cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wansley kraftverk
Anlegget for kulldrift ble påbegynt omkring 1975 og stod ferdig i 1978. Brenselkilden her er 4-5 millioner tonn bitumenøst kull per år. Dessuten kan det brenens fyringsolje i en av enhetene.
Operatør er Georgia Power, et heleid datterselskap av Southern Company.
Avstandsmåler
En avstandsmåler er et verktøy som måler avstanden fra observasjonspunktet til et mål. Noen typer bruker aktive metoder som laser, sonar eller radar for å måle avstanden, mens andre typer bruker trigonometri.
Avstandsmålere brukes blant annet innen jakt, industri, samt av militære.
Wansley kraftverk
De totale utslippene av CO2 fra anlegget i 2007 var på 11,9 mill. tonn.
Tenente Laurentino Cruz
Tenente Laurentino Cruz er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
White Chalk
White Chalk er et album fra 2007 av den engelske sangeren PJ Harvey. Arbeidet med albumet startet i 2006 sammen med produsenten Flood og John Parish som også jobbet sammen med henne på To Bring You My Love og Is This Desire?. Andre bidragsytere på White Chalk er og Jim White fra.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av PJ Harvey.
Personell
med
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1976 – 1000 meter herrer
1 000 meter herrer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1976 og ble avholdt på Olympia Eisstadion i Innsbruck, Østerrike den 12. februar 1976. Dette var første gang øvelsen var på OL-programmet for herrer.
31 deltakere fra 16 nasjoner deltok på distansen.
Rekorder
Dette var gjeldende verdens- og olympisk rekord før Vinter-OL i 1976:
Følgende nye verdensrekorder og olympiske rekorder ble satt under konkurransen:
Corridoio Vasariano
Corridoio Vasariano er en beskyttet og overdekket gangvei fra Palazzo Vecchio gjennom bildegalleriet Uffizi over Ponte Vecchio frem til Palazzo Pitti i Firenze.
Den nesten en kilometer lange gangveien ble bygget i løpet av 5 måneder på oppdrag av storhertug Cosimo I de' Medici av arkitekten Giorgio Vasari i 1564.
Formålet med gangveien var å gi storhertugen en mulighet til å forflytte seg mellom regjeringssetet i Palazzo Vecchio og bopelen i Palazzo Pitti uten å måtte benytte gaten. Det hadde vært attentater mot mediciene, og spesielt Ponte Vecchio var et farlig sted. På broen fantes det et kjøttmarked, og for å slippe lukten ble det flyttet. Gullsmedene overtok og har fortsatt tilhold på broen.
Telemark Kammerorkester
Telemark Kammerorkester (TKO) er et prosjektbasert strykeensemble som har etablert en høy kunstnerisk profil. Orkestermedlemmene er alle profesjonelle strykere, mange av dem med tilknytning til musikklivet i Telemark. Besetningen varierer fra ni til femten musikere, avhengig av prosjektets art.
Helt fra starten i 1992 har Lars-Erik ter Jung vært orkesterets kunstneriske leder. Ved siden av å være en av Norges fremste fiolinister er han nå mer og mer aktiv som dirigent.
Orkesteret ble sammen med Lars-Erik ter Jung nominert til Spellemannprisen 2018 i klassen samtid for albumet Chasing Strings med verker av Jan Erik Mikalsen, Nils Henrik Asheim og Magnar Åm.
Repertoar
Repertoaret spenner fra det tradisjonelle klassiske til samtidsmusikk, med en viss vekt på musikk fra vår egen tid. Med utgangspunkt i Telemark har det vært naturlig å også trekke inn elementer av folkemusikk i enkelte prosjekter. Bestillingsverk av norske komponister er et særtrekk ved orkesterets virksomhet.
Telemark Kammerorkester har vært støttet av bla. Norsk kulturråd, Telemark fylkeskommune, Telemarkkonsertar AS, Telemark Musikkråd, Norsk Musikkfond, Fond for lyd og bilde og Fond for utøvende kunstnere. Orkesteret gjennomfører årlig to til fire konsertprosjekter i samarbeid med Telemarkkonsertar AS.
Nostos
Telemark Kammerorkester ga ut sitt første album Nostos i 2005.
Sammen med Telemark Kammerorkester medvirket Per Anders Buen Garnås og Torgeir Straand som solister på hardingfele. Korpartiet ble sunget av kammerkoret Cor, under ledelse av Thorbjørn Dyrud. Innspillingene ble gjort i Bø kirke med «Nostos» i januar 2003 og «Nyslått» og «Nyslått» i februar 2005.
Geir Inge Lotsberg var produsent.
12.7×99mm NATO
12.7×99mm NATO eller .50 BMG er en patron for maskingevær opprinnelig utviklet i 1910-årene for M2 Browning maskingevær. Det er bygget som en oppskalert .30-06 Springfield. Siden 1980-årene har den også vært i bruk i skarpskytterrifler. Når patronen brukes i automatvåpen, er den lenket sammen med metalledd i belter.
Kjerfjorden
Kjerfjorden eller Kjærfjorden er en fjordarm på vestsida av Tjeldsundet på Tjeldøya i Tjeldsund kommune i Troms og Finnmark. Fjorden har innløp mellom grenda Kjerstad og Breidstrandneset og strekker seg omtrent 5 kilometer østover.
12.7×99mm NATO
Et stort antall varianter innenfor kaliberet finnes, blant annet:
Kjerfjorden
Like innenfor innløpet ligger Kjærfjordstraumen, og her krysser fylkesvei 711 fjorden. Innenfor brua er det ingen bosetning langs fjorden. Fjordsidene er høye og bratte, særlig på nordsida der de stiger bratt opp til over 500 meter over havet.
12.7×99mm NATO
Historie og utvikling
Konseptet for kaliberet ble tatt fram av John Browning under første verdenskrig som et svar på behov for luftvernvåpen. Patronen er basert på en .30-06 i større skala, og maskingeværet var en Browning M1919/M1917 som også var skalert opp. Dette våpenet stammet fra århundreskiftet, men fikk navnet sitt da det amerikanske forsvaret tok det i bruk i 1917. Det nye maskingeværet, kalt Browning M2, ble tatt i bruk på fly og bakken. Flere forskjellige ammunisjonstyper, som panserbrytende og brannstiftende, ble tatt i bruk og gjorde at det ble et utbredt våpen med flere bruksområder.
Under andre verdenskrig ble 12,7 mm brukt til å bryte gjennom panseret til lettpansrede kjøretøyer og fly. Siden 1950-årene ble evnen til å stå i mot ild fra 12,7 mm våpen et krav for en rekke pansrede personellkjøretøy, noe som gjorde at ammunisjonen mistet noe av sine bruksområder. Maskingevær som avfyrer 12,7 mm er fremdeles i bruk, men størrelsen og vekten på våpenet gjør det noe mindre praktisk i bruk. Når det er montert i faste installasjoner og på kjøretøyer så gjør den økte rekkevidden og presisjonen i forhold til lettere kalibere at det fremdeles er standard bestykning på pansrede kjøretøyer.
I 1980-årene kom Barrett med sin M82 og andre lignende våpen, og 12,7 mm fikk en rolle som kaliber for militære skarpskyttere. På grunn av virkningen i målet brukes slike våpen som regel mot materiell.
The Beat Tornados
The Beat Tornados er et norsk instrumental-/surfrock-band med opphav fra Arendal.
Informasjon
Musikken er instrumental klassisk surfrock, inspirert av blant andre Dick Dale. Bandet er basert i Oslo og startet opp i 1995 av Geir Emanuelsen (bassgitar) og Bjørn Haglund (gitar), begge fra Arendal. Arendalitten Tom Rudi Torjussen (Jim Stärk) var bandets første trommeslager på fulltid (1995–1998), etter at Morten Pisani fra Hornindal og Ottar Vigerstøl (ex. Clawfinger) hadde vært midlertidig innom bandet.
De slapp sitt debutalbum som var en mini-CD ved navn Pole Position i 1998. På den hadde de bl. a. tolket folkevisen «Oppå fjellet», som ble brukt i snowboardfilmen Sist vinter. Morten Pisani, samt Jørn Raknes (gitar) fra Homborsund ble etterhvert med permanent. Pisani og Raknes har sammen med Haglund og Emanuelsen utgjort bandets besetning siden. Bandet spilte inn kjenningsmelodien til TV-serien Stompa til barneplaten Broom Broom i 1999.
I 2001 slapp de musikkalbumet Mission To Mir. Mesteparten av musikken var egenkomponert, samt en Edvard Grieg-miks kalt «The Griegster». I 2004 kom albumet Scandinavian Interlude, og med var bl. a. sporet «Return Of The Griegster». Musikken til The Beat Tornados har bl. a. blitt brukt i spillefilmene Capo Nord, Lange flate ballær, Monstertorsdag, Gymnaslærer Pedersen og Kalde føtter.
Bandet har signert med plateselskapet Wicked Cool Records som eies av Little Steven (Steven Van Zandt), kjent fra Bruce Springsteens E Street Band, og som mafiaskurken Silvio Dante i TV-serien The Sopranos. I desember 2007 hørte han bandet ble spilt i butikken "Angel's Speed Equipment" i Oslo og tok så kontakt med dem for signering.
Salgsmøte
Salgsmøter er en arbeidsform som brukes innen næringslivet, ikke minst i varehandelen. Det er en del av bedriftens arbeidsmåte eller strategi for å promotere sine leveringstilbud, og vanligvis også for å innhente ordrer. Den konkrete måten arbeidet skjer på velges ut fra en situasjon der leveringsbedriftens rolle, leveringstilbudet og kundekategorien har betydning.
Oppgaver
Det finnes mange kategorier selgere og forskjellige typer salgsoppgaver, og disse er det problematisk å kategorisere systematisk. Generell teori må vanligvis tilpasses en konkret situasjon på en hensiktsmessig måte. Selgeren har en bedrift han representerer, og han har en oppgave som i stor grad bestemmes av kundens beslutningssituasjon. Målet med et møte kan være å primært promotere egen bedrift eller et bestemt produkt, men også å oppnå at kunden bestiller noe.
Møteavtale
Selgerens agenda bestemmes også av situasjonen rundt det arbeidet han gjør. I forhold til enkeltkunder prøver han å få aksept for et møte med dem. En avtale om et møte lar ham disponere kundens tid, vanligvis i minst 30-60 minutter. Større bedrifter som aksepterer et besøk er ofte gjestfrie og kan også arrangere omvisning for selgeren, møte med et antall medarbeidere tilstede eller eventuelt med en angitt kontaktperson. Noen produkter gjør det mest relevant å henvende seg til bedriftsledelsen, mens andre gjør kontakt med bestemte bedriftsfunksjoner mest relevant.
Møteform
En generell møteform har en agenda der selgeren i første fase presenterer seg, bedriften han representerer og bedriftens leveringstilbud. I andre fase kommuniserer han primært med kunden får å få inntrykk av kundens kjøpspotensial og hva han kan ha behov for. Hvis det viser seg å være relevant kan han fremsette et konkret leveringstilbud. I tredje fase argumenterer han for tilbudet for å klargjøre hva kunden får og tilbudets betydning for ham. Fjerde fase består av avslutningsteknikker for å få kundens endelige aksept hvis det er relevant.
Den åttende Razzie-utdelingen
Den åttende Golden Raspberry Awards-seremonien ble avholdt den 10. april 1988 på Hollywood Roosevelt Hotel. Utdelingen skulle presentere det dårligste filmindustrien hadde å tilby i filmåret 1988. Filmen Leonard Part 6 ble «mestvinnende» med tre priser av fem nominasjoner. Listen over nominerte er som følger, med «vinnerne» uthevet med fet skrift:
Salgsmøte
Salgsarbeid
Salgsarbeidet har forskjellig form avhengig av oppgaven. Selgerkvalifikasjoner bestemmes også av selgerens oppgave. Kommunikasjon er en del av selgerens arbeid, dels for å kommunisere forståelig og dels for å fremheve eget leveringstilbud. Kunnskap om bedriftens produkter og ekspedisjonsprosesser er grunnlaget for arbeidet som vanligvis har preg av teknisk informasjon eller rådgivning.
Den åttende Razzie-utdelingen
Verste film
Leonard Part 6 (Columbia), produsert av Bill Cosby
Salgsmøte
Salgsresultater
Selgeren kan arbeide med bestemte produkter og ha et eget budsjett, men han kan også være mer orientert mot generell promotering for bedriften. Muligheten for å måle salgsresultater direkte kan være begrenset fordi salgsarbeidet kan ha preg av bedriftspromotering eller å stimulere til langsiktige resultater.
Den åttende Razzie-utdelingen
Verste skuespiller
Bill Cosby i Leonard Part 6
Verste mannlige birolle
David Mendenhall i Over the Top
Verste regissør
Elaine May for Ishtar (delt førsteplass)
Verste nykommer
David Mendenhall i Over the Top
Verste «originale» sang
«I Want Your Sex» fra Beverly Hills purk II, skrevet av George Michael
Vinger kirke
Vinger kirke er en kirke i Kongsvinger i Innlandet. Opprinnelig navn er Vår frelsers kirke.
Kirken er hovedkirken i Vinger og står i dag ved Øvrebyen på Tråstad i byen Kongsvinger. Den er en hvitmalt korskirke i tre fra 1697 med et løkkuppelformet klokketårn fra 1855. Kirken er korsformet og har 450 sitteplasser. I tilknytning til kirken er det bygget et krematorium med urnelund. Plassen foran kirken var lenge ekserserplass, men er nå parkeringsplass for de som skal besøke kirken eller kirkegården.
Historie
Den første kirken i Vinger var oppført på Hov (Vinger prestegard) på østsiden av Glåma en gang før 1227. Denne kirken var trolig en stavkirke og var i den katolske tid viet til døperen Johannes. På Vinger møttes pilegrimsveien som fulgte Glåma vestfra pilegrimsveien nordover fra Eidskog og Sverige og fortsatte nordover mot Nidaros. Dessverre gjorde kirkens plassering nede vel Glåma at den var utsatt for flom og vannet stod til tider opptil tre–fire alen opp på veggen.
Fremveksten av en bebyggelse tilknyttet Kongsvinger festning på vestsiden av Glåma gjorde at kirken ble liggende på «feil» side av elven. Det var risikabelt å krysse elven når isen var utrygg. Grunnet dette, og de stadige oversvømmelsene, ble det i 1697 igangsatt oppføring av en ny kirke nedenfor festningen. Grunnsteinen ble nedlagt 4. eller 7. juni av festningskommandant Johan Nicolai Møllerup. Kirken ble vigslet 6. januar 1699 av biskop Hans Rosing. Den nye kirken lå høyt over elven og kunne ikke trues av flom i Glåma. All kirkevirksomhet ble flyttet dit fra den gamle kirken, som forfalt og ble revet innen 1730.
Også den nye Vinger kirke hadde perioder med forfall og utsatte reparasjoner. Kirken ble ombygget i 1854–1855. Det var i denne forbindelse at kirken fikk sin løk-kuppel. Vinger kirke var lenge brunrød, men ble malt hvit i 1868–1869.
I 1971 startet byggingen av et krematorium nord for kirken. Krematoriet ble tatt i bruk i 1973, men ble overlevert fra byggekomiteen først i 1975. I senere tid har krematoriet blitt utvidet noe.
Spikkestadlinjen
Spikkestadbanen er jernbanestrekningen fra Asker til Spikkestad. Spikkestadbanen er en del av den Gamle Drammenbanen, som ble åpnet 3. juni 1872 og gikk fra Oslo V til Drammen via Lierbyen. I dag er linjen i praksis en sidebane til Drammensbanen og benyttes utelukkende av lokaltog til og fra Osloområdet.
I 1973 ble Lieråsen tunnel på Drammenbanen åpnet, og trafikken til Drammen ble lagt om til å gå på den nye og kortere jernbanelinjen. Den nye tunnelen kortet ned reisetiden mellom Oslo og Drammen med 45 minutter. Siste tog mellom Spikkestad og Brakerøya gikk den 2. juni 1973. Kort tid etter ble sporet mellom Brakerøya og Kjellstad fjernet for å gi plass til motorveitrasséen til E18 mot Drammensbrua. Etter hvert ble skinnene fjernet mellom Kjellstad og Gullaug også.
Den gamle strekningen ble beholdt mellom Asker og Spikkestad, under navnet Spikkestadbanen. Frem til 1994 gikk det også noe godstrafikk til et industriområde vest for Spikkestad stasjon. Stasjonsområdet på Spikkestad ble endret mellom 2009 og 2012, og sporene ender nå litt før de når den gamle stasjonsbygningen. For øvrig er en god del av den nedlagte jernbanestrekningen omgjort til turvei, og enkelte steder bilvei. Etter år 2000 fikk banen fjernstyring.
Spikkestadbanen trafikkeres nå av Vy lokaltog L1 Spikkestad – Oslo S – Lillestrøm.
Moral
Å ha en  moral innbærer at de normer, verdier og holdninger man praktiserer er akseptert og innehar en objektiv gyldighet (det at noe er gjeldende eller gangbart). Begrepet har også en subjektiv betydning; et indre lys, et bedre jeg.
Belgias Grand Prix
Belgias Grand Prix er et Formel 1-løp som blir kjørt på Spa-Francorchamps-banen. Det har også blitt avholdt på Zolder og Nivelles-Baulers-banen.
Moral
Moral kan innebære flere elementer som f.eks:
Etikk og moral
Å handle moralsk er å gjøre noe som samstemmer med gjeldende normer og verdier. Etikk er moralfilosofi, eller teoriene om moral, selv om begrepet noen ganger brukes synonymt med moral. En handling kan være moralsk i en sammenheng, men umoralsk i en annen. Å dekke ansiktet med niqab vil f.eks. kunne oppfattes som en religiøs og moralsk handling i noen subkulturer i midtøsten, mens det for offentlig ansatte i Frankrike er forbudt, og der vil være umoralsk ut fra et pliktetisk perspektiv.
Når man handler umoralsk bryter man bevisst med normene for hva som er moralsk, mens en amoralsk person ikke har moralske normer.
Seksualmoral er det settet av moralske normer som gjelder for den seksuelle atferd mellom mennesker. Synet på prevensjon, utenomekteskapelig sex, homoseksualitet, prostitusjon, voldtekt, incest, nekrofili, henger nøye sammen med øvrige etiske, juridiske og religiøse normer.
Tibau
Tibau er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Steinsmett
Steinsmett (Cottus poecilopus) er en liten ulkefisk som finnes på steinbunn i kaldt ferskvann. Arten finnes spredt utbredt i Nord-Europa fra Øst-Norge i vest til Kolyma og Amur i Asia i øst.
Arten var tidligere vanlig å bruke som agnfisk, og særlig større ørret skal være hissige til å bite på. I dag er det imidlertid forbudt å bruke levende agn.
Kjennetegn
Steinsmetten er en langstrakt, relativt flattrykt fisk med stort og bredt hode og smal halerot. Sidelinja sitter ganske langt oppe på kroppen, men er ufullstendig og rekker ikke lenger bak enn til gattfinnen. Fargen er brunspraglet i kamuflasjemønster på oversiden og nesten hvit på undersiden.
Arten har to ryggfinner og veldig lange finnestråler i bukfinnene. Den skiller seg fra andre Cottus-arter ved å ha bredere skjellpigger.
Maksimallengda er rundt 15 cm.
Levemåte og økologi
Steinsmetten finnes helst på stein- og grusbunn i elver med temmelig sterk strøm. De holder også gjerne til på grunt vann i innsjøer, ofte under steiner. Fisken kryper nesten mer enn den svømmer, der den holder seg tett inntil bunnen. Dette hindrer den ikke i å være dyktig til å bevege seg både opp- og nedstrøms.
Kostholdet omfatter mye algemateriale, men også insektlarver, muslinger, krepsdyr, rogn og småfisk. En trodde lenge at arten åt nyklekket ørret-yngel, men dette er lite sannsynlig. Det er likevel sikkert at den tar en del ørret-rogn og yngel med plommesekk. I tillegg eter steinsmetten mye yngel fra stingsild og fra andre steinsmetter.
Nattsyn
Nattsyn beskriver forskjellige biologiske og teknologiske metoder for å se under svært lave lysforhold. De fleste metodene bruker ett av to prinsipper; utvidet spektrum eller forsterket intensitet.
Eksterne lenker
Noktovizor Nachtsichtgerät Nyctalopie אמצעי ראיית לילה Naktinis taikiklis ナイトビジョン Noktowizor Прибор ночного видения Gece görüş dürbünü Прилад нічного бачення شب بصری عینک
Fedra (Racine)
Fedra er et fransk-klassisk stykke fra 1677 av dramatikeren Jean Racine. Stykket bygger på en athensk-minoisk myte og både Seneca og Evripides har skrevet stykker fra denne myten. Originalen er skrevet på aleksandriner og er på fem akter.
Handling
Fedra har lenge hatt kjærlighet for kong Tessevs sønn, Hippolytos, men kan ikke få ham fordi hun er gift med faren hans. Hippolytos vil ikke ha Fedra, men elsker derimot Aricia. Hun er datter av Tessevs fiende og han har forbud mot å treffe henne. Den andre konflikten er arvingen av tronen. Spørsmålet er om det er Hippolytos eller Fedras sønn som er den rettmessige arvingen.
Aricia forsøker å snakke med Tessevs og overtaler ham til å forhøre Oione en gang til, men da har hun tatt livet av seg. Da han skjønner han har gått for langt i å landsforvise sønnen sin, forsøker han å kalle ham tilbake, men Hippolytos er død. Fedra kommer tilslutt med en innrømmelse og dør.
Tolkning
Stykket uttrykker en tvil på mennesket og samfunnets mulighet til å løse konflikter. Slutten i Fedra er en helt annen enn den i Molières Tartuffe, der kongemakten griper inn og løser problemene på forunderlig vis. Fedra viser at den eneste frelse ligger i Guds nåde alene, og slik stiller seg tvilende til det kongedømmet som var under Ludvig XIV.
Helvetesvinduer
Betegnelsen «helvetetsvinduer» ble tatt i bruk av prester og datidens kristne maktmoral som fordømte moten. Navnet skulle være en religiøs advarsel og påminnelse om at åpningene, lik innrammede vinduer, avslørte kvinnens kroppsform under og derfor kunne lede til syndig begjær, utukt og derpå fortapelse i helvete.
Kristian Tettli Rennemo
Kristian Tettli Rennemo (født 1. november 1984) er en norsk tidligere langrennsløper fra Leksvik, nåværende Indre Fosen i Trøndelag. Han representerte moderklubben Leksvik Idrettslag etter å ha skiftet klubb fra Henning Skilag foran 2008/09-sesongen. Rennemo gikk for Norge i verdenscup og andre internasjonale renn.
Kristian er storebror til Anders Tettli Rennemo.
Tidlige år (–2008)
Rennemo er en langrennsløper som har tatt gradene innenfor langrennssporten. Han debuterte i Skandinavisk Cup som 20-åring i 2004 og deltok for første gang i senior-NM samme sesong. Han oppnådde jevnt over gode resultater i sesongene som fulgte, blant annet med en femteplass i et FIS-renn på Hovden i 2007.
Samme sesong resulterte blant annet også i to syvendeplasser i FIS-renn og plasseringer blant de 30 beste i Skandinavisk Cup. Prestasjonene denne sesongen gjorde at Rennemo fikk plass på Team Trøndelag.
Nasjonalt gjennombrudd (2008/2009)
Neste sesong fortsatte Rennemo sin fremgang, og utover vinteren gikk han inn til både niende- og tolvteplass i Skandinavisk Cup og fjerdeplass i et FIS-renn i Trondheim. Det nasjonale gjennombruddet for Rennemo kom noen dager etter FIS-rennet, da han noe overraskende fullførte på fjerdeplass under NMs 30 km jaktstart, kun bak mer meritterte løpere som Tord Asle Gjerdalen, Anders Aukland og nykommeren Ole-Marius Bach.
Vinteren fortsatte med topplasseringer i Skandinavisk Cup, og under verdenscupen i Trondheim 12.–14. mars 2009 ble Rennemo belønnet med startplass gjennom nasjonal kvote på 50 km klassisk. Rennemo endte på 43.-plass i sin verdenscupdebut.
Da andre del av NM fortsatte på Røros senere på vinteren, ble Rennemo belønnet med to nye gode plasseringer, både individuelt og sammen med Andreas Myran Steen på sprintstafettlaget. Han gikk selv inn til tiendeplass på femmila mens Leksvik gjorde den til da beste stafettkonkurranse gjennom tidene klubbmessig ved at Rennemo og Steen fullførte som nummer fem, kun slått av de mer kjente lagene Skogn, Strindheim, Rustad og Mjøndalen.
Rennemo avsluttet sesongen med å gå diverse FIS-renn og lokale turrenn. Under sesongforberedelsene til neste sesong inngikk blant annet deltakelse i minitouren Tour de Trøndelag og landeveisstafetten St. Olavsloppet. I Tour de Trøndelag ble han på fjerdeplass, kun slått av Petter Northug, Eldar Rønning og Dario Cologna, mens han i St. Olavsloppet løp tre gode etapper for Leksvik, hvor han på sitt beste hadde beste etappetid.
Internasjonalt gjennombrudd (2009/2010)
Rennemo skulle slå gjennom internasjonalt vinteren 2010. Han fikk med seg to verdenscuprenn senhøstes 2009 på Beitostølen før formen begynte å komme ved nyttår. Han slo til og vant sitt første renn i Skandinavisk Cup 20. desember 2009 i finske Vuokatti. Resultatene Rennemo tilegnet seg i denne konkurransen, skulle etterhvert bli et springbrett til langrennseliten. Rennemo vant nemlig senere på vinteren Baltic Tour, og styrket dermed sin sammenlagtledelse. Også til slutt var det Rennemo som toppet sammendraget, og han kunne dermed delta i verdenscup frem til jula 2010.
Gjensynet med verdenseliten satte på ingen måte noen stopper for det kommende gjennombruddet. I Lahtis gikk han det norske andrelaget inn til seier på stafetten, etter å ha spurtslått blant andre den tyske OL-vinneren i sprint, Tim Tscharnke, og ankermann på Norges førstelag, Tord Asle Gjerdalen, i spurten. Dette satte i gang spekulasjoner om landslagsplass, og inntrykket ble ikke dårligere av at han fullførte som nummer 16 i femmila i Holmenkollen helga etterpå.
Rennemo avsluttet verdenscupsesongen med å gå den avsluttende minitouren i Sverige, der han endte på 22.-plass i sammendraget.
Uka etter, 26. mars og 27. mars, gikk Rennemo sprintstafett for Leksvik sammen med Thomas Fremo og femmil i andre del av NM på Tolga. Sprintstafetten endte med ny bestenotering for Leksvik som klubb, da Rennemo og Fremo fullførte som nummer fire, bak lagene Strindheim, Kjelsås og Rustad. På femmila ble Rennemo nummer sju.
Prestasjonene denne sesongen ble kronet med at Rennemo fikk plass på landslaget.
Videre utvikling (2010–)
I sin debutsesong 2010/2011 på landslaget var Rennemo plaget av formsvikt første del av sesongen. På grunn av sin friplass gikk han likevel en del renn i verdenscupen. Han ble også tatt ut til å representere Norge i Tour de Ski. Sin beste plassering hadde han i prologen i Oberhof, der han endte på en 20.-plass. Sammenlagt ble Rennemo på 26.-plass.
Under NM på Steinkjer ble Rennemo for første gang slått av lillebror Anders i et skirenn. Kristian ble nummer 20 mens Anders ble nummer 13. Sammen med Andreas Myran Steen gikk de sammen Leksvik inn til tangering av fjorårets fjerdeplass på stafetten.
Tibau do Sul
Tibau do Sul er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Edward Fox
Edward Charles Morrice Fox (født 1937) er en britisk skuespiller som har vært aktiv både på film, tv og scene.
Fox filmdebuterte i This Sporting Life (1963), hvor han hadde en liten birolle. Han har siden hatt fremtredende roller i filmer som blant annet Slaget om Storbritannia (1969), Sjakalen (1973), Kampene ved Arnheim (1977), Gandhi (1982), Mytteriet på Bounty (1984) og Wild Geese II (1986).
Han tv-debuterte i en episode av BBC Sunday-Night Play i 1964 og hadde deretter gjentatte opptredener i tv-serier som ITV Play of the Week (1964–1967), ITV Saturday Night Theatre (1969–1972) og Play of the Month (1970–1976). Han har også hatt fremtredende roller i miniserier som Edward & Mrs. Simpson (1978), Voor koningin en vaderland (1979), Shaka Zulu (1986), Strauss Dynasty (1991), Daniel Deronda (2002) og Oliver Twist (2007).
Fox har vunnet BAFTA-prisen tre ganger; I 1972 og 1978 for beste mannlige birolle (Budbringeren og Kampene ved Arnheim) og i 1979 for beste mannlige hovedrolle (miniserien Edward & Mrs. Simpson). I 2003 ble han utnevnt til Order of the British Empire.
Han er bror til skuespiller James Fox.
Han har medvirket i over 110 film- og tv-produksjoner i løpet av karrieren.
Oksøy fyr
Oksøy fyr ligger på en øy i Kristiansandsfjorden, Kristiansand kommune i Agder. Fyrstasjonen er et kystfyr som ble opprettet i 1832. Sammen med Odderøya fyr og Grønningen fyr danner fyret en sammenhengende struktur av navigasjonshjelpemidler for innseilingen til kysten og Kristiansand havn fra Skagerrak.
Det første anlegget
Oksøy var det første fyr i landet med linseapparat og Norge var det tredje land i verden som innførte systemet.
Dagens anlegg
Det opprinnelige fyrtårnet ble erstattet av et nytt, 36 meter høyt støpejernstårn i 1900. Det er et av landets høyeste. Også dette fyret har linseapparat: 1. ordens katadioptrisk linse, dvs. at den både reflekterer og forsterker lyset. Nominell rekkevidde er 19 nautiske mil.
Fremdeles finnes tufter etter tidligere fyrtårn, losstasjon, semaforstasjon og et tysk brakkeanlegg fra andre verdenskrig på fyrområdet.
Oksøy fyr eies av Staten. Fyret ble automatisert og avmannet i 2004. Det er fredet etter lov om kulturminner og som naturreservat etter lov om naturvern.
Losstasjonen
Losstasjonen på Oksøy ble opprettet omkring 1950. Et styrehus fra fiskeskøyta «Agder 2» fra Flekkerøy ble bygd om til utkikkshytte for losene.
I 1979 ble losstasjonen flyttet til Kristiansand. I 1989 ble det gjort vedtak om at loshytta skulle restaureres og bevares for ettertiden. Sannsynligvis er den et av Norges minste kulturminner.
Yates kraftverk
Yates kraftverk er et kullkraftverk i Coweta County, delstaten Georgia i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 487 MW, fordelt på 7 turbiner. Dette er delstatens fjerde største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Brenselkilden er kull. Eier er Georgia Power, et heleid datterselskap av Southern Company.
We Own the Mountains
We Own the Mountains er det tredje studioalbumet til det norske black metal bandet Elite.
Resirkulering
Resirkulering er å bruke materiale fra avfall som råstoff til å produsere nye varer eller ressurser.
Ved resirkulering i moderne og gode anlegg hindrer man avfallet fra å hope seg opp på søppelfyllinger, spredd i naturen eller å bli brent på en uforsvarlig måte. På den måten kan man redusere utvinning av råvarer fra naturen. Det resirkulerte materialet er dessuten en ressurs som kan utnyttes.
Metaller som blant annet stål og aluminium er i prinsippet en begrenset ressurs, men så lenge de resirkuleres kan man kalle dem fornybar ressurs. Og i tillegg krever resirkulering mindre energi enn det å ta ut og bearbeide alle stoffer fra grunnen av.
Blant materialer som ofte blir resirkulert finner vi glass, papir, drikkekartong, stål, aluminium, tekstiler, plast og avløpsvann.
Industrien gir størst bidrag til resirkulering. Rensing av utslipp fra industrien sparer miljøet for giftig forurensning og gir bidrag til resirkulering av industriråstoff.
Resirkulering av husholdningsavfall og avløpsvann reduserer mengden av avfall lokalt. Deponiet vokser langsommere og avløpsrenseanleggene sparer energi.
Materialgjenvinning
Materialgjenvinning er å gjenvinne materialene i kasserte produkter som ikke kan brukes på nytt. Eksempelvis kan man lage nytt papir av kasserte papirprodukter. Materialgjenvinning er det tredje nivået i avfallshierarkiet.
Ved materialgjenvinning utnytter man avfallet slik at materialet beholdes helt eller delvis. Råstoff som er basert på avfall sparer naturen for uthenting av nytt råstoff, samtidig som det gir lavere bruk av energi.
Steder hvor avfall kan leveres i Norge er av forskjellige typer. Blant disse finnes kommunale gjenvinningsstasjoner, miljøstasjoner og gjenbruksstasjoner.
Energigjenvinning
Energigjenvinning er å brenne avfall og utnytte varmen som energi. Energigjenvinning er det fjerde nivået i avfallshierarkiet.
Gjenvinning av avløpsvann
Gjenvinning av ressursene i avløpsvann består gjerne av to trinn: kildeseparering og gjenvinning av energi og materiale. I det første trinnet separeres gråvann (vask og dusj) fra svartvann (toalett og urinal). Mens svartvannet som regel går til behandling i private eller kommunale anlegg, kan gråvannet gå til gjenvinning på stedet, dvs. i lokalet eller i umiddelbar nærhet. Energien gjennvinnes med hjelp av varmevekslere, og brukes gjerne til foroppvarming av tappevann eller som høyverdig kilde til varmepumper for oppvarming av hus eller tappevann. Vannet renses og kan så benyttes til for eksempel spyling i toalett, eller direkte til vanning av planter i private husholdninger, borettslag, kommunale anlegg eller i jordbruk. Gjenvinning av avløpsvann bidrar til reduksjon i bruken av tappevann ved at gråvann kan benyttes istedenfor tappevann. Toalettavfall kan ev. sammen med organisk kjøkkenavfall bli omgjort til organisk gjødsel (som inneholder blant annet fosfor, nitrogen og kalium) og biogass og restene kan gå til energigjenvinning. Avløpsvannet blir omgjort fra å være et stort samfunnsproblem til noe verdifullt, en kilde til nytt nødvendig vann, lettomdannelig organisk gjødsel og fornybar energi, til nytte for landbruk og samfunnet generelt.
Kritikk
Kritikk har blitt rettet mot resirkulering; argumentene består av at resirkulering koster mer for samfunnet og miljøet enn å produsere nye produkter, med unntak av resirkulerbare og salgbare materialer som for eksempel aluminium. I USA er det eksempler på at søppeldynger kan fungere som naturparker etter at de har blitt dekket over med jord.
Krisztina Regőczy
Krisztina Regőczy (født 19. april 1955), ungarsk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Regőczy vant en olympisk sølvmedalje kunstløp under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Sammen med András Sallay kom hun på andreplass i isdans, bak Natalija Linitsjuk og Gennadij Karponosov fra Sovjetunionen.
Regőczy ble verdensmester i kunstløp 1980, i parløp sammen med András Sallay.
Rajapalayam
Rajapalayam her flere betydninger
Dag Arnesen
Dag Syver Arnesen (født 3. mai 1950 i Bergen) er en prisbelønt norsk jazzpianist med et titall utgivelser.
Arnesen studerte klassisk piano under Jiri Hlinka ved byens konservatorium og fikk engasjement ved Den Nationale Scene. Etter hvert gikk han til jazzen, og spilte på 70-tallet Arvid Genius' orkestre, ledet egne trioer, kvartetter, septetter og 13-tetter. Det ble flere plater i eget navn og han er fremdeles er med i Bergen Big Band. Arnesen har også bodd i Oslo og spilt i gruppene Søyr, Orleysa, diverse grupper ledet av Thorgeir Stubø, Susanne Fuhr, Knut Riisnæs, Odd Riisnæs og Kjell Karlsen. I bergenske Sigurd Ulveseth Quartet har han medvirket på tre utgivelser, og Arnesen ledet også den lokale Evans Jazzclub.
Hans melodiøse stil har blitt sammenlignet med Jan Johansson.
Sukhoj Su-37
Sukhoj Su-37 er et russisk taktisk jagerfly. Su-37 er en videreutvikling av Su-35, som igjen er basert på Su-27, utstyrt med dreibare utløpsdyser.
Ferdsskriver
En ferdsskriver er et apparat som kan være montert i fartøy og kjøretøy for automatisk og kontinuerlig å registrere data om fartøyet og turen. Innretningen blir i media ofte kalt «svart boks».
Bruk i luftfartøy
I luftfartøy kalles ferdsskriveren for flygeregistrator (engelsk: flight data recorder, FDR). Informasjonen som samles inn er hovedsakelig tenkt benyttet til å bidra til å klarlegge årsaksfaktorer ved havari og alvorlige hendelser. På grunn av dette kreves det at apparatet tåler påkjenningene som kan oppstå ved en flyulykke, typisk 3600 g i noen millisekunder og temperaturer på over 1000 °C i en halv til én time. Apparatet skal også tåle å ligge under vann. For å gjøre det lettere å finne den, er den utstyrt med en undervannssender som sender ut signaler i minst 30 dager.
Informasjonen som samles på flygeregistratoren skal ha en spesiell beskyttelse, og det inngås vanligvis avtaler mellom selskapet og flygerne for å regulere bruken av informasjonen. Innenfor en slik ramme benytter mange selskaper deler av denne informasjonen for å samle erfaring om hvordan normale flyginger utføres. Data fra registratoren lastes ned etter hver tur med en hurtignedlaster (quick access recorder, QAR), overføres til en datamaskin og analyseres mot definerte kriterier.
Historikk
De første registratorene brukte film som opptaksmedium. Etter hvert gikk man over til mer motstandsdyktig metallfolie, hvor nåler risset inn analoge data som på en grammofonplate.
Historikk i Norge
Tidligere var kravet at alle norskregistrerte turbojet- og turbopropellerfly med høyeste tillatte startvekt over 5700 kg skulle være utstyrt med en flygeregistrator. Flygeregistratoren skulle være utstyrt med en anordning som gjorde ettersøking mulig i tilfelle hvor den lå under vann. Alle fly med flygeregistrator skulle ta opp:
Fly med tillatt startvekt over 27 000 kg og som ble typesertifisert etter den 30. september 1969, skulle i tillegg også registrere:
Registrering av parametrene skulle skje kontinuerlig og minst fra det tidspunkt flyet ble satt i bevegelse på rullebanen under start og inntil utrulling etter landing var avsluttet. Registreringen måtte ikke stanses under flyging. Registreringene skulle akkumuleres for minst de siste 25 flygetimer.
Flygeregistratoren skulle være konstruert og plassert slik at det ble oppnådd størst mulig beskyttelse av registreringene mot slag og brann ved et havari. Når det er mulig skulle den plasseres i den bakre del av flyet, i halefinne eller halekon. Fargen på flygeregistratoren skulle være sterk oransje eller gul.
Gjeldende krav i Norge
Det er i praksis kun krav fra luftartsmyndigheten om flygeregistrator i større fly og helikoptre som driver med passasjertransport. Selv om det er mulig å installere slik utstyr også i mindre luftfartøy, har så å si ingen gjort dette frivillig. Dette skyldes trolig kostnadene med å kjøpe, installere og vedlikeholde slik utstyr. Dette gjør at det kan være vanskeligere å undersøke ulykker med mindre fly og helikoptre enn med større fordi det er mindre informasjon tilgjengelig.
Dagens krav for fly
Ferdsskrivere skal kunne ta opp, mot en tidsskala, 17 definerte parametre for fly over 5700 kg maksimal sertifisert startmasse og ytterligere 15 parametre for fly over 27 000 kg. For fly som har elektronisk framvisning av instrumentene (EDS) gjelder ytterligere tilleggskrav. Det skal tilstrebes at de data som tas opp skal så mye som mulig være de samme som vises for flygerne i førerkabinen (cockpit). Flygeregistratoren må starte automatisk før flyet kan starte å bevege for egen maskin og skal stoppe automatisk når flyet har stoppet. Den skal ha en anordning som letter gjenfinning under vann.
Det er en mengde unntak fra disse kravene for eldre fly og for fly som ikke driver passasjertransport.
Dagens krav for helikoptre
Kravene er generelt de samme for helikoptre, med følgende unntak: Kravene gjelder for helikopter som første gang fikk utstedt et individuelt luftdyktighetsbevis etter 31. juli 1999, og som har maksimal sertifisert startmasse over 3175 kg. Flygeregistratoren skal være i stand til å bevare data registrert i løpet av minst de siste 8 timers drift. Parametrene som skal tas opp er:
Flygeregistratoren kan kombineres med taleregistratoren.
Videre utvikling
For bruk i mindre luftfartøyer utvikles det lettvekts opptakere. Dette er enkle, rimeligere «alt-i-ett»-enheter som er enkle å installere. Selv om de ikke vil gi like presis informasjon og like mange data som en flygeregistrator, vil de kunne bidra betydelig til undersøkelse av ulykker med små fly og helikoptre.
Mangfoldsåret 2008
Mangfoldsåret 2008 er den norske regjeringens markering av at for fremtiden skal kulturlivet i Norge i større grad enn i dag gjenspeile kulturelt mangfold. Norge er i dag et land preget av et stort etnisk, kulturelt, språklig og religiøst mangfold. Mangfoldåret presenteres som et samlet grep om den statlige, regionale og lokale innsatsen for å fremme kulturelt mangfold som en vesentlig dimensjon i kulturpolitikken. Det omfatter hele kulturfeltet, fra frie grupper til de tradisjonelle institusjonene.
Et sekretariat med tre ansatte er etablert av Kulturdepartementet. Nasjonalkoordinator for Mangfoldsåret er Bente Guro Møller, som tidligere har vært leder for Interkulturelt museum i Oslo.
36.2 millioner kroner er bevilget til Mangfoldsåret 2008.
De store institusjonene får ikke tilført ekstra midler, da det blir forventet at mangfoldet blir innarbeidet i deres vanlige måte å arbeide på.
I Sverige har man nettopp gjennomført Mångkulturåret 2006. Norge kan dra stor nytte av erfaringer fra dette arbeidet.
Karl Maria Kertbeny
Karl-Maria Kertbeny (opprinnelig Benkert) (født 28. februar 1824 i Wien, død 23. januar 1882 i Budapest) var en journalist og homoaktivist, som skapte ordene homoseksualitet og heteroseksualitet. Han bodde i løpet av sitt liv i Østerrike, Ungarn og Preussen.
Kertbeny var sønn av en forfatter og maler. Som en ung mann gikk han i lære hos en bokhandler, og hadde en nær venn som var homoseksuell. Den unge mannen begikk selvmord etter å ha blitt presset for penger av en utpresser som truet med å gjøre hans seksuelle orientering kjent.
Etter å ha tjenestegjort i den ungarske hæren arbeidet Benkert som journalist og skrev reiseskildringer. Han skrev minst 24 bøker, men ingen av dem er særlig kjent. I 1847 endret han navnet sitt fra Benkert til Kertbeny, et ungarsk navn med aristokratiske assosiasjoner. Han bodde i Berlin fra 1868, og var fremdeles ugift da han var 44 år. Han hevdet i sine skrifter å ha «normal seksualitet», og det er ingenting som beviser noe annet, selv om flere har stilt spørsmål ved påstanden.
Fra dette tidspunktet begynte han likevel å skrive om homoseksualitet, motivert av det han kalte en «antropologisk interesse» og rettferdighetsfølelse og en interesse for menneskerettigheter. I 1869 offentliggjorde han anonym pamflett kalt ''Paragraph 143 des preußischen Strafgesetzbuches vom 14. April 1851 und seine Wiederbestätigung als Paragraph 152 im vorgeschlagenen Strafgesetzbuch für den Norddeutschen Bund. Eine offene und berufliche Korrespondenz mit Seiner Exzellenz Dr. Leonhardt, dem Königlichen preußischen Justizminister'', hvor han argumenterte mot forbudet mot homoseksuelle handlinger i den prøyssiske straffeloven, som ble videreført i det nordtyske forbund og senere i nasjonalstaten Tyskland som paragraf 175.
Kort etter fulgte en ny pamflett om temaet, hvor han hevdet at det prøyssiske forbudet mot «sodomi», Straffelovens § 143, krenket menneskerettighetene. Han hevdet prinsippet at frivillige, private seksuelle handlinger ikke var en sak for strafferetten. Med bakgrunn i sin venns historie hevdet han også at den prøyssiske straffeloven gjorde det mulig å drive utpressing mot homofile, og at de derfor ofte ble tvunget til selvmord.
Kertbeny hevdet også at homofili var en medfødt og uforanderlig legning, et argument som senere ble kalt «den medisinske modellen» for å forklare homofili. Dette stod i motsetning til den rådende oppfatning om at menn begikk «sodomi» på grunn av et pervertert sinn. Han hevdet også at homofile menn ikke av natur var feminine, og at mange av historiens helter var homofile. Kertbeny var den første forfatteren som hevdet dette offentlig.
I sine skrifter oppfant Kertbeny ordet «homoseksuell», som del i sitt system for å klassifisere seksuelle typer, og til erstatning for det nedsettende uttrykket «pederast» som ble brukt på tysk og fransk. Han kalte også menn som ble tiltrukket av kvinner for heteroseksuelle og masturbatorer for monoseksuelle og personer som bedrev analseksualitet for «pygister».
Klassiske lærde har beklaget Kertbenys orddannelser. Ordet «homoseksuell» kombinerer det greske ordet «homo» med det latinske substantivet «sexus». Regler for orddannelse forbyr å kombinere greske og latinske ord på denne måtene. Rene greske former ville være f.eks. «homoerotisk» og «homoerotikere». Ordet «homoseksuell» fører også til forveksling av det greske ordet «homo» med det latinske «homo», 'menneske', som i homo sapiens.
Siddur
Siddúr (hebraisk el. ) er en jødisk bønnebok for hverdager og/eller shabbát. En siddur inneholder ofte også bønner for de tre valfartsfestene pesah (påske), sjabu‘ót (pinse) og sukkót (løvhyttefesten). En bønnebok for spesielle helligdager blir gjerne kalt mahzór.
Ulike etniske retninger av jødedommen som sefardiske jøder og askenasiske jøder har ulik utforming av sine siddurím.
Karl Maria Kertbeny
Seksualitetsforskeren Richard von Krafft-Ebing lånte i 1886 begrepene homoseksualitet og heteroseksualitet fra Jägers bok, og Krafft-Ebings verk Psychopathia Sexualis ble så innflytelsesrikt av begrepene etablerte seg som standardbetegnelsene for forskjeller i seksuell orientering, og erstattet Ulrichs' betegnelse «urning» (for homofile menn).
Kertbeny opplevet ikke denne brede aksepten av sine betegnelser; han døde 58 år gammel i 1882 i Budapest.
Talib Kweli
Talib Kweli (født 3. oktober 1975) er en amerikansk rapper fra Brooklyn i New York.
Thomas Cook Airlines
Thomas Cook Airlines var et britisk flyselskap med hovedkontor i Manchester. Selskapet opererte fra sine to hovedbaser, Manchester lufthavn og London Gatwick lufthavn, og ni andre baser i Storbritannia. Selskapet var eid av Thomas Cook Group og fløy primært pakketurer.
Den 22. september 2019 opphørte driften av Thomas Cook Airlines i samband med konkursen til moderselskapet Thomas Cook Group.
Kampvilje
Kampvilje, eller kampmoral, er evnen til å beholde troen på en institusjon eller et mål. Den uttrykkes gjerne gjennom selvsikkerhet, positivitet, disiplin og villighet til å utføre tildelte oppgaver.
Begrepet er spesielt relevant i forhold til militært personell. Etter at Carl von Clausewitz skrev Vom Kriege (Om krig) etter Napoleonskrigene anses opprettholdelse av kampvilje som et av de fundamentale prinsippene i krig, mens Basil Liddell Hart beskrev det enda mer fundamentalt:
Til tross for kampåndens uhåndgripelige natur, kan den bli påvirket av materielle faktorer som lønning, mat og fysisk beskyttelse. I psykologisk krigføring kan et av målene være å bryte ned fiendes kampånd.
Kampmoral er ikke utelukkende et militært begrep, men er også vesentlig innenfor sport og idrett, særlig lagsport, som fotball, håndball, men også i individuelle idretter hvor individuelle idrettsfolk stiller sammen som lag som i stafett.Fotballspillere har god kampmoral forut og under en kamp, og god lagånd for å takle nederlag.
Timbaúba dos Batistas
Timbaúba dos Batistas er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
95 (tall)
95 (nittifem, også skrevet femognitti på riksmål) er det naturlige tallet som kommer etter 94 og kommer før 96.
95 er atomnummeret til americium.
95 er XCV i romertall.
Pando (kommune)
Pando er en kommune (spansk: municipio) i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Hovedstaden heter Pando.
Geografi
Pando grenser i nord mot Sauce, i øst mot Empalme Olmos og Salinas, i sør mot Ciudad de la Costa og Nicolich, og i vest mot Suárez og Barros Blancos.
Historie
Pando ble grunnlagt 15. mars 2010.
Regjeringen
Ordføreren (alcalde) i kommunen er Martín Barindelli (2010-2015).
John Hatland
John Hatland (født 9. mars 1924, død 26. mai 1944) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig.
Han var sønn av Lars Hatland og Thea Rud. Da krigen kom, gikk han på gymnaset.
John Hatland deltok i aksjonen i Kirkeveien 90, sammen med blant andre Max Manus, den 4. mai 1944. Under aksjonen ble han, sammen med Lars-Emil Erichsen og Per Stranger-Thorsen arrestert av tyskerne. Den 26. mai 1944 ble han henrettet på Trandumskogen.
I filmen Max Manus ble Hatland portrettert av Erik Aleksander Schjerven.
Touros
Touros er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Frode Unneland
Harald Frode Unneland (født 14. april 1967 i Bergen) er en norsk musiker. Hovedinstrumentet hans er trommer, men han spiller også gitar, bassgitar, synth, piano og er vokalist.
Han har spilt i band som Savoy, Chocolate Overdose , Unge Frustrerte Menn , Pompel & the Pilts og Popium.