cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Drupal
Drupalutvikling i Norge
Drupal blir også utviklet i Norge. Det offisielle norske nettstedet for Drupal Drupal Norge gir ut de offisielle norske språkfilene til programvaren og tilleggsmodulene. På nettstedet finnes også de 3 norske Drupal håndbøker, hvor de tilbyr Drupal brukerveiledninger på norsk, til nybakte og erfarne Drupaladministratorer, -brukere og -utviklere. Nettstedet tilbyr også hjelp og støtte til Drupal på norsk. I tillegg til disse funksjonalitetene, har Drupal Norge en katalog over Drupal-drevne nettsteder i Norge og en katalog over leverandører av Drupal i Norge. Drupal Norge er et brukerdrevet nettsted som lever på bidrag og innspill fra det norske Drupalmiljøet.
Nordenskiöld Land nasjonalpark
Nordenskiöld Land nasjonalpark er en norsk nasjonalpark som ligger i alpine og delvis bredekte fjellområder rundt lavlandene Reindalen og Nordenskiöldkysten, på øya Spitsbergen (Svalbard); langs nordkysten av Van Mijenfjorden. Parken ble opprettet i 2003, for «å bevare et storslått, sammenhengende og i det vesentligste urørt arktisk dal- og kystlandskap med intakte naturtyper, økosystemer, arter, naturlige økologiske prosesser, landskapselementer, kulturminner som referanseområde for naturforskning og for opplevelse av Svalbards natur- og kulturarv».
Nasjonalparken dekker et område på tall 1 362 km², herav 1 207 km² landareal og 155 km² marint område. Grensen strekker seg en nautisk mil ut fra land ved lavvannslinjen.
Geografi, landskap, geologi
Nordenskiöld Land nasjonalpark omfatter den sørlige halvdelen av Nordenskiöld Land – den lange landtungen mellom Isdalen og Van Mijenfjorden. Grovt sett omfatter parken (fra vest) først det flate lavlandet langs Nordenskiöldkysten mellom utløpene av de to fjordene, deretter sørdelen av Fridtjofbreen, Berzeliusdalen, Vassdalen, Semmeldalen, og Reindalen. Rundt dalførene følger grensen stort sett vannskillet langs de omliggende fjelltoppene.
Landskapet er alpint og vilt (640-1 047 m) i øst og nord, og bratt (500–900 m) med en bred og helt flat kyststripe i vest. Det er evig isdekke (fra vest) på breene Erdmannbreen, Fridtjofbreen, Gleditschfonna, Marstranderbreen, Tavlebreen, Medalsbreen, Krokbreen, Bergmesterbreen, Marthabreen, og Slakbreen.
Det er forekomster av pingoer i Berzeliusdalen og Vassdalen, og et stort antall av dem øverst i Reindalen. Ellers har Reindalen geomorfologi, morener, steinbreer og ulike rasfenomener av stor betydning. Dalen munner ut med et av øygruppens største og bredeste elvedelta kalt Stormyra, som er på 100 km² og munner ut i Kaldbukta i Van Mijenfjorden. Reindalen har sure bergarter, mens Nordenskiöldkysten i vest har kalkholdig grunn.
Flora og fauna
Reindalen er det frodigste vegetasjonsområdet på hele Svalbard, og isfri hele året. Det er viktige torvmoser i Reindalen, og mye fuglefjellsvegetasjon på Nordenskiöldkysten.
Parken har vadefugl, gjess, dykkender og sjøfugl. Ingeborgfjellet ved kysten i sørvest er et stort fuglefjell som sammen med Nordenskiöldkysten i 2011 ble utpekt til ramsarområde, og som også står på BirdLife Inter­nationals liste over viktige, europeiske fuglefjell. Det er både alkefugl, krykkje og havhest.
Av fauna kan nevnes fjellrev, streifende isbjørn, og beitende og kalvende svalbardrein.
Kulturminner
Det er kulturminner med fangsttufter tilbake til sent på 1600-tallet, mange av dem russiske overvintringsstasjoner. Blant eldre bo- og fangstplasser kan nevnes (fra vest) Camp Bell og, Camp Millar i Vårsolbukta, og Camp Morton litt lengre øst. Det er også industrielle kulturminner fra tidlig mineralutvinning.
Forvaltning og bruk av området
Den 40 km lange Reindalen med tilliggende fjellsider utgjør halve parkarealet. Her er det restriksjoner på ferdselen, men dalen utgjør eneste landfaste scooterløype mellom Longyearbyen og Sveagruva, og har motorisert ferdsel for ansatte ved Store norske Spitsbergen kulkompani. Det har vist seg vanskelig å etablere mobildekning i området.
Ellers har Røde Kors ei hytte midt i Reindalen. Scooterløyper går nord-sør fra Longyearbyen til Sveagruva, og vestover via Semmeldalen til Barentsburg. Den vestlige delen har ingen scooterløyper.
Helt sørvest i nasjonalparken ligger Bellsund fyr, ved nordinnløpet til Van Mijenfjorden.
Liljendal
Liljendal er en tidligere kommune i landskapet Nyland i Finland. I 2008 hadde kommunen har en befolkning på 1 469 og et areal på 114,1 km².
Engelsk 1. divisjon 1909–10
== Tabell ==
Liljendal
Liljendal var en tospråklig kommune med svensk som majoritetsspråk (75 %) og finsk som minoritetsspråk (24 %).
Engelsk 1. divisjon 1909–10
Opprykk
De to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon.
Engelsk 2. divisjon 1909–10:
Liljendal
Liljendal ble utskilt som eget sogn fra Pernå i 1792. Navnet skriver seg fra herregården Liljendal ved Sävträsk. Friherre og general Carl Gustaf Armfeldt bodde på herregården i årene 1721 til 1736.
Den 1. januar 2010 ble kommunene Liljendal, Pernå og Strömfors slått sammen med Lovisa.
Buerstad
Buerstad er et sted og en grunnkrets på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold.
De nærliggende stedene Movik og Brevik hører til grunnkretsen Buerstad, som igjen tilhører det administrative delområdet Torød. Ved folketellingen i 2001 hadde Buerstad 544 innbyggere.
Navnet Buerstad kommer trolig av gårdsnavnet Buer. Buerstad-området tilhørte Buer frem til 1700-tallet, det ble da skilt ut egne gårder i området som utgjorde en øvre og nedre del.
Geografi
Buerstad ligger ut mot sjøen helt sørøst på Nøtterøy, ved den sørlige foten av Nøtterøys høyeste punkt, Vetan. Nord for Buerstad ligger Haukemyr, Tømmereik og Torød, i vest ligger Strengsdal. Sørøst for Buerstad ligger Movik og Brevik. Sør for Buerstad ligger Mågerø på Tjøme.
Christina Vukicevic Demidov
Ljubica Christina Vukicevic Demidov (født 18. juni 1987 i Lørenskog) er en norsk tidligere friidrettsutøver, norsk rekordholder og sju ganger norsk mester på 100 meter hekk. Hun har gull på denne distansen fra Ungdoms-OL 2003 og U23-EM i friidrett 2009, og som senior har hun bronse fra EM i friidrett innendørs 2011.
Bakgrunn
Vukicevics far er friidrettstrener Petar Vukičević fra Serbia og hennes mor er halvt norsk og halvt serbisk. Hun har en yngre bror, Vladimir Vukicevic, og tre yngre halvsøsken. Hun er oppvokst i Drøbak og har senere flyttet til Bærum. Vukicevic er gift med den norske landslagsspilleren Vadim Demidov. Hun varslet 29. februar 2016 at hun la opp som toppidrettsutøver fordi hun og Demidov ventet barn.
Idrettskarriere
Hun representerte Ski IL Friidrett i mesteparten av sin yngre karriere. Etter å ha flyttet til Bærum, byttet hun klubb til IL Tyrving foran 2005-sesongen. Før 2008 valgte Vukicevic å returnere til Ski IL Friidrett. Hun trenes av sin far Petar Vukicevic, som selv er fem ganger jugoslavisk mester på 110 m hekk og deltok i OL 1980 i Moskva.
Tidlige resultater
Hun var blant verdens beste på 100 m hekk som junior. Hun tok gull i ungdoms-OL i Paris i 2003, og kom på femteplass i junior-VM i 2004. Under junior-EM i friidrett i Kaunas i Litauen i 2005 tok hun sølvmedalje på distansen, bak Eline Berings.
2006
Under junior-VM i friidrett i Beijing 18. august 2006 tok Vukicevic sølv med tiden 13,34. Her vant hun forsøksheatet sitt med beste tid, og i finalen var hun ett hundredels sekund bak gullet, som ble vunnet av Ekaterina Shtepa. I 2006 ble hun tildelt kongepokalen.
2007
Da hun ble nummer to i U23-EM 2007, slått av tyrkiske Nevin Yanıt, løp hun på 13,08. Dette holdt til at hun kvalifiserte seg til sitt første internasjonale seniormesterskap, VM i friidrett 2007 i Osaka. Her endte hun på 24.-plass, men fikk ny personlig rekord på 13,07.
2008
Ved Ungdomsmesterskapet 2008 i Drammen satte hun personlig rekord på 60 meter, med tiden 7,56 sekunder, og hun satte norsk U23-rekord på 60 meter hekk med tiden 8,14 sekunder. Vukicevic satte norsk rekord på 60 m hekk i et stevne i Karlsruhe den 10. februar 2008 med 8,00, noe som forbedret den gamle rekorden med tre hundredeler. Den gamle rekorden var satt av Monica Grefstad i 1994.
2009
Under innendørs-EM 2009 fikk hun fjerdeplass på 60 m hekk med tiden 8,04. Eline Berings fra Belgia vant med tiden 7,92. Vukicevic var kun syv hundredeler fra bronsemedalje. Vukicevic bestemte seg å ikke satse innendørs i 2010. Hun valgte allikevel å løpe noe stevner. Det resulterte i ny norsk rekord på 60 meter hekk med tiden 7,94 seg i Florø 27. februar. Uken etter satte hun nok en rekord i franske Lievin med tiden 7,93 sek.
Den 23. mai 2009 satte hun ny norsk (og personlig) rekord på 100 m hekk med tiden 12,87 under et løp på Bislett, og slettet dermed Lena Solli Reimann sin gamle rekord på 12,94, satt 24. mai 1996. Dette var også da årsbeste i Europa. Noen dager senere, den 1. juni, satte hun igjen ny norsk rekord på 100 m hekk, denne gang med 12,74 under et stevne i nederlandske Hengelo.
Den 14. juni, under starten av årets Golden League i Berlin, løp hun inn til femteplass, 6 hundredeler fra bronseplassen.
18. juli vant hun U23-EM på 100 m hekk i Kaunas, med tiden 12,99 og 2 m/s motvind. 2. august vant hun sitt sjette strake norgesmesterskap på 100 meter hekk.
18. august 2009 kvalifiserte hun seg til semifinalen i VM i Berlin med en tid på 12,92 sekunder i øvelsen 100 meter hekk. Hun endte som nr. 5 i semifinalen med tiden 13,00, og gikk ikke videre.
2010
I juni deltok hun på Bislett Games, der hun kom på sjetteplass, med tiden 12,91. I slutten av juli deltok hun EM i friidrett i Barcelona. Hun løp inn til årsbestetid i kvalifiseringsheatet, med tiden 12,83. Dette var beste tid av alle i kvalifiseringsheatene. I semifinalen ble hun slått av Tatjana Dektjareva, men kom på andreplass i sin semifinale med tiden 12,85, og ble direkte kvalifisert til finalen. I finalen løp hun inn til årsbestetid på 12,78, men dette holdt bare til fjerdeplass.
2011
I mars under innendørs-EM i Paris tok hun en bronsemedalje i 60m hekk med ny personlig rekord på 7,83 sekunder. Den 9. juni under Diamond League stevnet Bislett Games, vant hun 100 m hekk på 12,97 som er årsbeste i verden så langt i 2011.
Vukicevic måtte stå over både NM i Byrkjelo i 2011 og VM 2011 i Daegu i Sør-Korea. Hun ble stoppet av en lårskade hun slet med siden sommeren. Hun fikk trolig skaden under Bislett Games 2011.
Hun avsluttet sesongen som den 6. beste utøveren på 100 meter hekk i verden, ifølge IAAFs poengstatistikk. Hun endte opp på 1286 poeng.
2012
Sesongen 2012 startet dårlig for Vukicevic. Hennes første konkurranse siden juli året før var i Hengelo i Nederland 27. mai, men der rev hun den første hekken, mistet rytmen, og brøt løpet. Helgen etter løp hun på 13,39 i Florø, og ved Bislett Games i juni greide hun bare femteplass i sitt kvalifiseringsheat, og gikk ikke til finalen. Etter dette sa hun at hun trengte å jobbe med det mentale, og tok kontakt med sin mentale trener ved Olympiatoppen, idrettspsykolog Britt Tajet-Foxell, samtidig som hun droppet en del stevner for å prioritere trening.
I EM i friidrett 2012 løp hun på 13,17 i kvalifiseringen, men ble slått ut i semifinalen med tiden 13,23.
Til tross for resultatene i 2012 ble hun tatt ut til sommer-OL 2012 i London. Toppidrettssjef Jarle Aambø begrunnet uttaket med at «Christina har vært over A-kravet tidligere og har vist i flere sammenhenger at hun har et godt internasjonalt nivå». Før hun løp i OL besluttet hun imidlertid å trekke seg, fordi treningen ikke hadde gitt den framgangen som var nødvendig for å hevde seg i OL. Hun deltok da heller ikke i NM i friidrett 2012. Høsten 2012 brukte hun en periode Leif Olav Alnes som midlertidig trener.
Avslutningen av året 2012 ble preget av oppmerksomheten rundt en e-postveksling som skal ha foregått mellom hennes far og trener, Petar, og den serbiske legen og treneren Srdjan Djordjevic. Mailene skal ha inneholdt spørsmål om stoffer som står på dopinglisten, og Norges friidrettsforbund suspenderte Petar midlertidig.
2013
I januar 2013 gjorde Christina det kjent at hun bryter samarbeidet med Petar som trener. Olympiatoppen meldte i begynnelsen av april at hun må operere høyre fot, på grunn av lidelsen Mortons nevrinom, som er en fortykning i nerven mellom andre og tredje tå. På grunn av denne operasjonen valgte hun å ikke signere kontrakt med elitelandslaget i friidrett, for å se an hvordan resultatet av operasjonen blir. Hun ble derfor ikke tatt ut på Norges friidrettsforbunds elitelag.
Hun konkurrerte etter dette ikke i 2013- og 2014-sesongen.
2015
I mai 2015 informerte hun at hun gjør comeback, og at hun har trent siden september 2014. Hun trenes nå igjen av sin far, Petar Vukičević. Hun skulle delta ved NM i friidrett 2015 i Haugesund, men fikk strekk bak låret under oppvarmingen, og trakk seg fra NM.
2016
Den 29. februar 2016 fortalte hun at hun la opp som toppidrettsutøver fordi hun var gravid, og ikke ønsket å fortsette som toppidrettsutøver som mor.
2021
I denne sesongen begynte Christina å kommentere friidrett på NRK sammen med Jann Post og Vebjørn Rodal.
Skader
Den 4. september 2008 skadet Vukicevic seg under en treningsøkt på Bislett stadion. Hun fikk et dypt kutt på låret, samtidig som hun skadet muskelen.
I 2011 slet hun med en skade i lår- og setemusklaturen, som gjorde at hun mistet NM i friidrett, VM i friidrett og flere Diamond League-stevner.
Rosenborg slott
Rosenborg slott er et slott i Kongens Have like utenfor sentrum av København. Det er bygd etter ordre fra Christian IV mellom 1606 og 1615 da det var innflyttingsklart, med stadige utvidinger fram til dagens slott sto ferdig i 1624.
I dag er slottet et kulturhistorisk museum. De danske kronregaliene og kronjuvelene er utstilt i Rosenborg slott.
For nordmenn er det spesielt interessant at de fleste verk etter den norske kunstneren Magnus Berg er å se i Rosenborg slott. Magnus Berg er kjent for sine elfenbensrelieffer.
Historie
I 1606 kjøpte Christian IV rundt 40 private hager utenfor Københavns voller mot Kastellet. I 1607 ble de lagt ut som et samlet grøntområde, fra 1664 ble kjent som Kongens Have. Hensikten var å utvide Københavns areal, samt opprette en ladegård som skulle forsyne Københavns slott med matvarer. I stedet ble Rosenborg slott oppført på tomten, kongens favorittsted, der han også døde. Han var svært stolt av «hustelefonen» der (et talerør), et «skylle-klosett» kalt «hemmeligheten», og at han fra rommet sitt kunne sveive vindebroen opp og ned ved hjelp av en håndsveiv i veggen.
Under en fest på slottet i november 1632 gikk kong Christian utenfor med sin svigersønn Frands Rantzau som ramlet i vollgraven og druknet. Kongen skal nesten ha druknet selv da han forsøkte å redde svigersønnen, men ble reddet av slottets kjøkkenmester. Karpene som Christian IV satte ut i vollgraven, ynglet og klarte seg bra frem til vinteren 2009/10, da de omkom under isen.
Fredning
Rosenborg ble fredet i 1918. Fredningen omfatter selve slottet, trappetårnet fra 1633-34, portbygningen fra ca. 1610 med tilbygg i sydvest og nordøst fra ca. 1680, kommandantboligen fra 1760-63 av Jacob Fortling samt murene med tilhørende port fra 1672 av Lambert van Haven og den nordøstlige, tidligere stallbygningen mot gaten.
Globe Theatre
Globe Theatre er et engelsk renessanseteater i London hvor blant annet flere av William Shakespeares skuespill ble uroppført. Teateret ble første gang reist i 1599, men brant ned 29. juni i 1613. Teateret hadde plass til 3000 gjester i to etasjer. Scenen var under åpen himmel.
Teateret ble gjenreist og sto ferdig i juni 1614 men stengte så i 1642. Et helt nytt og rekonstruert teater ble åpnet i 1997 og benyttes i dag til oppføring av skuespill, primært Shakespeares stykker.
Teateret ligger syd for Themsen, i samme område som flere av de andre berømte teatrene fra 1600-tallet lå.
Asansol
Asansol (bengali: ) er en by i distriktet Bardhaman i den indiske delstaten Vest-Bengal. Den ligger 97 moh. i Damodardalen, 125 km nordvest for Kolkata. Byen er faktisk den nest største byen i delstaten etter Kolkata. Byen er kjent for sin storstilte industri, som først og fremst utgjør kulldrift. Asansol ligger i det såkalte Raniganj-kullfeltet med bl.a. jern-, stål- og tekstilindustri. Byen er også et viktig jernbaneknutepunkt med store jernbaneverksteder. På grunn av sin posisjon som en stor industriby er Asansol en av de travleste kommersielle sentrene i landet. I 2001 hadde selve byen 486 304 innbyggere, men med det urbane området rundt inkludert var befolkningstallet 1 067 369. Dette storbyområdet, Asansol Urban Agglomeration, inkluderer tretten andre steder og utgjør 354,9 km². Større forsteder er Jamuria, Kulti og Raniganj.
Birger Fredrik Motzfeldt
Birger Fredrik Motzfeldt (født 22. februar 1898 på Strand i Nesna, død 3. september 1987 i Oslo) var en norsk flyver og generalløytnant i Luftforsvaret. Han ble uteksaminert fra Krigsskolen i 1920 og fra flyveskolen i 1924.
Han var fra 1942 til 1948 stabssjef i Flyvåpnenes Felleskommando, som etter flyvåpnenes sammenslåing i 1944 ble Luftforsvarets Overkommando. I 1948 ble han sjef for Luftkommando Trøndelag. I 1952 ble han flyattaché i London. I 1953 ble han utnevnt til generalmajor og flykommandør. I 1955 ble han utnevnt til generalløytnant og sjef for Luftforsvaret, noe han var frem til 1960.
Utmerkelser
Oversikten er basert på tilgjengelig informasjon i Store Norske Leksikons artikkel om Motzfeldt, bilde av Motzfeldt , samt hans kort i Krigsdekorasjonskanselliet (tilgjengelig via Arkivverket på nett). Kildene mangler informasjon om hvilken grad han mottok av Legion Of Merit, Den britiske imperieordenen og Oranje-Nassau-ordenen, disse er derfor angitt med laveste grad. Det fremgår av et annet bilde, at Motzfeldt bærer tolv båndstriper, men disse er ikke mulig å tyde.
Abdul Aziz Ghazi
Abdul Aziz (født 10. januar 1963 i Basti-Abdullah i provinsen Punjab i Pakistan) var leder for den radikale muslimske forsamlingen i Den røde moske i Pakistans hovedstad Islamabad.
Fra moskeen fremførte Aziz våren 2007 krav om å innføre sharialover og gjennomførte flere moralsk fargede politiske aksjoner som vakte stor oppmerksomhet. Unge menn og kvinner angrep musikk- og dvd-butikker, røvet bort kvinner som har blitt anklaget for prostitusjon, og til og med kidnappet politi.
Den 3. juli 2007 brøt det ut kamphandlinger mellom Aziz sine tilhengere og pakistanske sikkerhetsstyrker da studenter forsøkte å  okkupere en regeringsbygning som ligger like ved moskeen.
Den 4. juli innførte myndighetene portforbud rundt moskeen. Abdul Aziz forsøkte å flykte utkledd i burka, men ble pågrepet. Et tusentall studenter gav opp og ble tatt til fange.
Abdul Aziz oppfordret også i et tv-intervju sine tilhengere å gi opp. I det spesielle intervjuet bar han fremdeles det heldekkende kvinneklesplagget han forsøkte å flykte i.
En radikal kjerne av islamister nektet likevel å lyde sin leders ord. En av disse var Aziz sin bror Abdul Rashid Ghazi, som siden ble drept da pakistanske tropper stormet anlegget.
Lofthus
Lofthus kan vise til:
Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark
Herunder skal vernet sikre et område med spisse (alpine) fjellformer, Reinsdyrflya som den største strandflata på Svalbard, en rekke isbreer, fuglefjell og hekkeområder for ender, gjess og vadefugl, områder med interessant geologi – særlig Bockfjorden med varme kilder, tilhørende kalkavsetninger, unik botanikk og rester av vulkaner, samt avslutningsvis betydelige kulturminner fra hvalfangsten, overvintringsfangst, polarekspedisjoner og andre verdenskrig.
Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark har et dramatisk landskap, spisse fjell, isbreer, øyer og sund. Svalbards største strandflate er Reinsdyrflya i nordøstre Haakon VII Land, og sjøfugl og gjess har svært viktige hekkeområder i området. Spesielt for nasjonalparken er de varme kildene og vulkanrestene i Bockfjorden, og rike kulturminner fra hvalfangst og nordpolekspedisjoner rundt Smeerenburg og Virgohamna helt i nordvest.
Nasjonalparken dekker et område på 9 914 km², herav landareal 3 683 km², og marint areal 6 231 km². Den ligger helt nordvest på Spitsbergen og strekker seg langs Mitrahalvøya ned til Krossfjorden (Kongsfjorden) i sør. I øst går grensa midt i Woodfjorden. I nordvest, på hnhv sør- og vestpynten av Danskøya, ligger Moseøya fuglereservat og Skorpa fuglereservat. Helt sør i parken, på østkysten av Krossfjorden, ligger Guissezholmen fuglereservat. Videre finner vi Moffen naturreservat på den lille, øde øya Moffen 20 km nordøst for Velkomstpynten på reinsdyrflya.
Geografi, landskap, geologi
På Reinsdyrflya i nordøst og Mitrahalvøya i sørvest er det store strandflater som har strandvoller og enorme flater med vegetasjon. Berggrunnen består ellers stort sett av kaledonske, omdannede (metamorfe) bergarter. I de østre delene dominerer devonske konglomerater og sandstein. Området rundt Bockfjorden – en vestlig sidearm av Woodfjorden – har en helt særegen geologi med varme kilder og tilhørende kalkavsetninger med rester av kvartære vulkaner.
De to store isbreene er Lilliehöökbreen i vest og Monacobreen i øst, som heller ned i hnhv Krossfjorden og Liefdefjorden.
Kystområdet tilhører den nordarktiske tundrasone, med varme vannmasser som kommer nordover med fra Vest-Spitsbergenstrømmen som er en nordlig utløper av Golfstrømmen. Vestkysten har dermed isfrie fjorder og åpent vann det meste av året.
Flora og fauna
Omkring kalksteinsavsetningene og de varme kildene i Bockfjorden, finnes det en unik botanikk med mange varmekjære planter. Flere plantearter har sine eneste forekomster på Svalbard i nettopp dette området.
Nasjonalparken har utallige kolonier av sjøfugl, og alle de fire fugle- og naturreservatene innenfor parken har store bestander av hekkende ærfugl og gjess. i tillegg til svalbardrein og fjellrev. Det er også et hiområde for isbjørn. Hvalross finnes her også, og flere vassdrag har bestander av røye.
Kulturminner
Smeerenburg er en tidligere nederlandsk hvalfangststasjon på Amsterdamøya som ligger i nasjonalparken. Hvalfangsstasjonen ble etablert omkring 1620 og forlatt omkring 1660 på grunn av nedgang i hvalbestanden. På det meste hadde 200 hvalfangere tilhold i Smeerenburg om sommeren og var nederlendernes viktigste hvalfangststasjon. Det er registrert 7 spekkovner (6 dobbelovner og en enkel), 19 hustufter og 101 graver.
Forvaltning og bruk av området
Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark har betydelig turisme sommerstid, bl.a med besøk til Smeerenburg og Virgohamna.
Corleone
Film
Byens navn ble brukt som etternavn på tittelkarakteren i Mario Puzos bok og Francis Ford Coppolas film Gudfaren. I både boken og Gudfaren, Del II emigrerte Vito Andolini fra Corleone til New York, USA og ble gitt etternavnet Corleone da han ankom Ellis Island i New York. Siden unge Vito Andolini var sjenert og ikke forstod engelsk kunne han ikke svare da han ble spurt hva hans etternavn var, og ble dermed tildelt fødebyens navn som etternavn.
Al Pacino, som spiller Michael Corleone i filmen, hadde besteforeldre som emigrerte fra Corleone i samme generasjon som Don Vito Corleone fra filmen.
Fylkesvei 5128
Fylkesveg 5128 går mellom Kvitingen og Frøland i Samnanger kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 134 (Hordaland).
Lovisa
Lovisa (finsk: Loviisa) er en kommune i landskapet Nyland i Finland. Kommunen har en befolkning på 15 694 og et areal på 882,45 km². Lovisa grenser til kommunene Borgå, Mörskom, Lappträsk, Kouvola, Kotka og Pyttis.
Lovisa er en tospråklig kommune med finsk som majoritetsspråk (55 %) og svensk som minoritetsspråk (43 %).
Lovisa ble grunnlagt i 1745 under navnet Degerby, men byttet navn til Lovisa i 1752. Den 1. januar 2010 ble kommunene Liljendal, Pernå og Strömfors slått sammen med Lovisa.
Kjernekraftverk
Finlands første atomkraftverk, Lovisa kjernekraftverk, ligger på Hästholmen utenfor byen. Den første reaktorenheten, Lovisa 1, ble tatt i bruk i 1977, den andre, Lovisa 2, i 1982.
Den spanske tragedie
Den spanske tragedie (engelsk originaltittel The Spanish Tragedie: or, Hieronimo is mad againe) er en elisabethansk tragedie som ble skrevet av Thomas Kyd en gang mellom 1582 og 1592.
Stykket var meget populært og innflytelsesrikt i sin tid. Den spanske tragedie etablerte en ny sjanger i engelsk teater, det såkalte «hevndramaet» eller «hevntragedien». Dets handlingsgang inneholder flere voldelige mord og inkluderer en av personene som en personifisering av Hevnen. Den spanske tragedie var ofte referert til, eller parodiert, i verker skrevet av andre elisabethanske skuespillforfattere, blant annet William Shakespeare, Ben Jonson, og Christopher Marlowe. Mange av elementene i Den spanske tragedie, eksempelvis et spill-innenfor-et-spill, er benyttet for å fange en morder og et spøkelse oppsatt på hevn, opptrer i Shakespeares Hamlet. Faktisk er Thomas Kyd ofte fremmet som forfatter av et tapt skuespill tilsvarende Hamlet som kom forut Shakespeare, det såkalte Ur-Hamlet.
Datering
I introduksjonen til sitt stykket Bartholomew Fair (Bartholomeus-markedet, 1614), gir Ben Jonson hentydninger til Den spanske tragedie til å være «femogtyve eller tretti år gammelt». Om dette skal tas bokstavelig vil det sette en datering på mellom 1584 og 1589, en tidsvidde som er i overensstemmelse for hva man ellers vet om stykket. Noen kritikere har argumentert for en dato til 1587 som det mest sannsynlige året i og med at stykket ikke gjør noen referanse til den spanske armada av 1588. Andre har variert datoen med et år eller så i begge retninger. Philip Edwards i hans utgivelse av stykket, setter datoen til en gang mellom 1582–1592, men favoriserer selv en dato til ca. 1590.
Fremføringer
Det finnes ingen detaljer om de første fremføringene av stykket en gang på slutten av 1580-tallet. Teaterselskapet Lord Strange’s Men satte opp et stykke som benevnes som «Jeronimo» i henhold til en opptegnelse den 14. mars 1592, og gjentok fremføringene 16 ganger fram til 22. januar 1593. Det var deres største suksess denne sesongen. Det er uklart om «Jeronimo» var Den spanske tragedie eller et annet stykke kalt The First Part of Hieronimo (trykt i 1604). Sistnevnte var en anonym «videreførelse» av Kyds stykke. Det er også mulig at begge stykkene ble satt opp på ulike dager.
Utgivelser
Det populære stykket ble trykket på nytt i 1594 i et tydelig kompromiss mellom de konkurrerende bokselgerne. Tittelsiden til Q2 krediterer utgaven til «Abell Jeffes, for å bli solgt av Edward White». Den 13. august 1599 overfører Jeffes sine rettigheter til Whilliam White som utgir en tredje utgave det året. White i sin tur overfører rettighetene til Thomas Pavier den 14. august 1600 som så utgir en fjerde utgave, trykket for ham av William White, i 1602. Denne 1602 Q4 består av fem tillegg til de tidligere kjente tekstene, se nedenfor. Q4 ble trykket på nytt i 1610, 1615 (to utgivelser), 1618, 1623 (to utgaver), og 1633.
Forfatterskapet
Alle de tidlige utgivelsene er anonyme. Den første indikasjon på forfatterens identitet skjer i Thomas Heywoods Apology for Actors (Unnskyldning for skuespillerne, 1612) hvor Heywood tilskriver stykket til Kyd. Stilen i Den spanske tragedie er betraktet som overensstemmende med Kyds stil i hans andre bevarte skuespill, Cornelia (1593), slik at forskere og litterater og andre har gjennomgående akseptert Thomas Kyd som forfatteren.
Hentydninger
Den spanske tragedie var meget innflytelsesrik og referanser og hentydninger til det vrimler i litteraturen i denne tidsalderen. Ben Jonson nevner «Hieronimo» i sin innledning til sitt stykke Cynthia's Revels (Cynthias bakkanal, 1600), og siterer fra stykket i Every Man in His Humour (1598), akt I, scene iv. I Satiromastix (1601) antyder Thomas Dekker at Jonson selv i sine tidligste dager som skuespiller hadde spilt tittelrollen Hieronimo.
Hentydningene fortsatte i tiårene etter stykkets opprinnelse, blant annet referanser i Thomas Tomkis Albumazar (1615), Thomas Mays The Heir (Arvingen, 1620), og så sent som Thomas Rawlins' The Rebellion (Opprøret, ca. 1638).
I moderne tid siterer T. S. Eliot tittelen og stykket i sitt dikt The Waste Land (Ødeland, 1922) i linje 431:
Handlingsgang
Kongens nevø Lorenzo og Andreas beste venn Horatio krangler om hvem av dem som tok Balthazar til fange, og selv om det er klart at det faktisk var Horatio som beseiret ham mens Lorenzo hovedsakelig jukser når han vil ha delt ære for det. Kongen etterlater Balthazar i Lorenzos forvaring og deler utbyttet for seiren mellom de to. Horatio trøster Lorenzos søster Bel-Imperia som er forelsket i Andrea, noe som er imot hennes families ønsker. Likevel, til tross for hennes tidligere følelser for Andrea blir Bel-Imperia snart forelsket i Horatio. Hennes beiling for Horatio er motivert delvis av hennes begjær for hevn. Bel-Imperia har til hensikt å pine den amorøse Balthazar, morderen av hennes tidligere elsker.
Ettersom Balthazar er forelsket i Bel-imperia konkluderer den kongelige familie at deres ekteskap vil være en utmerket måte å bygge en fred med Portugal. Horatios far, marskalk Hieronimo setter i gang underholdning for den portugisiske ambassadør. Lorenzo mistenker at Bel-Imperia har funnet en ny elsker bestikker hennes tjener Pedringano og oppdager at Horatio er mannen hun elsker. Han overtaler Balthazar til å hjelpe ham i å myrde Horatio i løpet av et stevnemøte med Bel-Imperia. Hieronimo og hans hustru Isabella finner liket av deres sønn hengt og stukket, og Isabella blir sinnssyk. Revidering som er gjort til det opprinnelige stykket viser at i denne scenen taper også Hieronimo for en kort tid sitt vett.
Lorenzo åser Bel-Imperia unna, men hun greier å sende Hieronimo et brev som er skrevet i hennes eget blod hvor hun informerer at Lorenzo and Balthazar var Horatios mordere. Hans spørsmål og forsøk på å se Bel-Imperia overbeviser Lorenzo at han vet noe, redd for at Balthazars tjener har forrådt sammensvergelsen, og Lorenzo overbeviser Pedringano til å myrde ham og deretter arrangerer han for at Pedringano skal bli arrestert i håp om å få ham taus. Hieronimo, utpekt av en dommer, dømmer Pedringano til døden, Pedringano forventer at Lorenzo skal be om hans nåde, og Lorenzo som har skrevet et falskt brev om nåde, lar ham tro dette helt inntil bøddelen slipper Pedringano til hans død.
Lorenzo greier å forhindre Hieronimo fra å søke rettferdighet ved å overbevise kongen at Horatio er i live. I tillegg, Lorenzo tillater ikke Hieronimo å se kongen, hevder at han er for opptatt. Dette, kombinert med hans hustrus selvmord, som har skjedd rett før Hieronimos anke til kongen, dytter Hieronimo over kanten. Han skråler usammenhengende og hogger i bakken med sin dolk. Lorenzo går til sin onkel kongen, og forteller ham at Hieronimos merkelige oppførsel har sin grunn i hans udugelighet i å overkomme hans sønn Horatios ny rikdom (Balthazars løsepenger fra den portugisiske visekongen), og at han har blitt sinnssyk av sjalusi.
Når Hieronimo igjen kommer til sans og samling hykler han og Bel-Imperia et forlik med morderne, og planlegger en sammensvergelse sammen. Under dekke av skuespillet «Soliman og Perseda» dreper de Lorenzo og Balthazar foran kongen, visekongen, og hertugen av Castilla (far til Lorenzo og Bel-Imperia). Bel-Imperia dreper deretter seg selv mens Hieronimo forteller sitt publikum om sine motiver bak mordene, men nekter å avslører Bel-Imperias deltagelse i sammensvergelsen. Han biter deretter over sin egen tunge for å forhindre seg selv å snakke under tortur før han dreper hertugen og deretter seg selv. Andrea og Hevn er fornøyd, og avleverer passende evig straff for de skyldige parter.
Tilleggene i 1602-utgaven
Som nevnt over, White/Pavier Q4 av 1602 la til fem ordskifter, totalt 320 linjer, til den eksisterende teksten i den foregående tre kvartutgavene. Den mest vesentlig av disse fem er en hel scene som blir kalt for malerscenen ettersom den er dominert av Hieronimos samtale med en maler. Den er ofte utpekt som III,xiia ettersom den skjer mellom scenene III,xii og III,xiii av den opprinnelige teksten.
Henslowes dagbok har nedtegnet to utbetalinger til Ben Jonson, datert 25. september 1601 og juni 1602 for tillegg til Den spanske tragedie. Likevel avviser de fleste forskere konklusjonen at Jonson er forfatteren av tilleggene. Den litterære stilen i tilleggene er bedømt som svært lite likt noe Jonson kunne ha skrevet. Henslowe betalte Jonson flere pund for hans tillegg som synes som en overdrevet stor sum for kun 320 linjer. Ettersom John Marston har parodiert den omtalte malerscenen i hans stykke Antonio og Mellida fra 1599, en indikasjon på at scenen må ha eksistert og kjent for publikum på den tiden. De fem tilleggene i 1602-teksten kan ha blitt gjort for 1597-framføringen av teatertroppen Admiral's Men. Forskerne har foreslått flere ulike identiteter for forfatteren av disse revisjonene, blant annet Thomas Dekker, John Webster, og William Shakespeare   «Shakespeare er kanskje den som har vært en favoritt i den pågående undersøkelsen...».
Jacob Peter Mynster
Jacob Peter Mynster (født 8. november 1775, død 30. januar 1854) var en dansk biskop og teolog som ble utnevnt til biskop over Sjællands stift i 1834, et embede han beholdt til sin død.
Bakgrunn
Mynsters far var kammerråd og inspektør ved Frederiks Hospital, Christian Gudzon Peter Mynster, som døde alt i 1777. Hans mor Frederikke Nicoline Christiane Ring giftet seg samme året med overlege Frederik Ludvig Bang ved samme sykehuset. Hun døde allerede i 1779, og Mynster og hans tre år eldre bror Ole Hieronymus Mynster vokste opp hos sin stefar og hans nye kone Louise Hansen i et strengt og gledesløst, pietistisk hjem. En overgang var Mynster elev ved Metropolitanskolen, der han for det meste fikk privatundervisning av sin farbror som var «hører» (hjelpelærer) på skolen. En huslærer han fikk, kalte ham «Job», et navn han lenge ble hetende. I 1790 ble han dimittert av sin stefar uten noen slags undersøkelse av hva han faktisk kunne.
Karriere
Mynster ble teologisk kandidat i 1794. Han var huslærer for den senere ministeren A. W. Moltke på Bregentved, og fikk i 1789 universitetets gullmedalje for en avhandling om barneoppdragelse. I 1802 ble han sogneprest i Store Spjellerup, der han året etter opplevde et religiøst gjennombrudd. Han giftet seg med Fanny (1796-1871), datter af biskop Friedrich Münter og dermed niese til Friederike Brun. Mynsters og Fannys bryllup ble feiret på Sophienholm med deres venninne Kamma Rahbek som gjest. I 1811–28 var han kapellan i Vor Frue kirke i København. Han ble i 1812 dosent i psykologi ved pastoralseminaret, og senere meddirektør. I 1814 utarbeidet han grunnlaget for den utgaven av Luthers lille katekisme som ble autorisert til bruk i skolen; samme året var han med på å opprette Bibelselskapet og ble medlem av styret der. I 1815 ble han medlem av kommisjonen til revidering av Det nye testamente, og i 1817 medlem av direksjonen for Københavns universitet og de lærde skoler. I 1826 ble han hoffpredikant og i 1828 kongelig konfessionarius, samt hoff- og slottsprest.
Søren Kierkegaard gikk i 1854/55 til angrep på Mynsters ettermæle og hans manglende forståelse for folkelig vekkelse, som da han gikk inn for tvangsdåp av baptistenes barn.
Mynster var en aktiv skribent, og deltok engasjert i mange av tidens store debatter, blant annet med Grundtvig.
Han er gravlagt på Assistenskirkegården på Nørrebro.
Darko Lukanović
Darko Lukanović (født 1. juni 1984 i Tuzla) er en svensk fotballspiller. Lukanović, som er spiss, spiller for Hoàng Anh Gia Lai i V.League 1.
Karriere
Lukanović, som ble født i Tuzla, immigrerte til Sverige da han var i tenårene. Som juniorspiller spilte Lukanović for Falkenbergs FF etterfulgt av Malmö FF, hvor han også fikk sin debut som profesjonell spiller i 2004. Samme år vant han Allsvenskan med klubben.
Lukanović signerte januar 2005 for Assyriska FF, som spilte i Allsvenskan for første gang. August samme år gikk Lukanović til Royal Antwerp, hvor han med unntak av et kortere låneopphold tilbragte de neste fire sesongene.
Høsten 2009 gikk Lukanović til spanske CF Atlético Ciudad. Klubben oppnådde en fjerdeplass i sin avdeling av Segunda División B, for å falle sammen året etter.
Miroslav Sláma
Miroslav Sláma (født 17. februar 1917 i Třebíč i Vysočina, død 30. november i Thousand Oaks i California) var en tsjekkoslovakisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Sláma vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det tsjekkoslovakiske laget som kom på andreplass i turneringen bak Canada
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Både Tsjekkoslovakia og Canada vant sju kamper og spilte en uavgjort. Kampen mellom Tsjekkoslovakia og Canada endte 0-0 og begge lagene fikk 15 poeng. Canada vant serien på bedre målforskjell, +64 mål 69-5 mot Tsjekkoslovakias + 62 mål 80-18.
Bicyclus
Utseende
Middelsstore, brune sommerfugler med avrundede vinger. De har gjerne øyeflekker og ofte oransjefargede felter på vingene. Mange arter har regntids- og tørketidsformer som ser ganske ulike ut, dette gjør klassifiseringen vanskelig.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Afrika sør for Sahara.
Systematisk inndeling
Slekten blir av og til plassert i gruppen Elymniini.
Seiling under Sommer-OL 1968
Seiling under Sommer-OL 1968. Seiling var med på det olympiske programmet for fjortende gang under OL-1968 i Mexico by. Det ble konkurrert om fem olympiske titler og regattaene ble gjennomført i perioden 14. til 21. oktober utenfor Acapulco.
Diana Luna
Diana Luna (født 3. september 1982 i Roma, Italia) er en italiensk profesjonell golfspiller som spiller på Ladies European Tour (LET).
Luna ble profesjonell i 2001. Den første seieren på LET kom i 2004, på Tenerife. Det tok 5 år før neste seier, men da tok hun til gjengjeld to seire på rad, Irish Open den siste helgen i juni og SAS Masters i Larvik den første helgen i juli.
Øst-Finnmarks grunnfjellsområde
Øst-Finnmarks grunnfjellsområde er et geologisk felt i Sør-Varanger med prekambriske gneiser.
Området består av tre svært ulike bergartsgrupper: Nederst Jarfjord-gruppen som er over 2800 millioner år gammel, over denne følger Bjørnevann-gruppen og øverst Petsamo-supergruppen.
Thorleif Kleves torg (Oslo)
Thorleif Kleves torg er en plass på Mortensrud i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Det ligger på østsiden av Senter Syd (Mortensrud senter).
Plassen fikk navn i 2005 etter lokalpolitikeren Thorleif Kleve (1914–96), som ble født på Lofsrud gård.
ESO 255-7
ESO 255-7, ESO 255-IG007 eller AM 0626-470 er en kvartett av vekselvirkende galakser som ligger rundt 550 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Akterstavnen. Tre eller alle av disse galaksene er fysisk en del av en buelignende struktur.
Rolls-Royce Limited
Rolls-Royce Ltd var et britisk industrikonsern og forløperen til Rolls-Royce Holdings plc og Rolls-Royce Motors Ltd. Rolls-Royce Holdings er verdens nest største produsent av flymotorer, og Rolls-Royce Motor Cars er en britisk bilfabrikant i BMW-konsernet. Bentley Motors Ltd var en sportutgave av Rolls-Royce og er 100 % eid av Volkswagen.
Før krigen
I 1884 startet Frederick Henry Royce en elektrisk og mekanisk bedrift, og bygget sin første bil i 1904, en 2-sylindret 10-hesters bil, kalt Royce 10 HP. I Manchester den 4. mai samme år, ble han introdusert for Charles Stewart Rolls. De ble enige om at Royce skulle produsere biler, og Rolls skulle ha enerett på å selge dem. C.S. Rolls & Co Ltd solgte bilene, mens Royce & Co Ltd bygde dem. Kontrakten spesifiserte også at bilene skulle kalles Rolls-Royce.
Selskapet Rolls-Royce Ltd. ble stiftet 15. mars 1906. I 1908 flyttet selskapet produksjonen fra Royce & Co's lokaler i Manchester til Derby.
Silver Ghost, produsert fra 1906 til 1925, var selskapets første suksess.
I 1931 kjøpte selskapet opp rivalen Bentley, som hadde problemer under de økonomiske nedgangstidene. Fra dengang og til 2002, var de fleste RR- og Bentley-modeller ofte svært like.
Selskapets første flymotor, Rolls-Royce Eagle, ble bygget i 1914. Omtrent halvparten av flymotorene de allierte brukte under første verdenskrig, kom fra Rolls-Royce. Innen siste halvdel av 1920-tallet, var flymotorer hovednæringen til selskapet.
Andre verdenskrig
Under andre verdenskrig ble all produksjonskapasitet brukt til flymotorproduksjon. Rolls-Royces legendariske Rolls-Royce Merlin-motor ble brukt på en rekke fly: Hawker Hurricane, Supermarine Spitfire, De Havilland Mosquito (tomotors), Avro Lancaster (fire-motors), Vickers Wellington (tomotors) og North American P-51 Mustang. Over 160 000 Merlin-motorer ble produsert. Fabrikken i Crewe, Cheshire ble anlagt for flymotorproduksjon.
Etterkrigstiden
Sir Frank Whittle arbeidet nært med Rolls-Royce etter krigen med å lage kommersielle jetmotorer til fly. Selskapet som nå utelukkende produserte flymotorer, brukte store ressurser på å utvikle jetmotorer. Dette har blitt til et av Rolls-Royce kjerneprodukter. Gassturbinmotorene brukes til fly og til produksjon av strøm, bl.a. for elektrisk fremdrift av skip. Bilproduksjon ble gjenopptatt i 1946 og man tok i bruk den nedlagte flymotorfabrikken i Crewe og brukte denne som bilfabrikk. Bilproduksjonen ble aldri noen betydelig del av konsernets omsetning etter andre verdenskrig.
Fisjoner
Selskapet Rolls-Royce Ltd. gikk i oppløsning i 1973 etter at utviklingskostnadene til den moderne jetmotoren RB211 brakte finansiell kollaps. I stedet for konkurs kom staten inn og nasjonaliserte selskapet. På denne tiden var bildivisjonen blitt økonomisk bærekraftig, og det ble besluttet å fisjonere ut bildivisjonen for å unngå at den ble nasjonalisert.
Fisjonen førte til at det fra da av eksisterte to selvstendige foretak. Den statseide flymotordivisjonen, Rolls-Royce plc, og den privateide bildivisjonen, Rolls-Royce motors Ltd. Varemerket Rolls-Royce ble overført til Rolls-Royce plc, og bildivisjonen fikk kun tillatelse fra Rolls-Royce plc til å bruke varemerket så lenge bildivisjonen opprettholdt en førsteklasses kvalitet. Vickers plc kjøpte i 1980 aksjene i Rolls-Royce motors Ltd.. I 1987 solgte den britiske staten sine aksjer i Rolls-Royce plc. Dette selskapet er i dag verdens nest største flymotorprodusent.
I 1998 bestemte Vickers seg for å restrukturere sine eierandeler i andre selskaper. Aksjene i Rolls-Royce motors Ltd. ble lagt ut for salg, og flere budgivere var med i en budrunde. Både Volkswagen og BMW var blant budgiverne. Volkswagen la inn det høyeste budet, og fikk tilslaget med 430 millioner GBP. Rolls-Royce plc, som har rettighetene til varemerket, ønsket at BMW skulle vinne budkampen, og de ønsket ikke at deres varemerke skulle assosieres med Volkswagen. Rolls-Royce plc besluttet at de ikke ville tillate at Volkswagen benyttet varemerket Rolls-Royce. Rolls-Royce plc solgte i en helt separat transaksjon retten til å benytte varemerket Rolls-Royce på biler til BMW, for 40 millioner GBP.
Volkswagen sto igjen med all historie, kompetanse, bilfabrikken til Rolls-Royce, og rettighetene til grillen, maskoten og søstermerket Bentley, men manglet retten til varemerket Rolls-Royce.
BMW sto tilsvarende uten historie, kompetanse, bilfabrikken til Rolls-Royce, rettighetene til grillen og maskoten, men hadde retten til å bruke varemerket Rolls-Royce på sine biler. BMW etablerte datterselskapet Rolls-Royce Motor Cars Ltd og bygget en ny bilfabrikk i Goodwood i England.
Den første BMW-modellen med navnet Rolls-Royce het Phantom og kom i 2003.
Rolls-Royce motors Ltd., som Volkswagen hadde kjøpt, endret navn til Bentley Motors Ltd i 2003, og har siden kun levert biler med merket Bentley.
Hva sjøguttene synger
«Hva sjøguttene synger» med undertittelen «...om høstkveldene når de går nedover veien i måneskinn med piger under armen og spiller trekkspill og danser» er et skillingstrykk av Vilhelm Krag. Denne visa står i visesamlingen «Vestlandsviser» fra 1898. Ved siden av denne, finner man også «en vise om pigerne i Spanien» og «O Vestland, du min moderjord» i denne skriften. Melodien er eldre enn visa.
Teksten
1.O pige vil du høre deg en sang mens vi ganger at spasere oss en tur, ja en sang i fra Amerika hvor monmonere og menskeædre bor. Trallera mens vi står, trallera mens vi går trallera mens vi danser i det grønne. Ja en sang i fra Amerika hvor monmonerne og menskædre bor.
2.Det var en kone ut i Wasjington hun var skjønn at skue som få. Hun var kledt i en atlaskeskjole med alskens dingelinger hengte på. Dingeling mens vi går, dingeling mens vi står dingeling mens vi danser i det grønne, hun var kledd i en atlaskeskjole med alskens dingerlinger hengte på.
3.Den pene kone hun hadde seg en mann han var fæl og så hesligen ut, og i pannen hadde han en nogle krusediller, kruseduller som en stut. Krusedull mens vi står, krusedull mens vi går, krussedulle rulle rum i det grønne. Og i pannen hadde han en nogle kruseduller kruseduller som en stut.
4.Og en aftenstund da mannen han kom hjem så han noget han nødig skulle sett. Men så trakk han straks sin revolver og så skjøt ham dem ned på samme plett. Bomberom mens vi står, bomberom mens vi går bomberom mens vi danser i det grønne. Men så trakk han straks sin revolver og så skjøt ham den ned på samme plett.
5.Og blodet det sprutet på det gyldne tapet og elskeren skrek som en gris og da de så begge var døde skjøt mannen seg selv naturligvis Akkameg mens vi står, akkameg mens vi går akkameg mens vi danser i det grønne. Og da de så begge var døde skjøt mannen seg selv naturligvis.
6.O min pike si vil du have meg til mann skal vi knytte kjærlighetens bånd? men o du må alletider huske på den troløse ut i Wasjington. Husk på det mens vi går, husk på det mens vi går, husk på det mens vi spaserer i det grønne. Men o du må alletider huske på den troløse ut i Wasjington.