cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kritisk rasjonalisme
Kritisk rasjonalisme i etikken
I etikken mente Popper at det er viktigere å minimere urett og lidelse enn å maksimere lykke eller velvære. Akkurat som forskere bør strebe etter å falsifisere feilaktige hypoteser, heller enn å verifisere antatt sanne antagelser, bør en moralsk aktør strebe etter å forhindre lidelse, heller enn å etablere velvære. Denne oppfatningen har i etterkant blitt betegnet som negativ utilitarisme, siden den snur utilitarismens maksime på hodet.
Popper begrunnet denne oppfatningen med at det ikke kan være noens oppgave å gjøre andre mennesker lykkelig – å oppnå lykke er opp til hver og én. Derimot bør man kreve av både stater og enkeltpersoner at de ikke gjør andre mennesker ulykkelig.
Kritisk rasjonalisme i metafysikken
Falsifiserbarhet avgrenser ifølge Popper vitenskap fra metafysikk. Han anså likevel metafysisk «spekulasjon» som nødvendig og fruktbar. Også på dette punktet tok han avstand fra den logiske empirismen, som forsøkte å innføre et meningskriterium for å skille mellom «meningsfulle» (vitenskapelige) og «meningsløse» (metafysiske) utsagn. Man bør imidlertid stille krav til metafysiske teorier også, nemlig om de løser et problem, og om de løser problemet bedre enn andre metafysiske teorier. Dermed er også metafysiske utsagn åpen for kritikk, argumenter og forbedring.
Dette kan illustreres med den kritiske rasjonalismen som eksempel på et metafysisk utsagn: Ønsket om at man skal lytte til kritiske argumenter og være åpen for å innrømme feil, kan i seg selv begrunnes og forsvares rasjonelt (f.eks. ved å påpeke at denne holdningen kan unngå voldelige konflikter mellom to parter med ulike oppfatninger). Men ønsket kan bare begrunnes med verdivalg, ikke vitenskapelig, og kan ikke falsifiseres. Dermed er kritisk rasjonalisme ifølge Poppers definisjon en metafysisk overbevisning – men en viktig sådan, siden den løser et problem. Som moteksempel nevner Popper determinisme, idealisme, irrasjonalisme og nihilisme, som er metafysiske teorier som ikke løser noe problem.
Kritisk rasjonalisme i andre fagfelt
Prinsippene til kritisk rasjonalisme har også vist seg å være fruktbare i andre fagfelt. Således har f.eks. Ernst Gombrich anvendt den på kunsthistorien, Thomas Szasz på psykiatrien, Imre Lakatos på matematikken, Reinhold Zippelius på rettsvitenskapen, Richard Bailey på pedagogikken og Franz Wuketits m.fl. på legevitenskapen.
Opphav og historie
I sin Logik der Forschung (1934) beskrev Popper først den kritisk-rasjonalistiske metode for naturvitenskapene. Han utvidet metoden til samfunnsvitenskapene, politikken og etikken i The Open Society and its Enemies (1945), der han også brukte begrepet kritisk rasjonalisme for første gang. I 1958 utvidet han metoden til metafysikken, ved å fremheve at også utenomvitenskapelige overbevisninger kan begrunnes, kritiseres og forsvares rasjonelt.
Popper brukte begrepet rasjonalisme ikke (bare) om en erkjennelsesteoretisk skole (som står i motsetning til empirisme), men synonymt med rasjonalitet. Han definerte rasjonalisme (eller rasjonalitet) slik:
Han avgrenset den kritiske rasjonalismen fra pseudo-rasjonalisme og ukritisk rasjonalisme:
I sin selvbiografi sammenfattet han situasjonen slik:
Kritikk og motkritikk
Den kritiske rasjonalismen har blitt kritisert på varierende grunnlag. Kritikken har på sin side blitt imøtegått av Popper eller andre kritiske rasjonalister. De viktigste kritikkene (og motkritikkene) har vært de følgende:
Kopili-demningen
Kopili-demningen er en demning med et vannkraftverk i Kopili-elva, i delstaten Assam i det nordøstlige India. Anlegget ble bygget ut i perioden fra 1976 til ferdigstillelsen i 1997.
Totalt installert vannkrafteffekt er 200 MW.
Grønlands Landsråd
Grønlands Landsråd var navnet på de øverste politiske organene på Grønland fra 1908 til 1979, fram til Grønlands Landsting ble etablert som en del av hjemmestyreordningen.
De to landsrådene, Syd- og Nord-Grønlands Landsråd, ble dannet ved reformene i 1908. Reformene opprettet samtidig de 63 kommunerådene samt at blant annet skolevesenet ble endret. Landsrådene overtok etter de tidligere forstanderskapene. Landsrådene utgjorde sammen med de to «landsfogdene» den sentrale administrasjon i Grønland.
Sheridan County (Wyoming)
Sheridan County er et fylke i den amerikanske delstaten Wyoming. Det ligger i nord i staten og det grenser mot Campbell County i øst, Johnson County i sør og mot Big Horn County i vest. Det har også grense mot delstaten Montana i nord.
Sheridan Countys totale areal er 6,545.08 km² hvorav 9,71 km² er vann. Ved folketellingen i 2010 hadde fylket 29,116 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Sheridan som også er fylkets største by.
Historie
Fylket ble grunnlagt i 1888.
Grønlands Landsråd
Før Landsrådene
Danmark fikk Grønland fra Norge i 1814. Fra 1814 til 1953 var Grønland en dansk koloni, men endret i 1953 status til amt.
Fra 1860 etablerte Danmark Forstanderskap i alle koloniområder. Dette ga Grønland medbestemmelsesrett i samfunnsutviklingen. Disse var en slags «fattigkasse», som hjalp de fattigste, og de som hadde kommet opp i økonomiske problemer. De hadde også en begrenset politimyndighet. Dette var det første skrittet i økt medbestemmelse.
Danmarks administrative tilknytning
I begynnelsen ble handelen med Grønland, og styringen med handelsstedene styrt av «Rentekammerets Kontor for Islandske, Færøske og Grønlandske Sager», mens det grønlandske kirke- og skolevesenet ble administrert av «Det Kongelige Missionskollegium». Missionskollegiet lå da under det Danske Kancelli.
I 1848 reformerte danskene sine ministerier. Fra 1848 til 1908 ble administrasjonen av Grønland lagt til Den Kongelige Grønlandske Handel (KGH), som lå under Indenrigsministeriet. Selve kirke- og skolevesenet lå under Ministeriet for Kirke- og Undervisningsvæsenet.
Landsrådenes rolle
Landsrådene fikk større både formell og reell makt enn forstanderskapene hadde tidligere, når det gjelder innflytelse på den overordnede utviklingen på Grønland, selv om hovedtyngden av beslutningene fortsatt ble gjort i København. Landsrådene var primært rådgivende organer overfor danske myndigheter, og behandlet selv enkeltsaker som ble oversendt dem fra Danmark. Landsrådene hadde også myndighet til å foreslå nye lover for landsdelen de representerte.
Salon des indépendants
Salon des indépendants («De uavhengiges salong», det vil si «de uavhengiges kunstneres kunstutstilling») eller egentlig Société des artistes indépendants («De uavhengige kunstneres forening»), på norsk ofte omtalt som independentene, er en kunstnergruppe eller stiftelse som ble dannet i Paris i 1884 og som arrangerte sin egen kunstutstilling under valgspråket Sans jury ni récompense («Ingen jury og ingen premier»). Blant stifterne var Albert Dubois-Pillet, Odilon Redon, Georges Seurat og Paul Signac. To år senere åpnet utstilling nummer to. Utstillingen ble avholdt årlig de neste tretti årene, og var toneangivende for det nye som skjedde i Paris' kunstverden på den tiden. Alle nye retninger ble stilt ut og diskutert. Vårutstillingen 2007 blir den 117. i rekken og blir avholdt i Espace Champerret.
Grønlands Landsråd
Landsrådenes rolle
Reformene i skolevesenet betød bl.a. at man innførte en obligatorisk 7-årig grunnskole (Folkeskolen), selv om dette ikke var gjennomførbart i alle bygder, siden befolkningen bor såpass spredt som de gjør. Det ble mer danskundervisning og danske lærere. Landsrådene støttet denne økningen av danskspråklig innflytelse, fordi de mente at tospråklighet ville gi større jobbmuligheter, større muligheter for videreutdanning, og som en konsekvens av dette høyere lønn og større politisk innflytelse.
Salon des indépendants
Begynnelsen
Fra tidligere år var de franske kunstneres situasjon blitt vanskeligere. De som ikke var støttet av det offisielle akademiet for maleri og skulptur (Académie de peinture et de sculpture) hadde i realiteten ingen muligheter. Listen over kandidater til å stille i den årlige Parisersalongen var økende. Det samme gjaldt listen over avviste. Ingen offisielle myndigheter fant noen løsning. Kunstnerne ventet i årevis på offentlig støtte, inntil de laget sin egen organisasjon i 1884. Gruppen fikk lov av kunstministeriet til å arrangere en utstilling, og byen Paris lånte ut lokaler. Fra 15. mai til 15. juli det året ble den første utstillingen av «samtidskunst» vist, med over 400 kunstnere og flere enn 5000 verker.
Grønlands Landsråd
Landsrådenes rolle
De to landsrådene ble i 1951 slått sammen til ett, under navnet Grønlands Landsråd. Det første fellesmøtet var 26. september 1951 i Nuuk, med P. H. Lundsteen som formann. Samtidig ble de to landsfogdene lagt ned og deres oppgaver ble overført en landshøvding for hele Grønland, som også ble formann for Landsrådet. Fra 1967 ble formannen valgt av og blantrådets egne medlemmer.
Salon des indépendants
Begynnelsen
«Stiftelsen» ble offisielt bekreftet av notaren i Montmorency den 11. juni 1884. Første paragraf i stiftelsens statutter lød:
Grønlands Landsråd
Innføringen av hjemmestyre - slutten på Landsrådet
Da hjemmestyreordningen ble innført i 1979 tok Grønlands Landsting over for Landsrådet. Samtidig ble tittelen Landshøvding erstattet av en riksombudsmann. Torben Hede Pedersen var den første riksombudsmannen, han satt i 13 år, fram til 1992.
Itueta
Itueta er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Salon des indépendants
Begynnelsen
En annen kunstnergruppe gikk lengre og fikk til en utstilling til inntekt for «ofrene for koleraepidemien som nylig var skjedd». Denne ble åpnet av byrådslederen i Paris 1. desember 1884 – og ble en økonomisk fiasko. Vårutstillingen deres i 1885 gikk noe bedre.
Pionertiden fram til 1920
Fram til 1920 stilte Salon des indépendants ut. Blant de utstilte verkene fantes La baignade à Asnières av Georges Seurat Le Pont d’Austerlitz av Paul Signac og verker av Henri-Edmond Cross, Odilon Redon, Albert Dubois-Pillet, Louis Valtat, Armand Guillaumin og Charles Angrand.
Fra begynnelsen av 1900-tallet kom etterhvert alle de kjente kunstretningene til Ecole de Paris fram. Her kan nevnes: neo-impressionisme, fauvisme, kubisme.
Etter 1920
Grand Palais ble nå lokaler for utstillingene. Etter annen verdenskrig ble profilen fornyet blant annet gjennom den nye realismen med navn som André Dunoyer de Segonzac, Bernard Buffet, Jean Carzou, Maurice Boitel, Yves Brayer, Aristide Caillaud og Daniel du Janerand.
Edouard Mény de Marangue
Edouard Marie Marc Mény de Marangue (født 30. november 1882, død 23. januar 1960) var en fransk tennisspiller som deltok i de olympiske leker i 1912 i Stockholm.
Mukerian-demningen
Mukerian-demningen er en demning med et vannkraftverk i Beas-elva, i delstaten Punjab i det nordvestlige India. Anlegget ble bygget ut i perioden fra 1980 til ferdigstillelsen i 1989.
Totalt installert vannkrafteffekt er 207 MW.
Torben Hede Pedersen
Torben Hede Pedersen (født 1937, død 6. april 2000) var en dansk embedsmann.
Han var den første riksombudsmannen på Grønland, da Grønlands Landsting tok over for Grønlands Landsråd. Han hadde denne stillingen fra 1. mai 1979 til 13. juli 1992.
Pedersen var utdannet cand. jur. (1962), og jobbet med Grønlandske anliggender det meste av sitt liv. Han arbeidet først som politi i Nakskov i tre år, før han i 1966 begynte å jobbe i det danske Ministeriet for Grønland. Året etter ble han fullmektig ved Landshøvdingen, som var Landsrådets leder. Han jobbet for både Grønlandsministeriet og De Grønlandske Kommuners Landsforening (KANUKOKA), før han ble riksombudsmann.
Han kjempet for Grønlands selvstendighet, og ble tildelt Nersornaat, Grønlands hjemmestyres fortjenstmedalje.
French only
French only er den fjerde soloplata fra Åge Aleksandersen og ble utgitt i 1979. Den inneholdt blant annet Prudence-klassikeren «14 Pages». Plata solgte 30 000 eksemplarer og ble gjenutgitt på CD i Åge Aleksandersens oppsamlingsutgivelse Åge-boks 1 (2009).
Produsent på French only var Ole A. Sørli.
Tokyo mew mew
Tokyo Mew Mew (東京ミュウミュウ Tōkyō Myū Myū) er en japansk 'magical girl' shoujo mangaserie skrevet av Reiko Yoshida og illustrert av Mia Ikumi. Den ble originalt publisert i Nakiyoshi magasinet fra september 2000 til februar 2003, og senere utgitt i sju tankōbon volum av Kodansha fra februar 2001 til april 2001. Den ble senere overfør til animeserie som gikk fra 2002 til 2003.
Den fokuserer på fem tenåringsjenter injisert med DNA-et til utrydningstruede dyrearter eller RDA (Red Data Animals). De får superkrefter av DNA-et som lar dem transformeres til "Mew Mewer". Ledet av Ichigo Momomiya, må jentene bekjempe Chimera Animals (キメラ・アニマ Kimera Anima)  - dyr som er infisert av manet-lignende romvesen-parasitter - og redde planeten mot romvesen som ønsker å ta den tilbake etter at de forlot den før menneskene fantes, på grunn av naturkatastrofer. De får hjelp av Ryo Shirogane og Keiichiro Akasaka, som eier en søt kafé og er forskere. De har hovedkvarteret i kjelleren men jentene må jobbe i kaféen allikevel.
«Principe de Asturias» (1982)
«Principe de Asturias» er et spansk hangarskip.
«Principe de Asturias» ble bestilt i 1977 for å erstatte hangarskipet «Dédalo» som ble faset ut i 1989. Man bestilte også nye Harrier II-fly i forbindelse med introduksjonen av det nye hangarskipet.
«Principe de Asturias», som ble operativ i 1988, vil etterhvert bli faset ut og erstattet av «Juan Carlos I» som regnes med å være operativ i 2010.
Helsetilsynet i fylket
Helsetilsynet i fylket var fra 2003 til 2011 en tilsynsmyndighet for helsetjeneste og helsepersonell i fylket.
«Principe de Asturias» (1982)
På grunn av budsjettkutt, ble skipet tatt ut av tjeneste 6. februar 2013.
Helsetilsynet i fylket
Helsetilsynet i fylket ble dannet 1. januar 2003 ved at tidligere Fylkeslegen ble innlemmet i fylkesmannsembetet. Tilsynet opptrådte som selvstendig tilsynsmyndighet kalt Helsetilsynet i fylket, faglig underlagt Statens helsetilsyn. Helsetilsynet i Oslo og Akershus dekket begge fylker.
Lovgrunnlaget for virksomheten var lov om statlig tilsyn med helsetjenesten og en rekke andre lover og forskrifter.
Helsetilsynet i fylket
Fra 1. januar 2012 ble Helsetilsynet i fylket nedlagt og oppgavene ble overført til Fylkesmannen.
Victor Clock
Victor Howard Clock (født 26. oktober 1918, død 8. november 2006) var en norsk skihopper som representerte Fagernes IL og senere IL i BUL. Han tok sølvmedalje i NM på Raufoss i 1940 og bronsemedalje i Sem (Tønsberg) i 1937 og Kristiansand i 1939. I VM i Lahtis i 1938 ble han nummer 7.
Kim Keum-hwa
Kim Keum-hwa (født 21. juli 1982) er en sørkoreansk, profesjonell fekter, som fekter i klassen sabel. Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2008 i Beijing, der hun ble slått ut i kvartfinalen.
Pachliopta pandiyana
Pachliopta pandiyana er en sommerfugl i familiegruppen svalestjerter. Den lever i India.
Utseende
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.
Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Fylkesvei 6960
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 263 (Nord-Trøndelag).
Pachliopta pandiyana
Utseende
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Tumxuk
Tumxuk (forenklet kinesisk: 图木舒克; tradisjonell kinesisk: 圖木舒克; pinyin: Túmùshūkè; uigurisk: تۇمشۇق; uigur-latin: Tumshuq), også kjent som Tumšuq, Tumushuk, Tumschuk og særlig som Tumshuq, er et byfylke vest i Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Pachliopta pandiyana
Levevis
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten. Larven lever som plantespiser og er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning.
Tumxuk
Fylket er underlagt Produksjons- og konstruksjonskorpset i Xinjiang.
Pachliopta pandiyana
Levevis
Pachliopta pandiyana tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Tumxuk
Det ligger vest i Tarimbekkenet, har et areal på 1 901 kvkm og et innbyggertall på 150 000 (2005).
Pachliopta pandiyana
Systematisk inndeling
Atrophaneura pandiyana Pachlioptera pandiyana
Tumxuk
Administrative enheter
Subdistrikter: Storkommune: Produksjons- og konstruksjonskorps:
Edward Adrian Wilson
Edward Adrian Wilson (født 23. juli 1872 i Cheltenham, død 29. mars 1912) var en engelsk polfarer, lege, kunstmaler og ornitolog. Han var deltaker på Robert Falcon Scotts mislykkede ekspedisjon til Sydpolen.
Wilson deltok i to britiske ekspedisjoner til Antarktis, begge under ledelse av Scott. Den første, Discovery-ekspedisjonen, ble gjennomført mellom 1901 og 1904. Han var med på ekspedisjonen som zoolog og kirurg. Sammen med Scott og Ernest Shackleton deltok han på en tur som til da var det sydligste noen hadde vært. Han ble senere forespurt av Shackleton til å være med på hans ekspedisjon til Antarktis i 1907, men takket nei.
Ituiutaba
Ituiutaba er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Edward Adrian Wilson
Terra Nova-ekspedisjonen
Han var med i gruppen på fem som kom frem til polpunktet den 17. januar 1912, en måned etter Roald Amundsen. Alle fem døde på hjemturen.
Sosialistiske arbeideres internasjonale sport
Sosialistiske arbeideres internasjonale sport (tysk: Sozialistische Arbeiter Sport Internationale, SASI) var en internasjonal sosialistisk idrettsorganisasjon som hadde sitt sete i Luzern, Sveits. Den ble grunnlagt i 1920, og bestod ved grunnleggelsen av seks nasjonale føderasjoner med et samlet medlemskap på omkring en million. Den var først kjent som Den internasjonale forening for idrett og fysisk kultur, men ble også informativt kalt for Luzern internasjonale sport. Den tok til seg navnet SASI i 1926. Austromarxisten Julius Deutsch var president for SASI.
Edward Adrian Wilson
Terra Nova-ekspedisjonen
Wilson var sannsynligvis den på ekspedisjonen som stod nærmest Scott. Da teltet med likene av Scott, Wilson og Bowers ble funnet av leteekspedisjonen, som ble ledet av Cherry-Garrard, lå Wilson og Bowers i soveposene. Soveposen til Scott var åpen og han lå delvis ute av soveposen med armen slengt over Bowers.
Sosialistiske arbeideres internasjonale sport
Den internasjonale arbeidersportsforening (CSIT) ble grunnlagt i 1946 som etterfølgeren til SASI.
Gulløyer
Gulløynene (Chrysopidae) er en familie av nettvinger. De fleste arter er lyst grønne og har røde eller gylne fasettøyne.
Flere arter regnes å være viktige nyttedyr da de lever av andre små dyr, som midd, bladlus og lignende.
Utseende
Gulløyer er kanskje den mest kjente gruppen av nettvinger. De er stort sett lys grønne, men kan være lys brunlige, noen arter har mørke flekker, særlig på hodet. De har gyllenrøde, metalliske fasettøyne. Gulløyene har bitende munndeler, lange, trådformede antenner og to par vinger som ofte er ganske like hverandre. Vingene er vanligvis klare med et tett årenett.
Larvene er avlange, bredest litt foran midten, bakkroppen kjegleformet. Hodet er tydelig avsatt med lange, framoverrettede, sigdformede kjever (mandibler). Beina er forholdsvis lange.
Levevis
Gulløyer er ofte å se ved utlampen eller de kommer de inn i hus for å overvintre. De besøker gjerne blomster for å spise pollen. De voksne insektene kommuniserer ved hjelp av feromoner og lyd, og det er vist at ulike arter har ulik "sang" på samme måten som sangfugler. Disse insektene har stink-kjertler som trolig gir dem et visst vern mot rovdyr.
Eggene legges på blader og sitter ytterst på en lang stilk som dannes av et sekret som hunnen skiller ut, som størkner umiddelbart i kontakt med luften. Denne stilken hindrer at eggene blir spist av maur og andre krypende rovinsekter inkludert gulløynenes egne larver. De har fullstendig forvandling og må gjennom et puppestadium før de blir kjønnsmodne (imago). Larvene lever i stor grad av bladlus og er derfor regnet som viktige nyttedyr i hagebruk og fruktdyrking.
Rødlistearter
Tre arter er på Norsk rødliste for arter (2006).
Systematisk inndeling / Europeiske arter
I Norge er det funnet 14 arter, bare en art har norsk navn, nordvintergulløye, (Chrysoperla carnea), som er vanlig i hele verden. Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
Norsk entomologisk forening har utgitt en rekke Insekttabeller. Dette er små og billige hefter der en kan bestemme insekter til artsnivå. Et av heftene (se kilde) tar for seg Nettvingene (se kilde).
Nomenklaturen innen gulløyene, følger Greve, 1987.
Elleville Elfrid
Elleville Elfrid er tittelen på en norsk animert barneserie som gikk på NRK Super fra 2010 til 2015. Serien handler om ei tøff, optimistisk og energisk jente på fem år som bor i det urbane blokkmiljøet «Soltoppen». Figuren ble skapt av illustratør Tom Petter Hansen (født 1979) i 2009, og universet ble utviklet samme høst av Hansen, produsent Frank Mosvold (født 1965) og manusforfatter Trond Morten K. Venaasen (født 1971). De laget også en pilotepisode for NRK Super. Fra 2010 til og med 2014 produserte Kool Produktion AS 52 episoder med Elleville Elfrid. 52 nye episoder vil bli overlevert til NRK tidlig i 2015. Hver episode forteller korte hverdagsdramaer med Elfrid, venner og naboer, og tegningene i en enkel flatestil.
Serien har blitt solgt til over 20 land.
I 2020 ble det gitt ut en filmversjon.
Det er også utgitt flere barnebøker om Elleville Elfrid. I tillegg er det produsert spill og app.
Rigsombudsmanden i Grønland
Riksombudsmanden i Grønland er en institusjon under Statsministeriet, som er den danske statsministerens sekretariat.
Riksombudsmannen er Danmarks øverste representant på Grønland, og er bindeleddet mellom Hjemmestyret og de danske myndighetene.
Ghatgar vannkraftverk
Ghatgar vannkraftverk er et vannkraftverk og et såkalt pumpekraftverk med to magasiner, i delstaten Maharashtra i det sentrale India. Anlegget ble bygget ut i perioden fra 1998 til ferdigstillelsen i 2007. Det er planlagt en utvidelse til i alt 400 MW kapasitet.
Totalt installert vannkrafteffekt er inntil videre 250 MW.
Øvre demning er en betong gravitasjonsdam i elva Pravara, som er 15 meter høy og 503 meter lang.
Nedre demning av samme type i elva Shahi Nallah, er 86 meter høy og 448 meter lang.
Federico Pizarro
Federico Pizarro er navnet til flere personer:
Dhauliganga-demningen
Dhauliganga-demningen er en demning med et vannkraftverk i Dhauliganga / Kali-elva, i delstaten Uttarakhand i India. Anlegget ble bygget ut i perioden fra 2000 til ferdigstillelsen i 2005. Årsproduksjonen er 1,13 TWh.
Itumirim
Itumirim er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Dhauliganga-demningen
Totalt installert vannkrafteffekt er 210 MW.
Carl Diem
Carl Diem (født 24. juni 1882 i Würzburg, død 17. desember 1962 i Köln) var en tysk sportsadministrator. Som generalsekretær for organisasjonskomitéen for Berlins olympiske leker, var han hovedorganisatoren bak Sommer-OL 1936.
Diem skapte tradisjonen med den olympiske ild, da han organiserte oppvarmingen til OL i 1936. Han var også en innflytelsesrik sportshistoriker, med spesiell vekt på De olympiske leker.
Purulia vannkraftverk
Purulia vannkraftverk er et vannkraftverk og et såkalt pumpekraftverk med to vannmagasiner, i Ayodhyafjellene, i delstaten Vest-Bengal i det østlige India. Anlegget ble bygget ut i perioden fra 2000 til ferdigstillelsen i 2007.
Totalt installert vannkrafteffekt er 400 MW.
Berengar av Friuli
Berengar I (latin: Berengarius, Perngarius; italiensk: Berengario; født ca. 845, død 7. april 924) var markgreve av Friuli fra 874, konge av Italia fra 887, og fra 915 og til sin død den siste tysk-romerske keiseren, til Otto I etter 38 år gjenopprettet det tysk-romerske rike i 962. Han er vanligvis kjent som Berengar av Friuli da han styrte Friuli fra 874 og til minst 890, men han hadde tapt kontroll over regionen ved 896. Han var morfar til Berengar II av Italia.
Hans tid er vanligvis karakterisert som «urolig» grunnet de mange konkurrentene til tronen. Hans tid sammenfalt med ankomsten av madjarske (ungarske) angrep på Vest-Europa. Madjarerne erobret den pannoniske slette (hva som nå er Ungarn) ved slutten av 800-tallet og deretter begynte med angrep for å plyndre og herje vestover inn i Frankerriket.
Älmhult kommune
Älmhult kommune er en kommune i Kronobergs län i landskapet Småland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Älmhult.
Berengar av Friuli
Bakgrunn
Berengar var sønn av hertug Eberhard av Friuli av unruochingenes ætt og keiser Ludvig den frommes datter Gisela, datter av Ludvig den fromme og hans andre hustru Judith av Bayern. Han var således i slekt med karolingerne på morssiden. Han var antagelig født ved Cividale, nordøst i dagens Italia.
Älmhult kommune
Tettsteder
Älmhult kommune har fem tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Berengar av Friuli
Markgreve
Han ble etter sin fars død i 874, markgreve av Friuli. Han tiltok i makt og styrke og ble en av de mest innflytelsesrike menn i riket til Karl den tykke. Mens han var markgreve giftet han seg med Bertila av Spoleto, datter av Suppo II, greve av Parma, og sikret seg da en allianse med den mektige Supponidefamilien. Hun kom siden til styre sammen med ham som consors, en tittel som særskilt betegnet hennes uformelle makt og innflytelse, i motsetning til en ren coniunx, «hustru».
Konge
Berengar klarte å styre det slik at han ble valgt til å erstatte Karl i Italia etter at denne ble avsatt i november 887. Han ble kronet i 888 i Pavia. Han måtte likevel hele sitt liv kjempe mot konkurrenter. Under hans lange styre på 36 år var det ikke mindre en sju andre som gjorde krav på den italienske tronen.
Først ble han beseiret ved Trebbia av hertug Guido III av Spoleto, som i 889 ble valgt og i 891 av paven kronet til konge av Italia og romersk keiser. Etter dennes død i 894 toget østfrankereb Arnulf atter over Alpene og inntok det øvre Italia. Etter Arnulfs tilbakeferd i 895 brøt Berengar atter med ham og delte med Guidos sønn, keiser Lambert, hertug av Spoleto, mellom seg herredømmet over øvre og midtre ltalia. Etter Lamberts avsettelse i 896 (han døde i 898) og Arnulfs død i 899 forsøkte Berengar å bemekrigge seg hele Langobarderriket.
Berengars posisjon ble alvorlef truet ved nederlaget mot de angripende ungarerne ved Brebta 899, og derfor ble Ludvig, konge av Nedre Burgund, kalt til Italia og utnevnt til konge i 901.
Louxing
Louxing (kinesisk: 娄星区; pinyin: Lóuxīng Qū) er et bydistrikt i Loudi i kinesiske provins Hunan.
Berengar av Friuli
Konge
I 905 kunne Berengar fortrenge Ludvig, etter at han under et av dennes italiafelttog klarte å ta ham til fange og blende ham under fangenskap i Verona.
Keiser
Berengar ble ikke kronet til keiser før i 915, av pave Johannes X.. Berengar var den siste keiser før Otto den store ble kronet i 962 etter en mellomtid (interregnum) på 38 år.
Den europeiske unions historie (tidslinje)
Tidslinjen for Den europeiske unions historie viser de viktigste begivenheter i Den europeiske unions historie. Det dreier seg om begivenheter som førte til dannelsen av Den europeiske union og hendelser i unionens videre utvikling.
Wuzhong
Wuzhong kan være:
Lars Amund Vaage
Lars Amund Vaage (født 13. mai 1952) er norsk forfatter, lyriker og dramatiker. Han vokste opp på Sunde i Kvinnherad og studerte klaver ved Griegakademiet i Bergen. Han debuterte i 1979 med romanen Øvelse Kald vinter, og har siden utgitt romaner, noveller, diktsamlinger og barnebøker, og et langt essay om kunsten å fortelle, Sorg og song (2016).
Vaage er blitt tildelt mange priser for bøkene og forfatterskapet sitt. I 1995 fikk han sitt definitive litterære gjennombrudd med romanenRubato, som han mottok både Kritikerprisen og Nynorsk Litteraturpris for, og som dessuten ble innstilt til Nordisk råds litteraturpris. (Mange mente forøvrig at novellesamlingen Kyr fra 1983 var hans egentlige gjennombrudd.) Han har mottatt Aschehougprisen, Oktoberprisen, Gyldendalprisen og Doblougprisen for sitt samlede forfatterskap. I 2002 ble han nominert til Brageprisen for romanen Kunsten å gå. I 2012 mottok han Brageprisen for Syngja, en roman basert på erfaringer med å ha et barn med alvorlig autisme. Syngja ble en bestselger og har fått en plass i den norske litterære kanon.
«Den eg skriv dette til kan ikkje lesa.» Slik åpner Syngja, og setningen er den nøkkelen forfatteren trenger for å skrive om de dramatiske erfaringene og skape kunst av det. I mange år og av mange årsaker, trodde han ikke han ville få dette til, men så skjedde allikevel. I det boklange essayet Sorg og song, gir han innsyn i denne erfaringen og annen erfaring han har med å skape fortellinger. Han skriver blant annet om den rollen musikken og rytmen kan spille i prosaen, og hvordan fiksjonen gir forfatteren en frihet og leseren et rom som bekjennelseslitteraturen ikke kan.
I sin til nå seneste bok, novellesamlingen Den vesle pianisten (2017), skriver Vaage om møter med kjærligheten og konsekvensene av manglende kjærlighet. De barna og voksne som blir portrettert her, leter etter egne språk å uttrykke seg på, de leter etter noe som kan knytte dem til andre og gi mening. De støter på store hindringer. Kunsten kan gi håp og innsikt, men det er mange voktere ved dørene til kunstverdenen, ikke minst kan musikkpedagoger ha en slik funksjon. Et grunnleggende spørsmål som binder disse åtte novellene sammen, er hvordan man skal gjenkjenne og leve ut kjærligheten når man ikke er oppvokst med den?
Verk av Vaage er oversatt til engelsk, hindi, polsk, russisk, svensk og tysk.
Lars Amund Vaage er sønnesønn av forfatteren Ragnvald Vaage (1889–1963).
Eustace de Pacy
Eustace de Pacy, herre av Bréteuil og Pacy (født ca. 1045, død 1136), sønn av William de Bréteuil som var en illegitim sønn av William FitzOsbern, herre av Bréteuil og jarl av Hereford, en slektning og en nær rådgiver av Vilhelm Erobreren.
Eustace ble i 1103 gift med Juliana eller Juliane de Fontevrault (født ca. 1090), en illegitim datter av kong Henrik I av England og en kvinne som kanskje het Ansfride.
Henrik I av England fikk mellom 20 og 25 barn utenfor ekteskap, rundt 15 av disse var kvinner, og han giftet disse inn en rekke av franske og normanniske stormenn, og walisiske og skotske prinser, og således bygde seg allianser. I 1119 deltok Eustace av Bréteuil i et opprør mot kongen over en krangel med Ralph Harnec, konstabel av Ivry. I et forsøk på dempe motsetningene ble det bestemt å utveksle gisler som involverte en sønn av Ralph Harnec, og to døtre av Eustace og Juliane.
Swindon Town FC
Swindon Town Football Club er en engelsk fotballklubb fra Swindon i Wiltshire, sørvest i England. Swindon Town, eller «The Robins» som de også kalles, spiller hjemmekampene sine på County Ground, som har en tilskuerkapasitet på 14 700 og har vært klubbens hjemmebane i over 100 år.
Eustace de Pacy
Av grunner som er uklare blindet Eustace av Bréteuil den unge mannen, og Ralph Harnec krevde retten til å gjøre det samme med de to unge pikene, kongens barnebarn. Henrik I aksepterte dette, og økte innsatsen ved at pikenes neser også skulle skjæres av, i henhold til kronikøren Orderic Vitalis, den eneste kilden til hendelsen, «uskyldige barndom, som måtte lide for deres fedres synder»
Pikenes mor ble opprørt og krevde å få møte sin far, noe kongen aksepterte, men da de møttes trakk Juliane fram en armbrøst og forsøkte å drepe sin far. Hun mislyktes, ble plassert i fengsel, men rømte ved å hoppe i vollgraven. Noen år senere skal kongen likevel ha blitt forsont med sin datter og svigersønn.
Swindon Town FC
Swindon Town vant kvalifiseringen til Premier League i 1992/1993-sesongen og kvalifiserte seg til spill i øverste divisjon for første gang i klubbens historie, men det ble bare med én sesong i Premier League; de endte på sisteplass og rykket ned. Klubben ligger per sommeren 2013 på 47.-plass på maratontabellen for engelsk fotball. Klubbens største seire er 10–1 over Farnham United Breweries i sesongen 1925/26 og 10–2 over Norwich City 5. september 1908. Det største tapet, 1–10, kom mot Manchester City i 1930.
Eustace de Pacy
Foruten de to nevnte døtre fikk Juliane og Eustace to sønner:
Swindon Town FC
Historie
Klubben ble stiftet mellom 1879 og 1881 av pastor William Pitt, og har siden 1995 benyttet 1879 som stiftelsesår. Klubben ble profesjonell i 1894 og ble med i Southern League samme år. Swindon vant Southern League 1910–1911 og spilte Charity Shield mot Manchester United, som vant The Football League. Kampen ble spilt 25. september 1911 på Stamford Bridge og Swindon tapte 4–8. Aldri har det vært så mange skåringer som dette i en Charity Shield-kamp.
Swindon ble valgt inn i The Football League i 1920. I sin første kamp vant de 9–1 over Luton Town, noe som fortsatt er klubbrekord for største seier i en ligakamp.
Glenn Hoddle overtok som spillende manager i 1991, og han førte laget til øverste nivå etter at de vant 4–3 mot Leicester City i play-off-finalen i 1993. Det ble med én sesong i Premier League før laget rykket ned to år på rad. Klubben slet med økonomiske problemer i 2000-årene og ble satt under administrasjon to ganger. I 2009 ble klubben kjøpt av de to lokale forretningsmennene Andrew Fitton og Andrew Black. Disse betalte ut de siste heftelsene til banker og skattemyndigheter før de i februar 2013 solgte klubben videre til konsortiumet Seebeck 87 Ltd, som var ledet av Jed McCrory. Den tidligere Norwich City spilleren Lee Power ble med i styret til klubben og investerte 1,2 millioner pund for å redde klubben økonomisk. i desember 2014 overtok han hele klubben gjennom sitt selskap Swindon Reds 20.
Logo
Swindon Town har benyttet minst fem forskjellige logoer siden oppstarten. Den originale logoen viste fuglen rødstrupe (engelsk: «robin») på et emblem med bokstavene STFC i hvert hjørne. Dette ble senere endret til et våpenskjold med et damplokomotiv (byen har hatt en stor industri med produksjon av lokomotiver), en fotball, navnet på laget på kryss av skjoldet og en rødstrupe på toppen. Under denne stod klubbens motto «Salubritas et Industria» («Helse og industri»), som er mottoet til byen Swindon.
På 1970-tallet ble logoen endret til det som populært ble kalt «trafikkskiltet» før den gamle logoen med damplokomotiv ble gjeninnført i 1986, men med teksten «Division Four Champions 1985/1986» i stedet for mottoet.
En diamantformet logo ble tatt i bruk sommeren 1991 etter flere perioder med økonomiske problemer for klubben. Tanken var at den nye logoen skulle gi klubben et nytt og friskere uttrykk. Logoen viste en fotball med fartsstriper etter seg, noe som skulle representere at klubben så framover mot suksess. En «S» for Swindon dominerte logoen, og grønnfargen i logoen ble også brukt som kontrastfarge på hjemmedraktene.
I april 2007 meldte klubben at den planla å bytte logo igjen med begrunnelse i at den eksisterende logoen var tidsriktig, men ikke viste til klubbens historie eller arv. Klubbens supportere fikk velge mellom fire logoer: tre som lignet på det originale våpenskjoldet og et fjerde alternativ som var å beholde den eksisterende logoen. Logen som nå brukes, vant med 68 % av stemmene og har blitt brukt siden 2007/2008-sesongen. I denne logoen er også klubbens stiftelsesår, 1879, tatt med for første gang.
Hjemmedrakt
Opprinnelig spilte klubben i hvite og sorte drakter, og hadde et blått bånd på tvers av brystet i bortekamper. De byttet til sorte og røde drakter med sorte shorts da de ble med i Southern League i 1894. Klubben endret draktene igjen i 1897, da til grønne drakter og sorte shorts. Det var problemer med å skaffe grønnfarge, så draktene ble forandret igjen i 1901. Da ble de endret til burgunderrød. Sesongen etter ble en lysere rødfarge valgt, og klubbens kallenavn «The robins» («rødstrupene») ble omtalt for første gang i kampprogrammet.
Swindon har siden 1902 spilt med rødt og hvitt som hovedfarger, men ofte med mindre variasjoner av hvite striper på drakten. Da klubben endret logoen i 1991, ble grønt innført som suppleringsfarge på drakten, men dette ble fjernet igjen i 2007.
Supporterne synger ofte «Red and white army» under kamper, noe som refererer til draktfargene til klubben.
Borte- og tredjedrakt
Swindons første bortedrakter (som var helt forskjellig fra hjemmedrakten) bestod av en helblå drakt. For finalen i ligacupen i 1969 valgte klubben derimot en hvit skjorte og sort shorts. Arsenal var da motstander og spilte i sine røde hjemmedrakter.
På 1980-tallet ble draktene endret til hvit skjorte og sort shorts, og det ble tatt i bruk en tredjedrakt med gul skjorte og blå shorts. Klubben varierte mellom disse to variantene som andre- og tredjedrakt på 80-tallet.
I 1991 ble det introdusert en ny andredrakt med grønt trykk på skjorten og mørkeblå shorts. Denne drakten fikk kallenavnet «potettrykkskjorten» etter mønsteret. Den ble brukt i to sesonger før en gul og lyseblå variant ble gjenninnført før 1993/94-sesongen. En petroleumsgrønn tredjedrakt ble introdusert i 1996/97-sesongen da hovedsponsoren var Castrol. Bortedrakten på slutten av 1990-tallet var sort og blå, med brede eller smale striper.
På starten av 2000-tallet var bortedrakten mørkeblå, og en tredjedrakt ble brukt enkelte sesonger. Denne var oftest hvit som i 2001/02-sesongen. I 2003/04-sesongen ble det innført en helt ny design på bortedrakten som nå var i gull med sorte striper. Denne drakten ble brukt i én sesong før en blå og hvit kombinasjon ble gjeninnført. Før 2007/08-sesongen fikk klubben ny sponsor og samtidig helhvite bortedrakter. Dette varte bare én sesong før de igjen fikk ny sponsor og gikk tilbake til blå bortedrakter og sort tredjedrakt.
De to neste sesongene hadde de igjen hvite bortedrakter, før en helsort bortedrakt ble introdusert i 2011/12-sesongen. Denne drakten var bare i bruk i én sesong, før en blå drakt med gul stripe over brystet ble innført. Inneværende sesong (2013/14) har klubben brukt et design fra 1990-tallet med blå og sorte striper.
Draktreklame
I 1982 begynte klubben med draktreklame og har hatt Nationwide som en av de mest markante sponsorene, med en avtale som varte 10 sesonger. Fra 2009/10-sesongen har klubben hatt forskjellige sponsorer på brystet på de forskjellige hjemme-, borte- og tredjedraktene. De har også hatt egen sponsor i FA-cupen. De årene laget har hatt flere sponsorer, nevnes disse i følgende rekkefølge i tabellen: hjemmedrakt, bortedrakt, tredjedrakt og spesialdrakt som brukes i offisielle kamper.
Managere
''Statistikk per 10. mai 2023. Kun offisielle kamper er tatt med.''
Midlertidige managere
''Statistikk per 10. mai 2023. Kun offisielle kamper er tatt med.''
Statistikker og rekorder
Flest kamper
John Trollope, med sine 770 ligakamper for Swindon Town, har rekorden for flest ligakamper for kun én klubb i den engelske ligaen.
Flest mål
Dyreste spillerkjøp
Dyreste spillersalg
Største tap
Høyeste tilskuertall
Annen statistikk
Spillerstall
''Oppdatert 7. mars 2023.''
Årets spiller-kåringer
Vinnere av tittelen som årets spiller. Vinneren har blitt stemt fram av supporterne siden 1991.
Folkets favorittlag
Sesongen 2009/10 stemte leserne av lokalavisen Swindon Advertiser fram sitt favorittlag gjennom tidene.
Alle offisielle kamper er inkludert
Swindon-spillere i VM
Fire spillere har deltatt i VM mens de har vært i Swindon Town.
Steinbjørn B. Jacobsen
Steinbjørn Berghamar Jacobsen (født 30. september 1937 i Sandvík, død 12. april 2012 i Tórshavn ) var en færøysk lærer og forfatter. Han er særlig kjent for sine barnebøker, men skrev også dikt, noveller, romaner, skuespill og erindringer.
Han gikk realskole i Tvøroyri, og var så til sjøs ved Grønland og Island frem til 1958. Han gikk deretter ved Askov højskole, og arbeidet som lærer ved en rekke skoler i Danmark i begynnelsen av 1960-årene. Jacobsen tok så eksamen i syv fag, og var så lærer ved Sankt Frans skúli i Tórshavn 1965–1966, og lærer i Húsavík på Sandoy 1966–1970. Han var også kommunalsekretær i Húsavíkar kommuna 1966–1970. Rektor ved Føroya Fólkaháskúli 1970–1980, og etter en periode utenlands fikk han fast jobb ved Tórshavnar kommunuskúli i 1981. Han hadde også årskontrakt ved Fróðskaparsetur Føroya 1982–1983, og permisjon 1989–1991. Jacobsen pensjonerte seg i 1997.
Jacobsen var med på å stifte Folkefylkingen mot EEC (Fólkafylkingin móti EEC) i 1971. Han var også aktiv i Havnar Ungmannafelag, og var styremedlem i Føroya Rithøvundafelag 1967–1979. Han var redaktør i Varðin sammen med Gunnar Hoydal 1977–1981, og styremedlem i det nystiftede Móðurmálslærarafelagið 1981–1987.
Han ble tildelt M.A. Jacobsens Heiðursløn for barnelitteratur i 1977, sammen med Bárður Jákupsson. Jacobsen ble senere tildelt prisen individuelt for henholdsvis skjønnlitteratur og barnelitteratur i 1981 og 1985.
J. Edgar Hoover
John Edgar Hoover (født 1. januar 1895 i Washington, D.C., død 2. mai 1972) var den første direktøren for den amerikanske etterforskningsetaten Federal Bureau of Investigation (FBI). Han ble utnevnt til direktør for Bureau of Investigation (FBIs forløper) 10. mai 1924 av president John Calvin Coolidge. Hoover var den drivende kraften bak grunnleggelsen av FBI i 1935, og han forble direktør av organisasjonen frem til sin død i 1972. Hoover har fått æren for å gjøre FBI til en stor og effektiv politiorganisasjon. Under hans ledelse tok FBI i bruk moderne teknologi som et sentralisert fingeravtrykkarkiv og etterforskningslaboratorier. I store deler av sitt liv var Hoover høyt respektert i den amerikanske offentligheten, men han ble etterhvert sett på som en stadig mer kontroversiell skikkelse. Denne tendensen ble svært forsterket etter hans død. Hans mange kritikere hevder at han misbrukte sin makt og gikk utover sin jurisdiksjon.
Han er kjent for å ha brukt FBI til å trakassere politiske dissentere og aktivister, for å ha samlet konfidensiell informasjon om det politiske lederskapet i USA og for å ha brukt ulovlige metoder for å samle bevis. Det er på grunn av Hoovers lange og kontroversielle styre at FBI-direktører nå ikke kan sitte i stillingen lengre enn ti år.
Tidlig liv og utdannelse
Hoover ble født første nyttårsdag i 1895 i Washington, D.C. av Annie Scheitlin og Dickerson Naylor Hoover sr. Han vokste opp i Eastern Market-delen av byen. Lite vites om hans tidlige år; hans fødselsattest ble ikke arkivert før 1938. Det lille man vet kan spores til en enslig profil skrevet av journalisten Jack Alexander i 1937. Hoover ble utdannet ved George Washington University og fullførte sin juristutdannelse i 1917. I løpet av sin studietid arbeidet han ved biblioteket i Kongressen og ble også medlem av Kappa Alpha Order. Mens han studerte jus ble han interessert i karrieren til Anthony Comstock, som var postinspektør i New York. Comstock førte en kamp mot svindel og sedelighetsforbrytelser (som innbefattet både pornografi og informasjon om prevensjon) en generasjon tidligere. Det er antatt at Hoover studerte Comstocks metoder og søkte å oppnå samme rykte som Comstock; nådeløs i sin kamp mot kriminelle og en hang til å overse tidvise brudd på juridiske prosedyrer i denne kampen.
Karriere innen FBI og dets forløper
I løpet av den første verdenskrig fant Hoover seg arbeid i USAs justisdepartement. Han viste talent for arbeidet og var snart leder for utlendingskontoret. I 1919 ble han leder for den nye General Intelligence Division of the Justice Department. Deretter, i 1921, ble han med i Bureau of Investigation som nestleder, og i 1924 ble han utnevnt til fungerende direktør. 10. mai 1924 ble han utnevnt til direktør av president Calvin Coolidge og ble slik den sjette direktøren for byrået. Dette skjedde rett etter president Warren Hardings død og som en respons på beskyldninger om at den tidligere direktøren, William J. Burns, var involvert i de økonomiske skandalene rundt Harding-administrasjonen. Da Hoover tok over Bureau of Investigation hadde organisasjonen rundt 650 ansatte, derav 441 spesialagenter.
Gangsterkrigene
En aksjon mot en sommerhytte kalt «Little Bohemia» i Manitowish Waters, Wisconsin, førte til at en agent og en sivilist ble drept og flere andre såret. Alle gangsterne unnslapp. Hoover forstod at jobben hans var i fare og satte alt inn for å få tak i gjerningsmennene. Hoover var spesielt opptatt av å få arrestert Dillinger, hvis forbrytelser han betraktet som et direkte angrep på ham selv og «hans» byrå. Sent i juli 1934 mottok Melvin Purvis, sjef for byråets operasjoner i Chicago, et tips om hvor John Dillinger befant seg. Dette førte til at Dillinger ble skutt ned under en voldsom skuddveksling utenfor Biograph Theater.
På grunn av medieomtalen av skuddvekslinger og arrestasjoner av bankrøvere, for eksempel Dillinger, Alvin Karpis og Machine Gun Kelly, ble byråets jurisdiksjon utvidet, og det ble døpt om til FBI i 1935. I 1939 var FBI den viktigste organisasjonen når det gjaldt innsamling av innenlands etterretning. Hoover gjorde forandringer; han utvidet og samlet arkivene med fingeravtrykk og skapte slik den største samlingen av slike noensinne.