cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bukhariske jøder
Etter 1991
I dag er de bukhariske jødene for det meste bosatt i USA (New York City, Arizona, Atlanta, Denver, San Diego), så vel som Israel, Østerrike, Russland og Usbekistan. New York Citys 108th Street i Forest Hills Queens, er fylt med bukhariske restauranter og gavebutikker. De har dannet et tett, sammensveiset og isolert landområde i dette området som en gang var hovedsakelig fullt av askenasiske jøder.
Ved begynnelsen av det jødiske nyttåret 5765 (2005), feiret det Bukhariske Jødiske Miljøet i Queens åpningen av den Den Bukhariske Jødekongressen. Denne opprettelsen gjenspeiler det økende bukhariske miljøet i Queens og deres begjær om å verne deres identitet i en verden i stadig endring.
Tidlig i 2006 ble den fortsatt aktive Dusjanbe-synagogen i Tadsjikistan, så vel som byens mikvé (rituelt bad), koscherslakteri og jødiske klasserom, ødelagt av myndighetene (uten kompensasjon til miljøet) for å lage plass til en ny presidentbolig. Etter et internasjonalt nødskrik, forandret den tadsjikiske regjeringen sin beslutning, og vil tillate at synagogen blir gjenoppbygget på det aktuelle området.
Kultur
Bukhariske jøder hadde en egen klesstil, både lik og annerledes enn andre kulturer (hovedsakelig mongolsk-turkiske kulturer) i Sentral-Asia. I brylluper idag kan man fortsatt legge merke til bruden og dens nære slektninger med en tradisjonell kaftan (Jomah-джома-ג'ומא i bukharisk og tadsjikisk) og de velbroderte pelsstripede hattene, samt deres egne danser.
A Terrible Revenge
A Terrible Revenge: The Ethnic Cleansing of the East European Germans, 1944-1950 er en bok av den amerikanske juristen og historikeren Alfred de Zayas som tar for seg den etniske rensningen av tyskere fra Øst-Tyskland og andre deler av Øst-Europa fra 1944. Boken er en introduksjon til den etniske rensningen under andre verdenskrig, og beskriver dens historiske og rettslige aspekter. Den er en mer popularisert versjon av den samme forfatterens monografi Nemesis at Potsdam, og ble opprinnelig skrevet som en fjernsynsdokumentar for Bayerischer Rundfunk.
Sastamala
Sastamala er en finsk by og kommune i landskapet Birkaland. Kommunen har cirka 24 500 innbyggere og et areal på 1 387,69 km² hvorav 96,14 km² er vann. Sastamala er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Punkalaidun, Urjala, Vesilahti, Nokia, Tavastkyro, Ikalis, Kankaanpää, Björneborg, Ulvsby (på ett punkt), Kumo og Vittis.
A Terrible Revenge
Zayas beskriver den tyske folkegruppens historie i Sentral- og Øst-Europa fra 1100-tallet og følgene traktatene i Versailles og St. Germain fikk for den tyske minoriteten som ble igjen i det som ble Polen og Tsjekkoslovakia etter første verdenskrig. Videre beskriver Zayas hvordan Folkeforbundets system for minoritetsvern mislyktes, utbruddet av andre verdenskrig og grusomhetene begått av begge sider under krigen. For rundt 15 millioner mennesker endte krigen med flukt eller fordrivelse under forferdelige forhold.
Sastamala
Sastamala kommune ble til 1. januar 2009 gjennom sammenslåing av kommunene Vammala, Äetsä og Mouhijärvi.
A Terrible Revenge
Boken bygger på vitnesbyrd med tyske sivile og militære, og en rekke intervjuer med britiske og amerikanske politikere og diplomater som deltok på Potsdamkonferansen, bl.a. general Eisenhowers rådgiver Robert Murphy, Geoffrey Harrison og Denis Allen. Boken beskriver overgrep begått av sovjetiske styrker, polakker, tsjekkere og andre. Den trekker også frem samtidige intellektuelles fordømmelse av den etniske rensningen.
Sastamala
thumb|left|175px|S:t Olavs kyrka i Tyrvis Sankt Olavs kyrka i Tyrvis ble bygget på begynnelsen av 1500-tallet. Kirken ligger på en odde i innsjøen Rautavesi. En brann i kirken i 1997 skadet interiøret, men etter restaurering ble kirken gjenåpnet i 2003. Odden med kirken og landskapet rundt ligger i Kulturlandskapet Rautavesi som er et av Finlands 27 nasjonallandskap.
Asiatiske bladfisker
Asiatiske bladfisker er en familie av små ferskvannsfisker.
Familien Nandidae omfattet tidligere noen arter som nå er flyttet til egne familier: søramerikanske bladfisker og Badidae.
Eksterne lenker
FishBase: Nandidae
Litejnyj-broen
Litejnyj-broen er den andre permanente broen over elven Neva i St. Petersburg, Russland. Den forbinder Litejnyj Prospekt med Vyborgskij distrikt.
Historie
Fra eldgamle tider, før selve byen var grunnlagt, krysset sjøveien mellom St. Petersburg og Sverige omtrent der hvor broen står i dag.
Etter at ru is ødela den foreløpige flytende broen den 4. april 1865 ble det bestemt om å bygge en permanent bro. Denne hendelsen førte til en sterk reaksjon fra myndighetene og en egen ekspertgruppe ble satt igang for å utrede prosjektet med en ny permanent bro. Men en ble ikke enig om plassering før i 1869. Den 4. april 1871 var det åpen konkurranse hvor totalt 17 ulike prosjektbeskrivelser forelå.
RuneScape
RuneScape er et Java-basert videospill i MMORPG-sjangeren utgitt og utviklet av Jagex ltd. Spillet er utgitt i både en gratisversjon, og en mer omfattende betalt versjon og har omtrent fem millioner aktive gratisbrukere og over en million betalende brukere, og er dermed et av verdens største nettspill. RuneScapes popularitet skyldes delvis muligheten til å spille spillet fra de fleste nettlesere, slik at spillere kan spille fra en hvilken som helst datamskin som har Java installert.
Litejnyj-broen
Historie
Et prosjekt av Vestminster Banner ble valgt ut av bymyndighetene og senere forkastet av transportdepartementet. Transportdepartementet opprettet en egen kommisjon og erklærte en vinner, ingeniøroberst A. Struve, som også var medlem av kommisjonen.
RuneScape
RuneScape ble laget av Andrew Gower, skaperen av DeviousMUD, forløperen til RuneScape, i 1998. Etter at det ble omskrevet og gitt nytt navn på, ble spillet utgitt for allmennheten 4. januar 2001. Spillet har blitt kjent på grunn av muligheten til å spille gratis, sitt enkle grensesnitt og muligheten til å spille i de fleste nettlesere. RuneScape finner sted i fantasiverdenen Gielinor, som er delt opp i flere kongeriker, distrikter og byer. Spillere kan reise gjennom Gielinor til fots, ved å bruke magiske trylleformler eller apparater for å teleportere seg, eller mekaniske transportmidler. Hvert område byr på forskjellige typer monstre, materialer, og oppdrag for å utfordre spillere.
Litejnyj-broen
Historie
Byggingen av den nye broen startet 30. august 1875. Arbeidsforholdene var vanskelig, og i løpet av de fire årene byggingen pågikk var det to alvorlige ulykker som forårsaket at 14 mennesker mistet livet.
RuneScape
Som mange andre MMORPG-er, finnes det ingen lineær bane man må følge. Spillere skaper sin egen figur, og kan selv sette sine egne mål underveis i spillet. Man kan ta opp kampen med andre spillere eller monstre, gjennomføre oppdrag og tokter (quests) eller øke erfaringen sin i spillets ferdigheter (skills). Spillere kan omgås med hverandre ved å chatte, handle med hverandre, eller samarbeide eller spille mot hverandre i minispill.
Litejnyj-broen
Historie
Den 1. oktober 1879 var det offisiell åpning av broen
RuneScape
Historie og utvikling
DeviousMUD, forløperen til RuneScape, ble laget i 1998 av Andrew Gower. Spillet, som aldri ble utgitt for allmennheten, brukte isometrisk grafikk. I 1999 skrev Gower hele spillet på nytt fra grunnen av, men med få endringer i grafikken eller andre deler av spillet. Denne versjon ble utgitt som en offentlig beta-versjon, men ble fjernet igjen etter omtrent en uke.
Litejnyj-broen
Historie
Broen heter Litejnyj som ordrett betyr «støperi» etter stedet Litejnyj Prospekt og Litejnyj-distriktet som igjen er oppkalt etter et stort støperi som ble i etablert der i 1711.
RuneScape
Historie og utvikling
Mens Andrew Gower studerte ved universitetet i Cambridge, jobbet han med å skrive om spillet fra grunnen av med hjelp av broren sin, Paul Gower. Den isometriske grafikken ble erstattet med en blanding av både tredimensjonale og todimensjonale spriter. Spillets navn ble endret til RuneScape og sluppet som en offentlig beta-versjon 4. januar 2001 og var opprinnelig drevet fra foreldrenes hus i Nottingham. I desember 2001 grunnla Gower-brødrene og Constant Tedder Jagex for å ta over driften av RuneScape. Jagex utviklet et programmeringsspråk kalt RuneScript som blir brukt til å kode spillet.
27. februar 2002 ble den betalte versjonen av spillet introdusert, og ved å betale en månedlig avgift fikk man tilgang til et økt antall funksjoner i spillet, blant annet nye ferdigheter, oppdrag og områder.
Jagex ønsket senere å forbedre grafikken i spillet ved å fjerne 2D-grafikken og gjøre spillet til et spill med kun 3D-grafikk. Mens de jobbet med dette, skrev de også om spillmotoren, og den nye versjonen av spillet ble kalt RuneScape 2. En beta-versjon ble gjort tilgjengelig for betalende medlemmer 1. desember 2003, og den endelige versjonen ble sluppet 29. mars 2004. Da RuneScape 2 ble lansert, ble navnet skiftet til RuneScape, mens den eldre versjonen av spillet ble kalt RuneScape Classic. 12. januar 2006 blokkerte Jagex adgangen til 5000 brukere av Classic på grunn av juksing, og begrenset tilgangen til spillet til betalende medlemmer som hadde spilt Classic minst én gang siden 3. august 2005.
Jagex prøver å følge med på MMORPG-konkurransen med en grafikkoppgradering og en fullskjermversjon av spillet. De første oppgraderinger begynner litt før juli.
Ferdigheter
For gratisspillere:
Betalende spillere kan bruke alle ferdighetene ovenfor og:
Informasjon
Man trener xp (experience points) i ferdighetene og ved et vist antall xp går du opp en level. Jo høyere level du er i en ferdighet, jo flere xp trenger du til å komme til neste level. Jo høyere level du er jo flere ting kan du gjøre eller bruke.
Du starter med level 1 i alle ferdighetene unntatt hitpoints, der du er 10. Den høyeste levlen du kan komme i hver enkelt ferdighet er 99, unntatt i Dungeoneering og Slayer der man kan komme opp i level 120. Du trenger bare 83 xp for å gå fra level 1 til 2, men for å komme helt til 99 trenger du litt over 13 millioner xp. Det går ikke ann å få flere xp i en ferdighet enn 200 millioner.
Narberth
Narberth (walisisk Arberth) er en by i Pembrokeshire i Wales. Den ble grunnlagt for å huse et walisisk hoff i middelalderen, men ble senere et normannisk støttepunkt i Landskerlinjen.
Litejnyj-broen
Historie
I 1903 ble broen omdøpt til Aleksandrovsky etter tsar Aleksander II av Russland. Men navnet ble aldri tatt i bruk av folket, og etter den russiske revolusjonen i 1917 fikk broen sitt opprinnelige navn, Litejnyj Bridge, tilbake.
Kaluga
Kaluga (russisk: Калу́га) er en by og administrativt senter i Kaluga oblast i Russland. Den ligger ved elva Oka, rundt 170 km sørvest for Moskva. Innbyggertall: 334 751 (folketelling 2002), 311 319 (folketelling 1989).
Historie
Kaluga ble grunnlagt på midten av 1300-tallet som en grensefestning ved Storfyrstedømmet Moskvas sørvestre grense. Den ble første gang nevnt i historiske dokumenter i 1371. I middelalderen var Kaluga en mindre bosetning eid av Vorotynskij-fyrstene, hvis familiegods ligger sørvest for dagens by. På 1700-tallet vokste bosetningen til en handels- og administrasjonsby. Under krigen mot Napoleon i 1812 var Kaluga hovedkvarter for general Mikhail Kutuzov.
Litejnyj-broen
Historie
En kort tid etter åpningen fant sted ble broen utstyrt med elektriske lys, en oppfinnelse av Pavel Yablochkov.
Kaluga
Historie
Under andre verdenskrig var Kaluga okkupert av Tyskland fra oktober 1941, men ble gjenerobret av Den røde armé allerede i desember 1941.
Kaluga er kjent for sin mest berømte innbygger, Konstantin Tsiolkovskij, en pioner innen rakettvitenskapen, som anses som den russiske romfartens far. Han begynte sin karriere som skolelærer i Kaluga. Tsiolkovskij grunnla i 1892 et institutt for fysikk i Kaluga. Hans tidligere bolig er i dag et viktig russisk romfartsmuseum, dedikert til hans teoretiske prestasjoner og deres praktiske bruk innen moderne romforskning.
Økonomi
Kaluga har i de seneste år blitt et av sentrene for Russlands bilindustri, etter at flere utenlandske produsenter har bygget fabrikker i området.
I mai 2007 kunngjorde Volkswagen at de ville bygge en bilfabrikk i Kaluga. Det var forventet at investeringen ville ligge på over 370 millioner euro. Fabrikken vil begynne produksjon av Skoda Octavia i 2008, og vil i 2009 starte produksjon av VW-modellene Passat, Touareg og Polo. Fabrikken er planlagt for en produksjon på 115 000 biler pr år.
15. oktober 2007 begynte Volvo byggingen av en ny lastebilfabrikk, beregnet å stå ferdig tidlig i 2009. Fabrikken forventes å ha en kapasitet på 10 000 Volvo- og 5 000 Renault-lastebiler.
12. desember 2007 kunngjorde PSA Peugeot Citroën sin beslutning om å bygge en ny bilfabrikk i Kaluga, beregnet ferdigstilt i 2010. Fabrikken er beregnet for produksjon av mellomstore biler.
28. desember 28 2007 kunngjorde Mitsubishi Motors at de hadde til hensikt å bygge en fabrikk i Kaluga med en årlig produksjonskapasitet på 50 000 biler.
Transport
Kaluga er knyttet til Moskva via jernbane og den historiske «Kalugaveien», som i dag er hovedveien E105. Kaluga Grabtsevo lufthavn ligger 6 km nordøst for byens sentrum.
Den palestinske selvstyremyndigheten
Den palestinske selvstyremyndigheten (PNA) er en delvis autonom styresmakt for Staten Palestina, som formelt styrer det meste av Vestbredden og Gazastripen. Området omtales i dagligtalen som Palestina og grenser til statene Israel, Jordan og Egypt. Styresmakten har observatørstatus i FN.
Folketallet var i 2008 på 4,1 millioner.
I januar 1996 avholdt den palestinske befolkningen på Vestbredden og Gaza sitt første demokratiske valg i historien. Yasir Arafat ble valgt til president med klart flertall. Mahmoud Abbas har vært president siden 2005.
Historie
De palestinske territoriene kom etter arabisk-israelske krig 1948 under jordansk og egyptisk kontroll. I forbindelse med seksdagerskrigen i 1967 ble områdene okkupert av Israel.
Mahmoud Abbas ble i 2005 valgt til president for den palestinske selvstyremyndigheten.
Abbas' presidentperiode utløp 9. januar 2009. Han har likevel blitt sittende i påvente at et nytt presidentvalg kan avholdes, Hamas anser imidlertid at han opphørte å være president på denne datoen og at presidenten i Palestinas lovgivende forsamling er rettmessig fungerende president.
Kobalamin
Kobalamin, eller vitamin B12, har fått sitt navn gjennom at det inneholder grunnstoffet kobolt. Som for alle vitaminer må også kobalamin tilføres utenfra. Det anvendes framfor alt til produksjonen av røde blodlegemer samt bidrar til nervesystemets funksjon ved å medvirke til byggingen av myelin. Kobalamins kjemiske struktur ble utforsket av røntgenkrystallografen Dorothy Crowfoot Hodgkin (1910–1994), nobelprisvinner i kjemi 1964.
Funksjon
Kobalamin virker som et koenzym i reaksjoner i hver celle som deler seg, siden det er nødvendig for DNA-syntesen. I de reaksjoner der en av de fire nukleotider som bygger DNA, tymin, dannes, kreves kobalminet som bærer av en metylgruppe for å frigjøre et annet vitamin – folsyre. Uten kobalamin låser man feilaktig folsyren og resultatet blir intracellulær mangel på T-nukleotiden som hemmer DNA-syntesen. Dette gir en generell hemming av nybyggingen av celler i kroppen. Ettersom de røde blodlegemene er en av de mest omsatte celletypene, gir mangel på kobalamin et betydelig utslag der. Mangel på metylgruppebærende kapasitet gjenspeiles i økede verdier av den biologiske markøren homocystein. Dette kan påvises ved en blodanalyse som gjøres ved flere medisinske laboratorier.
Kobalaminet spiller også en rolle i omsetningen av visse fettsyrer som har et ulike antall karbonatomer. Uten vitaminet ansamles unedbrutte mellomprodukter i form av metylmalonsyre, som kan analyseres ved en enkelt tilgjengelig blodprøve.
B12-kilder
Veganere kan tilgodegjøre seg vitamin B12 gjennom berikede matvarer og kosttilskudd (hvor vitaminet er produsert av bakteriekulturer). Selv om noen få typer alger har vist seg å inneholde biologisk aktivt kobalamin, så vil de ikke ha den ønskede effekten fordi disse også inneholder inaktivt kobalamin. Alger anbefales dessuten ikke i store inntak på grunn av høyt innhold av jod.
Spormengder av vitamin B12 kan finnes i vekstprodukter gjennom bakteriell kontaminasjon eller som resultat av fermentering, men det er uenighet om disse mengdene er tilstrekkelige. Veganere og individer med lave B12-nivåer anbefales derfor kosttillskudd.
Opptak
Opptaket av kobalamin til blodet er en komplisert prosess i mange steg.
Michael White
Michael White (født 29. desember 1948 i Adelaide i Sør-Australia, død 4. april 2008 i San Diego i California) grunnla narrativ terapi.
Kobalamin
Mangelsykdommer / Perniciøs anemi
Ved mangel kan alvorlig blodmangel, perniciøs anemi, tretthet og slapphet oppstå. Med inntak av en allsidig kost er det hos unge, friske individer liten risiko for at mangel skal oppstå. Det avgjørende for opptaket er glykoproteinet intrinsic factor som dannes av parietalcellene i magesekken hos friske personer og som er nødvendig for at man i ileum skal ta til seg vitamin B12.
Michael White
White var en praktiserende sosialarbeider og familieterapeut, og medleder av Dulwich Centre i Adelaide i Sør-Australia. Han skrev bøker om familieterapi og narrativ terapi, narrativ praksis og narrativ teori.
Kobalamin
Mangelsykdommer / Perniciøs anemi
Derimot kan mangel etterhvert oppstå hos veganere som velger å ikke ta kosttilskudd med vitaminet eller spise matvarer som er beriket med det. B12-mangel forekommer også hos eldre mennesker, som derfor også oppfordres til å ta B12-tilskudd. Hos eldre forårsakes lave vitaminverdier ofte ikke av utilstrekkelig inntak, men av at evnen til opptak av vitaminet synker med alderen.
Michael White
White ble tidlig influert av systemteori og kybernetikk (Gregory Bateson). Hans arbeid fikk inspirasjon fra mange kilder, inkludert litteraturteori (Jerome Bruner), kulturell antropologi (Clifford Geertz, Barbara Myerhoff, Victor Turner), ikke-strukturalistisk psykologi (William James, Lev Vygotsky) og fransk poststrukturalistisk filosofi (Jacques Derrida og Michel Foucault).
Kobalamin
Mangelsykdommer / Perniciøs anemi
Man har tidligere trodd at B12-mangel hos spedbarn var relativt sjeldent, men i en doktoravhandling fra 2004 fant man biokjemiske tegn på B12-mangel i omkring en tredjedel av spedbarn i alderen 6 uker til 6 måneder. Alle barna var født av friske mødre med et variert, norsk kosthold.
Michael White
Bibliografi
Michael Whites bøker har også blitt publisert på dansk, spansk, japansk, svensk, italiensk, tysk, kinesisk, finsk, fransk og på norsk med Kart over narrativ praksis ( 2009).
Kobalamin
Mangelsykdommer / Perniciøs anemi
Pasienter som har fått skadet eller fjernet området av magesekken der intrinsic faktor produseres, eller delen av tynntarmen der oppsugingen skjer, kan få B12-mangel. Vitamin B12 lagres i hovedsak i leveren, og normalt lager er i størrelsesorden 2000-5000 μg. Behovet for B12 er svært lite og det kan derfor drøye mange år uten tilskudd før eventuelle mangelsymptomer viser seg. De nivåer som anbefales ligger like i overkant av behovet, og gravide kvinner trenger derfor ikke ta noe tilskudd. Ammende kvinner anbefales derimot å gjøre dette.
Anbefalt daglig inntak: Barn 2-5 år 0,8 μg, Barn 6-9 år 1,3 μg, Barn 10-13 år 2,0 μg, menn og kvinner 2 μg (ammende 2,6 μg). Se videre RDI-tabell. Gjennomsnittlig inntak i de nordiske landene er for menn og kvinner 6-9 μg.
Kjuker
En kjuke er en sopp som lager fruktlegemer på ved, som ofte er sidestilte, gjerne stammer og greiner. Kjukene tilhører familien poresopper (Polyporaceae).
Morfologi
Sporene sitter i et porelag. Kjukene kan være flerårige, f.eks. kreftkjuke, knuskkjuke og rødrandkjuke, eller ettårige, f.eks. silkekjuke og svovelkjuke. Fruktlegemene er vanligvis treharde, seige eller korkaktige.
Økologi
De fleste kjuker bryter ned ved og forårsaker hvitråte eller brunråte. Når det er hvitråte, brytes både cellulose og lignin ned; når det er brunråte, brytes bare cellulose ned, og det brune ligninet blir igjen. Kjukene gjør nytte for seg ved å bryte ned død ved. Noen kjuker angriper levende trær, f.eks. rotkjuke på gran og svovelkjuke på løvtre (f.eks. eik), andre kjuker angriper trær som er svekket, f.eks. knivkjuke på bjørk. De fleste kjukene går på døde eller døende trær, veltede stammer, fallved, vedrester eller på trekonstruksjoner.
LSD (andre betydninger)
LSD kan vise til:
Stein Pettersen
Stein Pettersen (født 1967 på Elverum) er en norsk journalist, TV-kommentator, forfatter og redaktør.
Han arbeidet med motor- og trafikkstoff i Romerikes Blad fra 2005 og ansvarlig for det månedlige bilaget Romerikes Blad Bil. Har også skrevet frilans for flere aviser og magasiner.
Siden 2009 har han også vært kommentator og ekspertkommentator for flere Formel 1-sendninger på V sport og Viaplay
Pettersen startet sammen med Toro Andersen og Stian Strømseth nettsiden Formel-1.no i 2004. Nettsiden leverer nyheter om Formel 1 på norsk.
I 2013 oversatte han boken Top Gear : The cool 500 til norsk, sammen med Eirik Myhr, utgitt på Exlibris media.
Han har skrevet lærebøker om bruk av grafisk programvare som Photoshop, InDesign og Illustrator utgitt på Ellbro forlag tidligere Visual World.
Elroy (Wisconsin)
Elroy er en by i Juneau County, Wisconsin, USA. Byen ligger ved Baraboo River og hadde et innbyggertall på 1 442 under folketellingen i 2010.
Knut Hamsun bodde en periode i Elroy under sitt USA-opphold 1882 til 1884.
Neyland
Neyland er en by i Pembrokeshire i Wales. Den ligger ved elven Cleddau, rett ved Pembrokeshire Coast nasjonalpark. Byen har omkring 5 000 innbyggere (2004).
Byen utviklet seg som en følge av jernbanelinjen som ble anlagt i 1850-årene.
Nynazisme
Nynazisme er en politisk ideologi og kultur som blant annet bygger på den tyske nasjonalsosialismen fra 1920-årene. Nynazismen oppstod etter nasjonalsosialistenes nederlag i andre verdenskrig, men ble særlig tydelig fra 1960-årene. Nynazismen bygger på tanker både fra nasjonalsosialismen og den italienske og spanske fascismen, ofte med særlig vekt på rasisme. Flere organisasjoner som bygger på nynazistiske tanker, betegner seg ikke som nazistiske selv, men prøver å tilpasse seg samfunnets etablerte politiske systemer. Andre grupperinger er mer direkte og offensive. De har tatt opp i seg kulturen fra gjengkriminaliteten og har vært særlig beryktet for voldshandlinger og for å lokke til seg rotløse ungdommer.
Ideologi
Nynazistene bygger på en nasjonalistisk og rasistisk, autoritær og voldsforherligende ideologi, fundert i en myte om «de fremmede» som agenter for en type «verdenskonspirasjon». Deres kamp retter seg derfor ofte mot innvandring og fremmedarbeidere i det de betegner som en «rasekrig». Også jøder, homofile, muslimer, kommunister og «antirasistisk ungdom» angripes.
Nynazismen har tradisjonelt blitt betegnet som høyreekstremisme, til forskjell fra ytterliggående sosialisme og kommunisme som har blitt kalt venstreekstremisme.
Holocaust-benektelse
I kjølvannet av nynazistenes jødehat og antisemittisme har det oppstått holocaust-benektere og såkalte historierevisjonister. To særlig fremtredende ideologer i denne bevegelsen har siden 1980-tallet vært den britiske forfatteren David Irving og tyskeren Ernst Zündel.
Et annet element i bevegelsen er de såkalte 14 ord, formulert av David Lane; "We must secure the existence of our people and a future for white children" ("Vi må sikre eksistensen til vårt folk og en fremtid for våre hvite barn"). Nummeret kombineres iblant med tallet 88; 14/88 eller 1488. Tallet 88 er en forkortelse av Heil Hitler, HH, hvor bokstaven H er den åttende i alfabetet.
Rekruttering
Tidligere var gamle nasjonalsosialister fra krigens dager viktige støttespillere, men senere ble medlemmene rekruttert oftest blant unge, søkende mennesker.
Det er forskjeller mellom rekrutteringen til de nasjonalsosialistiske opprinnelige bevegelsene og de nynazistiske. De som opprinnelig ble med den nasjonalsosialistiske bevegelse på den første halvdel av den 20. århundre i Tyskland kom med i en massebevegelse som fikk eller hadde makten i samfunnet.
I motsetning til nasjonalsosialister i førkrigstidens Tyskland tilhører mange nynazister en undergrunnsbevegelse som i høy grad er avskåret fra samfunnet, og hvor deres valg fører til en nedadrettet sosial og moralsk mobilitet. De blir utstøtt fra samfunnet ellers og tar på seg det nye miljøets voldsforherligelse og andre karakteristika. Nynazismen ytrer seg dermed i større grad enn den opprinnelige nasjonalsosialismen som «motstandsbevegelse»; sekterisk og hemmelighetsfull. Mange av disse har ingen følelse av tilhørighet og lar seg friste av nynazistene visjon om broderskap og tilhørighet.
Utbredelse
Nynazismen står i dag særlig sterkt i deler av det tidligere østlige Tyskland der arbeidsledigheten er stor, og i visse russiske, nasjonalistiske miljøer. Små miljøer finnes i Skandinavia, blant de største er Den nordiske motstandsbevegelsen.
I Norge
I Norge har de nynazistiske miljøene vært små, blant annet i forhold til grupperinger i Sverige. Norske nynazister har likevel gjort seg bemerket med flere aksjoner og voldshandlinger.
Den tidlige perioden
Allerede kort tid etter krigen fantes det et miljø for tidligere NS-medlemmer, særlig knyttet til Forbundet for Sosial Oppreisning, Institutt for Norsk Okkupasjonshistorie og avisen Folk og Land. Dette miljøet var primært tilbakeskuende, og kjempet for å oppheve landssviker-stempelet som NS-medlemmer fikk i rettsoppgjøret etter andre verdenskrig. I 1960-årene dukket det opp nye, unge nynazister i dette miljøet. Disse var lite interessert i landssvikeroppgjøret, og fokuserte på den nazistiske ideologien i større grad. Den yngre generasjonen organiserte seg i flere mindre organisasjoner, deriblant Anti-Kommunistisk Allianse (AKA) og Nasjonal Ungdomsfylking, grunnlagt høsten 1968. Medlemmer av Nasjonal Ungdomsfylking ønsket ikke å identifisere seg som nazister, og foretrakk betegnelser som anti-kommunisme og nasjonalisme. Det oppsto også en gruppe nynazistisk ungdom innenfor Oslo Høyre, men denne ble raskt bekjempet og delvis ekskludert av partiet.
Erik Blücher og Norsk front
Nynazismen i Norge tok en ny vending i 1975, da Nasjonal ungdomsfylking ble omgjort til det politiske partiet Norsk front, og Erik Blücher valgt som fører. Partiet samlet aldri nok underskrifter for å stille til valg, men ble likevel et samlingspunkt for norske rasister, antikommunister og nazister. Samtidig trådte «de gamle nazistene» fra andre verdenskrig stadig mer i bakgrunnen (blant annet på grunn av alder) og bevegelsen ble raskt dominert av ungdom. På det meste hadde partiet 1400 medlemmer.
Organisasjonen var splittet mellom dem som ville bygge et politisk parti og dem som ville utøve vold. Flere voldelige aksjoner knyttet til miljøet rundt Norsk front medfører massiv fordømmelse i samfunnet. Blant disse er bombeaksjonen mot Rød Front-toget i Oslo 1. mai 1979, der en togvakt ble alvorlig skadet. Petter Kristian Kyvik, tilknyttet Norsk Front ble senere dømt til fem års fengsel for denne hendelsen. Den negative oppmerksomhet etter hendelsen bidro til at Norsk Front ble oppløst 26. juni 1979.
Nasjonalt Folkeparti
Partiet Nasjonalt Folkeparti oppstår i januar 1980, og flere av de ledene skikkelsene er tidligere ledere i Norsk Front. Partiprogrammets 25 punkter proklamerte partiets posisjon som nasjonalister. De var i mot innvandring og ville kjempe for «de gamle, norske verdier» og mot kommunismen. Nynazistiske voldelige aksjoner fortsatte imidlertid å slå tilbake på partiet. I 1981 trakk Erik Blücher seg ut etter Hadelandsdrapene, og flyttet til England. Bombingen av Nor-Moskéen i 1985 svekket partiet ytterligere og det ble endelig nedlagt i 1991.
1980- og 1990-årene
En del nynazister har prøvd å ta opp igjen den gamle norrøne religionen, såkalt åsatru. Dette gjelder blant annet lederen i Vigrid, Tore Tvedt.
I 1980-årene var det en rekke fysiske anslag mot innvandrere i Oslo-området, blant annet ble forretningslokalet til en innvandrer forsøkt sprengt med dynamitt i 1989.
På Bøler var det et aktivt mindre miljø siden 1994 kalt Boot Boys. Gruppen ble synlige i bydelen i årene som kom.
I løpet av 1990-årene utkom en rekke undergrunnsblader i det norske nynazistmiljøet: Ung Front (nedlagt før 1993), Raknarok (senere Einherjer), Boot Boys, Gjallarhorn (bladet til Zorn 88 som senere ble til NNSB) Patrioten (utgitt av Norges Nasjonal Sosialistiske Bevegelse, NNSB mellom 1996 og 1998), Viking (utgitt av organisasjonen Viking mellom 1995 og 1998), ikke å forveksle med den tidligere Vikingen (bladet til HAM - Hvit Arisk Motstand), The Order (kun utgitt ett nummer), Blood and Honour (et par utgivelser etter 1995), og det mer moderate bladet Norsk Blad (senere Fritt Forum). Siden midten av 1990-tallet flyttet de gjenlevende papirpublikasjoner over til internett, der det kunne nås langt flere lesere til lavere kostnad.
2000-tallet og senere tid
I en artikkel fra juli 2010 skriver avisen Utrop at det høyreekstreme miljøet kjent som "hvit makt" er i vekst både i Sverige og Norge. Se også SIAN, Odins soldater og Nordiske motstandsbevegelsen.
Uniformering og symboler
thumb|I tillegg til [[hakekorset, som er forbudt i flere europeiske land, er dette de viktigste grafiske symbolene for nynazismen:
1. Keltisk kors, i slekt med Nasjonal Samlings solkors (solhjul)
3. Knyttneve med teksten «White Power» («Hvit makt»). Også kampvillige kommunister, Black Power og andre har knyttneve som symbol.
4. Den nasjonalsosialistiske varianten av det tyske Jernkorset med hakekors
5. SS' doble seiersruner
6. Hodeskallemerke (Totenkopf) brukt av SS som luemerke og av dødsskvadronene i Totenkopf-regimentet]]
Nynazister har tatt i bruk gamle og nye varianter av symboler som blir knyttet til nazismen før og under andre verdenskrig, deriblant tradisjonelle nasjonalflagg, hakekors, solkors og runer. Slike symboler er i mange tilfeller tabu-belagte i den moderne vestlige verden der nynazistiske og rasistiske merker ikke bare representerer en politisk oppfatning, men også er en provokasjon mot den bestående demokratiske samfunnsordningen. Nazisymboler er for eksempel forbudt ved lov i Tyskland. Selv om hakekors i seg selv ikke er forbudt i Norge i dag, er hatefulle ytringer straffbart, De skandinaviske landene har hatt uniformsforbudlover for å bremse militante organisasjoner og bevegelser som «brunskjorter» og «svartskjorter».
ZOG
Zionist Occupation Government (ZOG) eller Jewish Occupation Government (JOG) er en nynazistisk konspirasjonsteori som hevder at det internasjonale jødiske okkupasjonsregimet, som blant annet ledelsen i FN, USA og Israel er støttespillere av, planlegger totalt verdensherredømme. Målet til ZOG skal være å spre perversjon, ondskap og ødeleggelse. Hovedsetene ligger ifølge teorien i Washington D.C. og Tel Aviv og jødene skal etter denne erobre verden ved å styre dens internasjonale økonomi ut ifra en 2000 år gammel plan. Dermed skal de kunne ta direkte kontroll over hver enkelt betydningsfull nasjon gjennom frimurerordenen, der samtlige medlemmer, uvitende om sine lederes planer, tjener ZOG og frivillig arbeider for å feste ZOGs grep om verdensmakten. Hollywood anses også som del av dette systemet, der det benyttes for at folk skal få mest mulig sympati for jøder og glemme deres angivelige forbrytelser mot menneskeheten og forsøk på verdensherredømme. Filmene skal også fremme forakt og hat mot den hvite rase for dens påståtte forbrytelser mot den øvrige verdensbefolkningen.
Teorien oppsto hos den amerikanske bevegelsen White Aryan Resistance, og videreførte nasjonalsosialistiske konspirasjonsteorier fra 1930- og 1940-årene. Denne teorien er en slags hemmelig lære som kun skal være tilgjengelig for de spesielt innvidde.
Ichthyosaurus
Ichthyosaurus var en gruppe fiskeøgler. Ichthyosaurus levde i juratiden og var mindre enn de fleste av sine slektninger. Flere fossiler har blitt funnet med intakte foster, noe som viser at Ichthyosaurus ikke la egg, men fødte levende unger.
Asura
Asura er en gruppe semiguder som opptrer i forskjellige religioner, blant annet i hinduismen og buddhismen.
I hinduismen
I hinduismen er asura (Sanskrit: असुर) en gruppe maktsøkende guddommer som ofte omtales som demoniske. De er i opposisjon til devaene. Begge gruppene er barn av Kashyapa. Synet på asuraene i hinduismen varierer, da mange guddommer som på et tidspunkt var asuraer senere har blitt kjent som devaer.
De tre utilgivelige forbannelsene
De tre utilgivelige forbannelsene er tre forskjellige forbannelser som blir brukt og nevnt i J.K. Rowlings bokserie om den unge trollmannen Harry Potter.
I bøkene er disse tre forbannelsene er strengt forbudt å bruke, og oppdages det at en av disse formlene har blitt brukt, blir man straffet med livsvarig fengselsopphold i Azkaban. De tre utilgivelige forbannelsene blir sjelden brukt. Siden de er veldig kraftige, krever de ofte en person med en sterk vilje til å ville utføre udåden, samt enorme ferdigheter innen svartekunst.
Avada Kadavra (mordforbannelsen)
Avada Kadavra (mordforbannelsen), org. Avada Kedavra (The Killing Curse), brukes for å drepe og regnes som den verste av de tre forbannelsene. Den forårsaker at kasterens tryllestav skyter ut et blindende grønt lys som, ved kontakt med offeret, resulterer i umiddelbar død uten noe merke av biologisk art. Dersom formelen treffer et objekt som ikke er levende, blir energien frigjort ved en liten eksplosjon der den treffer. Dersom tingen den treffer kan brenne, starter formelen en brann med grønne flammer. Det er usikkert hvor stor skade formelen gjør på en føniks, ettersom den blir gjenfødt fra asken dersom den dør, men det virker som om den har samme effekt som om føniksen hadde dødd på en annen måte. I Harry Potter og Føniksordenen svelger Albus Humlesnurrs føniks, Vulcan en mordforbannelse.
Noen av de mest sentrale personene i bokserien som dør av denne forbandelsen er Fredrik Djervell, Lilly og Jakob Potter, Bart Kroek sr., Albus Humlesnurr og Voldemort.
Mordformelen er mye brukt av Voldemort og dødseterne for å drepe fiender. Det er ingen kjent blokkeringsformel for å unngå formelen, bortsett fra at den ikke utføres dersom den som bruker formelen blir avbrutt før vedkommende har uttalt den ferdig. Offeret kan også gjemme seg bak solide ting og dermed unngå å bli truffet. Dersom den som bruker formelen ikke er dyktig nok til å utføre den, kan formelen miste all effekt. Harry overlever denne formelen to ganger ved å bruke Exitarmus, første gang i Harry Potter og Ildbegeret, der Harry unnslipper, andre gang i Harry Potter og dødstalismanene, hvor han også unnslipper og dessuten dreper Voldemort.
På grunn av kontakten mellom Harrys og Voldemorts tryllestaver, som begge har halefjær fra føniksen Vulcan som kjerne i hver sin tryllestav, unngår Harry enda to ganger mordformelen fra Voldemort. Første gangen dette skjer er i Harry Potter og Ildbegeret, der han bruker Exitarmus. Andre gang dette skjer er i Harry Potter og dødstalismanene, der Voldemort brukte en tryllestav han hadde lånt fra Lucius Malfang og Harry ikke uttalte noen formel. Hverken Herr Olivander eller Albus Humlesnurr kan forklare fenomenet. Olivander beskriver det som «noe unikt», mens Humlesnurr tror at det er båndene mellom duellistene som har noe å si. Harry reddes dessuten to ganger av kjærlighet i form av egenoppofrelse. Første gang dette skjedde var da Harry var ett år gammel og Voldemort prøvde å drepe hele familien. Ettersom Lilly Potter ofret seg for Harry, overlevde Harry og formelen slo bakut slik at Voldemort mistet all sin styrke og en del av Voldemorts sjel ble en del av Harry, slik at han ble en malacrux. Andre gang, i Harry Potter and the Deathly Hallows blir Harry igjen truffet av Voldemorts dødsforbannelse. Voldemorts sjelbit blir drept, og Harry selv blir sendt til en slags mellomverden hvor han får velge om han vil dø eller fortsette å leve. Han velger det siste, og takket være oldstaven klarer han å sende formelen tilbake til Voldemort (ved Exitarmus), som dør av den. Begge hendelsene er sentrale i bokserien.
Opprinnelse
Navnet på formelen kommer av det kjente magiske uttrykket Abrakadabra (eng. Abracadabra), som kommer av arameisk avhadda kedhavhra, som betyr «la tingen bli ødelagt».
1523 Pieksämäki
1523 Pieksämäki er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaget 18. januar 1939 av Yrjö Väisälä i Åbo. Asteroiden har oppkalt etter den finske byen Pieksämäki.
De tre utilgivelige forbannelsene
Matyrio (martyriusforbannelsen)
Matyrio (matyriusforbannelsen), org. Crucio (The Cruciatus Curse), brukes for å utsette offeret for uutholdelig smerte. Som regel etterlater ikke forbannelsen noen spor, men det er vist i bøkene at forlenget bruk kan føre til sinnssykdom. Hittil har ingen brukt formelen uten å uttale den høyt. For å kunne bruke formelen er det påkrevd et intenst hat, ønske om å påføre smerte og sadistisk nytelse ved å se at andre lider. Harry forsøkte å bruke den i Harry Potter og Føniksordenen mot Bellatrix DeMons, men forbannelsen fungerte ikke slik den skulle, tilsynelatende fordi Harry kun følte rettfedig harme og hat da han kastet den.
Den ekstreme smerten offeret føler når det blir truffet av formelen gjør det til en perfekt form for tortur, og den regelmessig brukt av dødseterne.
Opprinnelse
Det norske navnet henspiller sannsynligvis på den ofte voldsomme og smertefulle død som martyrer har lidd opp gjennom verdenshistorien. Det engelske navnet (The Cruciatus Curse) er latinsk og betyr «jeg torturerer», som kommer av crux (i genitiv crucius), som betyr «torturplatform» eller «torturstake», eller, mer spesifikt, «kors». Cruciatus finnes også i gammelengelsk, da skrevet som cruciate, som betyr «å påføre smerte». Det engelske ordet excruciating brukes i dag for å betegne en smerte som er så intens at den ikke lar seg beskrive med ord.
Befalio (befaliusforbannelsen)
Befalio (befaliusforbannelsen), org. Imperio (The Imperius Curse), brukes for å få kontroll over noen. Den som blir utsatt for denne forbannelsen blir viljeløst styrt av den som har kastet forbannelsen, og kommer inn i en transe- eller drømmelignende verden. Når forbannelsen blir hevet, husker ikke offeret noe som helst fra den perioden forbannelsen var virksom. Opplevelsen man får ved å være under kontroll av forbannelsen, beskrives som en komplett, fantastisk tilstand der man blir løsrevet fra enhver ansvarsfølelse eller bekymring over utfallet av sine handlinger, til motsetning av handlinger gjort av egen, fri vilje.
Flere dødsetere hevdet å ha vært under befaliusforbannelsen fra Voldemort, og slapp derfor unna Azkaban i rettssakene som ble holdt etter at Voldemort forsvant etter å ha forsøkt å drepe Harry Potter da han var liten.
Til forskjell fra de andre forbannelsene, er det mulig å kjempe imot denne. Dersom offerets viljekraft er sterk nok, vil han eller hun kunne kaste av seg forbannelsen når den blir forsøkt brukt på dem. I bøkene er det Harry Potter og både Bart Kroek jr. og Bart Kroek sr. som har vist anlegg for å gjøre dette, de to siste etter å ha vært under forbannelsen en stund.
Opprinnelse
Det norske navnet er tatt fra verbet «å befale» sammen med en latinsk suffiks. Det engelske navnet på formelen kommer fra det latinske «impero» som betyr «jeg gir ordre» eller «jeg kommandrerer», fra imperare for «å gi ordre», «å kommandrere». Flere engelske ord er avviklet fra det latinske ordet, deriblant imperium, som betyr «å kommandere» eller «å dominere», og imperio, som blant annet betyr «med mydighet». Imperius, derimot, er ikke et latinsk ord.
Referanser
Magic in Harry Potter Sortilèges dans l’univers de Harry Potter
Список заклинаний мира Гарри Поттера
Felle
En felle (av norrønt fella, som betyr fall eller falle) eller fangstfelle er en fangstinnretning til å fange ville dyr og fugler med. Jaktformen blir omtalt som fangst.
Fangstgravene kunne bli bestykket med spydlignende oppoverrettede pinner i bunnen, slik at dyret ble spiddet om det falt i graven. Denne formen for felle har blitt benyttet til jakt over hele verden, inkludert i Norge og Skandinavia, der det finnes arkeologiske bevis for at både brunbjørn, elg og villrein har blitt fanget på denne måten gjennom årtusener. Det er funnet bevis for omkring 5 700 gamle fangstgraver i Norge. Slike gamle fornminner er automatisk fredet.
En gammel form for felle kalles gilder/gildring eller firetallsløsning. Den ble satt opp enten inne i en kasse, der lokket smalt igjen når åtet ble berørt – eller i litt grovere utgave med en stor flat stein til lokk, og knusning av byttet til resultat. Råmaterialet besto av trepinner, slik at fellen var både billig og enkel. Disse ble mest brukt til smågnagere og pelsdyr.
En annen form for felle er dyresaksen. Den består av piggete kjever som klapper sammen når noen eller noe tråkker på dem. Saksene finnes i flere formater, etter byttedyrets størrelse, fra revesaks til bjørnesaks. Bruken av sakser kan sees som dyremishandling, og er forbudt i en del land.
Det engelske begrepet «booby trap» refererer til forskjellige feller som brukes av militære styrker eller sivile.
Jacob Andreas Lindeman
Jacob Andreas Lindeman  (født 26. september 1805 i Trondheim, død 13. desember 1846 i Davik, Nordfjord) var en norsk geistlig. Hans far, Ole Andreas Lindeman, var organist. Hans mor het Anne Severine Hichmann. Han giftet seg i 13. juni 1832 i Oslo Domkirke med Marie Cathrine Aastrup, f. 13. juni 1800 i Kristiansfeldt, Schleswig, d. 23. nov. 1880 i Jacobs sogn, Oslo. De var barnløse, men hadde tatt til seg en ung gutt ved navn William. Han var 29 år gammel og styrmann ifølge folketellingen i 1865.
Lindeman tok avgangseksamen ved Trondhjem skole i 1827 og teologisk eksamen i 1832. Fra 1826 til 1840 var han organist ved Vår Frelsers kirke i Christiania, og fra 1832 til 1836 underviste han i musikk og var samtidig lærer i religion og musikk ved Eugeniastiftelsen. Fra 1836 til 1839 var han lærer ved Asker seminar. I 1839 ble han utnevnt til residerende kapellan i Leikanger og ble ordinert 5. juli 1840. Han ble da etterfulgt som organist av broren Ludvig M. I 1845 ble han sogneprest i Davik, hvor han døde brått året etter.
I 1841 gav han ut Coral-Melodier for Psalmodicon til de i Kingos, Guldbergs og den evangelisk christelige Psalmebog forekommende Psalmer, udsatte i Siffre efter den ved kongelig Resolusjon af 15de Juni 1835 authoriserede Choralbog, tilligemed en Veiledning til Brugen av Psalmodicon ved J.W. Cappelens Forlag. Boken bygde på koralboken som faren hadde utarbeidet i 1835, og kom i flere utgaver i tiårene som fulgte.
Izrael Poznańskis palass
Izrael Poznańskis palass (polsk Pałac Izraela Poznańskiego) i Łódź er Europas største fabrikantpalass og et av byens mest kjente landemerker.
Fasaden er bygd i rolig neorenessanse fra Zachodnia-gaten, mens den fra Ogrodowa-gaten presenterer neobarokke trekk med rike dekorative former og motiver. Palassindret er på samme måte overdådig utsmykket med veggmalinger, kaminer, støpinger, lyskroner, speil og glassmalerier. Palasset presenterer flere arkitektoniske stiler og er et godt eksempel på eklektisisme. På grunn av sin størrelse og formtrekk inspirert av fransk arkitektur har det gjort seg kjent som «Łódź’ Louvre».
Fra 1975 huser palasset byens historiske museum (Muzeum Historii Miasta Łodzi).
Achille Liénart
Achille Liénart (født 7. februar 1884 i Lille i Frankrike, død 15. februar 1973 i Lille) var en av den katolske kirkes kardinaler, og biskop av Lille. Han ble kreert til kardinal i 1930 av pave Pius XI. Han deltok på konklavet 1939 som valgte pave Pius XII, konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII, og konklavet 1963 som valgte pave Paul VI. Han var en ledende skikkelse blant pådriverne for kirkelige reformer under Annet Vatikankonsil 1962–1965.
Bakgrunn
Achille Liénart kom fra en storborgerlig familie av tekstilhandlere. Han var andremann i en søstenflokk på fire av Achille Philippe Hyacinthe Liénart og Louise Delesalle. Han studerte ved College Saint-Joseph, seninaret til sulphisianerne i Paris, Institut Catholique de Paris, Collège de Sorbonne, og Det pavelige bibelinstitutt i Roma.
Prest
Achille Liénart ble presteviet den 29. juni 1907, og underviste så ved presteseminaret i Cambrai til 1910, og så i Lille til 1914. Under første verdenskrig var Liénart feltprest. Så var han sjelesørger i hjembyen Lille fra 1919 til 1928. Som prest gikk han inn for sosial reformer, fagforeninger og arbeiderprestbevegelsen.
Biskop
Den 6. oktober 1928 ble han utnevnt til biskop av Lille av pave Pius XI. Liénart ble bispeviet den påfølgende 9. desember av biskop Charles-Albert-Joseph Lecomte av Amiens, bled biskopene Palmyre Jasoone og Maurice Feltin som medkonsekranter, i Tourcoing.
Kardinal
Han ble kreert til kardinalprest av S. Sisto av Pius XI i konsistoriet den 30. juni 1930. Tilfellet ville at en av de første prester han ordinerte, den 21. september 1929, var en viss Marcel Lefebvre. Liénarts og Lefebvres veier skulle krysses flere ganger i årene som fulgte, ikke minst ved at de begge var med i den sentrale forberedelseskommisjon forut for Annet vatikankonsil. Og det var Liénart som i 1947 skulle bispevie Lefebvre etter at denne var blitt utnevnt til apostolisk vikar av Dakar i Senegal.
Under den tyske okkupasjon støttet Liénart først Philippe Pétain, sjønt han var sterk motstander av det nazisiske Tyskland.
Liénart ble valgt til president for den franske bispekonferanse i 1948, og innehadde dette verv til 1964. Han ble videre den første territorialprelat av Mission de France den 13. november 1954, et verv han fratrådte i 1964.
Som aktivt deltagende under Annet vatikankonsil (1962–1965) var Liénart en ledende liberal stemme, og satt i presidentskapet for kirkemøtet.
Liénart fratrådte som biskop av Lille den 14. mars 1968, etter førti år.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Joseph Hou Guoyang
Joseph Hou Guoyang eller Guoyong (født 1922- ) var katolsk «undergrunnsbiskop» av Chongqing i Kina.
Biografi
Han ble hemmelig bispeviet av biskop Joseph Fan Xueyan av Baoding i 1988.
I januar 1989 ble han arrestert, og holdt i forvaring av de kinesiske myndigheter til i 1991, og deretter holdt i husarrest.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er: