cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Platte River
South Platte er den minste av de to store tilførselsevnene til Platte. Den er 711 km lang med et nedbørfelt på 62 738 km². Historisk er den kjent som Rio Jesus Maria. Dette er den viktigste elva i det østlige Colorado, og renner blant annet gjennom storbyen Denver. Takket være denne elva blir viktige, østlige deler av Colorado fruktbart. Den starter nøyaktig midt i delstaten, i Park County sørvest for Denver, men har her sitt utspring i tilførselselvene South Fork (40 km) og Middle Fork (56 km). Før den når Denver får den også tilsig av North Fork (80 km). Nordover forbi Denver danner elva grunnlag for et tett befolket industriområde, i en fruktbar dal med mye skifergrunn. I Colorado er elva også utbygd med demninger for irrigasjon, flomkontroll og kraftproduksjon. I Sedgwick County forlater den Colorado og renner inn i Nebraska.
Tongliao
Tongliao (Forenklet kinesisk: 通辽; tradisjonell kinesisk: 通遼; pinyin: Tōngliáo) er en by på prefekturnivå i den autonome region Indre Mongolia (Neimenggu) i det nordlige Kina.
Administrative enheter
Byprefekturet Tongliao har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū), ett byfylke (市 shì), ett fylke (县 xiàn) og 5 bannere (旗 qí).
Samferdsel
Kinas riksvei 111 løper gjennom området, på sin vei fra Beijing via Chifeng til Jiagedaqi i provinsen Heilongjiang.
Kinas riksvei 303 løper fra Ji'an i Jilin til Xilinhot i Indre Mongolia.
Kinas riksvei 304 løper gjennom området. Den begynner i Dandong i Liaoning og fører til Holingol i Indre Mongolia.
19. mai
19. mai er den 139. dagen i året (140. i skuddår). Det er 226 dager igjen av året.
Navnedag
Torjus, Torje, Truls.
Fødsler
Se flere som er født 19. mai i Kategori:Fødsler 19. mai.
Dødsfall
Se flere som døde 19. mai i Kategori:Dødsfall 19. mai.
Konstantin Popchristov
Konstantin Metodiev Popchristov (født 25. september 1947 i Sofia i Bulgaria, død 22. januar 2012 ) var en norsk musiker og fiolinist.
Han fikk sin klassiske utdannelse i hjembyen, og reiste etter denne rundt om i Europa med forskjellige underholdningsorkestre.
Han spilte fra 1990-tallet sammen Åge Aleksandersen. Han dannet på sluttet av 80-tallet jazztrioen Trio Troika. Han var fast ansatt ved Trondheim Symfoniorkester.
To sjeler – en tanke
To sjeler – en tanke (originaltittel: The Saturday Night Kid) er en amerikansk romantisk komedie fra 1929, regissert av A. Edward Sutherland og produsert av Paramount Pictures. I hovedrollene spiller Clara Bow, Jean Arthur og James Hall. Filmen handler om to søstre som kjemper om den samme mannen. Manus er skrevet av Lloyd Corrigan, Ethel Doherty og Edward E. Paramore jr., basert på teaterstykket Love 'Em and Leave 'Em (1926), skrevet av George Abbott og John V.A. Weaver.
Abbott og Weavers teaterstykke hadde tidligere blitt filmatisert i 1926, regissert av Frank Tuttle og med Evelyn Brent, Louise Brooks og Lawrence Gray i hovedrollene.
Handling
Søstrene Mayme (Clara Bow) og Janie Barry (Jean Arthur) deler leilighet og arbeider som selgere på Ginsberg's Department Store. Mayme må stadig sørge for at søsteren kommer seg tidsnok på arbeid, noe som ofte medfører at hun selv kommer for sent. Hun hjelper også gjerne naboen og kollegaen William «Bill» Taylor (James Hall), som hun er kjæreste med. En dag blir Bill forfremmet til kundeveileder, mens Janie blir utnevnt til kasserer for et arrangement til inntenkt for sykekassen. Mayme blir sjalu da Bill får mye oppmerksomhet fra de kvinnelige kundene, noe som ender med krangling. Janie, som også er interessert i Bill, lurer han til å tro at Mayme ikke er forelsket i ham. Mayme på sin side, tror at at det er Bill som har sviktet henne, da hun finner ut at han har invitert Janie med på dans.
På samme dag som arrangementet til inntenkt for sykekassen, finner Mayme ut at Janie har gamblet bort alle pengene. Hun kontakter naboen Lem Woodruff (Charles Sellon), som tok imot Janies veddemål, og klarer å vinne pengene tilbake. Arrangementet må imidlertid avlyses, ettersom hun ikke rekker frem i tide. Janie har i mellomtiden fortalt at det var Mayme som gablet bort alle pengene og Mayme trues derfor med å få sparken da hun leverer tilbake pengene. Vel hjemme er Mayme rasende på søsteren. Bill overfører samtalen deres og går for å prate med Mayme. De finner raskt ut at de begge føler det samme for hverandre og Bill foreslår at de skal gifte seg så snart som mulig.
Produksjon
Lloyd Corrigan, Ethel Doherty og Edward E. Paramore jr. skrev manuset basert på teaterstykket Love 'Em and Leave 'Em, skrevet av George Abbott og John V.A. Weaver. Det hadde premiere på Broadway 3. februar 1926, med Florence Johns som Mame Walsh, Katherine Wilson som Janie Walsh og Donald MacDonald som Billingsly. Teaterstykket ble filmatisert samme året, regissert av Frank Tuttle, med Evelyn Brent som Mame Walsh, Louise Brooks som Janie Walsh og Lawrence Gray som Bill Billingsley. Etter å ha lest manuset til To sjeler – en tanke antok Clara Bow at hun skulle spille rollen som Janie Barry. Denne gikk i stedet til Jean Arthur, mens Bow ble tildelt rollen som Mayme Barry. Under innspillingen av filmen måtte man, ifølge regissør A. Edward Sutherland, gjentatte ganger spille scener inn på nytt for å unngå at Arthur overskygget Bow, ettersom hun hadde en «bedre rolle». To sjeler – en tanke ble også laget i en stumfilmversjon, der Joseph L. Mankiewicz skrev mellomtitlene.
Mottakelse
The New York Times syntes filmen var bra laget, men at dens svakhet var at den i altfor stor grad fokuserte på Bows rollefigur. Anmelderen roste Arthur og mente hun var «troverdig og naturlig» i sin rolletolkning og løftet filmen fra å være helt ordinær. Richard Watts jr. i New York Herald Tribune beskrev filmen som «langt fra et mesterverk», men roste rolletolkningene til Bow, Arthur og Oliver.
Snørosa
Snørosa er en musikk-EP med B.R.A. og Nidarosdomens Guttekor, utgitt av Norske Gram i 1996. Snørosa var den offisielle VM-sangen for Ski-VM 1997 i Trondheim. Den lå 10 uker på VG-lista Topp 20 i 1996-1997, med 3.-plass som beste plassering.
Bilens hoveddeler
Bilens hoveddeler har stort sett vært de samme siden bilens opprinnelse, selv om det de forskjellige systemene igjen består av har endret seg vesentlig.
Motor
Motoren er den drivende kraften i en bil. Drivstoff pumpes inn i motoren fra drivstofftanken. I dag inneholder de fleste biler en forbrenningsmotor som forbrenner bensin eller diesel. De siste årenes fokus på miljøet har også gjort at gass, elektrisitet eller hybrider har fått en viss oppmerksomhet.
De vanligste typene forbrenningsmotor er:
Drivverk
Utdypende artikkel: Bilens drivverk
Den mest typiske girkassen i en moderne personbil i Norge er en femtrinns manuell kasse. I andre land, og da spesielt USA, er automatiske girkasser nesten enerådende i personbiler.
Moderne manuelle girkasser er synkroniserte, det vil si at de har en mekanisme som utligner tannhjulenes bevegelser mellom girskiftene. Føreren slipper da å bruke koblingen to ganger.
Styring
Utdypende artikkel: Bilens styring
Bilens styring består av et ratt som dreier forhjulene i den retning føreren ønsker. I tidligere tider hadde noen biler styrepinne i stedet for ratt.
Mellom rattet og hjulene sitter rattstammen, universalledd og en styresnekke med et kugghjul (pinjong) som driver en tannstang. Innunder fleksible gamasjer på hver side av tannstangen er endeledd festet med kuleledd mellom tannstang og styrespindel på hvert hjul. Moderne biler har også servostyring, det vil si hydraulisk eller (nå vanligere) elektrisk hjelp til å dreie på hjulene.
Rudolf Hess
Rudolf Hess, egentlig Rudolf Walter Richard Heß, (født 26. april 1894 i Alexandria i Egypt, død 17. august 1987 i Berlin) var en tysk nasjonalsosialistisk politiker fra 1920 til 1945. Han var fra 1933 til 1941 minister uten portefølje og Adolf Hitlers stedfortreder og nummer tre i Det tredje riket etter Hermann Göring.
Tillbaka till samtiden
Tillbaka till samtiden er det svenske pop-rockbandet Kents syvende album, og er utgitt 17. oktober 2007. Dette er bandets første utgivelse etter at gitaristen Harri Mänty forlot bandet i 2006.
Turné
I forbindelse med den nye platen ble det gjennomført en Nordenturné i Sverige, Norge, Danmark og Finland. Turneen ble innledet i Helsingfors 4.-6. november (3 konserter) og fortsatte med konserter i Stockholm (4 konserter), Göteborg (3 konserter), Oslo (3 konserter), Trondheim (1 konsert), Lund (2 konserter) og København (2 konserter).
Bilens hoveddeler
Hjuloppheng
Fjæringen til personbiler har gått fra å være bladfjærer, en teknologi som stammer fra hestekjerrer, til skruefjærer (kalles ofte feilaktig spiralfjærer) eller torsjonsstang. Moderne personbiler har som regel uavhengig hjuloppheng. Pickuper og lastebiler har ofte fremdeles både bladfjærer og stive aksler.
Rudolf Hess
Hess fløy på egen hånd til Storbritannia i mai 1941 og satt i britisk fangenskap til 1945 da han ble sendt tilbake og stilt for Nürnbergprosessen der han ble idømt livstidsstraff for sammensvergelse og forbrytelser mot freden. Han satt resten av livet i alliert fangenskap i Spandau-fengselet.
Bakgrunn
Rudolf Hess ble født i Alexandria i Egypt hvor hans framgangsrike far, Johann «Fritz» Heß, var på et langvarig forretningsopphold som grossist. Faren og moren, Clara Münch, hadde giftet seg to år tidligere, og de fikk til sammen fire barn, hvorav Rudolf var den eldste. Rudolf Hess ble døpt i den tyske evangelisk-lutherske kirken i Alexandria, og han gikk også sitt første skoleår i Alexandria på en tysk evangelisk-luthersk skole.
Familien kom fra Wunsiedel i Bayern. Familien var nasjonalistisk orientert, noe som blant annet kom til uttrykk i at faren hadde et stort portrett av den tyske riksgrunnleggeren keiser Wilhelm I på sitt kontor, og hvert år den 22. mars feiret de keiserens fødselsdag.
Somrene tilbrakte familien ofte på sitt sommersted i Reicholdsgrün i Bayern, et sommersted de hadde fått råd til takket være farfarens fremgangsrike forretning, Hess & Co, som pappa Fritz hadde arvet. Fritz hadde lykkes meget godt med denne arven, og selskapet vokste svært fort. Faren hadde store planer om at sønnen Rudolf skulle følge etter i samme fotspor og senere overta selskapet.
Men Rudolf hadde andre interesser og ønsket i stedet å studere astronomi, noe han hadde en voksende interesse for. Foreldrene mente allikevel at de visste hva som var best for ham, og da de flyttet tilbake til Tyskland i 1908, plasserte de ham på internatskole i Godesberg nær Bonn, hvor han var elev fra 15. september 1908 til påsken 1911. Etter dette hadde faren klare planer om at sønnen skulle begynne ved den anerkjente skolen École Supérieur de Commerce i Neuchâtel i Sveits og senere få en videre utdannelse i Hamburg.
Første verdenskrig
Men Hess reiste til München og studerte statsvitenskap, historie, økonomi og geopolitikk ved Münchens universitet, hvor han kom i kontakt med professor i geopolitikk Karl Haushofer. De to utviklet et nært vennskap, og Haushofer anses i ettertid som å være den som sterkest påvirket Hess politisk og ideologisk. Haushofers kone Martha var jødisk, og vennskapet med Hess beskyttet familien etter at Hitler kom til makten. Da første verdenskrig brøt ut befant familien seg i Bayern, og Hess så nå en stor mulighet. Han meldte seg som frivillig til det bayerske artilleriet. Han ble omplassert og tjenestegjorde i stedet i det 1. bayerske infanteriregiment ved Somme på vestfronten. Etter seks måneder ved fronten ble han utnevnt til visekorporal og fikk senere tapperhetsmedaljen Jernkorset av andre klasse.
Hess viste stor entusiasme og innsats i hæren, og i 1917 ble han forfremmet til løytnant. Men hans innsats førte også til to alvorlige skader. Første gang var i juni 1916 av granatsplinter, og den andre gangen var i juli 1917 da en kule gikk igjennom hans venstre lunge. Rett etter at han kom ut fra sykehuset søkte han seg over til flyvåpenet, og etter to forsøk kom han inn og påbegynte en utdannelse i det bayerske flyvåpenet «Jagdstaffel 34». Hess fikk imidlertid aldri fullført denne utdannelsen før freden kom, og 18. desember 1918 ble han dimittert.
Kapitulasjonen i 1918 og de senere fredsvilkårene Tyskland måtte akseptere, bidro til å styrke Hess' ideologiske overbevisninger, og dette ble forsterket av den samtidige sosialistiske oppstanden i München. På denne tiden kom han også i kontakt med Thuleselskapet, som holdt til i hemmelighet på det luksuriøse «Hotell Vier Jahreszeiten». I den kortlivede Den bayerske sovjetrepublikkens siste dager ble nesten hver adelsmann i selskapet henrettet. Etter denne blodige avslutningen sluttet Hess seg til frikorps Epp, ledet av Franz Ritter von Epp, hvor Hess også fant seg hjemme politisk, og det var som frikorpsmedlem han første gangen hørte Adolf Hitler tale.
Inn i NSDAP
Hess sluttet seg til NSDAP den 1. juli 1920 som medlem nummer 16, og fikk i oppgave å verve flere medlemmer til SA blant studenter. Den 9. november 1923 deltok Hess i Hitlers ølkjellerkupp i München. Kuppet var mislykket, og flere av deltakerne ble dømt til fengselsstraffer. Hitler og Hess ble satt til soning i Landsberg fengsel i Landsberg am Lech, og under denne soningen i 1924 dikterte Hitler Mein Kampf til Hess, som førte verket i pennen. I disse 7 1/2 måneder i fengsel sammen etablerte de to NSDAP-medlemmene sterke bånd, og i soningstiden skrev Hess flere ganger begeistret om Hitler til sin venninne Ilse Pröhl.
Da de ble løslatt i desember 1924 ble Hess ganske snart ansatt som amanuensis ved Münchens universitet. I april 1925 ba Hitler ham å arbeide for seg som sin privatsekretær, med en månedlønn på 500 tyske mark. Hess fikk også som oppgave å forsøke å megle i ulike konflikter mellom ulike medlemsgrupperinger innen NSDAP, samt å stå for partiets kampanjer. Han fikk tillatelse til å føre fly når kampanjer skulle synes fra himmelen. Hess og Hitler kom stadig nærmere hverandre, og Hess stod som regel ved siden av Hitler når han talte, på parader og andre tilstelninger.
Den 20. desember 1927 giftet Hess seg med den 27-årige Ilse Pröhl (22. juni 1900 – 7. september 1995) fra Hannover, og blant vitnene var også Hitler. Rudolf og Ilse fikk senere en sønn, Wolf Rüdiger Hess (18. november 1937 – 24. oktober 2001).
Hess' rolle i Det tredje riket
Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 ble Hess den 1. desember utnevnt til minister uten portefølje. Han hadde graden Obergruppenführer i SS. Åtte måneder tidligere, den 21. april, hadde Hess blitt utnevnt til Hitlers stedfortreder, noe som var svært viktig for ham.
Som Hitlers stedfortreder hadde Hess behov for en sekretær, og denne fant han i Martin Bormann. Slik fikk Hess friere hender. Som Hitler, ville han ikke bli bundet til skrivebordet med papirarbeid. I stedet spilte han andre roller, gjerne på eget initiativ, som utenriksminister og tok plassen rett bak Hitler når denne var på talerstolen. Han gikk for være en trivelig og klok mann, men han var også en fremgangsrik røst for partiet. Men selv om han ofte talte, var det alltid i henhold til Adolf Hitlers vilje. Da SA-sjefen Ernst Röhm ble skutt på de lange knivers natt 13. juni 1934, forsvarte Hess dette ved å si at det var nødvendig for rikets beste. Hess var en av Hitlers aller mest lojale menn.
Han kjente til grusomhetene styret gjorde seg skyldig i. Det var Hess som fjernet general Friedrich Mieth da denne foran sine offiserer tok til orde mot SS' aktiviteter ved Østfronten, fordi disse ødela hærens moral. Han mottok også klager over eutanasi-programmet, der utviklingshemmede ble drept med gass, men nøyde seg med å sende klagene videre til Himmler.
Hess trodde sterkt på den fred som Hitler lenge hadde snakket om. Jo nærmere Hitler kom krigen, desto lengre gled Hess og hans overmann fra hverandre. Da andre verdenskrig brøt ut 1. september 1939 offentliggjorde Hitler at han hadde valgt Hess som sin etterfølger nest etter Hermann Göring. Hess var altså ikke lenger Hitlers nærmeste mann, og han begynte å miste tillit til føreren. Han trodde blant annet at angrepet på Storbritannia bygde på en feil og forsøkte i hemmelighet å finne en løsning, selv om britene vegret seg for en fredsløsning.
Fangenskap og død
Rudolf Hess fløy på egen hånd 10. mai 1941 til Storbritannia, angivelig for å få i stand en fredsavtale mellom England og Tyskland. Der ble han umiddelbart tatt til fange av engelskmennene. Senere samme år erklærte Adolf Hitler ham sinnssyk og fordømte ham som landsforræder.
Han ble holdt fanget i blant annet Tower of London inntil han i Nürnbergprosessen i 1946 ble dømt til livsvarig fengsel. Tiltalen omfatter alle fire punkter, og tribunalet i Nürnberg fant ham skyldig på punkt 1 og 2, men ikke punkt 3 og 4:
Dommen ble sonet sammen med seks andre dømte krigsforbrytere i det allierte Spandaufengselet i Berlin. Ettersom Hess hadde sittet nesten hele krigen i britisk forvaring er ingen deltagelse i noen krigsforbrytelser blitt påvist. Til gjengjeld stod han fullt og fast ved nasjonalsosialismen i sin tale til aktoratet i Nürnberg, selv etter bevisførselen for hvilke overgrep det nasjonalsosialistiske styret hadde begått: «''Jeg fikk i mange år av mitt liv lov å arbeide under den største sønn mitt folk har frembrakt i sin tusenårige historie. Selv om jeg kunne, ville jeg ikke slette denne tiden fra mitt liv. Jeg er lykkelig over å vite at jeg gjorde min plikt mot mitt folk – min plikt som tysker, som nasjonalsosialist, som en lojal tilhenger av Føreren. Jeg angrer ikke noe...''».
Fra og med 1966 var han eneste fange, de siste årene sterkt fysisk svekket, ettersom Sovjetunionen la ned veto mot løslatelse. Det har blitt spekulert på at grunnen var at Hess hadde ønsket å slutte fred med de vestallierte og fortsette kampen mot Josef Stalin. Fremtredende tyske konservative politikere engasjerte seg gjennom flere tiår for Hess og fordømte det de kalte en umenneskelig behandling. Den britiske hovedanklageren i Nürnberg-saken Hartley Shawcross betegnet behandlingen av Hess som «en skandale», og Winston Churchill skrev i boken The Grand Alliance i 1950 at han syntes livstidsdommen var i strengeste laget.
I løpet av 1987 begynte det imidlertid å komme signaler fra sovjetiske myndigheter om at de var beredt til å revurdere sitt standpunkt. Mer skjedde ikke før Hess 17. august 1987 ble funnet død i et uthus i Spandau-fengselets hage med en elektrisk ledning rundt halsen. Den offisielle obduksjonen fastslo dødsårsaken som selvmord ved hengning.
Dette ble bestridt av Hess' familie, som mente at han var for skrøpelig til å knytte en løkke selv (han trengte eksempelvis hjelp til å knytte skolissene) og gjennomføre et slikt selvmord for egen hånd. De fikk arrangert en ny obduksjon, forestått av vesttyske rettsmedisinere, og denne konkluderte med at Hess var blitt drept ved kvelning. De viste blant annet til at merkene på Hess' hals var uforenlige med merkene som en hengning etterlater.
Hans sønn, arkitekten Wolf Rüdiger Hess, hevdet til sin død i 2001 at hans far ble myrdet av det britiske Special Air Service, men argumentene for dette lyder mindre troverdige ettersom senere avsløringer fra britiske arkiver ikke har avdekket noe som skulle tyde på at det var interesse for å bringe ham til taushet. Imidlertid kan det pekes på at Rudolf Hess sommeren 1987 sendte inn en skriftlig klage til fengselsledelsen på en amerikansk fangevokter, Anthony Jordan. Hess hevdet at Jordan opptrådte så truende at han fryktet for sitt liv. Samme mann var alene om å holde oppsynet med Hess den formiddagen han ble funnet død.
Bilens hoveddeler
Elektrisk anlegg
Strømkilden til det elektriske anlegget er enten batteriet eller en dynamo. Moderne biler har vekselstrømsdynamo (teknisk sett en generator), men biler fra 70-tallet og før finnes ofte med likestrømsdynamo. Dynamoen leverer strøm så lenge motoren er i gang. Batteriet leverer strøm når motoren ikke er i gang, og dets viktigste oppgave er å starte motoren.
Rudolf Hess
Fangenskap og død
Graven ble slettet i juli 2011, da familien ikke fikk fornyet leiekontrakt, og det var da blitt et uønsket samlingssted for nynazister. Hess' jordiske rester ble kremert og deretter spredt til havs.
På gravsteinen hans sto ordene «Ich hab's gewagt» («Jeg våget det»).
Bilens hoveddeler
Elektrisk anlegg
Vanlig spenning for et elektrisk system i dag er 12 volt for personbiler og 24 volt for militære kjøretøyer og lastebiler. Fram til 1950-tallet var 6 volt vanlig for personbiler. I framtiden vil sannsynligvis spenningen måtte øke, da det stadig er flere strømforbrukere i moderne biler. Alternativet er at man må legge tykkere og tykkere kabler, og vekten på bilen vil øke. 42 volt er et alternativ det jobbes med.
Karosseri
''Utdypende artikkel: Karosseri
Karosseriet beskytter bilens passasjerer og systemer mot vær og vind. Det stiver også av konstruksjonen. Moderne personbiler har oftest selvbærende karosseri, men eldre personbiler og lastebiler har separat ramme.
Moderne karosserier har mange sikkerhetstiltak, blant annet deformasjonssoner og ekstra forsterkninger rundt kupéen.
Hjul, dekk og bremser
Hjulet på en moderne bil består som regel av en felg av metall og et dekk, hovedsakelig av gummi. De vanligste konstruksjonene for felgen er av presset stål eller støpt aluminium. Før hadde biler også eikehjul. Hjulet er festet med bolter til hjulnavet.
Moderne biler har radialdekk, men inntil 1970-tallet ble en del biler levert med diagonaldekk. Dekk for gatebruk eller terrengkjøring har et mønster i sålen. Dekk for motorsport på bane har en mye mykere gummiblanding, og ofte lite mønster.
Lucinia cadma
Lucinia cadma er en sommerfugl som tilhører gruppen Biblidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Arten finnes bare på De karibiske øyer.
Alan Lomax
Alan Lomax (født 31. januar 1915, død 19. juli 2002) var en amerikansk folkorist og musikkviter. Han gjorde et enormt arbeid med å samle inn folkemusikk fra det 20. århundre. I 1994 ble Lomax valgt inn i Blues Hall of Fame.
Utdannelse og faglig opplæring
Også Alan Lomax' far, John Lomax, var en ledende folkemusikksamler, og det var han som innførte sønnen i innsamlingsarbeidene. Alan Lomax gikk fremdeles på Choate Rosemary High i Wallington,' da faren tok ham med for å gjøre opptak blant de innsatte i fengslene i Texas, Louisiana og Mississippi. Alan Lomax ble student ved University of Texas at Austin, hvor han tok en mastergrad i filosofi.
Innsamlingsarbeider
Alene, og sammen med sin far, bidro Alan Lomax til å bygge opp the Archive of Folk Culture. Anslagsvis har de to samlet noe i overkant av ti tusen av sanger, som befinner seg i Kongressbiblioteket, the Library of Congress, hvor Alan Lomax også fikk fast ansettelse. Foruten opptakene i USA, reiste Alan Lomax på innsamlingsferder til Storbritannia, Vestindia, Spania og Italia.
Alan Lomax gjorde også omfattende intervjuer med folkesangere og bluesartister som Woody Guthrie, Leadbelly, Muddy Waters, Jelly Roll Morton, den irske fløytisten Seamus Ennis, og den skotske sangeren Jeannie Robertson. Lomax produserte dessuten en rekke radioprogrammer, en tv-serie, og kom til å spille en viktig rolle i oppblomstringen i både amerikanske og britisk folkemusikk på 1950-tallet.
Likeledes gjorde han opptak med irske tradisjonsmusikere, deriblant av Elisabeth Cronin, i 1951. I en oppsiktsvekkende studie av italiensk folkemusikk, som han i 1953–1954 utførte i samarbeid med Diego Carpitella, lyktes det ham i siste liten å få dokumentert en marginal form for tradisjonsmusikk før den forsvant.
Deltakende observasjon
I 1944 medvirket Alan Lomax som utøvende artist i balladeoperaen The Martins and the Coys, sammen med blant andre Burl Ives, Woody Guthrie og Pete Seeger. Forestillingen ble tatt opp av BBC og CBS. Forestillingen ble utgitt på CD i 2000.
Lucinia cadma
Utseende
En middelsstor, slank sommerfugl. Vingenes overside og undersiden av forvingen er farget i oransje og svart. Undersiden av bakvingen har hvit grunnfarge med brune tegninger, med et par runde flekker som er brune, gule og blå utenfra og inn. Tegningene kan ligne noe på de kjente "88-sommerfuglene" i slekten Diaethria og beslektede slekter.
Utbredelse
Arten ble beskrevet fra Jamaica, og finnes også på Cuba, Bahamas og Hispaniola.
Alan Lomax
Cantometrics
Alan Lomax viet all sin tid til folkemusikken, og til arbeidet med å samle folkemusikk. Hele verden ble hans arbeidsfelt da han utvidet interessefeltet i mer vitenskapelig retning. Resultatet av denne mer universalistiske tilnærmingsmåten ble en systemteori han omtalte som cantometrics. Her forsøker Alan Lomax å påvise en sammenheng mellom samfunnsform, sosiale trekk, religiøs aktivitet, og de former for folkemusikk som oppstår i de ulike områdene.
Lomax mente at de enkelte
Cantometricssystemet er imidlertid ganske omstridt og har møtt massiv motstand blant folklorister og musikkforskere.
Bilens hoveddeler
Hjul, dekk og bremser
Bremsene sørger for å omdanne kinetisk energi (bilens bevegelse) til varme. Denne mekanismen gjør at bilen kan sakkes eller stoppes. Bremsene består av en roterende del, enten en trommel eller en skive, og en stillestående del. På alle moderne biler så virker bremsene på alle hjul.
En moderne bil har nesten alltid skivebremser framme, og ofte bak også.
Rochester bispedømme
Rochester bispedømme kan vise til:
Stormen i Øst-India 2010
Stormen i Øst-India var en kraftig storm som rammet Bangladesh og deler av det østlige India rundt kl. 11 lokal tid den 13. april 2010. Den varte i rundt halvannen time, men den mest intense delen strakte seg over 30-40 minutter.
Tre dager senere, den 16. april, var det innkommet rapporter om mer enn 140 døde. Minst 91 mennesker døde i den indiske delstaten Bihar, 44 i Vest-Bengal og fire i Assam. Den 16. april ble det også bekreftet at stormen hadde krevd fire dødsofre og skadet 200 personer i Bangladesh. De fleste døde var kvinner og barn som ble knust da deres hus ble rammet av stormen. Stormen hadde ødelagt over 91 000 hus i India og flere tusen i Bangladesh, samt etterlatt hundretusener av mennesker hjemløse. Rundt 300 000 hus ble i hvert fall delvis skadet. Både leirhus og såkalte pukkahus (eng. pucca homes) ble ødelagt av stormen. Nærmere 500 000 mennesker ble hjemløse eller på annen måte berørt av stormen.
Stormen
Ifølge lokale tjenestemenn var stormen en ekstrem nor'wester (en type storm som noen ganger oppstår om våren) som vanligvis dannes over Bengalbukta i løpet av de varme månedene av året. Meteorologen S. I. Laskar uttalte at stormen oppstod som følge av en ustabil atmosfære forårsaket av sterk varme og fuktighet. Han la til: «Dette er helt normalt i forkant av monsunperioden». Stormens kraftige styrke skyldtes sannsynligvis vind som trakk fuktigheten fra Bengalbukta nordover til Nord-Bihar, der den konvergerte med en annen skyformasjon og på den måten dannet en 20 km høy skymasse. Den kjølige luften i skyene ble møtt av varm oppstigende luft fra bakken, noe som førte til at stormen begynte å rotere. Til tross for at det var meldt tordenvær, var en så kraftig storm likevel uventet.
Selv om stormen ikke var en tropisk syklon vekket den minner om syklonen Aila, som tok livet av 155 mennesker i samme område i mai 2009. Et øyenvitne beskrev stormen slik: «Alt var mørkt. Jeg trodde det var verdens ende og at vi skulle dø.» Lokalbefolkningen fikk ingen advarsel om den kommende stormen og de fleste sov da stormen slo til, noe som resulterte i flere dødsfall. Gammelt utstyr med begrenset kapasitet fikk skylden for mangelen på stormvarsler.
Stormen skapte én stor tornado, som varte i rundt 20 minutter. Det var den første tornadoen som noensinne hadde blitt registrert i Bihars historie. Tornadoer er svært sjeldne i India - den forrige kom i 1998. Området hadde fått en radar, som kunne ha gitt tidlig varsling, men den hadde ikke blitt installert ennå fordi bygningen som skulle huse systemet fremdeles var under oppføring. Stormen ble dannet under en hetebølge der det var meldt om temperaturer på over 40 °C. Lederen for Vest-Bengals regionale værsenter, Gokul Chandra Debnath, uttalte at hetebølgen «kan ha vært en katalysator ... som utløste tornadoen». Skadeomfanget som følge av tornadoen er ikke kjent.
Ødeleggelser
I Araria-distriktet ble et fengsel delvis ødelagt, noe som førte til at over 600 innsatte måtte overføres til et annet fengselsanlegg. I Rangpur ble en politibetjent drept og fem andre skadd da en vegg i Rangpur politistasjon kollapset. Politibrakkene i Raiganj, som huset 300 politibetjenter, ble delvis ødelagt. Taket på flere andre politibygninger ble blåst vekk under stormen.
De første vindkastene ble fulgt av et kraftig regn som forårsaket ytterligere skade på strukturer som allerede var svekket. Det ble også rapportert om omfattende skader på avlinger og husdyr i både Vest-Bengal og Bihar, samt i Bangladesh. Mer enn 8 000 hektar med mais ble ødelagt i Vest-Bengal. I Bangladesh ble mer enn 4 000 hektar med mais og såkalt bororis ødelagt av stormen. I Assam ble rismarker, bananplantasjer og annen vegetasjon skadet. På grunn av tidligere haglstormer var avlingene i Assam dårlige allerede før stormen som herjet den 13. april, og avlingene ble ytterligere skadet av en annen sterk storm den 15. april.
Etterspill og redningsarbeid
Redningsarbeidet ble vanskeliggjort av at mange veier, blant annet National Highway 34, var blokkert av trær og telefonstolper som hadde falt ned i veibanen. Medisinsk personell og forsyninger ble raskt sendt til de berørte områdene, og det ble offentliggjort at det ville bli delt ut bistandspakker. Hjelpearbeidere begynte å dele ut ris, tørket frukt, vann og presenninger den 15. april. Imidlertid var mange fjerntliggende strøk fortsatt utilgjengelige den 16. april. Hjelpearbeidere sa at hundretusener av ofre ennå ikke hadde mottatt hjelp den 16. april. At det inntraff en annen regnstorm den 15. april bidro til mer frustrasjon.
Den 16. april kunngjorde statsminister Manmohan Singh en ex gratia utbetaling på 1 lakh rupi til de etterlatte etter stormens dødsofre. Pengene skulle komme fra statsministerens nasjonale hjelpefond. I Lok Sabha ga medlemmer av ulike politiske partier hverandre skylden for forsinkelsene. Den 19. april hevdet Communist Party of India (Marxist) (CPM) at Vest-Bengal hadde gjort sitt beste for å gi nødhjelp, og ba samtidig om pengestøtte fra sentralt hold på 1 000 crore rupi til Bihar og 500 crore rupi til Vest-Bengal. Prashanta Mazumdar ba i tillegg om at det ble sendt ut sivile tjenestemenn som kunne vurdere situasjonen og distribuere nødhjelp. Et medlem av Kongresspartiet ved navn Deepa Das Munshi gikk ut mot dette kravet og erklærte at delstatsforsamlingen hadde sørgelig mislyktes. Lederen for All India Trinamool Congress (AITC), Sudip Bandopadhyay, var enig og la til at CPM var «engasjerte seg mer i delstatsterrorisme mot politiske motstandere enn i utdelingen av nødhjelp». CPM svarte med å si at Vest-Bengal hadde gjort sitt beste for hjelpearbeidet. Dasmunshi var sterkt uenig og hevdet at «ikke så mye som én presenning eller ett tøystykke har nådd ofrene. Delstatsforsamlingen har mislyktes». CPM og andre venstrepartier anklaget Dasmunshi og Bandopadhyay for «å spille et politisk spill på bekostning av menneskeliv». Lederen for Janata Dal (United), Sharad Yadav, krevde at den sentrale regjeringen skulle ta situasjonen opp til en mer grundig diskusjon.
Bihar
I Bihar ble det delt ut ris, penger og asbestark til ofre for stormen, slik at de kunne gjenoppbygge sine hus. De avdødes familier mottok også penger for å betale for å få stedt sine døde til hvile, samt en ex gratia utbetaling på 1,5 lakh indiske rupi (150 000 rupi eller rundt 19 700 norske kroner) fra statsministerens hjelpefond. Telefonforbindelsene ble gjenopprettet i størsteparten av de berørte områdene etter et 30 timers brudd. Områder nær den indisk-nepalske grensen var fortsatt uten strøm den 17. april. Den 20. april sa Bihar Electricity Board at det ville ta minst én måned å reparere det skadde fordelingsnettet. Planlagte strømbrudd ble iverksatt i Nepal for å bøte på den reduserte tilgangen på strøm.
Den 16. april krevde delstatsforsamlingen at minister for katastrofehåndtering Devesh Chandra Thakur, som angivelig var på ferie og ikke hadde besøkt de berørte områdene, skulle gå av. Den 22. april kunngjorde INC at det vil dele ut mat og andre forsyninger til stormofre i distriktene Purnia, Kishanganj, Katihar, Araria og Supaul.
Vest-Bengal
Det gikk ikke lang tid før ofre for stormen ga utløp for sitt sinne over det langsomme hjelpearbeidet gjennom demonstrasjoner og bruk av vold. I Karandighi satte hundrevis av demonstranter seg på huk på motorveien, slik at den måtte holdes stengt i tre timer den 15. april. Det foregikk også protester i Raniganj. Vest-Bengals hjelpeminister Mortaza Hossain sa den 16. april at «tusenvis av landsbyboere iscenesatte sinte protester foran regjeringskontorene [i Karandighi og Hemtabad] med krav om mer hjelp, og gikk fysisk til angrep på tjenestemenn da de kom for åpne sine kontorer.» Opprørspoliti måtte sendes ut til både Karandighi og Hemtabad. I Hemtabad angrep sinte landsbyboere bygningen til utviklingsblokken og stengte riksveien Raiganj-Balurghat i 30 minutter. Det ble rapportert om raid mot flere landsbykontorer i distriktet Uttar Dinajpur den 16. april. Det kom også anklager om korrupsjon i Karandighi og Raiganj, og noen stormofre hevdet at de bare fikk en del av de utbetalingene som var lovet.
I Karandighi førte sinne til plyndring og senere voldsutøvelse. Rett etter kl. 14:00 lokal tid den 15. april ankom en leveranse på 500 presenninger. Landsbyboere så at det ikke var nok forsyninger til å dekke alles behov, og bestemte seg for å ta saken i egne hender. Enkelte demonstranter tok seg over en vegg, brøt seg inn i lagerlokalet og plyndret det for presenninger. Politiet ble tilkalt, men demonstranter hindret dem i å gå inn i bygget. En av gjerningsmennene uttalte: «Hva annet kunne jeg ha gjort? Regjeringen hjelper oss ikke så vi må hjelpe oss selv.» Rett etter middag den 16. april angrep en sint mobb Panchayat Pradhan Badal Singh og begynte å slå ham. En av gjerningsmennene sa at han ikke klarte å kontrollere sinnet sitt da han så at Singh «delte ut presenninger kun til sine politiske støttespillere». I hele Uttar Dinajpur-distriktet flyktet panchayat-ledere fra sine hjem etter å ha blitt angrepet av sinte landsbyboere.
Den 19. april blokkerte demonstranter National Highway 34 i Panisala i Raiganj underavdeling. Andre samlet seg rundt panchayat-kontoret og krevde mer hjelp. Politiet skjøt skudd opp i luften for å skremme folkemengden bort fra hovedveien, etter at den hadde vært stengt i omtrent en time. Ifølge en rapport var Sosialistisk Unity Centre of India, et indisk kommunistparti, ansvarlig for organisering av veisperring. Senere samme dag, nærmere bestemt kl. 17:30 lokal tid, ble politiet i Sitgram angrepet av 1 500 mennesker som tidligere hadde blitt spredt. To underinspektører ble stygt banket opp og to politibiler ble presset inn i en grøft, før folkemengden ble spredt med tåregass og skudd i luften. Distriktets magistrat Ramanuj Chakrabarty påstod at «fordelingen av forsyninger har tatt seg opp» og at angrepet «var politisk motivert».
Assam
Mat og andre nødvendige forsyninger ble delt ut til stormofre i Assam. «Vi har utført alle mulige tiltak for å gi hjelp og annen økonomisk støtte til mennesker rammet av stormen», understreket hjelpe- og rehabiliteringsminister Bhumidhar Barman. En ex gratia utbetaling på 5 000 rupi ble kunngjort for de pårørende til stormofre, i tillegg til en utbetaling på 300 000 rupi som skal gis på et senere tidspunkt.
Værløse kommune
Værløse kommune er en tidligere dansk kommune i Københavns amt på Nordsjælland. Siden 1. januar 2007 er den en del av nye Furesø kommune i den nyopprettede Region Hovedstaden.
Stormen i Øst-India 2010
Bangladesh
I løpet av den 16. april hadde strømmen kommet tilbake i de fleste rammede områder i Bangladesh, men deler av Rangpur manglet fortsatt strøm. I Dinajpur gikk lokalbefolkningen, som var frustrert over strømmangelen, til angrep på byens kontor for strømlevering den 15. april. Politiet måtte tilkalles for å få kontroll over situasjonen.
Værløse kommune
Ved kommunevalget 15. november 2005 ble Værløses borgermester Jesper Bach fra Venstre valgt til borgermester for den nye sammenslåtte kommunen Furesø, etter at kommuneledelsen i Farum stort sett var skandalisert gjennom Farum-saken.
I mars 2007 ble det besluttet å frede Flyvestation Værløse, som var gitt til kommunen som del av den økonomiske kompensasjon etter Farum-saken.
Den gamle Værløse kommune omfattet bydelene:
Fullkommen konkurranse
Fullkommen konkurranse (også kalt frikonkurranse eller perfekte markeder) er en markedsform der prisen fastsettes i samspill mellom tilbud og etterspørsel.
Prisfaste kvantumstilpassere
Alle aktører i markedet må være små, slik at hverken tilbydere eller etterspørrere kan påvirke prisen gjennom for eksempel å selge/kjøpe et større kvantum.
Full informasjon
Både forbrukere og produsenter har full tilgang på informasjon om prisendringer og andre forhold ved produksjonen, som f.eks. hvordan produsentenes arbeidere behandles og hvor råvarene til produsentene kommer fra. Forbrukerne må også reagere på eventuelle dårlige forhold hos en produsent ved å henvende seg til andre produsenter.
Fri prisdannelse
Det er ingen offentlige reguleringer eller barrierer for å etablere seg i markedet. Det må heller ikke oppstå noen former for kartell-avtaler eller annet prissamarbeid mellom produsentene.
Profittmaksimering
Aktørene innretter seg slik at de maksimerer profitten som de får innrettet.
Fri etablering
Det må ikke være noen forhold som vanskeliggjør etablering av nye produsenter på noen måte.
Praktisk anvendelse
Det finnes få, om noen, eksempler på markeder med fullkommen konkurranse i sin rene form. Modellen regnes likevel som en god tilnærming i mange tilfeller, og står sentralt i mikroøkonomi.
Dyreporno
Dyreporno er filmer, bilder eller illustrasjoner av seksuelle handlinger mellom dyr og mennesker eller dyr seg imellom. Det er ulovlig å spre dyreporno i store deler av verden, men bare å ha selve pornografien er i flere tilfeller ikke forbudt.
Noen velbrukte argumenter mot dyrepornografi:
I Norge
I Norge er all pornografi regulert av Straffelovens paragraf 204, uformelt også referert til som «pornografiparagrafen». Denne forbyr stort sett all distribuering av pornografi, slik definert i paragrafens andre ledd.
Pornografi innebærer ikke alle kjønnslige skildringer, men loven har likevel effekt overfor dyrepornografi, fordi den statsrettslige definisjonen på pornografi blant annet omfatter «kjønnslige skildringer hvor det gjøres bruk av lik, dyr, vold og tvang.»
Straffeloven forbyr dermed all distribusjon av dyrepornografi som ikke faller under andre punktum av paragrafens andre ledd, som fritar «kjønnslige skildringer som må anses forsvarlige ut fra et kunstnerisk, vitenskapelig, informativt eller lignende formål.»
Det å ha, importere eller oppbevare dyrepornografi, er derimot ikke regulert av loven, og kan i så måte ikke regnes for å være lovbrudd.
Produksjon av dyreporno er ulovlig i Norge, ettersom Dyrevelferdsloven forbyr all seksuell omgang med dyr.
Volkswagen Transporter
Volkswagen Transporter eller Volkswagen Type 2 er en bilmodell fra tyske Volkswagen. Den finnes som varebil, minibuss og pickup. Fra tredje generasjon (T3) het den også Caravelle/Multivan i noen utførelser i Europa, og Vanagon i USA
Den ble vist første gang i november 1949 og allerede den 8. mars 1950 forlot den første bilen samlebåndet i Wolfsburg.
Type 2 kalles også Transporter, og på folkemunne «Folkevognbuss».
T1
Idéen for Volkswagen Type 2 kom fra den nederlandske Volkswagen-importøren Ben Pon, som tegnet de første skissene i 1947. Tre år senere kom de første produksjonsmodellene ut av samlebåndet i Wolfsburg.
Modellen ble produsert fra 1950 til 1967. Som de første Boblene (Type 1) hadde Volkswagen Type 2 en 1,2 liters luftkjølt bensinmotor på 25 hk (19 kW) montert bak. Tyske Westfalia lagde allerede i 1951 en campingløsning for Type 2 Volkswagen, første utgave riktignok en privat bestilling, men da startet campingeventyret som i 2013 lever i beste velgående.
Produksjon av Volkswagen T1 fortsatte i Brasil fram til 1975, lenge etter at produksjonen i Tyskland var lagt ned.
T2
I 1968 ble den andre generasjonen introdusert. Den ble bygget i Tyskland i 2.533.188 eksemplarer fram til 1979, før produksjonen ble flyttet til Mexico i 1980 og til Brasil i 1996, hvor bilen fortsatt bygges i dag (2012). Det har også blitt produsert transportere nær Melbourne i Australia og i Argentina. 23. desember 2005 ble den siste luftboxermotoren montert i Brasil-bussen. Dette var den aller siste luftkjølte og Boxermotor montert i en VW. Den ble erstattet med en vannavkjølt rekke 4-sylinder flex-fuel motor på 1,4 liter og 80hk, pga. nye avgasskrav. Motoren kan kjøres med etanol (E100).
Transporter T2 var litt større og hadde litt kraftigere motorer enn Transporter T1.
Transporter T2 kan grupperes i: T2a produsert 67-71 1,6liter 48 og50hk 71 modellen fikk skivebremser og boltmønster 5x112 mot 5x205 på alle tidligere transportere. T2ab i 72 med den nye bakenden med større, rektangulære lykter og større luftinntak. Dette for å gi plass til den såkalte type4 motoren fra VW411/412 T2b 73- med høyt plasserte fremre blinklys. Motorene var type1 motorer 1,6l 50hk og type4 på 1,7l 66hk 1,8l 68hk og fra 1976 2,0 og 70hk Disse kunne også leveres med automatgir. T2c Bygget i Mexico og senere i Brasil disse har høyere tak en "normalt" De er fremdeles i produksjon som en enkel persontransporter og som lukket varebil. Siden 2006 har den hatt vannkjølt motor og en stor radiator i fronten.
De forskjellige årsmodeller kan utvendig skilles på følgende måte: 67/68 modellen hadde låssylinderen inne i trykknappen på fremre dørlåser og hadde også lakkert dashbord. 69 modellen fikk separat låssylinder og "spaken" på innsiden i handtaket, noe som holdt seg til T4 kom i 1990 70 modellen ingen forskjell fra 69 men i USA fikk bilene rektangulære sidereflekser mot tidligere runde. 71 modellen fikk boltsirkel til felgene 5x112, større tromler bak og skivebremser foran. 72 modellen T2ab fikk den nye bakenden. 73 modellen fikk også ny front med høyt plasserte blinklys og små blinklys på B-stolpen samt nye mer firkantede støtfangere og bedre kollisjonsbeskyttelse. Tanklokket ble flyttet lenger bak. Dette var siste året med en "skrukork" under lokk. 74-79 Fikk skrulokk til tankpåfylling i 74 ellers uendret frem til produksjonsslutt i 79 Det ble bygget 5 prototyper med 4WD på slutten av 70-tallet, men det ble ingen serieproduksjon før Transporter T3-Syncro kom i 1985.
T3
Den ble lansert i begynnelsen av 1979 med 1,6 50hk og 2,0 liters 70hk luftavkjølte boxermotorer, men den såkalte Wasserboxer-motoren ble lansert i 1983. Denne var vannavkjølt. Fra og med 1982 ble den lansert som diesel-utgave. Bensinmotorene hadde volum 1,9 liter 60hk, 78hk og 90hk Injection og 2,1 liters innsprøytningsmotor (92/95/112 hk). Dieselmotorene ble lansert i 1,6 liter (50 hk) og høsten 84 kom 1,6 liters turbodiesel med 70 hk. 1.6 liter Dieselen ble seinere erstattet med en 1.7 liter (57 hk). Begge de største motorene både for bensin og diesel hadde en alvorlig barnesykdom. De hadde lett for å skjære seg og gå for varme, grunnet feil bruk av metall i legeringen i sylindertoppen. Når motoren ble over 90 grader varm vred metallet i toppen seg, og det ble glipper og sprekker i toppakningen mellom toppen og blokka, og vann fra kjølevæske kom seg blant annet over i oljereservene. Det var derfor nødvendig for veldig mange T3-eiere å skifte/overhale motor og topp, en dyr prosess, som ikke ble støttet av Volkswagen.
Fuglerede (blomst)
Fuglerede (Neottia nidus-avis) eller fuglereir er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).
Volkswagen Transporter
T3
Den tyske motortuneren Oettinger fikk i jobb av Volkswagen å utvikle en 6 sylindret utgave av 2,1 literen. Da jobben var gjort ønsket ikke VW å gå videre med prosjektet. Oettinger leverte derfor denne selv, først som 3,2 liter med opp til 150hk og 140hk med katalysator, senere med 3,7 liter på opptil 180hk. 3,7 literen ble bare levert med 3 trinns automat, hadde forsterkede bremser og toppfart på 181 km/t. I Syncro ble bare 3,2 liter levert med 140hk og den hadde samme bremser som vanlige Syncro biler. En av de 25 bygde 3,2 liter Syncro ble levert til Norge.
Den vitenskapelige revolusjonen
Den vitenskapelige revolusjonen er en betegnelse på den store endringen innen tenkning i løpet av 1500- og 1600-tallet. Overgangen var så radikal at den gjerne omtales som en revolusjon.
Fuglerede (blomst)
Utseende
Fuglerede er en orkidé med et helt spesielt utseende. Den ser nemlig ut som den har visna, til og med før den har blomstra. Det skyldes at den ikke inneholder klorofyll, og livnærer seg ved å snylte på andre planter. Den blir imidlertid ganske stor, den kan nærme seg halvmeteren i høyde, og den er derfor ganske godt synlig.
Volkswagen Transporter
T3
I Sør-Afrika var Transporter T3 i produksjon fra 1993 til 2002. T3 ble kalt Microbus hadde helt andre vinduer og luftinntak bakerst, de ble levert med 5 sylindret rekke bensinmotor på opp til 2,6 liter og 136hk og hadde 280mm ventilerte bremseskiver med større calipere foran. Bak var tromlene like store, men litt tyngre og hadde større overflate for bedre kjøling.