cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Denis Kitchen
Liv og karriere
I 1967 besluttet Kitchen å selv utgi sine tegneserier i magasinet Mom’s Homemade Comics, delvis inspirert av undergrunnstegneserieheftene Bijou Funnies og Zap Comix. Da han solgte ut opplaget på 4000 kopier ble han inspirert til å grunnlegge sitt eget lille forlag i 1970, Kitchen Sink Press, opprinnelig ment som et andelslag for tegnere. Navnet Kitchen Sink, «kjøkkenvask», var et ordspill på hans eget etternavn og han tegnet en dryppende kran som forlagets logo. Han lanserte også en egen undergrunnsavis, The Bugle-American, sammen med Jim Mitchell og andre. I tillegg til tegnere fra Milwaukee som ham selv som Mitchell, Bruce Walthers, Don Glassford og Wendel Pugh, utga Kitchen serier av tegnere som Howard Cruse, Trina Robbins og S. Clay Wilson, og han begynte snart å utvide omfanget ved å opprette Krupp Comic Works, en overordnet organisasjon hvor han plassert eierskapet av Kitchen Sink Press, og som han igjennom startet andre forretningsforetak som blant annet et plateselskap og et kommersielt kunststudio. Under navnet Krupp Syndicate syndikaliserte han tegneserier til bortimot 50 andre undergrunnsaviser og studentblader.
I 1973 bevegde Kitchen Sink Press seg ut av sine undergrunnsrøtter og begynte å utgi seriene til etablerte, eldre tegnere som Harvey Kurtzman og Will Eisner. Kitchens navn ble såpass kjent og respektert at han ble kontaktet av Stan Lee til å redigere dennes forlag Marvel Comics' utgivelse av (anstendige) undergrunnsserier, Comix Book. Et forsøk på å gjøre undergrunnsserier stuerene og distribuere dem i «overgrunnen». Kitchen samlet en rekke navn fra undergrunnen som Justin Green, Kim Deitch og Art Spiegelman. Bidraget fra sistnevnte, en serie på tre sider kalt Maus ble den første spede begynnelsen på den lange tegneserien som har gjort Spiegelmans navn kjent, også i Norge. Salget var dog ikke tilfredsstillende for Marvels standard, skjønt Kitchen greide å utgi ytterligere to utgivelser gjennom sitt eget forlag etter at Marvel ga seg for å utnytte det arbeidet som allerede var bestilt. Utgivelsen ble innstilt etter femte utgivelse.
Som tegner dukket Denis Kitchen opp i tegneserieantologier som Blab #8, Twist #2, Bijou Funnies #8, Consumer Comix, Mom's #1-3, Mondo Snarfo, Arcade #3, og The Spirit Jam og andre. Han hadde en veldig klar og ren grafisk stil som egnet seg godt til logoer, overskrifter og omslag, blant annet for Snarf, Dope Comix, Bizarre Sex, Energy Comics, Weird Trips, og andre, og tegnet omslagene til plater. Tiden som utgiver tok derimot mer av hans tid.
Forsvar for ytringsfriheten
Kitchen grunnla Comic Book Legal Defense Fund («Tegneserienes juridiske forsvarsfond») i 1986 etter at Michael Correa, en eier av en tegneseriebutikk, ble stilt for retten for å ha oppbevart og solgt uanstendig («obscene») materiale. Ettersom to av de heftene som ble sitert i saken som uanstendige var utgitt av Kitchen Sink Press følte Denis Kitchen en del ansvar for Correas vanskeligheter. Han satte i gang med å skaffe økonomiske midler til Correas forsvar som til sist ikke ble funnet skyldig. Hva som var igjen av midlene ble gjort om til en ideell organisasjon i 1990. Han fungerte selv som fondets president fra dens grunnleggelse og fram til 2004 da han trakk seg under begrunnelsen «De utfordringer som tegneseriene møter er forskjellig fra da jeg grunnla fondet... Jeg tror det er passende at generasjonen som direkte møter disse utfordringene... bør være de som står opp for dem.»
Senere år
Kitchen Sink Press fungerte i rundt 30 år som utgiver av kvalitetstegneserier, men hadde ikke økonomiske muskler til å klare svingningene i markedet og da Kitchen ikke lenger hadde den samme energien til å drive et forlag av Kitchen Sink Press' størrelse, ble det lagt ned i 1999, men det forsvant ikke. Isteden opprettet han Denis Kitchen Publishing Co. som produserer eller tilpasser en håndfull kvalitetsutgivelser årlig. Denis Kitchen fungerer i dag (2010) som en kunstnerisk og litterær agent som håndterer rettighetene til verkene til avdøde Will Eisner og Harvey Kurtzman, og andre gjennom hans selskap Denis Kitchen Art Agency. Han er også partner med Judith Hansen i Kitchen & Hansen Agency, LLC, som fungerer som agenter for verkene til Al Capp og andre tegnere og forfattere. Sammen med bokdesigneren John Lind har han et selskap kalt Kitchen, Lind & Associates som både er et agentur og forhandler av bok- og hefteutgivelser. Tidligere utgivelser av Kitchen Sink Press vil delvis bli utgitt av forlaget Boom! Studios i deres serie av nyutgivelser.
Hans egne tegneserier har fått en renessanse i tittelen The Oddly Compelling Art of Denis Kitchen via forlaget Dark Horse, som er en både en samling av hans egne serier og hans minner fra hans tid i tegneserieindustrien. Som tegner har Kitchen igjen begynt å tegne. En nyere fortelling på fem side, «My 5 Minutes with God», er et eksempel på det, og kan leses i sin helhet på nettet.
Familie
Hans datter tenåringsdatter Alexa Kitchen (født 1997), som han har sammen med Stacey Ann Pollard Kitchen, fikk sin første utgivelse da hun var syv år, utgitt på Kitchen Sink Press. Det var en munter og instruktiv håndbok på 176 side i kunsten å lage tegneserier, kalt ''Drawing Comics Is Easy! (Except When It's Hard)''. Boken ble nominert til to tegneseriepriser og fikk Will Eisners interesse. Hun har siden fått flere utgivelser utgitt.
Glass
Glass kan sikte til:
Gonatopodinae
Gonatopodinae er en familie av stilkvepser. Disse små, gjerne maurlignende vepsene er parasitoider som snylter på sikader.
Utseende
Små, slanke vepser. Hunnene er vanligvis vingeløse og noe maurlignende, forføttene er omformet til et klolignende gripeorgan. Hodet er stort og bredt, mye bredere enn langt og bredere enn resten av kroppen.
Levevis
Disse snyltevepsene snylter på sikader (Auchenorrhyncha) i familien Cicadellidae.
Utbredelse
Gruppen er representert i alle verdensdeler.
Parallellkrabbeedderkopp
Parallellkrabbeedderkopp (Xysticus erraticus) er en av edderkoppene i gruppen krabbeedderkopper (Thomisidae). De jakter ofte fra blomster hvor de venter på byttedyret. Navnet krabbeedderkopper, har de fått på grunn av sin sidelangs gange, ved en sammenligning med krabber.
Fylkesvei 1832
Fylkesvei 1832 går mellom Rogstad og Segla i Løten.
Parallellkrabbeedderkopp
Utbredelse
Parallellkrabbeedderkopp er utbredt i hele Europa og østover i Asia. Den finnes i Norge.
Fylkesvei 1832
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 157 (Hedmark).
Parallellkrabbeedderkopp
Utseende
Parallellkrabbeedderkopp er mellom 4 og 8 millimeter lang. Hunnen er generelt noe større enn hannen. De er lyst eller litt mørkere brun eller rødbrun, med lysere eller mørkere flekker. Mange av artene i slekten Xysticus er ganske lik hverandre og er variable i farge, selv om enkelte kan ha artstypiske flekker (mønster). For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp og et hode-bryst parti, kalt cephalothorax. Hodet har forfra en slags firkantet form. Foran på hodet er det åtte øyne. Hos krabbeedderkopper er de to fremste beina ekstra kraftige og lange, mens de to bakerste beina er kortere.
Bar (Montenegro)
Bar (serbisk: Бар, albansk: Tivar, italiensk: Antivari) er en by og kommune i det sørøstlige Montenegro. Navnet betyr bokstavelig talt "overfor Bari", og viser til byene som ligger på hver sin side av Adriaterhavet. Byen er oppbygget etter andre verdenskrig, men naturen rundt er uberørt og severdig.
Kommunen grenser i nordøst mot Shkodërsjøen og derigjennom mot Albania. Bar har ferjetrafikk til Bari i Italia og Korfu i Hellas. Bar har 13,719 innbyggere (2003), mens kommunen – som også inkluderer kystbyen Sutomore i nordvest – har en befolkning på 40.037. Folketallet er raskt økende. Montenegrinere utgjør 44 %, serbere 25 %, albanere 12 %, og muslimer og bosnjaker 9 %.
Historie
Det kan påvises bosetninger siden eldre neolittikum, og illyrerne etterlot seg fornminner i området. Bar kan ha tilsvart den romerske borgen Antipargal med gjenoppbygging på 500-tallet. navnet Antibarium er kjent fra 900-tallet.
Slaverne dukket opp i den tidlige middelalderen, mens Doclea-herskerne trolig tok kontroll med byen på 800-tallet. De har trolig hatt en slags hovedstad her. Doclea-herskerne flyttet stadig flere verdslige og kirkelige funksjoner til Bar ettersom bulgarerne og Bysants rykket nærmere. Prins Mihailo valgte Roma og den vestromerske kristendom som beskyttelse mot bysantinerne fra 1077. Derfor ble Bar erkebispedømme i 1089.
Mellom Bari og Bar satte den italienske vitenskapsmannen Guglielmo Marconi opp en av verdens første trådløse telegrafer den 30. august 1904. Fire år senere startet byggingen av jernbane til Bar. Italia styrte i Bar fra 1941 gjennom Mussolinis okkupasjon, men det var blodige opprør mot det italienske styret i byen.
Økonomi og næringsliv
Turisme er viktigste inntektskilde. Viktige badebyer er Dobre Vode, Sutomore og Čanj. Det er også gode forhold for fjellvandring og rekreasjon i Rumijafjellene over byen, og på andre siden av fjellene i Shkodërsjøen.
Det går jernbane til Beograd (åpnet 1976), og Bar har i tillegg den travleste havnen i Montenegro. Bar er en transitthavn for varer til Serbia, og har betydelig godstrafikk hele året. Beograd-Bar-banen opererer Serbias havgående utenrikshandel via Bar. Med Sozina-tunnelen ble bilveien til Podgorica redusert til 50 km.
Landbruket er spesialisert – kommunen har meget stor produksjon av olivenolje og juice av sitrusfrukter. Instituttet Senter for subtropiske kulturer er fra 1937, og det eldste forskningssenteret i instituttsektoren i Montenegro.
Chu Lai lufthavn
Chu Lai lufthavn er en flyplass som ligger i Tam Ky, provins Quang Nam i Vietnam. Flyplassen ble offisielt åpnet 18. mai 2004 og kan betjene 500 000 passasjerer i året.
Britisk kolonisering av Amerika
Britisk kolonisering av Amerika begynte sent i det 16. århundre. Kolonier ble etablert i Nord-, Sentral- og Sør-Amerika og i Karibia, og et protektorat ble etablert i Hawaii. Britene var en av de viktigste kolonisatorene av Amerika og deres amerikanske imperium ble rival av de spanske amerikanske koloniene i betydelig grad.
Britisk Nord-Amerika
Se også Kolonitidens Amerika
Engelskmennene etablerte kolonier langs østkysten av Nord-Amerika fra Newfoundland så langt sør som Florida. Innledningsvis ble navnet «Virginia», oppkalt etter dronning Elizabeth I, gitt til hele kysten, inkludert det som i dag er canadisk kystlinje og Newfoundland. Tidlige kolonier inkluderte Jamestown grunnlagt i 1607 som var den første vellykkede engelske kolonien i Nord-Amerika. Popham-kolonien, som også ble grunnlagt i 1607 i dagens Maine, ble oppgitt etter ett år. Bosetningen i Cuper's Cove ble grunnlagt i Newfoundland i 1610. Plymouth-kolonien ble grunnlagt i 1620, og etter 1620-årene ble en rekke kolonier etablert langs den nordøstlige kysten av Nord-Amerika, inkludert Massachusetts Bay-kolonien, som ble grunnlagt i 1632. De tidlige koloniene bestod av engelske bønder og gentlemenn i tillegg til noen innleide utlendinger, hovedsakelig tømmerhoggere fra Polen.
Et antall engelske kolonier ble etablert under et system av guvernører som eide landet som ble utnevnt under merkantile kontrakter til engelske aksjeselskaper for å grunnlegge og drive bosetningene.
Der var også et tidlig mislykket skotsk forsøk på en koloni ved Darién og den kortvarige koloniseringen av Nova Scotia fra 1629–32 også av Skottland.
i 1685 England tok også over den nederlandske kolonien Nye Nederland, inkludert bosetningen i Ny Amsterdam, som ble omdøpt til provinsen New York i 1664. Sammen med Nye Nederland kom engelskmennene til å kontrollere den tidligere Nye Sverige som nederlenderne hadde erobret tidligere. Denne ble del av Pennsylvania. Storbritannia skaffet seg den franske kolonien Ny-Frankrike og den spanske kolonien Florida i 1763. Ny-Frankrike ble Canada.
I nord handlet Hudson's Bay Company aktivt til seg pels med indianere og hadde konkurrert med franske pelshandlere. Selskapet kom til å kontrollere hele nedslagsfeltet til Hudson Bay kalt Rupert's Land. Nedslagsfeltet til Hudson Bay sør for den 49. breddegraden gikk til USA i 1818.
Tretten av de britiske koloniene startet et opprør i 1776, hovedsakelig pga. representasjon, lokale lover og skattesaker og etablerte USA.
Storbritannia koloniserte også vestkysten av Nord-Amerika, særlig i Oregon sammen med USA fra 1818 til 1846. Koloniene Vancouver Island, grunnlagt i 1849 og Ny-Caledonia, grunnlagt i 1846, ble senere slått sammen og kalt Britisk Columbia.
I 1867 slo koloniene New Brunswick, Nova Scotia og Provinsen Canada (den sørlige delen av dagens Ontario og Québec) seg sammen til et selvstyrt område, kalt Canada, innenfor det britiske imperiet. Québec (inkludert det som i dag er den sørlige delen av Ontario) og Nova Scotia (inkludert det som nå er New Brunswick og Prince Edward Island) ble erobret fra Frankrike. Koloniene Prince Edward Island og British Columbia sluttet seg til i løpet av de neste seks årene, mens Newfoundland sluttet seg til i 1949. Rupert's Land og Nordvestterritoriene ble avstått til Canada i 1870. Dette området består nå av provinsene Manitoba (innlemmet etter forhandlinger mellom Canada og en Métis provinsiell regjering i 1870), Saskatchewan og Alberta, i tillegg til Nordvestterritoriene, Yukon-territoriet og Nunavut.
Tidslinje for holocaust
Tidslinje for holocaust i forbindelse med andre verdenskrig er en kronologisk oversikt over hendelser, inkludert bakgrunn og etterspill, i og utenfor Tyskland.
Poul Edvard Poulsson
Poul Edvard Poulsson (født 1858 i Larvik, død 1935) var en norsk lege. Han ble dr.med. i 1892 og professor i farmakologi i 1913. Poulsson stiftet Farmakologisk institutt ved Universitetet i Oslo og var opphavsmannen til norsk eksperimentell farmakologi. Hans «Lærebog i farmakologi» ble et internasjonalt standardverk.
Yagi-antenne
[[Fil:Yagifaltdipolp.jpg|thumb|En yagi-antenne, med følgende komponenter:
2: Reflektorer
3: Direktorer
4: Koaxial- eller flat-kabel ]] Yagi-antenne er en retningsbestemt antenne der antennekabelen har kontakt med en foldet dipol. Bak denne er det en eller flere stenger eller en plate som fungerer som reflektor. Foran den foldede dipolen er det en eller flere direktorer. Midten av alle disse er forbundet med en stang, som kun virker som fysisk støtte for de andre elementene.
De vanlige gamle TV-antennene var typiske Yagi-antenner.
Dimensjonene på, og avstandene imellom dipol, reflektor og direktorer bestemmer hvilke frekvenser og eventuelt hvilken båndbredde antennen vil fungere med. Antall direktorer foran antenna avgjør både signalspekteret til antenna og retningskarakteristikken. Retningskarakteristikken beskriver hvor lite sendepunkt den fokuserer på, akkurat som romvinkelen på synsfeltet i det menneskelige øye, eller retningskarakteristikk av en mikrofon.
Lengden av den foldede dipolen tilsvarer omtrent halve bølgelengden på radiosignalet som er i resonans med dipolen.
De vanlige Yagiantennene har horisontale direktorer, reflektor og dipol som er egnet for radioforbindelse med horisontalt polarisert radiosignal. For radioforbindelser med vertikalt polarisering må direktorer, dipol og reflektor stå vertikalt.
Kabelen som benyttes kan være 300 ohm symmetrisk flatkabel. Med en balun /enkel transformator/impedanstilpasser kan 75 eller 50 ohm koaxialkabel benyttes.
Andre antennetyper egner seg bedre for bølgelengder over omkring 4 meter/ frekvens under 75 MHz, eller under omkring 20 cm/ over 1,5 GHz.
Yagi-antenner er aktuelle for foruten TV-signaler, for radiolinjer, for faste mobiltelefonantenner der dekningen er dårlig, for radiopeileorientering, lokalisering av radiomerkede dyr, for enkelte radioamatørforbindelser osv.
Historie
Yagi-Uda-antennen ble oppfunnet i 1926 av professorene Shintaro Uda og Hidetsugu Yagi ved Tohoku-universitetet i Sendai i Japan. Yagi beskrev i 1928 antennen i en engelskspråklig oversiktsartikkel om forskning på radiokortbølgeteknikk i Japan, og fikk dermed sitt navn knyttet til antennen. Likevel har Yagi alltid anerkjent at Uda hadde hovedæren for oppfinnelsen. Det hevdes at det riktige navnet bør være Yagi-Uda-antennen.
Denne historien har en parallell til da amerikanske etterretningsoffiserer forhørte tyske rakettforskere og fant ut at amerikanske Robert Goddard var foregangsmannen innen rakettutvikling, selv om han var relativt ukjent i USA på den tiden.
Bordtennis under Sommer-OL 1988
Bordtennis under Sommer-OL 1988. Bordtennis var med på det olympiske programmet for første gang 1988 i Seoul. Det ble spilt både singel- og doubleturneringer for herrer og for damer. Alle gullmedaljene ble vunnet av asiatiske spillere.
The Stolen Invention
The Stolen Invention er en amerikansk stumfilm fra 1910.
Handling
John Deering er en fattig oppfinner, som lever en beskjeden tilværelse sammen med sin kone og deres eneste datter. Han forsøker å henvende seg til Mr. Cobleigh, en velstående kapitalist, med et forslag om å dele fortjenesten av en ny oppfinnelse med ham - forutsatt at Cobleigh stiller med en større sum til å produsere oppfinnelsen.
Cobleigh kommer for å se modellen til Deerings oppfinnelse, og blir veldig imponert. Men han tilbyr Deering bare en liten sum penger for avtalen, noe Deering nekter å gå med på. Men når Cobleigh ikke klarer å få tak i oppfinnelsen på lovlige måter, bestemmer han seg for å få tak i den ved å begå lovbrudd.
Eino Leino-prisen
Eino Leino-prisen er en litterær pris som deles ut av Eino Leino-selskapet for «et spesielt betydningsfullt verk eller et forfatterskap som kan anses å være særskilt betydningsfullt. Prisens emneområde omfatter innenlands litteratur og litteraturforskning, først og fremst lyrikk».
Dere
Dere er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små til middelsstore (5,5 - 14,5 millimeter), avlange, brunlige til svarte trebukker. De fleste av artene er svarte, men pronotum og noen ganger også dekkvingene kan være røde. Noen har metallisk glans. Antennene er kortere enn kroppen. Pronotum har rundede sider og er noe innsnevret ved roten, dekkvingene er parallellsidige. Beina er middels lange med litt klubbeformede lår.
Systematisk inndeling
Noen av artene blir ofte plassert i en slekt for seg, Zoocosmius.
Kilder
I. Revision of the African members of the genus Dere White, 1855 – with description of new species. Norwegian Journal of Entomology 60: 246-282
Gyda Christensen
Gyda Christensen Hambro (født 21. mai 1872 i Kristiania, død 20. august 1964 samme sted) var en norsk skuespiller, danser, koreograf og teatersjef.
Hun var ved Christiania Theater 1894-1899 og 1920-28, ved Nationaltheatret 1899-1919 og som danser og i ledelsen ved Det Nye Teater 1928-45. Mellom 1936 og 1939 instruerte hun ved Nationaltheatret. Mellom 1909 og 1910 ga hun med Karl Nissen nyskapende Chopin-tolkinger og ble leder for Nationaltheatrets egen ballettskole, men måtte gå litt skole hos Emilie Walbom i København under hvis direksjon datteren Lillebil Ibsen debuterte 1911. I 1937 regisserte hun filmen To levende og en død sammen med svigersønnen Tancred Ibsen.
Hun var født Gyda Martha Kristine Andersen. Hennes første ektemann, mellom 1893 og 1903, var ingeniør Georg Monrad Krohn. De fikk datteren skuespiller Lillebil Ibsen i 1899. Andre ektemann var teatersjef ved Nationaltheatret, Halfdan Christensen 1905-1922. Gyda Christensen var tredje gang gift med politiker Carl Joachim Hambro d.e. fra 1946.
Sigarettetui
Et sigarettetui er en metallbeholder for sigaretter som brukes for å sikre at sigarettene ikke går istykker. I moderne tid er sigarettsetui også blitt laget i plast. Sigarettetui er vanligvis flate og av sigarettslengde. De kan åpnes og i hver halvdel oppbevares en rad av sigaretter som holdes på plass av en fjær eller et elastisk bånd. Innenfor røykekulturen kan sigarettetui være et moteriktig assessoir. Som sådant kan de være laget av edle metaller, prydet med kunsterlige gravyrer og juveler.
One Times Square
Skyskraperen ble bygget som hovedkvarter for avisen The New York Times, som offisielt flyttet inn i januar 1905. Den fikk da navnet Times Tower, som gav navn til plassen Times Square. Åtte år senere flyttet avisen til en ny bygning i West 43rd Street 229.
Bygningen har tidligere også båret navnene Allied Chemical Building og Expo America Building.
GoldSrc
GoldSrc eller Goldsource er et retronym som brukes av Valve om deres tungt modifiserte "Quake-Engine" som brukes i blant annet det originale Half-Life
GoldSrc er en modifisert versjon av QuakeWorld motorens codebase, som er utviklet fra Quake motorens codebase. Konsepter fra Quake II motoren ble lagt til etterhvert som grafikkmotoren ble utviklet.
Navnets historie
Grafikkmotoren har ikke noe offisielt navn. I månedene før utgivelsen av Half-Life beskrev flere spillmagasiner motoren som basert på "Quake Unified Technology".
Erik Johnson forklarer opprinnelsen til GoldSrc navnet i denne quoten fra Valve Developer Community:
Kjartan Fløgstad
Han er far til forfatteren og forlagsredaktør Aslak Nore, født 1978.
Forfatterskap
I romanen Kniven på strupen fra 1991 er hele handlinga lagt til samtida, og romanen er en stram satire over jappetid, urbanisme og postmodernisme. Flere av bøkene hans handler om personer som beveger seg i lovens gråsone eller på andre sida av loven, som «terroristromanen» Fimbul. I tillegg har han skrevet to rene kriminalromaner under pseudonymene K. Villun og K. Villum.
Fløgstad har vært en aktiv kulturdebattant og essayist. På samme vis som romanene demonstrerer essayistikken et tvetydig forhold til norsk industrikultur på den ene sida og internasjonal kulturindustri på den andre. Han har skrevet en biografi om dikteren Claes Gill, reiseskildringer fra Latin-Amerika, om norske utvandrere til Sør-Amerika, og har dessuten gjendikta latinamerikanske lyrikere. Arbeidets lys er en analyse av tungindustrien i Sauda, og Osloprosessen tar for seg spriket mellom hovedstadens sjølforståelse og byens minkende betydning for landets verdiskaping. Med Brennbart kasta han seg inn i debatten om forholdet mellom riksmålsbevegelsen og Nasjonal Samling. I Brennbart viste han at målrørsla ikke samarbeida med Quisling-styret, som mange har trodd. Det gjorde derimot riksmålsbevegelsen, som få har visst. Han angrep historikerne Hans Fredrik Dahl og Lars Roar Langslet for å forfalske språkhistorien. Med romanen Grand Manila grep Fløgstad tilbake til temaer i bøker som Dalen Portland og Fyr og flamme. En av hans siste utgivelser er den essayistiske reisboka ''Pyramiden. Portrett av ein forlaten utopi'', om en nedlagt sovjetisk gruveby på Svalbard.
Fløgstad dyrker en særprega stil i romanene så vel som i sakprosaen; han blander språk fra ulike stilnivåer, leker med ordspill og alluderer til andre tekster og til filmer. Han er en av de fremste representantene for magisk realisme på norsk, og realistiske handlingsforløp slår plutselig over i det fantastiske.
Fløgstad ble i 1996 kåret av Bokklubben Nye Bøker til en av De fire nye store.
I mars 2019 meldte Fløgstad seg ut av Den norske forfatterforening etter 50 års medlemskap. Årsaken var at foreningen i 2018 utgav en offisiell beklagelse til 17 forfattere som etter frigjøringen av Norge ble dømt av foreningens selvoppnevnte «æresrett» for deres bånd til okkupasjonsmakten. «Kan jeg være med i en forening som feirer seg selv ved å be antisemitter, holocaustfornektere, krigsprofitører om unnskyldning og som æreskjeller våre kollegaer for æresretten og hele det demokratiske flertallet for å ha utført uhyrligheter og sette en skamplett på foreningen i 1945?»
Christian Martin Monsen
Christian Martin Monsen (født 18. juni 1815 i Larvik, død 25. mai 1852) var en norsk forfatter. Han vokste opp i huset hos sin stebestefar, apoteker Carl Finch i Moss. Monsen utdannet seg til å bli farmasøyt.
Bronsepil
Bronsepil (Salix x alopecuroides eller Salix fragilis x triandra) er sjeldent, hybrid løvtre pilefamilien / vierfamilien (Salicaceae). Det er en krysning av artene skjørpil og mandelpil, som blir et inntil 10 meter høyt lite tre eller busk. Det har blitt dyrket i Norden og er naturalisert på spredte steder ved elver og vann i Danmark, det sørlige Finland, vestkysten av Sverige, og i Norge er den stedfast på Jæren i Rogaland. Den er meget sjelden i vårt land.
Christian Martin Monsen
Christian Martin Monsen var redaktør av Drammens Adresse i 1842, Nordlyset 1845–1846 og ledet Trondhjems Stiftstidende 1849–1851.
Han skrev blant annet flere romaner. I tillegg skrev han en rekke lyriske dikt påvirket av Henrik Wergeland, som han var en stor beundrer av. Sammen med ham utga Monsen «Sneklokke, Nytaarsgave 1842».
Bronsepil
Barken er olivengrønn hos årsskudd og blir deretter rødbrun eller rødlig. Kvistene brekker lett ved festet. Knoppene er mellombrune, spisse og 6-11 mm lange. De mørkegrønne, ganske grovtannede bladene er 8-16 cm lange og lyse- eller blågrønne under, rødbrun hårete bladstilk 15-20 mm med inntil 3 kjertler. Bladet er lansettformet og 5-8 ganger lengre enn det er bredt, og er bredest nær midten (ikke særlig elliptisk) med en smal spiss. Bladets underside har normalt ikke hårdekke, i alle fall ikke etter første året. Unge blad kan ha en rødlig farge, tidvis lilla-rød eller vinrød. Ørebladene er store og skjevt spisse, de henger lenge på stilken.
Christian Martin Monsen
Monsen var sentral i forbindelse med stiftelsen av Trondhjems Arbeiderforening og ble valgt til ordfører i den nye foreningen i 1850.
Bronsepil
Bronsepil blomstrer i mai og hunntrær vokser ikke i Norge, alle individer er hanntrær. Arten vokser i fuktig jord langs elver og innsjøer.
Christian Wilhelmsson
Christian «Chippen» Wilhelmsson (født 8. desember 1979) er en svensk fotballspiller som nå står uten kontrakt.
Wilhelmsson har tidligere spilt for den norske klubben Stabæk, som han forlot i 2003 til fordel for Anderlecht i Belgia. Dette skjedde etter en kamp mellom klubbene, hvor han ble oppdaget av sistnevnte lag, og som således kjøpte ham til sin stall. Deretter gikk han i 2006 til Nantes. Våren 2007 var han utlånt til Roma i Serie A. Wilhelmsson gikk tilbake til Nantes før 2007–2008-sesongen. Høsten 2007 var han på utlån hos engelske Bolton Wanderers FC i Premier League. Han gikk videre på en låneavtale til Deportivo de La Coruña 30. januar 2008.
Wilhelmsson debuterte for i kampen mot  31. januar 2001.
Riku Riski
Hønefoss
I januar 2012 signerte Riski en treårsavtale med Hønefoss etter å ha blitt hentet fra polske Widzew Łódź. I sin debutsesong for Hønefoss spilte han 26 kamper og scoret 10 mål, noe som gjorde han til lagets toppscorer denne sesongen.
Rosenborg
Den 30. desember 2013 signerte Riski en fireårsatvale med Rosenborg etter å ha rykket ned med Hønefoss etter 2013-sesongen.
I august 2015 ble Riski utlånt til IFK Göteborg, og i 2016 til Dundee United.
I sesongen 2016 var han med å vinne Cupen.
Odd
Den 1. juli 2016 signerte Riski en 2,5 års avtale med Odds Ballklubb som da vil gjelde ut 2018. Han vil spille med trøye nummer 24.
Heterokromi
Heterokromi (gammelgresk: ἕτερος, héteros, «forskjellig» + χρώμα, chróma, «farge») eller irisheterokromi er en medisinsk tilstand som innebærer at en person har ulik farge på øynene (fullstendig heterokromi) eller innslag av en annen øyenfarge i samme iris (partiell eller sektoriell heterokromi). Andre deler av kroppen kan også være utsatt for heterokromi. Håret eller huden er de mest vanlige stedene. Det vil si at deler av håret har en annen farge enn resten av håret, eller at noe av huden på ett sted av kroppen er mørkere enn huden på andre steder på kroppen. Det skyldes arvelighet, eller det kan skje via genetisk mosaikisme, kimære, annen sykdom eller skade.
Klassifisering
Heterokromi er klassifisert etter enten gener eller ervervet. Selv om det er en forskjell mellom heterokromi som påvirker hele øyet og heterokromi som påvirker deler av øyet, er det som oftest klassifisert som enten genetikk, eller ervervet, som også nevner om irisen eller deler av irisen er mørkere eller lysere. De fleste saker med heterokromi går på arv, forårsaket av en sykdom eller et syndrom, eller grunnet en skade. Noen ganger forandrer et øye farge etter sykdommer eller skader.
I andre organismer
Selv om det er sjeldent sett i mennesker, er komplett heterokromi oftere observert i andre arter, der det nesten alltid involverer et blått øye. Det blå øyet skjer inne i en hvitt flekk, der det ikke finnes melanin i huden eller håret. Disse artene inkluderer katt, spesielt raser som tyrkisk van og tyrkisk angora. Disse kattene er hvite, med et normalt øye og et blått øye. Blant hunder, er komplett heterokromi sett ofte i sibirsk husky og et par andre raser. Hester med komplett heterokromi har et brunt øye og et hvitt, grått, eller blått øye - komplett heterokromi er vanligst blant hester med pinto farge. Komplett heterokromi finnes også blant kyr og hos vannbøffel. Det kan også bli sett på ildere med et syndrom kalt Waardenburg syndrom, selv om det er vanskelig å se ettersom øyefargen ofte er en mørk blåfarge.
Xacitarxan
Xacitarxan eller Khadjitarkhan også kalt Actarxan ellerr Astrakhan, var en middelalderby på Volgas høyre bredd, beliggende rundt 12 km nord for dagens Astrakhan. Byen blir første gang nevnt i 1333. Den var en av de viktigste handels- og politiske sentrene til Den gylne horde. I 1395 ble byen ødelagt av Timur Lenk. Xacitarxan ble gjenoppbygget etterpå, og ble hovedstad i Astrakhan-khanatet i 1459. I 1547 ble byen tatt av Krim-khanatets khan Sahib Giray. I 1556 ble Xacitarxan beleiret og brent av Ivan den grusomme.
Anita Roddick
Anita Lucia Roddick (født 23. oktober 1942, død 10. september 2007) var grunnleggeren av The Body Shop – et britisk kosmetikkselskap som produserer og driver detaljhandel av skjønnhets- og velværeprodukter som var førende for utviklingen av etisk forbruk. Selskapet var et av de første til å forby ingredienser som hadde blitt testet på dyr, og et av de første til å fremme solidarisk handel med utviklingsland.
Roddick var også en aktivist og var en aktiv pådriver i miljøverns- og sosiale spørsmål. Hun var blant annet involvert i Greenpeace og det britiske tidsskriftet The Big Issue. I 1990 grunnla hun Children On The Edge – en veldedig organisasjon for å hjelpe vanskeligstilte barn i Øst-Europa og Asia.
I 2003 ble hun utnevnt til Dame Commander av Order of the British Empire og derved adlet av Elisabeth II av Storbritannia. Hun fikk da rett til å føre tiltaleformen Dame foran sitt navn og rett til å føre bokstavene DBE etter navnet.
Familiebakgrunn
Roddick ble født Anita Lucia Perilli 23. oktober 1942, i et bomberom i Littlehampton. Hun var en av 4 søsken i en italiensk-jødisk familie. Familien hennes hadde flyktet fra Napoli rett før utbruddet av andre verdenskrig. Moren, Gilda, drev en kafé og hadde for å vane å resirkulere avfall. Anita gikk på skole ved St Amy's Convent og senere på Maude Allen Secondary Modern School. Foreldrene hennes ble skilt da hun var åtte år gammel, og moren giftet seg siden på nytt med hennes tidligere manns fetter, Henry, som døde av tuberkulose etter bare noen få års ekteskap. Det var ikke før Roddick var 19 år gammel at moren fortalte henne at Henry var den biologiske faren til Anita og broren, men ikke de to søstrene. Før dette hadde Roddick trodd at morens første ektemann var hennes biologiske far.
Etter at hun var ferdig med skolen, begynte hun på Bath College of Higher Education (i dag kalt Bath Spa University), og hun reiste mye før hun introdusert til Gordon Roddick av sin mor. Gordon og Anita giftet seg i 1970. Paret åpnet en restaurant og siden et hotell. Innen de giftet seg hadde de allerede rukket å få et barn, og Anita var gravid med barn nummer to. Roddick jobbet en tid for FN, og gjennom dette arbeidet reiste hun mye og traff en rekke folk fra mange forskjellige kulturer. Hun gunnla The Body Shop i Brighton i 1976. Den første butikken var veldig enkel og hadde fra starten av bare et utvalg på 15 varer. Dagens The Body Shop har et utvalg på over 300 produkter.
The Body Shop
Roddick grunnla den første Body Shop-butikken med tanke på å fø seg selv og hennes to barn, Sam og Justine, mens ektemannen var i USA. Idéen var å realisere noen av idéene hun hadde fått da hun stadig var på reisefot for FN. Hun åpnet butikk nummer to seks måneder senere. Etter at ektemannen, Gordon, kom tilbake tok han del i driften av virksomheten. I 1991 hadde The Body Shop vokst til å omfatte 700 filialer, og Roddick ble tildelt utmerkelsen The 1991 World Vision Award for Development Initiative Award.
I 2004 hadde The Body Shop kommet opp i 1980 butikker, med over 77 millioner kunder over hele verden. Selskapet ble kåret til det 2. mest pålitelige merke i Storbritannia, og det 28. mest pålitelige i verden.
17. mars 2006 kjøpte L'Oréal The Body Shop for 652 millioner pund. Dette skapte stor kontrovers på grunn av at L'Oréal er involvert i dyreforsøk og fordi selskapet er deleid av Nestlé som har blitt kritisert for sin behandling av produsenter i u-land. Roddick uttalte seg direkte om dette i et intervju med The Guardian der hun forklarte at hun så på seg selv som en trojansk hest, som ved å selge virksomheten sin til et svært selskap ville få anledning til å påvirke beslutningene det tar. Roddick skulle også jobbe med selskapet 25 dager i året og i den forbindelse ha muligheten til å komme med innspill i beslutningsprosessen.
Veldedighetsarbeid
Roddick var kjent for å være en forkjemper for miljøspørsmål og var medlem av tankesmien Demos sitt rådgivende organ. Children On The Edge (COTE) er en organisasjon som Roddick stiftet i 1990, etter at hun hadde besøkt hjem for foreldreløse barn i Romania.
Etter å ha bevitnet forholdene disse romanske barna levde under dannet hun COTE for å hjelpe til med å håndtere denne krisen, og jobbe for avinstitusjonalisering for disse barna i løpet av deres tidlige leveår. COTE fokuserer på vanskeligstilte barn som har blitt rammet av konflikter, naturkatastrofer, funksjonshemming og hiv/aids.
13. desember 2005 rapporterte National Post at Roddich hadde besluttet å gi bort formuen sin, til en verdi av rundt 51 millioner pund.
Sykdom
14. februar 2007 avslørte Roddick at hun hadde fått diagnosen Hepatitt C. 30. august samme år var Roddick gjest i en episode av det direktesendte TV-programmet Doctor, Doctor, som ble sendt på channel five i Storbritannia, der hun snakket om sykdommen med programvert og allmennpraktiserende lege Mark Porter.
På direkten forklarte hun at hun helt uventet fikk diagnosen Hepatitt C i 2004, etter en rutinemessig blodprøve som var påkrevd i forbindelse med en livsforsikring. Blodprøven indikerte unormal leverfunksjon, og det ble etter påfølgende blodprøver fastslått at hun var infisert med Hepatitt C. Hun foklarte at hun hadde hatt en stor blodoverføring i 1971, etter at hun hadde født sin yngste datter, og at hun var overbevist om at det var slik hun ble smittet. Denne blodoverføringen ble utført rundt 20 år før de begynte å sjekke blodgivere for Hepatitt C i Storbritannia. Hun fortalte videre at hun som følge av dette hadde utviklet skrumplever, og at de vanligste symptomene var kløe og dårlig konsentrasjon. Roddick nevnte såvidt at behandling med interferon passet dårlig for henne. Videre forklarte hun at hun holdt seg aktiv og i god form, og at hun to ganger i året gikk til polikliniske sykehusbesøk i Southampton, i tillegg til at hun var under utredning av levertransplantasjonsgruppen ved Addenbrooke's-sykehuset i Cambridge.
Dødsfall
Anita Roddick døde av et akutt og kraftig hjerneslag rundt halv syv på kvelden 10. september 2007, etter å ha blitt innlagt ved St Richard's Hospital i Chichester den foregående ettermiddagen med kraftig hodepine.
Central State University
Central State University  er et delstateid universitet i tettstedet Wilberforce i delstaten Ohio, USA. Det ble opprettet i 1887, og er et av de såkalte historiske svarte læresteder i USA, gruppen av høyere læringsinstitusjoner som fra første stund tok inn svarte studenter før dette ble en lovfestet rettighet.
Ved universitetet var det 1 766 studenter og 179 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 5 294 for studenter folkeregistrert i delstaten. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Tinognathus
Tinognathus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Panagaeinae i familiegruppen løpebiller.
Utseende
En middelsstor (ca. 11 millimeter), avlang løpebille. Fasettøynene er store og utstikkende. Kjevene er nokså lange og slanke. Dekkvingene har vage, røde flekker.
Levevis
Arten er ikke flygedyktig.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia (Queensland, New South Wales).
De franske Alpene
De franske alpene betegner den delen av Alpene som ligger i Frankrike, nærmere bestemt i regionene Provence-Alpes-Côte d'Azur og Rhône-Alpes. Vest-Europas høyeste fjell, Mont Blanc, er det høyeste punktet i de franske alpene (og Alpene generelt), med sine 4 807 moh. Byer det er verdt å merke seg i dette området inkluderer bl.a. Grenoble, Chamonix, Annecy og Chambéry.
Géographie des Alpes Alpen
Jack Robinson
Jack Robinson er navnet til flere personer:
8. etappe av Giro d’Italia 2010
Eksterne lenker
2010 Giro d'Italia, Stage 1 to Stage 11
Tove Nilsen
Tove Nilsen (født 25. oktober 1952 i Oslo) er en norsk forfatter. Hun var også i en årrekke litteraturkritiker i Dagbladet.
Flere av Nilsens bøker har også handling lagt til oppveksten hennes på Bøler i Oslo i 1960-årene.
Charles Doe
Charles Webster Doe, Jr. (født 4. september 1898 i California død 19. november 1995 i Contra Costa County, California) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris. Doe ble olympisk mester i rugby union under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant rugby union. Det var kun to lag som deltok, USA og Frankrike. Det ble kun spilt en kamp, USA vant kampen mot Frankrike med 8-0. Fire år senere, under OL 1924 i Paris vant han sin andre olympiske gullmedalje i rugby union.
Panzerbüchse
Panzerbüchse er tyske rifler til bruk mot panservogner, brukt under andre verdenskrig.
Panzerbüchse 38 (PzB 39)
Våpenet ble designet av B. Brauer og produsert på Gustloff-Werke i Suhl. Den er en enkeltskuddsrifle som lades manuelt. Ved avfyring beveger løpet seg 9 cm bakover, og kaster ut tomhylsen. Sluttstykket låser seg i bakre stilling, slik at det er klart for å innføre ny patron. Mekanismen er relativt avansert, og det oppsto fort problemer hvis det kom smuss i under feltbruk. Den har en tofot lik den på MG34.
Kun 1 408 eksemplarer ble bygget fra 1939 til 1940. Straks Panzerbüchse 39 var tilgjengelig, opphørte produksjonen. Totallengden er på 161,5 cm, 129 når stokken var foldet for transport. Den veier 16,2 kg med tofot, og bare løpet veier 6,14 kg med munningsbremsen. Ved bruk av «Patrone 318» kan prosjektilet penetrere 30 mm panser på 100 meters avstand
Datatype
I informasjonsteknologi er en datatype en definisjon av hvilke data som kan lagres i en gitt variabel og hvordan disse dataene skal leses og lagres. Man kan si datatypen er dataenes mest grunnleggende metadata. Datatyper er sentralt i de fleste programmeringsspråk, men er egentlig et hjelpemiddel til å abstrahere måten data er lagret på. Dette er upraktisk hvis programmereren ønsker full kontroll, men problemet kan omgås ved å omdefinere datatypen (typekonvertering) eller lage en peker av en annen datatype til det samme minneområdet. Som navnet antyder, er datatypen strengt tatt en egenskap ved dataene som er lagret, mens programmeringsspråk knytter det til variabelen eller minneområdet der det er lagret. I objektorientert programmering finnes det komplekse datatyper som er bygd inn i objekter, som er enda et nivå av abstraksjon. Komplekse datatyper er ikke nødvendigvis tilgjengelige på en forutsigbar måte annet enn gjennom objektets funksjoner. Et vanlig eksempel på en kompleks datatype er strenger.
Panzerbüchse
Panzerbüchse 39 (PzB 39)
Våpenet var en forbedret modifisert utgave av PzB 38. Vekten var nå redusert til 12,6 kg, og den hadde to 10-patroners våpenmagasiner for å øke skuddtakten. Magasinene sto ikke for selve ladingen, skytteren måtte selv lade som før, men patronene var lettere tilgjengelig.
Datatype
Programmeringsparadigmer
I lavnivåprogrammering kan man ha lov å late som tilfeldige data har en valgt datatype. Eksempelet nedenfor er et program skrevet i C som skriver ut inndata i form av tallverdiene av hver byte, separert med mellomrom. Legg merke til at programmet er fritt for eksplisitt og implisitt typekonvertering.
Panzerbüchse
Panzerbüchse 39 (PzB 39)
568 PzB 39 ble brukt under felttoget i Polen i 1939, og to år senere under operasjon Barbarossa var 25 298 PzB 39 i bruk av tyske tropper. Total produksjon fra mars 1940 til november 1941, da produksjonen ble stoppet, var på 39 232 enheter. Våpenet ble trukket tilbake fordi gjennomtrengningskraften ikke var høy nok, da fiendens panservogner økte pansertykkelsen.
Granatbüchse 39 (GrB 39)
I 1942 ble PzB 39 ombygget med kortere løp til å skyte granater, under navnet Granatbüchse 39 (GrB 39). Den kunne skyte tre typer granater; anti-personell, liten anti-panservogngranat og stor anti-panservogngranat.
Fangen på Akershus
Teksten
timene å de er tunge og trå jeg ser en gløtt at fjorden er blå og at himmelen der oppe er rein. med gods og gard og med pengepung til vrede snar og med handa tung ja sa ikke fra før jeg slo. mi makt er brutt og mitt mot forbi jeg veit at jeg aldri skal bli fri, for døden vil løyse opp. jeg snekrer her for å more de små, en ganger med gullhov, en ganger grå og ei prektig stue der nest. ei rommerlig kjerke med alter-ring der barnet kan be om alle ting, slik som heime hos oss. men doktoren rister på hodet smått og vaktkaren hvisker, jeg hører det godt, Nå går han i barndommen rent. der inne i kammerset tramper de små de bitte små sko, for de kan ikke stå de vil inn av den stengte dør. da skraper Gullhov i gårdens sne og henter meg dit hvor lys er å se, og en far som åpner sin arm.
Safari (dagligvarekjede)
Safari var en cateringkjede med forretningskontor i Bergen.
Kjeden hadde ti butikker frem til 1. kvartal 2016 i bergensområdet; Loddefjord (Vestkanten), Olsvik, Laksevåg (Laksevåg senter), Fantoft, Sandviken (Støletorget), Arna (Øyrane Torg), Fjøsanger, Lagunen Storsenter, Midtun og Knarvik (Knarvik senter), og forventet en omsetning på 850 millioner kroner. Den spesialiserer seg på ferskvarer, frukt og grønt, samt bakervarer. Dessuten ble det per 2015 fortsatt drevet cateringvirksomhet. Våren 2008 tok virksomheten i bruk et nytt produksjons- og administrasjonsbygg i Olsvik.
Historikk
Kjeden ble grunnlagt av Anton og Elna Faugstad i 1971 i bydelen Loddefjord (bydel i Bergen vest). Den første butikken lå et par år i et eget bygg i Loddefjord-området, og da kjøpesenteret Loddefjord torg ble etablert i 1973, flyttet butikken inn i senteret og har blitt der siden. Etter en omfattende ombygging og reåpning av kjøpesenteret i 1991, skiftet det navn til Vestkanten senter. Her var den første Safari-butikken i drift. I 2013 ble den omprofilert til Meny.
Datterselskaper
Mattradisjon AS produserer kjøttvarer, hovedsakelig til Safari, og 52% av aksjene eies av Safarigruppen AS. Safari Catering produserer koldtbord m.m, og 100 % av aksjene eies av Safarigruppen AS. Zappa er et nytt dagligvarekonsept som i tillegg til å ha et utvalgt sortiment av dagligvarer tilbyr ferske brød og boller, påsmurte baguetter, ferdige salater – og annen enkel lunsjmat. Zappa holder til på Vestkanten og Knarvik senter.
Egne merkevarer
Kjeden hadde to egne merkevarer (EMV) ut mot forbruker; Safari brød og ferskvarer, samt Matlyst kjøttprodukter.
Maskerade
Bruk av masker har en lang tradisjon i gamle kulturer. Ved de gamle grekernes festivaler til ære for Dionysus ble det festet i store masker.
Frem til puritanerne stengte teatrene i England i 1642 var masque regnet som den høyeste kunstformen. Handlingen var ofte klassisk eller allegoriske tema, og etterpå ble tilskuerne invitert til å danse. Masque er idag kanskje det minst kjente av tidens kunstformer, da lite dokumentasjon har blitt overlevert, det er få tekster og musikken var ikke nedtegnet. Masque foranlediget fremveksten av engelsk opera. Se også ridotto.
Maskerader forekommer i flere operaer og operetter, hvor den mest kjente er «Maskeballet» av Giuseppe Verdi. Handlingen bygger på en sann hendelse i Stockholm 16. mars 1792, der kong Gustav III av Sverige ble myrdet under en maskerade i Stockholmsoperaen. Ved Operaball stiller publikum ofte med masker under selve forestillingen, med tilhørende opptog og dans.
Puelchesia
Puelchesia er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En liten (3,7–5,6 millimeter), avlang, blank, brun oldenborre. Antennene er 8-leddete med en tre-leddet klubbe. Hodet er kraftig punktert, snuten noe framskutt, oval. Pronotum er blankt, spredt punktert, litt bredere enn dekkvingene, parallellsidig i den bakre delen, rettlinjet tilsmalnet forover i den fremre. Forkanten er kraftig buet innbuktet slik at forhjørnene blir skarpe. Dekkvingene er parallellsidige, med litt uregelmessife punktrader og korte, oppstående hår som står på litt uryddige rekker. Kroppssidene og undersiden er spredt kledt med lange, lyse hår. Beina er forholdsvis lange, leggene ytterst med bremmer av stive børster, føttene tynne.
Levevis
Arten ble funnet i store mengder i et uttørket elveleie med spredt vegetasjon. Det var svært tørt der da materialet ble samlet inn. Hanner av denne arten kom tallrikt til lys om natten, hunner ble derimot ikke funnet, kanskje lever de hele livet under jordoverflaten.
Utbredelse
Arten er kjent fra Argentina, i Monte-regionen.
Kilder
endemic to the Monte biogeographic province in Argentina (Coleoptera: Scarabaeidae: Melolonthinae). Zootaxa 1349: 53 – 62.
Stiftelsen Vikersund Hoppsenter
Stiftelsen Vikersund Hoppsenter er eier av hoppbakkene i Vikersund Hoppsenter. Eierskapet er organisert i en stiftelse bestående av Vikersund idrettsforening, Modum kommune og Buskerud fylkeskommune. Stiftelsen ble etablert 4. november 1998, og skal drifte, bygge ut og leie nasjonalanlegget for skiflyging, Vikersundbakken, samt de andre hoppbakkene og eiendommene som utgjør Vikersund Hoppsenter.
Skiflygingsbakken er av Kulturdepartementet tildelt status som nasjonalanlegg fram til 31.12.2009. På skitinget 7. juni 2008 fikk skistyret fullmakt til å forhandle med Vikersund om forlengelse av denne avtalen.
Farvel til Norge
«Farvel til Norge» er en skillingsvise skrevet av Marinius Elvinus. Sangen er trykket i A/S S.Mittets Trykkeri i Kristiania, og på skillingstrykket står det at den synges til melodien «Adjø, farvel».