cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
T-banetog i Oslo
T2000
T2000 bestod av seks tovognstog (12 vogner) som ble kjøpt inn i 1994 for å erstatte de gamle teakvognene. Togene var plaget av barnesykdommer i starten, men etter hvert har de begynt å fungere greit. T 2000 var den første vogntypen på T-banen der passasjerene kunne spasere mellom vognene. Mange var også svært fornøyd med seteløsningen i vognsettene, da disse ikke var organisert som sittegrupper, men som rader med 3 x 2 seter, enten mot eller med kjøreretningen. T 2000 var utstyrt med strømavtakere på taket, men var ikke brukt på Kolsåsbanen da de ikke kunne kjøres i trevognstog. Derfor ble vogntypen normalt brukt kun på linje 1.
T2000-togsettene ble hugget opp og solgt som skrapmetall for gjenvinning i 2011, med unntak av to av vognene som ble bevart til museumsbruk.
MX3000
Vinteren 2005/2006 testet Oslo T-banedrift nye t-banevogner fra Siemens AG som har erstattet hele den tidligere vognparken. De nye vognene har et nytt utseende og er av typen MX 3000. De første vognene av denne typen ble satt i trafikk september 2006 og trafikkerer i dag alle t-banelinjer.
M4000
Den 16. februar 2022 besluttet bystyret i Oslo at Sporveien skal kjøpe inn 20 nye T-banetog som skal leveres til åpningen av Fornebubanen i 2027/28. M4000 vil på mange måter ligne på dagens vognsett, MX3000. Det vil også legges opp til bedre løsninger for av- og påstigning og informasjon til passasjerer, samt at det vil være økt fokus på sikkerhet og bærekraft.
Ransom County
Ransom County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Dakota. Det ligger i de sørøstlige delene av staten og grenser mot Cass County i nordøst, Richland County i øst, Sargent County i sør, Dickey County i sørvest, LaMoure County i vest og mot Barnes County i nordvest.
Legitim
Legitim (av latin lex / legis = lov) betyr rettmessig. Ordet brukes om noe eller noen som oppfyller krav i bestemte juridiske rettsregler, og/eller oppfyller vilkår i visse andre sosiale normer.
Sammen med ordet legitim hører bl.a. verbet å legitimere, substantivene legitimitet og legitimasjon samt motsetningen illegitim.
Ordet brukes om for eksempel legitime interesser, og betegner da interesser som kan bli åpent forsvart og begrunnet med rettsregler eller andre anerkjente regler.
Uttrykket legitime krav er brukt om krav som anses velbegrunnet i rettsregler eller andre regler.
Å legitimere kan bety å gi en begrunnelse ut fra slike regler.
Å legitimere seg kan bety å dokumentere sin person og sitt navn ved et offisielt utstedt dokument som pass eller førerkort. Slike dokumenter kalles «legitimasjon».
Ace Golf
Ace Golf er et videospill som ble utgitt i 2002 til GameCube. Spillet ble også lansert i Nord-Amerika under navnet Swingerz Golf og i Japan under navnet Wai Wai Golf.
Lushaugen
Lushaugen er et fjell på grensen mellom Gran kommune i Innlandet og Hurdal kommune i Viken. Det har en høyde på 812,17 meter over havet og er det det høyeste punktet i Gran, og det nest høyeste fjellet i Akershus, bare 7 cm lavere enn Fjellsjøkampen i Hurdal.
På toppen sto det tidligere et brannvakttårn, og i 1937 ble det bygget ei hytte like ved som brannvakta bodde i. Denne hytta er nå i privat eie. Lushaugen nås enkelt fra både Lygna i vest og Malsjøsætra i sør. Lygnaplatået har et småkupert viddelandskap, velegnet for skiturer i det store løypenettet i vinterhalvåret. Lushaughytta 350 meter vest for Lushaugen er et populært turmål.
I 2018 ble det reist et nytt utsiktstårn på toppen.
Pushpa Lal Shresta
Pushpa Lal Shresta (født 1924, død 22. juli 1978) var en berømt kommunistleder i Nepal. Han er kjent som grunnlegger av både Nepal Kamyunishta Parti (NKP) og NKP (Pushpa Lal).
Hans enke, Sahana Pradhan, er også berømt som kommunistisk leder,  og fortsatt aktiv i NKP(forente marxist-leninister).
Stifter av Nepal Kamyunishta Parti
Hans eldre bror var Ganga Lal Shresta, som under Rana-diktaturet i 1940 blei skutt  for å være medlem i det illegale partiet Praja Parishad.
Pushpa Lal var først aktiv i Nepals Kongressparti i Calcutta på slutten av 1940-tallet, men blei skuffa over Kongressen.
I 1949 grunnla han NKP i Calcutta. To forskjellige datoer har vært oppgitt for stiftelsen: 29. april og 15. september.
I opposisjon på 1950-tallet
Han var generalsekretær (leder) av partiet fram til 1951, da Man Mohan Adhikari tok over. Dette blei innledinga på mange år med partikamper, som etterhvert sprengte NKP.
I 1953 gifta han seg med Sahana Pradhan.
Håvard Vikhagen
Håvard Vikhagen (født 8. juni 1952) er en norsk maler fra Hjørungavåg, bosatt i Oslo. Han har blitt karakterisert som en «neoekspressiv» maler.
Pushpa Lal Shresta
I opposisjon på 1950-tallet
Utover 1950-tallet kom han i sterkere opposisjon til ledelsen i NKP, og han sto fram som lederen av venstrefløya i partiet.
Håvard Vikhagen
Han var festspillutstiller under Festspillene i Bergen 1996, er innkjøpt av Museet for samtidskunst, Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Astrup Fearnley Museet for Moderne Kunst.
Pushpa Lal Shresta
I opposisjon på 1950-tallet
I 1955 kom partisekretær Adhikari med en uttalelse om at NKP anerkjente kongen som Neplas statsoverhode. Pushpa Lal sa at dette var i strid med NKPs mest grunnleggende prinsipper.
I 1959 fikk partiets generalsekretær, Keshar Jung Rayamajhi, gjennom at NKP skulle stille opp til det første parlamentsvalget,  til tross for at kong   da han blei pressa til å utskrive valg, ikke hadde innfridd det gamle kravet fra revolusjonen i 1951 om at det skulle velges ei grunnlovsgivende forsamling, og en uke før valget proklamerte en ny grunnlov som ga kongen stor makt. Pushpa Lal protesterte.
Partikampen 1960 til 1962
Da kong Mahendra gjorde statskupp og forbøy alle politiske partier i desember 1961, sendte partisekretær Rayamajhi, som var i Moskva, ut ei erklæring der han støtta kuppet. Pushpa Lal sendte på vegne av politbyrået i NKP i Kathmandu ut ei erklæring som  krevde slutt på  den militære terroren, og en konferanse av alle politiske partier.
Etter dette blei den indre partikampen akutt. Pushpa Lal Shresta måtte dra i eksil i India, andre partiledere fikk etterhvert langvarige fengselsstraffer, mens Rayamajhi, som med tida skulle bli en kjent monarkistisk politiker, kunne operere åpent i Nepal.
Raymajhi-fløya, som kontrollerte den daglige partliledelsen, led først nederlag først på et månedslangt plenum i 1961 i Darbhanga, India. Den ignorerte vedtaka derfra og fortsatte som før.
Dette førte til at majoriteten i partiet mot den daglige ledelsens vilje tvang gjennom at NKPs 3. landsmøte blei innkalt i Varanasi, India, i 1962. Raymajhi blei ekskludert og danna sitt eget prosovjetiske parti, NKP(Rayamajhi).
Partiledelse sammen med Tutsi Lal etter 1962
På det 3. landsmøtet blei Tulsi Lal Amatya valgt til ny generalsekretær, og Pushpa Lal Shresta blei valgt til å lede partiet sammen med ham.
Majoriteten i NKP støtte Kinas Kommunistiske Parti i striden med Sovjetunionens Kommunistiske Parti, og var erklært revolusjonær. Pushpa Lal var ledende i å få gjennom dette. Men ellers inntok han mellomstandpunkter når det gjaldt flere innenrikspolitiske stridsspørsmål.
Mohan Bikram Singh hadde på plenumet i 1961 fått flertall for sin linje om at NKP skulle kreve valg på ei grunnlovsgivende forsamling og avvise å samarbeide med Nepals Kongressparti. Pushpa Lal støtta derimot kravet om å  gjeninnkalle nasjonalforsamlinga fra 1959,  som kongen hadde oppløst, og han gikk inn for samarbeid med  Kongressen. Dette skulle også seinere bli sentrale stridsspørsmål mellom ham og andre maoistiske kommunistledere.
Utover 1960-tallet førte den politiske undertrykkelsen til at partiets organisasjon inne i Nepal fungerte stadig dårligere. Fra om lag 1965 var kontaktene mellom partiledelsen og de lokale organisasjonene i praksis stort sett brutt sammen.
Forholdet mellom Pushpa Lal og Tutsi Lal blei også stadig dårligere.
NKP(Pushpa Lal) stiftes 1968
I 1968 fulgte et flertall av partimedlemmene Pushpa Lal da han på en kongress i mai i Ghorakhpur, India, stifta et nytt parti,  som blei kjent som NKP (Pushpa Lal).
(Amatya beholdt den formelle kontrollen over det gamle partiapparatet, men partiet hans blei ei lita gruppe uten politisk innflytelse, som etter splittelsen blei kjent som NKP(Amatya)).
NKP(Pushpa Lal) blei noen år framover det største og viktigste kommunistpartiet i Nepal.
Noen av dem blei til slutt grunnlaget for et Nepals to dominerende parlamentariske  partier etter 1991: Det legale og moderate kommunistpartiet som ofte kalles UML.
Konkurrerende partier og splittelser
I 1971 kom Mohan Bikram Singh på frifot etter en lang fengselsstraff. Sammen med flere andre kjente partiledere, bl.a. Man Mohan Adhikari, laga han organisasjonen, som hadde som målsetting å gjenforene de kommunistiske partiene og gruppene.
Men enhetsforsøket med NKP(Pushpa Lal) stranda, og Singh stifta isteden i 1974 et nytt parti,  NKP (Chautho Mahadhiveshan) (parentesen betyr fjerde landsmøte), som blei det sterkeste og viktigste kommunistpartiet på 1970-tallet. (Ahdikari starta seinere også sitt eget parti, kjent som NKP(Adhikari) eller NKP(Manoman). Det fikk liten betydning.)
Blant dem som brøyt ut var kamerat Rohit (Narayan Man Bijukche), en newari-leder fra Bhaktapur. I 1976 stifta han Nepal Mazdoor Kizan Party, et parti som blei meget sterkt lokalt og har dominert Bhaktapur by siden.
Madan Kumar Bhandari, en studentleder som gikk ut i 1976 for å danne Mukti Morcha Samuha (Frigjøringsfont-gruppa), var blant de som slutta seg til NKP(ML). (I 1991 blei han den reelle lederen i UML.)
Alt dette svekka NKP(Pushpa Lal) og reduserte dets betydning i de siste åra av Pushpa Lal Shrestas liv.
Bohuslän
Bohuslän (norsk: Båhuslen; dansk: Bohuslen) er Sveriges vestligste landskap, beliggende ved Skagerrak, med Uddevalla som største by.
Pushpa Lal Shresta
Pushpa Lals parti etter hans død
Hans begravelse i 1978 blei markert med en stor demonstrasjon, som uttrykte at forskjellige kommunistartier så Pushpa Lal Shresta som en viktig pioner. Tilhengere av Kongresspartiet skal også ha deltatt, og dette skal ha vært blant de første eksemplene på tendensen med mer samarbeid mellom kommunister og folk fra Kongresspartiet.
Bohuslän
Bohuslän grenser i øst til Dalsland og Västergötland, i syd til Västergötland, i vest til Skagerrak og i nord til Viken fylke i Norge. Det er kjent for sitt fiske, salte bad og svaberg. Bohuslän har 20 000 registrerte fornminner. Bohuslän er oppkalt etter den norske middelalderborgen Båhus festning, som har fått navnet sitt etter holmen den er bygget på, Bàgaholmr (nåværende Fästningsholmen).
Pushpa Lal Shresta
Pushpa Lals parti etter hans død
Sahana Pradhan tok over ledelsen av partiet etter Pushpa Lal Shrestas død. I 1986 slutta hun partiet sammen med NKP(Manmohan) til NKP(Marksbadi) (parentesen betyr marxistisk).
Bohuslän
Fra omkring 1050 til 1658 tilhørte Båhuslen Norge, hvor det var et slottslen og en del av Oslo bispedømme. Båhuslen ble avstått til Sverige etter freden i Roskilde i 1658 og til tross for flere forsøk aldri senere gjenerobret.
Pushpa Lal Shresta
Pushpa Lals parti etter hans død
I januar 1991 tok hun partiet med inn i det nye, store og moderate kommunistpartiet UML, der hun blei den første offisielle partilederen.
Bohuslän
Navn
Navnet Baahus og Baahuslen (Baahuus Lehn) begynte å brukes fra 1400-tallet for den søndre delen av landskapet Elvesyssel, men med tiden omfattet det også den nordre delen (Viken).
Pushpa Lal Shresta
Arven etter Pushpa Lal Shresta
Pushpa Lal  Shresta er etter sin død  blitt tatt til  inntekt for svært ulike fløyer i kommunistbevegelsen i Nepal. Prachanda roser ham som en revolusjonær, som innførte Maos tenkning i kommunistpartiet. De moderate kommunistene brukte i sin tid Pushpa Lal som et argument for linja med å samarbeide med Nepals Kongressparti.
Han reknes fortsatt som en viktig marxistisk teoretiker, og mange av verkene hans er nyutgitt.
En minnepark med Pushpa Lal Shrestas navn ligger i Nuwarthok, Pokhara. En statue av ham blei avduka der den 23. juli 2006.
Bohuslän
Historie
Båhuslen omtales indirekte som dansk landskap da Ottar fra Hålogaland i 880-årene seilte fra Skiringssal i Vestfold til Hedeby. I tre dager hadde Ottar og hans menn Danmark til venstre for seg, hvilket kan tyde på at store deler av Østfold og Båhuslen på den tiden ble regnet som underlagt Danmarks konge. Ifølge Snorre gikk dette landskapet under navnet Alvheim.
Under senere konger som Magnus den gode og Harald Hardråde var Norge på 1000-tallet på offensiven overfor tilgrensende kongerikene og norsk riksterritorium ble utvidet sydover gjennom Båhuslen helt til Gøtelv. Således hadde de norske og danske kongerikene inntil midten av 1200-tallet felles landegrense mellom Båhuslen i Norge og Halland i Danmark. Mellom disse landskapene fikk Svearike på midten av 1200-tallet ved Birger jarl, kontroll over et lite landområde omtalt som utlandet, (Askim, Vättle og Sävedal herreder), som gav en etterlengtet tilgang til Skagerrak.
Båhuslen er et langstrakt og smalt landområde, ettersom det strekker seg ca 160 km langs kysten fra Kvillebekken på øya Hisingen i utløpet av Gøtelv i syd til Iddefjorden i nord, mens det på sitt bredeste var omkring 40 km. I nord skilte kompakte skogsområder det norske kystlandet fra innlandsbygdene i Götaland i Sverige. Lenger syd utgjorde Gøtelv, eller bare Elven, over en lang strekning riksgrensen mellom Norge og Sverige, og inntil våre dager brukes uttrykkene norske og svenske siden om elvebreddene. Unntatt fra dette var det norske området Skårdal som av strategiske grunner var etablert på østsiden av Gøtelv overfor Båhus. Trafikken på Elven kunne dermed skattlegges fra festningen. Norges sørligste punkt i 1658 var øya Inn-Vinga (57°38′35″N11°37′15″Ø), hvilket er noe syd for Skagen som er Danmarks nordligste odde, og 37.4 km syd for Lindesnes fyr.
I borgerkrigstiden gjorde områdets nærhet til Svearike det svært utsatt for invasjoner og okkupasjon av styrker som hadde sine baser i Götaland. I 1134 møtte kong Magnus Sigurdsson kronkreveren Harald Gille i slaget ved Fyrileiv ved Gullmarsfjorden, og i 1158 og -59 ble Konghelle angrepet av en annen kronkrever, Håkon Herdebrei. Den første befestningen ved Kongshelle, borgen Ragnhildsholm ble bygget på 1200-tallet på Håkon Håkonssons regjeringstid. Båhuslens neste by, Marstrand, nevnes første gangen i 1291. I tidlig norsk administrativ inndeling utgjorde de nordlige bygdene i Båhuslen Ranafylke, de sydlige Elfsysla, hvor både Kongshelle og Marstrand var anlagt. Landsdelen var fra 1200-tallet inndelt i 16 skipreider, som i hovedsak tilsvarer dagens svenske herreder.
En gang på midten av 1200-tallet lykkedes Birger jarl å få kontroll over den nordligste delen av Halland, omtalt som utlandene, (Askim, Vätte og Sävedal herad), samt Lundby og Tuve sogn på Hisingen. Dermed fikk svenskene en etterlengtet korridor mellom Götaland og Kattegat. Hisingen ble dermed delt i en norsk og svensk del, hvilket medførte at riksgrensen fikk en særpreget sving innom på øyen - en grense som lå fast inntil avståelsen i 1658.
Nærmeste svenske by til munningen av Götaelv var den gang Lödöse, 4 mil nordøst for dagens Göteborg, (senere benevnt som Gamla Lödöse).
Viktigste by i middelalderen var Konghelle, som den ble kalt den gang og som fungerte som Norges hovedstad for en tid, som lå ved borgen Ragnhildsholm, som i begynnelsen av 1300-tallet ble erstattet av festningen Båhus.
Sivil og kirkelig inndeling som norsk len
Ved kong Sverres inndeling av landet i sysler mot slutten av 1100-tallet ble Ranafylke (tilsvarte Båhuslen) delt i to, med Elfsysla i syd og Ranrikesysla i nord. Disse to syslene ble ved overgangen til len hhv. Båhus len og Viken len, som var to len inntil Viken ble lagt under høvedsmannen på Båhus i 1532. Viken len lå under svenskekongen 1523-32.
På 1500-tallet var Norge inndelt i fire hovedlen eller slottslen:
De to smålenene under Baahus ble hvert sitt fogderi, Orust og Tjørn i syd og Viken i den nordlige delen av Båhuslen. Disse ble senere delt i hhv. tre og to fogderier, slik at hele Båhuslen utgjorde fem fogderier.
Båhuslen var i 1659 administrativt delt inn fem fogderier og lå geistlig under Oslo bispedømme.
Den nordlige delen bestod av: Disse utgjorde til sammen det kirkelige området Ranrike prosti (senere Vigen prosti).
Fra norsk til svensk
Etter freden i Roskilde i 1658 måtte hele lenet med unntak av Enningdalen avstås til Sverige. Båhus med hele slottsarkivet ble påtent og nedbrent ved evakueringen. Ved grensetraktaten av 1661, ble som den første del av den norske riksgrensen fastlagt detaljert gjennom en grenseoppgang fra Skagerrak til Kornsjø. Norsk jurisdiksjon ble imidlertid ikke avskaffet før i 1680 (kirkeloven inkludert). Enningdalen ble værende norsk etter forhandlinger på grunn av tømmerfløtingen i Enningdalselva ned til Halden.
Opprinnelig var det en del av fredstraktaten at både norsk (dvs. dansk på den tiden) språk og lov skulle tillempes. Denne ordningen var ikke uvanlig i det store svenske riket, jfr Finland. Etter stadige forsøk på gjenerobring fra Norge utover 1700-tallet, der særlig Jens Colstrup var sentral, ble imidlertid dette sett på som en trussel mot lojaliteten til Sverige og en radikal forsvensking av Båhuslen ble gjennomført, til dels med tvangsmidler.
Shiba
Shiba (FCI #257) er en japansk hunderase med urhundpreg. Det er en liten til medium størrelse spisshund som regnes som den mest opprinnelige av de japanske spisshundene. Rasen er svært populær i hjemlandet, der man regner med at det finnes omkring 9 000 000 av den. Populariteten har trolig sammenheng med den hendige størrelsen og den robuste typen. Rasen ble erklært å være et nasjonalmonument i Japan i 1936.
Opprinnelse og alder
Shiba er en liten spisshund med sterkt urhundpreg. Hvor gammel den er vet man ikke med sikkerhet, men typen er svært gammel og stammer trolig opprinnelig fra Asia. Shiba tilhører gruppen med de eldste hundene man kjenner til, og den regnes som den eldste av de japanske hunderasene. Navnet shiba refererer til noe som er lite på japansk, altså en liten hund.
Man har regnet med at shibaen opprinnelig stammer fra hovedøya Honshu, men typen må ha innvandret fra det sørøstre Asia, kanskje Korea. Dette er imidlertid den eneste av de japanske spisshundene som ikke opprinnelig var endemisk for et bestemt område. Den var derimot typisk for fjellstrøkene som vender mot Japanhavet. Det kan indikere at den også er den eldste av de japanske hunderasene.
Noen mener at den ble ført dit av et mongolsk folk som skal ha innvandret til disse øyene et par hundre år før Kristus, andre at den kom enda tidligere. Skjeletter som er funnet etter flere tusen år gamle hunder i de østre delene av Asia, viser at typen ikke har forandret seg i særlig grad. Shiba er også nært beslektet med chow-chow, kanskje som progenitor.
Shiba har trolig et opphav fra fjellstrøkene på øya, siden små hunder gjerne forbindes med høyereliggende strøk. Den var opprinnelig en jakthund for småvilt og fugl. Navnet shiba betyr liten og mange mener at størrelsen har gitt opphav til denne betegnelsen. Shiba kan imidlertid også bety kratt, og noen har antydet at den karakteristiske rødfargen på denne hunden kan ha sammenheng med fargen på bladene i krattskogen om høsten.
Opprinnelig fantes det tre varianter av shiba i Japan; såkalt shinshu shiba (som stammet fra områdene rundt Nagano), mino shiba (som stammet fra områdene rundt Gifu), og sanin shiba (som stammet fra de nordøstre områdene på Honshu). Alle tre typene har i større eller mindre grad gitt sine bidrag til dagens shiba, men forholdet dem imellom er ukjent. På 1920-tallet var rasen nesten utryddet, idet bare de tre nevnte linjene hadde overlevd. Utbruddet av andre verdenskrig og et utbrudd av valpesyke i 1959 gjorde sitt til at det møysommelige arbeidet med å redde rasen ble vanskelig. Etter utbruddet fantes det kun shinshu shiba i tilstrekkelig antall for avlsarbeidet, selv om også de to andre linjene ble benyttet i en viss utstrekning (så langt det var mulig av hensyn til innavl).
I Japan blir de nasjonale spisshundene gjerne sett på som varianter av samme hund. I 1928 ble foreningen til bevarelse av de japanske hundene stiftet. Under andre verdenskrig sank bestanden betraktelig, og etter krigen ble det nedlagt et stort arbeid fra klubben for å bygge opp igjen de forskjellige variantene. På grunn av urolige tider var det brukt for en liten vakthund, og shibaens popularitet steg fort.
I dag er den en populær selskaps- og vakthund, og den brukes fortsatt til jakt. I Japan kan opp mot 1 000 hunder delta på de store spesialutstillingene. Det var først etter krigen at rasen i nevneverdig grad ble eksportert, og da først og fremst til USA. I 1972 kom de første hundene til Europa, nærmere bestemt Sverige. Siden har rasen spredt seg over store deler av verden og populariteten øker stadig. Til Norge kom de første hundene i 1987.
Utseende, anatomi og fysikk
Shiba er en liten til middels stor spisshund med godt utviklet benstruktur og muskulatur. Kroppen er en tanke lengre enn høyden (11:10). Ryggen er kort og sterk og lendet bredt og muskuløst. Brystkassen er dyp og har svakt buede ribben. Buklinjen er godt opptrukket. Halen er høyt ansatt og bæres enten ringlet eller i en sigdformet bue over ryggen. Den er hurtig og beveger seg lett og uanstrengt i alle typer terreng. Hannene måler 38,5-41,5 cm i skulderhøyde, tispene ca. 3 cm mindre. Vekten er normalt 7-12 kg. I Japan varierer høyden noe mer (34-42 cm). Der er det dessuten vanlig med større variasjon i fargene enn hva FCIs rasestandard tilsier.
Lynne og væremåte
Shiba trenger en tydelig leder, tålmodighet og belønning. Den trenger imidlertid tidlig og mye sosialisering for å bli harmonisk sammen med andre hunder og fremmede mennesker. Inne er den gjerne rolig og avslappet, og den regnes som svært renslig. Med sin tette pels (som er forbausende lettstelt) er den en hund som passer ypperlig for et nordisk klima, som ikke er ulikt det man finner i fjellene i Japan.
Annet
Shiba har anlegg for å mangle tenner, men arveanlegget er ikke skikkelig kartlagt. Rasen skal ifølge rasestandarden ha fullt tannsett, men det er tegn som tyder på at utstillingsdommere (både i Vesten og i hjemlandet Japan) ikke vektlegger manglende tenner i særlig grad. Så langt bekjent finnes det heller ingen statistikk som kan fortelle hvor alvorlig denne defekten har blitt eller er i ferd med å bli.
De japanske spisshundene av urhundtype regnes som sunne. Pelsen minner om polarhundenes og er nærmest «selvrensende». Den krever imidlertid systematisk stell i røyteperiodene, når underulla slipper. Disse hundene er typisk også svært nøye med egen hygiene.
8. mars-alliansen
8. mars-alliansen er en koalisjon av politiske partier i Libanon, og består av opposisjonen i landet. I motsetning til 14. mars-alliansen er 8. mars-alliansen pro-syrisk. Navnet på alliansen kommer fra dagen 8. mars 2005, da flere hundre tusen mennesker demonstrerte i Beirut som et svar på Sederrevolusjonen. Demonstrantene takket Syria for at de hjalp til med å stoppe den libanesiske borgerkrigen, og for å støtte libaneserne mot den israelske okkupasjonen. De viktigste partiene i koalisjonen er Amal, Hizbollah og Den frie patriotiske bevegelse.
Alliansen har nå 56 av 128 seter i nasjonalforsamlingen. Michael Aoun, leder for det sekulære partiet Den frie patriotiske bevegelse, var opprinnelig en del av 14. mars-alliansen, men skrev under på en intensjonsavtale med Hizbollah, og ble som følge av dette sett på som en del av 8. mars-alliansen av 14. mars-alliansen.
Konseptualisme
I metafysikk er konseptualisme en teori som forklarer sammenhengen mellom det universale og det partikulare som konseptualiserte rammer plassert innenfor det tenkende sinnet. Midt mellom nominalisme og realisme (ontologi), nærmer det konseptualistiske synet seg konseptet om universaler fra et perspektiv som benekter deres tilstedeværelse i detaljer utenfor sinnets oppfatning av dem. Konseptualisme er anti-realistisk når det gjelder abstrakte objekter, akkurat som immanent realisme er (deres forskjell er at immanent realisme aksepterer at det finnes sinnsuavhengige fakta om hvorvidt universaler er instansiert).
Korpehaugen
Korpehaugen er et fjell som ligger nord for Skrukkelia i Hurdal kommune i Akershus. Det har en høyde på 762,8 meter over havet og er det tredje høyeste fjellet i Akershus av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.
Robert Ritter von Greim
Robert Ritter von Greim (født 22. juni 1892 i Bayreuth i Bayern, død 24. mai 1945 i Salzburg, Østerrike) var en tysk flyver og generalfeltmarskalk under andre verdenskrig. Han deltok også i første verdenskrig.
Bakgrunn og første verdenskrig
Robert Greim var sønn av en bayersk politikaptein. I 1911 ble han tatt opp som kadett i hæren og tjenestegjorde i første verdenskrig i artilleriet. I 1915 ble han flyttet over til Fliegertruppe, det tyske luftvåpenet. Greim fløy først tosetere, men gikk så over til Jasta 34b (Jagdstaffel, «jagerskvadron») i 1918. Enheten hadde da blitt utstyrt med overflødige fly fra Jagdgeschwader I, som Manfred von Richthofen hadde ledet inntil sin død 21. april 1918. Selv om flyene var gamle, var de betraktelig bedre enn de Jasta 34b hadde fra før. I juni 1918 var Greim i kamp med en Bristol F.2, og flyet hans ble skadet. Han klarte allikevel å landet og kom uskadd fra hendelsen.
Han skjøt ned 28 fly, og ble tildelt Jernkorset, Pour le Mérite og den bayerske Militär-Max-Joseph-Orden. Sistnevnte innebar også adelskap og riddertittelen Ritter og adelspredikatet von til navnet.
Mellomkrigstiden
Under Kappkuppet i mars 1920 hadde han ansvaret for flytrafikken mellom Berlin og München, men forlot etter eget ønsket det militære senere samme år, med grad av hauptmann. Han studerte deretter juss i München. Han arbeidet deretter i en bank, og fra midten av 1920-årene var han i Kina for å bistå i oppbyggingen av et luftvåpen for Kuomintang-regjeringen. Da han kom tilbake til Tyskland ble han sjef for flyskolen i Würzburg, hvor blant andre Elly Beinhorn var.
Greim fikk i 1938 kommandoen over avdelingen for forskningsteknikk i Luftwaffe.
Slaget om Berlin
Under slaget om Berlin fløy Greim inn til byen sammen med Hanna Reitsch for å møte Hitler. Flyet ble beskutt og Greim ble såret i foten, og Reitsch overtok flyvningen. De klarte å lande på en improvisert flystripe i Tiergarten ved Brandenburger Tor. Hitlers privatlege, Ludwig Stumpfegger, tok seg personlig av Greim i Førerbunkeren. De to flyverne forsøkte å få Hitler til å bli med dem ut av byen, men Hitler nektet. På dette tidspunkt hadde Hitler fått kjennskap til at Göring uten hans tillatelse hadde kontaktet de allierte for å forhandle, og avsatte ham. Han forfremmet Greim til generalfeltmarskalk, og utnevnte ham til kommandant for Luftwaffe. Dette var en tom tittel, ettersom Luftwaffe var en minimal styrke, med få fly og nesten ikke noe drivstoff.
Død
Reitsch greide å fly Greim ut av Berlin, og de ble begge tatt til fange av amerikanske soldater 8. mai 1945, samme dag Tyskland kapitulerte. Det ble bestemt at han skulle overføres til de sovjetiske styrkene, og da Greim fryktet å bli torturert og henrettet av russerne valgte han å begå selvmord med cyanid den 24. mai 1945. Han siste ord var: «Jeg er sjefen for Luftwaffe, men jeg har ikke noe Luftwaffe».
Ole Nikolai Wæhre
Ole Nikolai Olsen Wæhre (1854–1914) var en norsk kommunepolitiker og gårdbruker på Skatval i Nord-Trøndelag. Han var Skatvals ordfører fra 1908 til 1913. Han var venstremann.
Liv og virke
Han vokste opp på Østre Være, øst for Ranheim i Strinda prestegjeld. Som ung var han gårdsbestyrer på Vestre Ranheim, som var eid av brukseier Lauritz Jenssen. Han giftet seg til gården Østre Skatval (eller Kirke-Skatval) i 1880 og kjøpte gården av svigerfaren i 1882.
O.N. Wæhre var Skatvals varaordfører 1902–1907 og ordfører 1908–1913. Han var først valgt på en ren venstreliste, senere på borgerlige felleslister. Han var formann i direksjonen (styret) i Stjørdalens Sparebank 1904–1914. Han var også forlikskommissær, overformynder, skjønnsmann, takstmann ved utbyggingen av Hell–Sunnanbanen og takstmann for Norges Hypotekbank.
Han ble utnevnt til å være dommer under en landbruksutstilling i Kristiania (Oslo) i 1914, men døde under oppholdet i hovedstaden. Han ble begravet fra Skatval kirke.
Ole Nikolai Wæhre og Mette, født Skatvold, hadde ingen egne barn, men tok til seg fosterdatteren Karen Marta, som giftet seg med John Arnstad, som kjøpte gården etter Ole Nikolai Wæhres død. Svigersønnen ble også ordfører i bygda.
Tragedies
Tragedies er det andre studioalbumet til det norske doom metal bandet Funeral. Dette albumet regnes som gjennombruddet til Funeral.
Pyuthan (distrikt)
Pyuthan-distriktet ligger Rapti sone i Midtvestregionen. Hovedstad er Pyuthan.
Pyuthan grenser mot Rolpa i øst, Baglung i nord, Gulmi i nordøst, Arghakhanchi i sørøst, og Dang i sør.
Distriktets areal er 1 309 km². Befolkninga var i 2001 212 484.
Distriktet inneholder 49 landsbyutviklingssoner og ingen bykommuner.
Nasjonalt er distriktet kjent for å være dominert av magar-nasjonaliteten, som snakker flere nær beslekta tibeto-burmesiske språk og blander tradisjonell religion med innslag fra hinduisme og buddhisme. Magarene står i motsetning til den herskende forma for hinduisme i Nepal, som bl.a. har undertrykt noen av deres religiøse seremonier. Kvinnene har også en på mange måter friere stilling enn i reinere hinduiske befolkninger. Kaste-systemet var historisk sett fremmed for magarene, og er i den grad de har det, innført gjennom hinduisk misjon.
Av befolkninga var i 2001 parbatiya 39,82 %, dalit 20,9 %.
Berekna levealder var 61,7 år. Barnedødelighet pr 1 000 fødte 64.8. Befolkning uten tilgang til reint vann 32,5 %. Antall leger i distriktet 5 (alle tall 2001.) Pyutan distrikt er kjent for tradisjonell produksjon av den tradisjonelle nepalske kniven kukri.
Toppåsen
Toppåsen er et fjell nord for Skrukkelia i Hurdal kommune i Akershus. Det har en høyde på 753 meter over havet og er det fjerde høyeste fjellet i Akershus av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.
Alf Godagers veg
Alf Godagers veg (1–60b) er en vei ved området Sjetnmarka i Trondheim som strekker seg fra sørvestlig til nordøstlig retning fra krysset Mikkelvegen og Paul Skolemesters veg til Haldor Flatens veg gjennom en hesteskoform mot Øvre Leirfoss kraftverk. Veien er en gjennomfartsvei og fungerer som adkomstveg for boligbebyggelsen i området, som i hovedsak består av frittstående eneboliger. Kollektivselskapet AtB har for øvrig bussforbindelse til Alf Godagers veg med rute 3.
Veien er oppkalt etter maskinist og lokalpolitiker Alf Godager (1885–1952), som var maskinist ved Øvre Leirfoss kraftverk og som satt i Tiller herredsstyre i perioden 1917–1924 samt Tillers ordfører i perioden 1923–1924.
Jean-Baptiste Bourguignon d’Anville
Jean-Baptiste Bourguignon d'Anville (født 11. juli 1697 i Paris i Frankrike, død 28. januar 1782 samme sted) var en fransk geograf og kartograf. Han bidro vesentlig til å heve karttegningens kvalitet og nivå. Hans kart er karakterisert av omhyggelig og nøyaktig arbeid og i høy grad basert på egen forskning. Særlige kartene av den antikke verden er blitt verdifuille.
Liv og virke
Hans lidenskap for geografisk forskning manfesterte seg allerede i barndommen. Som tolvåring moret han seg med å tegne historiske kart. Senere skulle hans vennskap med antikvaren Abbé Longuerue fremme ham i hans utvikling og arbeid.
Av hans kart (han utgav 211 slike) kan nevnes
D'Anville ble også en av medarbeiderne til Encyclopédie ou Dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers av Denis Diderot og Jean Baptiste le Rond d’Alembert.
Posthumt
Hans kartsamling (10 500 nummer) ble etter hans død innkjøpt for det kongelige bibliotek i Paris.
I 1976 ble månekrateret Anville oppkalt etter ham.
4. divisjon fotball for menn (Troms)
4. divisjon fotball for menn (Troms) er en regionalliga i fotball under Troms Fotballkrets. Fra og med sesongen 2011 vil 4. divisjon være det høyeste nivået i det regionale divisjonssystemet.
Vinneren av divisjonen vil sammen med vinneren av Finnmark Fotballkrets' 4. divisjon rykke opp til avdeling 12 i den nasjonale 3. divisjon.
Dag Halvorsen (1975)
Dag Halvorsen (født 23. mai 1975) er en norsk fotballspiller som spiller for Kjelsås. Halvorsen har spilt for Kjelsås i hele sin karriere, og passerte i kampen borte mot Groruddalen (24. juni 2006), 300 spilte kamper for A-laget. Halvorsen er spiss, og er i tillegg til spiller, daglig leder i Kjelsås Fotball.
Abstrakt ekspresjonisme
Termen «abstrakt ekspresjonisme» rommer flere og innbyrdes svært ulike stiler og type kunstnere, og flere av kunstnerne som falt inn under denne karakteristikken var verken spesielt abstrakte eller spesielt ekspresjonistiske. Action painting, American-style painting og color field var andre begreper som ble brukt for å beskrive denne kunsten.
Den abstrakte ekspresjonismen fikk sitt endelige gjennombrudd i 1951 med en stor utstilling på Museum of Modern Art i New York, kalt Abstract Painting and Sculpture in America. Etter dette fattet også CIA interesse for den abstrakte ekspresjonismen, som de mente uttrykte ideen om USA som den frie tankens og det frie markedets forsvarer. CIA så i den abstrakte ekspresjonismen et mulig propagandainstrument overfor de kommunistiske landenes sosialistiske realisme.
I løpet av 1960-tallet mistet bevegelsen sin dominerende posisjon i kunstverdenen, og ble utfordret og kritisert av nye retninger som minimalisme, konseptualisme og popkunst.
Utstillinger
På Royal Academy (i London) vises utstillingen Abstract Expressionism fram til 2. januar 2017.
Wincenty Kot z Dębna
Wincenty Kot z Dębna (født ca. 1395, død 14. august 1448) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Gniezno i Polen.
Han ble kreert til kardinal (pseudokardinal) den 4. april 1444 av motpave Felix V.
Han fratrådte som kardinal i 1447.
Hemmestad brygge
Hemmestad brygge er et museumsanlegg som viser fiskeri- jordbruks- og handelshistorie fra Kvæfjord-området. Museumsanlegget har før vært et handelssted, og drives av Sør-Troms Museum.
Museet har sesongåpent og har en kafé med enkel servering og en liten museumsbutikk i krambua. Som gammelt postkontor har Hemmestad eget poststempel.
Minibar
En minibar er et lite, selvbetjent kjøleskap ofte brukt på hotellrom. Gjestene kan forsyne seg med de produktene de ønsker fra kjøleskapet når de vil, og må betale for det når romregningen gjøres opp. Minibaren inneholder gjerne flasker med alkoholholdige drikker, jus og brus, i tillegg til godteri og sjokolade. Prisene er vanligvis høye sammenlignet med butikkpriser.
Da det ofte har blitt svindlet med varene i minibaren (gjester har drukket opp innholdet i de små flaskene og erstattet innholdet med vann) eller har unnlatt eller glemt å oppgi forbruket sitt, er mange minibarer nå automatisert slik et produkt blir belastet regningen straks det løftes ut av minibaren. Det sitter da små brytere i kjøleskapet som registrerer at varene fjernes.
De første minibarene med automatisk registreringssystem ble installert på Hilton Genève i Sveits i 1988. I tillegg til å gi driftsselskapene bedre fortjeneste, gir systemene besparelser fordi man får full oversikt over hvilke produkter som må etterfylles hvor. Den detaljerte oversikten over gjestenes forbruk har dessuten redusert muligheten for uoverensstemmelser mellom registrert og faktisk forbruk og også ført til større kundetilfredshet.
Ted DiBiase
Theodore Marvin «Ted» DiBiase sr. (født 18. januar 1954) er en amerikansk kristen prest, rådgiver, en pensjonert fotballspiller, bestyrer og fribryter. Han gjør skinn på World Wrestling Entertainments Raw-merke ved siden av sin sønn, Ted DiBiase jr. Sammen med Roddy Piper han er en av de mest berømte pensjonerte profesjonelle wrestlere som aldri har vunnet et World Championship.
Terra Nova-ekspedisjonen
Terra Nova-ekspedisjonen (1910–1913), offisielt British Antarctic Expedition 1910, var en britisk ekspedisjon ledet av Robert Falcon Scott. Ifølge ham var hovedmålet å ta seg til Sydpolen for å sikre at det britiske imperiet fikk æren for prestasjonen. Scott og fire ledsagere nådde Sydpolen 17. januar 1912, men oppdaget den konkurrerende ekspedisjonen ledet av Roald Amundsen hadde nådd polpunktet trettifire dager tidligere. På ferden tilbake til Cape Evans-basen omkom Scott og hans ledsagere. Dagbøkene deres ble funnet under et søk etter sydpolgruppen åtte måneder senere, og dermed ble ekspedisjonens skjebne kjent.
Ted DiBiase
Tidlig liv
Ted DiBiase er sønn av musiker Helen Nevins og stesønn av musiker «Iron» Mike DiBiase. Hans stefar døde av et hjerteinfarkt i ringen når han var bare 15 år. I svaret hans mor falt offer for depresjoner og alkoholisme, så Ted ble flyttet til Wilcox i Arizona for å leve med sine besteforeldre. Han ble uteksaminert fra Wilcox High School for å delta på West Texas State University med et fotballstipend.
Terra Nova-ekspedisjonen
På denne tiden var Scott, ved siden av Ernest Shackleton, Storbritannias mest erfarne leder av polarekspedisjoner, og hadde ledet Discoveryekspedisjonen til Antarktis i 1901–04. Terra Nova-ekspedisjonen, oppkalt etter ekspedisjonens forsyningsskip, var et privat initiativ finansiert med innsamlede midler og et mindre statlig tilskudd. Videre hadde den støtte fra den britiske marinen som bidro med erfarne sjøfolk, samt fra Royal Geographical Society. I tillegg til målsetningen om å nå Sydpolen, gjennomførte Scott også et omfattende vitenskapelig program, og utforsket Victoria Land og den Transantarktiske fjellkjede. Et forsøk på å ta seg i land for å utforske Kong Edward VII Land mislyktes imidlertid. En gruppe reiste også til Cape Crozier i juni og juli 1911 midt under den strenge antarktiske vinteren.
Scotts heltestatus i Storbritannia var ubestridt i mange år etter hans død, og det ble reist få spørsmål om årsakene til ulykken. Den siste fjerdedelen av det 20. århundre ble ekspedisjonen gransket nærmere, for eksempel har Scotts dagbok fått stor oppmerksomhet fordi den detaljerte fremstillingen kaster lys over omstendighetene rundt tragedien. Det er kommet frem flere kritiske synspunkter om årsakene til utfallet, og det diskuteres fremdeles i hvilken grad Scott selv hadde skyld i ekspedisjonens triste endelikt.
Ted DiBiase
I wrestling
Belter og belønninger
Dêngqên
Dêngqên (kinesisk: 丁青县; pinyin: Dīngqīng Xiàn) er et fylke i prefekturet Qamdo i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 58,762 innbyggere i 1999.
Selve hovedbyen hadde 5,224 innbyggere i2000.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 317 løper gjennom området. Den fører fra Chengdu i Sichuan til Nagqu i Tibet.
You Suffer
«You Suffer» er en sang av det britiske grindcore-bandet Napalm Death. Sangen har gjort seg fortjent til en plass i Guinness rekordbok som den korteste sangen som noensinne er blitt innspilt. Den er nøyaktig 1,316 sekunder lang, og består av den nesten uhørbare teksten «You suffer, but why?».
Sangen ble spilt inn i 1986 og ble utgitt på albumet Scum i 1987. Napalm Death spiller også sangen regelmessig på konsertene sine.
Ted DiBiase
I wrestling
All Japan Pro Wrestling Central States Wrestling Georgia Championship Wrestling NWA Tri-State | Mid-South Wrestling Association NWA Western States Sports St. Louis Wrestling Club Texas All-Star Wrestling TASW Heavyweight Championship (1 gang)[4] World Wrestling Federation Professional Wrestling Hall of Fame Pro Wrestling Illustrated Wrestling Observer Newsletter awards
You Suffer
Singel-utgivelse
I 1989 dukket sangen opp på den ene siden av en 7" singel som ble gitt bort gratis sammen med eksemplarer av et samlealbum med tittelen Grindcrusher. Sangen på den andre siden, «Mega-Armageddon Death Part 3» av Electro Hippies, varer også rundt et sekund, noe som gjør plata til den korteste singelen som noen gang er utgitt. Hver side har én rille i ytterkanten på plata som inneholder musikken, mens resten av overflaten er dekket av etset skrift og tegneserier.
Video
En video ble utgitt for sangen, beregnet å falle sammen med utgivelsen av dualdiscen Scum i mars 2007.
Terra Nova-ekspedisjonen
Bakgrunn
Etter Discovery-ekspedisjonen gjenopptok Scott sin sjømilitære karriere. Men han hadde fortsatt ambisjoner om å vende tilbake til Antarktis, og da med erobringen av Sydpolen som overordnet mål. Discovery-ekspedisjonen leverte et betydelig bidrag til kunnskapen om Antarktis, men man kom ikke lenger sør enn 82° 17' S og krysset ikke Rossbarrieren. Discovery-ekspedisjon base lå i McMurdo-sundet, og Scott var overbevist om at dette var hans eget «revir» som han alene hadde rett til å bruke som utgangspunkt for nye ekspedisjoner. I 1909 mottok han nyheten om at en ekspedisjon ledet av Ernest Shackleton nesten hadde lyktes i å nå Sydpolen. Med utgangspunkt i Scotts gamle base krysset Shackleton Rossbarrieren, oppdaget ruten over Beardmorebreen til Antarktisplatået, og fortsatte mot Sydpolen. Han ble tvunget til å gjøre vendereis på 88° 23' S, mindre enn 180 km fra polpunktet. Scott likte dårlig at Shackleton hadde brukt «hans» base, dette forsuret forholdet mellom de to, og økte Scotts motivasjon til å overgå Shackleton.
Under forberedelsene til den forestående ekspedisjonen var Scott klar over at andre liknende ekspedisjoner ble planlagt. En japansk ekspedisjon var i emning; Den australasiatiske antarktisekspedisjonen under Douglas Mawson skulle starte i 1911, men hadde startsted fra en annen sektor av kontinentet. I mellomtiden hadde Roald Amundsen, en potensiell rival, kunngjort planer om en arktisk reise.
Mannskap
Som leder for det vitenskapelige programmet oppnevnte Scott Edward Wilson som sjefsforsker. Wilson var Scotts nærmeste fortrolige i teamet; under Discovery-ekspedisjonen hadde han fulgt Scott til ekspedisjonens sørligste punkt. Han var ikke bare en fremragende zoolog, men også en talentfull illustratør. Den gruppen vitenskapsmenn han ledet var – ifølge Scotts biograf David Crane – «den mest imponerende gruppe forskere som hadde vært på en polarekspedisjon» – og inkluderte flere som senere skulle høste stor anerkjennelse som forskere: meteorologen George Simpson, den canadiske fysikeren Charles Wright, og geologene Frank Debenham og Raymond Priestley. Den ledende geologen Thomas Griffith Taylor, biologen Edward W. Nelson og assisterende zoolog Apsley Cherry-Garrard kompletterte teamet.
Cherry-Garrard hadde ingen vitenskapelig trening, men var Wilsons protesjé. Han hadde, som Oates, bidratt med £ 1 000 til finansieringen. Etter først å ha blitt avvist av Scott, opprettholdt han sitt bidrag, noe som imponerte Scott tilstrekkelig til at han omgjorde sin beslutning. Scotts biograf David Crane beskriver Cherry-Garrard som «ekspedisjonens fremtidige fortolker, historiker og samvittighet.» Herbert Ponting var fotograf, og hans bilder kom til å gi avgjørende informasjon om ekspedisjonen og dens tragiske utfall. Etter råd fra Fridtjof Nansen rekrutterte Scott også den unge norske skieksperten Tryggve Gran.
Transportmidler
Scott bestemte seg for en oppdelt transportstrategi, med bidrag fra hundespann, motordrevne sleder og ponnier. Han utnevnte Cecil Meares til å overta ansvaret for hundespannene, og rekrutterte Shackletons motorspesialist, Bernard Day, til å føre motorsledene. Oates skulle ha ansvaret for ponniene, men siden han ikke kunne slutte seg til ekspedisjonen før i mai 1910, satte Scott Meares til å anskaffe dem. Meares hadde imidlertid ingen erfaring med hester, noe som resulterte i ponnier av lav kvalitet og yteevne.
Shackletons ekspedisjon 1907–09 var den første tok som tok i bruk motorkraft og ponnier i Antarktis. Scott mente at ponniene hadde vært til god nytte for Shackleton, og var imponert over motorsledenes potensial. Likevel baserte Scott seg på at ekspedisjonsdeltakerne skulle trekke utstyret etter at motorsledene og ponniene hadde trukket sledene over Rossbarrieren og dermed spart mennenes krefter til de senere etappene opp Beardmorebreen og over Antarktisplatået. I praksis fikk de kun en kortvarig glede av motorsledene, og ponnienes alder og dårlige forfatning gjorde at heller ikke de var til særlig nytte. Scotts erfaringer fra Discovery-ekspedisjonen hadde gjort ham skeptisk til hundespannenes pålitelighet, men han skrev at han innså at de var svært effektive i de rette hender. Etterhvert som ekspedisjonen skred frem ble han stadig mer imponert over deres egenskaper.
Finansiering
I motsetning til Discovery-ekspedisjonen, der finansiering ble ordnet i fellesskap av Royal Society og Royal Geographical Society, ble Terra Nova-ekspedisjonen organisert som et privat initiativ uten betydelig institusjonell støtte. Scott beregnet totalkostnaden til £ 40 000 (£ 3 millioner etter 2009-kurs), hvorav halvparten etter hvert ble dekket av et statlig tilskudd. Resten ble skaffet ved private donasjoner og lån. Ekspedisjonen ble ytterligere støttet gjennom gratis materiell og hjelpemidler fra kommersielle firmaer. Pengeinnsamlingen ble i hovedsak organisert av Scott, noe han fortsatte med i Sør-Afrika, Australia og New Zealand etter at «Terra Nova» hadde seilt fra britisk farvann, og det beslagla en betydelig del av hans tid og energi.
Mål
I sin første offentlige appell erklærte Scott:
Det fantes også naturvitenskapelige og geografiske mål – sjefsforsker Wilson fremstilte det vitenskapelige arbeidet som ekspedisjonens hovedmål: ''«Ingen skal senere kunne si at dette bare var en poljakt. Vi vil at erobringen av Sydpolen kun skal være ett av flere vitenskapelige resultater.»''
Wilson håpet å videreføre studiene av pingvinkolonien på Cape Crozier som ble påbegynt under Discovery-ekspedisjonen, samt å gjennomføre et forskningsprogram av et omfang som ingen tidligere hadde sett innen geologi, magnetisme og meteorologi. Videre eksisterte det planer om å utforske Victoria Land, og Kong Edward VII Land, Campbell som ledet sistnevnte, skrev at det var den utforskningen hele ekspedisjonen dreide seg om.