cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Białystok
Universitet
I 1997 fikk byen eget universitet, Universitetet i Białystok. Omkring 300 norske statsborgere studerte medisin der i 2012.
Natur
Białowieska nasjonalpark, som ble oppført på UNESCOs Verdensarvsliste i 1979 etter kriterium VII, Augustów, Knyszyń og Puszcza Kurpiowska har en unik rikdom av flora og fauna. Vegetasjonen er rik og variert, noe som bidrar til diversiteten i dyrelivet som blant annet omfatter elg, ulv, gauper og 800 Visenter i Białowieska- og Knyszyń-skogene.
My Story
My Story er Ayumi Hamasakis åttende studioalbum, og ble gitt ut sent i 2004.
Listeplasseringer
Totale salg: 1,220,000
Prosopocoilus (Hoplitocranum) doris
Prosopocoilus doris er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.
Utbredelse
Arten er utbredt i Laos og Vietnam.
26. serierunde i Eliteserien 2018
26. runde i Eliteserien i fotball for menn 2018 startet med –  Lørdag 20. oktober, hoveddelen av kampene ble spilt søndag 21. oktober 2018, runden ble avsluttet med  –  Søndag 21. oktober.
Kampfakta
'''Lørdag 20. oktober''' <div id="Sandefjord v Strømsgodset"> '''Søndag 21. oktober''' <div id="Lillestrøm v Rosenborg"> <div id="Ranheim v Bodø/Glimt"> <div id="Tromsø v Start"> <div id="Vålerenga v Sarpsborg 08"> <div id="Stabækv Brann">
Gro Røde
Gro Røde (født 19. februar 1965) er en norsk historiker og sakprosaforfatter, oppvokst på Flakstadøy i Lofoten, bosatt i Oslo.
Røde har historie hovedfag fra Universitetet i Oslo. Da hun i 1994 utga boka På et berg eg kalla mett var den bygd på hennes hovedoppgave i historie: «Nord i værene». Temaet var dagliglivet og fraflyttinga fra yttersia av Lofotodden.
Hun har arbeidet med kystkulturprosjekt, kulturminnevern og Oslo byarkiv. Røde var i to år engasjert som historiker i bydel Sagene-Torshov i Oslo, og har arbeidet mye for å bringe historien om livet i de gamle by- og industristrøk langs Akerselva fram i lyset.
Per 2013 arbeidet hun som prosjektleder for Oslo Museums satsing Arbeidermuseet.
Musius
Musius er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, mørke trebukker. Antennene er nokså tynne, lengre enn kroppen, de fem innerste leddene, særlig dte femte, noe forstørrede. Hodet er fremstrakt. Pronotum er sylindrisk med en pigg på hver side. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er nokså lange og tynne.
Utbredelse
Artene er endemiske for Madagaskar.
Earl Young
Earl Young (født 14. februar 1941) er en amerikansk friidrettsutøver.
Han representerte USA under Sommer-OL 1960, hvor han tok gull på 4 × 400 meter stafett.
Mennesket og maktene
Mennesket og maktene (opprinnelig Menneske og maktene ) er en roman av den norske forfatteren Olav Duun, utgitt i 1938. Romanen ble Duuns (1876–1939) siste, og har blitt beskrevet som et «testamente» og hovedverk i forfatterskapet.
Haagen Ringnes skriver i etterordet til Bokklubbens utgave av romanen fra 1982 at «''Vi har lov å oppfatte Øyvære som noe mer enn en forblåst og karrig utpost langs norskekysten. Vi kan nesten oppleve det vesle øysamfunnet som et sinnbilde på menneskets kår, her og over alt på kloden. Mennesket i kamp med elementene, mennesket i strid med krefter i og utenfor seg selv» og «Duun selv la ikke skjul på sin angst for en kommende storkrig''».
Lydbokforlaget utga boken i 1994, innlest av Magne Olav Brevik.
Zoe
Zoe (gresk Ζωή) er et kvinnenavn som betyr «liv» på gresk.
Utbredelse
Zoe var et vanlig navn i England fra 1970-årene til 1990-årene.
Napoleon Cybulski
Napoleon Nikodem Cybulski (født 13. september 1854, død 26. april 1919) var en polsk fysiolog. Han var den første vitenskapsmann i verden som klarte å isolere hormonet og nervetransmitteren adrenalin. Dette skjedde i 1895. Senere ble syntetisk produksjon av adrenalin en virkelighet i 1904.
Diskofil
Diskofil er et dansk discoband som ble dannet i Randers i 1994. Bandet har siden 2005 kun vært sporadisk aktive.
Med deres frie fortolkninger av utenlandske hits og danske schlagere som Hvor skal vi sove i nat?, Dinge dong og Til julebal i nisseland, oppnådde de et albumsalg på over 300,000, og ble nominert til en Grammy (Danish Music Awards) i 1999 for albumet En Kødrand Af Klassikere.
Moskusfe
Moskusfe (Ovibos moschatus) er et stort høyarktisk klovdyr (Artiodactyla) og eneste art i slekten Ovibos, som videre inngår i tribuset sauer og geiter (Caprini) i oksefamilien (Bovidae). Arten er en overlever fra den pleistocene megafaunaen og har en gang i tiden trolig levd over store deler av Eurasia og Nord-Amerika. I dag finnes moskusfe naturlig kun i høyarktiske deler av Canada og Grønland, der den spiller ei betydelig rolle for den høyarktiske tundraens økosystem. Moskusfe finnes i Norge, men her er den nå en fremmedart.
Per 2020 fantes det moskusfestammer på 55 ulike steder i verden. Dette er dokumentert i en studie om arten publisert i 2020. Moskusfe har blitt reintrodusert i seks områder i Alaska (i studien fra 2020 er disse områdene benevnt #1–#6), i Canada (#7) og på Grønland (#30–#38). Arten har videre blitt introdusert og relokalisert mange plasser i Eurasia, som til Dovrefjell (#42) i Norge og til Tajmyrhalvøya (#45) og Vrangeløya (#55) i Russland.
Det er gjort fossile funn av moskusfe i Norge. Funnene viser at arten eller en svært nær slektning må ha levd i Norge under siste istid, men den regnes altså ikke som en naturlig art i Norge lenger, selv om den er både ønsket og beskyttet av norske myndigheter. Det har ellers blitt gjort arkeologiske funn av fossiler etter to moskusfe i Spania, noe som bekrefter at arten for cirka 34,9 millioner år siden fantes så langt sør i Europa som Picos de Europa fjellene i Nordvest-Spania.
Taksonomi
Mange deler arten inn i to underarter, men noen autoriteter har reist spørsmål ved validiteten og regner kun med nominatformen. Hansen et al. (2018) har imidlertid avdekt tre distinkte genetiske linjer med moskusfe. Ei på fastlandet i Canada, ei på de kanadiske øyene nord for fastlandet, og ei på Grønland. Det ble også påvist at en stor flaskehalshendelse oppsto for omkring 21 000 år siden, nær siste istids maksimum. Denne hendelsen isolerte bestanden i to grupper. Én sør for Den Laurentide iskappen og én nord for den. I tillegg ble det funnet bevis for sterke, suksessive grunnleggende effekter, som påførte bestanden et gradvis tap av genetisk mangfold, da moskusen koloniserte de høyarktiske øyene fra en ukjent nearktisk opprinnelse. Isolasjonen varte i minst 9 000 år.
Det er også påvist at det oppsto en flaskehalshendelse for cirka 2 000 år siden, som førte til at populasjonen på de nordøstligste øyene i Canada splittet i to grupper, hvorav den ene koloniserte Grønland. Hendelsen passer inn med de tre linjene Hansen et al. (2018) har påvist. Det fantes imidlertid moskusfe på Grønland minst 3 000 år før den siste flaskehalshendelsen oppsto, så ting tyder på at den opprinnelige populasjonen på øya kan ha blitt utryddet, og at Grønland har blitt rekolonisert minst én gang (trolig to). De eldste bevisene man har for moskusfe på Grønland dateres til cirka 5 400 før nåtid.
Beskrivelse
Moskusfe er en kompakt og svært massiv art med et svært karakteristisk utseende, idet arten har en tydelig skulderpukkel og pels som er så langragget at den nesten når ned til bakken rundet hele dyret. Arten bærer hodet lavt og kroppen er så massiv at nakken ikke synes. Begge kjønn har kraftige hornplater i pannen og bærer karakteristiske horn, som krummer ned og ut som en U langs kinnene på dyret. Oksens horn er tykkere enn kuas. Arten utviser tydelig kjønnspreg, idet oksene blir en god del større enn kuene. Oksen har dessuten en sterk musklignende duft.
Moskusfe blir normalt omkring 190–250 cm lange og har kort hale, som typisk måler omkring 9–14 cm. Ekstremitetene er forholdsvis korte, men kraftige. Skulderhøyden ligger omkring 120–151 cm og vekten omkring 180–410 kg, selv om enkelte individer kan bli større (i fangenskap opp mot 650 kg ). Underarten som finnes i Norge og Sverige veier 350–380 kg på det meste.
Den karakteristiske pelsen består av to lag. Under de langraggete mørkebrune dekkhårene finnes et isolerende lag av lys grå underull. Vinterpelsen røytes i store laser på vårparten.
Moskusfe overlever i kraft av to underarter; O. m. wardi og O. m. moschatus. O. m. wardi har størst utbredelse og er mest tallrik av dem, og så langt man vet er det bare denne underarten som har blitt introdusert til andre land (blant annet Norge). Det er også påvist at denne underarten består av to distinkte klaner; en som lever på de kanadiske øyene og en som lever på Grønland. O. m. moschatus blir noe større enn ssp. wardi og finnes kun på fastlandet i Canada, men den fantes opprinnelig også såvidt i Alaska. Det var imidlertid underarten wardi kanadierne reintroduserte til fastlandet i Yukon.
Inndeling
Inndelingen følger Bovids of the World: antelopes, gazelles, cattle, goats, sheep, and relatives.
Atferd
Moskusfe klatrer lett i bratt terreng og kan bevege seg svært hurtig, til tross for størrelsen og de relativt korte lemmene. Det tradisjonelle habitatet består imidlertid mest av flat arktisk tundra og slake skråninger og store fjellplatåer i et høyarktisk klima.
Moskusfe er sosiale dyr som opptrer i flokk ledet av en dominant, eldre okse. Flokkene kan telle opp mot 100 individer, men familiegrupper på 10–20 dyr er mer typisk. Okser som ikke inngår i familegrupper kan danne ungkarsgrupper. I Norge danner arten typisk grupper på 8–10 dyr. I tillegg til den dominante oksen består gjerne gruppen av 3–4 voksne kuer og eventuelt deres avkom.
Arten eter gress som dyra beiter på tundraen. Gruppene av dyr kan daglig bevege seg omkring 2 km mellom beiteplassene. Perioder med beiting avløses regelmessig av hvile, og hver hvileperiode varer typisk i cirka 2,5 timer. Om sommeren kan moskusfe søke til våtere områder med gunstigere beiteforhold, inkludert elvedaler. Når vinteren kommer trekker imidlertid dyra mot høyereliggende fjellplatåer med mindre snø og gunstigere beiteforhold som følge av mer vind. Sommer- og vinterbeiter ligger sjelden mer enn cirka 80 km fra hverandre. Moskusfe har spesielt utformede klover på frambeina, en adapsjon som setter dyra i stand til å grave seg gjennom snø og is for å nå ned til maten.
Moskusfe har få naturlige fiender, andre enn mennesker (Homo sapiens), arktisk ulv (Canis lupus arctos) og en gang i blant isbjørn (Ursus maritimus). Om moskusfe blir konfrontert av store rovpattedyr eller mennesker, stiller dyra seg opp med fronten mot angriperne, tett sammenpresset med kalvene klemt imellom. Hvis de omringes, danner de en solid ring og kan angripe trusselen. Når de blir trakassert, presser de seg sammen, men kan noen ganger etterlate svake dyr som lettere blir drept av ulv og lignende.
I paringstiden konkurrerer de største oksene om retten til å pare seg, og vinneren vil forsvare gruppen og forsøke å jage andre hanner vekk. Kuer når kjønnsmodenhet omkring 3–4 år gamle, mens okser først blir kjønnsmodne omkring 5–6 år gamle. Kuer går drektige i cirka 255 dager, hvoretter hun typisk føder kun én kalv i perioden april–juni, og bare sjelden to. Kalven avvennes etter cirka 10–18 måneder, men den kan spise gress allerede én uke etter fødselen.
Dødsårsaker
Moskusfe kan bli omkring 20–25 år gamle. Som oftest dør de på grunn av næringsmangel, når fettlaget på kroppen ikke holder gjennom vinteren. Noen dyr drukner også, om isen brister når de passerer over ei elv eller lignende. Moskusfe kan også bli offer for store rovpattedyr eller omkomme som følge av skader etter kamper med andre artsfrender.
Utbredelse
Moskusfeet er naturlig utbredt i det høyarktiske Canada og Grønland. Bestanden som fantes i Alaska ble utryddet mot slutten av 1800-tallet og på begynnelsen 1900-tallet, men arten har siden blitt reintrodusert dit. Den har også blitt importert til Nord-Europa og Asia, inkludert Norge og Russland. Til Norge kom moskusfeet i 1931 fra Grønland og har siden også blitt etterfylt. Moskusfeet var nær ved utryddelse ved et punkt, men har kommet seg igjen etter å ha blitt beskyttet mot jakt. Fem dyr vandret i 1971 fra Dovre til grensetraktene mellom Funäsdalen i Sverige og nord i Femundsmarka i Norge, den dannet grunnlaget for en liten flokk som fremdeles er i området.
Kondomeriet
Kondomeriet AS er et norsk aksjeselskap registrert i 1988. Den første butikken ble åpnet på Galleri Oslo i 1989. 80 % av Kondomeriet eies i dag av det tyske selskapet Consipio Holdning, mens 20 % eies av henholdsvis daglig leder Bente Helstad og styreleder Merethe R. Sarris. Firmaet driver salg av sexleketøy som vibrator, dildo, vagina, massasjeoljer, glidemidler, sexy undertøy, kondomer o.l., via nettsalg og i butikker. Per i dag er virksomheten leverandør av erotiske leketøy B2C (business to customer) og B2B (business to business).
Moskusfe
Utbredelse
Verdens bestand ble i 1999 estimert til å være mellom 65 000 og 85 000 og stigende; spesielt i områder hvor arten ble introdusert i løpet av 1900-tallet.
Kondomeriet
Kondomeriet består av 9 butikker i tillegg til nett- og engrosbutikk. Butikkene finnes både på gateplan i de største byene og på flere store kjøpesentre i Norge, som Strømmen Storsenter, Ski Storsenter, Kløverhuset, Kvadrat og Sandvika Storsenter. Kondomeriet drives fra hovedkontoret på Kolbotn utenfor Oslo.
Moskusfe
Bestandstall
Bestandstall publisert i 2020 antyder en totalbestand på nær 169 000 individer fordelt i 55 nummererte lokasjoner, men dyr i fangenskap er ikke medregnet. Av disse utgjør ssp. moschatus 36 221 individer og ssp. wardi 132 557 individer. Den russiske populasjonen på Tajmyrhalvøya (#45) har vokst betydelig og teller nå 12 100 individer, mens populasjonen på Vrangeløya (#55) teller cirka 1 000 individer. I alt finnes det nå 12 populasjoner (#44–#55) med moskusfe i Russland, hvorav én i Anabarski på 1 040 individer og én i Bulunski (#49) på 700 individer. Den norske populasjonen (#42) er stabil. Den svenske populasjon (#43) var på sitt mest tallrike i 1980-årene, med 34 individer, men siden sank antallet. Rundt 2013 var bestanden i Härjedalen nede i seks individer. På vårparten i 2013 ble imidlertid ei moskusku fra moskussenteret i Tännäs sluppet inn i gruppa, som per 2017 talte ti individer. Av dagens bestand er det seks okser, tre kuer og én kalv.
Moskusfe i Norge
I 1913 fant arbeiderne som anla jernbanen over Dovrefjell to fossile ryggvirvler fra moskusdyr i et grustak nær Berkåk i Rennebu. Dette førte til idéen om å innføre moskus til Norge fra Grønland. Den første utsettingen i verden ble gjort på Gurskøy utenfor Ålesund i 1925-1926. Dette var moskus fanget av norske selfangstskuter på Grønland. Dyra mistrivdes på øya og døde til slutt ut der. Et forsøk på å introdusere moskusoksen til Svalbard mislyktes også. 17 dyr ble satt ut i 1929 ved Adventfjorden på Vest-Spitsbergen. I 1940 var stammen oppe i 50 dyr, men i 1970-årene forsvant hele stammen. I september 1932 gjorde polarforskeren Adolf Hoel nok et forsøk med import av 10 moskus til Dovrefjell. Denne stammen overlevde fram til andre verdenskrig, da de ble jaktet på og utryddet. I 1947 og senere ble nye dyr satt ut. En liten gruppe moskuser fra Dovrefjell vandret i 1971 inn over riksgrensen til Sverige og etablerte seg i Herjedalen, hvorved en svensk stamme ble etablert.
Kondomeriet
Firmaet har i dag en merkevarekjennskap (i Norge) på over 94 %. I 2013 omsatte Kondomeriet for 79,8 millioner kroner. Firmaet flyttet i 2014 varelageret til lokaler hos Bring Warehousing.
Moskusfe
Moskusfe i Norge
Den norske populasjonen på Dovrefjell forvaltes i et 340 km² stort område og besto av cirka 300 dyr sommeren 2012. Siden 1999 har bestanden stort sett vært økende, men den fikk seg imidlertid en knekk ved utbrudd av virussykdommen munnskurv sommeren 2004. 15 kalver døde som følge av denne sykdommen, og totalt 29 dyr døde i løpet av året. En del dyr drepes også som følge av togpåkjørsler på Dovrebanen. Bestanden er delt i flokker som befinner seg i Nystuguhøområdet, Kollaområdet og Hjerkinn skytefelt. Om sommeren trekker de ned mot Driva hvor det er saftige gressbeiter. De siste årene har det vært et mål å holde bestanden på ca. 200 vinterdyr i tråd med forvaltningsplan, dette har lykkes og dyras helse er bedret.
Selv om moskusfe hører hjemme på tørr arktisk gresstundra, ser den ut til å klare seg godt på Dovrefjell. Beitene er imidlertid marginale med lite gress tilgjengelig om vinteren (moskusen spiser kun gress, ikke lav som reinen), og over noe tid må man regne med innavlsdepresjon i en så liten bestand med opphav i et fåtall dyr.
Moskusfe kan oppfattes som godmodige og harmløse, men det er et ytre som lyver. I motsetning til andre dyr i Norges fauna kan de velge å angripe i stedet for å flykte om de føler seg truet. Det er kjent et dødsfall som følge av at en mann ble stanget av moskus i Åmotsdalen i 1964. Normalt bruker moskusen pannebrasken i slike tilfelle. Skadene begrenser seg da til blåmerker, bløtvevsknusninger og/eller brudd. Det har vært en del slike tilfeller der folk har gått for nær. Det anbefales å holde en avstand på minst 200 meter til disse dyrene, og helst gå med guide. Det er i dag så mange som går i terrenget for å se moskus at det truer villreinen i området - de som går uten guide er det største problemet. Nasjonalperkstyret ønsker tiltak for å begrense denne ferdselen. Det er også etablert en "Moskussti" som i liten grad er i konflikt med villreinen. Se orientering om moskus hos Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark.
I tillegg til stammen på Dovrefjell hadde Universitetet i Tromsø noen dyr på Ryøya utenfor Tromsø fra 1981 til 2018.
Judo World Masters 2018
Judo World Masters 2018 ble arrangert i Guangzhou i Kina i 2018.
Senatorvalget i Georgia 2020–21
Senatorvalget i Georgia 2020–21 ble avholdt 3. november 2020 (samme dag som presidentvalget) og den 5. januar 2021 (runoff) for å velge Klasse III-senator til USAs senat for å representere Georgia.
Jon Ossoff fra det demokratiske partiet vant over utfordreren David Perdue fra det republikanske partiet. Første runde av valget ble avholdt 3. november 2020, men ettersom ingen kandidat fikk en majoritet av stemmene fortsatte de to toppkandidatene– Ossoff og Perdue–videre til andre runde den 5. januar 2021.
Ligue Magnus
Ligue Magnus er Frankrikes øverste divisjon i ishockey. Den er kontrollert av Frankrikes Ishockeyforbund. Vinneren av det franske mesterskapet, som har vært spilt siden 1903, tildeles Magnus Cup.
Blåtungeskinker
Blåtungeskinker er en slekt av store skinker som er kjent for at de har blå tunge. Når en fiende nærmer seg, åpner skinken munnen, og viser fram tunga for å skremme bort trusselen.
Det lever seks arter blåtungeskinker i Australia. En syvende art, Tiliqua gigas, lever på Ny-Guinea og de mindre øyene i nærheten. Disse skinkene kan bli funnet i mange habitater fra ørken og tropisk regnskog til forstedene i det tempererte Sørøst-Australia. Den vanligste arten, Tiliqua scincoides forekommer ganske ofte i urbane strøk og er vanlig å holde som terrariedyr i utlandet. Fra 15. august 2017 ble lov å innføre, omsette og holde noen arter reptiler i Norge, men blåtungeskinken står ikke på lista over tillatte arter.
I motsetning til de fleste andre krypdyr legger blåtungeskinkene ikke egg, men føder levende unger.
Georg Haas
Georg Christian Wilhelm Haas (født 5. juni 1756, død 10. mai 1817 i København ) var en dansk grafiker som arbeidet med kobberstikk og akvatintetsning.
Georg Haas' far var den tyske kobberstikkeren Jonas Haas, som kom til København og slo seg ned der.
Georg Haas har utført en rekke store prospekter fra steder i Norge etter malerier av Christian August Lorentzen.
Han ble i 1810 utnevnt til professor ved Kunstakademiets modellskole.
Deezer
Deezer er et fransk nettsted/nettsamfunn hvor man kan streame musikk lovlig. En liten andel av musikken er riktignok utilgjengelig for enkelte land ettersom Deezer ikke har inngått avtaler med rettighetsholderne for alle land.
Det er ingen grense for hvor mange ganger man kan høre på en sang. Ved medlemskap kan man lage egne spillelister med musikk som allerede finnes i databasen, eller laste opp og lage spillelister med musikk fra egen datamaskin.
Det finnes ulike abonnementer som strekker seg fra gratismedlemskap til abonnement som tilbyr høy kvalitet.
Liste over jordskjelv i Aserbajdsjan
Dette er en kronologisk liste over jordskjelv i Aserbajdsjan med en magnitude på minst 4,0 på Richters skala.
Judits bok
Judits bok er en av de deuterokanoniske bøker i Det gamle testamente. Teksten kan karakteriseres som en «historisk novelle» og er lagt til en periode som er kjent og sentral i Israels historie, da Nebukadnesar II angrep og erobret Jerusalem i år 597 f.Kr. og de etterfølgende årene. Fortellingen skildrer hvordan den fromme enken Judit først frister/forfører og siden dreper hærføreren Holofernes. Budskapet i fortellingen er at «Gud vil berge sitt folk dersom det trofast overholder Moseloven».
Bezirk Cottbus
Bezirk Cottbus var et av 14 distrikter (Bezirk) i Den tyske demokratiske republikk (DDR). Det ble opprettet under forvaltningsreformen i DDR i 1952, og eksisterte frem til oppløsningen av DDR i 1990. Dets administrative senter var Cottbus.
Judits bok
Teksthistorie
Fortellingen er antagelig skrevet på hebraisk i løpet av 200-tallet f.Kr., og er bare bevart i greske oversettelser.
Bezirk Cottbus
Administrativ inndeling
Bezirk Leipzig var inndelt i en bykrets og 14 landkretser:
Judits bok
Teksthistorie
I senere jødedom har teksten særlig blitt brukt i forbindelse med den årlige Hanukkafesten, den såkalte tempelinnvielsesfesten eller lysfesten.
Handling
Novellen har to hoveddeler. I de første sju kapitlene av teksten fortelles det om hvordan Holofernes leder et effektivt angrep på jødenes land. I den siste halvdelen, som utgjør kapittel 8–16, fortelles det om Judit: hvem hun er, hvordan hun forbereder seg, hvordan hun møter Holofernes og vinner hans tillit, hvordan hun dreper ham, og hvordan drapet skremmer assyrerne på flukt. Judit oppsøker assyrernes leir under påskudd av å ville hjelpe dem. Hun gjør inntrykk på hærføreren, og den fjerde dagen holder han et gjestebud for henne. Judit pynter seg til gjestebudet, og «Holofernes ble opphisset da han så henne. Han brente av begjær og ønsket bare å få ligge med hennes; helt siden den dagen han første gang så henne hadde han ventet på en anledning til å forføre henne». Da han i beruset tilstand hadde fått henne med seg inn på et rom, drepte hun ham med hans eget sverd. Assyrernes angrep ble dermed stoppet. Fortellingen avsluttes med at Judit vinner folkets respekt, hun får alle verdiene etter Holofernes når israelittene plyndrer assyrernes leir, og hun avslutter fortellingen med en lovsang til Herren.
I senere kunst
Kombinasjonen av sensualitet og brutal død innenfor en bibelsk kontekst har appellert til mange kunstnere og kunst-bestillere gjennom tidene, på samme måte som fortellingen om Johannes Døperen og Salome.
Historien nevnes i «Munkens fortelling» i Geoffrey Chaucers Canterbury-fortellingene, og Holofernes er også til stede i Dantes Den guddommelige komedie. Litterære framstillinger har ofte utnyttet fortellingens potensial for allegori, og kroaten Marko Marulić (1450–1524) oppfattet historien som en parallell til kroatenes kamp mot ottomanene, mens briten Gregory Martin (1542–82) så sitt snitt til å legge inn et hatbudskap mot protestantene i sitt dikt om (den for anledningen katolske) heltinnen Judit.
Den russisk-jødiske dramatikeren Abraham Goldfaden skrev et drama over historien, mens Vivaldi, Scarlatti, Mozart, Francisco António de Almeida og Arthur Honegger skrev oratorier og Jacob P. Adler skrev en operette over temaet.
William P. Murphy
William Parry Murphy (født 6. februar 1892 i Stoughton i Dane County i Wisconsin, død 9. oktober 1987 i Brookline i Norfolk County i Massachusetts) var en amerikansk lege. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1934, sammen med landsmennene George Richards Minot og George Whipple for deres oppdagelser vedrørende leverbehandling i tilfeller av anemi.
Murphy fikk sin utdannelse ved de offentlige skolene i Wisconsin og Oregon. Han fullførte en bachelor ved University of Oregon i 1914 og fikk sin mastergrad ved Harvard Medical School i 1922.
I 1924 fikk Murphy hunder til å blø for og gjøre dem anemiske, for deretter å mate han dem med ulike stoffer og måle forbedringen. Han oppdaget at inntak av store mengder lever syntes å kurrere sykdommen. Minot og Whipple satte deretter i gang med å kjemisk isolere helbredende stoff, og til slutt var de i stand til å isolere vitaminB12 fra leveren.
Fylkesvei 6974
Fylkesvei 6974 (Fv6974) går mellom Fossem og Melakorsen i Steinkjer kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 275 (Nord-Trøndelag).
Munyoro Nyamau
Munyoro Nyamau (født 5. desember 1942) er en kenyansk friidrettsutøver.
Han representerte Kenya under Sommer-OL 1972, hvor han tok gull på 4 × 400 meter stafett. Han tok også sølv under Sommer-OL 1968.
San Vero Milis
San Vero Milis (sardisk: Santu 'èru, Santèru) er en italiensk kommune i provinsen Oristano i regionen Sardinia. Den har 2 504 innbyggere og ligger rundt 10 meter over havet.
Moreppen
Moreppen er ei grend og en grunnkrets i Nannestad kommune like nordvest for Oslo lufthavn. Gardermovegen (fylkesveg 176) går gjennom Moreppen der den møtes av Grasmovegen og Aurvegen. På Moreppen er det barnehage og grendehus.
Eli Lilly and Company
Eli Lilly and Company er et forskningsbasert, internasjonalt firma som utvikler legemidler.
Selskapet ble etablert i 1876 av farmasøyten Eli Lilly, og har hovedkontor i Indianapolis, USA. På verdensbasis er Lilly det tiende største legemiddelfirmaet, med over 40 000 ansatte i 143 land.
Eli Lilly forsker og har legemidler på flere sykdomsområder. Selskapets største mest kjente legemiddel har vært det antidepressive midlet Fluoxetin som i USA ble solgt under navnet Prozac, men som i Norge heter Fontex.
Eli Lilly har også utviklet diabetesmidlet Byetta, ADHD-midlet Strattera, antidepressivumet Cymbalta og det antipsykotiske midlet Zyprexa og midlet Cialis mot erektil dysfunksjon.
Terapiområder
Terapiområder der Eli Lilly bidrar med legemidler, er:
James S. Sherman
Etter å ha tatt jusutdannelse og praktisert i fire år som advokat, ble han i 1884 borgermester i hjempyen Utica i New York. I 1886 ble han valgt inn i Representantenes hus, hvor han satt i fire år. Han tapte valget i 1890. Etter en pause på to år ble han igjen ble valgt inn i 1892. Denne gangen ble han sittende i 16 år, og ble dermed et velkjent ansikt i hovedstadens politiske miljø.
Da Sherman ble valgt som visepresident i 1908 hadde han fått diagnosen gallestein, og fått beskjed om at han hadde problemer med nyrene. Men ved å holde en streng diett klarte han å holde symptomene i sjakk, og inntok stillingen 4. mars 1909. Under valgkampen i 1912 sviktet likevel helsen, mye på grunn av det høye arbeidspresset han påla seg selv, og han døde få dager før valget.
Sherman blir husket som en humørfylt person og som den eneste visepresident som har fått sin byste hugget ut med briller på.
Jon Ossoff
Thomas Jonathan Ossoff (født 16. februar 1987 i Atlanta i Georgia) er en amerikansk demokratisk politiker og senator siden 2021. Han har tidligere jobbet som produsent av dokumentarfilmer og som undersøkende journalist.
Never Say Die!
Det var det siste albumet til Black Sabbath med Ozzy Osbourne som vokalist før Reunion kom ut i 1998.
Tine (roman)
«Tine» er en ung pike som vokser opp som degnens (skolemesterens) datter i en landsby på øya Als på midten av 1800-tallet. «Tine» er av det slaget som tar i et tak og hjelper alle i landsbyen når det trengs. Særlig har hun blitt uunnværlig for familien «Berg», som er innflyttere på stedet. «Berg» er skovridder og ansatt på godset. Samværet med fru «Berg» og sønnen «Herluf» er samtidig blitt uunnværlig for «Tine», og hun blir nesten som et medlem av familien.
Første del av romanen er en bred skildring av arbeid og fest i landsbyen, og Bang makter her å gi liv til et stort antall personer.
Storpolitiske tildragelser kaster skygger over det idylliske livet på øya. Forholdet til Prøyssen er i ferd med å bli spent, og i et middagsselskap hos baronen når den danske nasjonalismen de store høyder. Snart er krigen en realitet, og livet i landsbyen blir snudd på hodet når prøyssernes bombardement av Dybbøl skanse begynner. I løpet av få dager er godset og hvert eneste hus i landsbyen fylt opp av sårede, blanda med flyktende sivile.
Skovridderen er utkalt til forsvaret av skansen, og har fått sendt kone og barn i sikkerhet. De ekstraordinære omstendighetene gjør at det oppstår en sterk gjensidig tiltrekning mellom «Tine» og «Berg», og midt i død og elendighet gir de etter og får utløp for oppdemte følelser. Men nesten i samme stund mister «Berg» interessen for «Tine», og begynner på et kjærlighetesbrev til kona. Det blir aldri fullført, for snart er han en av de mange falne ved fronten.
«Tine» overveldes av skam, angst og en følelse av å være forlatt, og ser ingen annen mulighet enn å gå i dammen.
I et forord tilegner «Bang» romanen minnet om sin egen mor, og hvordan hun pga. krigen måtte evakuere hjemstedet på Als med ham som lite barn.
Bispedømmer i Den norske kirke
Bispedømmet er den øverste administrative enheten i Den norske kirke, som ledes av en biskop. Norge har i denne tid 11 bispedømmer som i omfatter inntil tre hele fylker, unntaket er Akershus som er delt på to bispedømmer. I tillegg er det en Preses i Bispemøtet, som også er biskop, så i alt er det 12 biskoper i Den norske kirke.
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen er en fortelling for barn skrevet og illustrert av den norske forfatteren, visedikteren og tegneren Thorbjørn Egner (1912–1990).
Bispedømmer i Den norske kirke
Katolske bispedømmer
Da Norge på 900-tallet ble kristnet så både den verdslige og den religiøse delen av statsapparatet verdien i organiseringen av det som ble den katolske kirken i Norge. Det medførte at Norge i løpet av rundt et århundre ble inndelt i de fem katolske bispesetene i Norge:
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
Egner presenterte historien gjennom daglige episoder i NRKs radioprogram Barnetimen for de minste første gang i 1952. Melodiene til Egners viser fra Hakkebakkeskogen ble komponert av ham selv og Christian Hartmann. I 1953 ble fortellingen utgitt som barnebok.
Den muntlige fortellerformen fra barnetimene på radio preger også teksten i boka. Hovedfigurene er dyr som representerer ulike mennesketyper, og Hakkebakkeskogen kan tolkes som en menneskeverden i miniatyr. Hakkebakkeskogens lover, som for øvrig bryter med naturens, formidler moralen i historien: at alle skal være venner og ingen spise hverandre.
Bispedømmer i Den norske kirke
Katolske bispedømmer
Etter reformasjonen i 1537 ble Hamar bispedømme underlagt Oslo, slik at det inntil 1800-tallet var kun fire bispedømmer i Norge. Dette kan ha hatt betydning for at de tidligere norske lappebygdene Idre og Særna ble avstått til Sverige i 1751. Med etableringen av Hålogaland i 1804 fikk Norge sitt første nye bispedømme på 650 år. Utover på 1800- og 1900-tallet ble ytterligere seks nye bispedømmer etablert.
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
Det var Egners vise «Bamsens fødselsdag» og de navnløse dyra den forteller om, som skal ha inspirert forfatteren til å dikte videre om Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen. Visa ble skrevet for Barnetimen for de minste og utgitt første gang i Nye viser fra barnetimen i 1952.
Handling
Boken åpner med at Morten grubler om hvor ille det er at dyr skal spise hverandre. Han får besøk av Klatremus, og de har kakeselskap. Da kaken egentlig skulle være til Mortens bestemor, må Morten ut og plukke nøtter for å kjøpe ny kake. Etter å ha kjøpt den, slipper han såvidt unna Mikkel Rev.
Bispedømmer i Den norske kirke
Oslo bispedømme
Oslo bispedømme med bispesete i Oslo omfatter Oslo, samt Asker og Bærum i Akershus og to ikke-geografiske prosti. Bispedømmet er et av de fem historiske bispesetene i Norge og det katolske bispedømmet ble etablert rundt 1070. Bispedømmet omfatter i nyere tid følgende prostier:
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
Handling
Den stadig sultne Mikkel prøver så å fange den syngende Klatremus, men Klatremus slipper unna og klatrer opp i et tre der han først terger Mikkel for så å synge en vuggevise som får Mikkel til å sovne. Sur over å ha mistet nok et måltid vandrer Mikkel bort til bakeren for å spise pepperkakene. Dessverre har bakergutten som hadde laget dem, byttet om sukker og pepper i oppskriften, noe som gjør dem uspiselige. Mikkel må til slutt betale for nye, skikkelige kaker, og får omsider mat.
Bispedømmer i Den norske kirke
Oslo bispedømme
Oslo: Akershus: Ikke-geografiske:
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
Handling
Da Mortens bestemor kommer på besøk, blir hun nesten spist av et annet rovdyr, Petter Pinnsvin, men blir tatt av vinden og flyr med paraplyen i sikkerhet til Morten. Morten synes det er så ille at det er slik i skogen at dyrene spiser hverandre. Han lager et forslag om en lov for dyrene i Hakkebakkeskogen der det står:
Bispedømmer i Den norske kirke
Borg bispedømme
Borg bispedømme med bispesete i Fredrikstad omfatter Østfold og Akershus, med unntak av Asker og Bærum. Bispedømmet ble opprettet i 1969 ved utskillelse fra Oslo bispedømme. Bispedømmet omfatter følgende prostier:
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
Handling
Det blir holdt møte i skogen, ledet av Bamsefar, der loven blir vedtatt til tross for at verken pinnsvinet, reven eller ugla er helt enig.
Reven blir så sulten at han røver en skinke på bondegården like ved. Mannen og kona på gården går på revejakt, men istedenfor å finne reven finner de Brumlemann og tar med seg bjørnungen til gården. De vil selge ham til sirkus. Alle dyra i skogen leter etter vesle Brumlemann, og takket være reven klarer de sammen å befri Brumlemann. Det blir stor fest i skogen der dyra feirer at alt gikk bra og at Bamsefar fyller 50 år.
Bokas etterliv
Ivo Caprino lagde i 1955 reklamefilmen Klatremus i knipe, basert på Thorbjørn Egners figurer. Filmen handler om banksparing.
José Mariano Michelena
José Mariano Michelena (født 14. juli 1772 i Morelia i Michoacán, død 10. mai 1852 i Morelia i Michoacán) var en meksikansk general og politiker. Han var en av forkjemperne for Mexicos selvstendighet. Han var medlem av Mexicos provisoriske regjering 1823–1824 etter Det første meksikanske keiserrikets fall.
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
Bokas etterliv
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen ble først dramatisert for dukketeater, og ble satt opp på Oslo Nye Teater i 1959 med Egners egne hånddukker og dekorasjoner og i forfatterens iscenesettelse. Stykket ble spilt med skuespillere i København i 1962 og på Nationaltheatret i 1964, med scenografi av forfatteren. Gjøvik sommerteater har framført stykket som utendørs vandreteater på Gjøvik gård siden 2006.
Arena Garibaldi – Stadio Romeo Anconetani
Arena Garibaldi – Stadio Romeo Anconetani, vanligvis bare kalt Arena Garibaldi er et flerbruksstadion i Pisa, Toscana i Italia bygget i 1919.
Bispedømmer i Den norske kirke
Borg bispedømme
Østfold: Akershus:
Arena Garibaldi – Stadio Romeo Anconetani
Arenaen har en kapasitet på 17 000, og blir mest brukt til fotball av den lokale fotballklubben Pisa Calcio.
Bispedømmer i Den norske kirke
Hamar bispedømme
Hamar bispedømme med bispesete i Hamar omfatter Hedmark og Oppland. Historisk sett var bispedømmet var et av de fem historiske bispesetene i Norge og det katolske bispedømmet ble etablert i 1153 ved utskillelse fra Oslo bispedømme, og omfattet på den tiden også lappebygdene Idre og Særna som nå hører til Sverige. I perioden 1537–1864 var bispedømmet en del av Oslo bispedømme. Bispedømmet omfatter følgende prostier:
Hedmark: Oppland:
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
Bokas etterliv
I 1966 kom en LP-plate med en musikalsk hørespillversjon der musikken er arrangert av Egil Monn-Iversen og blant andre Birgit Strøm spiller Lillemann Klatremus, Bakergutten og Stabbursmusa, Knut Risan Mikkel Rev og Sølvi Wang Bestemor Skogmus og Bjørnemor.
Bispedømmer i Den norske kirke
Tunsberg bispedømme
Vestfold: Buskerud:
Agder og Telemark bispedømme
Agder og Telemark bispedømme med bispesete i Kristiansand omfatter Telemark, Aust- og Vest-Agder. Bispedømmet ble opprettet/flyttet til Kristiansand i 1684, da Stavanger bispestol ble flyttet til den nye byen Christiansand. Bispedømmet omfatter følgende prostier:
José Mariano Michelena
Michelena er også kjent for å ha introdusert kaffen til Mexico, og han dyrka kaffeplanter på haciendaen sin nær Uruapan.
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
Bokas etterliv
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen har kommet i stadig nye opplag, blant annet nyillustrert i farger i 1978, og i oppsetninger på mange språk. Fortellingen og sangene regnes som klassikere innen norsk barneunderholdning og -kultur, kjent av flere generasjoner barn. Boka er oversatt til over 20 språk.
Bispedømmer i Den norske kirke
Agder og Telemark bispedømme
Vest-Agder: Aust-Agder: Telemark:
Stavanger bispedømme
Stavanger bispedømme med bispesete i Stavanger omfatter Rogaland. Bispedømmet er et av de fem historiske bispesetene i Norge og det katolske bispedømmet ble etablert i 1125, da det ble skilt ut fra Bjørgvin. Bispedømmet ble etablert på ny i 1925, ved deling av Agder. Bispedømmet omfatter følgende prostier:
Rogaland:
Bjørgvin bispedømme
Bjørgvin bispedømme med bispesete i Bergen omfatter Hordaland og Sogn og Fjordane. Bjørgvin er sammen med Nidaros de eldste bispedømmene i Norge og det katolske bispedømmet ble etablert på Selje på 1000-tallet. Bispesetet ble flyttet til Bergen i 1170, hvor det siden har ligget. Bispedømmet omfatter følgende prostier:
Hordaland: Sogn og Fjordane:
Møre bispedømme
Møre bispedømme med bispesete i Molde omfatter Møre og Romsdal fylke. Det er landets yngste bispedømme og ble opprettet i 1983, da det ble skilt ut fra Bjørgvin (Sunnmøre) og Nidaros (Romsdal og Nordmøre). Bispedømmet omfatter følgende prostier:
Nidaros bispedømme
Le Trøndelag eller Stor-Trøndelag:
Sør-Hålogaland bispedømme
Sør-Hålogaland bispedømme med bispesete i Bodø omfatter Nordland. Bispedømmet ble etablert i 1952 ved delingen av Hålogaland bispedømme som var etablert i 1804, som i sin tid var det første bispedømmet som ble dannet i Norge siden middelalderen. Bispedømmet omfatter følgende prostier:
Nordland:
Nord-Hålogaland bispedømme
Nord-Hålogaland bispedømme med bispesete i Tromsø omfatter fylkene Troms og Finnmark, samt Svalbard. Bispedømmet ble etablert i 1804 under navnet Hålogaland bispedømme, som ble skilt ut fra Nidaros bispedømme, og var i sin tid det første bispedømmet som ble dannet i Norge siden middelalderen. Dette ble så i 1952 delt i Sør- og Nord-Hålogaland bispedømmer. Bispedømmet omfatter følgende prostier: Troms: Finnmark:
Mamadou Diagne Latyr
Mamadou Diagne Latyr (født 24. desember 1983), med kallenavnet Momo, er en senegalesisk tidligere fotballspiller. Han har blant annet spilt for eliteserieklubben Fredrikstad.
Før 2011-sesongen signerte Latyr kontrakt med Drøbak/Frogn IL. Hans første kamp for Drøbak/Frogn var i cupens første kvalifiseringsrunde mot Rakkestad; kampen endte med seier for Drøbak/Frogn. Latyr scoret ett mål i denne kampen.
Provati
Provati (gresk: Προβάτι) er en øy i Hellas og øygruppen Ekhinadene, som hører til De joniske øyer. Øya, som er ubebodd, har et areal på 1,21 km² og det høyeste punktet er 75 meter over havet.
Kjeller Flyfabrikk
Kjeller Flyfabrikk var en norsk flyprodusent formelt etablert i 1915, men aktiv allerede fra 1912. Den lå ved Kjeller flyplass. Fabrikken var statlig og underlagt hærens flyvåpen og er også kjent som Hærens Flyfabrikk.
Kjeller Flyfabrikk produserte først og fremst utenlandske flytyper på lisens, men utviklet også egne flytyper.
Norge under Vinter-OL 1972
Norge under Vinter-OL 1972. Sekstisju sportsutøvere fra Norge, femtiseks menn og elleve kvinner, deltok i åtte sporter under Vinter-OL 1972 i Sapporo i Japan. De deltok i aking, alpint, skiskyting, langrenn, skihopping, skøyter, kombinert og ishockey. Norge kom på sjuendeplass med to gull-, fem sølv- og fem bronsemedaljer. Skiskytteren Magnar Solberg var norsk flaggbærer under åpningsseremonien.
Menn
Slalåm
30px|Skiskyting Skiskyting
4 x 7,5 km stafett
Menn
4 x 10 km stafett
Wieland Wagner
Wieland Wagner (født 5. januar 1917 i Bayreuth, død 17. oktober 1966 i München) var en tysk operainstruktør og scenograf.
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
Bokas etterliv
I juni 2015 ble Hakkebakkeskogen åpnet i Kristiansand Dyrepark.
Wieland Wagner
Wieland Wagner var Siegfried Wagner og Winifred Williams' førstefødte, og Richard Wagners sønnesønn. Han tok utdannelse som maler og fotograf, og fikk tidlig scenografiske oppgaver ved Festspillene i Bayreuth (1937 Parsifal, 1943 Die Meistersinger von Nürnberg.
Klatremus og de andre dyrene i Hakkebakkeskogen
Bokas etterliv
I 2016 hadde den norske animasjonsfilmen Dyrene i Hakkebakkeskogen premiere.
Norge under Vinter-OL 1972
Kvinner
3 x 5 km stafett
Wieland Wagner
Wagner ble Hitlerjugend-medlem allerede i 1933. Han kjente Adolf Hitler personlig, og benyttet kjennskapet til egen fordel i en maktkamp med andre aktører i Bayreuth-festivalen, blant annet moren, den kunstneriske lederen Heinz Tietjen og scenografen Emil Preetorius). Under de såkalte «Kriegsfestspiele» i 1943/1944 hadde han ansvaret for scenografien til Die Meistersinger von Nürnberg, den eneste operaen som ble oppført i den sesongen. Medvirkende ved oppføringen var blant andre Hitlerjugend, BDM og personer fra SS-Standarte Wiking.» Han ble medlem av NSDAP i 1938.
Etter krigen ble Wagner idømt bot som medløper. Han tok fullstendig avstand fra sin brune fortid.
Etter at festivalens ble gjenåpnet i 1951, var han kunstnerisk leder av Bayreuth-festivalen, mens broren Wolfgang sto for den kommersielle driften. Wieland Wagner ble en innovativ regissør og scenograf som ikke var redd for å bryte med festivaltradisjonene. Han har fått æren av å innføre en ny, post-moderne oppføringsstil, som tross et abstrakt scenespråk og en suggestiv lysregi satte musikken i første rekke. Han arbeidet med sin tids beste sangere og dirigenter.
I 1965 ble han tildelt ordenen Pour le Mérite. Etter at han døde av lungekreft i 1966, ledet broren Wolfgang festspillene alene fram til 2008.
Yiji
En yiji (kinesisk: 艺妓) var en kurtisane av høy klasse i det gamle Kina. De fremførte gjerne musikk og deklamerte dikt, og var i det hele tatt godt egnet på å være stimulerende selskapsdamer for intellektuelle og besøkende dignitærer. Deres rolle kan til en viss grad minne om de japanske geishaers.
Marije van Hunenstijn
Marije van Hunenstijn (født 2. mars 1995) er en nederlandsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Yiji
Fra og med Ming-dynastiets tid kom det gjerne inn et seksuelt element som for det meste hadde vært fraværende tidligere, skjønt det ikke alltid var med i forståelsen av en yijis oppgaver.
Marije van Hunenstijn
I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter der hun ble utslått i førsøksheatet. og deltok på stafettlaget på 4 × 100 meter under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der laget ikke fullførte finalen.
Trondheim Høyre
Trondheim Høyre er partiet Høyres kommuneforening i Trondheim. Den er en av Høyres eldste foreninger, stiftet den 24. januar 1883 som Grundlovsforeningen i Trondhjem. I 1901 ble grunnlovsforeningen og Yngre Konservatives Forening (YKF) sammensluttet i Trondhjems Konservative Forening, som i 1924 tok navnet Trondhjems Høireforening, nå Trondheim Høyre. Trondheim Høyre hadde i 2011 ca. 1 000 medlemmer, mot 3 375 i 1981. Sideorganisasjoner er Trondheim Unge Høyre, Høyres studenter i Trondheim og Trondheim og omegn Senior Høyre. Leder i Trondheim Høyre er stortingsrepresentant Mari Holm Lønseth.
Yiji
Referanser
藝妓 (泛稱)
Washington National Cathedral
The Cathedral Church of Saint Peter and Saint Paul the City and Diocese of Washington, til daglig kjent som Washington National Cathedral er en katedral i Washington D.C., hovedstaden i USA. Den er listet i National Register of Historic Places (Nasjonalt register over historiske steder).
Trondheim Høyre
Høyres Studenterforening i Trondheim
Høyres Studenterforening i Trondheim (HSFT) kan føre sin moderne historie tilbake til stiftelsen av Trondheim Konservative Studenterforening (TKSF) den 15. november 1954. Den var opprinnelig ikke organisatorisk bundet til Høyre. I 1961 ble foreningen tilsluttet Norges Konservative Studenterforbund. Etter noen års dvale ble foreningen reorganisert som Høyres Studenterforening i Trondheim i 2001.
Washington National Cathedral
Katedralen er sete for både Presiding Bishop of the Episcopal Church i USA og Episcopal Diocese of Washington. Den er moderkirke for episkopale kirken i District of Columbia og i Maryland-fylkene Charles, Montgomery, Prince George's og St. Mary's.
Trondheim Høyre
Trondheim Unge Høyre
Trondheim Unge Høyre ble stiftet den 19. desember 1921, noen måneder før Unge Høyres Landsforbund ble opprettet. Den hadde sin forløper i Trondhjems Yngre Konservatives Forening, stiftet i 1891, som gikk inn i Trondhjems Konservative Forening (Trondheim Høyre) i 1901. Trondheim Unge Høyres første formann var Olav Bergersen. Noen av dem som senere har hatt verv i Trondheim Unge Høyre, er Otto Lyng, Marvin Wiseth, Harald Ellefsen, Børge Brende, Frank Jenssen, Lars Øy og Julie Brodtkorb. I 1981 hadde Trondheim Unge Høyre 720 medlemmer.
Trondheim og omegn Senior Høyre
Trondheim og omegn Senior Høyre ble stiftet som Trondheim Høyres Pensjonistforening på et møte i Frimurerlosjen den 25. januar 1979. Navnet ble raskt endret til Høyres Pensjonistforening for Trondheim og Malvik. Blant initiativtagerne var Hjørdis Valmot og Karin Wiksén. Wiksén ble også foreningens første formann. Foreningen var landets første i sitt slag, og dannet grunnlaget for den etterhvert landsdekkende sideorganisasjonen som fra 2000 bærer navnet Senior Høyres Landsforbund. Etter to år hadde pensjonistforeningen 960 medlemmer.
Washington National Cathedral
Katedralen ligger i Washingtons nordvestlige kvadrant, ved krysset mellom Massachusetts Avenue og Wisconsin Avenue. Den er verdens sjette største katedral, og USAs nest største.
Trondheim Høyre
Trondheim og omegn Senior Høyre
Ledere
Washington National Cathedral
Byggingen begynte i 1907 da president Theodore Roosevelt la ned grunnsteinen. Det tok 83 år å ferdigstille katedralen; den siste korsblomst ble innføyet i 1990 i nærvær av president George H.W. Bush.
Trondheim Høyre
Fotnoter
<references group='lower-alpha'/>
Washington National Cathedral
Orgelet kirken inneholder kalles The Great Organ, det Store Orgel, installert av Ernest M. Skinner Organ Company i 1938.