cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Encomium Emmae
Encomium Emmae Reginae er et meget subjektivt og selektivt verk. Det ble bestilt av dronning Emma selv. Det forsøker å vise henne og kong Knut i et meget favoriserende lys. Eksempelvis unngår det helt å nevne Emmas første ekteskap. Interessant nok nevner verket Emmas dåpsnavn, men ikke hennes dronningnavn «Ælfgifu». Hun velger selv å bli husket for det normanniske navnet hun ble født med framfor det angelsaksiske navnet som hennes første ektemann ga henne.
Til tross for verkets mangler er Encomium Emmae Reginae en meget viktig primærkilde for engelsk og norrøn historie tidlig på 1000-tallet.
Martin Buvik
Martin Johannes Toralf Buvik (1923–2018) var en norsk politiker som representerte Høyre. Han var stortingsrepresentant for Troms i tre perioder fra 1965 til 1977 og fylkesmann i Troms fra 1977 til 1990.
Liv og virke
Han vokste opp på et småbruk på Rødberg i daværende Skånland kommune. Han utmerket seg på skolen, men videre utdannelse ble avbrutt av okkupasjonen. Han fikk lærerjobb på hjemstedet før han hadde tatt artium.
I 1948 ble han ansatt som distriktssekretær i Troms Unge Høyre. Fra 1950 til 1965 var Buvik fylkessekretær i Troms Høyre. Han var da bosatt på Tromsøya, hvor han også stiftet familie.
Han satt i kommunestyret i Tromsøysund fra 1956 til kommunesammenslåingen i 1963, deretter én periode i Tromsø kommunestyre. Han var stortingsrepresentant i tre perioder fra 1965 til 1977. Han satt den første perioden i Stortingets kirke- og undervisningskomité, deretter i Stortingets kommunalkomité.
Martin Buvik var fylkesmann i Troms fra 1977 til han ble pensjonist i 1990. Som fylkesmann var han styreleder i Oljedirektoratet, leder i Reindriftsstyret og leder for flere offentlige utvalg, deriblant to kommuneinndelingsutvalg, som begge gikk under navnet Buvik-utvalget, og to beredskapsutvalg.
Suzanne Stettinius
Suzanne Stettinius (født 22. januar 1988) er en amerikansk moderne femkjemper. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 28.
Vingedrakt
Vingedrakt, eller wingsuit som den kalles på engelsk, er en heldrakt som tas på før et fallskjermhopp. Vingedrakten har vinger som spenner seg fra draktens håndledd og ned til hoften, samt en vinge mellom beina. Vingene gjør at fallskjermhopperen får en større flate å fly på. Vingene fylles med luft for å skape en aerodynamisk flykropp. Drakten og flaten den skaper øker den horisontale forflytningen betraktelig. Det finnes i dag flere typer vingedrakter for ulike erfaringsnivå og flygeegenskaper, men man kan som hovedregel si at man flytter seg i forhold 2:1 horisontalt. Ved et normalt hopp med vingedrakt med gjennomsnittlig erfaring og draktegenskaper kan man flytte seg ca. 6 km horisontalt fra utsprangshøyde 12500 fot.
For å unngå at man flyr for langt vekk fra landingsområdet skal «wingsuit flyging» skje i en firkant boks retning (frem – venstre/høyre – tilbake), man flyr da tilbake til utgangspunktet. Man skal ikke benytte wingsuit der hvor man ikke har visuell sikt (sterkt overskyet) da faren for å fly i villedende retning er stor. Det er fort gjort å fly mot områder med lavere høyde, og i verste fall kan man krasje med fjell i nærliggende områder. Å fly inn i andre fallskjermgrupper er også et stort faremoment dersom man mangler sikt.
I Norge er det påbudt med 200 fallskjermhopp siste 18. måneder før man får fly med vingedrakt.
Psykologi
Psykologi er det vitenskapelige studiet av atferd og mentale prosesser. Psykologi studerer bevisste og underbevisste fenomener, og følelser og tanker. Det er et akademisk felt kjennetegnet av stor bredde. Psykologer søker å forstå hjernens egenskaper og alle slags fenomener knyttet til disse egenskapene. Psykologi favner biologiske/biomedisinske, kognitive, atferdsorienterte, sosiale og andre perspektiver. Psykologi blir delvis betraktet som en biologisk orientert helsevitenskap, helseprofesjon og/eller naturvitenskap, og delvis som en samfunnsvitenskap; mange av fagets grunnleggere var utdannet leger, mens andre hadde bakgrunn i humanistiske disipliner. Psykologi har blitt kalt «faget der biologien møter samfunnet». Fra slutten av 1900-tallet har psykologien vært preget av en sterk nevrovitenskapelig utvikling, og viktige deler av faget har nærmet seg biomedisinsk vitenskap, særlig gjennom fremveksten av nevropsykologi som følge av mulighetene til å undersøke den levende hjernen gjennom PET-, CAT- og MR-scanning; psykologifaget er ved siden av medisin og biologi den viktigste disiplinen innen det store forskningsområdet nevrovitenskap. I likhet med medisin er moderne psykologi et evidensbasert fag.
Psykologi er både en basalvitenskap og et anvendt fag, og har både psykiske lidelser og den såkalte normalpsykologien som tema. Faget er bredt og omfatter et stort antall disipliner som f.eks. klinisk psykologi, kognitiv psykologi, nevropsykologi/nevrovitenskap, personlighetspsykologi, utviklingspsykologi, helsepsykologi, sosialpsykologi og organisasjonspsykologi. Tradisjonelt jobber psykologer først og fremst klinisk med diagnostisering og behandling av psykiske lidelser eller med psykologisk forskning; etterhvert har psykologien også funnet en rekke andre praktiske anvendelser i samfunnet, herunder i andre helserelaterte og helsefremmende kontekster som ikke nødvendigvis handler om psykiske lidelser, innen mange ulike typer rådgivningsvirksomhet innen f.eks. organisasjoner, ledelse eller utdanning, sakkyndigoppdrag innen rettspleien og overfor ulike myndigheter, bruk av psykologiske tester, i en rekke operative sammenhenger innen f.eks. politi, militærvesen, etterretningstjenester, samfunnssikkerhet og krisehåndtering, innen det brede feltet psykologisk krigføring («psyops», «psykologiske operasjoner»), og i andre former for analyse og påvirkning av menneskers adferd og opplevelser, eksempelvis innen finans- eller reklamebransjen, og i design av brukeropplevelser. Psykologisk forskning deles gjerne i grunnforskning, som utforsker psykologiske fenomener for å forstå mekanismer og årsaker, og anvendt forskning, som har som mål å løse praktisk viktige problemer innen et bredt spekter av anvendelsesområder. Psykologisk fagkunnskap har i det 20. og 21. århundre fått betydelig innflytelse også i andre fag og profesjoner enn psykologien selv.
Personer med høyere utdanning i psykologi kalles i det meste av verden psykologer, mens personer som jobber klinisk oftest omtales som kliniske psykologer. I Norge er tittelen psykolog beskyttet og kan bare brukes av personer med godkjenning, senere autorisasjon, til å arbeide innen feltet klinisk psykologi; spørsmålet om bruken av psykologtittelen bør harmoniseres med den internasjonale forståelsen og språkbruken er mye diskutert i norske psykologiske miljøer.
Etymologi
Den andre halvleddet i ordet psykologi er -λογία, -logia, «lære, samle», avledet av λόγος, lógos, «ord, tale, fornuft». Det latinske ordet psychologia ble første gang benyttet av den kroatisk og latinkyndige Marko Marulić i hans bok Psichiologia de ratione animae humanae på slutten av 1400-tallet, eller tidlig på 1500-tallet. Den eldste kjente referansen til ordet psykologi på engelsk var ved Steven Blankaart i 1694 i The Physical Dictionary som viser til «Anatomy, which treats of the Body, and Psychology, which treats of the Soul». Begrepet var likevel ikke bred bruk før på midten av 1800-tallet.
Historie og teoritradisjoner
Mennesker har til alle tider vært opptatt av psykologiske problemstillinger, men psykologien ble som fag ikke grunnlagt før på midten av 1800-tallet. Grunnleggelsen av Wilhelm Wundts (1832-1920) laboratorium i Leipzig i 1879 regnes ofte som psykologiens start som en selvstendig eksperimentell vitenskapelig disiplin. Tyskeren Hermann von Helmholtz' målinger av nerveimpulser og William James' arbeid med boken Principles of psychology ved Harvard i USA på omtrent samme tid regnes som andre avgjørende hendelser i psykologiens barndom.
Det psykodynamiske perspektivet
Den østerrikske nevrologen Sigmund Freud (1856-1939) representerer med sin strukturmodell av personligheten, teori om det ubevisste sjeleliv, psykoanalyse og introspektive metode grunnleggeren og den mest innflytelsesrike personligheten innen psykodynamisk teori. Freuds teorier har vært kritisert fra mange hold, særlig på grunn av sin vektlegging av seksualitet og sin vanskelige etterprøvbarhet. Teorier som i dag ikke støttes av nyere forskning. Forskning har de siste 30 år utviklet det man kaller tredje generasjons psykologiske teorier som betegnes som kognitiv adferdsterapi og en videreutvikling av denne som kalles acceptance and commitment therapy En annen framstående skikkelse i psykodynamisk teoritradisjon og kjent arvtaker av Freuds teorier er Carl Gustav Jung (1875-1961) som utviklet en teori om arketyper og kollektiv bevissthet. I nyere utgaver av psykodynamisk teori står objektrelasjonsteori, som fokuserer på hvordan individer formes i barndommen slik at man utviser ubevisste konflikter i voksen alder, sentralt. Erik Eriksons teori om åtte aldre, som legger vekt på hvordan psykososiale konflikter kan få heldige og mindre heldige utfall i ulike faser av livet, bygger blant annet på psykodynamisk teori. I Norge har psykoanalytikere som Wilhelm Reich tidligere hatt stor innflytelse på visse deler av det psykologiske miljøet. Dynamisk Terapi
Det behavioristiske perspektivet
Like etter 1900 oppsto en ny vitenskapelig retning, behaviorismen, som avviste betydningen av bevissthet i forklaring av atferd. Fokus skulle nå rettes mot observerbar atferd. Dette var inspirert av funn fra klassisk betinging formulert av Ivan Pavlov (1849-1936) og Edward Thorndikes (1874-1949) studier av hvordan individer kan lære fra erfaring om konsekvenser av egen atferd (kalt instrumentell betinging). Denne såkalte atferdspsykologien slo igjennom spesielt i USA. Viktige talsmenn var John B. Watson (1878-1958) og Burrhus F. Skinner (1904-1990). Behaviorismen avviste mentalistiske forklaringer av atferd, forklaringer som antar at mentale hendelser og prosesser kan forårsake atferd. Slik Skinner har uttalt, «mentale prosesser forklarer ikke atferd, det er simpelthen mer atferd å forklare». Behaviorismens syn på bevissthet er ofte misforstått. Typisk mente behaviorister at situasjonelle forhold (de betingelser som er vist viktige i klassisk og operant betinging) er tilstrekkelig for å forklare atferd, men bevissthet, språk og kognisjon ble ikke av den grunn avvist. En retning, ofte kalt metodologisk behaviorisme, la stor vekt på å forankre atferd og miljømessige forhold i medierende prosesser, som formidler eller overfører miljømessige forhold til atferd. Eksempelvis mente Edward C. Tolman (1886-1959) at læring foregikk ved dannelse av kognitive kart (mentale representasjoner eller modeller av virkeligheten). Tolman og Clark Leonard Hull (1884-1952) er kjent for en slik posisjon, selv om de medierende mekanismene hos Hull var annerledes enn hos Tolman. Den tenkning Tolman og Hull her la til grunn kan ses som en forløper for senere kognitiv psykologi. En annen variant av behaviorisme, Skinners radikale bahaviorisme, vektla også betydningen av forhold man ikke kan observere (kalt private hendelser), men ikke som medierende eller kausale forhold. Skinner var sterkt uenig med metodologiske behaviorister i betydningen av medierende mekanismer, og dermed av teori (slike mekanismer er teoretiske). Skinner spurte i en artikkel fra 1950 : «Er teorier om læring nødvendige?», og svarte nei. Skinner var imidlertid opptatt av bevissthet og språk. En av hans bøker, «Verbal behavior» fra 1957, handler nettopp om språk og bevissthet, og en av Skinners mest betydningsfulle artikler fra 1945 omhandler etablering av selvbevissthet.
Det humanistiske perspektivet
På 1950-tallet kom en reaksjon mot både psykodynamisk psykologi og behaviorismen som la vekt på individers frie vilje, personlige vekst og muligheten til å finne mening i egen tilværelse. I stedet for å vektlegge ubevisste drifter og sjeleliv som psykodynamisk psykologi eller menneskelig læring som bestemt av miljøpåvirkninger som behaviorismen, fokuserte humanistisk psykologi på blant annet Abraham Maslows (1908-1970) utforskning av menneskets potensial og muligheter for å oppnå selvrealisering (selvaktualisering) gjennom sin behovspyramide tilknyttet teorier om motivasjon. En annen sentral bidragsyter innen humanistisk psykologi er Carl Rogers (1902-1987) som utviklet klientsentrert psykoterapi, som vektlegger ubetinget positiv aksept, empati og ekthet i væremåte overfor andre personer. En nyere variant av humanistisk psykologi er positiv psykologi som framhever det som skaper velvære og lykke framfor det som skaper lidelse, der blant annet Martin Seligman er en sentral skikkelse.
Det kognitive perspektivet
Kognitiv adferdsterapi På 2000-talet har den blitt benevnt som tredje graden psykologisk terapi, med terapiformer som acceptance and commitment therapy (ACT) og dialektisk adferdsterapi (DAT). Her forsøker man og forandre forholdet til sitt tankemønster, blant annet tekniker for og oppnå større nærvær og lære seg å akseptere sine tanker. I Kognitiv adferdsterapi er hovedfokuset satt på hvordan mennesker prosesserer informasjon, det vil si hvordan mennesker tenker, tar beslutninger og persiperer sine omgivelser. Gestaltpsykologi er en av de tidlige retningene i kognitiv psykologi og vektlegger at helheten er mer enn summen av delene, noe som vil si at man ofte oppfatter ting som et hele først i stedet for å fokusere på delene som helheten kan være bygget opp av (jf. optiske illusjoner). En av dem som oppdaget mulighetene til og endre adferd ved miljø påvirkning og trening var Ivan Pavlov Ved hans klassiske forsøk med Hunder. Pavlov forsket på fordøyelsessystemet hos hunder ved å samle saliva (spytt) som hundene utskilte. Han målte og analyserte spyttet som kom under forskjellige forhold. Pavlov oppdaget at hundene ofte utskilte spytt før de hadde fått maten i munnen, og startet forskning på dette fenomenet. Etter hvert ble forskningen mer fokusert på dette fenomenet, enn spyttets kjemiske innhold. Han gjennomførte en lang rekke eksperimenter hvor han manipulerte (forandret) stimuli før hundene fikk mat. Gjennom disse eksperimentene fant han de grunnleggende «lovene» for etablering og ekstinksjon av det som ble kjent som «betingede reflekser». Disse eksperimentene ble gjennomført mellom 1890 og 1910.
To viktige bidrag finner man i Jean Piagets (1896-1980) og Lev Semenovich Vygotskys (1886-1934) teorier om menneskelig tankeutvikling. Piaget var opptatt av at menneskelig tenkning ble mer abstrakt ettersom individet fikk erfaring med den matierielle verden, mens Vygotsky vektla at sosiale påvirkninger måtte til for å utvikle menneskelig tenkning, særlig gjennom språk og hans begrep om den nærmeste utviklingssonen Uenighet mellom Skinner og Noam Chomsky (1928-) om hvordan språk utvikler seg, førte til en intensivering av nevropsykologisk forskning som refereres til som den kognitive revolusjon i psykologien.
Acceptance and commitment therapy
(Acceptance and commitment therapy ACT, vanligvis uttalt som ordet "akt") (Akseptants og forpliktelses terapi) er en mer fremtredende del av og en gren av klinisk atferdsanalyse. Det er en empirisk-basert psykologisk intervensjon som bruker aksept og mindfulness-strategier blandet på forskjellige måter med forpliktelser og atferd-endringsstrategier, for å øke psykologisk fleksibilitet. Tilnærmingen ble opprinnelig kalt omfattende distansering. Steven C. Hayes utviklet aksept og engasjementsterapi i 1982 for å skape en blandet tilnærming som integrerer både kognitiv og atferdsterapi. Det finnes en rekke protokoller for ACT, avhengig av måladferd eller -innstilling. For eksempel i en atferds helsetjeneste er en kort versjon av ACT kalt fokusert aksept- og engasjementsterapi (FACT).
Målet med ACT er ikke eliminering av vanskelige følelser; snarere er det å være til stede med det livet bringer oss og "gå mot verdsatt oppførsel". Aksept- og engasjementsterapi inviterer mennesker til å åpne seg for ubehagelige følelser, og lære å ikke overreagere for dem, og ikke unngå situasjoner der de blir påberopt. Dens terapeutiske effekt er en positiv spiral der det å føle seg bedre fører til en bedre forståelse av sannheten. I ACT måles "sannhet" gjennom begrepet "brukbarhet", eller det som jobber for å ta et nytt skritt mot det som betyr noe (f.eks. Verdier, mening).
ACT er utviklet innenfor en pragmatisk filosofi kalt funksjonell kontekstualisme. ACT er basert på relasjonell rammeteori (RFT), en omfattende teori om språk og erkjennelse som er en forskyvning av atferdsanslyse. Både ACT og RFT er basert på B. F. Skinners filosofi om radikal atferd.
ACT skiller seg fra tradisjonell kognitiv atferdsterapi (CBT) ved at i stedet for å prøve å lære folk å bedre kontrollere tankene, følelsene, sensasjonene, minnene og andre private hendelsene, lærer ACT dem å "bare legge merke til," godta og omfavne sine private hendelser, spesielt tidligere uønskede. ACT hjelper den enkelte til å komme i kontakt med en transcendent følelse av selv kjent som "self-as-context" - du som alltid er der og observerer og opplever, men som likevel er forskjellig fra ens tanker, følelser, sensasjoner og minner. ACT har som mål å hjelpe den enkelte til å tydeliggjøre sine personlige verdier og iverksette tiltak mot dem, gi mer livskraft og mening i livet i prosessen, og øke sin psykologiske fleksibilitet.
Mens vestlig psykologi typisk har operert under forutsetningen om "sunn normalitet" som sier at menneskene i sin natur er psykisk sunne, antar ACT snarere at psykologiske prosesser med et normalt menneskesinn ofte er ødeleggende. Kjerneoppfatningen av ACT er at psykologisk lidelse vanligvis er forårsaket av eksperimentell unngåelse, kognitiv sammenfiltring og resulterende psykologisk stivhet som fører til en manglende evne til å ta nødvendige atferdstrinn i samsvar med kjerneverdier. Som en enkel måte å oppsummere modellen, ser ACT kjernen i mange problemer som skyldes konseptene som er representert i akronymet, FEAR
And the healthy alternative is to ACT:
Nevrovitenskapelig utvikling
Kognitivismen ble fra 1980-tallet og fremover i økende grad forsøkt forbundet til hjerneforskningen. Flere psykologer hadde riktignok langt tidligere beskjeftiget seg inngående med forholdet mellom hjerne og psyke, primært ved å undersøke de psykologiske konsekvensene av spesifikke hjerneskader. Ennå tidligere hadde frenologien forsøkt å forutsi psykologiske egenskaper ut fra kranieformer.
Med fremveksten av bildedannende teknikker som PET-, CAT- og spesielt MR-scanning, ble mulighetene for å undersøke den levende hjernen så gode at fremveksten i nevropsykologisk forskning eksploderte. Psykologiske begreper om hukommelse, bevissthet, følelser og tenkning utfordres og utvikles i takt med at forståelsen av hjernens funksjoner økes. Nevropsykologien blir en mer fremtredende disiplin mot slutten av det tyvende århundre, og psykologer samarbeider nå også med genetikere for på alvor å begynne å undersøke genenes betydning for psyken.
Det sosiokulturelle perspektivet
Den sosiale og kulturelle side ved psykologiske fenomener har vært fremtredende i hele psykologiens historie. Dette ses på ulike måter, eksempelvis som komplement til den eksperimentelle psykologi (for eksempel Wundts Volkerpsychologie) og i utviklingspsykologien representert eksempelvis ved Urie Bronfenbrenners (1917–2005) utviklingsøkologiske modell for hvordan individer sosialiseres inn i en kultur og påvirkes av sine omgivelser med videre. I moderne psykologi ivaretar sosialpsykologien dette perspektivet ved systematiske studier av hvordan de sosiale omgivelser påvirker mennesket. I krysskulturell psykologi ses menneskelig variasjon over ulike kulturer. Et eksempel som ofte trekkes fram i krysskulturelle studier er forskjellen mellom (vestlige) individualistiske og (østlige) kollektivistiske kulturer. Sosiokulturell teori grenser ofte opp mot andre samfunnsvitenskapelige fag som sosialantropologi og sosiologi.
Forskningsmetoder
Et kjennetegn ved moderne psykologi er at den er forskningsbasert, hvilket innebærer at den kunnskap man til enhver tid mener å ha om et fenomen skal ha forskningsmessig belegg. I slik dokumentasjon brukes et vidt spekter av tilnærminger (design) og metoder (måter å innhente data på). Forskning tar alltid utgangspunkt i et uavklart problem, og forsøker så å gi svar ved å gjøre fokuserte undersøkelser. Hvordan slike undersøkelser gjennomføres avhenger av type spørsmål. Noen spørsmål angår forklaring, andre beskrivelse. Spørsmål knyttet til forklaring belyses gjerne eksperimentelt (hva er årsakene til depresjon?), mens spørsmål knyttet til beskrivelse av fenomener, enten fenomenet isolert sett (hva er depresjon?) eller i relasjon til andre fenomener (hva er relasjonen mellom depresjon og mørketid?).
I forskning er det viktig å skille mellom den strategi man velger for å besvare uavklarte spørsmål - design - og de metoder man anvender. En og samme metode kan brukes i ulike design. Eksempelvis kan man i en eksperimentell tilnærming samle data ved spørreskjema og intervju (eksempelvis i eksperimentell testing av to ulike terapiformer), men samme metoder kan også brukes i beskrivende design.
Generelt har forskeren til rådighet tre ulike strategier for forskning: Eksperimentell, relasjonell og rent beskrivende strategier. De forskningsspørsmål som formuleres i forskning begrunnes ut fra eksisterende forskning slik denne er dokumentert i publisert litteratur. Slike publiserte undersøkelser finnes i omfattende databaser, eksempelvis PsycInfo, som per i dag inneholder mer enn 3,5 millioner sammendrag av publiserte studier.
Det sier seg selv at det å oppsummere kunnskap fra så mange kilder ikke er lett. Forskere har derfor utviklet ulike metoder for å oppsummere forskning innenfor et tema. Et viktig eksempel er metaanalyse, som gir en oppsummering av forskningsfunn på et bestemt tema ved å bruke resultatene fra relevante funn på temaet i en samlet analyse.
Forskning vil alltid inneholde kvalitative elementer (det vil si beskrivelse av et tema i ord) og typisk også kvantitative elementer. Eksempelvis kan en forsker undersøke synestetisk opplevelse (det at man ser farger til bokstaver, tall, ord eller musikk) og beskrive dette kvalitativt ved å intervjue synestetikere. Men en god beskrivelse av fenomenet er ikke mulig før man også gjør kvantitative studier, det vil si studier som uttrykker psykologiske forhold i tall: Hvor mange mennesker er det som har slike opplevelser? Er det forskjeller i styrke på opplevelsene mellom synestetikere? Dette innebærer at nærmest all forskning både vil inkludere kvalitative og kvantitative sider.
En forskningsmessig tilnærming innebærer at det som fremmes som mulig kunnskap må dokumenteres. Dette gjelder begreper, teorier, behandlingsformer, osv. Noen begreper vil dermed kunne være populære i en periode, men så forsvinne fordi den forskningsmessige betydningen av begrepet svekkes. På samme måte kan man i en periode tro at en behandlingsform er virksom, men hvis forskning dokumenterer at den ikke har noen virkning, vil den forsvinne. Av disse grunner har forskning ikke bare en dokumenterende funksjon, men også en avkreftende.
Disipliner
Psykologi kan deles opp i en rekke (delvis overlappende) underdisipliner og fagtradisjoner, blant annet:
Anvendelser av psykologien
I tillegg til å være et forskningsfelt ved universiteter og forskningsinstitutter er psykologifaget en klinisk profesjon og har en rekke andre anvendelser i samfunnet.
Klinisk psykologi
Klinisk psykologi omfatter behandling og terapi innen psykisk helsevern. Psykologer jobber både på sykehus og i privat praksis, i Norge også på distriktspsykiatriske sentre. Psykologer samarbeider i dag i utstrakt grad med psykiatere (leger med spesialisering i psykiatri) innen psykisk helsevern, og det kan være et stort overlapp i arbeidsområder.
Psykologiske tester
Psykologien utgjør det faglige grunnlaget for et stort antall psykologiske tester i ulike sammenhenger. Moderne psykologiske tester søker å bruke standardiserte kriterier.
Psykologiske tester har lang tradisjon, helt tilbake til antikke kulturer som i utvelgelseseksamenen for det kinesiske embetsverket allerede 2200 f.Kr.
Ledelse, arbeids- og organisasjonspsykologi
Arbeids- og organisasjonspsykologiens fokus er vitenskapelige teknikker for å forbedre organiseringen av arbeid. Ledelse er en viktig del av dette området. Psykologer innen dette feltet kan jobbe med ledelse, ledertrening og generell bedriftsrådgivning.
Militæret, politiet og etterretningstjenester
Psykologi er et viktig fag i militære, politimessige og etterretningsmessige sammenhenger.
Psykologer jobber også som analytikere i etterretningstjenester, militære sammenhenger, politiet og innen samfunnssikkerhet, i et felt som gjerne kalles operativ psykologi. I militære og etterretningsmessige sammenhenger kan psykologer også jobbe innen feltet som er kjent som psykologisk krigføring. Psykologisk krigføring omfatter bruk av propaganda for å påvirke soldater og befolkningsgrupper. Fra 1950-tallet gjennomførte amerikanske myndigheter omfattende forskning på psykologisk krigføring gjennom MKULTRA-programmet, der psykologer var sentrale. Frem til 2010 ble dette betegnet Psychological Operations (PSYOP), da navnet ble endret til Military Information Support Operations (MISO).
Innen politiet er rettspsykologi («forensic psychology») et av fagområdene psykologer jobber med; dette fagområdet omfatter både sakkyndig bistand under rettssaker og etterforskninger, herunder psykologiske vurderinger av tiltalte i straffesaker og utarbeiding av såkalte gjerningsmannsprofiler i etterforskninger. Psykologer kan delta i forhør, analyse av forhør og utvikling av forhørsteknikker, både i politi- og etterretningsmessige sammenhenger.
Sakkyndighetsarbeid
Psykologer jobber ofte som sakkyndige i forbindelse med rettssaker og overfor ulike offentlige myndigheter, eksempelvis barnevern, kriminalomsorg og lignende.
Forskningsmiljøer i Norge
Mye av den psykologiske forskningen i Norge skjer ved de universitetene som har psykologiske institutter; Psykologisk institutt ved Universitetet i Oslo er det eldste og største psykologiske forskningsmiljøet i Norge. I tillegg skjer det det psykologisk forskning i helseforetakene og ved andre psykologisk fokuserte institutter som NKVTS.
Psykologiutdanning i Norge
I Norge finnes det hovedsakelig to forskjellige utdanninger i psykologi. En teoretisk bachelor- og mastergrad og et mer praktisk orientert profesjonsstudium. I tillegg inngår psykologi i en rekke andre utdanninger. Bachelorstudiet finnes ved en rekke høgskoler og universiteter, blant annet Høgskolen i Innlandet (INN), NTNU, Universitetet i Bergen, Universitetet i Oslo, og UiT Norges arktiske universitet. Mastergraden tilbys av blant annet Høgskolen i Innlandet, Handelshøyskolen BI, NTNU, Universitetet i Bergen, Universitetet i Oslo og UiT Norges arktiske universitet. Profesjonsstudiet er opprettet ved NTNU, Universitetet i Bergen, Universitetet i Oslo og UiT Norges arktiske universitet.
Relasjon til andre fagområder
Fordi psykologien fokuserer på individets tenkning, opplevelse og atferd, har psykologien naturlige relasjoner til en rekke andre fagområder med slikt fokus. Psykologiens nabodisipliner er særlig medisin, biologi, pedagogikk, økonomi, sosialantropologi, sosiologi, lingvistikk og informatikk. Biologi er et svært sentralt grunnlagsfag for store deler av psykologifaget, særlig innen den nevrovitenskapelig orienterte delen av faget, og forholdet til medisinfaget er særlig viktig innen klinisk psykologi der psykologien og psykiatrien overlapper i fokus, men også innen nyere biomedisinsk orientert psykologisk forskning. Fagfeltet atferdsøkonomi er resultat av samarbeidet mellom psykologer og økonomer; psykologen Daniel Kahneman fikk Nobels minnepris for sine psykologiske bidrag med betydning for økonomi.
Walk (EP)
Heavy metal-bandet Pantera fra Texas gav ut flere EP-er for sangen «Walk» i 1993.
Walk (EP)
Walk (EP) er en EP av heavy metal-bandet Pantera fra Texas. Den ble kun utgitt i Japan, i 1993, på Atco Records.
Albuminformasjon
Noen mener at denne EP-en, sammen med Walk Biomechanical og Walk Cervical, er singler, og ikke EP-er. Dette er egentlig feil, da de teknisk sett er EP-er.
Walk Biomechanical
Walk Biomechanical er en EP av heavy metal-bandet Pantera fra Texas. Den ble utgitt i 1993 gjennom Atco Records.
Albuminformasjon
Denne EP-en består av 4 sanger fra albumet Vulgar Display of Power, gitt ut i 1992. De første 2 er albumversjoner, mens de neste to har blitt remikset og fått nye navn av Justin K. Broadrick fra Godflesh.
Denne EP-en består av fire sanger. De første 2 er albumspor fra Vulgar Display of Power, mens de to siste er livespor fra Cowboys from Hell, som ble spilt inn i Moskva i 1991.
På baksiden av vinylen står det «Recorded September 28th 1991, live at Moscow Monsters Of Rock in front of a crowd of 500,000. Definitely no overdubs!»
Viersigdvikler
Viersigdvikler (Ancylis subarcuana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Walk (EP)
Sporliste
Side En Side To
Forbestra
Forbestra er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Ithomiini i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Det er kjent tre arter som lever i den Neotropiske region (Sør- og Mellom-Amerika).
Utseende
Middelsstore (vingespenn ca. 65 millimeter), spinkle sommerfugler, varselfarget i rustrødt, gult og svart. Slekten ligner sterkt på den beslektede slekten Mechanitis, men kan skilles fra denne på detaljer i vingenes årenett.
Levevis
Som de aller fleste Danainae er disse sommerfuglene giftige, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende. Larvene utvikler seg på slekten Cyphomandra (nå oftest regnet som en undergruppe av den store slekten Solanum) i søtvierfamilien.
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Surinam til det sørlige Brasil, også i den vestlige delen av Sør-Amerika.
Josef Effenberger
Under OL i 1926 fikk han sølv i lagkonkurransen. Sveits vant denne konkurransen. Hans beste individuelle plasseringer var 9.-plass i svingstang og 10.-plass i bøylehest. I mangekampen kom han på 14.-plass.
Walk (EP)
Albuminformasjon
Denne EP-en inneholder 4 sanger fra albumet 'Vulgar Display of Power', gitt ut i 1992. De første 2 er albumversjoner, mens de neste to har blitt remikset og fått nye navn av J. G. Thirlwell fra Foetus.
Josef Effenberger
I VM-sammenheng har han to gull i lagkonkurranse; fra 1926 og 1930. I tillegg har han en individuell sølvmedalje i mangekampen fra VM i 1926.
Viersigdvikler
Utseende
En liten til middelsstor (vingespenn 11-15 millimeter) vikler med noe sigdformede framvinger (mindre tydelig enn hos en del andre sigdviklere). Forvingen er lys langs framkanten med korte, hvite skråstreker ved vingespissen, ellers for det meste gråbrun, men med en lysgrått felt avgrenset av en S-formet linje ved bakkanten. Bakvingen er hvit. Arten ligner på de andre sigdviklerne som lever på selje, stor seljesigdvikler og liten seljesigdvikler.
Levevis
Larvene utvikler seg mellom to sammenspundne blader av selje (Salix caprea) eller krypvier (Salix repens). De voksne sommerfuglene flyr fra mai til august, muligens har de to generasjoner hvert år.
Utbredelse
Arten finnes i Mellom- og Nord-Europa fra Romania og nordover. I Norge er den utbredt nord til Troms.
Fedje (tettsted)
Fedje er et tettsted og administrasjonssenter i Fedje kommune i Hordaland med innbyggere per 1. januar. Tettstedet ligger på nordsiden av øya Fedje.
Norsk Rakfiskfestival
Norsk Rakfiskfestival er en matfestival for rakfisk som avholdes tidlig på vinteren hvert år på Fagernes i Valdres. Festivalen startet i 1990 med et lite rakfisklag med 34 entusiaster arrangert av Reidar Dieserud og er i løpet av noen år vokst til et omfattende arrangement med 25 000 besøkende i 2009.
Opprinnelig var matfestivalen et kulturfenomen med sterke tradisjonsrøtter, hvor stil og form var viktig – bunad eller tradisjonsklær fra Valdres var viktige innslag. Senere er opplevelsen rundt matfestivalen blitt mer utpreget og bygdekulturen kommer til uttrykk på festarrangementene.
Arrangementet blir avholdt på en lørdag i starten av november. Rakfiskfestivalen var i 2008 i perioden 30. oktober til 2. november og i 2010 4. til 6. november. Leder for festivalen, eller «rakfiskgeneral» var i 2008 Heidi Arnesen og i 2010 Håvard Halvorsen.
Under festivalen omsettes det for rundt 40 millioner i distriktet, og det selges rundt 40 tonn rakfisk. Totalt omsettes det 400 tonn rakfisk kommersielt i Norge hvert år. Under festivalen i 2009 ble det fortært 3 tonn rakfisk.
Historie
Opphavet til festivalen startet i 1990 ved at Reidar Dieserud ved selskapet Ut & Spise sendte en faks til Egil Dieserud ved Fagernes Hotel og Svein Erik Ski ved det regionale prosjektet Kultur og Reiseliv i Valdres der det ble skissert en årlig markering av «Årets Rakørret». Reidar Dieserud fikk denne ideen på en tur til København. Det blir sendt ut invitasjon til 20 rakfiskprodusenter, og kåringen skal finne sted på Fagernes Hotell 15. desember. Dommerpanelet på dette første rakfisklaget var Tone E. Nyvold, Aud Hansen, Edvard Elsrud, Brit Bakken og Henrik Thomsen. Det var en klasse for villfisk som Bjørn Nilsen vant, og en klasse for opprettsfisk som ble vunnet av Henrik Haadem. Selve ur-rakfisken av oppdrettsfisk fra det første rakfisklaget, «Årets Rakørret», ble tildelt Haadem fisk.
Etter hvert så var det dette som skulle utvikle seg til rakfiskfestivalen i Valdres. Den første egentlige festivalen kom i 1991 når Fagernes Hotel arrangerte sin egen sammenkomst. Steinar og Bente Fossbråten vant klassen for villfisk, mens Berit og Olav Wangensten vant klassen for oppdrettsfisk. Dette arrangementet ble fulgt opp på Hotell Royal Christiania i Oslo.
I 1992 var også arrangementet på Fagernes Hotell, fortsatt med to klasser – en for villfisk og en for oppdrettsfisk. Totalt var det 17 konkurransedeltakere. Bjørn Nilsen vant klassen for villfisk, mens Knut Hande vant klassen for oppdrettsfisk. Også denne gangen var det et oppfølgingsarrangement på Hotell Royal Christiania i Oslo, holdt av Rakørretens Venneklubb.
Fra 1993 overtok Fagernes Hotell mer og mer av arrangementet, og senere ble også Fagernes Handelsstand involvert. Det ble da utviklet et omfattende opplegg utendørs.
Selve folkefesten ble skapt av Geir Frøsaker. Kimen til prøvesmaking kom fra fisketorget i Bergen hvor kjøpere kunne smake på fisken før den ble kjøpt. Det samme ble til prøvesmaking utenfor posthuset på Fagernes den 13. november 1993. Under åpen himmel ble det servert smaksprøver til 50 fremmøtte. Dermed startet det hele å rulle og Geir Frøsaker som var leder av Fagernes Handelsstandsforening fikk oppgaven med å organisere aktivitetene i Fagernes. På hotellet har kjøkkensjef Henrik Thomsen en finger med i spillet.
Media viste en betydelig interesse for arrangementet i 1994 og det var ønske om TV-dekning. Selve arrangementet ble holdt i et telt, og det ble organisert en fagjury til å bedømme fisken. Året etter var det vanskeligere å få organisert frivillig hjelp og Fagernes Handelsstands Forening måtte organisere festivalen. Samarbeidet med Fagernes Hotel gjorde det mulig selv om handelsstanden måtte bere den største økonomiske belastningen.
I 1996 ble arrangementet holdt på Domus på lørdag formiddag. Det ble en suksess. Ute i teltet var det flere tusen. Festivalen var iferd med å bli et begrep. Avisa Valdres har en konkurranse om beste rakfiskvisa, og vinneren blir Kirsten Onstad med «Ein pris te rakafisk på Vallersvis», og med melodi fra «Mitt bu, min heim, min keisardom».
Året etter er arrangementet på Fagerlund Hotell sentralt i Fagernes. Innholdet i festivalen er det samme, men for å utnytte materiell og personell bedre er det en tyvstart i teltet på fredagskvelden med musikk, underhaldning og bespisning. I teltet er det rundt 50 gjester, som var en del mindre enn forventet, men det blir bestemt at tyvstarten har kommet for å bli. Under smaksprøvene på lørdags formiddag er det rundt 1500 innom. På kvelden er det en egen rakfisk-kveld, «Etter-rak» som ikke fikk falt heldig ut. Dette året dukker også rakfiskgenseren opp, i grønn farge.
Dette året blir «Norsk Rakfiskfestival, Fagernes i Valdres» etablert som eget merkevarenavn, sammen med «Rakfiskgubben» som er tegnet av Herbjørn Skogstad (også kjent som «HERB»). Dette året går festivalen med t solid underskudd på 100 000 kr.
Tyvstarten er med Jupedalens Pøbb Ensemble, og dagen etter spiller de på utescena på formiddag. Om kvelden spiller de inne på Fagernes Hotel. Det er en råkald novemberdag med solskinn og ute er folk lite villige til å stoppe opp. Fredagskvelden i teltet var med gratis inngang, og med 3-400 gjester i løpet av kvelden var stemningen. Under prøvesmakingen på formiddagen er det 1923 betalande gjester innom teltet. Årets rakfiskgenser er lys grå, og blir solgt. Året før ble den loddet ut.
Av alle festivalene blir 1999 et høydepunkt. Det tas betalt for å komme inn på Tjuvstarten, og opptellingen viser at det er 670 betalande gjester. Igjen spiller Jupedalens Pøbb Ensemble. Festivalen er ute på Skiferplassen, og selv om det er grått og trist haustvær er det mildt. Fagernes Hotell har på lørdagskvelden 1118 gjester på lørdagskvelden.
Dette året vinner Noraker Gård både hos fagjuryens og folkejuryen, og fagjuryen må ta en ekstra blindtest før de blir enige. Samme året introduseres Rakfisk-aquaviten. Denne aquaviten er lagd spesielt for rakfisk og er satt sammen av Halvor Heuch. Den blir godt mottatt, og de 2500 flaskene blir solgt eksklusivt gjennom Vinmonopolet på Fagernes.
Dette året blir festivalen omtalt i flere storaviser, blant annet Aftenposten og Dagsavisen, og lokalt Oppland Arbeiderblad og Avisa Valdres. Merkevaren «Norsk Rakfisk Festival – Fagernes i Valdres» har slått gjennom.
Etter 10 år ble festivalen utvidet til å favne hele Fagernes, med forskjellige innslag av aktiviteter og underholdning.
Fagjuryens vinner ved festivalen i 2001 blir Noraker gard. Folkejuryen kårer tre fiskeprodusenter som de mener er best; Noraker gard, Handes Rakaure og Valdresfisk (Haadem). Dette året har dommerpanelet med seg en kjendisdommer, Steinar Bastesen, som på sin side serverte «kval-burgarar».
Enda en gang ble det en ny topp-plassering på antall gjester. Under Tjuvstarten er det 1165 betalande gjester innom, og dette er uten funksjonærar og musikerer med sitt følge. Det er anslått at i underkant av 1300 mennesker var innom teltet. Under smaksprøven på lørdag formiddag ble det igjen en toppnotering på antall gjester og 4280 var innom teltet for å få smaksprøver. På kvalden er «Etterraken» gjenintrodusert av Strandefjorden Fritidspark og 250 besøkande kommer innom teltet.
Banketten på Fagernes Hotel, eller «Norges største rakfisklag», lever opp til navnet sitt og det serveres rakfisk til 1060 gjester på lørdag kveld. Det er blitt svært vanskelig å få plass på denne banketten uten å bestille i god tid.
Dette er siste året med Geir Frøsaker som festivalgeneral, selv om han fortsetter som leder hos en av samarbeidspartnerne til festivalen.
Festivalen har fortsatt å vokse fra år til år. I 2003 øker antall gjester igjen og det er anslått at i underkant av 15 000 besøkende var innom festivalområdet. Dette året er det Vazelina Bilopphøggers som spiller sammen med flere andre danseband. Dette året er det Dagfinn Nilsen som er rakfiskgeneral.
Den helt store braksuksessen kom i 2004. Strålende solskinn og et Fagernes i festrus. Musikken endrer igjen karakter, og Kai Terje Kjørli klarte å få Nazareth til Fagernes. Nils Petter fra Musikkhjørnet kom med tips om Odd Nordstoga, og dermed hylte hele teltet sammen med grisen til strofene «…den skal inkje slaktast, men hyle likevel»!
Dette året ble Wangensten fagjuryens favoritt, mens folkets favoritt inne på Fagernes Hotell ble Noraker.
Rakfiskgeneral i 2007 var Heidi Arnesen og fagjuryen ble ledet av Berit Ildjarnstad. I løpet av dagene var 22 000 innom festivalområdet. 5000 personar kjøpte billetter til smaksteltet, og under tjuvstarten der Vestlandsfanden spilte, var det rundt 2600 personer i teltet. Senere var det like mange innom på «Etterraken» med Dusty Cowshit og Vassendgutane på laurdag kveld.
Skaugvolltunnelen
Skaugvolltunnelen er en veitunnel i Gildeskål kommune i Nordland. Tunnelen er en del av fylkesvei 17. Den er 247 meter lang.
Opprørspoliti
Opprørspoliti er politi som er utstyrt for å håndtere opprørssituasjoner eller demonstrasjoner.
I mange land som er preget av hyppig politisk uro har politiet egne avdelinger som har spesielt utstyr og trening for å takle opptøyer. I andre land, som Norge, er det vanlig politi som utstyres spesielt i forbindelse med slike situasjoner. Opprørspolitifolk har kroppspansring og ofte skjold, og er bevæpnet med batonger og tåregass for å få kontroll over voldelige demonstrasjoner. I noen land brukes hester og vannkanoner i tillegg for å få kontroll over folkemengder. I den senere tid har opprørspolitiet i mange land lagt om taktikken til å ta ut enkeltpersoner, fremfor å prøve å kontrollere en hel folkemengde. Dette gjøres ved at nøkkelpersoner identifiseres av observatører, som så gir beskjed til opprørspolitiet via sambandet. To eller tre politifolk vil så gå inn og uskadeligjøre disse personene, mens de blir støttet av tåregass.
David Julius
David Jay Julius (født 1955 i Brighton Beach i Brooklyn i New York) en amerikansk professor ved University of California, San Francisco. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin for 2021 sammen med Ardem Patapoutian for å ha oppdaget reseptorer for temperatur og berøring.
De to fikk Kavliprisen i nevrovitenskap i 2020.
I 2010 vant han Shawprisen for sitt arbeid med å identifisere ionkanaler som er involvert i forskjellige aspekter av nocicepsjon (smerte). I 2014 ble han hedret av Johnson & Johnson med Dr. Paul Janssen Award for Biomedical Research for oppdagelsen av den molekylære bakgrunnen til smerte og thermocepsjon (varmefornemmelse).
Zhao Tao
Zhao Tao (født 5. mai 1987) er en kinesisk svømmer.
Han representerte Kina under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 200 meter medley.
Den varme perioden i middelalderen
Den varme perioden i middelalderen var en tid med varmere klima enn i periodene før og etter, i regioner ved Nord-Atlanteren, Asia, Sør-Amerika og Australasia. Perioden er også kalt «middelalderens klimaanomali» (klimaavvik) i engelsk fagliteratur ( Medieval Climate Anomaly). Det forekom også tørke og tilbaketrekning av isbreer. Periodens tidsramme er ikke klart definert, men de fleste rekonstruksjoner begynner etter år 900 og ender rundt 1400. Innenfor dette tidsrommet kan klimaet ha vært på sitt varmeste på den nordlige halvkule mellom 950 og 1250. Perioden var ikke uvanlig varm over hele verden, og klimaforholdene var sannsynligvis høyst forskjellige i ulike regioner.
I middelalderens varme periode var temperaturen i noen regioner like høy som i første halvdel av 1900-tallet. Temperaturen var imidlertid mer varierende da enn på 1900-tallet. Senere har global oppvarming gjort at den gjennomsnittlige temperaturen siden 1980-årene sannsynligvis har vært høyere enn i alle varmeperiodene i middelalderen, i hvert fall på den nordlige halvkule.
Klimaskeptikere nevner av og til middelalderens varme periode. De hevder at dette er et eksempel på at det ikke er sikkert at dagens oppvarming skyldes menneskelig utslipp av klimagasser. Det hevdes at om konsentrasjonen av klimagasser i atmosfæren i middelalderens ikke var høyere enn i perioden før eller etter, kan det bare være andre årsaker som er av betydning for dagens globale oppvarming. Klimaforskerne påpeker at ikke bare drivhusgasser, men også andre faktorer (klimapådriv), har betydning for jordens klima.
I Europa var denne perioden kjennetegnet av utvikling innen landbruket og meget stor befolkningsvekst. Blant annet ble det en produksjonsøkning, det ble dyrket vindruer i Nord-Tyskland og korn kunne høstes helt nord til Troms. I den etterfølgende perioden som begynte gradvis på 1500-tallet ble det et betydelig kaldere klima, kjent som den lille istid.
Temperaturer
Samlet sett viser studier av temperaturutviklingen en global og langvarig svak avkjølingstendens i de siste 1000–2000 årene opp til 1800-tallet. I middelalderen var det likevel regionalt perioder med varmere klima. Tilgjengelige klimadata viser ikke at det har vært en tydelig avgrensbar varm periode i middelalderen samtidig over hele kloden. Bare i de siste to hundre årene har den moderate nedkjølingstendensen i den sene holocen (fra rundt 1800) blitt stanset av en uvanlig sterk oppvarming overalt. Den gjennomsnittlige lufttemperaturen på den nordlige halvkule de siste tre tiårene (frem til 2013) er sannsynligvis høyere enn i den varme perioden i middelalderen. Også på den sørlige halvkule var det varmeste tiåret i minst de siste 1000 år trolig på slutten av 1900-tallet og begynnelsen av 2000-tallet.
I den varme perioden i middelalderen var det på store deler av de midlere og høyere breddegrader på den nordlige halvkule varmere enn i den lille istid, som startet på 1500-tallet. Dette går fram av et stort flertall av paleoklimatologiske funn. Noen regioner kan ha vært like varme over en periode på 100 år som de var på 1900-tallet. For den sørlige halvkule er det heller sparsomt med data. En vurdering av 511 tidsrekker fra treårringer, pollen, koraller, sjø- og marine sedimenter, breis, dryppsteiner og historiske dokumenter viser en varm periode i Europa, Nord-Amerika, Asia og Arktis i årene 830–1100. I Sør-Amerika og Australasia var varmeperioden senere, fra 1160 til 1370.
Deler av tropene kan ha vært relativt kalde, og en rekke data fra grunne farvann i Øst-Antarktis viser ikke noe klart signal for en varm periode i middelalderen. En rekonstruksjon har vist at i det sørlige Sør-Amerika var det i flere tiår på 1200-tallet, og tidlig på 1300-tallet, sommertemperaturer som kan ha vært like høye som på slutten av 1900-tallet. Data fra Afrika har vist et sammensatt bilde. Totalt var det rundt år 1000 en tydelig trend med temperaturøkning i enkelte områder av Sør-Afrika, mens Namibia, Etiopia og Tanzania hadde en oppvarming som begynte fra år 1100. En sammenstilling av 111 tidsrekker for hele den sørlige halvkule, basert på gjennomsnittstemperaturer mellom år 1000 og 1200, bekreftet en varmeperiode mellom 1200 og 1350. Den etterfølgende trenden var nedkjøling, som går over til dagens globale oppvarming.
En sammenstilling av 57 rekonstruksjoner av havets overflatetemperaturer i de siste to tusen årene, tyder på at det ikke var noe globalt klimaavvik å spore i middelalderen.