cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Deltaprosjektet
Under byggingen av prosjektets ulike deler ble ny og unik teknologi tatt i bruk. Spesielt gjaldt dette ved byggingen av Oosterscheldekeringen og Maeslantkeringen, som da også fikk mye oppmerksomhet fra utlandet. American Society of Civil Engineers utropte Deltaprosjektet til et av verdens syv moderne underverker.
Bakgrunn
Deltaprosjektet var allerede på tegnebordet før den store oversvømmelsen som på nederlandsk ble kalt «Watersnood» rammet landet, og den største pådriveren var ingeniør Johan van Veen som arbeidet for Rijkswaterstaat. Likevel er det ikke uvanlig at man tror at oversvømmelsen som inntraff 1. februar 1953 var årsaken til Deltaprosjektet. Denne oversvømmelsen kostet 1835 menneskeliv, og satte store områder under vann. For å beskytte landet i fremtiden avgjorde den nederlandske regjeringen at Deltaprosjektet skulle fremskyndes og anleggene skulle bygges i høyere tempo enn tidligere planlagt. I løpet av 25 år skulle flere demninger bygges, og landets kyst ville dermed bli rundt 700 km kortere.
Konstruksjonsperioden
Deltaprosjektet ble gjennomført i løpet av en periode på omtrent førti år. Da Maeslantkeringen ble ferdigstilt i 1997 ble Deltaplanen samtidig avrundet. Byggverkene i prosjektet er de følgende:
Volkerakdemningen
Denne delen av Deltaprosjektet
Haringvlietdemningen
Demningen
Markiezaatskade
Markiezaatskade
Oesterdemningen
Oesterdemningen
Maeslantkering
Maeslantkeringen
Jarle Aarvoll
Jarle Aarvoll (født 15. september 1958) er en norsk lokalpolitiker fra Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Sogndal kommune i Sogn og Fjordane fra 2007 til 2019.
Aarvoll var førstekonsulent i NAV Sogndal før han ble ordfører.
Annie M.G. Schmidt
Anna Maria Geertruida Schmidt (født 20. mai 1911 i Kapelle, død 21. mai 1995 i Amsterdam) var en nederlandsk dikter og forfatter.
Liv og virke
Annie M.G. Schmidt ble født i Kapelle på halvøyen Zuid-Beveland i den nederlandske provinsen Zeeland. I 1930 dro hun for et år til Tyskland som au pair, for å lære seg tysk.
Hun skrev vers, sanger, bøker, teaterstykker, musicals og radio- og fjernsynsdrama. I begynnelsen av sitt yrkesaktive liv arbeidet hun som bibliotekar i Amsterdam og Vlissingen. Fra 1946 gikk hun over til å arbeide som researcher, og senere redaktør for den Amsterdam-baserte avisen Het Parool. Hun forble i denne jobben frem til 1958.
Fra 1946 til 1958 var hun medlem av kabaretgruppen De inktvis (norsk: blekkspruten) sammen med andre kjente medarbeidere fra avisen. Fiep Westendorp som illustrerte alle bøkene om Jip og Janneke (nederlandsk: Jip en Janneke), var en god venn av henne. Mange av diktene hennes ble tonesatt av komponisten Harry Bannink, i nært samarbeid med Schmidt.
Dagen etter at hun fylte 84 år, begikk hun selvmord. Hun ble begravet på gravplassen Zorgvlied i Amsterdam. I 2002 ble biografien Anna, skrevet av Annejet van der Zijl, utgitt i Nederland.
Gjenge
En gjenge er en skruegang (sporet/rillen på en skrue, mutter, rør og lignende). Ordet brukes også om en låsgjenge (nøklegangen i en lås).
Gjenger kan oppfattes som en lang kile som er viklet rundt en sylindrisk stang (skrue). Gjengene kan vikles begge veier og ha ulik form og stigning. Skruenes mål og utforming og størrelse er forskjellig etter måleenheten som brukes.
Form
Gjenger kan fås i flere ulike profiler.
Stigning
Gjengestigningen for en skrue tilsvarer lengden skruen vil bevege seg langs sin egen akse i løpet av en enkelt omdreining på 360 grader. På samme måte kan gjengestigningen defineres som avstanden mellom to nærliggende gjengetopper (eller gjengebunner) dersom skruen har bare ett gjengespor.
Gjengestigning kan måles med en gjengetolk.
Gjenger med liten stigning kalles gjerne for fingjenger, mens gjenger med brattere stigning gjerne kalles grovgjenger. Hva som er fine og grove gjenger er et relativt begrep. For eksempel kan en gjengestigning på 1 mm kalles fingjenge og 2 mm kalles grovgjenge i en sammenheng, mens 2 mm kan kalles fingjenge i en annen sammenheng. Det finnes eksempler på serier med standardiserte gjengestigninger for fingjenger og grovgjenger, for en gitt standard endrer disse seg da som regel sammen med gjengediameteren. Mindre nominelle diametre har ofte mindre signing.
Metriske gjenger
Metriske gjenger måles alltid i millimeter. Gjengemåla starter med en stor M etterfulgt av et tall. M betyr at gjengene er metriske, tallet viser til stordiameteren. For eksempel betyr «M20» at en skrue har 20 mm utvendig gjengediameter (ikke hodet).
Noen ganger kan det kanskje stå M20x1,5. Det betyr fortsatt at gjengediameteren er 20 mm, men den viser også at stigningen (avstanden mellom hver gjenge) er 1,5 mm. Hvis ikke stigning er oppgitt, betyr det at man refererer til grovgjenger.
Vanlige metriske gjenger
Metriske gjenger angis i henhold til en definert internasjonal standard. For M-serien kalles de mest vanlige stigningene for standard grovgjenger, og disse kan som regel antas med mindre annet er spesifisert. For eksempel er en standard M5-skrue med grovgjenger definert til å ha en stigning på 0.8 mm (kan enten angis som M5 eller M5×0.8 mm). I tillegg er det definert en rekke standard fingjenger, for eksemepl M5-fingjenge med 0.5 mm stigning (som alltid skal angis M5×0.5 mm). Som man kan se fra tabellen er noen vanlige stigninger (for M1 til M14-skruer) 0.25 mm, 0.3 mm, 0.35 mm, 0.4 mm, 0.45 mm, 0.5 mm, 0.6 mm, 0.7 mm, 0.8 mm, 0.9 mm, 1 mm, 1.25 mm, 1.5 mm, 1.75 mm og 2 mm.
Unified-gjenger
Unified-gjenger (tommer) bruker ikke M foran målene, som dessuten angis i tommer i stedet for millimeter. De kalles noen ganger også tommegjenger eller noe misvisende engelske gjenger (ettersom det er en amerikansk standard, og skiller seg fra den tidligere britiske standarden). Unified-gjenger brukes fremdeles i USA som per 2021 ennå ikke har gått over til det metriske systemet. I Unified-systemet brukes betegnelsene UNC eller UNF, hvor UNC står for grovgjenger («coarse») og UNF står for fingjenger («fine»). Definisjonene på hvilke stigninger som er fine og grove kan variere. Det finnes også ekstra fine UNC-gjenger kalt UNEF for «extra fine».
Andre standarder
Standard vinkel på metriske gjenger er 60°, mens britiske rørgjenger (BSP) har en vinkel på 55°.
Mens det med mekaniske gjenger (til å feste ting) ofte er underforstått at det er rette gjenger (engelsk straight thread), så har mange typer rørgjenger koniske gjenger (engelsk tapered thread, «røravsmalning») for å forsegle og gjøre tett (f.eks. BSPT- eller NPT-gjenger).
Pansergjenger ble opprinnelig standardisert av Den tyske bransjeforeningen for elektroteknikk, elektronikk og informasjonsteknologi (Verband der Elektrotechnik, Elektronik und Informationstechnik, VDE). Standarden ble så utviklet og kodifisert som DIN 40430 av Deutsches Institut für Normung. Standarden var opprinnelig laget for koblinger laget av stål, men har siden også blitt brukt på koblinger av PVC. I 2000 ble pansergjenge-standarden trukket tilbake og offisielt erstattet av nye europeiske standarder som benytter metriske fingjenger.
Konvertering av gjengestigninger mellom metrisk og tommer
Med engelske enheter (som i dag stort sett bare brukes i USA) angis stigningen på skruer istedenfor med gjengetetthet og den inverse enheten antall gjenger per tomme. Følgende tabell angir noen vanlige konverteringer mellom metrisk gjengestigning og engelsk gjengetetthet:
Linksgjenger
Av og til brukes imidlertid skruer med «omvendte» gjenger, altså at gjengen skrus mot klokken for å skrus innover (og med klokken for å skrus utover). Denne typer gjenger blir ofte kalt «links-gjenger» eller «venstregjenger». Bruken av links-gjenger er begrenset, men de brukes til tider i industrimaskiner/motorer i situasjoner hvor normal drift med tiden ville skru skruen ut. Links-gjenger brukes f.eks. til å feste spindelen i boremaskiner og for å feste venstre pedal til kranken på tråsykler.
Ordet "Links" kommer av det tyske ordet for "venstre" og et annet navn for gjengetypen er "venstregjenger".
En del av disse er beskrevet i gjengetabeller.
Jesper Mathisen
Jesper Aleksander Mathisen (født 17. mars 1987) er en norsk tidligere fotballspiller. Han spilte for og Bryne Fotballklubb, og har siden 2014 vært fotballekspert i TV 2.
Spillerkarriere
Som gutt spilte Mathisen først for Gimletroll. Han var regnet som et meget stort angrepstalent. Han gikk etterhvert til Start som ungdom.
Allerede som 18-19-åring begynte Mathiesen å bli plaget med skader. På to år hadde han fem kneoperasjoner. Kneproblemene gjorde også at han omskolerte seg fra å være spiss til å være midtstopper.
Mathisen fikk som stopper gradvis fikk mer spilletid av trener Arne Sandstø. Med Knut Tørum ved roret i klubben, og siden Mons Ivar Mjelde, befestet han sin posisjon på Stars førstelag som midtstopper i 2009-, 2010- og 2011-sesongen. I -sesongen bar Mathisen kapteinsbindet ved flere anledninger, skiftevis sammen med kaptein Glenn Andersen.
Han spilte sin siste kamp for Start mot Odd 25. mai 2014, men måtte da legge opp på grunn av skadeplagene.
Media
Mathisen begynte som sportskommentator i FotballXtra på TV 2 i 2014. I 2017 skrev han under på en kontrakt som binder ham til TV 2 i seks år. Mathisen deltar også i podkasten B-Laget som gis ut av ModerneMedia sammen med Simen Stamsø Møller og Marius Skjelbæk.
Familie
Jesper Mathisen er sønn av tidligere Start-spiller Svein «Matta» Mathisen og barnebarn av Alf Mathisen.
Trygve Staff
Trygve Staff (født 1964) er en norsk advokat. Han er sønn av advokaten Tor Erling Staff.
Penny Pitou
Penelope Theresa «Penny» Pitou (født 8. oktober 1938) var en amerikansk alpinist som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.
Pitou vant to olympiske sølvmedaljer i alpint under vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Hun kom på andreplass i både utfor og storslalåm. Hun ble nummer to i utfor bak Heidi Biebl fra Tyskland og i storslalåm vant Yvonne Rüegg fra Sveits.
Polysykliske aromatiske hydrokarboner – helseeffekter
Negative helseeffekter av polysykliske aromatiske hydrokarboner oppstår fordi en rekke av disse stoffene er giftige og kreftfremkallende. Det er viktig å finne en passende indeks for den kreftfremkallende effekten av PAH i forurenset luft. Dette er imidlertid vanskelig fordi den relative sammensetningen av ulike PAH fra ulike utslipp varierer. Videre kan den kreftfremkallende effekten av PAH-blandinger bli influert av synergistiske og antagonistiske effekter av andre komponenter som blir sluppet ut sammen med PAH under ufullstendig forbrenning. Ofte har en benyttet noen av de mest potente kreftfremkallende forbindelsene (f. eks. benzo(a)pyren B(a)P) som en enkel markør på forekomst og eksponering.
Eksponering
Nivået av PAH i luftforurensning i de store byene i Norge er blitt markert lavere de siste 30 årene på grunn av nye retningslinjer for uteluft og lover for utslipp av forurensning. Nivået av PAH i luften i større byer kan imidlertid fremdeles ofte ligge over det ønskelige. Konsentrasjonen av B(a)P i luften i større europeiske byer er i størrelsesorden 1-10 ng/m³ i gjennomsnitt over et år, mens nivået i landområder ofte er lavere enn 1 ng/m³. Sesongvariasjoner observeres, med B(a)Pkonsentrasjonene om vinteren som kan være over en størrelsesorden høyere enn om sommeren. En nylig utgitt undersøkelse fra NILU (Norsk institutt for luftforskning) indikerte at biltrafikken er en viktig kilde til PAHinnholdet i Oslo-luften.
Tilleggsbidrag fra mat anses for å være hovedkilden til human eksponering ved at PAH kan dannes i betydelige mengder under tilberedning av mat og ved nedfall av PAH på korn, frukt og grønnsaker. Det relative bidraget av luftbåren PAH til mat via nedfall kontra det som dannes ved tilberedning er imidlertid ikke helt klarlagt. Drikkevann ser ut til å være en beskjeden eksponeringsvei.
Beregninger på totalt inntak av PAH hos en ikke-røyker (mann mellom 19 og 50 år i USA) ligger på 3,12 mg/dag, hvorav mat bidrog med 96,2 %, luft 1,6 %, vann 0,2 % og jord 0,4 %. Røykere som røykte en tyvepakning med sigaretter uten filter hadde i tillegg et inntak på 1-5 μg/dag. Inhalasjon av PAH synes imidlertid å virke kraftigere når det gjelder kreft enn inntak av PAH gjennom munnen.
Helseeffekter
PAH kan tas opp i kroppen både gjennom lungene, magen og huden. Data fra dyreeksperimentelle studier indikerer at flere PAH kan føre til en rekke helseskader som nedsatt immunforsvar, genetiske skader, reproduksjonsskader, aterosklerose og kreft. Nivået av PAH er avgjørende for hvilke skader som kan utløses. Det mest kritiske endepunktet for inhalert PAH vurderes å være lungekreft. Inhalert PAH er hovedsakelig adsorbert til sotpartikler. Etter avsetning i lungene vil en del av partiklene som inneholder PAH elimineres ved hjelp av flimmerhårstransport og slimtransporten (”partikkel-clearance”). PAH frigjøres i en rask og en langsom fase fra partiklene. Kroppen har enzymer som er i stand til å omdanne PAH-forbindelser til vannløslige metabolitter som lett skilles ut fra kroppen i urin og avføring. Til tross for den høye fettløseligheten blir derfor PAH raskt omsatt og viser liten tendens til opphopning i fettvev hos mennesker. Det dannes imidlertid også epoksider og frie radikaler av PAH. Dette er reaktive forbindelser som kan binde seg til makromolekyler i cellen, som for eksempel arvematerialet DNA, og på denne måten gi opphav til helseeffekter inklusive kreft.
Studier i bakterier og cellekulturer
Mange PAH har evnen til å svekke immunsystemet i mus. Det ser ut som graden av svekkelse er korrelert til stoffenes evne til å føre til kreft. Mange PAH, deriblant også nitro-PAH og heterosykliske-PAH og ulike utslipp og komplekse blandinger som inneholder slike blandinger, er gentoksiske i bakterier og cellekulturer samt i dyreforsøk. Testis og ovarier inneholder raskt delende celler og kan derfor være spesielt følsomme for slike DNAskadende PAH-forbindelser. Skader på foster er rapportert etter eksponering for høye konsentrasjoner av PAH. Enkelte PAH-forbindelser er vist å kunne føre til eller akselerere dannelsen av arteriosklerose. Av spesiell stor betydning er det at mange PAH er i stand til å føre til kreft i eksperimentelle dyreforsøk. Nyfødte mus ser ut til å være spesielt følsomme. PAH i maten kan føre til svulster i magesekken, lever, lunge og brystkjertler hos forsøksdyr, mens inhalasjon av PAH ofte fører til svulster i lungene. Når fraksjoner av kondensat fra bensinmotorer ble testet ut med henblikk på evne til å føre til lungekreft, så det ut til at PAH med 4 – 7 ringer var de mest potente kreftfremkallende forbindelsene.
Eksperimentelle (og epidemiologiske studier) viser at innholdet av PAH i sigarettrøyk og dieseleksos ikke fullt ut kan forklare deres evne til å føre til lungekreft. Slike resultater indikerer at dieseleksos og sigarettrøyk inneholder også andre viktige forbindelser som kan føre til kreft eller fremme utviklingen av lungekreft. Ved ufullstendig forbrenning dannes det ofte partikler som er dekket med organiske forbindelser som PAH. Den kreftfremkallende evnen til slike partikler diskuteres ennå. Det kan se ut til at den lokale kreftfremkallende effekten av pyrolyse produkt er av organisk materiale først og fremst skyldes PAH, mens når det gjelder dieseleksospartikler er det mer sannsynlig at sotpartikkelen selv spiller en viktig rolle for den kreftfremkallende effekten. Hvilken mekanisme som gjelder ved de relativt lave konsentrasjoner av partikkeler en ser i forurenset luft er mer uklart. Både gentoksiske og ikke-gentoksiske mekanismer må vurderes.
Befolkningsundersøkelser
Det kreftfremkallende potensialet av PAH ble tidlig klarlagt ved at en kunne se økt risiko for hudkreft hos pipefeiere og personer som jobbet med tjære. Senere har epidemiologiske studier vist at arbeidere i koksovn og kullgassindustri og ansatte i aluminiumsindustrien har forhøyet risiko for lungekreft. Det er imidlertid klart at alle disse arbeidsmiljøene også inneholdt en rekke andre kjemikalier som kan ha bidratt til den økte forekomst av lungekreft blant arbeiderne. I en nylig publisert amerikansk befolkningsundersøkelse konkluderes det med at folk som lever i de mest forurensede byområdene har en 12 % større fare for å dø av lungekreft enn folk fra de minst forurensede områdene. Den amerikanske studien bekrefter og styrker tidligere studier som har knyttet langvarig eksponering for små forurensningspartikler til lungekreft. I hvilken grad den kreftfremkallende effekten skyldes partiklene som sådan, og eller samvirke med organiske komponenter som ulike PAH eller metaller som jern, vanadium, nikkel og kobber er ikke endelig klarlagt.
Undersøkelser i yrkessammenheng og i kammerforsøk viser at dieseleksos har en akutt irriterende effekt hos menneske, men det er ikke publisert studier som er utført slik at en kan skille mellom virkningene av partiklene og gassene. Dieseleksos ser ut til både å ha en forsterkende effekt på en allerede eksisterende allergen respons og å kunne bidra til utvikling av ”ny” allergi hos menneske, men i disse studier er det ikke skilt mellom partikler, PAHer eller andre stoffer.
Risikokarakterisering
Flere PAH og PAH-blandinger er kjente humane karsinogener etter eksponering ved innånding og via hud, og også antatt å være kreftfremkallende etter opptak via kosten. Risikoberegninger og potensvurderinger etter inhalasjon har vært foretatt. Risikokarakteriseringenes kvalitet varier, best data har en på B(a)P. Det er gjort forsøk på å beregne den relative potensen av ulike PAH (relativt til B(a)P). Forslaget er å legge sammen bidraget fra hver enkelt av dem additivt og få en total B(a)P-ekvivalent dose. Det er problemer forbundet med denne tilnærmingsmåten på grunn av manglende gode data fra langtidsstudier med rensede PAH-forbindelser. Estimatene for kreftrisiko baserer seg på befolkningsundersøkelser etter en yrkeseksponering for PAH. En livstidsrisiko for kreft i luftveiene fra slike studier ved bruk av en liniarisert flertrinnsmodel er beregnet til å være 1/8,7x10-5 (ng/m³). I en nylig publisert amerikansk undersøkelse knyttes langtidseksponering for små forurensningspartikler (PM2,5) fra en rekke ulike kilder til en økt risiko for å dø av lungekreft. Det konkluderes at folk som lever i de mest forurensede byområdene har en 12 % større risiko for å dø av lungekreft enn folk fra de minst forurensede områdene. Forskerne fant at antallet døde av lungekreft økte med 8 % for hver 10 mikrogram økning av partikkelkonsentrasjonen. Den korresponderende konsentrasjonen av B(a)P som fører til en livstidsrisiko på 1/10 000, 1/100 000 og 1/1 000 000 er henholdsvis 1,2, 0,12 og 0,012 ng/m³. Risikoen for utvikling av lungesvulster er ut fra et nylig utført rottestudie etter inhalasjon av kulltjærekondenserte aerosoler med B(a)P som en bestanddel av en kompleks blanding beregnet til å være 2x10-5 (ng/m³). Genetisk predisponerte grupper og unge mennesker generelt regnes som spesielt følsomme grupper i tillegg til mennesker som har høy eksponeringer av PAH (f.eks. tobakksrøyk).
Normer/grenseverdier/standarder
Ingen presis angivelse av nedre grense for kreftfremkallende effekt av PAH kan gis. Forbindelsene er typiske bestanddeler av komplekse blandinger. En del er potente karsinogener som kan samvirke med en rekke andre forbindelser. I tillegg er PAH i luft adsorbert til forurensningspartikler, som også kan være av stor betydning for deres kreftfremkallende egenskaper. Selv om kosten antas å være den viktigste kilden til eksponering for PAH, stammer deler av denne kontamineringen fra PAH i luftforurensning. Nivået av PAH bør derfor bli holdt så lavt som mulig.
Vestjylland
Vestjylland er det vanlige navnet for den vestlige delen av Jylland, omtrent tilsvarende Thy, Mors, Salling og det gamle Ringkjøbing amt og Ribe Amt, samt eventuelt Fjends og de nordvestlige deler av det gamle Vejle Amt. Den nordligste del kalles også Nordvestjylland, den sydlige Sydvestjylland, og den mellomste delen er identisk med Hardsyssel. En stor del av Vestjylland faller sammen med det historiske Ribe Stift.
Det vestlige Sønderjylland (Vestslesvig) regnes som regel ikke med til Vestjylland.
Utstrekning og historie
Skillet mellom Vest- og Østjylland har tradisjonelt været skarpt i befolkningens bevissthet. På grunn av forskjellene i dialekt og sinnelag har mange, f.eks. folkeminnesamleren Evald Tang Kristensen, regnet vest- og østjyder for to forskjellige folk.
Under Frederik 8.'s reise i Vest- og Nordjylland i 1908 ankom kongetoget til Vejen østfra, og den lokale sognepresten, pastor Richter sa blant annet følgende: "Her ved Inngangsporten til Vestjylland byr vi vårt Kongepar det første vestjydske velkommen. Forholdene her i Vestjylland er meget forandrede i den siste Menneskealder, ved den store Kulturspredning og store Folkeblanding, men tross alt dette har Vestjyden bevart sitt særpræg: Utholdenhet og Trofasthet."
Først i de seneste årtier er navnet Midtjylland blitt alminnelig brukt om de østlige delene av Vestjylland og noen deler av Østjylland.
Sydjylland er en annen nyere betegnelse, som dekker over det sydlige Vestjylland samt den sydlige delen av Østjylland.
Amter og regioner
Fra 1970 til 2006 omfattet Vestjylland hele Ringkjøbing amt og Ribe Amt, den vestlige halvdel av Viborg Amt og et randområde av Vejle Amt.
Før 1970 svarte Vestjylland til Thisted Amt, Ringkøbing Amt og deler av Viborg Amt og Vejle Amt.
Folketingskrets
Siden 2007 har de gamle amtskretsene vært avløst av nye storkretser ved valg til Folketinget. Den nye Vestjyllands Storkreds omfatter også et par kretser øst for den jyske højderyg.
Håkon Myrvang
Håkon Myrvang (født 15. januar 1953) er en norsk lokalpolitiker fra Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Naustdal kommune i Sogn og Fjordane fra 2007 til 2019. Ved kommunestyrevalget i 2015 gikk Arbeiderpartiet sterkt fram og fikk 43,6 prosent, en framgang på 15 prosent.
Før han ble ordfører var Myrvang konsulent i Sunnfjord Energi AS.
Carlos Lopes
Carlos Alberto de Sousa Lopes (født 18. februar 1947 i Viseu) er en tidligere portugisisk friidrettsutøver. I 1984 ble han landets første OL-vinner.
Lopes debuterte i mesterskapssammenheng i EM 1971 i Helsingfors der han endte helt nede på 33.-plass på 10 000 meter. På 3000 meter hinder ble han slått ut i forsøket.
Han deltok også i OL 1972 i München, men der ble han slått ut i forsøkene på både 5000 og 10 000 meter.
Gjennombruddet kom i 1976. Tidlig på året ble han verdensmester i terrengløp. I et løp i München 29. mai 1976 forbedret han sin personlige rekord på 10 000 m med 45 sekunder til 27.45,71. Med denne tiden ble han regnet blant favorittene til OL 1976 i Montréal.
I OL-finalen lå han først gjennom hele løpet og bestemte tempoet. 450 meter før mål ble han imidlertid passert av tittelforsvareren, Lasse Virén, og måtte nøye seg med sølv.
Åtte år etter sølvmedaljen opplevde Lopes karrierens høydepunkt. I 1984 ble han verdensmester i terrengløp for andre gang og løp 4. juli i Stockholm på 27.17,48. Selv om Lopes bare hadde startet i tre maratonløp og bare hadde fullført ett av dem, stilte han opp i maraton i OL 1984 i Los Angeles.
I dette løpet rykket han etter 34,5 kilometer og løp de neste 5 kilometerne på bare 14 minutter og 33 sekunder. Han fikk dermed et forsprang som han beholdt frem til mål. Irlands John Treacy ble nummer to.
Året etter sikret han seg sin tredje VM-tittel i terrengløp i Lisboa. 20. april 1985 forbedret Lopes i Rotterdam Marathon bestenoteringen til briten Steve Jones med 53 sekunder til 2.07,12.
Erling Størmer
Erling Størmer (født 2. november 1937) er en norsk matematiker. Han er professor i matematikk ved Universitetet i Oslo. Størmer tok doktorgrad ved Columbia University i New York og var leder for Abelkomitéen mellom 2002 og 2006. Erling Størmer er barnebarn av Carl Størmer.
Al-Hasakah
Al-Hasakah (assyrisk: ܚܣܟܗ, arabisk: الحسكة, Al Ḥasaka, kurdisk: Hesîçe) er en by som er det administrative senteret i guvernementet Al-Hasakah helt nordøst i Syria. Med et folketall på 188 160 innbyggere er Al-Hasakah en av de ti største byene i Syria og den største i guvernementet.
Al-Hasakah har en blandet befolkning med arabere, kurdere, assyrere og armenere. Elven Khabur renner gjennom Al-Hasakah og resten av guvernementet.
Historie
Syriske arkeologer gravde i 2007 og 2008 i den 2,5 hektar store Citadellhaugen i byens midte, i det til da underste kjente sjiktet fra nyassyrisk tid. I haugen var rester av en bysantinsk kirke fra 400-tallet, over dette var det rester fra tidlig islamsk tid.
På osmansk tid var byen ubetydelig. Den moderne bosetting oppstod rundt en fransk militærpost som ble anlagt i april 1922. Ved den tyrkiske forfølgelse og fordrivelse av armenerne slo mange av flyktningene seg etterhvert ned i al-Hasakah, slik at stedet på 1920-tallet raskt utviklet seg til en virkelig by. I løpet av det neste tiåret kom det mange kristne arameere hit og fremfor alt til nye landsbyer langs elven - de var flyktet fra Irak etter Semile-massakren.
De franske styrker var den gang stasjonert på Citadellhaugen. I 1942 hadde al-Hasakah 7835 innbyggere, flere skoler, to kirker og en bensinstasjon. På 1950-tallet vokste byen og ble administrasjonssentrum. Irrigasjonsprosjekter gav byene Qamishli og al-Hasakah et økonomisk oppsving fordi det ble anlagt mange bomullsplantasjer. Senere har oljeboring også gitt økonomisk vekst gjennom oljefeltene Qarah Shuk og Rumaylan.
Harald Bakke
Harald Sigvard Bakke (født 30. juni 1882 i Fredrikshald, død 11. februar 1963) var en norsk lektor, riksmålsmann og politiker (H).
Bakke hadde examen artium fra Fredrikshalds skole fra 1902, pedagogisk eksamen fra 1911 samt studiereiser i England, Frankrike, Tyskland, Belgia og Sveits. Han var cand.philol. med historie, engelsk og norsk fra Det Kongelige Frederiks Universitet fra 1912. Bakke var bestyrer ved Randsfjord private middelskole 1906–1907, lærer ved Sandnes middelskole 1907–1912, lærer ved Storms skole i Stavanger 1912–1913, adjunkt og lektor ved Haldens skole 1913–1934 samt lektor ved Foss skole fra 1934. Under andre verdenskrig fungerte han som rektor ved Hegdehaugen skole. I 1945 ble han suspendert fra sin lektorstilling som følge av sitt medlemskap i Norges Lærersamband etter læreraksjonen i 1942 og angivelige sympati med okkupasjonsmakten.
Ved siden av sitt profesjonelle virke var han aktiv i flere organisasjoner, deriblant Riksmålsforbundet. Bakke var formann i riksmålsforeningene i Sandnes, Halden og Oslo, viseformann i forbundet 1938–1939 og formann 1939–1945. Han var medlem av Halden formannskap 1916–1934 og innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene i Østfold og Akershus fylker 1925–1936. Av øvrige verv kan nevnes formann i Halden Høyre 1915–1934, styremedlem i Smaalenenes Amtstidende, styremedlem i Halden Elektrisitetsverk og medlem av Fredrikshald skolestyre 1919–1925. Han var forfatter av flere biografiske, lokalhistoriske og bedriftshistoriske utgivelser.
Arthur R. G. Solmssen
Arthur R.G. Solmssen (født 29. september 1928 i New York, død 23. april 2018) var en amerikansk forfatter. Han tilbrakte sin tidlige barndom i Berlin, og studerte ved Harvard College og University of Pennsylvania.
Hans mest kjente roman er A Princess in Berlin (1980), et portrett av Weimar-republikkens første tid i Tyskland.
Generalstatene
Staten-Generaal betyr i direkte oversettelse den alminnelige stenderforsamling (av stand).
Enemy Territory: Quake Wars
Enemy Territory: Quake Wars (forkortet ET:QW) er et førstepersonsskytespill, og er utviklet av id Software og SplashDamage, og utgitt av Activision. Enemy Territory: Quake Wars en oppfølger til spillet Wolfenstein: Enemy Territory (W:ET), og har et tema hentet mye fra Quake-serien. Spillet handler om kampen om Jorda. De ondsinnede romvesnene, Strogg, prøver å overta Jorda og legge til enda en planet i sin kolleksjon. Dette vil menneskene, som nå er forente, og kaller seg Global Defence Forces, sette en stopper for. Kampene utbrer seg i 4 forskjellige verdensdeler: European, North-American, African og Pacific.
Oppdragsbasert spillstil
I ET:QW er det ett forsvarende (defensivt) og ett angripende(offensivt) lag. Hvilket lag (Strogg/GDF) som skal angripe/forsvare, varierer fra brett til brett. Det er oftest 3 eller 4 oppdrag på hver brett, som det offensive laget må utføre, og det defensive må hindre at blir utført. Oppdragene finnes i mange variasjoner: Destroy, Contstruct og Hack er de vanligste, men det finnes også Transmit, MCP-eskortering, og Flyer Drone. Mange av oppdragene kan kun gjøres av en bestemt klasse, for eksempel Contruct kan kun gjøres av Engineer (GDF) og Constructor (Strogg). Når et oppdrag er utført, blir et nytt oppdrag tilgjengelig helt til siste oppdrag er utført, og det offensive laget vinner.
Klanspill
ET:QW er et av de spillene som blir sett mest frem til i den norske klanscenen. Mange tidligere toppspillere fra for eksempel Battlefield 2 har gått over til ET:QW. Offisielle uttalelser sier at de tror den mest aktuelle spillestilen for klaner vil bli 6on6 (6 spillere på hvert lag). Utviklerne sier at en av de største utfordringene var å få viktigheten av lagspill og samarbeid opp til publikums forventninger. Selv i betaen og demoen (hvor sistnevnte har er brett som er lite egnet for klanspilling) har det vært stor klanaktivitet, og mange klaner har oppstått for å spille det kommende spillet.
Megatexture
MegaTexture er en tekstur-teknikk utviklet av John Carmack fra id Software. Den blir brukt i Doom 3 motoren til Enemy Territory: Quake Wars, og skal fjerne vanlige teksturfeil som ofte finnes i andre videospill. Tenologien gjør at teksturen til brettene er helt unike, uten at én tekstur blir repetert om og om igjen. Brettet blir rendret helt til horisonten uten noen form for tåkeeffekt, og detaljer i teksturen blir synlig på alle avstander. Hver megatekstur er et bilde med en størrelse på 32768x32768 pixler, 1024 megapixler, altså en gigapixel. Dette tar omtrent 3 gigabyte i ukomprimert form (raw, 3 bytes per pixel, en byte for hver fargekanal). Teknikker slik som DXTn blir brukt til å komprimere denne enorme mengden data ned til en akseptabel størrelse.
White Lion
White Lion er et glam metal/hardrock-band etablert i New York i 1983.
Bandet ble startet av den danske vokalisten Mike Tramp og den amerikanske gitaristen Vito Bratta. De solgte til dobbel platinaplate med singlene Wait og When the Children Cry. Bandet ble oppløst i 1991, men Mike Tramp tok opp bandet igjen i 1999 med nye musikere.
Brough Ness
Brough Ness er et nes på sørsiden av øya South Ronaldsay i den skotske øygruppen Orknøyene. Det er her sundet Pentland Firth er på sitt smaleste mellom Orknøyene og det skotske fastlandet, med en bredde på 11 km.
Hornhinneranden
Hornhinneranden eller limbus (latin: Limbus corneae) er overgangen, forsenkningen, mellom øyets hornhinne (cornea) og sclera (det hvite av øyeeplet).
Brytningsindeks
Brytningsindeks er et mål på et materials evne til å lede lys. Den uttrykker på hvor mye hastigheten til lys blir redusert gjennom materialet målt i forhold til lyshastigheten i vakuum og er derfor en benevnelsesløs verdi. Glass (som man regner for ganske gjennomsiktig) har en brytningsindeks på ca. 1,5. Det vil si at lysets hastighet er en faktor 1,5 langsommere i glass enn gjennom det tomme rom.
Brytningsindeksen brukes til å beskrive refraksjon av lys. Når det beveger seg fra et materiale til et annet materiale, vil det få en ny hastighet og derfor kunne skifte retning. Dette fenomenet avhenger av brytningsindeksene i de to mediene og er beskrevet ved Snells brytningslov.
I allminnelighet varierer brytningsindeksen til et materiale litt med bølgelengden til lyset. Det gir opphav til optisk dispersjon. Ved overgang til et annet materiale, vil derfor lys med forskjellige farger få litt forskjellig brytningsretning. Man ser denne effekten i en regnbue.
Ved en slik overgang mellom to medier, vil også en del av lyset bli reflektert tilbake. Hvor mye av lyset som blir brutt og hvor mye som blir reflektert, er gitt ved Fresnels formler som igjen avhenger av de to brytningsindeksene.
Når lyset beveger seg fra et optiske tettere til et tynnere medium, blir det brutt bort fra innfallsloddet. Dette gjelder for eksempel i overgangen fra vann til luft. Da det ikke kan brytes mer enn 90°, eksisterer det en viss «kritisk vinkel» slik at når innfallsvinkelen er større enn denne, vil alt lys bli reflektert. Man sier da at man har totalrefleksjon. Denne effekten blir benyttet i mange optiske instrumenter og apparat.
Brytningsindeks betegnes vanligvis ved bokstaven n og er definert som
der c  er lyshastigheten i vakuum og v er lysets hastighet gjennom mediet. Under normale forhold er n > 1 som tilsvarer at lyset går langsommere gjennom et material enn i det tomme rom.
Ved bruk av Maxwells elektromagnetiske teori finner man at brytningsindeksen er gitt som
hvor εr  materialets relative permittivitet, og μr  er materialets relative permeabilitet. For de fleste materialer er denne lite forskjellige fra verdien i vakuum.
Firmaer som lager optiske instrumenter som kameraobjektiver, kikkerter og annet, må unngå at brytning av lys gjennom glass (nå også optisk plast) fører til uønskede farge- og formforvrengninger. Det fremstilles derfor optisk glass med forskjellige forhåndsbestemte indekser. Disse blir slipt til linser som settes sammen i former og kombinasjoner som skal oppnå den ønskede virkning.
Atomistisk forklaring
Hvis man kunne se inn i materialet som består av atomer eller molekyler, vil lyset i sin bevegelse mellom disse alltid bevege seg med den fulle lyshastigheten c. Men da det er en elektromagnetisk bølge, vil det elektriske feltet i bølgen sette elektronene i atomene i bevegelse slik at de stråler ut nye bølger i alle retninger. Alle disse genererte bølgene vil ved konstruktiv interferens påvirke den innkommende bølgen slik at den effektivt får en redusert fassehastighet etter å ha beveget seg gjennom mange lag med atomer.
Med denne forståelsen av brytningssindeksen som et resultat av lysspredning, kan man beregne den ut fra hvordan en lysbølge virker på hvert enkelt atom. Dette kom først til uttrykk i Sellmeiers formel som i tillegg viser hvordan brytningsindeksen varierer med lysets bølgelengde. På den måten får man også en forklaring på hvordan dispersjon oppstår.
Institute for Advanced Study
Institute for Advanced Study (IAS) er et forskningsenter i Princeton i New Jersey i USA. Anerkjente forskere som Albert Einstein, Kurt Gödel, John von Neumann, og J. Robert Oppenheimer har jobbet ved instituttet. Den norske matematikeren Atle Selberg samt terrorforsker Thomas Hegghammer er også medlemmer av IAS.
Brytningsindeks
Kompleks brytningsindeks
Noen materialer er transparente, og andre slipper ikke lys gjennom. I så fall blir lyset absorbert. Det kan formelt beskrives ved at brytningsindeksen går fra å være et reelt tall til å anta komplekse verdier. Det kommer tydelig frem ved å fremstille en lysbølge på kompleks form. Beveger den seg i z-retningen med vinkelfrekvens ω = 2π f gjennom materialet, er den beskrevet ved den reelle delen av bølgefunksjonen
hvor bølgetallet k = nω/c  når materialet brydningsindeks er n. Hvis nå denne er kompleks og skrives på formen
vil den imaginære delen n2 bidra til at bølgens amplitude E(z,t) avtar når distansen z inn i materialet øker. Dette kommer tydelig frem ved innsettelse av uttrykket for den komplekse brytningsindeksen,
Den siste eksponentialfunksjonen viser at fasehastigheten c /n1 til bølgen inne i materialet er bestemt ved den reelle delen av brytningsindeksen. Det er den som inngår i Snells brytningslov. Mens denne funksjonen er kompleks, er den første eksponentialfunksjonen reell og viser at amplituden til bølgefeltet E(z,t ) avtar eksponentielt. Da intensiteten I (z ) til lyset er proporsjonalt med kvadratet av feltet, vil den derfor avta på tilsvarende måte som
hvor absorpsjonskoeffisienten
er direkte gitt ved den imaginære delen av brytningsindeksen. Den matematiske utvidelsen til komplekse verdier for denne, er dermed automatisk i overensstemmelse med Beer-Lamberts lov for absorpsjon av lys.
Mære kirke
Mære kirke er en middelaldersteinkirke bygget mellom 1150 og 1200 i bygda Mære i Steinkjer kommune i Trøndelag.
Adkomst til stedet er via Fv258 og E6.
Bygningen
Kirken ligger helt ute på vestkanten på Mæreshaugen. Den er bygget i to omganger, koret og litt av skipet først og denne delen har en profilert sokkel som mangler i resten av kirkebygget. Sammenligninger av utgravningsplanen for trekirken viser at koret av stein er bygget rundt trekirken mens denne fortsatt var i bruk. Etter dette ble trekirken revet og resten av steinkirken bygget. Endlig datering av koret finnes ikke, men det kan ha vært bygget i 1150-60-årene. Kirken har hatt et vesttårn, men det raste sammen i 1277 og det ble da satt inn en dør i veggen. Fundamentet til tårnet ble avdekket i 1966. Kirken har hatt både nord- og sydportal, men sydportalen ble murt igjen på 1600-tallet.
Interiør
Kirken er enskipet med et åpent takverk, med stikkbjelker med utskårne masker. Dendrokronologiske undersøkelser viser at tømmeret som er brukt i taket er hugget vinteren 1198-99.
Inventar
Kirken har en del inventar også fra middelalderen. Over korbuen henger et triumfkors som kan være fra 1200-tallet. En Madonna med barnet-statue er oppbevart i Vitenskapsmuseet i Trondheim. Steinalteret er det opprinnelige fra middelalderen med et hulrom der det han ha vært oppbevart relikvier.
Altertavlen er fra 1650-årene skåret av Johan Bilthugger og malt av Johan Kontrafeier. Den er i barokk. Prekestolen er samtidig med altertavlen. Prekestolhimlingen er fra 1630-årene og ble opprinnelig laget til Nidarosdomen. Hvorfor den kom til Mære kirke vet en ikke.
Arkeologiske undersøkelser
Det er funnet spor av en stolpekirke under kirken. Under denne igjen er det spor av to bygninger fra førkristen tid. I det ene stolpehullet ble det funnet gullgubber, små biter av gull med et kjærestepar, muligenes guder.
I 1879 ble 10 mynter fra Mære kirke innlevert til Vitenskapsmuseets Myntkabinett i Trondheim. Under en arkeologisk utgravning i 1966 ble hele 565 mynter funnet. Denne utgravningen ble ledet av Hans Emil Lidén fra Riksantikvaren. Det var hovedsakelig norske middelaldermynter men det ble også funnet danske, svenske og tyske mynter fra middelalder og helt opp til nyere tid.
Soleksem
Det er usikkerhet rundt hva som eksakt skjer når soleksem oppstår.
Soleksem ser ut til å oppstå som en allergisk reaksjon på stoffer som dannes i huden gjennom en kjemisk reaksjon når huden bestråles av UVA- og UVB-stråler.
Det kan være flere mulige årsakssammenhenger og reaksjoner hos forskjellige personer som faller inn under denne betegnelsen.
Forebygging
Foruten å unngå soleksponering, finnes det ingen sikker forebygging av soleksem. Soleksem kan i noen tilfeller forebygges med solkrem som blokkerer for UVA- og UVB-stråler. For noen typer solkrem kan det på enkelte typer hud også se ut til at solkremen kan øke problemet. Enkelte har positive erfaringer med forebygging gjennom inntak av kalsium og C-vitamin over en tidsperiode før soling. Forebygging ved å ta betakaroten i 1-2 måneder før våren/sommeren har også vist seg å ha positiv effekt.
Behandling / lindring
Det finnes ingen sikker behandling av soleksem. For lindring, har enkelte hatt positive resultater med bruk av hydrokortison, antihistamin/allergitabeletter (f.eks Xyzal), lidokain eller aloe vera. Antihistaminer vil ikke ha noen virkning, i og med at dette er en "hypersensitivitetsreaksjon type IV" (og ikke "type 1")
Peel Castle
Peel Castle er en festningsruin ved byen Peel på øya Man i Irskesjøen. Festningen står på den lille øya St Patrick's Isle rett utenfor havnen til Peel hvor elven Neb renner ut. Den aller første festningen ble antagelig reist av nordmenn, antagelig av hæren til kong Magnus Berrføtt rundt 1100. Senere ble festningen ombygd i stein og nesten hele øya inngår i festningsverket. Innenfor festningsmurene kirken St Patrick's Church og Mans første katedral, St German's Cathedral, som ble sete for Sodor og Man bispedømme som ble grunnlagt i 1154 og underlagt Nidaros erkebispedømme i Norge. Øya og festningen er i dag eid av Manx National Heritage, og stedet er åpent for besøkende sommertid.
St Patrick's Isle
St Patrick's Isle (mansk: Ellan Noo Perick ) er en liten øy, 326 meter bred og 205 meter lang, på vestkysten av Man og rett utenfor havnen til byen Peel hvor elven Neb renner ut. Øya er i dag i praksis ikke lenger en øy da den er festet permanent til fastlandet ved en asfaltert gangveg. Det har dannet seg en strand på motsatt side av havnen.
St Patrick Isle var opprinnelig adskilt av 35 meter med vann fra Peel Hill i sør og elven Neb kan ha strømmet gjennom stredet. Det kan ha vært en stykke land på østsiden av øya som har blitt erodert bort i løpet av de siste tusen år. Øya stiger rett opp til maksimal høyde på 25,45 meter i nærheten av vestenden. Dens plan er hovedsakelig triangulært med en ende som grenser mot bukta i Peel i øst, en annen som går mot sør på tvers av Fenellastranden til Peel Hill og den tredje som står mot nordvest til sjøen. Det er ulente klipper rundt øya på sørsiden og nordvestsiden mens østsiden i dag har vegterrasse som ble bygget på 1800-tallet.
De første bygningene
St Patrick's Isle ble underlagt arkeologiske utgravninger i tidsrommet 1982–1989 som har gitt en god beskrivelse og riss av stedets forhistorie. Den tidligste gruppe av bygninger på øya, inkludert et kloster, som tilhørte det keltisk-kristne samfunnet på Man en gang på 500-tallet, skjønt det er spor av menneskelig bosetning siden steinalderen. De første bygningene var små og av lett konstruksjon, celler for munkene, spisestue, og kanskje gjestehus, en skole og et scriptorium (skrivestue). Husene ble konstruert av kvistflettverk og mørtel og taket kledd med takhalm. Kirken var bygd i tungt tømmer som senere erstattet i steinverk.
Det er ikke funnet naturlige grenser for denne bosetningen med jordverk slik vanlig var, og det er mulig at øya som sådan ble betraktet som grense nok. Det er mulig at bosetningen var hovedsakelig innenfor den sørlige delen av øya mellom et kapell på øyas sentrum og festningsmuren hvor det i dag kan ses rester av tre avlange bygninger hvorav de to første ble reist langt senere på 1500-tallet, bestående av en spisesal og våpenhus.
Sistnevnte løsning kan ha blitt introdusert av Olav Godredsson av Man (1137?–1153) som oppholdt seg ved hoffet til kong Henrik I av England før han ble konge av Man. Det er mulig at ansvaret for ødeleggelsen av kirken sto Magnus Berrføtt for da begynte den første befestningen av øya i 1098, noe som er beskrevet i Snorre Sturlasons Heimskringla (Kongesagaer) og i den lokale Krøniken om kongene av Mann og Øyene.
En tredje nybygging av kirken skjedde antagelig på 1400-tallet i henhold til detaljer i byggstilen hvor en ny østvegg åpnet for et stort vindu og en ny dø i vestenden av nordveggen. En illustrasjon fra 1600-tallet viser kirken med tak og med vestgavlen bar et klokketårn. Ved 1774 var dog kirken uten tak og i forfall som et resultat av den nye sognekirken som ble bygget i 1710.
Rundtårnet var både et klokketårn og tilfluktssted i vanskelige tider. Rundtårn av denne typen ble reist flere steder på Irland i tiden mellom 800-tallet og 1100-tallet. Også rundtårnet er reist i rød sandstein og er 10,7 meter høy og med fire rektangulære åpninger, alle i den øvre del av tårnet. En illustrasjon fra 1600-tallet antyder en nå tapt konisk tak av tre.
Festningsverket
Som nevnt var antagelig norske kong Magnus Berrføtt ansvarlig for ødeleggelsen av kirken og reisningen av de første festningsverkene, da i treverk. Krøniken om kongene av Mann og Øyene sier at: «...han kom for å se det sted hvor manxmennene hadde kjempet en kort tid med hverandre, ettersom mange av kroppene til de døde lå fortsatt ubegravd. Da han så hvor vakkert landet var, det ga glede for hans øyne og han bestemte seg for å bo der. Han bygde de festninger der som til denne dag bærer hans navn. Han befalte at mennene fra Galloway skulle kutte ned trær for byggingen av festningene...»
Festningen var nødvendig for å bygge et trygt oppholdssted for seg og sine menn etter å ha drevet krig sammen med waliserne mot normannerne på Anglesey. Snorre Sturlason beskriver i Magnus Berrføtts saga i Heimskringla om et hærtokt inn i Sverige: «Folk gav seg inn under ham svor landet til ham. Men da han hadde nådd opp til innsjøen Vänern, lei det ut på høsten. Da tok de ut på Kvaldensøy og der gjorde de en borg av torv og tømmer og grov et dike omkring.»
Denne beskrivelsen er antagelig dekkende for kong Magnus’ første festning på St Patrick's Isle, hurtig bygd med trestolper i den naturlige omkretsen som øya ga. Utgravninger i 1947 har avslørt hulrom fra trestokkene, og bekreftet i de nye undersøkelsene på 1980-tallet. Linjen og størrelsen på hulrommene indikerte en struktur som var konsistent med en norrøn bygningskonstruksjon fra denne tiden. Selve navnet Peel synes å være avledet fra ordet pæler. Lokale historikere mener at det som i dag er middelalderfestningen Castle Rushen i Castletown på Man, som senere ble øyas hovedstad fram til moderne tid, også ble første gang reist av kong Magnus i en tilsvarende konstruksjon.
Krøniken om kongene av Mann og Øyene gjør det klart at de norrøne kongene på Man benyttet St. Patrick's Isle som bolig og maktsenter for regjeringen av øya fram til midten av 1200-tallet. To av kongene er rapportert for å ha dødd her, Godred II Olavsson i 1187 og Olav II Godredsson i 1237.
Et århundre med forfall og stadig risiko for angrep som truet med å sette borgen og husene i brann gjorde det nødvendig med å reise nye hus i stein. Særlig hendelsene i 1224 og 1228 gjorde klart at Mans sørside ved Ronaldsway var usikret. Havnen ved hva som i dag er Castletown ga trygg havn til angripere. Det ble åpenbart at Mans sørside hadde behov for kongelig tilstedeværelse, og Magnus Olavsson ga St. Patrick's Isle til kirken, antagelig i 1257, og flyttet maktsenteret og den kongelige bolig til motsatte side av Man, noe som ble bekreftet av Krøniken om kongene av Mann og Øyene som opplyser at kong Magnus døde i Castle Rushen i Castletown i 1265.