cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Curaçao
Bank og finans
Etter oppløsningen av De nederlandske Antiller i 2010 gikk Curaçao og Sint Maarten i myntunion. De to landene har felles sentralbank som heter Centrale Bank van Curaçao en Sint Maarten. Det var planer om å etablere en ny pengeenhet,, men denne prosessen ble stoppet i 2015. Sentralbanken har fortsatt utgivelsen av mynter og sedler i antillansk gylden, pengeenheten De nederlandske Antiller benyttet. Fra 1971 er antillansk gylden bundet til amerikansk dollar med en vekslingskurs på 1,79 antillansk gylden per dollar.
I tillegg til utstedelse av mynter og sedler, fører sentralbanken tilsyn med banker og kredittinstitusjoner, forvalter valutareserver og opptrer som statskasse.
Regjeringen har ytret ønske om å etablere en egen sentralbank for Curaçao.
Landet har et velutviklet bank- og finanssektor. Det fantes i 2015 i alt 11 banker som var virksomme innenlands og 31 internasjonale banker. Finanssektoren sto i årene 2011–2013 for rundt 18 % av BNP. Andelen har gått ned som følge av endringer i det tidligere, gunstige skatteregimet for utenlandsselskaper.
Internasjonale tiltak rettet mot skatteparadiser førte til at Curaçao endret sin lovgivning. Det er inngått skatteutvekslingsavtaler med andre land. Ny skattelovgivning i 2011 utvidet muligheten for etablering av ulike typer fond og landet ble et spesielt gunstig sted for aksjefond og hedgefond.
Samferdsel
Curaçao internasjonale lufthavn ligger i Hato på nordkysten av øya. Den har en kapasitet på 1,6 millioner passasjerer i året. Flyplassen ble oppgradert i 2006.
Landet har hatt flere flyselskaper. InselAir fløy fra Curaçao internasjonale lufthavn til destinasjoner i Karibia, Sør-Amerika og Nord-Amerika. Selskapet gikk konkurs i 2019. Divi Divi Air flyr ruter med småfly til naboøya Bonaire.
Curaçao har ingen motorveger og vegnettet består i all hovedsak av tofeltsveger, men ringvegen rundt Willemstad som heter Schottegatweg, inkludert Koningin Julianabrug, er firefeltsveg (uten planskilte kryss).
Ved oppløsningen av De nederlandske Antiller i 2010 ble skipsregisteret overtatt av Curaçao. De nederlandske Antillers skipsregister ble regnet som bekvemmelighetsflagg av Den internasjonale transportarbeiderføderasjonen (ITF).
Skipsfart, internasjonal handel og aktiviteter knyttet til havnen er viktig for økonomien. En stor del av godset som går gjennom havnen er transittgods. Curaçao Ports Authority (CPA) er statseid, mens Curaçao Ports Services (CPS) er privateid. Havnetjenester og drift utføres av CPS. I havnen finnes det tørrdokk for skipsreparasjoner. Selskapet KTK driver taubåttjenester.
Energi
Statsselskapet Aqualectra står for elektrisitetsforsyning så vel som for forsyning av drikkevann. Elektrisiteten produseres av generatorer, supplert av vindkraftanlegg. I 2012 var totalt installert kapasitet på 180 MW, hvorav Aqualectra produserte 130 MV, 20 MW var overskudd fra oljeraffineriet og 30 MW kom fra vindkraft. I 2015 ble 87 % av elektrisiteten produsert ved hjelp av importert fossilt brensel, mens de resterende 13 % stammet fra vindkraft. Det første vindkraftanlegget ble installert i 1993. Øya har gode vindkraftressurser. Installasjon av nye vindkraftturbiner økte i 2017 andelen vindkraft til 30 % av elektrisitetsforbruket. Solkraft er installert i mindre skala.
Vannforsyning
Siden øya ikke har innsjøer eller elver, har drikkevannsforsyning vært et problem. Drikkevann ble hentet fra brønner eller fra regnvannstanker. I 1928 kom det første avsaltingsanlegget i drift. Drikkevannet produseres fra sjøvann ved hjelp av omvendt osmose. Avsaltingsanlegget ved Santa Barbara har en dagskapasitet på 25,100 m³.
Reiseliv
Rundt 14 % av landets inntekter kommer fra turisme. Reiselivsnæringen retter seg ikke mot et enkeltmarked.
Cruisenæringen nådde en topp i antall passasjerer i 2009, med 400,000 passasjerer. I 2016 hadde Willemstad 232 turistskipsanløp med til sammen 469,498 passasjerer.
Reiselivsnæringen på land hadde i 2011 en kapasitet på 5,708 hotellrom. En stor del av overnattingsgjestene kommer fra Nederland, Venezuela og USA. I 2014 var det 3,984,212 gjestedøgn. 31 % kom fra Nederland, 22 % fra Venezuela og 12 % fra USA, 4 % fra Aruba og 3 % fra Canada. 10 % kom fra andre land i Europa, 10 % fra andre land i Amerika og 3 % fra andre land i Karibia.
Frisonene tiltrekker seg også besøkende. I 2008 hadde havnefrisonen 54,455 besøkende, men tallet falt til 15,164 i 2015. I tillegg til Venezuela, kommer det her mange besøkende fra Trinidad og Tobago, Haiti og Jamaica.
Musikk og dans
Den afrikanskinspirerte musikk- og danseformen tambú vokste fram i slavetiden og var opprinnelig knyttet til synkretistisk religionsutøvelse. Myndighetene bekjempet tambú, som også ble fordømt av den katolske kirke. Etter 1969 ble restriksjonene opphevet.
Blant protestantene, jødene og de rike katolikkene var det på 1800-tallet populært med vals, polka og masurka. Blant de sefardiske jødene var det også populært med kvadrilje. Det utviklet seg en egen curaçaoisk vals, med en særegen rytme. Komponisten Jan Gerard Palm, som kalles den curaçaoiske klassiske musikks far, utviklet på 1800-tallet antillansk musikk. Sønnesønnene Rudolph Palm, Jacobo Palm og John Palm var også komponister, i likhet med flere andre i Palm-slekten.
Under oljeboomen i mellomkrigstiden fikk populærmusikken påvirkning fra andre land i Karibia, særlig Cuba, og stiler som guaracha, danzon, habanera og bolero. Til denne musikken ble det benyttet instrumenter som trestrenget gitar (tre), dobbel tromme (bongo) og marímbula, et brett eller en kasse med metalltunger.
I 1930-årene fikk sang med papiamentotekst og den afrikanskinfluerte musikkformen tumba et oppsving. Påvirkning fra latinamerikanske rytmer skapte calypso-tumba. Boy Dap og Rudy Plaate var viktige artister som i 1950-årene sang på papiamento.
Påvirkningen fra kubansk musikk varte til 1950-årene. Musikkensemblene, kalt conjuntos, med rytmeinstrumenter, to trompeter, bass og piano ble utvidet med flere trompeter, trombone, fløyte eller saksofon. I 1960-årene fikk beatmusikken innflytelse og elektrisk gitar og orgel erstattet trompetene. Mindre orkestre, kalt combos, så også dagens lys. Musikken var i stor grad basert på karibiske eller nordamerikanske forbilder.
Ekspansjonen i reiselivsnæringen skapte nye muligheter for orkestre, men svarte curaçaoere ble først diskriminert på grunn av hudfarge og hotellene brukte i stedet musikere fra Venezuela, Den dominikanske republikk og Panama. Som reaksjon på diskrimineringen ble Asosiashon di Músiko grunnlagt i 1968. Hendelsene i 1969 fikk konsekvenser også i musikklivet. Artister som Rignald Recordino gjorde seg bemerket, fra 1975 med bandet Doble RR Super. I karnevalstiden ble tumba spilt. I 1971 startet en årlig tumbafestival.
I 1990-årene kombinerte Gilbert Doran stilene merengue, soca og kadans til en ny stil han kalte ritmo kombiná. Stilen behold sin popularitet også etter årtusenskiftet og spredte seg til Bonaire og Aruba så vel som til utvandrermiljøene i Nederland.
Litteratur og skriftkultur
Forfattere som skrev på nederlandsk hadde lettere for å finne et profesjonelt forlag, enn forfattere som skrev på papiamento. Den første litteraturen på papiamento kom på begynnelsen av 1900-tallet. Bannlysingen av papiamento i skolen i 1936 bidro imidlertid til at forfattere skrev på nederlandsk. Holdningen til papiamento endret seg utover i 1950-årene og språket ble akseptert som litterært språk.
Siden det fantes få forlag, fikk mange forfattere trykket sine tekster etter eget initiativ. Det var da mest kortere samlinger av poesi og dramatikk.
Flere forfattere er flerspråklige. Frank Martinus Arion skrev skjønnlitteratur på nederlandsk og dikt på papiamento. Blant sentrale papiamentoforfattere er Luis H. Daal, Pierre Lauffer og Elis Juliana. Andre nederlandskspråklige forfattere er Cola Debrot, Boeli van Leeuwen og Tip Marugg.
Bildekunst
Formelt utdannede kunstnere er noe forholdsvis nytt på Curaçao. Tidligere kunstnere var selvlærte og arbeidet i en intuitiv eller «naiv» stil. Det gjelder kunstnere som Enrique Olario (1891–1977), Margarita Eliza Hodge (1899–1998), Maximiliano Nepomuceno (1908–1975) og Hipólito Ocalia (1916–1984).
I 1936 kom legen Chris Engels til øya. Han var også maler og fikk sammen med sin kunstnerkone Lucila Engels-Boskaljon stor betydning for bildekunsten. I 1948 grunnla han Curaçaosch Museum (Museo di Kòrsou). Det første kunstgalleriet, Galerie de Boog, åpnet i 1959.
Blant samtidskunstnere har Tony Monsanto, Tirzo Martha, Jean Girigori, Yubi Kirindongo og Herman van Bergen vært opptatt av sosiale og politiske tema.
Fra 1880-årene virket Robert Soublette og sønnen Tito Soublette som fotografer i firmaet Soublette et Fils. De fotograferte øyas kultur og landskap, ofte i serier over tid, slik at forandringer og utvikling ble dokumentert.
Byggekunst
I Punda ble det bygget på samme måte som i nederlandske byer omringet av bymurer, med smale hus med høy fasade ut mot gaten. Til ut på 1800-tallet ble husene bygget med trekantet fronton der byggeåret ble plassert. Det eldste bevarte huset med slikt byggeår er fra 1693. På grunnplan var det forretningslokaler, og så over dette lager eller boligetasjer. På 1700-tallet kom det svalganger for å senke temperaturen på innsiden. Bygårdene var opprinnelig hvitkalket, men i 1817 startet tradisjonen med å male dem i forskjellige farger, ofte i rødt, blått, guloker og forskjellige grønnfarger.
På 1700-tallet utviklet det seg en byggestil kalt curaçaobarokk med bruk av bueformer. Den sefardiske synagogen og Penha-bygningen er eksempler på denne stilen, som også ble benyttet i noen av herregårdene ute på plantasjene. Ved utgangen av 1700-tallet fantes det over 100 slike landhuizen, plassert på en høyde eller et annet prominent sted på plantasjen.
Utover landet ble det på 1800-tallet bygget katolske kirker i kombinasjon med en enkel skole og rundt disse vokste landsbyer som Barber, Sint Willibrordus, Santa Maria, Santa Rosa, Montagne og Westpunt fram.
På plantasjene fantes som regel enkle bolighus for slavene. Disse kalles kas di yerba eller kunuku og var influert av afrikanske byggetradisjoner, slik kas krioyo, boligene for håndverkere og arbeidere i utkanten av Willemstad også var.
Utover 1800-tallet ble byggestilen enklere, gjerne med enkel gavl med et ornament på toppen. Nyklassisk arkitektur gjorde seg gjeldende i andre halvdel av 1800-tallet.
Tidlig på 1900-tallet brakte nederlandske arkitekter art deco-stilen til øya. Det ble bygget som i Miami Beach, med kinobygningene Cinelandia (1941) og West-End.
Boomen som fulgte med oljeraffineriet førte til at det ble oppført nye boligområder for funksjonærer og arbeidere. På 1930-tallet ble det bygget leilighetsbygg etter nederlandsk mønster på Negropont like ved raffineriet og Emmastad og Groot Kwartier fikk til sammen 450 nye bolighus. Etter andre verdenskrig ble det i Julianadorp bygget 160 luftkondisjonerte funksjonærvillaer etter mønster av bungalower fra Nederlandsk Østindia, mens rimeligere boliger for arbeiderne ble bygget i Surinamendorp og Suffisantdorp.
Modernistisk arkitektur fant også vegen til Willemstad, som i tollboden reist i 1935, i skolebygninger og i brasilianskinspirerte bolighus tegnet av Ben Smit. Det eneste tropiske verk av den nederlandske arkitekten Gerrit Rietveld finnes på øya i form av Mgr. P.I. Verriet Instituut for handikappede barn, reist i 1949.
Etter 1969 overtok Yu di Kòrsou (barn av Curaçao), en ny generasjon Curaçao-fødte arkitekter utdannet i utlandet. Tom Janga tegnet campus for Universitetet i De nederlandske Antiller. Firmaet PLAN D2 sto bak boligområdet på Seru Fortuna. Willy Juliana har tegnet villaer i søken etter en mer lokal stil. Det offentlige bibliotek av Janga, Kura Hulanda Hotel og en gate med bolighus i Otrabanda er eksempler på prosjekter som i størrelse, uttrykk og farge søker å forene ny arkitektur med tradisjonell byggestil.
Verdensarv
Gamlebyen i Willemstad ble i 1997 oppført på UNESCOs verdensarvliste. Verdensarvområdet består av fire bydeler i det gamle Willemstad, Fort Amsterdam fra 1634 og festningsverkene Waterfort, opprinnelig anlagt i 1634, og Riffort, bygget i 1820-årene.
Begrunnelsen er at gamlebyen er et eksempel på en særdeles godt bevart nederlandsk handels- og forvaltningsby fra kolonitiden. Det historiske bysenteret består av fire bydeler. Punda, Scharloo og Pietermaai ligger på østsiden av sundet, mens Otrobanda ligger på vestsiden. De eldste bygningene er inspirert av nederlandsk 1600-tallsakitektur, kjennetegnet av smale hus med høy fasade ut mot gaten. Omkring halvparten av bygningene i de gamle bydelene ble vernet i 1990-årene.
I 2011 ble fire plantasjer på Vest-Curaçao foreslått som verdensarv som eksempler på strukturer fra slavesamfunnets tid. Plantasjene omfatter herregårdsbygninger, slaveboliger, uthus, arkeologiske områder og minnesmerker.
Museer
Curaçaosch Museum er landets eldste museum. Det har samlinger av kunst, så vel som møbler, objekter fra kolonitiden og etnografiske objekter. Kurá Hulanda Museum holder til i Kurá Hulanda Hotel i Otrobanda og har utstillinger om slavehandelen, vestafrikansk historie, førkolumbiske gullgjenstander, objekter fra Mesopotamia og kunst fra Antillene. Curaçao National Museum of Carnival åpnet i 2012.
Kas di Pal'i Maishi er en samling slaveboliger som siden 1991 viet oppmerksomhet til leveforholdene for øyas afrikanskættede befolkning. I 2007 åpnet et museum oppkalt etter lederen for slaveopprøret i 1795. Tula-museet holder til i herregårdshuset på plantasjen der opprøret startet og dokumenterer slavesamfunnet. Savonet-museet fra 2010 holder også til på en plantasje og er viet livet til alle grupper som har hatt tilhold på stedet, fra de første innbyggerne og fram til våre dager.
Det jødiske museet åpnet i 1970 og har tilhold i to bygninger i tilknytning til Mikvé Israel-Emanuel-synagogen. Fortkerk Museum fra 1991 holder til i en del av kirken fra 1769 i Fort Amsterdam. Det konsentrerer seg om historien til de nederlandske protestantene på øya.
Sjøfartsmuseet i Willemstad holder til i en bygning fra 1729 og åpnet i 1998. Det finnes også et postmuseum, et numismatisk museum og et museum for telekommunikasjoner. Octagon Museum er viet forholdet mellom Simón Bolívar og Curaçao, der Bolívar tok tilflukt i 1812.
National Archaeological and Anthropological Memory Management Foundation (NAAM) er en stiftelse for bevaring av kulturhistorien til Curaçao og de andre øyene som tidligere tilhørte De nederlandske Antiller. NAAM har en samling på over 20,000 arkeologiske og antropologiske gjenstander.
Drikke
Likøren curaçao har sitt navn etter øya. Den fikk opprinnelig sin smak fra skall fra pomerans, som på øya kalles laraha. Skall har vært eksportert for produksjon av likør i andre land. Firmaet Senior & Co. produserer likøren på øya.
Idrett
Landets fotball er organisert i Federashon Futbòl Kòrsou som ble grunnlagt i 1921. Forbundet er medlem av FIFA siden 1932 og av CONCACAF siden 1962. Landet har både herrelandslag og kvinnelandslag. Patrick Kluivert ble i 2015 trener for herrelandslaget. Herrelandslagets største meritt kom i 2017, da det vant Caribbean Cup 2017 over Jamaica. Innen klubbfotballen har man på herresiden eliteserien Sekshon Pagá, med ti deltakende lag, som den øverste nasjonale ligaen.
I tillegg til fotball, som spilles om vinteren, er baseball en populær idrett om sommeren. Øya har fostret en rekke baseballspillere som spiller i Major League i USA. Gjennombruddet for spillerne i USA kom i 1989 med Hensley Meulens.
Curaçaose Atletiek Bond samler landets tolv friidrettsklubber. I april 2017 var landet for første gang vertskap for CARIFTA-lekene, hvor det blant annet tok sitt første gull.
Fra 2002 til 2014 ble Amstel Curaçao Race i landevegssykling arrangert på øya.
Blant idrettsfolk fra Curaçao er landevegssyklisten Marc de Maar, tennisspilleren Jean-Julien Rojer, og sprinterne Churandy Martina og Liemarvin Bonevacia.
Vintertjern (Aurskog-Høland, Nordre Mangen)
Vintertjern (eller Vintertjennet) er et vann nordøst i Aurskog-Høland mellom Viksjøen og Havsjøen, øst for Nordre Mangen gård.
Forbury Gardens
Forbury Gardens er en offentlig park i byen Reading i det engelske fylket Berkshire. Parken er på stedet til den ytre gårdsplassen til det tidligere klosteret Reading Abbey, som var foran den tidligere klosterkirken. Marked ble holdt på stedet tre ganger om året helt frem til begynnelsen av 1800-tallet. I dag er stedet en meget attraktiv offentlig park som eies av byrådet, Reading Borough Council.
Grunnkretser i Gaular kommune
Grunnkretser i Gaular kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Gaular kommune, Sogn og Fjordane, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Forbury Gardens
Historie
I forgangen tid hadde klostre i engelske byer en «forbury», noe som var ganske enkelt et stort, åpent område, enten akkurat på innsiden eller så vidt innenfor klostermurene og hvor munkene og byfolkene kunne omgås fritt sammen. Forbury i Reading var en del av den ytre plassområdet til klosteret og ga både en markedsplass som et møtested.
I 1150 ble Forbury Hill bygget for å befeste klosteret under krigen mellom kong Henrik I av Englands datter Maud (Mathilda) og hans nevø Stefan. Denne borgerkrigen som kjennes som «kaoset» eller «anarkiet», se Det engelske kaos under Stefan.
Etter at den siste abbed, Hugh Cook av Farringdon, ble henrettet ved hengning, trekking og kvartering i 1539, opphøret klosteret å fungere som et religiøst senter og ble konfiskert av Kronen for å bli omgjort til et kongelig palass. Dette var en del av kong Henrik VIII av Englands oppløsningen av Englands klostre på 1530-tallet.
I løpet av den engelske borgerkrigen, som begynte i 1642, ble Forbury Hill benyttet som et sted for å stasjonere kanoner i løpet av beleiringen av byen Reading. Klosterets bygninger fikk ytterligere skader i løpet av borgerkrigen.
Forbury Hill og den østlige delen av dagens park ble solgt til selskapet Reading Corporation i 1854. I de dagene bar stedet på utkanten av byen, og hadde blitt benyttet som en søppelanlegg. En forlystelsespark med «et botanisk vesen» som omfattet en fontene og sommerhus ble planlagt og arbeidet ble påbegynt i 1855. Pleasure Gardens, forlystelsesparken, ble åpnet påsken 1856. Den vestlige delen av hagen ble kjøpt året etter. Frem til 1873 var denne atskilt fra forlystelsesparken med en mur, men en tunnel ble bygget på den østlige siden i 1859 med en forbindelse til hageanleggene og klosterruinene.
Statuen Maiwand Lion ble reist i 1886 for å minnes soldatene og offiserene i Royal Berkshire Regiment som hadde kjempet i slaget i Maiwand ved Girishk Maiwand og Kandahar i Afghanistan i 1880. Et kors som minnes kong Henrik I av England ble reist på samme tid ved den nordvestlige hjørnet av klosterkirken ettersom kongens grav gikk tapt under plyndringene av kong Henrik VIIIs nedleggelser av klostrene.
Victoria Gates på den østlige siden av hagene feirer dronning Victoria av Storbritannias diamantjubileum i 1897. Våpenskjoldene ved hageanleggene tilhører byen og klosteret.
2000-årene
En storstilt åpning skjedde den 14. mai 2005 for å markere fullførelsen av det ettårige restaureringprosjektet. Heritage Lottery Fund donerte byrådet med £2.13 million for å restaurere de historiske kjennetegnene av Forbury Gardens, foruten å forbedre tryggheten og tilby bedre tilgang for besøkende. Gjenoppbyggingen ble utviklet i samarbeid med beboerne og interesserte lokalgrupper.
Arbeidet i hageanleggene omfattet gjenreisingen av Maiwand Lion, musikktribunen, vannanlegget og hagemurene, gjerder og portanleggene. Den nye portnerboligen omfattet også en kiosk, offentlige toaletter og gartneranlegg.
Etter restaureringen ble overvåkingskameraer installert over hele parkanlegget for begrense kriminelle og rusmiddelavhengiges tilgang og således trygge omgivelsene for vanlige folk som ellers ville holde seg borte.
Maiwand Lion
Maiwand Lion er navngitt etter en landsby i Afghanistan og ble gjort av George Blackall Simonds for å minnes de 329 fra 66. Berkshire Regiment som døde i slaget i Maiwand. Lokalt blir statuen også kalt for Forbury-løven.
Forbury Hill
Stedet har nå tilgang via to hengende gangstier, kan også benyttes av rullestolbrukere, som fører til et område som ligger rundt tre meter over de omliggende hageanleggene. En enkelt tre står i midten og rundt ytterkantene av toppen er det benker.
Perobal
Perobal er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Christian Petersen
Christian Petersen er navnet til flere personer:
Klassisk fysikk
Klassisk fysikk er den opprinnelige fysikken som ble utviklet av blant andre Newton, Lagrange og Hamilton. Den baserer seg utelukkende på deterministiske prinsipper i motsetning til kvantefysikken. Det er vanlig å inkludere den spesielle relativitetsteori i klassisk fysikk.
Zhou Xiaochuan
Zhou Xiaochuan (kinesisk: 周小川; pinyin: Zhōu Xiǎochuān, født 9. januar 1948 i Yixing i byprefekturet Wuxi i provinsen Jiangsu i Kina) er en kinesisk økonom, reformator og byråkrat, og var sentralbanksjef i Kinas folkebank i Folkerepublikken Kina fra 2002 til 2018.
Klassisk fysikk
Den er ingen spesielle begrensninger i forhold til hvor de klassiske prinsipper kan anvendes, men i praksis starter en skalamessig ved atomet og molekylet som partikler betraktet og går oppover til makroskopisk og astronomisk størrelsesorden.
Zhou Xiaochuan
Bakgrunn
Zhou er sønn av en annen tidligere kinesisk politiker, Zhou Jiannan, som ble forfulgt under kulturrevolusjonen, men kom senere tilbake som bl.a. industriminister.
Klassisk fysikk
For beskrivelse av detaljer i atomer og interaksjonen mellom atomer i molekyler er klassisk fysikk ikke hensiktmessig. Også for beskrivelse av elektromagnetisk stråling har klassisk fysikk vist seg å ha enkelte begrensninger.
Zhou Xiaochuan
Karriere
I sitt verv som leder for den kinesiske kommisjonen for regulering av verdipapirer fikk han tilnavnet Zhou «Bapi»; Zhou «flåeren», fordi han avdekket mye korrupsjon, som medførte at mange småsparere tapte penger da det ble ryddet opp. I juli 2001 erklærte han at staten skulle redusere sine eierandeler i aksjemarkedet, noe som førte til at markedet gikk kraftig ned, og i oktober måtte han gå bort ifra disse planene.
Han har skrevet over 100 avhandlinger og artikler i kinesiske og internasjonale magasiner. Han anses av mange for å være regjeringens mest velutdannede, og hylles for sitt intellekt og sine diplomatiske evner. Han er den eneste høytstående kinesiske politikeren som har publisert artikler i utenlandske magasiner.
Klassisk fysikk
Klassisk fysikk er beskrevet gjennom følgende delområder:
Et hovedparadigme i dagens fysikk er at de fundamentale naturlover er gitt av kvantefysikken, og at klassisk teori kan utledes fra kvantemekanisk teori anvendt på en makroskopisk skala.
Dezyèm lwa Newton
Valle Hovin videregående skole
Konseptet er inspirert av Stockholmsskolen Fryshusets gymnasium, der elevenes interesser skal ha en sentral del i skolehverdagen. Valle Hovin er planlagt for ca. 500 elever, og startet opp i 2017 med 150 elever på Vg1. Skolens første rektor er Trine Øiseth, tidligere fra Mailand videregående skole. Hun ble ansatt et år før oppstart, høsten 2016. Skolen tilbyr fem klasser studiespesialisering der Studiespesialisering med toppidrett innen fotball er en av gruppene. Idrettssatsingen er i samarbeid med Vålerenga som et satsingsområde. I tillegg er det planlagt med en antall elevplasser tilknyttet oppfølgingstjenesten i et tilbud skolen kaller Tilbake på sporet.
Historie
Arkitektoppdraget for bygget ble lagt ned Hovin skole (Oslo) 2010. De tegnet hele bygget, stadionet og skolen. Selve skoleanlegget er lagt til andre og tredje etasje i den vestre langsiden av Vålerenga stadion. Prosjektet hadde som mål en ferdigstillelse innen 2012, eller til klubbens 100-årsjubileum i 2013. Per oktober 2011 var målet at bygget skulle stå klart til skolestart 2014.
Behovet for ny reguleringsplan for veinettet utsatte prosjektet. Våren 2014 kunne byrådet legge frem et forslag til reguleringsplan som tok høyde for Vålerengas prosjekt. Vålerengas finansiering falt på plass, og 29. juli 2015 ble grunnsteinen lagt, og byggeprosessen påbegynt. Stadionet og skolen åpnet til skolestart 2017.
Valg av navn
Skolen hadde prosjektnavnet Valle videregående skole i planfasen og den første byggefasen. Inn mot prosessen av valg av navn spilte Utdanningsetaten i Oslo inn navnet Enga videregående skole med tanke på samarbeidet med Vålerenga. Bydelens navnekomite valgte derimot å støtte seg til tradisjonen med å navngi skolen etter geografisk beliggenhet. Skolen fikk navn etter gårdene Valle og Hovin som lå i området. .
La Romareda
Estadio de La Romareda, eller bare La Romareda, er et fotballstadion i Zaragoza i Spania. Stadionet er hjemmebanen for fotballaget Real Zaragoza.
Torstein Selvik
Torstein Selvik (født 8. oktober 1900 i Haus i Hordaland, død 10. september 1983 i Mjeldalen (Øvre Mjelde) i Osterøy kommune) var en norsk redaktør og stortingsrepresentant. Han arbeidet som landmåler fra 1926 til 1928 og 1942 til 1944, som journalist i Bergen Arbeiderblad fra 1931 til 1941 og som redaktør samme sted fra 1945 til 1959.
Krigsinnsats
Selvik var med i felttoget i Valdres i 1940. Han arbeidet med illegale aviser under andre verdenskrig og ble redaktør i Bergens Arbeiderblad da avisa kom ut igjen 9. mai 1945.
Som eldste sønn skulle han overta fargården men overlot denne til sin bror, Sigurd Selvik (1904–1977) som oppgraderte bruket.
Politiker
Selvik var stortingsmann for Arbeiderpartiet fra Bergen i tida 1949 til 1969.
Ars nova
Ars nova (latin: «ny kunst») er en epoke i fransk musikkhistorie på 1300-tallet. Musikkstilens tyngdepunkt lå i Paris. I denne fasen av senmiddelalderen oppsto en høyt utviklet, stort sett flerstemt musikk. Roman de Fauvel (1310) er det eldste kildeskriftet med ars nova-musikk, og Guillaume de Machauts død i 1377 markerer stilens avslutning.
Beskrivelse
Begrepet ars nova ble første gang benyttet av den franske musikkteoretikeren Philippe de Vitry i avhandlingen Ars nova (ca. 1320) hvor han beskrev grunnlaget for den nye stilen. En annen viktig framstilling er Notitia artis musicae av musikkteoretikeren Johannes de Muris, som ble forfattet kort tid før, og som forklarte den nye, forbedrede mensuralnotasjonen som utvidet mulighetene for notasjon av rytme (mensur = tidsverdi). På dette grunnlaget ble det – sammenlignet med ars antiqua-verkene – skapt harmonisk og rytmisk svært komplekse og differensierte verk, som gjennomgående var emosjonelt motivert og samtidig sterkt ekspressive.
Ars nova møtte først heftig motstand fra forkjemperne for ars antiqua under ledelse av talsmannen Jacques de Liège. Da pave Johannes XXII i 1322 utstedte bullen Docta sanctorum patrum som forbød oppføring av den nye musikken i kirkene, fant ars nova-musikken tilhengere og hjelp til å utvikles ved adelige hoff, og i disse omgivelsene oppsto flere verdslige musikkformer.
De vanligste ars nova-formene var motetteformen og ulike flerstemte sangformer som ballade, rondeau, virelai). En viktig ny komposisjonsteknikk var isorytmikk, og høydepunktet av utviklingen finner vi i de isorytmiske motettene.
Philippe de Vitry og Guillaume de Machaut (1300–1377) regnes som de fremste komponistene innen ars nova.
Begrepet brukes iblant mer generelt om all europeisk polyfon musikk på 1300-tallet. Også begrepet «italiensk ars nova» brukes, og omfatter da komponister som Francesco Landini og hans samtidige landsmenn.
Musikken før og etter ars nova
Ars antiqua (gammel kunst) er ars novas forgjenger og motstykke, og betegner grovt sett musikken på 1200-tallet.
På slutten av 1300-tallet videreutviklet ars nova seg til sidegrenen ars subtilior som først i senere tid er blitt skilt ut og anerkjent som en egen stil. Ars subtilior besto av ars novas former, men med videreutviklet notasjon og rytme som ga svært komplekse strukturer. Ars subtilior markerer mellomaldermusikkens manieristiske avslutning.
Wenxian
Wenxian kan være:
Lustjern
Lustjern finnes flere steder i Norge:
Pinhais
Pinhais er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Trigonophorus
Trigonophorus er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Store (ca. 30-35 millimeter), avlange, glinsende grønne gullbasser. Beina kan være rødlige. Hannen har et flatt, trekantet framspring i pannen (slektsnavnet betyr "trekant-bærer"). Kroppen er ganske grovt punktert, men uten tydelige punktstriper på dekkvingene. Blå fargevarianter forekommer, men er mye sjeldnere enn de grønne.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Yuan Chunqing
Yuan Chunqing (kinesisk: 袁纯清; født i mars 1952 i Hanshou i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker.
Han har vært visesekretær for partikomiteen for provinsen Shaanxi, og guvernør (fra 2006) for provinsen Shanxi.
Boxer
Boxer (FCI #144) er en molosser med røtter i Tyskland, som også regnes som rasens hjemland. Den ble vist for første gang på en utstilling i München i 1895.
Svarttjern (Aurskog-Høland, Søndre Mangen)
Svarttjern (eller Svarttjenn) er et vann ved Fagerlia på Søndre Mangen øst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Boxer
Opprinnelse og alder
Navnet boxer gir mange assosiasjoner til engelsk språk, og det hersker en viss forvirring omkring opprinnelsen til rasenavnet, men dette kan ha sammenheng med at brabant bullenbeisser skal ha vært kjent som boxl noen steder i Flandern og lokalt i Sør-Tyskland.
Utseende, anatomi og fysikk
Boxeren er en kvadratisk, kraftfull og elegant hund med tørre rene linjer og framtredende muskulatur. Tidligere var kupering av både ører og hale vanlig på denne rasen, men dette er nå forbudt i de fleste land.
Boxeren har en rund kraftig hals, bred og dyp brystkasse, en rett og muskuløs rygg og et kort og muskuløst lendeparti. Rette muskuløse bein med kraftig beinstamme og relativt små runde labber. Hodet er harmonisk og proporsjonalt, tørt og kvadratisk. Tydelig stopp, et bredt og kraftig snuteparti der underkjeven skyter frem foran overkjeven og er lett oppoversvingt. Haken skal være markert. Høyt og bredt ansatte hengende ører. Halen er høyt ansatt og bæres høyt.
Pelsen er tett, kort, stiv og glatt tilliggende og glinsende. Fargen er såkalt fawn (brun med rødskjær) i nyanser fra lys brun til mahognyrød eller helst gulrød. Tigring og sort ansiktsmaske er vanlig og tillatt. Likeledes er det tillatt med innslag av hvite markeringer. Valper med hvit grunnfarge er vanlig i alle kull, men sjelden ønskelig og kennelklubbene har ikke akseptert denne fargen til nå. Det har derfor vært vanlig å avlive slike hunder, men fokus på dyrevelferd gjennom de senere årene har ført til at stadig flere hvite boxere får leve opp. I 2010 ble hvit boxer (såkalt snowboxer) innlemmet og godkjent i rasestandarden i opprinnelseslandet Tyskland.
Hannhundene blir normalt ca. 57–64 cm i skulderhøyde og veier gjerne omkring 27–32 kg. Tispene blir normalt ca. 53–60 cm i skulderhøyde og veier gjerne omkring 23–27 kg.
Snowboxer
Snowboxer er en boxer som har helhvit utfarging. Hvitfargen skyldes et recessivt gen, som også opptrer hos schæferhund og dobermann. Det er ikke påvist noen sammenheng mellom hvitfargen og hud-, øye- og øreproblemer, slik mange har trodd.
Bruksområde
Boxer er en utmerket brukshund og familiehund. Den har gode egenskaper som alt fra vakthund og politihund, til trekkhund og kløvhund. Rasen er dessuten ypperlig egnet til en rekke former for hundesport, i tillegg til å være en relativt populær utstillingshund.
Pinhal de São Bento
Pinhal de São Bento er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Boxer
Lynne og væremåte
Boxeren regnes som en oppmerksom, energisk, impulsiv og selvsikker hund. Den skal være rolig, velbalansert og selskapelig. Som rase knytter den sterke bånd til familien og er svært lojal og trofast. Den kan være litt mistenksom overfor fremmede. Boxeren trenger en tydelig leder og tidlig dressur, herunder også mye mosjon og mange oppgaver for å trives maksimalt.
Annet
Rasen regnes som arvelig belastet for en rekke sykdommer. Både hofteleddsdysplasi, hjertesykdommer og kreft forekommer. En sykdom som er veldig utbredt hos boxer er Spondylose. Spondylose er slitasjeforandringer i ryggen som gjør at det blir redusert mobilitet mellom leddene.
Greer County
Greer County er et fylke i den amerikanske delstaten Oklahoma. Det ligger sørvest i staten og det grenser mot Beckham County i nord, Kiowa County i øst, Jackson County i sør og mot Harmon County i vest.
Greer Countys totale areal er 1,667 km² hvorav 11 km² er vann. I 2010 hadde fylket 6,239 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Mangum som også er fylkets største by.
Grunnkretser i Bokn kommune
Grunnkretser i Bokn kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Bokn kommune, Rogaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Pinhalão
Pinhalão er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Astrup Fearnley Museet
Astrup Fearnley Museet [sic] er et privat museum for samtidskunst på Tjuvholmen i Oslo, organisert som Astrup Fearnley Museet AS. Museet åpnet i 1993 og er grunnlagt og støttet av Stiftelsen Thomas Fearnley, Heddy og Nils Astrup.
Historie og profil
Astrup Fearnley Museet ble grunnlagt i 1993 og er et av Nordens fremste museer for samtidskunst. Museet forvalter den omfattende Astrup Fearnley Samlingen og presenterer skiftende utstillinger både med verk fra samlingen og nye produksjoner av kunstnere fra hele verden.
Museet åpnet i oktober 1993 i et bygg tegnet av LPO arkitekter i Dronningens gate 4 i Kvadraturen i Oslo. I september 2012 flyttet museet til Tjuvholmen i Oslo, til et bygg tegnet at den italienske arkitekten Renzo Piano. Astrup Fearnley Museet består av to bygg plassert på hver sin side av en kanal. I bygget nærmest fjorden vises skiftende utstillinger med ledende internasjonal og norsk samtidskunst. I bygget over kanalen vises et stadig roterende utvalg av verk fra Astrup Fearnley Samlingen. Samlingen inkluderer betydelige verk av kunstnere som Jeff Koons, Andy Warhol, Anselm Kiefer, Gerhard Richter, Bruce Nauman, Cindy Sherman, Richard Prince, Damien Hirst, Matthew Barney, Paul Chan, Trisha Donnelly, Félix González-Torres, Rachel Harrison, Glenn Ligon og Bjarne Melgaard. Astrup Fearnley Museet viser også skiftende utstillinger av norsk og internasjonal kunst, og har siden starten befestet seg som en viktig formidler av samtidskunst.
Gjennom årene museet har eksistert har det også gjort seg bemerket med kunstinnkjøp som har skapt stor oppmerksomhet i media og som har ført til at noen av verdens mest ikoniske kunstverk befinner seg i Oslo. Slik som Anselm Kiefers The High Priestess/Zweistromland, Damien Hirsts Mother and Child (Divided) og Jeff Koons’ Michael Jackson and Bubbles. Sistnevnte verk ble kjøpt på auksjon New York i 2002 til over 51 millioner kroner, noe som vakte stor oppsikt i kunstverdenen.
Finansiering
Astrup Fearnley Museet er organisert som et AS og eies av Stiftelsen Thomas Fearnley, Heddy og Nils Astrup og Stiftelsen Hans Rasmus Astrup (to allmennyttige stiftelser som ble fusjonert til en stiftelse i 1995). Inntekten sikres ellers gjennom egeninntjening og støtte fra museets sponsorer. Hans Rasmus Astrup er etterkommer av skipsreder Thomas Fearnley, som var sønn av den romantiske maleren Thomas Fearnley.
Familiene Astrup og Fearnley har i flere generasjoner bestått av dyktige forretningsfolk og kunstnere. De var kjent for sin filantropi og hadde en lang tradisjon for å støtte kunstnere og samle på kunst. På bakgrunn av familiestiftelsen Thomas Fearnley, Heddy og Nils Astrup tok Hans Rasmus Astrup initiativet til å etablere et museum, og dele familiens og hans egen store samling av kunst med allmennheten.
Flytting i 2012
Museet flyttet i 2012 til Tjuvholmen i en ny bygning tegnet av Renzo Piano. Det nye museet ble åpnet 27. september 2012 av dronning Sonja. Det består av to bygninger for både den permanente utstillingen og skiftende utstillinger.
Større og mer moderne utstillingsområder vil gi museet anledning til å utvide sine midlertidige utstillinger. Tilsammen vil Astrup Fearnley Museet ha rundt 4,200 m² til disposisjon. Museumsbygningen er plassert i en skulpturpark som også er tegnet av Piano. . Det har 16 ansatte og et femtitall deltidsansatte. Museet har allerede resultert i at seks gallerier og et kunsthotell har blitt åpnet i bydelen.
Jon Halliday
Jon Halliday (født i 1939 i Dublin) er en historiker med russisk historie som spesialfelt. Han har vært Senior Visiting Research Fellow ved University of London.
Halliday har forfattet en biografi om Douglas Sirk og en rekke andre bøker. Mest hjent er han som medforfatter sommen med sin kone Jung Chang av den svært kritiske biografien om Mao Zedong, Mao: The Unknown Story.
Hugin
Studentavisa Hugin var en studentavis i Sør-Rogaland. Den ble startet i 1977 og omfattet Universitetet i Stavanger og tilslutningsskolene til Studentsamskipnaden i Stavanger.
Den ble utgitt annenhver uke i et opplag på 5000 eksemplarer.
I 2007 fikk avisa sammen med Stavanger Studentradio i den nye studentmedieorganisasjonen Smis.
Stephanorrhina
Stephanorrhina er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore (20-25 millimeter), litt flate gullbasser. Hannen har to oppstående hornaktige framspring i pannen. Kroppen er gulbrun med grønne felter, og hvite flekker på dekkvingene.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Systematisk inndeling
Som hos mange andre gullbasser med slektsnavn som slutter på "-rhina" er det noe uklart om dette bør staves med én ("-rhina") eller to ("-rrhina") r'er.
Ivan IV av Russland
Ivan IV (født 25. august 1530, død ) var den første russiske hersker som tok tittelen tsar. Han er også kjent som Ivan den grusomme (Ива́н Гро́зный, Ivan Groznyj). «Den grusomme» er en historisk oversettelse med opprinnelse i den engelske oversettelse av Groznyj som the terrible, som i sin tur stammer fra den gamle betydning av the terrible, «en som skaper frykt, er farlig, skremmende». Det siste ligger mye nærmere til betydningen av det russiske ordet groznyj. I Russland er han også kjent som Ivan Vasiljevitsj.
Ivan hadde stor betydning for utviklingen av tsardømmet. Årsaken til at han ofte ble kalt Ivan den grusomme, var at han i omfattende grad brukte tortur, fangenskap og henrettelser mot sine politiske fiender. Eksperimentet med opritsjnina bidro også til Ivans ettermæle.
Ivan den grusomme drepte sin egen sønn, tsarevitsj Ivan Ivanovitsj. Ivan den grusomme skal ha slått sin gravide svigerdatter, og da Ivan Ivanovitsj sa til faren at han ikke måtte drepe sitt eget barnebarn, slo Ivan den grusomme sønnen sin ihjel. Ilja Repin har fremstiilt Ivan den grusomme og hans døde sønn etter handlingen på et maleri.
Noen russiske media framstiller Ivan IV som et forbilde, i form av en sterk leder som satte seg i respekt hos sine fiender.
Mangtjern
Mangtjern (eller Mangtjenn) er et vann på Søndre mangen øst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Langzhong
Langzhong (kinesisk: 阆中; pinyin: Lángzhōng) er et byfylke i byprefekturet Nanchong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Kaogu
Kaogu (kinesisk: 考古) er Kinas ledende tidsskrift innen arkeologi. De første numrene kom allerede i 1955, men regulær publikasjon begynte ikke før i 1959. I perioden 1966 til 1971 under kulturrevolusjonen kunne ikke tidsskriftet komme ut.
Langzhong
Befolkningen var på 849,224 innbyggere i 1999.
Kaogu
Kaogu utkommer med 12 nummer i året.
Langzhong
Samferdsel
Kinas riksvei 212 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og sørover via Nanchong i Sichuan og ender i Chongqing.
Kaogu
Det meste av innholdet er sammendrag vedrørende utgravninger i Kina, men det er også blitt flere og flere forskningsartikler. I pakt med lovgivning om kinesisk kulturarv skal utlendingers arkeologiske arbeider utført i Kina først offentliggjøres på kinesisk, og på den måten er Kaogu blitt det viktigste sted der man finner denne type stoff. De flreste av artiklene har korte sammendrag på engelsk.
Frederick D. Gregory
Frederick Drew Gregory (født 7. januar 1941 i Washington, DC) er en tidligere amerikansk astronaut og han var i en kortere periode fungerende administrerende direktør for romfartsorganisasjonen National Aeronautics and Space Administration (NASA).
I 1958 ble Gregory uteksaminert fra Anacostia High School i Washington, DC. I 1964 fikk han en bachelorgrad fra United States Air Force Academy. Han mottok en mastergrad innen informasjonssystemer fra George Washington University i 1977. Gregory ble utpekt som en astronaut for NASA i januar 1978.
Fra 11. februar 2005 til 14. april 2005, mellom avgangen til Sean O'Keefe og før den neste direktøren, Michael Griffin, tiltrådte, var Gregory fungerende administrerende direktør. Gregory giftet seg med Barbara Archer i Washington, DC og de fikk to barn sammen. Sønnen, som også heter Frederick, utdannet seg til oberstløytnant i det amerikanske Luftforsvaret, og ble utdannet ved Stanford University. Datteren Heather Lynn ble utdannet ved Sweet Briar College og arbeider i dag som sosionom.
Kinas riksvei 212
Kinas riksvei 212 (G212) løper fra Lanzhou i Gansu og sørover til Chongqing. Den er 1302 kilometer lang.
Seksjonen fra Lanzhou til Lintao er blitt omgjort til motorvei (ekspressvei) med veinummer G75 (Linhai-motorveien). Mellom Lanzhou og veikrysset ved Huichuan (ca 35 km sør sør for Lintao) deler G212 trasé med Kinas riksvei 316.
Fagerlitjern
Fagerlitjern (eller Fagerlitjenn) er et vann ved Fagerlia på Søndre Mangen øst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Darwin’s Black Box
Darwin's Black Box: The Biochemical Challenge to Evolution er en bok skrevet av den amerikanske biokjemikeren og kreasjonisten Michael J. Behe (The Free Press, 1996).
Michael Behe hevder at mange biologiske systemer er ureduserbart komplekse, på en slik måte at hvis de skal ha evolvert naturlig, har mange funksjonelle deler måttet oppstå samtidig.
Behe viser til flere biokjemiske systemer, blant annet immunforsvaret, og argumenterer i boken for at de er ureduserbart komplekse. Boken har skapt debatt både i USA og andre deler av verden. Den er ikke kommet ut på norsk.
Boken har ikke fått anerkjennelse blant internasjonale forskere og fagfolk.
Else Margarete Barth
Else Margarete Barth (født 3. august 1928 i Strinda, død 6. januar 2015 i Groningen) var en norsk psykolog og filosof. Hun var den første norske kvinnen som ble professor i filosofi. Barth tok embetseksamen i psykologi i 1958 og flyttet til Nederland, hvor hun underviste i Amsterdam og Utrecht. Hun tok doktorgraden i filosofi i Leiden i 1971 og var professor i logikk og analytisk filosofi ved universitetet i Groningen fra 1977 til 1993. Barth var medlem av Det Norske Videnskapsakademi fra 1979.
Hun var gift med professor Henk Misset. Hun var søster av ernæringsforskeren Wenche Barth Eide og tante til politikeren Espen Barth Eide.
Aftenpostens nekrolog omtaler henne som en pioner i filosofien. Hun innførte nye filosofikurs i Nederland, blant annet argumentasjonsteori og feministisk filosofi. Hun var inspirert av Arne Næss' dialogiske logikk. Klassekampens nekrolog omtaler henne som «uredd og skarp». Hennes dype respekt for menneskerettighetene kom blant annet fram i hennes interesse for kvinners rettigheter og i hennes bok bok ''Gud, det er meg. Vidkun Quisling som politisk filosof'' som kom på norsk i 1996 og i en utvidet engelsk utgave i 2003.
I 1993 ble ''Empirical logic and public debate. Essays in honour of Else M. Barth'' utgitt av E. C. W. Krabbe og R. J. Dalitz (Rodopi, Amsterdam).
Vålerenga park
Vålerenga park er en park på Vålerenga i Oslo. Parken er 32 mål stor og ble opparbeidet i årene 1903-1916. Vålerenga kirke (1902) står midt i parken. Parken avgrenses av Danmarks gate i nord, Hjaltlandsgata og Vålerenga skole i øst, Hovedbanen i syd og Opplandsgata i vest. Under parken går Vålerengtunnelen. Prestegården tett ved kirken er våningshuset fra tidligere Vålerenga gård.
Lekeplassen kom i 1933. Bunkere, garasjeanlegg og andre byggverk fra andre verdenskrig ble først i 1960 fjernet fra parken.
På 2000-tallet har navnet Vålerenga park også vært brukt om Vålerenga Fotballs plan for et nytt stadion på Jordal.
Taurrhina
Taurrhina er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Systematisk inndeling
Som hos mange andre gullbasser med slektsnavn som slutter på "-rhina" er det noe uklart om dette bør staves med én ("-rhina") eller to ("-rrhina") r'er.
Kopptjern
Kopptjern (eller Kopptjenn) er et vann på Søndre Mangen øst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Väckelsång
Väckelsång er et tettsted i Tingsryd kommune i Kronobergs län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 905 innbyggere.
Sykt lykkelig
Sykt lykkelig er en norsk film som hadde premiere 5. november 2010.
Filmen er svart komedie om utroskap. Den er regissert av Anne Sewitsky og var hennes spillefilmdebut som regissør. Manus er skrevet av Ragnhild Tronvoll, som med det debuterte som spillefilmforfatter.
Handling
Familien er det viktigste i verden for Kaja. Hun er en evig optimist, til tross for at hun bor sammen med en mann som heller vil gå på jakt sammen kameratene sine, i stedet for å tilbringe tid sammen med Kaja. Han nekter å ha sex med henne, fordi Kaja ikke er spesielt attraktiv lenger. Men når et annet, tilsynelatende perfekt par, flytter inn ved siden av dem, sliter Kaja med å holde følelsene sine i sjakk.
Ikke bare synger disse vellykkede, attraktive, spennende menneskene i kor. De har også adoptert et barn sammen, som opprinnelig kommer fra Etiopia. Disse nye naboene åpner snart opp en helt ny verden for Kaja, med konsekvenser for alle involverte. Og når julen nærmer seg, blir det tydelig at ingenting vil bli som før - selv om Kaja prøver sitt beste.