cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Regionalliga 2020–2021
Regionalliga Bayern
Bayerischer Fussball-Verband avlyste sesongen 2020–21, som ville ha vært den niende for Regionalliga Bayern, og meldte inn i 3. Liga 2020–2021. Den pågående sesongen 2019–20 måtte gjenopptas uten Türkgücü i september 2020.
Til Regionalliga Bayern
Rykket ned fra 3. Liga Rykket opp fra Oberliga
Fra Regionalliga Bayern
Rykket opp til 3. Liga Rykket ned til Oberliga
Opprykkskvalifisering
TSV Havelse vant 2–0 sammenlagt og rykket opp til 3. Liga 2021–2022.
Kjartan Løvoll
Karriere
Løvoll konkurrerte tidligere for Klepp Idrettslag, men gikk deretter til Sandnes Idrettslag. Fra 1. januar 2013, vil Løvoll representere Sportsklubben Vidar i Oslo.
I 2007 vant han gull i ungdomsmesterskapet (UM) innendørs på 60 m hekk i Stangehallen, Hamar. Han var også med på seniorlaget som fikk bronse på 4×100 m stafett i NM i banestafetter på Osterøy i 2007.
Tross en vintersesong med sykdom og tok han sølv på 60 m hekk i UM innendørs i Drammen, 2008. Han var også med på å vinne sølv på 4×100 m i NM i banestafetter for senior i Tromsø og 4×600 m i UM i stafetter. I UM i Sigdal satte Løvoll ny norsk bestenotering for gutter 16 år på 300 m hekk, med tiden 38,91 sek. Han vant også 100 m hekk og tok sølv på 200 m. I Junior NM i Stavanger tok Løvoll bronsemedalje på 400 m hekk med tiden 56,27 og kvalifiserte seg med det til senior-NM.
I sesongen 2009 tok Klepp-gutten totalt 6 individuelle UM-gull. Han vant 60 m hekk, 60 m og 200 m innendørs. I UM på Nadderud samme år vant han 100 m, 200 m og 300 m hekk, samt sølv på 110 m hekk. Dette året deltok han også i sitt første NM for senior som ble avholdt på Lillehammer. Her endte han på en 6.-plass på 400 m hekk.
Også i NM i stafetter 2010 var Løvoll med å ta sølvmedalje på 4×100 m. Sølv ble det også på laget i 1000 meter stafett i NM i friidrett 2010. Dette året fikk han også sin landslagsdebut da han ble tatt ut til Nordisk Juniorlandskamp som ble holdt i Akureiry, Island. Her var han med på å ta sølv på 4x100 m stafett.
I 2012 ble han for første gang Norsk U23-mester på 400 m hekk, samt han tok bronse på 200 m med tiden 22,15 som er ny personlig bestenotering.
Etter en 2013-sesong med mange skadeproblemer, valgte Løvoll å kutte ut hekkeløping til fordel for sprint. Tidlig i sesongen 2014 satte han ny personlig rekord på 100 m med 10.96. Dette var Løvolls første tid under 11 sekund. Han blir trent av hekke- og sprinttrener Anne Brit Skjæveland Sandberg og Richard Sandberg i Sandnes, men representerer fortsatt Sportsklubben Vidar.
Harald Bjerge
Harald Bjerge (født 21. desember 1937) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Halden IL.
Han vant ett NM-gull og ett NM-sølv i maraton og landeveisløp i 1967 og 1968.
Arne B. Bangs vei
Arne B. Bangs vei (2-24) er en vei i Soknedalen i Hønefoss.
Cassis Open Provence
Cassis Open Provence er en profesjonell tennisturnering for menn som blir spilt på hardcourt. Den er en del av Challenger-touren, og ble opprettet i 2018.
Arne B. Bangs vei
Veien går fra Hofsfossveien, i vestlig retning, på vestsiden av Norske Skog Follum. Den er preget av trehusbebyggelse, og ligger cirka 132 meter over havet.
Tekla Bądarzewska
Tekla Bądarzewska-Baranowska (født 1834 i Mława nær Warszawa, død 29. september 1861 i Warszawa) var en polsk komponist.
Liv og virke
Tekla Bądarzewska var gift med Jan Baranowski og fødte fem barn i sitt ni år lange ekteskap, innen hun døde 27 år gammel. Krateret Bądarzewska på planeten Venus er opkalt etter henne.
Hun er særlig kjent som komponist til salongstykket Jomfruens bønn, (Modlitwa dziewicy, Das Gebet einer Jungfrau, La prière d'une vierge) Op. 4, publisert i Warszawa i 1856. Stykket ble i slutten av 1800-tallet trass i eller på grunn av sin enkelhet overordentlig populært og bearbeidet for mange forskjellige besetninger. I alt skrev Tekla Bądarzewska ca. 35 stykker salongmusik for klaver, deriblant det nesten likt oppbygde stykket Den hørte bønn (Prière exaucée).
Jomfruens bønn består av en enkel og iørefallene melodi som både forklarer dets popularitet og at det av noen ble betraktet som underlødig. Atter andre ser det som et musikkstykke i romantisk stil for klaverundervisning av barn på linje med Robert Schumanns miniatyrer.
What Comes After
What Comes After er et musikkalbum med Terje Rypdal, utgitt i 1973.
Høyre (andre betydninger)
Høyre har flere betydninger:
Aleppo bispedømme
Aleppo bispedømme kan betegne flere ulike bispedømmer med sete i Aleppo:
U20-VM i friidrett 2018 – 3000 meter hinder kvinner
3000 meter hinder for kvinner under U20-VM i friidrett 2018 ble arrangert på Ratina stadion i Tammerfors 10 og 13. juli 2018.
Forsøksheat
Kvalifisering: De 3 beste i hvert heat ( <span style="border: 1px solid #a2a9b1;padding: 0,1em 0,4em; background-color: #ccffcc">Q ) og de 6 raskeste for øvrig ( <span style="border: 1px solid #a2a9b1;padding: 0,1em 0,4em; background-color: #ddffdd">q ) gikk videre til finalen. Samlede resultater:
Finale
Resultater:
Jacques Werup
Jacques Werup (født 14. januar 1945 i Malmö, død 2. november 2016 samme sted) var en svensk musiker, forfatter, poet og manusforfatter.
Werups poesi assosieres ofte med jazz og han spilte med Frans Sjöström i Werup-Sjöströmgruppen. Han var barndomskamerat med Mikael Wiehe og Göran Skytte og debuterte som forfatter i 1971. Senere hadde han flere samarbeidsprosjekter med komponisten Michael Saxell – blant annet poesi- og konsertturnéen «Gör mig lite levande» med Lill Lindfors og «En känsla av ljus» med Mats Ronander. Werup var bosatt i Ystad. Werup delte i 1997 Ferlinprisen med Ola Magnell, og fikk i 2003 Svenska Akademiens «Stipendiet till Harry Martinsons minne». Han fikk Litteraturfrämjandets stora romanpris i 1980 og De Nios stora pris i 2006
TvOS
tvOS er et operativsystem utviklet av Apple Inc. For fjerde generasjon og senere Apple TV digitale mediespiller. TvOS ble kunngjort 9. september 2015 på Apple september 2015-arrangementet, sammen med fjerde generasjon Apple TV. 29. oktober 2015 begynte fjerde generasjon forhåndsbestillinger av Apple TV, og forsendelser begynte uken etter.
Venstre (andre betydninger)
Venstre har flere betydninger:
Raelene Boyle
Raelene Boyle (født 24. juni 1951) er en australsk friidrettsutøver.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 1968, hvor hun tok sølv på 200 meter. Hun tok sølv på både 100 meter og 200 meter under Sommer-OL 1972.
D&AD
Design and Art Direction (D&AD, tidligere kjent som British Design & Art Direction) er en britisk utdanningsstiftelse som eksisterer for å fremme fortreffelighet innen design og reklame. Logoen inneholder ordene «Måler og belønner gode ideer som er vel utført og egnede».
D&AD Awards
Den årlige D&AD Awards regnes som en viktig begivenhet innen design- og reklameverdenen. Det er to typer priser som utdeles, en «Yellow Pencil» (gul blyant), tidligere kjent som «Silver Award». og en «Black Pencil» (sort blyant), tidligere kjent som «Gold Award». Kategoriene spenner fra miljødesign til reklameplakater og animerte kortfilmer. Black Pencil, som gis for fremragende arbeid, er spesielt ettertraktet ettersom den som regel bare deles ut en eller to stk hvert år. I 2003 ble det ikke utdelt noen Black Pencils.
Hovedkontoret ligger i Vauxhall i London.
Norske vinnere
Yokoland: Gull – Grafisk design – CD, DVD og plateomslag
Carl's Cars Magazine – Gull – Entire Magazines
VJU: Honorable mention - Book Design/Photography - 'Traktorland'
Heydays: Graphite pencil – Identitetsdesign – Fosnavåg konserthus
Norske vinnere - Student Awards
Gunnlaug Moen Hembery: Vinner av “Young Blood” – Best new Illustrator
Andreas Beining: Bronse – Tekstforfatting – "Writing republicanism"
Anniken Bekkedal og Bjørn Myrer: "Best New Blood"
Erik Hals: Sølv - Open Brief 2 - HP - "The Box"
Silje Løkken Rødvik (og Bhavik Samani): Sølv – Microsite Design / Graphic Design – Microsite Design
Nicolai Vogsted Drange (AD) og Gard Bekk Wanderoy (AD): «Chant a Lingo»
Baard Røthe (AD) og Simen Elverhøy (AD):«Time Capsule»
Ingrid Mullis (AD) og Jantra Hollum (Tekst og skribent): «The Greenwashing Machine» og «Her Side Effects of Climate Change»
Festivali i Këngës
Festivali i Këngës er den største og viktigste musikkfestivalen i Albania. Festivalen er avholdt årlig siden 1962 av Albanias statlige kringkaster Radio Televizioni Shqiptar (RTSH).
Siden Anjeza Shahini representerte Albania i Eurovision Song Contest 2004 etter å ha vunnet Festivali i Këngës i 2003, har vinneren fått representere Albania i Eurovision Song Contest. Fra 2022 har vinneren blitt kåret av en fagjury, mens tv-seerne har bestemt hvem som skal representere landet i Eurovision Song Contest.
Artister med flere seiere
Noen artister har vunnet Festivali i Këngës flere ganger:
Festivali i Këngës og Eurovision Song Contest
I 2004 debuterte Albania i Eurovision Song Contest, og det var vinneren av Festivali i Këngës 2003 som fikk representere landet i Eurovision Song Contest. Dette ble videreført frem til 2022, da RTSH endret konseptet: en fagjury bestemmer topp tre i den albanske konkurransen, mens tv-seerne via telefonavstemning avgjør hvem som skal representere landet i Eurovision Song Contest. Allerede det første året var juryen og seerne uenige; juryen kåret Elisa Lila til vinner, mens seerne stemte frem Albina og familja Kelmendi til å representere landet i Eurovision Song Contest.
I Festivali i Këngës må alle sanger være på albansk. Mens sangene i Festivali i Këngës kan være fire minutter lange, kan ikke sangene i Eurovision Song Contest vare mer enn tre minutter lange. Derfor må bidragene ofte justeres og redigeres ned for å imøtekomme Eurovision-regelverket.
Som regel fremføres Albanias bidrag i Eurovision Song Contest på engelsk. Seks ganger har Albanias bidrag kun blitt sunget på albansk: i 2006, 2008, 2012, 2013, 2018 og 2019. I 2006 hadde den albanske sangen så mange kulturelle trekk at artisten Luiz Ejlli valgte å fremføre sangen på originalspråket. I 2008 ble det internt laget en engelsk versjon av «Zemrën e lamë peng», men denne ble ikke brukt, da «Zemrën e lamë peng» inneholder mange metaforer som ikke lar seg oversette til engelsk.
Challenger La Manche
Challenger La Manche er en profesjonell tennisturnering for menn som blir spilt på hardcourt. Den er en del av Challenger-touren, og ble opprettet i 1994.
Den blir spilt hvert år i Cherbourg i Frankrike.
Programmed Data Processor
Programmed Data Processor (PDP), omtalt av enkelte kunder, media og forfattere som Programmable Data Processor,  var en serie  minidatamaskiner som ble markedsført og produsert av Digital Equipment Corporation (DEC) fra desember 1959 til mai 1990. Datamaskiner var på denne tiden ofte ensbetydende med stormaskiner som ofte var store, kompliserte og kostbare. Eksempler på slike var IBM stormaskiner som IBM 7000, IBM System/360 og IBM System/370. De kapitalister som investerte i risikokapital og som stod bak DEC (spesielt Georges Doriot) var ikke villige til å støtte utviklingen av «datamaskiner», og begrepet «minidatamaskin» var ennå ikke oppstått. DEC valgte derfor betegnelsen PDP fordi disse datamaskinene var rettet inn mot markeder som ikke hadde råd til stormaskiner.
PDP minidatamaskiner grupperes gjerne i ulike familier, med varierende antall biter i mikroprosessorens ord (ordlengden): 12-biter (PDP-5, PDP-8, PDP-12, PDP-14, PDP-16, LINC-8), 16-biter (PDP-11), 18-biter (PDP-1, PDP-4, PDP-7, PDP-9, PDP-15) og 36-biter (PDP-3, PDP-6, PDP-10). PDP-2 var en tiltenkt 24-biter minidatamaskin, men byggingen ble kansellert. Produktbetegnelsen PDP-13 ble ikke tatt i bruk. DECSYSTEM-20 var bygd rundt PDP-10, og ble noen ganger feilaktig kalt PDP-20.
PDP var på mange måter trendsettende, og satte viktige spor etter seg som blir minnet i datamaskinens historie. PDP-5 var verdens første kommersielt produserte minidatamaskin, og den første som det ble produsert mer enn 1 000 av. PDP-8 ble solgt i mer enn 50 000 enheter. Den første versjonen av operativsystemet UNIX (1969), og den første versjonen av programmeringsspråket B (1969), som var forgjengeren til programmeringsspråket C (1973), ble skrevet for PDP-7 ved Bell Laboratories. I 1966 lanserte DEC det prosedyriske og typeløse programmeringsspråket MUMPS for PDP-7.
Ved siden av forsknings-Unix, kjørte PDP flere andre operativsystemer. Eksempler var sanntidsoperativsystemene RT-11, RSX-11 og XVM, de distribuerte operativsystemene Amoeba 809 og LOCUS 845 og de tidsdelte operativsystemene PDP operating system («Monitor»), TSS-8, OS/8 (OS/12), DOS-11, RSTS/E, ULTRIX, Berkeley Software Distribution (BSD), TUNIS, DSM-11, TOPS-10, TOPS-20, Incompatible Timesharing System (ITS), WAITS og TENEX.
Den 25. oktober 1977 lanserte DEC 32-biter datamaskinene VAX, som etter hvert overtok markedene for PDP og som var prototypen på en CISC-datamaskin. I desember 1992 lanserte DEC 64-biter RISC-arkitekturen DEC Alpha, som på lanseringstidspunktet var verdens raskeste mikroprosessorer. Også disse arkitekturene har gått over i historien, sammen med selskapet DEC, som ble oppkjøpt av Compaq i juni 1998. I mai 2002 ble det deretter slått sammen med Hewlett-Packard og den 1. november 2015 ble selskapets etterfølger en del av HP Inc.
Oversikt over PDP-serien
PDP-serien omfattet følgende datamaskiner:
Referanser
, og dokumenter av ulike medlemmer av  med mer informasjon om de ulike modeller og med særlig detaljert fokus på PDP-8 familien (datamaskiner som både ble laget og ikke laget av DEC).
Blåhettebladbille
Blåhettebladbille (Cryptocephalus parvulus) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den har en nordlig utbredelse i Europa og Asia, østover til Japan.
Blåhettebladbille er mellom 3-4,5 mm lang. Kroppen er kort, og butt både foran og bak. Det siste leddet av bakkroppen er synlig bak dekkvingene. Undersiden er noe «oppsvulmet». Den har en metallskinnende glans i blått, sjelden i grønt på halsskjold (pronotum) og dekkvinger. Hodet har noen gule tegninger. Dekkvingene har regelmessig punktur, ordnet i langsgående rekker. Antennene er trådformet og lange i forhold til hva som er vanlig for andre bladbiller. Beina er helt svarte.
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, vanligvis bjørk.
Blåhettebladbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Odyssey (Terje Rypdal-album)
Odyssey er et musikkalbum med Terje Rypdal, utgitt i 1975. Det ble innspilt i august 1975 i Arne Bendiksen Studio i Oslo under ledelse av Jan Erik Kongshaug.
Sporliste
Alle sporene er komponert av Terje Rypdal.
H.A.A.R.P
H.A.A.R.P er det tredje konsertalbumet fra Muse, utgitt i 2008. Albumet ble spilt inn på Wembley Stadium i London 16. juni og 17. juni 2007
«Anlegget»
Den gamle veiparselen er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.
Furulund (album)
Furulund er et musikkalbum med Geir Sundstøl. Albumet kom ut 18. september 2015 og var hans første soloalbum under eget navn. For albumet ble han nominert til Spellemannprisen 2015 i kategorien «Åpen klasse».
Aysgarth-fallene
Aysgarth-fallene (engelsk: Aysgarth Falls) er en foss med tre fall i elven Ure i Yorkshire Dales i England. De strekker seg over nesten halvannen kilometer, og har meget høy vannføring i vått vær.
Fallene har tiltrukket besøkende i mer enn to århundre. John Ruskin, J.M.W. Turner og William Wordsworth er blant de som har vært der og beskrevet fallene i lyriske vendinger. En scene i Robin Hood: Tyvenes prins ble spilt inn ved det øvre fallet.
Langs fallene går det stier hvor man får utsikt over elven. Det er rik flora og fauna der. St. Andrew's kirke ligger like ved, og har en av de største kirkegårdene i England.
I fjernsynsprogrammet Seven Natural Wonders ble Aysgarth-fallene tatt med som et av undrene i nord.
Kirsten Thorup
Kirsten Thorup (født 9. februar 1942 i Gelsted i Middelfart kommune på Fyn ) er en dansk skjønnlitterær forfatter.
Liv og virke
Thorup var datter av en landhandler og tidligere landarbeider. Hun gikk som den eneste i familien på gymnasium og tok eksamen i 1961 i Fredericia. Hun arbeidet deretter som au pair og studerte i Cambridge i England 1961-1962. Hun fortsatte senere med engelskstudier ved Københavns universitet og gjorde studentarbeide på Varumärkes- och patentverket 1962-1970.
Thorup debuterte i bokform med diktsamlingen Indeni - Udenfor i 1967. Siden debuten har hun utgitt et førtitalls bøker, og hun har skrevet romaner, noveller og skuespill.
Romanen Førkrigstid var én av de nominerte bøkene til Nordisk råds litteraturpris i 2007. I 2017 mottok hun Nordisk råds litteraturpris for romanen Erindring om kærligheden.
Hun mottar Statens Kunstfonds hædersydelse.
Yul Brynner
Yul Brynner (født Youl Bryner /Julij Borisovitsj Brinner; russisk: Юлий Борисович Бриннер; 11. juli 1920 i Vladivostok i dagens Russland, død 10. oktober 1985 i New York) var en amerikansk-sveitsisk skuespiller. Han ble født i Den fjernøstlige republikk i dagens Russland. Han var amerikansk borger i omkring 20 år før han fikk sveitsisk statsborgerskap. Han sa fra seg sitt amerikanske statsborger av skattegrunner.
Liv og virke
Brynners far var av delvis sveitsisk opphav, moren Marousia var russisk. Brynners far Boris skal ha hatt sveitsisk pass, noe moren også fikk da de giftet seg. Moren studerte skuespill i St. Petersburg. Familien bodde i St. Petersburg til søsteren ble født, deretter flyttet de til Vladivostok. Selv likte Brynner å fortelle fantasifulle historier om sin bakgrunn, blant annet at moren var sigøyner og at han var født som «Taidje Khan» på Sakhalin i 1917. Faren forlot dem da Yul Brynner var 3–4 år gammel. Moren flyttet med barna til Harbin der faren allerede var med sin nye kone. Der bodde de åtte år og Yul Brynner gikk på en russisk skole. I 1930-årene flyttet de til Paris (av frykt for krig mellom Japan og Kina ) der Brynner var akrobat i et sirkus i flere år, men etter en ryggskade gikk han over til å spille teater. I Frankrike skal han 15 år gammel også ha opptrådt som gitarist i et sigøynerorkester. I 1938 flyttet Brynner og moren tilbake til Harbin av frykt for krig i Europa. I 1940 flyttet han så med moren til New York, der søsteren allerede var. Han snakket russisk og fransk flytende, og noe kinesisk, men knapt engelsk da han kom til USA. Han fikk amerikansk statsborgerskap et par år senere.
Brynner gjorde sin scenedebut på Broadway i 1946 og sin filmdebut i 1949 som banditt i B-filmen Port of New York. Det hårløse hodet ble hans kjennemerke.
Brynner fikk sitt store gjennombrudd i 1951, i rollen som Mongkut, kongen av Siam i en Broadwayoppsetning av Rodgers og Hammersteins musical Kongen og jeg (The King and I). Han spilte rollen 4625 ganger fra 1946 til 1985, og han gjorde også suksess med filmversjonen i 1956 og vant en Oscar. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Mot slutten av sitt liv engasjerte Brynner seg i anti-røyksaken, etter at han ble klar over at kjederøykingen var årsaken til hans kreftsykdom. Brynner røykte opp til seks pakker sigaretter daglig. Han spilte inn en kampanje som ble vist etter at han var død: «Når dere hører dette, er jeg død».
Brynner hevdet å ha sigøynerbakgrunn og i 1977 ble han utnevnt til ærespresident i det internasjonale romaniforbundet (Romano Internacionalno Jekhetanipe). I 1950-årene begynte Brynner å arbeide for FNs høykommissær for flyktninger og beskrev blant annet situasjonen for arabiske flyktninger i bok og TV-program.
Sault Ste. Marie (Michigan)
'''Sault Ste. Marie''' (uttales IPA: /ˌsuː seɪnt məˈriː/) er en by i Chippewa County i den amerikanske delstaten Michigan. Byen er den eldste i både staten Michigan og i hele Midtvesten. Byen ligger ved den østre enden av Michigans øvre halvøy ved den canadiske grensen der den større tvillingbyen Sault Ste. Marie, Ontario (den eldste byen i Ontario) ligger adskilt på andre siden av St. Mary's River som renner fra Øvresjøen til Huronsjøen og skiller byene.
Historie
I flere århundrer bodde Ojibewaindianerne i området, som de kalte for Baawitigong (omtrentlig betydning «de kaskaderende vannfallene»). De benyttet seg av de rike fiskeressursene der.
I 1668 grunnla de franske misjonærene og jesuittbrødrene Claude Dablon og Jacques Marquette en misjonsstasjon der. Det gjør Sault Ste. Marie den tredje eldste byen i USA vest for Appalachene i hva som nå er USA.
De to Saultene ble grunnlagt i 1668 av fader Jacques Marquette som én by, og ble delt i to byer i 1797 da den øvre halvøya av Michigan ble overført fra provinsen Upper Canada til USA.
Fossene ble en hindring for shipping, tidlige båter på Øvresjøen måtte bli dratt rundt fossene, noe som kunne ta uker. Senere ble båtene avlastet og transportert rundt fossene, og så pålastet andre båter. Den første amerikanske slusen, "State Lock", ble bygd i 1855.
Sault Sainte Marie er fra fransk og betyr «St. Marys fossefall», en referanse til fossene i St. Mary's River. Stavelsen Sault-Sainte-Marie er vanlig på fransk, men navnet blir skrevet uten bindestreker på norsk og engelsk. De to byene kan både hver for seg og sammen bli uformelt omtalt som The Sault eller The Soo.
Slusene Soo Locks gjør det mulig å reise vannveien mellom Øvresjøen og de lavereliggende store sjøene. Selv om slusene ikke er like travle som før i tiden, går allikevel en betydelig del av innenlands og utenlandshandel igjennom dem. De største båtene er 1000 fot lange og 105 fot brede. Dette er båter (kalt lakers) som er for store til å gå gjennom Wellandkanalen rundt Niagarafallene, og derfor kun kan trafikkere De store sjøer, med unntak av Ontariosjøen som ligger på nedsiden av Wellandkanalen. Utenlandske skip (kalt salties) er mindre, og kan dermed bevege seg over de store sjøer og til havet via Saint Lawrence Seaway.
I Sault Ste. Marie ligger Lake Superior State University, etablert i 1946 som en utvidelse av Michigan Mining and Technological College (nå Michigan Technological University). Sault Ste. Marie var også hjemstedet til Jane Johnston Schoolcraft, en tidlig indiansk forfatter og hennes mann Henry Rowe Schoolcraft, en indiansk agent og etnograf. Huset deres står der fortsatt, og finnes i National Register of Historic Places.
Turisme er en viktigere næringsvei i området som vanligvis blir kalt the Soo. Slusene og det nærliggende Kewadin Casino, som eies av Saultstammen av Chippewaindianerne, trekker til seg mange folk. Det samme gjør skogene, innsjøene og Øvresjøens bredder. Området er også en inngangsport til Øvresjøens vakre nordre bredder via tvillingbyen i Canada.
Navnets opprinnelse
Byen har sitt navn fra de nærliggende fossene, opprinnelig kalt "Les Saults de Sainte-Marie". Sault er et arkaisk fransk ord for foss, eller styk.
I moderne fransk, blir ordene "chutes" og "rapides" brukt for å beskrive de henholdsvis foss og stryk, og sault er nesten kun funnet i geografiske navn fra det 17. århundre. Andre eksempler på geografiske navn med sault brukt i denne betydningen er Long Sault, Ontario og Grand Falls/Grand Sault, New Brunswick.
Play In Challenger
Play In Challenger er en profesjonell tennisturnering for menn som blir spilt på hardcourt. Den er en del av Challenger-touren, og ble opprettet i 2018.
Den blir spilt hvert år i Lille i Frankrike.
Raúl García
Raúl García Escudero (født 11. juli 1986) er en spansk fotballspiller som spiller for Athletic Bilbao. Han har tidligere spilt for Osasuna ved to forskjellige anledninger, forrige gang var på utlån 2011-2012 sesongen.
Meritter
Atlético Madrid
Ranunculin
Ranunculin er et ustabilt glukosid som finnes i planter av soleiefamilien. Det er hudirriterende.
Sjokkdoktrinen
Sjokkdoktrinen: Katastrofekapitalismens fremmarsj er en politisk bok som ble skrevet av Naomi Klein i 2007. Boken er oversatt til norsk av Guro Dimmen, Steinar Lone, Hege Mehren og Kristian Østberg, og utgitt i Norge av Oktober forlag.
Boken hevder at de markedsliberale reformene iscenesatt av Milton Friedman og hans «Chicago boys» ikke ble introdusert på demokratisk vis, men gjennom bruk av et sjokk. Dette sjokket kunne være alt fra et terroristangrep til en naturkatastrofe.
Mottakelse
Sjokkdoktrinen har fått mye god kritikk, bl.a fra John le Carré, Guardian og Joseph Stiglitz
I Norge skrev Kalle Moene i sin kritikk i Morgenbladet: Selv om eksemplene hun tar opp kan være velkjente, er sammenstillingen av dem i Sjokkdoktrinen original og tankevekkende. Resultatet er en bok som er vel verdt å lese for den som også er forberedt på litt polemikk og noen tendensiøse tolkninger.
Men mange har også kritisert Naomi Klein hardt:
I London Review of Books kritiserer Stephen Holmes bokens følte naivitet og for å slå sammen fritt marked-ortodoksi («'free market orthodoxy'») med grisk forretningsoppførsel «predatory corporate behaviour.»
John Willman i Financial Times beskriver den som en bok med mange feil som blander sammen forskjellige fenomen for å skape et forlokkende – men i siste instans uærlig – argument.
Tom Redburn i The New York Times sier at hva hun er mest blind for er den nødvendige rollen til entrepenørkapitalisme for å overkomme den innebyggede tendensen for et etablert sosialt system til å falle inn i stagnasjon.
Jonathan Chait skrev i The New Republic at Klein gir høyresidens ideer sjokkerende lite oppmerksomhet.
Fred Kaplan sa at Naomi Kleins fremstilling av den konstitusjonelle krisen i Russland i 1993 som et kraftig sammenstøt mellom Chicago-type kapitalister og ærbare nybegynnende demokrater som latterlig.
Johan Norberg ved Cato Institute kritiserer boken ved å si at Kleins analyse i håpløst med mange feil på nesten alle nivå. Norberg finner feil ved analysen, slik som at protestene på Tiananmen-plassen i 1989, som han hevder ikke knuste opposisjonen til pro-markedsreformer, men stoppet faktisk liberaliseringen i mange år.
Gard Sveen
Gard Sveen (født 8. mars 1969) er en norsk kriminalforfatter.
Liv og virke
Sveen arbeider som seniorrådgiver i Forsvarsdepartementet (2013). Han debuterte som krimforfatter i 2013 med boka Den siste pilegrimen, som ble lansert som den første i en serie. For debutboken ble han tildelt både Rivertonprisen, Glassnøkkelen. og Maurits Hansen-prisen – Nytt Blod. Bare én annen forfatter, Jo Nesbø i 1998, er tidligere blitt tildelt både Rivertonprisen og Glassnøkkelen for sin debutbok, og Sveen er den første som har vunnet alle tre prisene for debutboka. I 2016 mottok han også den danske Palle Rosenkrantz-prisen for Den siste pilegrimen.
Bjørnen ble nominert til Rivertonprisen i 2018.
Munkegaten (Arendal)
Munkegaten (1–7, 2–4) er en 70 meter lang gate i øvre del av Arendal sentrum.
Gaten er en tverrgate fra Vestregate i vest til Østregate i øst, og har Grensen som sidevei. Gaten er mest sannsynlig oppkalt etter dansken Christen Peder Monch som flyttet til stedet på 1700-tallet og drev et herberge der.
Byen gamle skole
I Munkegaten 4, på Munkehaugen, ligger «Byens gamle skole». Bygningen ble oppført som «Arendals nye almueskole» i 1872, og har hatt flere offisielle navn: Arendal almueskole, Arendal folkeskole, Arendal skole. Folkeskolen ble i 1964 flyttet til Stinta. Deretter ble bygningen brukt til realskole og handelsskole. Handelsskolen ble nedlagt i 1985, og bygget ble overført til Arendal kommune. I 1986 fikk flere organisasjoner i Arendal tilgang til bygget, og i 23. november 1987 vedtok Arendal bystyre en ny kommuneplan hvor huset blir satt av for kulturelle formål. Bygget er idag hjem for Munkehaugen kultursenter.
Faroe Airways
Faroe Airways var et dansk–færøysk flyselskap. Det fløy mellom Kastrup og Vágar fra 1964 til 1967.
Historie
Selskapet blei etablert av Scan-Fly i Danmark og Skipafelagið Føroyar fra Færøyene. Det fløy på ruta mellom Vágar lufthavn og Københavns lufthavn, med mellomlanding på Sola i Norge og i Kirkwall på Orknøyene. Etter hvert overtok selskapet Scan-Fly.
Konsesjonen på ruta tilhørte SAS. I 1967 blei tillatelsen Faroe Airways hadde til å fly mellom Færøyene og Danmark ikke fornya og selskapet blei oppløst.
Flyflåte
Først benytta selskapet innleide de Havilland Heron. I 1965 skaffa det seg en Douglas DC-3, innleid fra det svenske flyselskapet Linjeflyg. Da selskapet blei avvikla hadde det tre DC-3-maskiner.
Gustav Lorentzen
Biografi
Gustav Lorentzen ble født 28. september 1947 i Bergen.
Gustav Lorentzen var sønn av Rosemary («Siss») Fewkes Lorentzen og dr. techn. Gustav Fredrik Lorentzen. Faren var profilert, mangeårig professor i kuldeteknikk ved NTH i Trondheim.
Lorentzen fikk Spellemannprisen i klassen barneplater seks ganger, to av dem som den ene halvdelen av Knutsen & Ludvigsen. Som soloartist har han vunnet Spellemannprisen 1987 for Ludvigsens hostesaft, 1990 for Bli blid, 1992 for ''1. klasse og 1995 for Kanskje kommer kongen''. Også den femte og siste soloplaten, Amadeus (1997), ble nominert. Blant hans mest kjente sanger som soloartist er «Dame som viser frem rompen sin», «Ikke slå», «Forrest i køen» og «Bli blid».
Fra slutten av 1990-tallet arbeidet Lorentzen sammen med psykologene Magne Raundalen og Marianne Straume om å hjelpe flyktningebarn traumatisert av krig. De ledet en mengde terapigrupper både hjemme og i utlandet og holdt kurs om emnet i Norge, Sverige, Danmark, Marokko, Algerie og Sudan. I dette arbeidet samarbeidet han også med Lisbet Palme.
Lorentzen døde av hjertestans i et orienteringsløp utenfor Bergen 21. april 2010.
Christina Schwanitz
Christina Schwanitz (født 24. desember 1985 i Dresden) er en tysk friidrettsutøver i kulestøt. Hun ble sølvmedaljevinner i VM i Moskva 2013, og vant gull ved VM i friidrett 2015.
Ungdom og junior
Ved det tyske ungdomsmesterskapet (U18) i 2001 kom Schwanitz på 8.-plass, og i 2002 kom hun på 6.-plass. I 2003 konkurrerte hun i juniorklassen (U20), og kom på 5.-plass ved det tyske innendørsmesterskapet for juniorer. I 2004 vant hun det tyske juniormesterskapet, og hun kom på 2.-plass i det tyske U23-mesterskapet. Hun konkurrerte også internasjonalt, og kom på 3.-plass ved junior-VM i friidrett 2004 med 16,62 meter, der Michelle Carter fra USA vant foran russiske Anna Avdejeva.
Sesongene 2005 - 2008
I 2005 kom hun på 6.-plass ved det tyske mesterskapet innendørs, og på 3.-plass ved det tyske mesterskapet utendørs. Ved U23-EM i friidrett 2005 fikk hun sølv bak Petra Lammert, og ble med det kvalifisert til VM i friidrett 2005. VM 2005 var hennes første VM som senior, og hun kom her opprinnelig på 9.-plass med 18,02 meter, men senere ble både Nadezjda Ostaptsjuk (1.-plass) og Svetlana Kriveljova (4.-plass) diskvalifisert for doping, slik at hun rykket opp til 7.-plass. Hennes lengste støt i 2005 var 18,84 meter.
Hun konkurrerte ikke i 2006 og 2007 på grunn av skade, men i 2008 kom hun på 3.-plass ved det tyske mesterskapet innendørs, og på 2.-plass utendørs bak Nadine Kleinert. Hun satte personlig rekord innendørs 29. februar i Chemnitz, med 19,68 meter. Ved VM i friidrett innendørs 2008 støtet hun nest lengst av alle i kvalifiseringsrunden, med 18,97 meter, og kom til slutt på 6.-plass i finalen med 18,55 meter. Valerie Vili vant dette mesterskapet. I juni 2008 satte hun ny personlig rekord utendørs ved et stevne i Schönebeck, med 19,31 meter. Schwanitz deltok også ved sommer-OL 2008 i Schönebeck, der hun kom på 11.-plass med 18,27 meter.
Sesongene 2009 - 2011
I 2009 kom hun igjen på 3.-plass ved det tyske mesterskapet utendørs. Ved VM i friidrett 2009 greide hun 18,25 meter i kvalifiseringsrunden, men i finalen greide hun bare 17,84 meter, og kom på 12.-plass. Hun deltok ikke i noen internasjonale mesterskap, men på nasjonalt nivå kom hun på 3.-plass ved det tyske mesterskapet innendørs, og 4.-plass utendørs.
2011 ble et resultatmessig bedre år for Schwanitz. Hun ble tysk mester innendørs i Leipzig i februar, med 18,87 meter, og ved EM i friidrett innendørs 2011 fikk hun sølv, 5 cm bak russiske Anna Avdejeva. Hun ble også tysk mester utendørs i juli, og deltok ved VM i friidrett 2011. Ved VM greide hun sterke 19,20 meter i kvalifiseringen, som var 3. beste resultat, men i finalen fikk hun til bare ett gyldig støt på 17,96 meter, og endte på 12.-plass.
Sesongene 2012 - 2014
Ved det tyske mesterskapet innendørs 2012 kom hun på 2.-plass, bak Nadine Kleinert. Hun nådde ikke finalenrunden ved VM i friidrett innendørs 2012, der hun kastet 17,58 meter i kvalifiseringsrunden, og fikk 10. beste resultat. I juni deltok hun ved EM i friidrett 2012, der hun kom på 5.-plass. Hun deltok ved sitt andre OL ved sommer-OL 2012, der hun kom på 10.-plass. Ved det tyske mesterskapet utendørs kom hun på 4.-plass.
I 2013 ble hun tysk mester både innendørs og utendørs. I mars vant hun EM i friidrett innendørs 2013, der hun kastet 19,25 meter i siste kast. Tyskland deltok i Super League ved Lag-EM i friidrett 2013, der Schwanitz vant kulestøt. Ved VM i friidrett 2013 kom hun på 2.-plass bak newzealandske Valerie Adams, som også hadde vunnet de fire foregående VM.
Hun vant på nytt det tyske mesterskapet innendørs i februar 2014, der hun kastet 19,89 meter. Valerie Adams vant VM i friidrett innendørs 2014, men Schwanitz kom på 2.-plass foran kinesiske Gong Lijiao. Hun vant på nytt kulestøt ved Lag-EM i friidrett 2014, og hun vant også EM i friidrett 2014 i Zürich, der hun kastet 19,90 meter. Hun vant også det tyske mesterskapet utendøes, og ble kåret til Årets idrettsutøver 2014 (Sportler des Jahres) i Tyskland. Ved Verdenscupen i friidrett 2014 representerte hun Europa, og vant kulestøt med 20,02 meter.
Sesongene 2015 - 2018
Hun deltok ikke ved det tyske mesterskapet innendørs i 2015. I mai satte hun personlig rekord i kulestøt med 20,77 meter, under IAAF World Challenge-stevnet i Beijing, som hun vant. Hun vant også kulestøt ved Lag-EM i friidrett 2015, der Tyskland igjen deltok i Super League. Her kastet hun 19,82 meter, som var ny mesterskapsrekord. Hun vant VM i friidrett 2015 i Beijing, foran Gong Lijiao og Michelle Carter, og hun ble igjen tysk mester utendørs i juli. Hun vant også Diamond League 2015 sammenlagt, etter fem stevneseire gjennom sesongen, blant annet Bislett Games og Weltklasse Zürich. I september vant hun også ISTAF-stevnet i Berlin.
I juni 2016 vant hun kulestøt under tysk mesterskap i friidrett 2016, med 19,49 meter. Hun vant kulestøt under EM i friidrett 2016 i Amsterdam, og under Sommer-OL 2016 kom hun på sjetteplass. I ISTAF-stevnet kom hun på fjerdeplass. Hun fikk til sammen 10 poeng i Diamond League 2016, etter en andreplass i Herculis og en tredjeplass i Athletissima.
Hun ble tysk mester i kulestøt innendørs i februar 2017, men konkurrerte ikke mer dette året, grunnet graviditet. Hun fødte tvillinger i juli 2017.
Hun konkurrerte igjen i mai 2018, og i juli 2018 ble hun tysk mester i kulestøt utendørs for sjette gang i sin karriere, og under EM i friidrett 2018 kom hun på andreplass bak Paulina Guba fra Polen. Hun deltok også i Diamond League 2018, der hun fikk to seire i enkeltstevner. Hun ble kvalifisert til Diamond Leaguefinalen, som var Mémorial Van Damme 2018, og kom der på tredjeplass. Hun vant ISTAF i september, og hun representerte Europa under Kontinentalcupen i friidrett 2018, der hun kom på tredjeplass.
Sesongene 2019 - 2021
Under innendørssesongen 2019 kom hun blant annet på andreplass i New Balance Indoor Grand Prix, og hun vant Copernicus Cup i Polen, før hun vant det tyske mesterskapet innendørs i Leipzig i februar. Under EM i friidrett innendørs 2019 hadde hun beste resultat i kvalifiseringsrunden, og hun kom på andreplass i finalerunden, én cm bak Radoslava Mavrodieva fra Bulgaria. I august deltok hun i Lag-EM i friidrett 2019, og vant der kulestøt. Hun vant et av stevnene (Athletissima 2019) i Diamond League 2019, og hun kom på tredjeplass i Diamond League-finalen, som var Weltklasse Zurich. Hun vant kulestøt under tysk mesterskap i friidrett 2019, og hun fikk bronse under VM i friidrett 2019, bak Gong Lijiao og Danniel Thomas.
Hun konkurrerte ikke i 2020-sesongen, fordi hun opererte en kneskade på slutten av 2019. Hennes første konkurranse etter operasjonen var Kugelstoßen für Bundeskader i Chemnitz i januar 2021, og hun vant denne med årsbestenotering i verden på 19,11 meter.
Christina Schwanitz tok 14. plass for Tyskland i kulestøt under Sommer-OL 2020 i Tokyo og kvalifiserte seg ikke til finalen.
Open d’Orléans
Open d'Orléans er en profesjonell tennisturnering for menn som blir spilt på hardcourt. Den er en del av Challenger-touren, og ble opprettet i 2005.
Den blir spilt hvert år i Orléans i Frankrike.
Hvis jeg var deg
Hvis jeg var deg (originaltittel: The Change-Up) er en amerikansk komedie fra 2011. Filmen er regissert av David Dobkin, skrevet av Jon Lucas og Scott Moore, og har Ryan Reynolds og Jason Bateman i hovedrollene.
Handling
Dave Lockwood (Jason Bateman) er den typiske familiemannen, med en flott kone (Leslie Mann) og to barn og en god jobb til å forsørge familien. Bestekompisen Mitch Planko (Ryan Reynolds) er det stikk motsatte. Han lever fra dag til dag, har ingen fast jobb og har en bekymringsfri personlighet. Felles for dem begge er at de synes den andres liv virker perfekt. Så når de én dag bestemmer seg for å urinere i fontenen i parken og kommer til å si nøyaktig likt at de ønsker seg den andres liv, bytter de kropper den neste dagen. De oppdager raskt at den kroppen de er i slett ikke er den de helst vil være i, og bestemmer seg for å gå tilbake til fontenen og bytte tilbake kropper. Men det viser seg at fontenen er flyttet...
Om filmen
The Change-Up hadde et budsjett på 52 millioner dollar, og spilte inn 75 millioner dollar på verdensbasis.
Vigre naturreservat
Vigre naturreservat er et naturreservat i Hå kommune på Jæren, Rogaland. Området ble vernet i 1986 for å bevare en rikmyr av brunskjenetypen.
Området har rike geologiske verdier, og er siste rest av tidligere store områder med rikmyr på Jæren. Myrene har ekstremt artsrik vegetasjon med mange sjeldne arter, regionalt sett.
Området er ett av 22 verneområder som inngår i ramsarområdet Jæren våtmarksystem, på grunn av sin betydning for trekkfugler. Jæren våtmarkssystem ble etablert i 1985, og antall delområder ble utvidet til 22 i 2002.
Ips
Ips er en slekt av barkbiller, og systematisk utgjør de en delgruppe av snutebillene (Curculionidae). Gruppen omfatter arten stor granbarkbille (Ips typographus), som til tider kan forårsake store skader på granskog.
Utseende
Små til middelsstore, avlange, sylindriske, fint hårete, mørke barkbiller. Gruppen omfatter noen av de større barkbillene. Hodet er rundet, mer eller mindre dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene har en en-leddet klubbe. Pronotum er ganske stort, hettelignende, rundet. Dekkvingene er jevnbrede, bakerst med en uthuling som ofte er kantet med flere tenner, formen på disse er viktig for artsbestemmelse.
Levevis
Disse billene lever under barken i døde og svekkede bartrær. Normalt finnes de først og fremst på døde trær, men når trærne blir svekket, for eksempel av tørke, kan det forekommer massive angrep på levende trær som medfører omfattende skogsdød. I denne sammenheng er særlig stor granbarkbille (Ips typographus) en trussel mot skogbruket. Noen av artene kan også skade trær ved å spre parasittiske sopper.
Utbredelse
Gruppen forekommer i alle verdensdeler bortsett fra Antarktis (der det ikke finnes trær).
Systematisk inndeling
En god del av artene beskrevet i Ips er nå overført til andre slekter, men forekommer i denne listen med sine opprinnelige navn.
Julia Julia (album)
Julia Julia er et musikkalbum med Svein Gundersens filmmusikk til filmen Julia Julia. På albumet deltar Trond Granlund, Jacob Calmeyer, Alexandra Wangberg og Alex.
Bjørkehettebladbille
Bjørkehettebladbille (Cryptocephalus punctiger) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er utbredt nord og sentralt i Europa.
Bjørkehettebladbille er mellom 2,5-3,5 mm lang. Kroppen er kort, og butt både foran og bak. Det siste leddet av bakkroppen er synlig bak dekkvingene. Undersiden er noe «oppsvulmet». Den har en metallskinnende glans i mørkt blått, sjeldent i grønt på halsskjold (pronotum) og dekkvinger. Hodet har noen gule tegninger. Dekkvingene har klart regelmessig punktur, ordnet i langsgående rekker. Antennene er trådformet og lange i forhold til hva som er vanlig for andre bladbiller. Beina er helt eller delvis lyse, gule.
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, vanligvis bjørk.
Bjørkehettebladbille tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Open BNP Paribas Banque de Bretagne
Open BNP Paribas Banque de Bretagne er en profesjonell tennisturnering for menn som blir spilt på hardcourt. Den er en del av Challenger-touren, og ble opprettet i 2011.
Den blir spilt hvert år i Quimper i Frankrike.
Knut Bitustøyl
Knut Bitustøyl (født 21. november 1986 i Asker) er en norsk ishockeyspiller som spiller for moderklubben. Han har også spilt for Concordia College.
3. etappe av Tour de France 2011
Tredje etappe av Tour de France 2011 var en 198 km lang flat etappe. Den ble kjørt mandag den 4. juli fra Olonne-sur-Mer til Redon.
Mickaël Delage, José Ivan Gutierrez, Niki Terpstra, Rubén Pérez, Maxime Bouet var dagens brudd, men ble kjørt inn 9 km før mål. Team HTC-Highroad hadde et mislykket opptrekk for Mark Cavendish som bare ble nr. 5, mens Thor Hushovd og Julian Dean sørget for at Tyler Farrar fikk sin første etappeseier i Tour de France, på den amerikanske nasjonaldagen.
Spurt (Saint-Hilaire-De-Chaléons, 104,0 km)
Hushovd og Cavendish disket fra 6.- og 12.-plass
1. klatring (Côte du Pont de Saint-Nazaire)
4. kategori stigning etter 143,0 km
Eksterne lenker
2011 Tour de France, Stage 1 to Stage 11
Arfan Bhatti
Arfan Qadeer Bhatti (født 9. august 1977) er en norsk islamist, kjent for å ha medvirket til skudd mot synagogen i Oslo i september 2006. Han ble i 2008 dømt for psykisk medvirkning til skadeverk på synagogen, men frikjent for tiltalepunktet om terrorplanlegging.
I januar 2023 siktet norsk politi Bhatti for medvirkning til grov terror.
Bakgrunn
Bhatti er født og oppvokst i Norge med foreldre av pakistansk opphav. Han var 13 år da han for første gang ble tatt for kriminalitet, han ble tidlig i tenårene knyttet til ungdomsgjengen Young Guns i Oslo. I 1994 ble han tatt for å ha knivstukket en butikkeier. Han ble frifunnet for trusler, men dømt for vold mot politiet i 1997.
1998–2006
I 1998 ble Bhatti idømt sikring for å ha skutt en person under et torpedo-oppdrag. Etter å ha sonet ferdig straffen, uteble han fra en permisjon fra sikringsdommen i 2001, og oppholdt seg i Pakistan. Senere i 2001 ble han arrestert i Oslo, og ble tilbakeført til soning av sikringsdommen. I tillegg prøvde påtalemyndigheten i ettertid å idømme Bhatti lengre forvaring knyttet til dommen fra 1998. Dette lyktes de ikke med, da Høyesterett avslo kravet. Den fornærmede i 1998-saken ble funnet drept i Sverige samme år i forbindelse med et torpedo-oppdrag. På denne tiden var Bhatti i Pakistan.
Under rettssaken der politiet prøvde å få forlenget forvaringsdommen var det rettspsykiater Berthold Grünfeld som foretok diagnosen av Bhatti. Han konkluderte at Bhatti led av en såkalt dyssosial personlighetsforstyrrelse.
Under oppholdet i Pakistan ble Bhatti religiøs, da han kom ut av fengselet i 2002 ytret han støtte til Osama bin Laden og hans terrornettverk. Han ble samtidig gift og fikk to barn med sin kone fra Pakistan. I et intervju med Dagbladet uttalte Bhatti at «vi ønsker at Norge en dag blir en islamsk nasjon og bli styrt etter Sharia-lover.»
I 2004 ble Bhatti offentlig ettersøkt i Norge med bilde i en rekke medier. Han var først mistenkt for drapet på Sandaker i februar 2004, en sak han fort ble sjekket ut fra. Drapet var koblet til en feide mellom A-gjengen og B-gjengen i Oslo. Disse gjengene er en etterfølger av Young Guns som ikke eksisterte lenger i 2004. Bhatti hevdet han ikke hørte til noen av gjengene, og at han ikke hadde noe uoppgjort med B-gjengen. Senere på året ble han mistenkt for et drapsforsøk på Sognsvann, og ble tilslutt pågrepet i september 2004. Etter en tid i varetekt ble han frifunnet for Sognsvannsforholdet.
Politiets sikkerhetstjeneste (PST) begynte overvåking av Bhatti i juli 2006 etter en rapport fra Tyskland om at de hadde funnet en manual for et panservernsystem i bilen hans. Tysk politi var redd for at han var knyttet opp mot en terrorhandling rettet mot fotball-VM. Tyskland hadde ikke nok bevis til å arrestere ham, og han reiste og besøkte Princ Dobroshi, som han kjente fra fengselsopphold i Norge, i Kosovo. Etter dette reiste han til Norge, og PST påbegynte både telefon- og romavlytting av Bhatti.
Skuddene mot synagogen
Natt til 17. september 2006, ble Det mosaiske trossamfunnets synagoge beskutt i Oslo. Bhatti ble pågrepet den 23. september og tiltalt, og satt i varetekt fram til rettssaken i 2008, tiltalt for planlegging av terrorisme. Da Bhatti ble varetektsfengslet, ble han satt i isolasjon og gikk først til normal soning etter 14 måneder. Amnesty International er blant organisasjonene som har uttalt seg sterkt negativt om dette og sidestilt det med tortur.