cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jacques Ibert
Jacques François Antoine Ibert (født 15. august 1890 i Paris, død 5. februar 1962 i Paris) var en fransk komponist. Han skrev flere orkesterverk, operaer, kammermusikkverk, klavermusikk, sanger, kormusikk og også musikk til film fram til rundt 1960. Iberts musikk beskrives som lett og vital, ofte vittig og fantasifullt orkestrert med gode melodier. Han var også leder for Villa Medici, det franske akademis institutt i Roma, fra 1937 til 1960 med unntak av årene under andre verdenskrig.
Bakgrunn
Jacques Ibert studerte musikk ved konservatoriet i Paris og i Italia. Han studier ble avbrutt av første verdenskrig, da han tjenestegjorde som marineoffiser.
Komponist
I 1919 vant han Prix de Rome for kantaten «Le Poète et la fée», noe som gav han mulighet til å bo og arbeide i Villa Medici, det franske akademi i Roma. Her skrev han den populære symfoniske suiten Escales (1922). I 1937 ble Ibert utnevnt til direktør for Det franske akademi i Roma, en stilling han hadde fram til 1960.
Under andre verdenskrig ble musikken hans forbudt av Vichy-regimet, og han måtte etterhvert reise i eksil til Sveits.
I 1955 ble Ibert utnevnt til leder av Réunion des Théâtres Lyriques Nationaux, som var ansvarlig både for Operaen i Paris og Opéra-Comique. Helsen gjorde at han måtte trekke seg fra stillingen etter mindre enn ett år. Kort tid etter ble han valgt inn til Académie des Beaux-Arts. Han døde i Paris.
Verk
Ibert komponerte musikk frem til rundt 1960. Han skrev musikk innen de fleste sjangrer: Orkesterverk, opera, kammermusikk, klavermusikk, sanger, kormusikk og filmmusikk. Populære verk var den symfoniske suiten Escales (1922), operaen Angélique (1926) og kammerorkesterverket Divertissement (1930).
Av andre komposisjoner kan nevnes Le Roi d'Yvetot (1928), L'Aiglon Cardinal (1937, med Arthur Honegger), La Ballade de la geôle de Reading (1921, et symfonisk dikt etter Oscar Wilde, som ballett i 1947), Escales (1922, ballettutgåve i 1948), konsert for fløyte og orkester (1934), Concertino da camera for altsaksofon og 11 instrument (1934), Symphonie concertante for obo og strykere (1951) og en strykekvartett fra 1942.
New Jerseys flagg
New Jerseys flagg består av en lys gul-brun flaggduk og har delstatens segl i midten. Flagget ble innført 26. mars 1896.
Seglet har tre ploger som det sentrale motiv, en referanse til at delstaten New Jersey historisk hadde jordbruk som en viktig næringsvei. Skjoldholderne er to romerske gudinner, henholdsvis frihetsgudinnen og Ceres. Den sistnevnte var kornets gudinne og står som et symbol for rikdom. Hun holder et overflodshorn. Frihetsgudinnen holder en stav med en rød frihetslue.
Foreningene Nordens Forbund
Foreningene Nordens Forbund (FNF) er et samarbeidsorgan for de forskjellige Foreningene Norden i Danmark (inklusive Sydslesvig), Finland, Færøyene, Island, Norge, Sverige og Åland, altså stort sett de selvstendige stater og selvstyrte områdene som er representert i Nordisk råd. Også Foreningen Norden på Grønland er formelt medlem, men har ikke deltatt i forbundets arbeid siden 1995. Forbundet samarbeider også med nordenforeningene i Estland, Latvia, samt i Petrozavodsk.
New Jerseys flagg
Fargen på flaggduken i New Jerseys flagg er uvanlig. Den er valgt fordi den ble benyttet i faner og uniformer for delstatens militære enheter tilbake til 1780. Fargen forekommer også i Delawares flagg. Forøvrig har mange av USAs delstatsflagg blå bakgrunn, dette fordi blått har vært en vanligere farge for militære faner.
Trimble County kullkraftverk
Trimble County kullkraftverk er et kullkraftverk ved byen Bedford i Trimble County i delstaten Kentucky i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 547 MW, fordelt på 1 blokk / turbin. Operatør er Louisville Gas & Electric Co.
Foreningene Nordens Forbund
Forbundet ble grunnlagt i 1965. Det ledes av et presidium, som består av formennene i de respektive lands eller områders Foreningen Norden. Siden 2003 har det sitt sekretariat i Malmö. Forbundet virker på forskjellige måter for nordisk samarbeid, blant annet ved å stimulere vennskapsbyvirksomheten, og gjennom prosjekter som Nordjobb (som formidler og organiserer sommerjobb, bolig og fritidsaktiviteter for deltakerne til ungdommer mellom 18 og 28 år i andre nordiske land). Til de aktuelle arbeidsoppgavene hører også økt samarbeid med de baltiske statene, Polen og nordvestlige Russland, samt forsøk på atter å få inn Grønland i det regulære arbeidet.
Fylkesvei 237
Fylkesvei 237 går mellom Svarstad i Rendalen og Flåtåstøa i Åmot kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 607 (Hedmark).
Fylkesvei 450
Fylkesvei 450 (Fv450) går mellom Ålgård i Gjesdal og Nomeland i Valle, samt mellom Rotemo i Valle og Ofte i Tokke.
Strekningen mellom Svartevatn og Nomeland, Suleskarveien, er sekundær fylkesvei. Denne var fylkesvei også før riksveireformen i 2010, fordi strekningen hadde for dårlig standard til å bli benevnt riksvei. Fjellveien mellom Suleskar og Brokke i Setesdal er sommeråpen fra slutten av mai til 1. november. I 2023 åpnet den 26. mai. Fylkesvei 450 (med veien Svartevatn–Rotemo) anbefales for reise Oslo–Stavanger av en del veisøkfunksjoner, for eksempel Google Maps.
Lengde
Fylkesvei 450 har en samlet lengde på 200,5 km (unntatt veiarmer og felles trasé med riksvei 9). Distansen er fordelt på:
Erstattet av riksvei 9
Harmonimodell
Harmonimodellen er en modell for forståelse av samfunnet, og forholdet mellom mennesker. Harmonimodellen går ut på at gruppene i samfunnet ikke undertrykker hverandre, men er gjensidig avhengige av hverandre. Ulike klasser har derfor sammenfallende interesser. "Vi er alle i samme båt" er en måte å beskrive harmonimodellen på. Det motsatte av harmonimodell er konfliktmodell
Harmonimodell i praksis
Harmonimodellen er et viktig grunnlag for ideologier som konservatisme, liberalisme, og sosialdemokrati.
Elmer Smith kullkraftverk
Elmer Smith kullkraftverk er et kullkraftverk ved Owensboro i Daviess County, delstaten Kentucky i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 416 MW, fordelt på 2 blokker / turbiner. Operatør er Owensboro by.
Harmonimodell
Harmonimodell i praksis
Den skandinaviske samfunnsmodellen er også bygd på harmonimodellen.
Schloss Bellevue
Slottet finnes i Berlins sentrum like ved elven Spree og i utkanten av parken Grosser Tiergarten, med kort avstand til Siegessäule, Riksdagsbygningen og Brandenburger Tor. Det ble bygget av prins Ferdinand av Preussen, den yngre broren av kong Fredrik den store.
Harmonimodell
Harmonimodell i praksis
Funksjonalismen er et eksempel på en type av harmonimodellen.
Elmer Smith kullkraftverk
Anlegget ble bygget ut i årene 1964–1974. Brenselkilden er bitumenøst kull og bildekk.
Schloss Bellevue
President Roman Herzog er den eneste av Tysklands presidenter som ikke bare arbeidet, men også bodde i Schloss Bellevue. Av sikkerhetsgrunner er presidentens bolig lagt til en villa i Berlin-Dahlem.
Harmonimodell
Kritikk av harmonimodellen
Harmonimodellen har blitt kritisert av marxister (som baserer seg på en mer konfliktorientert forståelse av samfunnet) fordi den etter deres mening legger skjul på de grunnleggende motsetningene i samfunnet. Spesielt mellom arbeidsgiverne og arbeidstakerne.
Cédric Pioline
Cédric Pioline (født 15. juni 1969 i Neuilly-sur-Seine) er en tidligere profesjonell fransk tennisspiller. Hans mor spilte volleyball på det romanske landslaget.
Pioline ble profesjonell i 1989 og han vant i løpet av sin tenniskarriere, som varte til 2002 fem singletitler. Han vant aldri noen Grand Slam-turnering men han var i to finaler. US Open i 1993 der han tapte til Pete Sampras med 4-6, 4-6, 3-6 og Wimbledon-finalen i 1997 da også mot Sampras som vant med 6-4, 6-2, 6-4. I 1996 var han med på det franske Davis Cup-laget som vant cupen.
Bolesław III av Polen
Bolesław III den skjevmunnede (polsk Bolesław III Krzywousty, født 20. august 1086, død 28. oktober 1138) var hertug av Polen fra 1102 – 1138. Han var sønn av Władysław I Herman og Judita av Böhmen.
Bolesław seiret over pommeranerne i 1109 og tok kontroll over Pommern, slik at Polen igjen fikk tilgang til Østersjøen. Han seiret også over keiser Henrik V av det tysk-romerske rike i slaget ved Głogów. I 1138 avla han ed til Lothair III av den tysk-romerske rike, og keiseren fikk deler av Vest-Pommern og Rügen i len.
Før sin død i 1138 innførte Bolesław senioratet i sitt testamente som delte det polske riket mellom hans fire sønner. Ifølge senioratprinsippet skulle den eldste arvingen (seniorhertugen) få kongetittelen og Lille-Polen med Kraków, mens resten av landet ble delt mellom de øvrige arvingene. Senioratprinsippet ble imidlertid snart brutt, noe som ledet til den polske oppløsningstiden som varte nesten 200 år.
Gullalderen
Gullalderen var ifølge gresk mytologi navnet på den første og beste av de fire tidsaldre som menneskenes historie er delt inn i. Etter Gullalderen fulgte Sølvalderen, Bronsealderen og til slutt Jernalderen, som tilsvarer nåtida. Disse epokene er mytologiske tidsaldre, ikke de historiske epokene som inndeler menneskehetens historie i utviklingstrinn i henhold til bruk av metall.
Den klassiske gullalderen
I Hesiods verk Arbeid og dager beskrives gullalderen som en tid med fred og harmoni. Tidsguden Kronos hersket i verden. Det «gyldne folket» ble formet fra jord av Promethevs og levde blant gudene og kunne fritt omgås dem. Menneskene trengte ikke arbeide eller dyrke jorden for å brødfø seg selv, og levde av det som vokste på bakken og i trærne. De ble svært gamle, og beholdt sitt ungdommelige ytre til sin siste dag, og døde fredelig i søvne uten smerter.
Arkadia
Allerede i klassisk tid ble dukket det opp en tradisjon som forbandt Gullalderen med Arkadia, et fattig jordbruksområde der gjeterne den gang fortsatt delvis livnærte seg av eikenøtter. Dette ble sett på som et tegn på at folket der fortsatt levde etter Gullalderens idealer, uten det hovmod og grådighet som hadde rammet andre deler av Hellas. I henhold til klassisk mytologi hadde også her Pan sitt tilholdssted mellom poplene på fjellet Maenalus. Også de romerske poetene Ovid og Vergil som skrev i det første århundret etter vår tidsregning, identifiserte Gullalderen med et idyllisert Arkadia.
Andre steder har også vært forbundet med Gullalderen. Den greske poeten Theokrit, som skrev i Alexandria på 200-tallet f.Kr brukte de grønne skogene på Sicilia der han selv hadde vokst opp som setting for en idyllisk pastoral gullalder. I den første scenen lærer Theocritus' hovedperson, gjeteren Dafnis å spille panfløyte av guden Pan selv. Tradisjonen med å knytte Gullalderen og Arkadia til barndommens rike har fortsatt opp til vår tid, i for eksempel Charles Fraziers sterkt allegoriske Cold Mountain (filmatisert i 2003) der hovedpersonen identifiserer Gullaladeren med sin egen barndom.
Gullalderen i andre kulturkretser
En tilsvarende inndeling i fire aldere finnes også India fra vedisk mytologi. Den vediske og gamle hinduistiske tradisjonen så på historien som syklisk, med altererende gyldne og mørke tidsaldere. Kali yuga (jernalder), Dwapara (bronsealder), Treta yuga (sølvalder) og Satya yuga (gullalder) korresponderer til de fire klassiske greske alderne. Uttrykket Satya kan oversettes med sant, autentisk eller det som motvirker overdrivelse .; og kali (i uttrykket for jernalderen) kan forstås som det dårligste kastet i det mystiske terningspillet, falskhet og mørke. .
Tilsvarende forestillinger og fire aldrere forekom i Midtøsten og i store deler av antikkens verden. Det norrøne gullaldr ble også brukt i Voluspå om gudenes lykkelige tid på Idavollen etter at verdensordningen var fullbrakt. Gullalderen endte da gudene gjentatte ganger forsøkte å drepe trollkvinnen Gullveig, en strid som kulminerte i vanekrigen.
Tilsvarende forestillinger forekommer også i kristendommen og islam, der Edens hage og Himmelriket kan betraktes som liknende lykkeland.
Gullalder som metafor
I overført betydning brukes gullalder som betegnelse på en glansperiode, et historisk høydepunkt eller en storhetstid preget av rik utvikling og aktivitet innenfor samfunnet eller et fag, for eksempel kunst, kultur og vitenskap. Gullalder brukes også om en blomstringstid der noe er på det mest populære, slik som «rockens gullalder» og «astronomiens gullalder».
Moskusnattedderkopp
Moskusnattedderkopp (Gnaphosa montana) er en av edderkoppene i gruppen flatbukedderkopper (Gnaphosidae).
Utseende
Moskusnattedderkopp er en middelsstor, litt flat edderkopp med kraftige bein. Forkroppen er ganske bred bak, sterkt tilsmalnet forover (smalt hode). Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene danner to tverr-rader. De midtre øynene i den bakerste raden er mer eller mindre uregelmessig (ikke sirkelrundt) formet.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Bellona
Bellona er en stiftelse som ble etablert i 1986 av Frederic Hauge og Rune Haaland. Den har som formål å arbeide for økt økologisk forståelse og vern av natur, miljø og helse. Stiftelsen har kontorer i Brussel, Berlin og Vilnius i tillegg til hovedkontoret i Oslo.
Historie
Bellona ble etablert 16. juni 1986 og er en uavhengig, ideell stiftelse som har som formål å arbeide for økt økologisk forståelse og vern av natur, miljø og helse. Organisasjonen arbeider uten driftsstøtte fra det offentlige.
I begynnelsen dreide mye av Bellonas arbeid seg om jakt på og avsløring av ulovlige og helseskadelige utslipp, nedgravde gifttønner og ulike former for «miljøkriminalitet» – et begrep Bellona satte på dagsordenen, og som senere ble en del av offisiell norsk juridisk terminologi. I løpet av kort tid ble Bellona Norges mest kjente miljøvernorganisasjon. Etter hvert ble fysiske aksjoner i økende grad kombinert med tverrfaglige studier, og en stadig bedre miljølovgivning gav organisasjonen nye arbeidsmuligheter.
I dag er organisasjonens viktigste satsingsområder energi (som fornybar energi, energieffektivisering, CO2-håndtering, transport og hydrogen), havbruk og fiskeri, miljøforvaltning, samt miljøproblematikk i Russland. Organisasjonen består av blant annet atomfysikere, journalister, sivilingeniører, biologer og økonomer, som arbeider tverrfaglig og ofte i dialog med forskningsinstitusjoner. I løpet av de siste 35 årene har Bellona produsert over 200 arbeidsnotater og rapporter om miljørelaterte forhold og problemstillinger internasjonalt og i Norge. Organisasjonen publiserer også hyppig miljønyheter og bakgrunnsinformasjon på norsk, russisk, tysk og engelsk på sine nettsider.
Bellona har i dag om lag 60 ansatte og er etablert med kontorer i Oslo, Brussel, Berlin og Vilnius. Stiftelsen har tidligere også hatt kontorer i USA (Washington D.C.), Ukraina (Kiyv) og Russland (Murmansk og St. Petersburg). Bellona representerer norsk miljøbevegelse i det europeiske samarbeidsorganet for miljøorganisasjoner, EEB, og i det tilsvarende russiske Socio-Ecological Union. Bellona er også akkreditert til det ledende råd i FNs miljøprogram UNEP. I Brussel sitter Bellona i EU-kommisjonens ekspertpanel for realisering av utslippsfrie kraftverk, og leder i tillegg en av arbeidsgruppene i Kommisjonens teknologiplattform.
Miljøkriminalitet
I sine første år sørget Bellona for å få satt miljøvern på dagsordenen rett og slett ved å fysisk grave fram miljøfarlig avfall. Svært mange bedrifter hadde både lekkende rør og nedgravde gifttønner, og Bellona gjorde det til sin spesialitet å komme på uanmeldt inspeksjon med media på slep. Noen av de viktigste aksjonene var de mot gruvebedriften Titania i Jøssingfjorden, Borregaard fabrikker i Sarpsborg, Norsk Hydros anlegg på Herøya, bilfragmenteringsfirmaet Ring Teigen i Hokksund, bedriften Ifa Alna i Bergen, Buskerud Papirfabrikk, Kammerfoss Bruk ved Kragerø, medlemsbedriften Porolon i Ålesund, nikkelverket Falconbridge i Kristiansand, Bergmetall Ag-Service, Odda smelteverk og Tinfoss Titan & Iron. Anmeldelsene førte ofte fram, og i 1993 måtte for eksempel Borregaard betale 500.000 kroner i bot for kvikksølvlekkasjer etter å ha blitt anmeldt av Bellona tre år før. Gruvebedriften Titania ble i 1990 pålagt av regjeringen å bygge et landdeponi for sine avgangsmasser for å forhindre utslipp av rundt to millioner tonn årlig til havet. I dag er miljøkriminalitet langt mindre vanlig, men Bellona har fortsatt ansatte som jobber med problemstillinger knyttet til miljøgifter og forurenset grunn.
She’s the Man
She's the Man er en amerikansk romantisk komedie som ble lansert av DreamWorks i 2006. Filmens intrige er basert på William Shakespeares komedie Helligtrekongersaften.
Handling
She's the Man handler om en jente ved navn Viola (Amanda Bynes), som har en tvillingbror. Viola elsker å spille fotball, men når skolens jentelag blir nedlagt vil hun gjøre noe med det. Da hun får vite at broren drar på turné til London med bandet sitt, benytter hun sjansen. Hun kler seg ut som sin egen tvillingbror og drar avsted til kostskolen, som broren skulle ha vært på, og blir med på skolens guttefotballag. Til å begynne med har hun problemer med å bli godtatt da hun oppfører seg som en jente. Etterhvert klarer hun å overbevise dem. Problemene starter når hun blir forelsket i romkameraten, og det hele hoper seg virkelig opp når broren hennes kommer...
Bellona
Russland
Stiftelsen jobber i dag med Russlandsrelaterte spørsmål fra sine kontorer i Vilnius og Oslo. Stiftelsen hadde tidligere kontorer i både Murmansk og St. Petersburg, men disse kontorene ble stengt i 2022 etter at samarbeidsmulighetene med russiske myndigheter hadde blitt stadig vanskeligere, blant annet med angrep og anklager om å være utenlandske agenter, og som en direkte konsekvens av at Ukraina-krigen brøt ut.
Nikitin-saken
Aleksandr Nikitin begynte å jobbe for Bellona i 1995, og 6. februar året etter ble han arrestert av russisk etterretning og siktet for høyforrederi i form av spionasje. Arrestasjonen startet en lang prosess mot den tidligere ubåt-kapteinen som var medforfatter av Bellona-rapporten ''Den russiske Nordflåten. Kilder til radioaktiv forurensing''. Rapporten ble forbudt i Russland, og Nikitin-saken ble gjenstand for enorm internasjonal oppmerksomhet. I mange år gikk nesten alle Bellonas ressurser med på å kjempe for Nikitins frihet i det russiske rettssystemet, og i 1999 ble han endelig frikjent i russisk høyesterett. Det var første gang noen hadde vunnet over sikkerhetspolitiet FSB i russisk høyesterett. Nikitin jobber i dag med saker relatert til Russland fra Bellonas kontor i Oslo.
Sellafield
Da det i 2004 ble bestemt at alle utslipp av det radioaktive stoffet technetium (Tc-99) fra atomanlegget på Sellafield skulle opphøre var det en av Bellonas aller største seire. Anlegget i Nord-England har behandlet atomavfall i mange tiår og sørget for omfattende forurensing av havet. Den verste perioden var på 70-tallet, men utslippene av tc-99 som startet i 1994 var også svært problematiske. Tc-99 var et stoff som ble oppkonsentrert i enkelte organismer som hummer og tang, og i 1996 ble stoffet registrert langs norskekysten, og man fant spor av atomavfallet helt opp til Svalbard. I tillegg til å protestere høylytt mot utslippene som forurenset norske farvann, satte Bellonas atomfysikere seg inn i saken og utredet årsaker og mulige løsninger. Under en konferanse i 2003 la Bellona fram beregninger som viste at det var praktisk mulig å teste ut en rensemetode, og ikke lagre utslippene på land slik britiske myndigheter ønsket. Etter ti års kamp blir nå all tc-99 fra Sellafield først renset og så lagret på land. Atomreaktorene på Sellafield er i dag stengt, men fortsatt drives reprosessering av atomavfall fra anlegget THORP (Thermal Oxides Reprocessing Plant) på Sellafield. Dette anlegget har hatt mange uhell og utslipp, og Bellona krever at all reprosessering av atomavfall på Sellafield opphører.
EU
Bellona åpnet sitt kontor i Brussel i 1994, rett etter at flertallet av den norske befolkning hadde stemt i mot et norsk medlemskap i unionen. Forurensing kjenner ingen landegrenser, og uavhengig av om Norge er medlem eller ikke vil svært mange viktige avgjørelser tas i Brussel. Disse ønsker Bellona å påvirke, og de første årene ble mye tid brukt på å informere EU-systemet om farene knyttet til usikker lagring av atomavfall i Russland. I de senere årene har klimaspørsmålet kommet stadig sterkere på agendaen, og Bellona Europa bruker nå det meste av sine ressurser på aktiv lobbyvirksomhet i energi- og klimaspørsmål overfor EUs beslutningsorganer. Bellona har etter hvert fått mye innflytelse i EU-systemet, og Bellona-leder Frederic Hauge er blant annet viseformann i Den europeiske teknologiplattformen for CO2-håndtering (ZEP)
CO2-håndtering
CO2-håndtering er i dag en naturlig del av klimadebatten, og har etter hvert blitt anerkjent av de aller, aller fleste som et viktig våpen i klimakampen. Bellona begynte å snakke om CO2-håndtering allerede i 1991, men det har vært en lang vei å gå for å få flere med seg på sin side. Store deler av den internasjonale miljøbevegelsen har vært, og er fortsatt motstandere av fangst og lagring av CO2. Det har blitt stilt spørsmålstegn ved lagringssikkerheten, og flere andre miljøorganisasjoner har ment at CO2-håndtering av fossile energikilder vil forsinke overgangen til et fornybart samfunn. Bellona viser på sin side til at det ikke finnes noen måte å kutte klimagassutslippene raskt nok til å unngå farlige klimaendringer enn å fange og lagre CO2 i en mellomfase mens man innfører fornybar energi som den eneste energikilden. Det finnes fortsatte fossile brennstoffer, spesielt kull, nok til et par hundre år, og teknologien har enda ikke kommet langt nok til at fornybare kilder vil kunne dekke hele verdens energibehov. Derfor er Bellona en sterk tilhenger av CO2-håndtering.
Algereaktor/Carbon Negative
I 2008 signerte Bellona en kontrakt med det nederlandske selskapet AlgaeLink som har utviklet et tankanlegg som skal automatisere produksjonen av bioolje fra alger. Ifølge selskapet kan det produsere 20 ganger mer brennstoff fra alger enn fra raps eller solsikke på samme areal. Alger kan dyrkes i områder som ikke egner seg for matproduksjon og kommer dermed ikke i konflikt med verdens matvarebehov. Algereaktoren er fire ganger seks meter, tar 3 000 liter og kan driftes både med ferskvann og saltvann. Et kraftverk med CO2-håndtering som brenner alger vil være «karbonnegativt» siden CO2-utslippene fra biologisk materiale i utgangspunktet er en del av det naturlige kretsløpet. Dersom disse utslippene deponeres vil atmosfæren i sum ha fått mindre CO2 enn før forbrenningen fant sted.
Vindkraft
Bellona har sammen med Siemens utarbeidet en rapport som ser på potensialet for energieffektivisering i Norge kalt Energieffektivisering – en rapport i regi av Bellona og Siemens. Ifølge rapporten kunne energieffektivisering frigjøre energi tilsvarende forbruket i én million husstander. Innenfor vannkraft skal opprustning og utvidelse kunne gi 8-10 TWh, industrien kan innføre styringssystemer og energimålere som gir en besparelse på 3,6 TWh, modernisering av kraftnettet kan spare energi og i bygninger kan energieffektivisering spare 8,4 TWh.
Priser og utmerkelser
I 2000 ble Bellona tildelt Nordisk råds natur- og miljøpris.
Audhumbla
Audhumbla (norrønt: Auð(h)umbla) er i den norrøne mytologien urkua som ble skapt i Ginnungagap. Kua sørget for at Yme fikk melk å ernære seg på. Hun slikket også fram Bure fra de saltdekte steinene der. Bure er stamfaren til gudene (æsene).
Gylvaginning
Kua er dokumentert i Gylvaginning, en del av Snorre Sturlasons Den yngre Edda, i tilknytning med Ginnungagap og Yme:
Audhumbla er ikke nevnt på nytt i Den yngre Edda, og med unntak av en omtale i Nafnathulur opptrer navnet ikke i noe annet kilde fra oldtiden. Kua er uansett generelt akseptert av forskerne som en ekte del av norrøn mytologi og er ikke avvist som en oppfinnelse av Snorre Sturlason.
Hellige norrøne kyr
Det finnes dog en annen referanse hos Snorre Sturlason i hans Olav Tryggvasons saga hvor den gjenfortelles et gammelt sagn for kong Olav om tidligere småkonge ved navn Augvald eller Ogvald som hadde ei ku som han dyrket. Denne hadde han med seg over alt hvor han reiste og han trodde det var helsebot å drikke melka fra kua. Ogvald døde i et slag og ble hauglagt, og kua, som ikke nevnes med navn, ble også hauglagt.
I Karmøysagnet, hvor det fortelles om kong Ogvald og kong Ferking, får kua faktisk navnet «Audhumla» og sagnet sier at hun har en gullklave om halsen. Karmøysagnet har et svært gammelt preg med direkte tilknytning til myten om den tvekjønnede Yme ved at Ogvald regnet seg som etterkommer av jotnen Fornjot (Yme).
I historien og Sigurd Fåvnesbane møter vi kong Eystein i Sverige. Han tilber også en hellig ku.
Etymologi
Audhumblas navn opptrer i ulike variasjoner i de bevarte manuskriptene av Snorre Sturlasons Den yngre Edda. Navnets mening er uklart. Forstavelsen auð- kan være beslektet med ord i betydningen «rikdom», «velvære», «skjebne» eller «tomhet», og hvor kanskje «rikdom» er den betydningen som er mest sannsynlig. Stavelsen -(h)um(b)la er også uklar, men ved å sammenligne med tilsynelatende beslektede ord i andre germanske språk kan betydningen være «hornløs ku». En annen teori knytter det med navnet Yme. Navnet kan ha vært dunkel og således fortolket forskjellig allerede i hedensk tid.
Teorier
Den svenske forskeren Viktor Rydberg, som skrev på slutten av 1800-tallet, trakk en parallell mellom de norrøne opphavsmytene og lignende redegjørelser i zoroastrisme og vedisk mytologi, og han postulerte en felles urindoeuropeisk opprinnelse. Selv om mange av Rydbergs teorier har blitt avvist som altfor fantasifulle av senere forskere har hans verk om komparativ mytologi vært holdbar i en stor grad. Zoroastrismens mytologi har en opphavlig urokse som stundom ble sagt å være av hankjønn eller hunkjønn og oppsto midt på jorden sammen med det opphavelige menneske.
I egyptisk mytologi er melkevegen personifisert som kugudinnen Hathor som også har en rolle i den egyptiske skapelsesmyte. På grunn av det store sprang i tid og rom som skiller de norrøne og oldtidens egyptiske kulturer er en direkte forbindelse usannsynlig. Tilsvarende mytologisk temaer kan ha oppstått uavhengig i ulike kulturer.
ARA «La Argentina» (1937)
ARA «La Argentina» var en argentinsk krysser. Hun var basert på den britiske «Arethusa»-klassen, og ble utviklet for å brukes som skoleskip for den argentinske marinen.
Hovedbestykningen bestod av ni 6" kanoner plassert i tre triple tårn. Sekundærbestykningen var hovedsakelig for luftvern og bestod av fire 4" kanoner og åtte 2 punds kanoner. I tillegg hadde hun to triple torpedorør.
ARA «La Argentina» var utstyrt med en katapult og et fly, normalt en Supermarine Walrus. Disse ble fjernet i 1949.
Å bruke en krysser som skoleskip var ikke en ny idé, men kapasiteten på 60 kadetter var liten sammenlignet med franske skip fra samme periode. Første året hun var operativ fungerte hun som skoleskip, men den andre verdenskrig satte en stopper for denne virksomheten og i januar 1941 ble hun innlemmet i Argentinas krysserdivisjon. I 1946 gjenopptok hun karrieren som skoleskip frem til 1951, og igjen fra 1960 frem til 1972. Hun ble tatt ut av tjeneste 10. januar 1974.
VM i curling for menn 1992
Curling-VM for herrer 1992 ble arrangert 28. mars – 5. april 1992 i Olympic Eisstadion i Garmisch-Partenkirchen i Tyskland.
Eksterne lenker
WCF Statistics
Kongsvinger
Kongsvinger (skogfinsk: Vinkeri) er en by og en kommune, sør i Innlandet fylke. Kommunen grenser til Eidskog i sør, Sør-Odal i vest, Grue i nord og Värmlands län i Sverige i øst. Det meste av arealet i Kongsvinger er skog, men det er også mye jordbruk og hundrevis av sjøer og vassdrag. Tettstedet Kongsvinger hadde innbyggere per.
Kongsvinger by ligger på begge sider av Glomma, med Kongsvinger festning som et landemerke på en høyde i den nordlige del av byen. Kongsvinger er regionsenter for Glåmdalsregionen, også kalt Kongsvingerregionen, som består av Odalen, Vinger, Eidskog og Solør. Kommuneslagordet er «Kongsvinger – handlekraftig regionsenter i vekst».
Før 1814
Bygda Vinger ved Glommakneet har vært et viktig sted siden vikingtiden, og det er gjort flere funn fra steinalderen i området rundt Vingersjøen. Veien gjennom Eidskog til Sverige, Eskoleia, er nevnt allerede i sagaene. Den krysset Glomma akkurat der elven svinger brått mot vest. Lenge stod det en kirke, antagelig en stavkirke, på østsiden av Glomma. Vinger kirke nevnes første gang i sagaen om Håkon Håkonsson, i beretningen om slaget mellom kongen og Ribbungene i 1227. Unionskongen Erik av Pommern besøkte Norge i 1405 og valgte da den Wingerske Kongevei.
Tråstad skanse, da benevnt Vingersund skanse, ble anlagt i 1658 for å beskytte fergestedet over elven. Det er også kart som tyder på at en skanse omtrent på samme tid ble anlagt litt høyere opp der den nåværende kirken senere ble bygget. Hovedforsvaret ble flyttet opp på toppen av Tråstadberget i 1673 ved anleggelsen av Vinger skanse, også kalt Gyldenborg etter Ulrik Fredrik Gyldenløve.
I 1681–1684 kom det egentlige arbeidet på festningsanlegget Kongsvinger festning i gang. Ettersom kong Christian V foranlediget denne, la man til forstavelsen Kongs- foran Vinger festning. I denne forbindelse oppstod Leiren (leiren som i militærleir), med sine arbeidere (utkalte mannskaper). Disse bygde sine hus etter en rettvinklet gateplan, uttegnet av general Johan Caspar de Cicignon. Byens fødsel kan da altså legges til 1682, selv om det skulle gå 172 år før Kongsvinger ble kjøpstad. På slutten av 1700-tallet fikk leiren midlertidig postkontor, seks år senere ble det permanent.
Området rundt festningen, Øvrebyen, er i dag dominert av trehusbebyggelse. Denne er bygget fra tidlig 1700-tall til sent 1800-tall. Vinger kirke, bygget på 1600-tallet, men med krusifiks fra 1300-tallet, ligger i bydelen Øvrebyen, ved byens gamle torg, nå kalt Kirketorget. Kirken ble ombygget flere ganger, i 1854 fikk den sitt for Norge sjeldne løkkuppeltårn. Kongsvinger-marken, en heste- og buskapsmarken, fikk kongelig brev i 1780-årene og arrangeres fortsatt med tre dager i mai og september hvert år.
1814–1905
Da Norge gikk inn i union med Sverige i 1814, ble Kongsvingers rolle i grenseforsvaret utspilt. I stedet ble byen et viktig stoppested for reisende mellom de to landene. Festningen forble likevel i drift, ettersom Glomma ble sett på som en viktig forsvarslinje dersom et av landene skulle bli invadert av en tredje part. I 1823 ble festningen likevel evakuert, og kun et fåtall ansatte ble igjen. Dette førte til at store deler av byens økonomiske grunnlag, som var å levere varer og tjenester til festningen, falt bort.
Aasmund Olavsson Vinje beskrev utsikten fra festningen som «ei av dei fagraste i landet,» og befolkningen beskrev han slik (fra Ferdaminni fraa Sumaren 1860):
Vinje karakteriserer med andre ord innbyggerne i Kongsvinger som en fransklignende, uhøytidelig bondebefolkning, som leser mer aviser enn andre bønder i Norge. Vinje skrev også om de vakre gårdene ved Vingersjøens nordre bredd, med herregårder og høyerestandsselskapelighet med gjester fra både norske og svenske sosiale og politiske eliter. Foruten Oslo var det ingen annen by i Norge som hadde så mange kongebesøk som Kongsvinger i perioden 1814–1865.
D-Generation X
D-Generation X (forkortet DX eller D-X) er et tag team på RAW i WWE i tidsperioden: 1997-2000, 2002, 2006-2007, 2007-2008, 2008-2009. DX ble grunnlagt i Birmingham i England under Survivor Series den 20. september 1997. Og er for øyeblikket WWE Tag Team Champions.
Kongsvinger
1814–1905
En gruppe borgere under ledelse av postmester Ole J. Tommelstad lyktes i 1854 å få Stortinget til å gi Kongsvinger kjøpstadsrettigheter. Året etter ble byen skilt ut fra Vinger kommune som egen bykommune. I 1856 ble det bygget en bro av tre over Glomma ved Kongsvinger.
Jernbaneutbyggingen i Norge nådde Kongsvinger i 1862 på sin vei fra Oslo til Stockholm. Banen, og dermed Kongsvinger stasjon, ble bygget sør for Glomma, mens Kongsvinger alltid hadde vært begrenset til nord for elven. Rundt stasjonen vokste det opp ny bebyggelse kalt Stasjonsbyen, som lå i Vinger kommune utenfor byen Kongsvinger.
Som et ledd i opprustningen i årene før unionsoppløsningen, ble forsvarslinjen langs Glomma satt i stand på nytt. Kongsvinger festning ble ansett for å være sårbar om fiendtlig artilleri fikk fotfeste på Holtberget sør for Glomma. Nye forsvarsverk ble derfor bygd på Vardåsen og Gullbekkåsen, to tvillinghøyder nordvest for og høyere enn den gamle festningen. Dette ble til tvillingfortene Vardåsen og Gullbekkåsen fort, som ble overlevert til Kystartilleriet i 1903. Anleggingen av disse fortene stimulerte byens økonomi atter igjen. Under forhandlingene om unionsoppløsningen krevde svenskene at alle moderne festningsanlegg langs grensen måtte rives, men gikk til slutt med på at anleggene ved Kongsvinger skulle spares.
Etter 1905
I 1939 ble det tyske prise mannskapet fra «City of Flint» internert på festningen, og slik fikk Kongsvingers befolkning stifte bekjentskap med den tyske krigsmakten lenge før andre i landet, da tyske offiserer kunne bevege seg fritt i byen med uniform. I april 1940 pågikk noen av de viktigste kampene i landet i Kongsvinger. Kongsvinger festning kapitulerte med en gang, men Vardåsen fort, under ledelse av den svenske kaptein Gösta Benckert med Max Manus og «Shetlands-Larsen» i kompaniet, kjempet i timevis mot tyske styrker før de slo retrett langs Glomma.
For å hindre tysk fremrykning forsøkte man å sprenge brua, men forsøket mislyktes. Brua ble stående, om enn med en spesiell profil. I 1949 ble en ny hengebru, Kongsvinger bru, bygget ved siden av den gamle brua, ettersom den gamle brua i tillegg til å være skadet var blitt for liten.
Ved fortet på Gullbekkåsen ble Luftforsvarets Stasjon Kongsvinger (LST/K) anlagt med radarstasjon i 1955, i operativ drift til 1964, da Luftforsvarets stasjon Måkerø overtok forsvarets radarovervåking av Sør-Skandinavia. Stasjonen ble Luftforsvarets Kontroll og Varslingsskole (LKVS) i 1964. Radaren dekket et område fra Steinkjer i nord til Hamburg i sør, fra Stockholm i øst til Bergen i vest. LKVS ble flyttet til Måkerøy 1. august 2002 og samtidig forsvant også Luftkontrollinspektoratet (LKI). Etter dette er anleggene på Gullbekkåsen tatt i bruk som fengsel, selv om selve radaren forble i drift. Vardåsen fort ble liggende ubrukt og forfalt.
I 1963 ble et regionsykehus åpnet i Kongsvinger, som etterhvert fikk et bredt utvalg av alt fra intensivavdeling til ortopedi. Året etter, i 1964, ble bykommunen Kongsvinger slått sammen med landkommunene Brandval og Vinger til Kongsvinger kommune. Kongsvinger var i denne forbindelse herredskommune (landkommune) i noen måneder, før bystatusen ble gjenopprettet. Det gamle skillet mellom Kongsvinger og Vinger ble dermed visket ut.
Kongsvinger svømmeanlegg åpnet i 1988, etterfulgt av Kongsvinger Ishall i 1992 og Kongsvingerhallen 14. desember 1997. I mellomtiden hadde riksvei 2 i 1991 blitt lagt i en ny trasé utenom sentrumsgatene, inkludert ei ny bru over Glomma, Gjemselund bru, ei ny bru langs Glomma under den gamle, Elvebredden bru, og Vinger tunnel under jernbanestasjonen.
Byens katolske menighet fikk sin egen kirke, Sta. Clara katolske kirke, i 2001. Dette ble den første nye kirke i byen siden 1697 og den første katolske siden før reformasjonen.
I sentrum samlet butikkene seg i kjøpesentre. I Midtbyen nord for Glomma er Kongssenteret det største med 16 000 m² etter ferdigstillelsen i 2002. Deler av gågata i Sentrum Syd fikk glasstak. En annen endring i sentrum var at den gamle barneskolen Sentralskolen ble stengt i 2005 og en ny skole på Marikollen ble åpnet. Bygningene til Sentralskolen ble deretter bygget inn i nye Sentrum videregående skole, som er en sammenslåing av gamle Sentrum videregående skole og Kongsvinger tekniske fagskole. Biblioteket ble også flyttet hit. De nye bygningene åpnet i januar 2009.
Innen justissektoren ble det også bygget nytt. Nye Kongsvinger fengsel på Vardåsen åpnet i 2002, selv om utbyggingen enda pågikk noen år. Dernest kom Kongsvinger tinghus i 2006.
Geografi
Kongsvinger kommune er stort sett dekket av skog, med Finnskogen lengst i øst. Langs Glomma er det likevel en del landbruk. Glåmdalen går gjennom kommunens vestre del. Dalføret kommer inn fra nord og går over halvveis gjennom kommunen før det svinger mer enn 90 grader og fortsetter vestover. Noen av kommunens vann tilhører Glommavassdraget, mens andre dreneres til Sverige i øst.
Det høyeste punktet i kommunen er Rafjellet nord i kommunen med sine 576 meter over havet. Til sammenligning ligger kommunesenteret i dalbunnen på omtrent 150 meter over havet.
Ifølge Statistisk sentralbyrå hadde kommunen per 2011 to tettsteder. Disse var kommunesenteret Kongsvinger og Roverud.
Geologi
Berggrunnen i Kongsvinger-området består av grunnfjell fra jordens urtid. Kongsvingergruppen er en rekke av smale soner av grønnstein, skifer og kvartsitt som ble dannet i prekambriumtiden. Bergartene tilhører det transskandinaviske intrusivbeltet (TIB).
Klima
Det har blitt drevet meteorologiske målinger i regi av met.no i Kongsvinger fra 1943. Høyeste og laveste offisielt registrerte temperaturer i kommunen er henholdsvis 32,2 grader 19. juni 1970 og −36,0 grader 9. februar 1966, begge rekorder satt på Vinger målestasjon. Dagens målestasjon ligger i Kongsvinger sentrum.
Næringsliv og kommunikasjon
Ifølge Statistisk sentralbyrå fantes det 1983 bedrifter i Kongvinger per januar 2015. Jord- og skogbruksrelaterte foretak utgjør tilsammen 189 av disse. Etter at byen i 1965 ble valgt ut til vekstsenter har SIVA reist flere store fabrikkhaller. Statistisk sentralbyrå har en avdeling i byen og den store databedriften Ibas har sitt opprinnelsessted og hovedkontor på Kongsvinger.
Vei og kommunikasjon
Frem til 1990-årene møttes de to riksveiene i Norge med lavest riksveinummer i Kongsvinger, nemlig riksvei 2 fra E6 ved Kløfta gjennom Kongsvinger til svenskegrensen ved Eda, og riksvei 3 som begynte i Kongsvinger og gikk opp til Elverum og videre gjennom Østerdalen. Riksvei 2 går fortsatt gjennom Kongsvinger, men går nå til Elverum istedenfor Kløfta. Strekningen Kongsvinger–Elverum het i mellomtiden riksvei 20. Den gamle traseen til riksvei 2 fra Kløfte ble 25. september 2012 en del av europavei 16 fra Bergen. Fra Kongsvinger sentrum følger E16 gamle riksvei 200 til Øyermoen og videre inn i Sverige til Gävle.
I 2004 startet utbygging av Riksvei 2, senere Europavei 16, til firefelts motortrafikkvei frem til Kongsvinger. Strekningen mellom Kongsvinger og Slomarka i Sør-Odal ble åpnet 27. november 2014. Det gjenstår cirka 60 kilometer igjen av utbygging av E16 Nybakk–Herbergåsen–Slomarka (etappe 2 og 3), utbygging skal gjennomføres av Nye Veier AS.
Det er bussforbindelse med timesavganger Oslo, samt flere korresponderende busser til/fra Elverum og Charlottenberg.
Den gamle Kongeveien fra Oslo til Stockholm går også gjennom Kongsvinger. Denne Kongeveien går egentlig helt til St. Petersburg i Russland. Helt øst i kommunen, der den grenser til Arvika og Eda kommuner i Sverige, går vandringsleden Finnskogleden.
Kommunestyrevalget 2019
Etter kommunestyrevalget høsten 2019 ble Margrethe Haarr (Sp) valgt til ordfører i Kongsvinger, og Eli Wathne (H) ble varaordfører. I stortingsvalget høsten 2021 ble Margrethe Haarr valgt inn på Stortinget, og Eli Wathne tok over som ordfører. Tommy Smedtorp (Sp) ble ny varaordfører.
Utdanning
Selve byen har tre barneskoler (Vennersberg, Marikollen og Langeland) og to ungdomsskoler (Kongsvinger ungdomsskole og NTG ungdomsskole). Videre er det tre kommunale grunnskoler ellers i kommunen, hvorav én dekker alle trinn (Austmarka) og to kun er barneskoler (Brandval og Roverud), samt én musikkskole. I tillegg kommer en privat montessoriskole på Lundersæter.
Kongsvinger har også to offentlige videregående skoler: Øvrebyen videregående skole (allmenne- og økonomiske fag) og Sentrum videregående skole (fagskole). I tillegg har Norges Toppidrettsgymnas en avdeling i byen.
Av høyere utdanning har Politihøgskolen en campus i Kongsvinger. Tidligere var operative kurs og hundetrening som foregikk ved senteret, men i en periode fra 2009 rommet det også førsteårsstudenter. Det finnes også tilbud innen høyere utdanning i regi av Høgskolestiftelsen i Kongsvinger og Høgskolen i Innlandet ved Høgskolesenteret i Kongsvinger på Rasta.
Presse
Avisene Glåmdalen og Mitt Kongsvinger kommer ut i Kongsvinger. Dagsavisene Hedemarkens Amtstidende, Indlandsposten, Kongsvinger Avis og Østlendingen Solør-Odal har tidligere utkommet i Kongsvinger. I tillegg finnes blant annet de lokale radiostasjonene Radio Sentrum og Radio Kongsvinger i byen.
Sport
Kongsvinger IL har et herrefotballag i 1. divisjon som spiller sine kamper på Gjemselund stadion og ishockeylaget Kongsvinger Knights som spiller sine kamper i 2. divisjon i Kongshallen. Gjemselund stadion fungerte tidligere også som friidrettsarena, men ble bygd om til en ren fotballbane i 2009. I tillegg finnes det en innendørs fotballbane i Kongsvingerhallen, som også kan benyttes til andre aktiviteter. Håndball spilles i Tråstadhallen tilknyttet Tråstad ungdomsskole og i Holthallen som ligger ved Holt ungdomsskole. Like øst for byen ligger Kongsvinger Ridesenter, hvor Kongsvinger og omegn rideklubb holder til, og Kongsvinger travbane.
Rally Finnskog Norway har vært arrangert i distriktet siden 1982. Start og mål har vært i Kongsvinger, og de siste årene har det også vært en etappe på et industriområde inne i byen. I 2006 ble dette rallyet satt til side for å arrangere et kandidatløp, Rally Norway, for VM. Rally Norway ble tildelt VM-status og første fullverdige VM-runde var i 2007. Året etter var det pause for Rally Norway og det ble igjen arrangert en runde med Rally Finnskog Norway, før Rally Norway kom tilbake i 2009.
Kunst og kultur
Kongsvinger festning blir benyttet til konserter og teaterforestillinger. Festningsspillet er et utendørs skuespill som arrangeres på festningen hvert tredje år og tar for seg livet der i tiden før 1814. Festningskonserten er en årlig konsert i slutten av juni med kjente nasjonale og internasjonale artister. Et årlig fenomen er også russerevyen som den lokale russen setter opp på Rådhusteateret. Teateret fungerer også som byens kinosal.
Teater i Glåmdal er aktive i Kongsvinger og har blant annet satt opp flere store vandrespill i byen. Kongsvinger Amatørteater holder til i det gamle skolebygget på Øiset og kommunen har opparbeidet stor aktivitet for ungdom på Scene U, som ligger i tilknytning til Sentrum videregående skole og det nye biblioteket i byen.
Opp gjennom historien har kjente diktere og kunstnere som Jonas Lie, Erik Werenskiold, Rolf Jacobsen og Dagny Juel holdt til i Kongsvinger. I sistnevntes gamle hjem, Rolighed, holdes det fra tid til annen konserter. Rolighed huser i dag Kvinnemuseet. Kongsvinger kunstforening står for kunstutstillinger på Aamodtgården i Øvrebyen bydel.
Kommunens tusenårssted er Kongsvinger festning.
Severdigheter
De største severdighetene i Kongsvinger er Kongsvinger festning, Vinger kirke og Kvinnemuseet/Kongsvinger Museum, som alle ligger i tilknytning til den gamle bydelen Øvrebyen. Skinnarbøl gårds hovedbygning (Grenseslottet) ved Vingersjøen er verdt å se. Her tilbragte dronning Sofie av Norge og Sverige somrene i årene 1892–1904, og lenger øst i kommunen ligger Dronningens utsikt, som gir utsikt innover i Sverige. Her ligger også Finnskogen, som strekker seg langs riksgrensen.
Sagrada Família (Rio Grande do Sul)
Sagrada Família er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1976 – 1000 meter damer
1 000 meter damer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1976 og ble avholdt på Olympia Eisstadion i Innsbruck, Østerrike den 7. februar 1976.
27 utøvere deltok på distansen.
Rekorder
Dette var gjeldende verdensrekord og olympisk rekord før Vinter-OL i 1976:
Teddy
Teddy har flere betydninger:
Personer
Teddy er kallenavn for Edvard og Theodor
Tiergarten
Tiergarten er en ortsteil i den administrative bydelen Mitte i Berlin i Tyskland. Ortsteil Tiergarten omfatter også Tiergarten-Süd. Som egen administrativ bydel (Bezirk) fram til 2001 omfattet Tiergarten i tillegg Hansaviertel og Moabit som begge er ortsteiler idag.
I Tiergarten finnes viktige bygninger som Riksdagsbygningen, Kanslerbygningen, den tyske presidentens residens Schloß Bellevue, og en rekke ambassader, som for eksempel de nordiske ambassader i Berlin. Brandenburger Tor og Potsdamer Platz ligger ved Tiergartens østlige grense. Poststadion ligger også i denne bydelen.
Tiergarten har sitt navn fra parken Großer Tiergarten. Parken var opprinnelig et skogsområde og viltreservat der fyrster og andre adelige kunne drive jakt. Berlins zoologiske hage ligger i vestre ende av parken.
«Kong Sverre»
«Kong Sverre» var en fregatt i den norske marinen, sjøsatt i 1860 og utstyrt med moderne og svært kraftig skyts. Fregatten var bygget i treverk, som begynte å bli utdatert og sårbart for moderne artilleri.
«Kong Sverre» var svært kraftig bygget, av italiensk eik. Skipet stod ikke ferdig før 3 år etter sjøsettingen, og først 11. april 1864 kunne C.H. Valeur heise kommando på fregatten. Treskipenes tid var imidlertid definitivt forbi. Panser var kommet til, likeledes granater som kunne sette store treskip i brann på et øyeblikk. Et stort treskip som «Kong Sverre» hadde sannsynligvis ikke kommet godt ut av en kamp med et pansret skip. Allerede 13. august 1864, samme år som kommandoen ble heist, ble kommandoen strøket, og fregatten langt i opplag. Den var for det første avleggs, og for det andre svært dyr å holde i drift, med sin 600 mann store besetning.
I 1894 ble riggen tatt ned, maskinen fjernet og hun ble brukt som losjiskip på Hortens indre havn. 13. september 1932 ble det besluttet å hugge opp fregatten, etter et forgjeves forsøk på å skaffe til veie 30 000 kroner som skulle brukes til å bevare skipet for ettertiden. Dette ble ikke oppnådd, og «Kong Sverre» ble 28. juli 1932 solgt til Stavanger Skibs-Ophugnings Co. AS i Stavanger for opphugging.
Saldanha Marinho
Saldanha Marinho er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
«Kong Sverre»
Noe av eiken fra skipet ble brukt da Norges Rederforbund bygde Redernes hus i Oslo, som sto ferdig i 1934. Hele 7. etasje i Redernes hus består den dag i dag av eik fra «Kong Sverre», med komplett skipsgulv. Også to av messingkanonene fra «Kong Sverre» står utstilt i Redernes hus.
Andre deler av eiken ble brukt for å bygge Sverresalen i Sola Strand Hotel ved Sola.