cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fredrik Vogt
Samkjøring
Etter press fra Vogt ble det i 1952 dannet en komite der spørsmålet om samarbeid skulle diskuteres, samt at en skulle komme frem til en plan for samkjøring. Året etter kom det til enighet og Norges andre samkjøringsorganisasjon så dagens lys. Denne fikk navnet Nordenfjelske Kraftsamband.
Stigende energipriser og uenighet om prissetting
Etter krigen var det bred enighet om at strømprisene skulle være lave. Selv om myndighetene i siste halvdel av 1950-årene begynte å justere ned på prisreguleringene, steg ikke energiprisene nevneverdig. Både kommunene som eide mange kraftstasjoner og NVE selv holdt lave priser. Dette fikk imidlertid forbruket av elektrisitet til å øke så kraftig at selv tidens store kraftprosjekter ikke greide å møte behovet. Dette førte til tiltak for å redusere husholdningens forbruk, og på Østlandet var det i realiteten strømrasjonering gjennom hele 1950-årene. NVE mente at kraftprisene ikke reflekterte produksjonskostnadene, samt at den lave strømprisen førte til sløsing. Politisk ble problemene oppfattet, men tiltak var vanskelige å gjennomføre. NVE mente at i 1953 at prisene måtte dobles eller tredobles for å skape balanse mellom produksjon og forbruk.
Et forhold som det ikke var bred politisk enighet om var statens rolle når det gjaldt billig strømforsyning til den kraftintensive industrien. Uenighetene stod både om prioriteringen av den kraftintensive industrien på bekostning av andre forbruksgrupper, samt prisfastsettelsen. Her var NVE ikke enige om å holde lave kraftpriser, mens Industridepartementet og maktsentrum i Arbeiderpartiet hadde motsatt syn. Staten hadde langtidskontrakter på levering av billig energi til store industriforetak som Norsk Hydro, Årdal og Sunndal Verk, Norsk Jernverk og Elkem. I 1960-årene kom også aluminiumsverkene på Søral, Husnes og Lista.
Vogt vant ikke frem med sitt syn på prisfastsettelsen. Industridepartementet var ikke interessert i å følge noen standardvilkår for NVEs kontrakter. De mente at særegenheter med visse selskaper måtte åpne for egen kontrakter og mulighet for kontrakter med klausuler om prisjusteringer. I Stortinget ble prisspørsmålet behandlet og Arbeiderpartiets representanter mente at storindustrien som ble etablert på steder i landet med stor arbeidsløshet og liten annen industri måtte få gunstige vilkår. De borgerlige politikerne mente at statens kraftproduksjon måtte skje etter forretningsmessige prinsipper, altså at kraftverkene ikke skulle gå med underskudd. Uansett ville kraftprisene i Norge være svært gunstige i forhold til hva den var i andre land mente de. Arbeiderpartiet hadde rent flertall og prisfastsettelsen for industribedriftene ble slik som de ønsket. Utover i 1960-årene begynte NVE å gå med stadig større underskudd, som Vogt hadde fryktet.
Krafteksport
Allerede Elektrisitetsforsyningskommisjonen av 1919 hadde tatt diskutert mulighetene for eksport av elektrisitet, ikke bare mellom regioner i Norge, men også til utlandet. Selv det mindre ambisiøse forslaget om samkjøring mellom distrikter og regioner i Norge ga politisk dårlig gjenklang når dette ble foreslått lovfestet. En mente at en slik lov ville gi staten «fullstendig enevoldsherredømme». Den utvikling som loven la opp til ville på sikt gi statlig kraftforsyning, og virke mot lokaldemokrati og selvstyre, ble det sagt. Imidlertid viste det seg at Elektrisitetsforsyningskommisjonens eget tekniske utvalg ikke støttet denne delen av loven, fordi de var skeptiske til at omfattende samkjøring med mange kraftstasjoner var teknisk mulig.
I Danmark hadde det i krigsårene vært store problemer med kraftproduksjonen fordi denne var basert på kullkraftverker og importert kull hadde blitt meget kostbart. Også etter krigen var kull dyrt. I Norge ble det rett etter andre verdenskrig stemning i opinionen og politisk for å eksportere elektrisk kraft til Danmark. Danskene fikk store forventninger til at elektrisitet kunne eksporteres i rikt monn fra Norge. Vogt hadde uformelle diskusjoner med representanter for dansk kraftforsyning, hvor han måtte dempe deres forventninger. Stramt arbeidsmarked i Norge og presset leverandørindustri ville gjøre det vanskelig å prioritere kraftutbygninger for eksport. Dessuten informerte han om at kraftkrevende industriproduksjon var noe regjeringen gikk sterkt inn for. Vogt holdt et foredrag på de Nordiske elektrisitetsverkers fellesmøte i København under tittelen «Kraftbalansen i Norden». Dette redegjorde for norske beveggrunner for tilbakeholdenhet med å love noen krafteksport innenfor den tidshorisont som danskene så for seg. Foredraget ga stor skuffelse i Danmark, men var klarert på høyeste politiske nivå i Norge.
Saken om krafteksport fortsatte mot slutten av 1940-årene og en felles kraftutvekslingsavtale mellom Norge, Sverige og Danmark kom på dagsordenen. Det ble fra svensk hold argumentert med at kraftutveksling mellom Norge og Sverige ville gi gjensidige reserver, samt at hydrologiske forskjeller mellom de to land ville kunne utnyttes til et samlet stort utbytte. Vogt var imidlertid mer interessert i å få bygget en kraftlinje mellom Vestlandet og Østlandet for å få utnyttet de hydrologiske forskjellene innenlands. Selv om en del av kraften i Norge ville bli brukt til elektrokjeller for sentralvarme i husholdninger og industri ville dette være mer lønnsomt, mente Vogt. Han vurderte dette slik i et brev til den danske ingeniøren Sigurd Rump i 1951: «Med de priser danskene regner som topp for levering herfra lønner det seg med de nåværende brenselpriser bedre å fyre opp hver eneste kWh i kjeleanleggene enn å sende dem ut av landet». Videre sier han at «...det faktiske forhold er, at vi har et umettelig energibehov som vi ikke er i stand til å dekke, selv med en meget intens utbyggingsvirksomhet...Rundt om i landet forberedes nå på ny detaljene for kommende vinters rasjonering. Stemningen er derfor temmelig amper.»
Handelsminister Erik Brofoss var våren 1953 bekymret for et underskudd i betalingsbalansen med utlandet. Et tiltak kunne være å få svenskene til å investere i Norge. Brofoss trakk frem et prosjekt som hadde vært drøftet i flere år, nemlig utbyggingen av Nea kraftverk i Trøndelag og en kraftlinje til Stockholm. Et slikt prosjekt ville også skaffe elektrisitet til Trondheim og Trøndelag. Det var Trondheim Elektrisitetsverk som ville finansiere Nea kraftverk sammen med Stockholm by. Dette var Vogt sterk motstander av, fordi han mente Sverige snart ville ha realisert alle billige utbyggingsprosjekter. Om en i Norge ventet til 1960-årene ville svenske kraftpriser være betydelig større, dermed ville Norge stå i en betydelig bedre posisjon for å eksportere energi. NVEs hovedstyre var også overveiende negative til dette da saken ble behandlet i 1954. Regjeringen med Brofoss arbeidet intenst for å få en avtale om krafteksport med Sverige for å få investeringer i Norge og skaffe kapital. Brofoss la frem en skisse til omfattende kraftsamarbeid der svenskene i løpet av 10-15 år kunne få bygge ut kraftverker for omfattende eksport. Vogt ble bevisst hold utenfor disse forhandlingene.
I 1955 fikk Trondheim elektrisitetsverk reguleringskonsesjon for bygging av Nea kraftverk med en avtale om eksport av 330 GWh som en årsmiddel over 15 år. Det ble gjort endringer i kontraktene etter påtrykk fra Vogt. Det ble også laget kontrakter for tre andre kraftverk basert på eksportavtaler, dette var Heggsetfoss, Linnvasselv og Tunnsjødal. I sum omfattet alle avtalene til sammen 980 GWh i årlig middelverdi, noe som utgjorde mindre enn 10 % av Brofoss' opprinnelige ønske. Vogt var etterhvert mer positiv til disse prosjektene og forbauset over at det ble undertegnet for «...oss overmåte gunstige kontrakter». Dog var Vogt mest interessert krafteksport til landene med overveiende varmekraftverker, det vil i første rekke si Danmark, men også Tyskland. Her kunne en selge toppkraft til meget gunstige priser. Han hadde også samtaler med danske og tyske kraftselskaper.
I november 1959 hadde Nordisk råd blitt enige om at de Nordiske landene skulle arbeide for mer omfattende utveksling av elektrisk kraft. Nå var også Finland og Island med i planene om et slikt samarbeidsorgan. Vogt sørget for å få satt en stopper for dette som noe av det siste han gjorde som generaldirektør i NVE. I dette organet skulle også private og kommunale kraftverker være representert. Norge med sin billige vannkraft ville bli presset til å senke prisene om norske kraftselskaper ble uttatt for konkurranse seg imellom, advarte Vogt. I Norge burde en heller tenke på sin nasjonale industri og staten burde derfor ha full kontroll over eksport og prisavtaler. Norges offisielle syn tok hensyn til Vogts innvendige, og det ble i første omgang ikke noen av den nordiske organisasjonen som spesielt svenskene ivret for. Imidlertid ble forhandlingene raskt gjenopptatt etter at Vogt gikk av, og den 9. mai 1963 ble Nordel konstituert i København. Etter dette ble kraftnettet i Norden ofte omtalt som Nordel-nettet.
Vogt fratrådte fra NVE den 30. juni 1960 i en alder av 67 år. Hans etterfølger ble Halvard Roald Etter dette arbeidet han med konsulentoppdrag bede for NVE og ved internasjonale prosjekter.
Andre verv
Norge ble medlem av OEEC (i dag kjent som Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling – OECD) og som norsk delegat til det første møte i Elektrisitetskomiteen i OEEC ble Vogt valgt. Han deltok på sitt første møte i februar 1950. I 1954 ble han viseformann i komiteen og fra 1954 til 1957 var han formann. I et utenriksministermøte i Messina i juni 1955 der Belgia, Frankrike, Vest-Tyskland, Italia, Luxemburg og Nederland deltok ble tettere europeisk integrasjon for energisamarbeid tatt opp. Spesielt var en opptatt av større grad av kraftutveksling, billigere energi og utbygging av kjernekraft. Disse tankene ble tatt opp i OEEC og det ble bestemt å danne Energikomiteen. Vogt var en sentral skikkelse i saker som handlet om kraftforsyning i Europa.
Vogt var også engasjert i Verdensbanken og medlem av en komite for å holde oppsyn med kraftanlegg finansiert av denne. Fra 1948 til 1960 var Vogt president for Den norske komité for verdenskraftkonferanser. Han deltok ved skriving av bøkene Norske kraftverker bind I og II, som var et slags leksikon over alle norske vannkraftanlegg.
Æresbevisninger
Vogt var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1927, av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1936, Norges Tekniske Vitenskapsakademi fra 1955, Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien i Stockholm og Akademiet for de Tekniske Videnskaber i København. Han ble æresdoktor ved Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm i 1949 og ved Tekniska Högskolan i Helsinki samme år. Han ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1947 og var også kommandør av Nordstjerneordenen. Han ble tildelt Sam Eydes pris for fremragende bygningsingeniørarbeider.
Josef Winkler
Josef Winkler (født 3. mars 1953 i Kamering, Kärnten) er en prisbelønt østerriksk forfatter bosatt i Klagenfurt, mest kjent for bøker om det å være annerledes i mindre samfunn, og spesielt hvoran dette kan fortone seg innenfor en romersk-katolsk tradisjon. Den eneste boka oversatt til norsk er en detaljstudie av et romersk marked der en ung gutt blir påkjørt.
Heterodoks økonomi
Heterodoks økonomi er en samlebetegnelse på tilnærmingsmåter til samfunnsøkonomi eller skoler innen økonomisk tenkning som står i motsetning til det som i økonomiske fagmiljøer omtales som den «ortodokse» skolen, der nyklassisk økonomi utgjør den faglige kjernen.
Begrepet heterodoks økonomi er et svært bredt begrep som spenner over mange innbyrdes motstridende idéretninger og tradisjoner, både tradisjoner som er politisk assosiert med venstresiden og høyresiden, og tradisjoner uten noen sterk politisk forankring i høyre–venstre-spekteret. Forskningstradisjoner som omfattes av begrepet kan være blant annet institusjonell økonomi, evolusjonær økonomi, postkeynesiansk økonomi, grønn økonomi (også kalt økologisk økonomi), feministisk økonomi og den østerrikske skole. Sosialistisk økonomi og marxistisk økonomi, som var det dominerende økonomiske paradigmet i deler av verden tidligere, regnes i en vestlig og moderne vitenskapelig kontekst som heterodokse. Noen av retningene har fellestrekk og er overlappende, slik som økologisk/grønn og feministisk økonomi, mens andre, slik som den den mer markedsliberalt orienterte østerrikske skolen og marxistisk økonomi, står svært langt fra hverandre. Begrepet heterodoks økonomi er brukt av økonomer som oppfatter at deres tradisjoner i hovedtrekk ikke har fått innpass i «mainstream»-økonomien. Det er likevel ikke alltid skarpe grenser mellom heterodoks og ortodoks økonomi, og fagfelt som f.eks. økologisk og feministisk økonomi har fått økende innpass på en del økonomiske institutter siden slutten av 1900-tallet. Flere heterodokse økonomiske tenkere har vunnet nobelpriser i økonomi; eksempler er den østerrikske økonomen Friedrich Hayek og den feministiske økonomen Amartya Sen.
Ved flere universiteter og handelshøyskoler finnes det egne institutter for heterodoks økonomi, eller for retninger innen heterodoks økonomi, eksempelvis Senter for økologisk økonomi og etikk ved Nord universitet og Institut für Institutionelle und Heterodoxe Ökonomie ved Wirtschaftsuniversität Wien. Det er også mange forskere både ved mer generelle økonomiske og andre samfunnsvitenskapelige institutter som arbeider med fagfelt og problemstillinger som i større eller mindre grad regnes til paraplygruppen heterodoks økonomi.
Sportrettet
Sportrettet er en norsk portrettserie som gikk på TV3 i 1997. Programmet portretterte norske idrettskjendiser og ble ledet av Per A.D. Jynge. Programmene ble vist i forkant av TV3s sendinger fra Mesterligaen.
Storronden
Storronden er et fjell i Rondane, i Sel kommune i Innlandet. Fjellet har en høyde på 2 138 meter over havet og er den høyeste toppen i Sel kommune. Fjellet kan bestiges via oppmerket sti fra turisthytten Rondvassbu, og denne turen beregnes å ta rundt fire timer opp og rundt to og en halv time ned.
Herman’s Hermits
Herman's Hermits er et britisk popband, dannet i Manchester i 1963. Bandets opprinnelige navn var Herman & The Hermits.
I 1964 ga Herman's Hermits ut sin første singel, «I'm Into Something Good», som ble en hit. Musikkstilen ble karakterisert som Merseybeat, og bandet var blant gruppene som representerte den britiske bølgen i USA i 1960-årene. Blant annet fikk Herman’s Hermits en stor hit i Canada og USA med Ray Davies' «Dandy», mens originalutgivelsen med The Kinks ikke slo an. Bandets største hit var «No Milk Today», som ble skrevet av Graham Gouldman, senere medlem av 10cc.
I 1971 forlot sangeren Peter «Herman» Noone bandet. Bandet opptrer fremdeles og har avholdt sporadiske konserter i 2020-årene.
Norgesbesøk i 1967
Da bandet gjestet Norge i 1967, fikk den The Vanguards som oppvarmingsband.
Gruppen holdt også en konsert som ble tatt opp og sendt på NRK Fjernsynet i mars samme år.
Dragan Mrđa
Dragan Mrđa (født 23. januar 1984 i Vršac) er en serbisk profesjonell fotballspiller som spiller for den sveitsiske fotballklubben FC Sion. Han spiller spiss, og er også en del av. Mrđa har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Zulte Waregem og Røde stjerne Beograd.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Vitry-Arrighi kraftverk
Vitry-Arrighi kraftverk er et 2-generasjoners varmekraftverk 7 km sørøst for Paris i departementet Val-de-Marne i Frankrike. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 040 MW i det eldste steinkull-fyrte anlegget, og 250 MW fordelt på 2 like store blokker/turbiner i det nyeste oljekraftverk-anlegget. Operatør er Electricite de France SA.
Anlegget av andre generasjon ble utbygd i årene 1997–2008. Brenselstypen er råolje, mens forrige generasjons anlegg er et kombinert kullkraftverk på 1 040 MW fra 1971.
De totale CO2-utslippene i 2008 ble kraftig redusert og var ca. 954 750 tonn, mens det samme årets kvote var 894 000 tonn.
Wanda Nuti
I 1950 deltok hun i VM i turn. Individuelt fikk hun sølv i bom, bak Helena Rakoczy, og Italia fikk bronse i lagkonkurransen. Individuelt kom hun på 10.-plass sammenlagt, og ble Italias nest beste.
Hun deltok i OL i 1948, men vant ingen OL-medaljer. Kvinner konkurrerte kun som lag, og Italia fikk 8.-plass i lagkonkurransen. Individuelt fikk hun 57. beste poengsum sammenlagt.
Vinter-X Games Europa 2013
Vinter-X Games Europa 2013 ble arrangert i Tignes i Frankrike fra 20. mars til 22. mars 2013.
Einar Fløttum
Einar Anton Fløttum (født 7. juni 1937 i Trondheim) er en tidligere, norsk offiser og politiker (H).
Han vokste opp på Elgeseter i Trondheim som sønn av handelsreisende Jens Einarsen Fløttum (1908–1941) fra Singsås og hustru Aslaug Grande (1906–1991) fra Røra. Han giftet seg i 1955 med Eva Hvidsand fra Trondheim.
Fløttum har hatt sitt yrke i Forsvaret, og tjenestegjorde ved flere flyplasser i Norge. Han tjenestegjorde ved Ørland hovedflystasjon 1958–1971 og ved Andøya flystasjon 1976–1980. Fløttum har tilsammen tre års FN-tjeneste, først som sjef for observatørkorspet på Golanhøyden med standkvarter i Damaskus, i 1996 som FNs forbindelsesoffiser i Beirut, og sist i FNs observatørkorps i Midtøsten. Han avsluttet sin militære karrière som oberstløytnant og forvaltningssjef ved Værnes flystasjon i 1997.
Av hans mange verv kan nevnes varaordfører i Stjørdal 1999–2007, visepresident i Norges Turmarsjforbund fra 2003, leder i Nord-Trøndelag Senior Høyre 2012–2016 og styremedlem i Foreningen Norden i Stjørdal. Han var president i Stjørdal Rotaryklubb 1993–1994 og Rotarys distriktsguvernør for Midt-Norge 1998–1999. Fløttum har blitt tildelt Rotarys høyeste utmerkelse, Paul Harris Fellow. Han er også frimurer og medlem av St. Johanneslogen Nordlyset.
Herbert Grevenius
Gustaf Vilhelm Herbert Grevenius (født 7. oktober 1901 i Adolf Fredriks församling, Stockholm, Sverige, død 9. desember 1993 i Kungsholms församling, Stockholm) var en svensk dramatiker, manusforfatter og journalist. Grevenius var teaterkritiker i Stockholms-Tidningen 1931-1950, før han ble teatersjef ved Radioteatern i Sveriges Radio 1950–1957. Han var ansatt som dramaturg ved Dramaten 1966–1971 og fra 1979.
Grevenius debuterte som dramatiker 1927 med Sonja, en ekteskapskonflikt i et arbeidermiljø. Stykket, som ble filmatisert i 1943 (se Sonja), regnes fortsatt som et av hans fremste dramatiske arbeider ved siden av Tåg 56 (1936) og Krigsmans erinran (1947).
Kappa Futsal Klubb
Kappa Futsal Klubb (stiftet 17. mai 2003 på Harrys Sportsbar i Oslo) er en norsk futsalklubb fra Oslo, medlem av paraplyorganisasjonen KappaHajduk. Laget opererte under navnet Colosseum fra 2000 til 2003. Klubben ble først stiftet under navnet Team Kappa, men skiftet navn til Kappa Futsal Klubb i 2008. Grunnlegger er Kim Robin Søimer Haugen.
Klubben har totalt 32 titler, blant annet ett Skandinavisk mesterskap i futsal (2005), ett Norgesmesterskap i innendørsfotball (2006) og ett Norgesmesterskap i beachsoccer (2004).
Drakt
Kappa har vært hovedsponsoren helt siden starten i 2003. Draktsponsorer er Kombat.no og teamkappa.net. Klubben henter inn en ny kolleksjon med to draktsett foran hver sesong.
Modern Jazz Quartet
The Modern Jazz Quartet ble startet i 1952 av Milt Jackson (vibrafon), John Lewis (piano, musical director), Percy Heath (bass), og Kenny Clarke (slagverk). Clarke ble erstattet av Connie Kay i 1955. Gruppa blir også ofte kalt Milt Jackson Quartet eller bare MJQ. Med noen års avbrudd var den aktiv til 1993. Den er kjent for ulike stilretninger innen jazz, blant annet bebop, cool jazz og third stream. MJQ har i mange tilfeller spilt med klassiske orkestre og har eksperimentert med å blande blues og fuge. I Europa fikk MJQ sitt definitive gjennombrudd etter en turné i 1960, som resulterte i albumet European Concert.
Stephan Apelgren
John Anders Stephan Apelgren (født 12. november 1954 i Gislaved, Sverige) er en svensk regissør, manusforfatter, lydtekniker med mer.
ICA AB
ICA AB (Inköpscentralernas aktiebolag) er et svensk detaljhandelskonsern som primært driver innen dagligvarebransjen. ICA driver, gjennom datterselskapene ICA Sverige og Rimi Baltic, cirka 2150 butikker i Sverige, Estland, Latvia og Litauen. Administrerende direktør og konsernsjef er Kenneth Bengtsson og styreleder er Claes-Göran Sylvén. Selskapet er børsnotert på Nasdaq OMX Stockholm.
Stephan Apelgren
Apelgren begynte sin karriere som musiker.
ICA AB
Historikk
Konsernet var tidligere eiet av Hakon Invest AB (40 prosent) og nederlandske Koninklijke Ahold (60 prosent). Gjennom aksjeeieravtalen som eksisterte mellom Hakon Invest og Ahold hadde begge eiere like stor innflytelse i ICA AB. Hakon Invest, som var notert på Stockholmsbörsen, drev investeringsvirksomhet med fokus på handelsorienterte selskaper i Norden. Hakon Invest var eiet med 51 prosent av ICA-handlarnas Förbund, som var en medlemsorganisasjon for alle Sveriges ICA-kjøpmenn, mens de resterende 49 prosent var eiet av enkeltstående aksjeeiere. Ahold er et holdingselskap med detaljhandelsvirksomhet først og fremst i USA og Europa. I 2013 kjøpte Hakon Invest Aholds eierandel og byttet navn til ICA Gruppen.
Reklame
ICA har siden 2001 sendt en rekke reklamer med samme oppbygning. Før julen 2004 begynte man også å sende lignende reklamefilmer i Norge. Reklamene bygges opp rundt et butikkunivers, med en butikksjef og fire ansatte. I Norge har fire av personene i serien har vært med nesten siden starten, butikksjefen Gunnar, og de tre ansatte Marius, Tove og Tor Einar. Ganske raskt kom Lars inn i serien. Han ble etterhvert erstattet av Maria. I Sverige har man produsert over 200 reklamefilmer og har kommet i Guinness rekordbok som den lengstlevende «reklamesåpe» gjennom tidene.
Børgefjell nasjonalpark
Børgefjell nasjonalpark (sørsamisk: ) er en norsk nasjonalpark beliggende i et alpint høyfjellsområde i grenseområdet mellom Nordland og Trøndelag (tidligere Nord-Trøndelag); inn til svenskegrensen. Parken ble opprettet 9. august 1963, som landets andre nasjonalpark, for å «bevare et stort naturområde tilnærmet fritt for tekniske inngrep, med store villmarkspregede områder for å sikre biologisk mangfold og et naturlig forekommende plante- og dyrelivet». Parken omfattet da omtrent 1000 km², og ble utvidet i henhold til Verneplan I for vassdrag i 1973 og senere igjen i 2003, og den dekker nå et område på 1.447 km².
Nasjonalparken ligger i kommunene Grane, Hattfjelldal, Namsskogan og Røyrvik; og den grenser opp til Austre Tiplingan landskapsvernområde på 44 km².
Nordland nasjonalparksenter i ved E6 i Saltdal kommune dekker informasjonsfunksjoner for alle nasjonalparker i Nordland fylke. På andre siden av E-6, vest for Svenningsdalen, ligger fra 29. mai 2009 et annet stort verneområde – Lomsdal-Visten nasjonalpark.
Geografi, landskap, geologi
Landskapet i parken ligger mellom 270 og 1699 moh. Geologien tilhører Børgefjell-vinduet der kaledonidene er erodert helt ned slik at grunnfjellet stikker opp. Berggrunnen består av granittiske gneiser fra prekambriumtiden som er omkring 1700 millioner år gamle.
Landskapet i parken faller naturlig i tre deler: I vest er en fjellkjede med blant annet Kvigtinden (1699 moh.), som er det høyeste punktet i parken. I øst finnes et annet fjellområde med vegetasjonsløs ur og slake linjer. Mellom disse to fjellpartiene ligger et lavere område med flere sjøer og vann.
De største vatna er Simskardvatnet og Orrevatnet. Vassdragene Jengelvassdraget, Vefsna og Namsen har sitt utspring herfra.
Flora og fauna
Skogen er stort sett bjørk, med en del furu på myrene. Tregrensen ligger ved 5-600 moh. og over denne er det snaufjellsområder med starr og vier som vegetasjon.
Børgefjell er grenseområde mellom arktisk fauna og den sørligere, med nord-sør grense for en del dyre- og fuglearter. Fjellvåk, snøugle og kongeørn hekker her. I tillegg til den truede fjellreven, som har et av sine beste biotoper i Norge nettopp her, finner man også ynglende jerv og gaupe. Tamrein er vanlig. Av mindre pattedyr rødrev, snømus, mår og røyskatt. Parken er et viktig område for ender, vadere og andre våtmarksfugler, og for ugler og andre rovfugler. Fjellvåk er den vanligste rovfuglen.
Kulturminner og nåtidsbruk
Samenes bruk av områdene preget kulturlandskapet inntil begynnelsen av 1900-tallet, og det er fremdeles tamreindrift i hele området. De vestre, østre og sørlige delene brukes i hovedsak som beite i sommerhalvåret. De nordlige områdene er helårsbeite. Lengst i øst kommer det tamrein inn fra Sverige. De første bureisingsbruka i området kom ca. 1800, bureisinga utviklet seg utover 1800-tallet.
Forvaltning og bruk av området
I 1932 innstilte Den norske turistforening på at Børgefjell skulle bevares som villmark, og derved som hytte- og markeringsfri sone. Det er imidlertid et stinett her. Parken har gode muligheter for fiske, og for jakt.
Adkomst til området bl.a. via Namsvatnet, Hattfjelldal og fra Majavatn. Et område øst for Namsvatnet har forbudt ferdsel (20. juni – 25. juli) grunnet gåsas skifte av fjør.
To reinbeitedistrikter har ellers bruksrett i området: Tjåehkere (i Nord-Trøndelag) og Byrkije (i Hattfjelldalstraktene).
Området ble i 1973 vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag.
New Year’s Day
New Year's Day er en singel av den irske rockegruppen U2.
Dette var den første singelen fra albumet War, og den første singelen deres som ble sluppet samtidig verden over. Singelen ble sluppet i flere formater, bl.a. 7" og 12" vinyl, og senere også på CD.
Sangen ble først til ved at Adam Clayton kom opp med bassriffet, som ble kombinert med en snutt The Edge hadde lagd på piano. Men det var teksten som ble den store bøygen, og Bono slet såpass at den var nær med å bli droppet fra albumet takket være deadlinespøkelset. Teksten han kom frem til, er en kjærlighetssang til sin kone Ali. Men sett i datidens politiske lys, og særlig Lech Wałęsas og Solidaritets kamp i Polen, er den også en sang om kamp og håp om forandringer.
Singelen toppet på en tiendeplass i Storbritannia, en 53.-plass i USA og i Norge lå den tre uker på VG-lista med en niendeplass som beste plassering.
Sanger på singelen
Den «lange» versjonen av sangen er den som finnes på War. Den «spesielle» er den som er på The Best Of 1980-1990.
«Treasure (Whatever Happened to Pete the Chop?)» var et resultat av at U2 nektet å spille mainstream pop. De hadde skrevet en sang om en venn av en venn (som ble kalt Pete The Chop), og sangen var så mye pop at manageren Paul McGuinness brukte den til å selge bandet. Men bandet ville ikke spille den som en popsang, og skrev den om så mye at den tilslutt het «Treasure». De la til «Whatever Happende to Pete the Chop», siden McGuinness fikk det spørsmålet av alle som hadde likt sangen.
St. George’s
St. George's ble bygd av franskmenn i 1650. I 1983 intervenerte amerikanske styrker i en militær operasjon.
Historie
Før europeerne ankom, drev karib-indianerne bort arawak-indianerne og bosatte seg på Grenada. Colombus kom til Grenada i 1498 på sin tredje reise til den nye verden. Han ga øya navnet Concepción («unnfangelse»). Opphavet til navnet «Grenada» er usikkert, men det er sannsynlig at spanske sjøfarere endret navnet til Grenada. I begynnelsen av det 18. århundre ble det mer vanlig å si «Grenada» eller «la Grenade» på fransk. Delvis på grunn av karibene forble Grenada u-kolonisert mer enn hundre år etter sin oppdagelse. Tidlig engelsk innsats for å innta øya mislyktes. I 1650 kjøpte et fransk kompani grunnlagt av Cardinal Richelieu fra England og etablerte en liten nybebyggelse. Etter flere kamper med karibene, hentet franskmennene forsterkninger fra Martinique og bekjempet karibene. Det sies at de siste hoppet i havet i stedet for å overgi seg.
Maurpiggsvin
Maurpiggsvin (Tachyglossidae) er en liten familie med eggleggende pattedyr. Sammen med nebbdyrene utgjør de ordenen kloakkdyr (Monotremata).
Klassifisering
Maurpinnsvinene omfatter to slekter med to, tre eller fire nålevende arter, avhengig av hvordan man klassifiserer dem. Dessuten har det eksistert noen utdødde arter som var adskillig større enn dem som fins nå.
Beskrivelse
Maurpinnsvinene har en lang tynn snute og keratiniserte pigglignende hår på ryggen, som fungerer som et ytre forsvarsverk når dyra ruller seg sammen, akkurat som piggsvin. De danner en slags lomme under seg, som eggene klekkes ut i.
Belgia under Sommer-OL 1928
Under Sommer-OL i Amsterdam i 1928 deltok Belgia med 187 sportsutøvere, 175 menn og tolv kvinner i femten øvelser. Belgia kom på 29.-plass på medaljestatistikken med en sølvmedalje og to bronsemedaljer.
Klockrike
Klockrike er et tettsted i Motala kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 272 innbyggere.
Stedet ble kjent for mange i 1948, da Harry Martinson utgav romanen Vägen till Klockrike. 8.–10. mai 2009 hadde Harry Martinson-sällskapet et arrangement i Klockrike for å markere at det var 60 år siden Vägen till Klockrike ble utgitt.
Klockrike var egen kommune fram til kommunesammenslåingen på 1950-tallet. Tettstedet Klockrike, åtte kilometer sør for Borensberg, oppstod omkring Klockrike stasjon på jernbanestrekningen Linköping–Fågelsta, som ble innviet i 1897.
Klockrike kirke ble innviet i 1830 og erstattet da middelalderkirken fra ca. 1300, som fikk store skader under danskenes herjinger i Sverige i 1567. I 1818 ble den gamle kirken rammet av lynnedslag. Det påfølgende brannen ødela klokketårnet og smeltet kirkeklokkene. I forbindelse med byggingen av den nye kirken ble den gamle revet i 1825. Den nye kirken ble bygd i samarbeid med Brunneby menighet
Ella
Ella er et kvinnenavn med flere opphav, mest kjent moderne hebraisk hvor det betyr «gudinne». Navnet har siden begynnelsen av 2000-tallet vært et populært jentenavn på barn født i engelsktalende land.
Etymologi
Ella har flere opphav. Det kan være:
Utbredelse
Ella og Ell var vanlige kvinnenavn i Tyskland i senmiddelalderen. Ella ble introdusert til England av normannerne, og var i bruk i England fram til 1300-tallet. Navnet ble igjen tatt i bruk i England på 1800-tallet. Ella er kjent brukt i Sverige første gang i 1502. I Sverige var navnet mest brukt på 1910- og 1920-tallet og igjen fra år 2000.
Ella var et populært navn i USA på slutten av 1800-tallet og igjen fra rundt år 2000.
Ella har vært et svært populært navn i England fra ca år 2000.
Ella har navnedag 1. februar i Frankrike, 10. februar i Finland, 13. februar i Ungarn og Estland, 19. februar i Norge og Sverige og 7. mars i Latvia.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
IFA
IFA er en salt lakrispastill produsert av Nidar.
Historie
IFA ble første gang lansert i 1930 av sjokoladeprodusenten ASOLA (AS O. Larsen) og fikk sitt navn etter initialene til operasangeren Ivar F. Andresen. I 1968 overtok Kiellands dropsfabrikk salget av IFA, og etter at denne fabrikken ble kjøpt i 1975 er det Nidar som står for produksjonen.
Den første utgaven av pastillen var søt lakris, den nåværende versjonen med saltlakris ble ikke lansert før på slutten av 1950-tallet. Fremdeles står Ivar F. Andresens anbefaling å lese bak på pakken:
«''Blandt dens fornemste egenskaper er først og fremst den, at den forebygger tørrhet i hals og svelg. Jeg kan paa det varmeste anbefale denne pastill til sangere, talere, røkere og sportsmenn. Dresden N. 5-11-30''»
Vannpistol
Siden 1990-tallet finnes det også særlig store versjoner, disse tilbys under betegnelsen vannkanon og har en større fyllmengde og lengre rekkevidde enn de klassiske vannpistolene.
IFA
Varianter
I september 2006 ble det lansert en ny, stor, sukkerfri IFA-pastill. Store IFA kommer i tre smaker: søt lakris, pepper-lakris og jordbær-lakris. I september 2008 ble også Store IFA med appelsinsmak lansert. Pepper-versjonen har siden gått ut av produksjon.
City of Men
City of Men (på portugisisk Cidade dos Homens) er en brasiliansk tv-serie, som bygger på den populære filmen City of God. Serien gikk på Rede Globo fra 2002 til 2005. Den er laget av de samme folkene, og noen av skuespillerne var også med i filmen. Den var veldig populær i Brasil, og hadde rundt 35 millioner seere. Det har kommet tre sesonger av serien, og tilsammen fjorten episoder. Det lages nå en film, for å avslutte det hele.
Norske bygdelag i Amerika
Norske bygdelag i Amerika var i vesentlig grad sosiale organisasjoner som samlet immigranter fra samme område i Norge, for det meste norske bygder. Det første bygdelaget ble etablert i 1899, da immigranter fra Valdres møttes i Minneapolis. I årene etter dette ble det stiftet om lag 50 norske bygdelag i Amerika. Mange av bygdelagene ga ut sine egne publikasjoner, noen av dem kom årlig i en årrekke. I 1916 etablerte de Bygdelagenes Fellesraad for å ivareta oppgaver av felles interesse.
City of Men
Serien følger Acerola (Douglas Silva) og Laranjinha (Darlan Cunha) i favelaen The Hill (Bakken), og ser dypere på livet i slummen enn det City of God gjorde.
Norske bygdelag i Amerika
Liste over bygdelagene
En liste over de norske bygdelagene i Amerika finnes i artikkelen Norwegian-American Bygdelags and their Publications av Jacob Hodnefield, utgitt i serien av publikasjoner som Norwegian-American Historical Association har gitt ut (Volume 18: Page 215)
City of Men
NRK2 viste serien våren 2006.
IFA
Varianter
I april 2012 ble det lansert en IFA-variant med eukalyptussmak, som heter "Euka-Lakris"
Dercas
Dercas er en slekt av dagaktive sommerfugler i gruppen hvitvinger. De lever sør og øst i Asia.
Utseende
Middelsstore (vingespenn 50-60 millimeter), svært bredvingede, gulaktige sommerfugler. Spissen av forvingen er litt uttrukket, og det kan også være en "tann" på bakvingen. Forvingens spiss er svart, det kan også være en rund, svart flekk omtrent midt i vingen.
Levevis
Larvene lever på busker og trær i slekten Dalbergia (erteblomstfamilien). Disse sommerfuglene lever i regnskog og andre slags eviggrønn, tropisk skog.
Utbredelse
Slekten er utbredt fra de østlige delene av India østover gjennom Kina og Indokina til Borneo.
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.
Bulgaria under Sommer-OL 1928
Bulgaria under Sommer-OL 1928. Fem sportsutøvere fra Bulgaria deltok under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. De vant ingen medaljer.
Nebbdyr
Nebbdyr (Ornithorhynchus anatinus) er en art av kloakkdyr (Monotremata) som er stedegen for det nordøstre, østre og sørøstre Australia, inkludert Tasmania og King Island. Arten karakteriseres av et bredt andelignende nebb, er semi-akvatisk (ferskvann) og semi-fossorial, og trives i elver og innsjøer.
Nebbdyret er eneste nålevende art i slekten Ornithorhynchus, som er eneste slekt i familien Ornithorhynchidae. Kloakkdyrene omfatter ellers fem nålevende arter av pattedyr, som alle legger egg, i stedet for å føde levende unger. Nebbdyret tilhører dessuten de få artene av pattedyr som har gift.
Biologi
Nebbdyr har et svært karakteristisk utseende, i det arten har hornplater som former et flatt nebb, i stedet for tenner. Egentlig er det eiendommelige nebbet ei ennå mer eiendommelig snute. Andre arter kan ha hatt et lignende «nebb», men disse er utdødd. Dette gjelder blant annet artene i slekten Obdurodon, men disse kan ha hatt tenner. Nyklekte nebbdyr har en slags tenner, men disse forsvinner under oppveksten. Nebbet er imidlertid fullstendig ulikt fuglenes, som består av to halvdeler (overnebbet og undernebbet) som åpnes og avslører munnhulen. Hos nebbdyret er imidlertid nebbet et gedigent sensororgan, som har åpningen til munnhulen på undersiden. Neseåpningene er lokalisert på dorsale overflaten av nebbet, mens øyne og ører er lokalisert til furer like bak. Furene kan lukkes når arten dykker. Nebbdyret er utbredt langs den australske østkysten, Tasmania og langs innsjøer og elver i Bendigo området.
Nebbdyr har pels, korte lemmer og fem tær med svømmehud mellom på hver fot, samt flat hale som en bever. Halen fungerer som ror og fettlager, slik at den kan overleve vinteren når det er lite mat. Arten er en ypperlig svømmer, som tilbringer en stor del av livet i vann, på jakt etter mat.
Nebbdyr har en giftspore gjemt i pelsen på hvert bakben. Bare voksne hanner har sporene, selv om begge kjønn fødes med det. Hunnen mister imidlertid sine sporer under utviklingen. Det er uklart hvor potent denne giften er, men den gir akutt smerte og opphovning.
Nebbdyrene er nært knyttet til vann og graver ganger med åpning både over og under vann.
Geologi
Geologi er læren om jordens opprinnelse, oppbygging og forandring. Begrepet geologi stammer fra de greske ordene geo som betyr jord og logi som betyr lære. Læren har utviklet seg gjennom interessen for å utforske jordens oppbygning og fysiske utvikling. Studiene av dagens bergarter gir nøkkelen til å forstå fortidens utvikling av jordskorpa. Spesielt har planters forhistorie blitt viet stor oppmerksomhet, men også de økonomisk interessene for metaller, kull og olje. Geologi er en del av geovitenskapen, og vitenskapelig geologi oppsto først ved overgangen til 1800-tallet. Geologi leverer også viktig delkunnskap til fysisk geografi. Det sentrale i geologien er studiet av hvordan jordens indre krefter (jordskjelv, vulkanisme) bygger jordskorpen opp, og hvordan jordens ytre krefter (vann, is, vind) bryter jordskorpen ned.
Katrine Lund
Katrine Lund (født 21. januar 1975) er en norsk billedkunstner som jobber med bakgrunnsbelyst film som medium. Hun er født og bor i Bergen og er utdannet ved Northumbria University 1994-1999.
Hennes siste verk er en serie bilder med fellestittelen «The unbearable perfection of human beings». Dette henspiller på visuell perfeksjon innen  design og reklame, et formspråk som forflater og undervurderer menneskelig mangfold og utfoldelse. Bildene etteraper dette formspråket for å oppnå samme seduktive effekt. Granskes motivene grundigere så vitner de om en negasjon til den stiliserte presentasjonsformen, og menneskelige feiltakelser, motsigelser og svakheter avsløres.
Geologi
Geologiens hovedprosesser
Geologifaget studerer hvordan indre og ytre geologiske krefter og elementpåvirkning på Jorda, hva man tidligere ofte kalte «det geologiske maskineriet», flytter og endrer på jord og steinmasser eller «det geologiske byggematerialet». De ytre geologiske kreftene er varmeenergien fra solen, som skaper vind, nedbør, is og elver som i sin tur fører til bergartsdannelse. Både vind og vann kan stå for graving (erosjon), transport av fine partikler, og avsetning av disse på et nytt sted (sedimentering). I det alt vesentlige vil disse kreftene svært sakte grave eller slite bort stadig mer av fjell og jordsmonn og avsette dette som sedimenter, som i sin tur påvirkes av vekt, trykk og varme slik at de blir kittet sammen (såkalt diagenese) til sedimentære bergarter. Eksempelvis blir sandkorn gjerne til sandstein, finere slam og leire kan bli til skifer. I sjøer og hav kan også dyreliv, plankton og skjell synke til bunns og presses sammen til kalkstein, gjerne lagvis sammen med sandstein eller skifer ettersom avsetningen av dyreliv øker og minsker. I nordlige strøk vil frostsprengning hjelpe til med å bryte opp fjellet i mindre blokker, som etter hvert utsettes for ytterligere ytre krefter og transporteres bort. Og endelig kan isbreer skyve foran seg store masser og avsette morener eller eskere av stein og grus. Materialforflytningen følger som regel tyngdekraften og avsetter sedimentene lavere enn utgangspunktet, for eksempel i et elveleie eller helt ute i havet. Selv de høyeste fjellmasser vil til slutt slites helt ned og bli til et nesten flatt «peneplan». For at et slikt peneplan igjen skal kunne heve seg eller bli åsted for fjelldannelse, må det utsettes for indre geologiske krefter. Himalaya og Alpene er eksempel på fjelldannelse gjennom platekollisjon, mens Langfjella som i dag preger Norge ble dannet ved landhevning basert på andre indre krefter, og Yellowstone-området er hevet av et vulkansk magmakammer.
De indre geologiske kreftene er varmeutviklingen og massebevegelsene i Jordas indre, som skaper platebevegelser, jordskjelv og vulkanisme. Platebevegelser vil føre til kollisjoner hvor en plate bøyes ned (synklinal), mens den motstående platen bøyes opp (antiklinal). Kollisjon mellom to plater gir oftest en fjellkjededannelse (orogenese), og dersom jordskorpen bøyes ned under havbunnsskorpen vil havbunns-bergarter foldes opp og danne en fjellkjede på land, som under den kaledonske fjellkjedefoldingen. Fjellfjededannelse vil oftest ledsages av foldinger av bergartene, hvor de kan foldes så mye at to horisontale lag bytter plass og det eldre lag havner over det yngre. Forholdet mellom jordskjelv og vulkanisme er komplisert, vulkanisme vil ofte følges av mindre jordskjelv, men de største jordskjelvene oppstår ved større plateforskyvninger, som skaper sprekker og forkastninger. Jordas indre varme og magnetisme skaper bevegelser i den flytende magmaen, som kjøles ned og størkner hvis den flyter opp mot overflaten. Størkning ved 600-1200 °C med blanding av mineraler skaper magmatiske bergarter (også kalt eruptive bergarter) eller størkningsbergarter, som kan finne sin form enten i dypet før de når overflaten (dypbergarter) eller oppe i dagen etter at de forlater den vulkanske kilden (dagbergarter). Eksempel på dypbergarter er kvartsitt og granitt, eksempel på dagbergarter er porfyr, tuff og basalt. EN vanlig bergart som størkner i havskorpen, er gabbro. Hvis en dypbergart trenger seg oppover i sprekker i jordskorpen og størkner der, skapes en intrusiv gangbergart.
Katrine Lund
Hennes bilder kan også assosieres med tv- og dataskjermer, men på en stilisert og frosset måte slik at de er i en direkte kontrast til disses flyktige og forgjengelige natur. Ved denne frossede formen er bildene blitt påtakelig meditative.
Geologi
Geologiske fagfelt
De prosesser som oppsummeres ovenfor, studeres gjerne særskilt hvor den enkelte geolog spesialiserer seg om et eller noen få av de geologiske fenomenene. Geologien deles opp i en rekke fagfelt, som kan inndeles kronologisk etter når de ble oppdaget omtrent slik, og i parentes hva fagfeltene studerer eller avdekker:
Geologer bruker sin kunnskap ved arealplanlegging, samfunns- og transportplanlegging, lokalisering av demninger og andre større anlegg, ved leting og gruvedrift på kull, mineraler og edelstener, og ikke minst ved leting og utvinning av olje og gass. Videre kan geologien (stratigrafi) anvendes til å aldersbestemme vertikale lag, for eksempel ved biologers funn av fossiler eller biologisk materiale, ved arkeologers funn av kulturelle levninger, eller som støtte for kriminalteknisk undersøkelse. Geologien leverer delkunnskap til fysisk geografi.
Maria Gripe
Forfatterskap
Ekteparets karrierer startet samtidig, hans som illustratør, i samband med at Maria Gripe i 1954 debuterte som forfatter med boken I vår lilla stad.
Fønhus bru
Fønhus bru er ei veibru på fylkesvei 226 i Sør-Aurdal kommune i Innlandet. Brua krysser Begna vest for Fønhus. Brua er ei buebru i limtre på totalt 35 meter med ett spenn på 28 meter. Seilingshøyden er ca. 7 meter. Fønhus bru ble åpnet i 1998.
Maria Gripe
Forfatterskap
Gripe skrev hovedsakelig barne- og ungdomsbøker, og beveget seg gjennom tre-fire sjangre i løpet av årene som forfatter. De første bøkene er ukompliserte, naive fortellinger som ikke skiller seg ut på noe vis. Gjennombruddet kom med bøkene om Josefin, som først og fremst er alvorlige sjeleportretter av alvorlige, ensomme barn i bygdemiljø. Bøkene har også fine glimt av pastoral, eller landlig, idyll i skildringen av vennskapet mellom de to barna, et element som ble fremhevet i Kjell Gredes filmatisering Hugo og Josefin i 1967. Med bøkene om Julia, og om Elvis, skriver hun seg inn i 70-tallets samfunnsrealisme. Mange av hennes senere arbeider inneholder overnaturlige eller litt mystiske elementer. Gjennom hele forfatterskapet går imidlertid barns søken etter en trygg, selvstendig identitet som en rød tråd.
Geologi
Geologiens historie
I Oldtidens Hellas syslet tenkere med noen grunnleggende geologiske teorier om jordens opprinnelse - Aristoteles så hvor langsomme geologiske endringer var. Hans etterfølger ved Lyceum, filosofen Theofrastos (372-287 f.Kr.), gjorde seg mest bemerket med sitt arbeid peri lithon («Om steiner»), som forble det klassiske læreverket helt til Opplysningstiden. Han beskrev mange mineraler, ertser, ulike typer marmor og kalkstein, og forsøkte å gruppere mineraler utfra hardhet. I romertiden lagde Plinius den eldre en oversikt over mange mineraler og metaller og beskrev rav som et fossil fra furutrær. Han var også inne på krystallografi ved å oppdage den oktaedriske strukturen i diamanter. Abu Rayhan Biruni (973-1048 e. Kr.) var en av de tidligste muslimske geologer, og ga de første beskrivelsene av de geologiske forholdene i India. I Kina formulerte renessansemannen Shen Kuo (1031-1095) en hypotese om landdannelse eller geomorfologi: Etter observasjon av fossile skjeletter i et geologisk stratum i et fjell flere hundre mil fra havet, antydet han at landet var dannet ved landheving, erosjon og avsetning (sedimentasjon) av silt fra elver. Han fant marine fossiler funnet i Taihangfjellene som ligger flere hundre mil fra Stillehavet, og fossilt bambus i et tørt og ugjestmildt område i Shaanxi som satte han på tanken om klimaendring.
Legen Georg Agricola (1494–1555) skrev den første avhandlingen om gruve-drift og metallutvinning, De re metallica libri XII i 1556, med vedlegget Buch von den Lebewesen unter Tage. Han beskrev vindenergi, vannkraft, smelteovner, transport av erts, ekstraksjon av natrium, svovel og aluminium. Danske Niels Stensen (1638–1686) er kreditert med tre hovedprinsipper i stratigrafien – superposisjonsprinsippet, prinsippet om opprinnelig horisontalitet og prinsippet om lateral kontinuitet – teorier som tidligere møtte motstand fra kirken.
På 1600-tallet var geologien sterkt preget av teologi. Den norske presten Michel Pedersøn Escholt i 1657 verket Geologia Norvegica om jordskjelvets teoretiske og teologiske fundamenter, og omtalte blant annet grotter og hulrom, jordgasser og vulkaner. Og i 1696 publiserte briten William Whiston A New Theory of the Earth som «beviste» at Syndefloden hadde forekommet og dannet jordens bergartslag. Også tyskeren Abraham Werner viste til Syndefloden og foreslo at bergartslag, også basalt og granitt, ble utskilt fra havet i en teori kalt neptunisme.
Vulkanstudier, plutonisme og neptunisme
På 1700-tallet tegnet Jean-Étienne Guettard og Nicolas Desmarest franske geologiske kart og gjorde de første beskrivelser av vulkansk materiale i denne delen av Frankrike. William Smith (1769–1839) tegnet i Storbritannia noen av de første geologiske kartene og kartla bergartslag ved å studere fossilinnholdet. Ved siden av ham regnes James Hutton ofte som den første moderne geolog. I 1785 ga han ut Theory of the Earth via Royal Society of Edinburgh. Han mente jorden måtte være eldre enn tidligere antatt fordi fjellerosjon og sediment-avsetning tar tid. Hutton gikk særlig sterkt ut mot teoriene som bygget på Bibelhistorien om Syndefloden i geologidebatten. Hans plutonisme hevdet at vulkanske prosesser skapte bergartsdannelsen.