cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Botne kirke
Botne kirke ble påbygd i 1865, og restaurert i 1947.
Altertavlen i kirken består av fire bilder fra påskeevangeliet. Den er fra 1664, og stilen er renessanse/barokk. Prekestolen er fra 1634 med fem bildeflater: evangelistene og et Kristus-motiv.
Pedro Teixeira (Minas Gerais)
Pedro Teixeira er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Alveol
Alveoler (alveole) eller lungeblærer er små luftblærer i lungene, som gjør at lungene er svampaktige. Disse små luftblærene er endestasjonen til bronkiene hvor oksygenet går over i blodet og karbondioksid (avfallsprodukt fra blodet) returneres for utånding.
Alveolene er organisert i små klaser som sørger for at overflaten for oksygenopptaket og avgivelse av karbondioksid (CO2) blir så stort som mulig. Rundt alveolene ligger kapillarnettet som fører det oksgenrike blodet til lungevenen som går tilbake til hjertet som pumper blodet videre rundt i kroppen.
Ved lungebetennelse blir alveolene i en større eller mindre del av lungen bli fylt med pus og væske slik at pasienten er avhengig av den friske delen av lungene for gassvekslingen.
Lungeemfysem
Ved røyking, mye hosting og ved innpusting av mye luftforurening kan veggene mellom alveolene brytes ned slik at alveolene gror sammen til større blærer. Dette vil føre til at overflaten blir mindre, derav vil også oksygenopptaket bli lavere og gir nedsatt lungekapasitet.
Topp 20 (Mimix-album)
Topp 20 er et samlealbum med Mimix, utgitt i 2004.
Quetzaltenango
Quetzaltenango, også kjent under sitt mayiske navn Xelajú (/), eller oftere som Xela, er den nest mest folkerike byen i Guatemala, etter hovedstaden Guatemala by. Den er administrativt senter for departementet Quetzaltenango.
Navnet Quetzaltenango er nahuatl og betyr «quetzal-stedet».
Fotballklubben Xelajú MC fra Quetzaltenango spiller sine hjemmekamper på Estadio Mario Camposeco, og er'' den meste suksessrike fotballklubben (i antall seriemesterskap) i Guatemala som ikke holder til i hovedstaden.
Stanisław Hosius
Stanisław Hosius (eller Hozjusz, Hozius, Hozjus, Hoe, Hos, Hosz, fornavnet alternativt stavet Stanislaus; født 5. mai 1504 i Kraków, død 5. august 1579 i Capranica i Italia) var katolsk biskop og kardinal som virket i Polen, Preussen og Italia.
Bakgrunn
Han ble født av tyske foreldre i Kraków. Faren, Ulrich Hos, kom fra Pforzheim og var prokurator for byen Wilno i den polske konges tjeneste. Stanisław bodde i Kraków og Wilno i barneårene.
Stanisław ble utdannet ved universitetet i Kraków (bacclaureatus artis 1520), og han ble privatsekretær for Krakóws biskop og Polens visekansler Piotr Tomicki og privatlærer for hans nevøer. Senere studerte han videre i Italia, både i Padova (humanistiske fag under Lazaro Buonamico, og teologi) og i Bologna (humanistiske fag under Romulo Amasio, jus under Ugo Buoncompagni, den senere pave Gregor XIII – doktorgrad utroque iure 8. juni 1534). Han talte tysk, polsk og latin.
Etter studiene vendte han tilbake til Kraków og ble igjen biskop Tomickis privatsekretær. Da biskopen døde i 1535 fortsatte han som sekretær for den nye polske visekansler, Jan Choiński, biskop av Płock. Etter at biskop Choiński døde i 1538 ble han kongelig sekretær.
Hosius var da allerede blitt provost av Wieluń og av Wiślica, og i 1538 ble han kannik ved domkapittelet i Frauenburg. To år etter ble han også kannik ved domkapittelet i Kraków, og i 1542 også ved kapittelet i Sandomierz.
Prest
Han ble presteviet i 1543 og fikk i 1546 menighetene i Gołąb og Radłów.
Biskop
Den 12. juli 1549 ble han valgt til biskop av Chełmno. Før han ble bispeviet sendte kong Sigismund I ham som legat til kong Ferdinand I i Praha og til keiser Karl V i Brussel og Gent, og lyktes i å få i stand en offensiv og defensiv allianse mellom Polen og disse to monarkiene. Bispevielsen fant sted i Kraków den 16. mars 1550; det var byens biskop Samuel Maciejowski som foretok ordinasjonen.
Kort tid etter, den 25. juli 1550, ble han utnevnt til Inquisitor hæreticæ pravitati for å stanse spredingen av protestantisk lære i bispedømmet Pomesania.
Den 2. mars 1551 ble han postulert til biskop av Ermland av domkapittelet der. I juni 1551 fikk han ved provinsialsynoden i Piotrków i oppdrag å forfatte en katolsk trosbekjennelse, som så ble akseptert og undertegnet av alle biskopene. I mai 1558 kalte paven ham til Roma. Pave Pius IV utnevnte ham til legat til det keiserlige hoff i Wien for sammen med keiser Ferdinand I av Det tysk-romerske rike å tilrettelegge for en gjenopptakelse av Tridentinerkonsilet, og for å forsøke å få keiserens sønn, prins Maximilian av Böhmen, som var blitt protestant, til å vende tilbake til katolisismen. Etter flere måneders metodisk forklaring av den katolske tro, lyktes ham dette.
Kardinal
Hosius ble deretter kreert til kardinal av pave Pius IV ved konsistoriet den 26. februar 1561. Han fikk San Lorenzo in Panisperna som tittelkirke. Hans titulus ble skiftet om på flere ganger, blant annet til Santa Sabina (1565) og San Clemente (1570).
Rasaq
Rasaq Seriki (født 1981 i Houston, Texas), bedre kjent som Rasaq, er en Amerikansk rapper. Han er yngre bror til rapperen Chamillionaire og medlem i Chamillitary. Han jobbet sammen med sin eldre bror og Lil' Wayne på sangen «Fly as the Sky» fra brorens debut-album, The Sound Of Revenge. Rasaq skal slippe ut sitt eget debut-album, Royal Green Reloaded, 19. juni 2007 i USA.
Stanisław Hosius
Kardinal
Som legat til Tridentinerkonsilet fra 10. mars 1561 forsvarte han aktivt pavens læremyndighet og var viktig for at konsilet ble vellykket. Han lyktes i å få konsilsdekretene velvillig mottatt ved den polske riksdagen i Parczów den 7. august 1564 og promulgerte tridentinerdekretene i sitt bispedømme i august året etter.
Han deltok ved pavevalget i 1565–1566 som endte med valget av kardinal Michele Ghisleri til pave Pius V. Han ble pavelig legatus a latere i Polen i desember 1566. Senere var han polsk ambassadør til Pavestolen i 1569.
Han døde den 5. august 1579 i Capranica i bispedømmet Sutri nær Roma og ble begravet i kirken Santa Maria in Trastevere i Roma.
Neues Museum (Berlin)
Neues Museum er et museum på Museumsinsel i Berlin. Det hører til verdenskulturarven. Utkastet til museet ble utarbeidet av Friedrich August Stüler, og grunnstensnedleggelsen fulgte i 1841. Den senklassisistiske bygningen regnes som Stülers hovedverk og som en av de viktigste bygninger i det 19. århundres museumsbygging. Museet ble åpnet i 1855 som det andre museet på Museumsinsel, etter at Altes Museum var blitt for lite for de eksisterende samlingene.
Neues Museum inneholder bl.a. Det egyptiske museum og papyrussamling.
Bygningen
Neues Museum hører til de mest betydelige byggverk i senklassisisme og tidlig jernbygging.
Som i Altes Museum grupperer utstillingsrommene seg rundt to haller (Ägyptischer Hof og Griechischer Hof). Den sentrale trappehallen inneholder den berømte billedsyklusen av Wilhelm von Kaulbach som fremstiller menneskehetens historie. Den østlige hovedfronten mot Alte Nationalgalerie innelukkes av to vindusløse hjørnebygninger (Nordkuppelsaal og Südkuppelsaal).
Den sparsomme ytre utsmykningen står i kontrast til den rike indre utsmykningen. Hvert rom er utsmykket med arkitektoniske detaljer, vandrebilleder og rik ornamental bemaling slik at det står i forbindelse med samlingene. Eksempler er Römische Saal, Griechische Saal, Mythologische Saal og Niobidensaal.
Vesteraalens
Vesteraalens, tidligere Vesterålens Hermetikkfabrikk, er en norsk sjømatprodusent. Fabrikken ble etablert på Sortland i Nordland 19. april 1912 og er særlig kjent for Vesteraalens Fiskeboller.
Ray LaMontagne
Ray LaMontagne (født 18. juni 1973 i Nashua, New Hampshire) er en amerikansk låtskriver og musiker. Han har utgitt tre studioalbum, Trouble, Till the Sun Turns Black og Gossip in the Grain. Han er kjent for å være tilbakeholden og holder helst konserter på små scener. Tidlig i musikerkarrieren beholdt han jobben sin som snekker.
Vesteraalens
Fabrikken har hatt flere eiere siden starten, men er i dag eid av holdingselskapet Vesteraalens AS. I 1917 produserte Vesteraalens Hermetikkfabrikk proviant til Roald Amundsens ekspedisjon gjennom Nordøstpassasjen 1918–1920. Blant de viktigste hendelser i fabrikkens historie var brannen natt til 13. desember 1991, som medførte produksjonsstans i 15 måneder. Daværende eier Norway Foods ønsket å flytte fiskemat-produksjonen permanent til Sverige, men fikk ikke tillatelse. Lokale eiere kjøpte fabrikken, og produksjonen på Sortland startet opp igjen 19. mars 1993.
Fylkesvei 6910
Fylkesvei 6910 (Fv6910) går mellom Minsås og Verdalsøra ungdomsskole i Verdal kommune.
Vesteraalens
Den ikoniske boksen
Den ikoniske grønnfargede fiskebolleboksen har vært selskapets flaggskip siden 1912.
Fylkesvei 6910
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 167 (Nord-Trøndelag).
Vilhelmina kommune
Samisk språk
Samisk har status som offisielt minoritetsspråk i kommunen og Vilhelmina kommune inngår i forvaltningsområdet for samisk språk i Sverige.
Geografi
Fjellområder vest i kommunen, høyeste fjelltopp 1590 moh i Marsfjället. Dypt nedskårne daler og langstrakte innsjøer strekker seg sørøstover. Store myr- og skogområder i sørøst. Reindrift, skogdrift og gruvedrift er viktige næringer.
Vilhelmina flyplass har daglige ruteflygninger til Stockholm.
Tettsteder
Vilhelmina kommune hadde kun ett tettsted i 2010. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Pequeri
Pequeri er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Daniels County
Daniels County er et fylke i den amerikanske delstaten Montana. Det ligger i den nordøstlige delen av staten og det grenser mot Valley County i vest, Roosevelt County i sør og mot Sheridan County i øst. Det har også grense mot Canada i nord.
Daniels Countys totale areal er 3 695 km² hvorav 1 km² er vann. I 2000 hadde fylket 7 675 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Scobey som også er fylkets største by.
Peter Rokseth
Peter Hjalmar Rokseth (født 21. august 1891 på Frosta, død 4. november 1945 i Oslo) var en norsk romanist. Han var professor i romansk filologi ved universitetet i Oslo 1929–1945.
Slekt
Peter Rokseth var sønn av gårdbruker, ordfører, bankkasserer og poståpner Haakon Rochseth og Anne Johannesdatter Asklund. Han var det eldste barnet, og hadde flere yngre søsken. Selv ble han gift med Yvonne Rihouët, en fransk musikkhistoriker og professor i Strasbourg.
Liv
Rokseth studerte romansk filologi og litteratur, delvis i Kristiania, men for det meste i Frankrike og Spania. I Spania studerte han jordbruksterminologi i dialekten på Mallorca, og ga ut en bok om dette emnet i 1922. Han planla å skrive en doktoravhandling om den franske filosofen Condillac, men dette ble det aldri noe av. I stedet tok han doktorgraden i 1929 med en avhandling om den franske tragedie. Samme år ble han professor ved universitetet i Oslo. Han hadde i 1925 giftet seg med den franske musikkhistorikeren Yvonne Rihouët, men hun trivdes ikke i det kalde norske klimaet, så hun flyttet tilbake til Frankrike. Etter 1930 kom Rokseth derfor til å pendle mellom Frankrike og Norge. På et senere besøk i Norge skrev Yvonne Rokseth en bok om Edvard Grieg.
Alt i 1922 skrev Rokseth en artikkel om ett av sine forbilder, den italienske filosofen Benedetto Croce. Croce hevdet at bare kunstverket kunne fortelle om kunstnerens indre liv; biografiske detaljer om kunstnerens liv var av underordnet betydning. Denne retningen innenfor litteraturvitenskapen sto i strid med den rådende historisk-biografiske metoden, som nettopp la vekt på forfatterens biografi, og som i Norge fremfor alt hadde en representant i professor Francis Bull. I sin doktoravhandling hevdet Rokseth nettopp Croces syn, og ved doktordisputasen fikk han Francis Bull som førsteopponent. Avhandlingen vakte mer debatt enn noe annet litteraturhistorisk verk i Norge i mellomkrigstiden.
Rokseth har oversatt Gustave Flauberts roman Madame Bovary til norsk. Ved begynnelsen av 1930-tallet sendte den norske regjeringen ham til Haag, for at han skulle oversette norske dokumenter som myndighetene ville legge frem for den internasjonale domstolen der.
Doktoravhandlingen ble det siste større verk Rokseth utga. Noen av hans universitetsforelesninger, blant annet om Montaigne, Pascal og La Rochefoucauld, ble etter hans død utgitt i Efterlatte skrifter. Blant Rokseths elever finner man litteraturforskerne Anders Platou Wyller og Gunnar Høst og Daniel Haakonsen, som førte videre hans syn på litteraturforskningen.
Som professor var han en av de ivrigste talsmennene for å flytte universitetet i Oslo til Blindern.
Poul Erik Andreasen
Poul Erik Andreasen (født 17. desember 1949) er en dansk tidligere fotballspiller og trener. Han var trener for danske AaB da de vant superligaen i 1994-95. Etter suksess i Danmark ble han hentet til Viking Fotballklubb i 1996. Han fikk en tredjeplass og semifinale i cupen som sine største meritter i norsk fotball før han gav seg i 1999. Han er for tiden ungdomstrener i AaB. I sin karriere som spiller fikk han over 100 kamper for AaB mellom 1973 og 1978.
Borghild Hammerich
Borghild Hammerich (født Borghild Schmidt 2. mars 1901 i Bergen, død 8. september 1978 i Oslo) tok initiativet til og organiserte det danske hjelpearbeidet for Norge under andre verdenskrig, Norgeshjælpen (i Norge kalt Danskehjelpen). Etter krigen tok hun initiativet til opprettelsen av Fondet for dansk-norsk samarbeid, og hun var fondets generalsekretær fra opprettelsen i 1946 og fram til 1978.
Hun var datter av vognfabrikant Lauritz Peter Schmidt (1873–1946) og Petra Marie Mortensen (1873–1958). Etter klosterskole i Paris ble hun i 1921 gift med den danske sjøoffiser Carl Hammerich (1888–1945) og bosatt i København.
Danskehjelpen
I 1940 startet hun en innsamling til klær som ble sendt til Norge, særlig til barn. Dette arbeidet ble organisert gjennom Den norske damekomité i København. I 1941 måtte forsendelsene  av  klær oppgis på grunn av manglende utførselstilatelse, og en gikk over til å sende matpakker. I mars 1942 ble Norgesfonden opprettet på Carl Hammerichs initiativ. Dette ble startskuddet til en av de største humanitære pengeinnsamlinger i dansk historie. Daglig gikk det i gjennomsnitt over 22 tonn matvarer fra Danmark til Norge fram til 1945. Borghild Hammerich var primus motor i dette arbeidet. Hun sørget for innkjøp av matvarepartiene, og hun organiserte pakking, sending og distribusjon i Norge. Det var avgjørende for henne at distribusjonen forble utenfor tysk kontroll, og at maten kom fram til dem som behøvde den mest. Danskehjelpens hovedtillitsmann i Norge var Dagfinn Hauge. Hun organiserte også forsendelse av pakker med mat til norske fanger i tyske konsentrasjonsleirer. Einar Gerhardsen skriver om pakkene han mottok mens han satt i fangeleir: «De inneholdt mer enn materiell føde; de brakte bud om den varmeste hjertelighet fra et broderfolk som led med oss og følte med oss.» Hennes mann deltok også i nødhjelpsarbeidet. Han ble mot slutten av krigen arrestert av Gestapo og holdt som gissel i deres hovedkvarter. Han omkom da bygningen ble bombet av Royal Air Force våren 1945.
Etter krigen
Med frigjøringen i 1945 fulgte også avslutningen av Norgeshjælpen. Da stod det igjen 13 millioner kroner fra hjelpearbeidet. Borghild Hammerich og de andre bak Norgeshjælpen hadde opplevd at krigen hadde ført Danmark og Norge sammen, og var opptatt av å bevare det gode fellesskapet og føre samarbeidet inn i den nye tid. Hun fikk derfor de danske myndigheter til å godkjenne at disse midlene kunne brukes til å opprette et dansk-norsk samarbeidsfond. Fondet for dansk-norsk samarbeid ble opprettet på grunnlag av de midler som stod igjen etter den enestående hjelpen til Norge. Norgeshjælpen er det første større danske humanitære hjelpearbeid til utlandet, og selve innsamlingen er en av de mest omfattende i Danmarks historie.
Fra 1949 var Borghild Hammerich gift med den norske pianist og musikkprofessor Robert Riefling (1911–1988) som fra 1950 til 1972 hadde stillinger ved skoler og konservatorier i København, og fra 1973 ved den nye Norges musikkhøgskole i Oslo.
Utmerkelser
For sine fortjenester for Norge under krigen ble Borghild Hammerich 3. september 1945 philosophiae æresdoktor ved Universitetet i Oslo, og samme høst ble hun utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Hun er den siste som ble gravlagt i æreslunden på Vår Frelsers gravlund i Oslo.
Harald Seim
Harald Seim (født 1882 på Seim, Alversund i Nordhordland, død 1975 på Sandane) var en norsk kunstmaler.
Faren Nils Larsson Seim kjøpte Kinn-øya i 1896 og flyttet til Kinn med kona Kari og de tre yngste sønnene Magnus, Harald og Einar. Utenom studietiden bodde han hele livet på Kinn, og kystnaturen med skarv og havørn var viktige motiv i arbeidene hans. Han reiste også til Balestrand og Fjærland og hentet motiv der til maleriene sine. Han studerte i 1909–1917 ved Statens kunstakademi med Christian Krohg som lærer og debuterte med utstilling i Bergen i 1911. Han deltok på Høstutstillingen fra 1912 til 1917 og på vestlandsmalernes utstillinger i Kunstnernes hus i mellomkrigstiden. I 1931 forsøkte han å selge fem maleri signert med «Nikolai Astrup». For dette ble han dømt til 75 dagers betinget fengsel. Tidligere hadde han levert et bilde til Høstutstillingen med Astrups signatur som en demonstrasjon.
Sheridan County (Montana)
Sheridan County er et fylke i den amerikanske delstaten Montana. Det ligger i det nordøstlige hjørnet av staten og det grenser mot Daniels County i vest og Roosevelt County i sør. Det har også grense mot delstaten Nord-Dakota i øst og Canada i nord.
Sheridan Countys totale areal er 4 419 km² hvorav 77 km² er vann. I 2000 hadde fylket 4 105 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Plentywood som også er fylkets største.
Ajax (mytologi)
Ajax eller Aias (gresk: Αἴας) var en mytologisk gresk helt, sønn av Telamon og Periboea, og konge av Salamis. Han spiller en betydelig rolle i Homers Iliaden og dessuten i Episk syklus, en rekke episke dikt om Trojakrigen. For å skille ham fra Ajak, sønn av Oileos (Ajax den mindre), er han kalt for «Telamoniske Ajak», «Større Ajax» eller «Ajax den store». I etruskisk mytologi er han kjent som Aivas Tlamunus. Ajax er hovedpersonen i Sofokles' tragedie Ajax
Familie
Ajax er sønn av Telamon, som var sønn av Aiakos og sønnesønn Zeus, og av Telamons første hustru Periboea. Han er fetter av Akilles, mest minneverdige greske kriger, og er den eldre halvbror av Teukros som også slåss i Trojakrigen. Mange framtredende folk i Athen hevdet å være i slekt med krigeren Ajax, blant dem Kimon, Miltiades, Alkibiades og historikeren Thukydides.
Beskrivelse
I Homers Iliaden er Ajax beskrevet som en av stor vekst, voldsom skikkelse og den sterkeste av alle akajere (grekere). Han er kjent som «mykernes skanse», han var trent av kentauren Kheiron (som også hadde trent hans far Telamon og Akilles' far Pelevs) på samme tid som Akilles. Han ble beskrevet som ondskapsfull, fryktløs, sterk og mektig, men også med stor dyktighet i nærkamp.
Etter Akilles var Ajax den mest verdifulle krigeren i Agamemnons hær (sammen med Diomedes), men han var ikke like slu og lur som Nestor, Diomedes, Idomeneus, eller Odyssevs. Han ledet sin hær med å bruke et stort bronseskjold dekket av syv kuskinn. Ajax ble ikke skadet i noen av de slagene som er beskrevet i Iliaden, og mest bemerkelsesverdig er at han er den eneste av hovedfigurene på begge sider som ikke mottok noen form for støtte fra de gudene som hadde andel i begivenhetene.
Trojakrigen
I Iliaden er Ajax kjent for sin mektige styrke og store mot, sett særlig i to tvekamper med den trojanske helt Hektor. I bok 7 av Iliaden er Ajax valgt ved loddtrekning til å møte Hektor i en duell som varer det meste av dagen. Ajax gjør det først bedre enn sin motstander, sårer Hektor med spydet sitt og slår ham overende med en stor stein, men Hektor kjemper videre inn til heroldene under Zevs forordning sørger for at det blir uavgjort og ingen vinner, og ender med at de to stridende utveksler gaver. Ajax gir Hektor et belte av purpur og Hektor gir Ajax et skarpt sverd.
Den andre kampen mellom Ajax og Hektor skjedd da den sistnevnte bryter seg inn i grekernes leir og slåss med grekerne blant skipene. I bok 14 kaster Ajax en stor stein på Hektor som nesten dreper ham. I bok 15 har Hektor fått kreftene sine tilbake av Apollon og vender tilbake for atter å angripe skipene. Ajax har et svært spyd som våpen og hopper fra skip til skip for å holde den trojanske hæren unna bortimot alene. I bok 16 havner Hektor og Ajax atter i en tvekamp. Hektor er ute for å sette skipene i brann, den enste måten han mener at grekerne kan bli beseiret. Hektor greier å avvæpne Ajax, men ikke skade han, skjønt han må trekke seg tilbake da han innser at Zevs åpenbart har gitt Hektor sin gunst. Hektor og trojanerne greier å brenne et av skipene, kulminasjon av et angrep som nesten avslutter krigen. Ajax er ansvarlig for drapene på mange trojanske fyrster.
Ajax er ofte beskrevet i tospann med sin bror Teukros, kjent for sin dyktighet med pil og bue. Ajax håndterte sitt storslåtte skjold som Teukros sto bak mens han skjøt ned fienden.
Akilles var fraværende i løpet av disse trefningene grunnen hans strid og uoverensstemmelser med Agamemnon. I bok 9 sender Agamemnon og andre mykenske høvdinger Ajax, Odyssevs og Foinix til teltet til Akilles i et forsøk på forsoning med den store krigeren og overtale ham til å gjenoppta kampen mot trojanerne. Selv om Ajax talte med stort alvor og ble godt mottatt, klarte han ikke å overtale Akilles.
Da Patroklos ble drept forsøker Hektor å ta med seg hans legeme. Ajax, støttet av Menelaos, greide å slå trojanerne tilbake og ta legemet hans tilbake med hans stridsvogn, skjønt da trojanerne allerede lyktes å ta fra Patroklos den rustningen han hadde på seg som tilhørte Akilles. Ajax’ bønn til Zevs om å fjerne tåken som hadde senket seg over kampvollen for at de skulle kunne slåss eller dø i dagslys ble et fast uttrykk. I henhold til den romerske skribenten Gaius Julius Hyginus drepte Ajax totalt 28 mennesker ved Troja.
Død
Som de fleste andre greske ledere er Ajax fortsatt i live da Iliaden går mot slutten. Senere da Akilles dør, drept av Paris (med hjelp fra Apollon) er Ajax og Odyssevs heltene som kjemper mot trojanerne for å få tak i liket hans slik at han kunne gravlegges ved siden av Patroklos. Ajax med sitt store skjold og spyd greide å drive vekk trojanerne mens Odyssevs trakk Akilles' legeme opp i sin stridsvogn og fraktet det vekk. Etter gravleggelsen krevde begge to Akilles' våpen. Etter flere dager hvor de konkurrerte mot hverandre for å avgjøre hvem av dem som fortjente våpnene som var blitt smidd av selveste Hefaistos. Ajax hevdet at hans styrke og den kamp han hadde kjempet for grekerne betydde at han fortjente våpnene. mens Odyssevs viste seg være mer veltalende, og han ble belønnet med våpnene. Ajax, «ubeseiret», og rasende, kastet seg på sitt sverd, «erobret av sin sorg». . Ajax' raseri, vanvidd og død for egen hånd er handlingen i Sofokles' tragiske drama Ajax.
I Sofokles' skuespill Aias, som er en kjent gjenfortelling av Ajax' død, fortelles det at etter at våpnene gitt til Odyssevs, faller Ajax utmattet sammen. Da han våknet opp igjen, påvirket av Athenes trolldom, gikk han til en flokk med sauer og drepte dem i den tro at det er grekernes ledere, inkludert Odyssevs og Agamemnon. Da vanviddet forlot ham igjen var han badet i blod og han innså hva han har gjort. Vanæret fortrakk han å drepe seg selv framfor å leve videre i skam. Han gjør det med det samme sverdet som Hektor ga ham da de utvekslet gaver. Fra hans blod dukket det fram en rød blomst, som ved Hyakinthos' død og som bar på sine blader de første bokstavene i hans navn, Ai, også et uttrykk av sorg. Hans aske ble lagt i en gyllen urne i byen Rhoiteions ordde ved inngangen til Hellespont.
I Pindars Nemeiske sanger, 7, 8; Isthmiske sanger 4; og i Ovids Metamorfoser, 13.1 er Ajax' død omtalt. Homer er noe uklar om den nøyaktige måten for Ajax' død, men tilskriver det til hans tap i striden om Akilles' skjold: da Odyssevs besøkte Hades, ber han Ajax' sjel om å snakke med ham, men Ajax er fortsatt krenket over den gamle krangelen, nekter og stiger stille tilbake til Erebos.
Som Akilles er han representert (skjønt ikke hos Homer) etter sin død ved å oppholde seg på øya Leuke («Hvitøya») i hva som i dag er Slangeøya ved munningen av Donau i Bulgaria. I den posthomeriske tradisjon er Ajax beskrevet sønnesønn av Aiakos, og sønnesønns sønn av guden Zevs, og som gudommelig beskytter av øya Salamis hvor han hadde et tempel og et gudebilde. Der ble festivalen Aianteia feiret til hans ære. Ved denne festivalen ble en sofa satt opp og på denne ble heltens panoplie plassert, det vil si hans rustning, våpen og skjold. Det er en praksis som har sitt ekko i den romerske Lectisternium som var en lignende kultpraksis. Å identifisere Ajax som i familie med Aiakos var hovedsakelig noe som først ble vesentlig for athenerne etter Salamis hadde kommet inn under deres besittelser. Ved den anledningen er det sagt at Solon satte inn en linje fra Iliaden for å underbygge Athens krav på øya. Ajax ble deretter en attisk helt. Han ble dyrket av athenerne som reiste en statue av ham på markedsplassen, og stammen aiantis ble oppkalt etter ham. Pausanias forteller om et gigantisk skjelett, hvor kneskålene var hele 13 cm i diameter, hadde dukket på stradene i nærheten av Sigeion i nærheten av kysten til Troja. Det ble hevdet at dette var levningene av Ajax.
Ajax' palass?
I 2001 begynte arkeologen Yannos Lolos utgravningene av et mykensk palass på øya Salamis som han foreslo var hjemmet til slekten til den mytologiske Aiakos. Ruinene har blitt undersøkt ved et sted i nærheten av landsbyen Kanakia på Salamis, noen km fra kysten av Athen. Strukturen som har hatt flere etasjer dekket 750 m2 og kan ha hatt opp til 30 rom. Trojakrigen kan ha skjedd på den tiden hvor mykensk sivlisasjon var på høyden av sin makt (se diskusjon av Troja VII), omtrentlig på den tid da dette palasset synes å ha blitt forlatt.
Peter Kopteff
Peter Kopteff (født 10. april 1979 i Helsingfors) er en tidligere finsk fotballspiller som sist spilte for Aalesund. Kopteff var en typisk venstre ving, men kunne også spille venstre kant.
Han startet karrieren i Finland hvor han spilte for FC Jazz og HJK Helsinki. Kopteff kom til Viking i 2002 og tilbrakte fire sesonger i mørkeblått før han tok turen videre til Stoke. Etter et kort og mislykket opphold i Stoke, gikk veien videre til Utrecht i den nederlandske æresdivisjonen.
Kontrakten med Aalesund løp ut etter 2009-sesongen, men ble på grunn av spillerens skadesituasjon ikke fornyet.
Kopteff spilte tidligere fast på det, men mangel på førstelagsfotball holdt han utenfor laget de siste årene av karrieren. Han fikk totalt 37 kamper for landslaget.
Svein Johansen (sivilingeniør)
Svein Johansen (født 1957) er en norsk sivilingeniør og Master of Science.
Arbeidet før 1988 som seniorforsker ved Senter for Industriforskning i Oslo hvor han forsket bl.a. på kreft.
Fra 1988 gikk han inn som medeier og co-leder av Norsk Gestaltinstitutt AS, en privat høgskole som utdanner gestalt psykoterapeuter i Norge. Johansen har en MSc. i Gestalt Psychotherapy fra University of Derby, UK.
Tsjeremkhovo
Tsjeremkhovo (russisk: Черемхово) er en by i Irkutsk oblast i Russland. Den ligger rundt 130 km nordvest for Irkutsk. Innbyggertall: 60 107 (folketelling 2002).
Byen ble grunnlagt i 1772. Bystatus ble innvilget i 1917. Den er en av kullgruvebyene i Irkutsk-kullbekkenet. Byen har også en betydelig industri. Den transsibirske jernbanen passerer gjennom byen.
Pequi
Pequi er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Sisyphus
Sisyphus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever av møkk som de graver ned i jorda. Slekten er oppkalt etter den greske mytologiske kongen Sisyfos, som ble dømt til å rulle en stor stein opp en bakke, men hver gang han nesten kom til toppen, rullet steinen ned igjen. Billene ruller store møkk-kuler som skal tjene som mat for larvene deres.
Utseende
Middelsstore (den europeiske arten 6,5-12 millimeter) og tettbygde, men påfallende langbeinte skarabider, gjerne matt svarte. Hodet er stort og bredt, litt skovlformet med små fasettøyne. Antennene er nokså små. Pronotum er stort og rundet, dekkvingene nokså korte og rundede. Beina er påfallende lange, leggene (tibiae) krummede. De kan minne om små, langbeinte Scarabaeus-arter, men skiller seg balnt annet på at frambeina har føttene (tarsene) i behold.
Levevis
Disse billene er kjent for sin rulling av store møkk-kuler. Når billen finner en kuruke eller annen møkk, klemmer den en del av denne sammen til en ball som er noe større enn billen selv. Denne graves ned og tjener som mat for larven. Ballen forsvares energisk mot konkurrerende biller, og harde kamper kan oppstå. Om grunnen der møkka ligger ikke egner seg for graving, kan billen rulle dem en ganske lang strekning. Den går da baklengs og skyver møkkballen med bakbeina. Den europeiske arten foretrekker sauemøkk.
Iver Holter
Iver Paul Fredrik Holter (født 13. desember 1850 i Østre Gausdal, død 27. januar 1941 i Oslo) var en norsk komponist og dirigent.
Iver Holter ble født som prestesønn. Han studerte først medisin og var i 1873 nesten ferdig med studiene, men avbrøt disse i 1876 for å bli musiker. Han studerte musikk under Johan Svendsen, som også oppfordret ham til å dra til Leipzig og Berlin.
Etter hjemkomsten til Kristiania ble han en sentral person i byens musikkliv, ikke minst som en god organisator. Han hadde mye av æren for at man ikke lenger måtte reise til utlandet for å ta en utdannelse innen musikk.
I 1890 grunnla han Kristiania Bys Orkester. Han ledet Musikselskabet Harmoniens orkester i Bergen fra 1882 til 1886 og var dirigent for Musikforeningen i Oslo fra 1886 til 1911. I 1897 stiftet han Holters korforening. Holter var dessuten medstifter av Norsk Kvinnesaksforening i 1884.
Blant hans komposisjoner finner man en symfoni, en fiolinkonsert og orkesteridyllen «St. Hanskvæld».
Holter er gravlagt i æreslunden på Vår Frelsers gravlund i Oslo.
Hedwigenkoog
Hedwigenkoog er en kommune i kretsen Ditmarsken i den tyske delstaten Schleswig-Holstein. Hedwigenkoog ligger i Büsum-Wesselburens amt, før 2008 i Büsums amt. Ved utgangen av 2013 hadde Hedwigenkoog anslagsvis 236 innbyggere, basert på folketellingen i 2011.
Hedwigenkoog ligger ved Nordsjøen, lengst vest i den nordlige halvdelen av Ditmarsken, sørvest for Wesselburen og nord for Büsum. Følger man klokken fra nord, grenser Hedwigenkoog til Hellschen-Heringsand-Unterschaar, Reinsbüttel, Oesterdeichstrich og Westerdeichstrich, alle i Büsum-Wesselburens amt.
Hedwigenkoog er en 1 600 hektar stor polder, på tysk koog, som ble skapt ved landvinning og bygging av diker i 1696. Polderen var ment som en del av en beskyttende landforbindelse mellom Büsum og Wesselburen. Polderen ble oppkalt etter Hedvig Sophia av Sverige, hustru til hertug Frederik IV av Slesvig-Holsten-Gottorp.
Rester etter et skipsvrak, trolig fra 1600-tallet, ble funnet i sjøen utenfor Hedwigenkoog i 1969. Vrakrestene hadde ligget i en kløft, som ble dannet da en dike brast i julestormen som rammet nordsjøkysten av Schleswig-Holstein i 1717.
Foruten jordbruk har turisme og vindkraft blitt viktige næringsveier for kommunen. Flere gårder tilbyr overnatting og servering.
Samuel Stanley Wilks
Samuel Stanley Wilks (født 17. juni 1906 i Little Elm i Texas, død 7. mars 1964 i Princeton i New Jersey) var en amerikansk statistiker, matematiker og akademiker som spilte en viktig rolle i utviklingen av matematisk statistikk, spesielt i forhold til praktiske anvendelser.
Wilks ble utdannet ved University of Iowa, hvor han fikk sin doktorgrad. Hans avhandling som omhandlet statistisk måling i utdanning ble publisert i Journal of Educational Psychology.
Wilks begynte som foreleser i matematikk ved Princeton University i 1933. I 1938 overtok han utgivelsen av tidsskriftet Annals of Mathematical Statistics, da han tok over for Harry C. Carver. Wilks ble utnevnt til professor i matematikk ved Princeton University i 1944. Både under og etter den andre verdenskrig hadde Wilks en betydelig innflytelse på anvendelsen av statistiske metoder til bruk i alle aspekter av militær planlegging.
The American Statistical Association oppkalte utmerkelsen Wilks Memorial Award til ære for ham.
Levende Historie
Levende Historie var et populærhistorisk magasin som ble utgitt av Historieforlaget i samarbeid med Forskningsparken og med støtte fra Norsk kulturråd og Institusjonen Fritt Ord.
Tidsskriftet ble etablert av Ingard Lundeby og Kim Hjardar i 2001 og første utgave kom ut i 2003. Magasinet kom ut med seks nummer i året. Ansvarlig redaktør var Ingard Lundeby. Det siste nummeret som ble utgitt var 5/2015.
Baygorria
Baygorria er en by i Durazno-departementet i det sentrale Uruguay.
Demning
Baygorria har en demning, Baygorria-demningen, med et vannkraftverk på elva Negro i Uruguay.
Befolkning
Kilde:
Ibsenhuset
Ibsenhuset som ble innviet i 1973 ligger sentralt i Skien, Telemark. Da det ble åpnet den 7. september var det som landets mest moderne kulturhus på den tiden. Huset har åtte saler, noe som gir rom for et bredt kulturtilbud. Ibsenhuset har fått navn etter Skiens store sønn, forfatteren Henrik Ibsen.
Om byggingen
Ideen om å bygge et nytt samfunnshus i Skien ble tatt opp av byens fagbevegelse straks etter andre verdenskrig. Fagbevegelsen opprettet Arbeidernes Økonomiske Fellesorganisasjon (AØF) som skulle stå for finansieringen. På slutten av 1963 godkjente bygningsrådet byggemeldingen for Samfunnshuset. I 1966 innbød følgende institusjoner til arkitektkonkurranse om et all-aktivitetshus – Ibsenhuset – i Skien: AØF, Ibsenfondet, Skien Invisteringslag, Ibsenforbundet, og Skien kommune. Konkurransen ble avgjort i 1967 og Prosjekteringen tok til høsten 1968. Byggearbeidet startet i april 1971 og huset sto ferdig den 15. august 1973 og ble åpnet den 7. september.
OKA
OKA er en australsk produsent av terrengkjøretøyer, etablert i 1986. De har produsert små volum av lette lastebiler og busser til myndigheter, turselskaper, industri og militære, men har de siste to årene (2005) hatt mest suksess med å produsere og å konvertere campingbiler.
Selskapet holder til i Bibra Lake, Perth, Vest-Australia.
Åsele kommune
Åsele kommune (sørsamisk: Sjeltie) er en kommune i Västerbottens län i landskapet Lappland i Sverige. Kommunen grenser til nabokommunene Dorotea, Vilhelmina, Lycksele og Bjurholm i Västerbottens län og til kommunene Örnsköldsvik og Sollefteå i Västernorrlands län. Kommunens administrasjonssenter ligger i Åsele.
Geografi
Kupert skogslandskap med mange innsjøer og tjern. Ångermanälven renner gjennom kommunen. I kommunen ligger Björnlandet nasjonalpark. Riksväg 90 og 92 går gjennom kommunen.
Charles-François Daubigny
Charles-François Daubigny (født 15. februar 1817, død 19. februar 1878) var en fransk maler og grafiker. Han blir assosiert med Barbizon-skolen og er en av forløperne til impresjonistene.
Daubigny var født inn i en familie av kunstnere, og fikk maleropplæring av sin far Edmond François Daubigny og onkelen, miniatyrmaleren Pierre Daubigny.
Han startet som tradisjonell maler, men endret malemåte da han slo seg ned i Barbizon og startet med friluftsmaleri. Han møtte også Camille Corot i 1852, i Optevoz ved elven Isère. En annen viktig innflytelse var fra Gustave Courbet. Ellers hadde han sin egen husbåt, Botin, som han hadde fått innredet til atelier og reiste rundt på de franske elvene og kanalene med. Han besøkte England i 1866 og ble der til han og Claude Monet måtte dra via Nederland, på grunn av den fransk-prøyssiske krigen i 1870. Vel tilbake i Auvers møtte han en annen av de senere impresjonistene, Paul Cézanne. Det er antatt at den eldre kunstneren har påvirket disse mer enn motsatt.
Kunstmuseet Louvre i Paris har to relativt store landskapsbilder av Daubigny, men ingen av de mindre fra tiden langs elvene, som i dag regnes for hans beste.
The Legend of Zelda: Majora’s Mask
The Legend of Zelda: Majora's Mask (ゼルダの伝説 ムジュラの仮面 Zeruda no Densetsu: Mujura no Kamen) er et action-eventyrspill utviklet og utgitt av Nintendo til Nintendo 64 våren 2000. Det ble solgt 314 000 kopier av spillet den første uka i Japan, og på verdensbasis ble det solgt tre millioner eksemplarer.
Majora's Mask er den sjette delen i The Legend of Zelda-serien, og det andre spillet med 3D-grafikk. Selv om spillet ikke klarte å matche suksessen til sin forgjenger, The Legend of Zelda: Ocarina of Time, inneholdt Majora's Mask en bredere handling. Det begrenser gameplayet til en tredagerssyklus og er sentrert rundt bruken av 24 masker som er nødvendig for å gjennomføre spillet. Det har også blitt omtalt som det mørkeste Zelda-spillet i serien, på grunn av dets historie som leder til en apokalypse.
Hovedkarakteren Link er plassert i landet Termina, en parallell av landet Hyrule. En mystisk, maskebærende skurk kjent som «Skull Kid» har fått månen til å gå ut av sin bane og krasje med Termina. Spilleren må reise fram og tilbake i tid for å forebygge katastrofen.
Ulikt Ocarina of Time, trenger Majora's Mask en Expansion Pack for å fungere. Det fikk noe kritikk på grunn av dette, men har senere oppnådd god kritikk for sin gode handling. Dets forgjenger har blitt omtalt som et av tidenes beste videospill noensinne, noe Majora's Mask ikke oppnådde.
Spillmekanismer
The Legend of Zelda: Majora's Mask inkluderer den 3D-datateknologien som ble brukt i Ocarina of Time. Majora's Mask var det andre spillet i serien som hadde en handling som utspilte seg utenfor Hyrules land, i et kongedømme kjent som Termina. Det var dessuten det første spillet i serien som begrenset spillerens spilletid til 72 timer, eller tre dager. Det er fullt mulig å komme seg tilbake til begynnelsen av syklusen, men da mister man som oftest penger, ammunisjon og nøkler. Hovedting som våpen, masker og andre ting får man beholde når man reiser i tid.
Spillmekanismene i Majora's Mask er dypere enn i Ocarina of Time. Dets forgjenger inkluderer bomber, piler og musikk (i form av en ocarina) for å få tilgang til spillets mange gåter – mens Majora's Mask inkluderer flere instrumenter i tillegg til tidsreiser og masker for å legge til en større vanskelighetsgrad og større variasjon i oppdragene i spillet. Noen av maskene dukker opp i Ocarina of Time, men er bare viktige i noen sideoppdrag.
Handling
Handlingen i Majora's Mask begynner i en ukjent skog, muligens Lost Woods fra Ocarina of Time. Link rir på sin hest Epona for å lete etter noen som han skilte lag med etter hendelsene som fant sted i Ocarina of Time (muligens feen Navi). Link og hesten blir utsatt for et bakholdsangrep av Skull Kid som har på seg en rar maske med pigger (Majora's Mask). Skull Kid har et følge som består av to feer ved navn «Tatl» og «Tael». Link blir frastjålet ocarinaen sin, og Epona blir tatt fra ham. I et forsøk på å gjenvinne hesten sin, havner Link ved en hule der han plutselig blir forvandlet til en «Deku Scrub». Tatl blir separert fra sin bror og Skull Kid, og blir nødt til å slå seg sammen med Link og hjelper ham med å få tilbake sin menneskelige skikkelse.
Etter noen strabaser møter Link, «Maskeselgeren», som forteller om da han ble ranet av Skull Kid og frastjålet den farligste masken han hadde; Majora's Mask. Deretter havner Link i en by kalt Clock Town, der han finner ut at en katastrofe er nært forestående. Med en gang Link finner ut hvordan han kan transformere seg tilbake til et menneske, begynner det ordentlige eventyret.
Tomás de Almeida
Tomás de Almeida  (født 5. oktober 1670 i Lisboa i Portugal, død 27. februar 1754 i Lisboa) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Perdigão
Perdigão er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Tomás de Almeida
Biografi
Han var biskop av Lamego 1706–1709, og biskop av Porto 1709–1716. Deretter ble han promovert til patriark av Vest-Lisboa.
Lokrierne
Lokrierne (gresk: Λοκροί) var en oldtidsfolk eller stamme i Hellas i antikken. Lokrierne snakket en lokisk gresk dialekt, en form for dorisk nordvestlig gresk dialekt, noe som indikerer at de var kulturelt påvirket av eller slektninger av dorerne. De var bosatt i den antikke regionen Lokris i sentrale Hellas.
Tomás de Almeida
Biografi
Samtidig som denne utnevnelsen, den 7. november 1716, delte paven etter kong Joãos ønske byen og erkebispedømmet Lisboa i to. Det gamle erkebispedømmet ble Øst-Lisboa, og den nye kirkelige jurisdiksjonen Vest-Lisboa ble gitt rang som patriarkat. Det inngikk også i avtalen at den første patriarken skulle bli utnevnt til kardinal.
Lokrierne
Den forhistoriske bosetningen i Lokris var lelegere som ble erstattet (eller assimilert) av lokrierne da de greske stammene vandret inn sørlige Hellas. Imidlertid gjør historikeren Dionysios fra Halikarnassos intet forsøk på å skille disse folkene fra hverandre, og nevner isteden at lokrierne var det senere navnet på lelegere, og på samme vis som andre antikke historikere identifiserer hellenerne (grekerne) med de folk som var der før dem i Hellas. Aristoteles og andre skribenter antok at navnet til lokrierne var avledet fra Lokros, den arkaiske kongen til lelegerne. I henhold til en del tradisjoner skal Deukalion, som i henhold til gresk mytologi var hellenernes (grekernes) stamfar, ha levd i den lokriske byen Opous i østlige Lokris.
Tomás de Almeida
Biografi
Den 13. desember 1740 ble de to Lisboa-bispedømmene forent, som patriarkat.
Lokrierne
Historie og spredning
Lokrierne skal etter tradisjonen ha kommet til sørlige Hellas på slutten av 1000-tallet f.Kr. fra deres egentlige hjemland i Pindos, en fjellkjede helt nord i dagens Hellas. Det skjedde på den tid da mange greske stammer forflyttet seg sørover. I historisk tid var lokrierne adskilt i to særegne stammer som skilte seg fra hverandre i skikker, vaner og sivilisasjon. Av disse ble de østlige lokrierne kalt for opuntianske og epiknemedianske, og bodde ved østkysten av Hellas, motstående av øya Euboea. De vestlige lokrierne bodde ved Korintbukta og var skilt fra de førstenevnte ved fjellet Parnassos, og hele Doris og Fokis.
Det er sannsynlig at lokrierne ved et tidspunkt strakte seg hav til hav, og ble revet i filler ved innvandring av fokiere og dorere. Den mest kjente kolonien til den lokiske stammen var byen Locri i Magna Graecia i sørlige Italia som ble opprettet en gang på 600-tallet f.Kr. I henhold til Strabon var den grunnlagt av østlige lokrierne fra regionen rundt Amfissa i sentrale Hellas.
Tomás de Almeida
Biografi
Almeida, første og eneste patriark av Vest-Lisboa, og første patriark av Lisboa, ble kreert til kardinal den 20. desember 1737 av pave Klemens XII.
Svirsk
Svirsk (russisk: Свирск) er en by i Irkutsk oblast i Russland. Den ligger på venstre (vestre) bredd av Bratsk-reservoaret i elva Angara, rundt 150 km nordvest for Irkutsk. Innbyggertall: 15 500 (folketelling 2002).
Tomás de Almeida
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Lokrierne
Historie og spredning
På 500-tallet f.Kr. hadde lokrierne en rekke konflikter med nabostammene. Kun de østlige lokrierne er nevnt av Homer; de var eldre og mer siviliserte enn de andre. De vestlige lokrierne er ikke nevnt i historien før Peloponneskrigen på 400-tallet f.Kr., og selv da omtalt som delvis barbarisk folk. Det var også den siste gangen disse ble nevnt da de led nederlag for Korint senere og de opphørte å ha en særskilt identitet på 300-tallet f.Kr. De østlige lokrierne er nevnt som å ha deltatt i slaget ved Thermopylene mellom grekere og persere, og ble angrepet av ulike stammer som herjet deres landområder, og kun noen av deres byer bevarte en egen identitet inn i 200-tallet f.Kr.
Kultur
Lokrierne rundt området Thermopylene er de første som ble kalt for «hellenere» (grekere). Senere ekspanderte denne betegnelsen til å omfatte også andre greske stammer gjennom amfiktyoniske Delfi som de tilhørte og som var deres religion. Den mest kjente av deres helter var Aias lokrieren, bedre kjent som Ajax den mindre for å skille ham fra den store helten Aias eller Ajax, sønn av Telamon. Ajax den mindre var sønn av konge Oileos, konge av Lokris. Etter Akilles var han den raskeste og tapreste av de greske heltene i Trojakrigen. Etter å ha erobret Troja døde han på veg hjem da hans skip ble splintret mot klippene av sjøguden Poseidon som straff for at han hadde voldtatt Kassandra i Trojastridens siste faser.
Thorgrim O. Bredesen
Thorgrim Olaf Bredesen (født 11. mai 1980) var redaktør for den nasjonal-konservative nyhetssiden Frieord.no.
Lokrierne
Kultur
Elementer av dyrkelsen av Ajax kan bli funnet i Euboea, Peloponnes, Epirus, Pontos ved Svartehavet, de greske øyene i Egeerhavet, på kysten av Anatolia, Kérkyra, sørlige Italia og nordlige Afrika, noe som kan være hentydning til lokriere var godt spredt i den gresktalende verden i antikken. I gresk mytologi synes de nært knyttet til fokiere og eleanere.
James M. Redfield, professor i den klassiske verden ved Universitetet i Chicago har i sin bok The Locrian Maidens: Love and Death in Greek Italy (2003) hevdet at de østlige lokriere hadde en særskilt måte å behandle kjønnsforskjellen på. Selv om lokrierne knapt kan bli sett på som å ha praktisert likestilling mellom kjønnene, hadde kvinner spesielle og framstående religiøse rettigheter og posisjoner. Menn kunne bare få tilgang til disse religiøse mysteriene ved å gifte seg med dem. Lokriske kvinner ble virkemidler for å overføre status og ekteskap opprettholdt den sosiale orden til et tradisjonelt oligarki.
Thorgrim O. Bredesen
Frieord ble grunnlagt i 2015 og var blant annet kjent for å legge ut navn på dømte voldtektsforbrytere og voldskriminelle. Det var særlig personer av utenlandsk opprinnelse som ble offentliggjort på Frieord.
Bredesen var redaktør for Frieord fram til nyhetssiden ble lagt ned i 2018.
I 2016 ble Bredesen anmeldt for å ha offentliggjort navnet på en overgrepsdømt mann og ilagt en bot på 15.000 kroner. Bredesen nektet å vedta boten og måtte møte i Drammen tingrett.
Statsadvokaten valgte å anke saken videre til Høyesterett. Saken var berammet til Høyesterett den 18. desember 2017, men to uker før saken skulle opp i retten valgte statsadvokaten å trekke anken.
Bredesen har studert statsvitenskap med fordypning i menneskerettigheter og flerkulturell forståelse ved Høgskolen i Buskerud.
Lachesillidae
Lachesillidae er gruppe små insekter som tilhører gruppen støvlus (Psocoptera). De er ikke parasitter men lever av ulikt dødt organisk materiale, alger og soppsporer.
Utseende
Små til middelsstore (2-4 mm), spinkle støvlus med hårløse vinger. På farge er de brunlige. Antennene består av 13 ledd, føttene av tre ledd. Vingene er vanligvis klare, forvingen har få eller ingen hår, bakvingen er helt hårløs. I forvingen er lengdeårene Rs og M vanligvis delvis sammenvokste.