cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Petrokjemi
Petrokjemi som vitenskap har nær tilknytning til geologi. Fagfeltet omhandler i store trekk dannelse, geologi, prospektering, produksjon og bruk av olje og gass. Område innen kjemisk industri der kjemiske produkter fremstilles av olje og naturgass (petroleum). I den petrokjemiske industri produseres råstoffer for en rekke viktige produkter som plast, syntetisk gummi, syntetiske fibrer, maling, lakk, frostvæske og vaskemidler. Ca. 90% av de utgangsstoffer som brukes til fremstilling av organisk-kjemiske produkter, er basert på olje og naturgass.
Historikk
Bruk av petroleum som råstoff til kjemikalier begynte i USA fra 1920-årene. I starten ble biprodukter fra oljeraffineriene brukt men betydningen og volumene økte raskt. Etylenoksid var et viktig petrokjemisk produkt i starten og er det fremdeles. Nylon ble introdusert i 1937. Under den annen verdenskrig oppsto behovet blant annet for eksplosiver og gummi. Nye prosesser som katalytisk cracking, hydrogenering, alkylering, reforming og katalytisk dehydrogenering ble da introdusert. Like etter krigen økte produksjonen eksponentielt og raskere enn annen industri.
Primærprosesser
Langt de fleste petrokjemiske produkter har en av tre primærprosesser som utgangspunkt:
Syntesegass er den vanlige betegnelsen for en blanding av hydrogen og karbonmonoksid. Denne blandingen er utgangspunkt for
Cracking omfatter alle petrokjemiske prosesser der formålet er å omforme store til mindre molekyler. Dette foregår ved termisk cracking, katalytisk cracking eller katalytisk hydrocracking.
Petrokjemiske prosesser
Petrokjemi kjennetegnes ved stor skala produksjon på bakgrunn av olje, gass eller halvfabrikata. Kjemisk prosessindustri er dessuten energikrevende og miljøbelastende.
Rafael Caldera
Rafael Caldera (født 24. januar 1916, død 24. desember 2009) var president i Venezuela i to omganger, første gang fra 1969 til 1974 og igjen mellom 1994 og 1999.
Caldera underviste i sosiologi og rettsvitenskap ved ulike universiteter før han begynte i politikken. Han var en av grunnleggerne av Venezuelas Kristelig Folkeparti (COPEI). Han stilte for første gang som presidentkandidat uten å bli valgt i valget i 1947. Da Caldera ble tatt i ed som president i 1969, markerte dette den første fredelige overføringen av presidentmakten fra ett parti til et annet i Venezuelas historie.
I sin første presidentperiode, pasifiserte han landet ved å gi et amnesti som tillot geriljaen, som hadde vært aktive i landet hans i hemmelighet i nesten et helt tiår. Hans dårlig helse, som ble forårsaket av Parkinsons sykdom, tvang ham til å trekke seg tilbake fra politikkens verden i hans siste leveår. Caldera døde i desember 2009 i en alder av 93 år. Hans sønn Andrés Caldera annonserte dødsfallet for offentligheten, men han anga ikke noen årsak. Calderas begravelse ble avholdt den 26. desember 2009 i Caracas.
Ståle Storli
Ståle Storli, også skrevet Staale Storlid, er ei folkevise fra Telemark; historien er også fortalt i en roman av John Lie fra 1880.
Visa
Ståle Storli er ei vise om kjærlighet til ei husmannsjente, som ikke blir gjengjeldt. Tekst og melodi har ukjent opphavsmann. Et lydopptak der kvedaren Aslak Brekke synger visa til harmoniumakkompagnement av Eivind Groven, ble gjort av NRK i 1936. Orgelet er stilt i samme skala som Aslak synger. Visa er også utgitt i ei innspilling med Agnes Buen Garnås.
Romanen
Telemarksforfatteren John Lie (1846–1916) utgav bygderomanen Staale Storli : En fortælling fra Telemarken i 1880. En seinere utgave fra 1895 har tittelen Staale Storlid, en Gardmannssøn fra Telemarken. Boka ble oversatt til nynorsk av sønnen Haakon Lie og kom ut til forfatterens 100-årsjubileum i 1946 med forord av Johan Falkberget.
Rajpramukh
Rajpramukh (bokstavelig: førsteleder) var et embete som delstatsoverhode i India fra 1947 til 1956. Stillingen som viseoverhode ble kalt uprajpramukh. Maharajpramukh er en annen forbundet tittel. Innehaverne av disse embetene ble utpekt av Indias president. Embetene var seremonielle. Titlene ble benyttet for å skille et fyrstelig delstatsoverhode fra guvernørene i andre delstater.
Ved uavhengigheten i 1947 ble India en forbundsstat. De tidligere formelt uavhengige fyrstestatene ble omgjort til delstater i India, enten enkeltvis eller i samlinger. De tidligere regjerende fyrstene fikk i enkelte tilfeller en ny rolle som formelt overhode for nye delstater, med tittelen rajpramukh. Dette gjaldt fyrstene av Kashmir og Jammu, Mysore, Gwalior, Travancore, Patiala, Jaipur og Nawanagar. Andre fyrster fikk rollen som viseguvernører, uprajpramukh.
Tittelen maharajpramukh var et spesialarrangement for maharanaen av Mewar (også kalt Udaipur), som var av det fremste i rajputdynastiet, men som var forhindret fra å fungere som rajpramukh for forbundet av tidligere fyrstestater i Rajasthan. Som en ærestittel ble han i stedet utpekt til maharajpramukh og leder for fyrsterådet i Rajasthan, mens maharajaen av Jaipur fikk posten som rajpramukh for livstid.
Dinanath Sharma
Dinanath Sharma (andre transkripsjoner Deena Nath Sharma, Dina Nath Sharma), også kjent under partinavnet Ashok (født 19. juli 1945), er en kommunistleder i Nepal. Han er medlem i politbyrået i NKP (Maobadi).
Sharma har tidligere vært han med i NKP (Masal), et parti leda av Mohan Bikram Singh. Singh og hans parti er sterkt fiendtlige til maoistopprøret som starta i februar 1996.
Sharma var en sentral talsperson for NKP(Masal) rundt 1990. Bl.a. var det han som på vegne av partiet kom med en kraftig fordømmelse mot Baburam Bhattarai (som nettopp hadde brutt med NKP(Masal) og valgfronten som Bhattarai leda, Samyukta Janamorcha Nepal, våren 1991.
4. mai 1994 blei han arrestert sammen med 15 andre i en demonstrasjon til støtte for jordokkupanter i distriktet Udayapur.
I 1997 blei han arrestert blant mange andre ledere i kampen mot et forslag til ny antiterroristlov.
Da NKP(Masal) vedtok å stille til valg i 1999 protesterte Sharma. Han gikk inn for at partiet skulle boikotte valget og støtte opprøret isteden.
6. april 1999 brøyt ei gruppe leda av Sharma seg ut og stifta et nytt parti som fortsatte å bruke samme navn: NKP(Masal). Sharmas Masal innleda samarbeid med NKP(Maobadi) og gikk nokså raskt inn der.
Sharma blei tatt inn som politbyråmedlem i NKP(Maobadi).
I politbyrået fikk han selskap av flere som hadde brutt med Singh og NKP(Masal) før ham: Partisjef Prachanda brøyt med Singh i 1985, Baburam Bhattarai i 1991.
Han var også koordinator for Koordineringskomiteen av Sør-Asias maoistiske partier og organisasjoner.
Våren 2005 dukka han opp i nyhetene i samband med partikampen mellom Prachanda og B. Bhattarai. Prachanda reagerte mot kritikk fra B. Bhattarai, og fikk ham avsatt fra alle stillinger i partiet og ifølge noen kilder internert, sammen med sine to nære medarbeidere Hisila Yami og Dinanath Sharma. I løpet av sommeren blei konflikten offisielt løst, og de tre blei gjeninnsatt i ledende verv i partiet.
Et år etter kom han til Katmnandu som medlem av NKP(Maobadi)s gruppe på tre forhandlere, som skulle diskutere fred og et nytt politisk system med den nye regjeringa utpekt av Sjupartialliansen for demokrati i Nepal. (De to andre var sjefsforhandler Krishna Bahadur Mahara og Dev Gurung. )
Det må reknes som uvanlig at en leder som har vært med så kort tid i partiet – og enda mer: som var kasta ut av alle ledende stillinger for mindre enn et år sida – er med i ei så viktig forhandlingsdelegasjon.
I juni 2006 lå fortsatt etterlysninga hans fra Royal Nepalese Counter Insurgency Operations ute på Internett. Men det hindra ikke Sharma i å snakke på historias kanskje største møte i Kathmandu 2. juni, uten at Nepals Army (som hæren var omdøpt til) greip inn.
Mer private opplysninger om Sharma er ikke kjent.
Tennstempel
På eldre mekanismer med ytre hane, særlig revolvere, er slagstift-delen normalt montert direkte på hanen, som igjen drives av en drivfjær. Hos nyere modeller er tennstemplet ofte enten en flytende eller fjærbelastet tennål som hanen slår mot eller et fjærdrevet tennstempel ligger integrert i mekanismen uten hane. I sylinderlåsmekanismer og hel- og halvautomatiske mekanismer er normalt tennstempelet integrert i sluttstykket. I moderne pistoler sitter tennstempelet som regel inni glidestykket, som ofte er den øvrerste delen av skytevåpenet. Primitive maskinpistoler som Stengun og Owen Gun har tennstemplet som en fast del av sluttstykket.
Tilpasning av tennål
Det er viktig at tennålen (den fremre delen av tennstempelet) ikke slår hverken for kort eller for langt ut fra støtbunnen på sluttstykkehodet. Dersom tennålen slår for langt kan den punktere tennhetten, og dersom tennålen slår for kort kan det være at tennhetten ikke antenner. Tennålens fremspring justeres på fabrikk, og eventuelt nye tennstempler bør tilpasses eller kontrolleres av børsemaker.
Noen vanlige mål på fremspring er: I tilfeller hvor produsenten ikke oppgir toleranser på hvor mye tennålen skal stikke ut finnes det en tommelfingerregel som sier at tennålen skal stikke like mye ut som tuppens diameter.
Ramón F. Magsaysay
Ramón del Fierro Magsaysay (født 31. august 1907 i Iba, Zambales, Filippinene, død 17. mars 1957 ved Cebu) var Filippinenes syvende president. Han satt i embetet fra 30. desember 1953 til han omkom under en flyulykke. Han er mest kjent for den omfattende landreformen som bragte Hukbalahap-opprøret til avslutning.
Bakgrunn
Magsaysay var filippiner av delvis ilocano, delvis tagalog-opphav. Han var sønn av smeden Exequiel Magsaysay og lærerinnen Perfecta del Fierro, og ble født i Iba i provinsen Zambales. Han studerte fra 1927 ved University of the Philippines i det som i dag er Quezon City. Der studerte han jus, senere ingeniørfag. Samtidig jobbet han som sjåfør. På grunn av sykdom fullførte han ikke utdanningen. Senere fullførte han imidlertid økonomistudier ved José Rizal College (1928–1932).
Etter studiene arbeidet han som bilmekaniker og oppsynsmann. Da Filippinene kom i faresonen under den annen verdenskrig (1941), sluttet han seg til den filippinske hær og fikk kapteins rang. Ved nederlaget i fjellene i Bataan i 1942 unngikk han å bli tatt til fange og sluttet seg til geriljaen.
Politiker
Etter at japanerne hadde tapt Filippinene, ble han utnevnt av den amerikanske general Douglas MacArthur til militærguvernør for hjemprovinsen Zambales. Han ble kongressmann, og i sin periode i den filippinske kongress (1946-1950) utviklet han en slagplan for å slå ned Hukbalahap-geriljaen (Huk). Dermed ble han utnevnt til forsvarsminister av president Elpidio R. Quirino. Han reformerte hæren, tok til fange kommunistpartiets topplederne, bekjempet Huk-opprørerne, og kombinerte den militære innsats med å åpne og utvikle nye landområder, særlig på Mindanao for nybyggere fra de områdene der Huk-opprørerne hadde sin beste grobunn på grunn av eiendomsforholdene innenfor landbruket. Etter en tvist med Quirino søkte han i 1953 avskjed fra sin ministerpost. Han forlot det regjerende liberale parti og sluttet seg til nasjonalistpartiet og ble dets presidentkandidat. Han vant presidentvalget i 1953 med stor margin, og Quirino måtte gå av. Da han ble innviet, var han den første filippinske presidenten som var ikledd barong tagalog, en tradisjonell filippinsk skjorte.
Som president samarbeidet Magsaysay tett med USA og talte imot kommunismen under den kalde krigen. Han gjennomførte en omfattende landreform og dessuten en omgripende reform av regjeringsapparatet.
Det ble antatt at han med letthet ville vinne gjenvalg, men han døde tidlig i valgkampen i en flyulykke i provinsen Cebu. Den 16. mars 1957 dro han med fly til Cebu for å holde en tale ved en utdanningsinstitusjon. Da han skulle tilbake til Manila om kvelden, gikk han om bord i presidentflyet, Mt. Pinatubo, men det ble meldt savnet neste morgen. Flyet hadde krasjet i fjellene rett nord for Cebu, og alle utenom én ombord døde. Dagen etter tiltrådte hans visepresident Carlos P. Garcia presidentembedet.
Magsaysay var en populær president. Ca. to millioner mennesker overvar begravelsen hans 22. mars 1957.
Distrikter i Maharashtra
Liste over distrikter i Maharashtra. Distriktene er en administrativ inndeling av den indiske delstaten Maharashtra.
Araricá
Araricá er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Bærums historie
Bærums historie kan føres tilbake til bronsealderen.
Under Kolsås er det funnet helleristninger og skålgroper fra bronse- og jernalderen. På Kalvøya finnes gravrøyser fra jernalderen.
Pilegrimsleden til Nidaros er merket gjennom Bærum med informasjonsskilt og ved severdigheter. Haslum og Tanum er steinkirker fra midten av 1100-tallet.
Kalkbrenning har i 850 år vært en viktig næring i bygdene. Bærum har kalkovn som symbol i kommunevåpenet.
I begynnelsen av 1600-tallet ble det funnet jernmalm i Bærum. Bærums Verk preget bygden i mange århundre.
Industrien utviklet seg i Bærum først og fremst langs vassdragene, med sagverk, teglverk, spikerverk, tresliperier, papirfabrikker og glassverk. Gode havner og jernbanen som kom i 1872 var også en viktig forutsetning for utviklingen av industrien. Inn i forrige århundre var isskjæring på de mange dammene i Bærum også en stor næringsvirksomhet, og det samme var bær- og fruktdyrkingen.
Arild Rein
Arild Rein (født 17. mars 1960 i Stavanger) er en norsk forfatter.
Rein´s første bøker er tilsynelatende sosialrealistiske, hardkokte kriminalromaner med handlinger fra Stavangers underverden. De neste bøkene viser en stor bredde i språklige uttrykksformer. Forfatterskapet hans inneholder en kritisk analyse av Stavanger med spesielt fokus på oljeeventyret, og hva som har dannet seg i kjølvannet av det. I særdeleshet er hans bøker kritiske samfunnsanalyser av det norske samfunn. Enkeltmenneskets muligheter for refleksjon, selverkjennelse, selvstendiggjøring og frigjøring er en rød tråd gjennom hele hans forfatterskap.
Inspirert av en rekke forfattere og tenkere begir han seg spørrende inn i den menneskelige urgrunn. Eller inn i menneskedannelsens verksted, hvor han tematiserer og viser elementer i samfunnet som i regelen fortrenges og/eller betraktes som ikke-eksisterende. Den menneskelige fornedring, utnytting, manipulasjon, psykopati, umettelige egeninteresse og usminkede råhet som romanfigurene representerer, er tilsvarende til stede i samfunnet. Og ikke bare det: samfunnet som sådan har i seg selv slike drivkrefter bak sine mange masker og fasader. Dette er for mange en ubehagelig erkjennelse og oppdagelse.
Arild Rein ser de samme trekk i alle samfunnslag. Når han i den tredje boken presenterer den som den siste i sin stavangertrilogi, er nettopp dette et tydelig hint om at han ikke er krimforfatter. Omslagsbildet på trilogien viser et ordinært rekkehusstrøk hvor folk bor i sine rugekasser eller kaninbur, skjult for offentlighetens blikk. Der kan de også skjule seg selv for seg selv. Gjennom sine romanfigurer viser han usminket og upolert frem helhetlige bilder til mer enn ettertanke. Disse figurene trer brutalt åpent frem som den de er, og hva som driver dem til å være som de er. Ofte fungerer disse ut fra en skjult og kaotisk kroppslighet hvor undertrykket aggresjon, smerte, lidelse, skyldskomplekser, manglende empati, mindreverdighetsfølelser, forvirring, og ambisjoner rår grunnen. Gjennom å se rett inn i denne destruktivitet gis den enkelte muligheter til å gjenkjenne og søke å verne seg mot det samme i ens eget levde liv.
Reins offentlige taushet og manglende interesse for å gi intervjuer er heller et vink om at han taler gjennom sine bøker. Gjennom disse en inntreden i muligheter til å reflektere over sin egen samtid og seg selv åpner seg. En nødvendig refleksjon om man vil fatte hva man selv lever i og selv er. Slik representerer Reins bøker en mulighet til selverkjennelse og selvbesinnelse fra en som selv har gått veien til ende.
De tre romanene Hundedagane, Grisekoret og Kaninbyen utgjør til sammen Stavangertrilogien, et portrett av Stavanger og Stavangers underside fra 1970-årene til 2004, perioden oljeindustrien forandret byen. Men like mye et portrett av Stavanger og Norge.
Foguangtempelet
Tempelets hovedhall stammer fra år 857 under Tangdynastiet. Den går for å være en av de eldste trebygninger innen kinesisk tempelbygging. Det spesielle med denne hallen ble først oppdaget ved den kvinnelige arkitekten Lin Huiyin i 1937. Tempelet ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Olsenbanden tar gull
Olsenbanden tar gull (Dansk originalmanus Olsen-banden i Jylland) er en film fra 1972, regissert av Knut Bohwim. Filmen hadde sin premiere 9. august 1972.
I filmen blir Egon, Kjell og Benny nesten knust av et lodd som var beregnet til å knuse biler flate. Filmen ble innspilt i Stavern, og da Olsenbanden i en scene skulle få loddet til å falle ned rett bak der de sto, så var det en bonde i nærheten som fikk jobben med å slippe dette loddet. Men hver gang Knut Bohwim ropte «kamera går», bjeffet bikkja til denne bonden.
Bohwim ba ham om å få den til å bli stille, sånn at de kunne bli ferdige med innspillingen før kvelden. Mannen gikk bort til bikkja og skjelte den ut. Etterpå kom han tilbake for å slippe ned bilen. Men atter en gang bjeffet bikkja da Bohwim ropte «kamera går». Til slutt gikk bonden inn i huset, kom ut igjen med et haglegevær og skjøt bikkja. Etter at han hadde gjort det, sa han: «Nå er'a rolig». Men da ble Sverre Holm skeptisk etter at han hadde hørt at det var bonden som skulle slippe loddet. Ifølge Arve Opsahl sa han dette: «Jeg har kone og barn. Jeg kan ikke gjøre dette her.» Carsten Byhring sa: «Ta det rolig. Det er bare å gå et skritt fram.»
Handling
Egon kommer ut av fengsel, men denne gang med noe annet enn en pakke med selvspikka trehester. Han har med seg et kart som han har kjøpt for en Blue Master og to og en halv Eksport. Kartet viser veien til en skatt som befinner seg på Sørlandet. Skatten skal befinne seg ved sjøen på Sørlandet, i en militær-overvåket, gammel bunker. Skatten skal bestå av en koffert med dollar-sedler og et stort pengeskap som inneholder gullbarrer. Når de møtes og gjør seg klare, påstår Egon at han er den eneste som vet hvor denne skatten er. Samtidig allierer en lokal jente og smed-datter, Karin, seg med en internasjonal smugler som er etterlyst av Interpol. Karin påstår hun også kjenner til bunkerens plassering, fordi faren hennes var med på å bygge den. Skurken, Rico (spilt av Ole-Jørgen Nilsen) blir sett kjørende rundt i en Toyota Celica ST 2000. Smugleren påstår at han skal dele skatten med henne, så lenge hun viser ham hvor den befinner seg.
Olsen-banden stjeler en rød Ford Transit og reiser til Sørlandet. Men underveis går varebilen i stykker, og de må selge bilen til en skraphandler som svindler dem. Olsen-banen låner deretter skrap-selgerens Toyota Crown. Når de endelig kommer frem oppdager de at en korridor ned til bunkeren er fylt med vann, og de trenger dermed utstyr til dykking. De kjøper dykke-utstyret med pengene de fikk fra skrap-selgeren da de solgte varebilen, og de er igjen fullstendig blakke. De lokaliserer den riktige bunkeren, men den er forseglet med en tykk vegg betong. Dynamitt lager ikke ett eneste hull i veggen, så de forsøker å hakke seg gjennom med en hakke som tidligere tilhørte en gruvearbeider. Skurken er imidlertid bevæpnet med en harpun, og han forsøker å skyte dem. Men han blir ved et uhell slått ut av et av Olsen-bandens medlemmer. Deretter gjengjelder skurken ved å kidnappe Basse, sønnen til Kjell. Men den smarte gutten klarer å stikke av. Gjengen forsøker å få tak i en drill. Men de store vibrasjonene fra boret utløser en hemmelig forsvarsmekanisme satt opp av tyskerne 30 år før filmen finner sted (i 1972)
Denne granaten går langs skinner i taket, før den ødelegger hele betong-veggen. Benny og Egon, opptatt med å holde boret stødig, klarer ikke å høre eller se granaten gli over hodet på dem. Men Kjell forsøker å advare dem, uten hell. Drillen går endelig tom for bensin, og de hører endelig støyen fra granaten. De hopper inn i den vannfylte korridoren for å søke dekning. Granaten treffer veggen og lager et stort hull. Men denne eksplosjonen fører også til at den norske hæren oppdager nøyaktig hvor bunkeren sprenges. Dette skremmer også en løytnant som står på en nærliggende brygge, og får ham til å falle i vannet.
Inne i bunkeren oppdager gjengen et maleri av Adolf Hitler og et dekket bord med sølv-gafler og kniver, sammen med andre nazi-symboler, og selvfølgelig hvelvet som inneholder gullet og pengene. De kommer seg unna, men blir innhentet av Rico i en båt. Han får imidlertid motor-problemer før han når land og blir forsinket. Olsen-banden, nå på fastlandet igjen, finner igjen bilen sin. Men de oppdager at Kjells kone, Valborg (spilt av Aud Schønemann) er savnet, selv om planen egentlig var at hun skulle vente på dem inni bilen. Plutselig dukker Rico opp igjen, og det blir en vill bil-jakt gjennom hele byen. Men til slutt blir Rico sittende fast i en sølepytt.
Gjengen setter deretter kursen mot flyplassen for å reise til Mallorca på ferie. Men 17 minutter før avgang, og fremdeles 13 kilometer unna flyplassen, går bilen deres tom for bensin. Deretter dukker den samme skrap-selgeren opp igjen, for å taue dem tilbake til bedriften hans - hvor Valborg og sønnen Basse allerede sitter. Egon reiser deretter til nærmeste bank for å veksle dollar de hadde stjålet til norske kroner. Samtidig feirer resten av gjengen med kake på en restaurant. Men når Basse ved et uhell søler brus på en dollar-seddel som ligger på bordet, oppdager de at alle pengene var falske. I bakgrunnen høres en politibil med den pågrepne Egon som ble arrestert etter å ha forsøkt å veksle inn falske penger. Resten av Olsen-banden reiser deretter tilbake til Oslo, like fattige som de var før de gjennomførte kuppet.
Markiezaatskade
Markiezaatskade (no.: Markgrevskapets kai) er en mer enn 4 kilometer lang sekundær demning i Deltaprosjektet (ned.: Deltaplan) som strekker seg fra østsiden av slusene i Kreekrakdemningen på Zuid-Beveland i den nederlandske provinsen Zeeland til Molenplaat ved Bergen op Zoom i Noord-Brabant. Det var to grunner til at demningen som ligger parallelt med Oesterdemningen ble bygget: for det første måtte den sørge for at det var enklere å stenge Oesterdemningen når den var ferdig, og for det andre sørger den for at vannstrømningen i Schelde-Rijnkanalen ikke blir for sterk. Forberedelsene til byggingen ble startet 23. desember 1980, og 2. januar 1981 tok arbeidet til.
Byggingen støtte på flere problemer, i løpet av natten mellom 10. og 11. mars 1982 slo springflo en 150 meter bred bresje i en del av den allerede byggede vestlige demningen. For å beskytte høyspentmastene, ble åpningen tettet provisorisk med betongblokker som ble senket i den. For å kunne tette åpningen permanent ble bresjen først gjort100 meter bredere slik at vannets strømning skulle ha mindre innflytelse på arbeidene. Videre hadde man også problemer med grunnforholdene. For eksempel sank stadig vekk sanden som skulle danne demningen ned i sjøbunnen, bunnen var ikke fortettet nok til å tåle den ekstra vekten. 20. mars 1983 var demningen ferdig.
Sammen med Philipsdemningen, Bathse spuisluis og Oesterdemningen faller dette komplekset under det som kalles kompartimenteringsarbeidene. Disse ble anlagt for å forhindre at sand- og leirebanker (ned.: schorren og slikken) skulle komme til å lide når tidevannet ikke lengre hadde fritt spill i Oosterscheldes delta. I motsetning til Philipsdemningen og Oesterdemningen skiller ikke Markiezaatskade saltvann og ferskvann, både Zoomsjøen og Markiezaatssjøen er ferskvannssjøer. De står i forbindelse med hverandre via en «sluse» som sørger for at vannet kan sirkulere mellom dem. Markiezaatssjøen (ned.: Markiezaatsmeer) er en kunstig innsjø som oppstod øst for Markiezaatskade, i et område som etter sankt Felix-oversvømmelsen 5. november 1530 ble stående under vann. Området kom etter dette til å hete Verdronken land van het Markiezaat van Bergen op Zoom – «Markgrevskapet Bergen op Zooms druknede land». Mellom 1530 og 1868 var området en del av deltaet der elven Schelde gikk over i Nordsjøen. I 1868 ble området en del av Oosterschelde da Kreekrak ble stengt. Markiezaatssjøen har blitt et av Nederlands største våtmarksområder.
Demningen består av fem deler fra sør til nord:
Vannkvaliteten
Det er viktig at vannet er av god kvalitet, ikke bare på grunn av at innsjøen brukes til vannsport, men også fordi den har en viktig rolle som drikkevannsbuffer for området rundt. Ved stor nedbør, brukes den til å bufre overflatevann fra Noord-Brabant, mens man ved tørke henter vann herfra. Det er ikke til å unngå at små mengder saltvann strømmer inn i Markiezaatssjøen vie Kreekrakslusene og Philipsdemningen selv om disse er utrustet med spesielle sluser som skiller saltvann fra ferskvann. Bathse spuisluis ble bygget for å pumpe salt- eller forurenset vann tilbake til Westerschelde fra Zoomsjøen (Markiezaatssjøen) og Volkerak.
Kamratposten
Kamratposten, også kalt KP, er et svensk tidsskrift for barn 8-14 år som utkommer hver tredje uke. Tidsskriftet ble etablert i 1892 av læreren under navnet Folkskolans barntidning, og fikk sitt nåværende navn i 1950. Lukas Björkman er redaktør, og forlaget angir at opplaget er 50 000.
Karmageddon Media
Blant utøvere som har vært signert på plateselskapet er: Chuck Schuldiner, Control Denied og Primordial.
Kamratposten
Tidsskriftet utgitt av Bonnier tidsskrifter, skriver om allmenne emner, og er annonsefritt. Spalten «Maj-Brith svarar på sexfrågor» som ble introdusert i 1969, var den første i sitt slag i Sverige. Utvalgt stoff fra tidsskriftets spørrespalte er utgitt i bokform, også i norsk utgave.
Jeg er blyg, jeg
Handling
Pierre er hovedkasserer på et hotell. Han største problem er hans blyghet overfor kvinner. Han får tilbud om et kurs for å overvinne blygheten og starter på dette med stor iver etter å ha møtt sin drømmepike, som ikke viser ham noen oppmerksomhet. Kursets salgsmann blir senere hans rådgiver, og sammen prøver de å gjennomføre kurset. Pierre vinner til slutt vinner sin drømmepike.
I rollene
(utvalg)
Om filmen
VGs anmelder gav den terningkast tre.
Slaget ved Fitjar på Stord
Slaget ved Fitjar på Stord var det siste slaget i en krig mellom Eirikssønnene som etterfulgte faren Eirik Blodøks og deres onkel Håkon Adalsteinsfostre, også kalt Håkon den gode, om makten over Norge. Det var dessuten en kamp mellom Norge og Danmark om herredømmet over Viken (Oslofjordsområdet).
Bakgrunnen
Etter Slaget på Rastarkalv på Freineset vendte de gjenværende Eirikssønnene tilbake til Danmark hvorfra de dro både i viking og sikret seg ny støtte i årene framover fra morbroren Harald Blåtann, konge av Danmark etter sin far Gorm den gamle.
En stor flåte under Eirikssønnenes ledelse, dro fra Danmark til Vestlandet i Norge, og denne gang visste man at Håkon Adalsteinsfostre hadde dratt med kun hirden sin til Fitjar. Deres ankomst kom såpass overraskende at kong Håkon bare rakk å samle en mindre hær.
Annalis Regii (fra ca. 1300–1328) mente at Håkon falt i 960. Andre har regnet seg fram til 961.
Slaget
Eirikssønnene steg i land med hæren på Fitjar og marsjerte mot den langt mindre kongehæren. Kong Håkon hadde tatt på seg ringbrynje, men ettersom han så at motstanderne var mange tok han av seg ringbrynjen for å oppildne og sette mot i sine menn, vise mot og villighet til å seire eller dø. Ved å bruke hirden i tillegg til bondehæren håpet han å kunne rette et overraskende angrep mot motstanderne og slå deres slagorden i stykker. Idet signalet kom, angrep den kongelige hæren med stor kraft inn i storhæren.
Ifølge skalden Øyvind Skaldespillers kvad Håkonarmål:
Tord Sjåreksson om Toralv Skolmsson den sterke i hirden:
Øyvind Skaldespiller:
Slaget nådde et klimaks idet to vikinger, Øyvind Skrøya og Alv Askmann med deres flokk ropte etter Håkon under kongemerket idet hans gyldne hjelm ble dekket til med en hette. De fikk svar fra kongen: «Hold fram som du stevner, om du vil møte nordmannakongen!»
Øyvind og hans bror nådde fram etter en hard tørn og prøvde å hugge ned kongen idet Toralv kom til med sitt skjold. Med skjoldet til Toralv slått til side av hugget mot kongen grep kongen sitt sverd Kvernbit med begge hender og hogg til. Etter at Øyvind var blitt kløyvet i hode og hals til akselene, felte Toralv Alv.
Tvekampen var vendepunktet. Motet begynte å forlate krigerne i den danske hæren, og de begynte å trekke seg i uorden. De la seg dermed åpne for brutale hugg av den norske hæren som drev dem til strendene der skipene lå. Disse blir forfulgt av Håkon Adalsteinsfostre som med sin slagplan hadde lykkes, men idet seieren var sikret, kom en bueskytter fram og ropte ut: «Gi plass for kongens bane!»
Tord Sjåreksson:
Gunnhilds arvinger sørfra, gullskadende, var kommet, fikk det tungt på flukten, enda falt var kongen.
Etterspillet
Slaget var vunnet, men prisen viste seg høy. Såret i kong Håkons arm førte til stort blodtap da kongen ble ført hjemover på langskipet sitt til gården sin på Alrekstad. Men såret ble verre da det gikk verk i det slik at de måtte stoppe underveis. De gikk i land ved Håkonshella der han var født. På det stedet hvor han var kommet til verden, forlater han den.
Harald Gråfell fikk råderetten over norskekysten og kom et par år senere i strid med Sigurd Ladejarl, ikke minst fordi Harald hadde dratt på et sjøtokt nordover helt til Kvitsjøen og således trengt inn i Ladeættens interessesfærer. Det førte til angrepet på ladejarlen i Stjørdalen. Etter drapet på ladejarlen var hele Nordveien fra Lindesnes i sør og nordover for første gang underlagt en kongemakt.
Venezuela under Sommer-OL 1960
Venezuela under Sommer-OL 1960. Trettiåtte sportsutøvere fra Venezuela deltok i ni sporter under Sommer-OL 1960 i Roma. Det var fjerde gange som Venezuela deltok i et OL. De vant en bronsemedalje og kom på delt 41.-plass på medaljestatistikken.
Dallman kraftverk
Dallman kraftverk er et kullkraftverk og et varmekraftverk ved Springfield i Sangamon County, delstaten Illinois i det nordlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 717 MW, fordelt på 4 blokker/turbiner. Dette er delstatens tolvte største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt.
Anlegget ble påbegynt omkring 1968 og stod ferdig i 2009, inklusive utvidelser og total utbyttinger av enheter i 2003. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull og biomasse.
Olsenbanden møter Kongen & Knekten
Olsenbanden møter Kongen og Knekten er en film fra regissert av Knut Bohwim. Filmen er den femte i serien om Olsenbanden og hadde premiere ved Colosseum kino og Soria Moria kino i Oslo den 15. august 1974.
Handling
Egon har en plan for et innbrudd i et eksklusivt nabolag. Egon og Benny klatrer gjennom vinduet inn i leiligheten til en vellykket advokat, samtidig som en fotballkamp mellom det norske og det svenske landslaget skal sendes på TV. Men sølvtøy er vanskelig å stjele, og særlig hvis eieren er i samme rom. med en tilsynelatende partisk dommer som også er dansk. Advokaten og hans kone er så oppslukt av landskampen at de ikke legger merke til at Egon tar med seg det verdifulle sølvtøyet deres for å slipper ned til Kjell, som venter utenfor huset. Likevel forpurres kuppet to ganger: sekken med byttet tas fra Kjell, av to konkurrenter av Olsen-gjengen: Kongen og Knekten. I tillegg legger advokaten merke til Egon, som deretter blir arrestert og havner i Botsfengselet. Han ønsker å stjele fire millioner kroner fra en pengetransport. Men den pansrede pengetransporten blir ledsaget av en politi-eskorte, noe som gjør det nesten umulig å rane den. Dette passer ypperlig for Valborg og Kjell, siden Basse nå skal stå til konfirmasjon. Men i leiligheten til Kjell oppstår heftige diskusjoner mellom Benny, Kjell og Valborg om hvordan pengene skal brukes. Egon ønsker å skjule pengene inntil videre.
Politimesteren inviterer igjen pressen direkte til flyplassen, i forsøk på å sette seg selv i et best mulig lys. Men etter at Olsen-gjengen blir pågrepet og ransaket, men politiet gjør igjen seg selv til latter foran pressen. Politimesteren får dermed Hermansen suspendert fra tjeneste, etter at han flere ganger har utsatt politiet for offentlig latterliggjøring. Deretter later Egon, Benny og Kjell som de planlegger å reise til Mallorca ved å sjekke inn på Oslo Lufthavn, men i virkeligheten går de om bord på et annet fly. De ønsker å hoppe i fallskjerm fra dette flyet kort tid etter take-off, for å lande i nærheten av Oslo. Hermansen som blir vitne til dette, stjeler en politibil ved flyplassen. Han fortsetter å følge Olsen-gjengen til en veddeløpsbane. Men Hermansen møter bare Benny og Kjell der, ikke Egon som har landet et annet sted.
Benny og Kjell narrer Hermansen, og stjeler bilen hans for å plukke opp Egon. Hermansen gir seg ikke, og fortsetter jakten med veddeløpshest. Han blir imidlertid stoppet i en politi-kontroll, før han kan arrestere Olsen-banden. På flyplassen skal Valborg og Basse vente på Olsen-gjengen med pengene, men pengene blir stjålet fra flyplassen av Jenny - Knektens attraktive søster. I mellomtiden klarer ikke Kongen og Knekten å komme seg ut av luksus-suiten deres fordi de har gått tomme for penger, og de har vakt mistanke blant hotell-personalet. Jenny reiser alene til Mallorca med alle pengene, samtidig som Kongen og Knekten må arbeide ned gjelden deres ved hotellet ved å arbeide på kjøkkenet ved Grand Hotel i Oslo.
Janez Štirn
Janez Štirn (født 16. mai 1966 i Kranj) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte for Jugoslavia.
Han deltok internasjonalt i årene 1984 til 1992, og tok sølvmedalje i junior-VM i Trondheim i 1984. I verdenscupen, der de 15 beste fikk poeng (i dag de 30 beste), greide han bare én gang å ta poeng. Han ble nummer 11 i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1987. De 5. verdenscuppoengene ga ham 63.-plass sammenlagt. I den tysk-østerrikske hoppuka var 34.-plass i 1986/87 hans beste sammenlagtplassering.
.454 Casull
.454 Casull er en patron til revolver utviklet i 1957 av Dick Casull og Jack Fulmer.
Design
Patronen ble først annonsert i magasinet Guns & Ammo i november 1959 og er bygget på hylsen til .45 Colt, hvor en forlenget og forbedret denne. .45 Coltpatroner kan skytes i revolvere kamret for .454 Casull og både .45 Colt og .454 Casull kan skytes i revovere kamret for .460 S&W Magnum  fordi kaliberet er det samme. Det er i stort bare hylselengden som varierer mellom de tre patronene. Nyere .454 Casullpatroner bruker liten tennhette for rifle (small rifle), istedenfor tennhette for pistol, for å bedre motstå trykket i patronen.
Ballistikk
Patronen sender avgårde en 16 grams (250 grains) kule med en munningshastighet på over 580 m/s (1900 ftps). Patronen er hovedsakelig ment for jakt av medium til storvilt og metallsiluettskyting.
Mamry
Mamry er en innsjø på det masuriske sjøplatå i Ermlandskmasuriske voivodskap i Polen. Det er landets nest største innsjø med et areal på 104 km². Den maksimale dybden er 44 m, den gjennomsnittlige – 11 m. Mamry består av seks innsjøer som er forbundet med hverandre: Mamry, Kirsajty, Kisajno, Dargin, Święcajty og Dobskie. Det finnes 33 øyer med et areal på 213 ha på innsjøen, og noen av dem danner et ornitologisk reservat. Innsjøen er et populært turistmål.
Aratiba
Aratiba er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Katalysator
En katalysator er et stoff som øker hastigheten på en kjemisk reaksjon, uten at det selv (permanent) forandres, dette prinsippet kalles katalyse. Tilstedeværelsen i prosessen åpner en alternativ reaksjonsvei med lavere aktiveringsenergi slik at flere molekyler får tilstrekkelig høy energi for å reagere ved lavere trykk og temperatur enn ellers. Visse katalysatorer kan også endre en reaksjon ved å selektivt påvirke aktiveringsenergiene for ulike komponenter i en blanding. Prosessen kalles katalyse.
Katalysator til gassrensing er i bruk blant annet i biler og andre motorkjøretøyer. Man renser luften slik at man bare får utslipp av nitrogengass, ikke nitrogenoksid. Dette er ikke så skadelig for miljøet. Katalysatoren oppnår driftstemperatur først etter seks kjørte kilometer, og den kan da begynne å rense utslippene.
Katalysatorer reagerer vanligvis med en eller flere stoffer og lager en midlertidig kjemisk substans som igjen reagerer for å lage det endelige produktet. I prosessen gjenskapes katalysatoren slik at den ikke blir forbrukt av prosessen. Det følgende et typisk reaksjons-forløp: A og B er stoffene som skal reagere med hverandre til D som er sluttproduktet. C er katalysatoren.
A + C → AC (1)
ABC → CD (3)
CD → C + D (4)
Selv om katalysatoren (C) brukes opp i reaksjon (1) blir den produsert igjen i reaksjon (4). Derfor blir totale situasjonen slik
A + B + C → D + C
Katalysatoren blir altså hverken brukt opp eller produsert.
Forskjellige typer katalysatorer
Det finnes tre hovedgrupper av katalysatorer, heterogene katalysatorer, homogene katalysatorer og biokatalysatorer (enzymkatalysatorer).
Heterogene katalysatorer
Ved heterogen katalyse er reaktantene og katalysatoren i forskjellige faser. Denne blir mye brukt i industrien der reaktantene er i gassfase, mens katalysatoren er i fast form.
Homogene katalysatorer
Ved homogen katalyse er både reaktantene og katalysatoren i samme fase.
Reaksjonsselektivitet
Vi kan kontrollere reaksjonsselektiviteten ved å kontrollere steriske og elektromagnetiske egenskaper ved å endre på ligandene.
Virginia
Åtte amerikanske presidenter har vært fra Virginia: George Washington, Thomas Jefferson, James Madison, James Monroe, William Henry Harrison, John Tyler, Zachary Taylor, og Woodrow Wilson.
Katalysator
Deaktivering
En homogen katalysator kan deaktiveres ved metal leaching, liganddekomponering, luft- og fuktighetsfølsomhet, og forgiftning.
Virginia
Urbefolkning
Det hersker usikkerhet om når de første menneskene kom til Virginia, men én teori er at det skjedde for rundt 12 000 siden. For 5 000 år siden hadde flere permanente bosetninger etablert seg i området. Jordbruksvirksomhet startet rundt år 900 e.Kr. Frem mot år 1500 hadde algonkinske folk dannet byer som Werowocomoco i dagens Tidewater-region, som de kalte Werowocomoco. Andre større språkgrupper var sioux i vest og irokesere, som inkluderte Nottoway og Meherrin, i nord og sør. Etter 1570 samlet det agonkinske folket seg under høvding Powhatan som svar på trusler fra andre grupper på sine handelsruter. Powhatan kontrollerte over 30 mindre stammer og over 150 bosetninger som hadde felles Virginias lokale algonkinske språk. I 1607 bestod den bofaste Tidewater-befolkningen av mellom 13 000 og 14 000 mennesker.
Katalysator
Biokatalysator
I biokatalyse eller enzymkatalyse er katalysatoren ofte ett enzym. Her vil ofte reaksjonen skje i ett vandig miljø ved moderate temperaturer.
Virginia
Koloni
Adskillige europeiske ekspedisjoner, herunder en gruppe spanske jesuitter, utforsket Chesapeake Bay på femtenhundretallet. I 1583 hadde dronning Elisabeth I av England gitt Walter Raleigh et charter med tillatelse til å etablere en koloni nord for Spansk Florida. I 1584 sendte Raleigh en ekspedisjon til Nord-Amerikas atlanterhavskyst. Navnet Virginia kan ha blitt foreslått av enten Raleigh eller Elisabeth, muligens influert av hennes status som «jomfrudronningen», men det kan også være influert av lokale navn som «Wingandacoa» eller «Wingina».
Katalysator
Deaktivering
Den vanligste måten for et enzym å bli deaktivert på er termisk tap av struktur, altså refolding og denaturering (inhibitor).
Virginia
Koloni
I begynnelsen dekket navnet Virginia hele kystregionen fra Sør-Carolina til Maine, i tillegg til Bermuda. The London Company ble etablert som et aksjeselskap i eiendomscharteret av 1606, som ga rettigheter til land i dette området. Selskapet finansierte den første permanente engelske bosetningen i «Den Nye Verden»; Jamestown. Byen ble grunnlagt i mai 1607 av Christopher Newport og oppkalt etter Kong Jakob I. I 1619 tok kolonistene større kontroll over den folkevalgte forsamlingen kalt House of Burgesses. Da London Company gikk konkurs i 1624 kom bosetningen under kongelig overhøyhet som en britisk kronkoloni.
Livet i kolonien var farlig og mange døde under sulteperioden i 1609 og i kriger mellom engelskmenn og powhatan-indianere, inkludert massakren utført av indianere i 1622 som skapte en negativt bilde av alle indianerstammer hos kolonistene. I 1624 var bare 3 400 av de 6 000 opprinnelig tidlige bosetterne i live. Men europeisk etterspørsel etter tobakk førte til at det kom nye bosettere og tjenere til disse. Det såkalte headright-systemet prøvde å løse bristen på arbeidskraft gjennom å gi kolonister land for hver kontraktstjener de bragte til Virginia. Afrikanske arbeidere ble for første gang importert i 1619 og slaveriordningen juridisk anerkjent i 1654 etter en søksmål av afrikaneren John Casor som mente han var kommet som kontraktstjener og hadde krav på å bli fri etter ferdigtjent periode.
Geografiske forskjeller og spenninger mellom arbeidere og de herskende klasser ledet til Bacon-opprøret i 1676, på et tidspunkt da tidligere og eksisterende kontraktsarbeidere utgjorde hele 80 % av befolkningen. Opprørere, stort sett fra koloniens yttergrense, var også imot det de oppfattet som en forsonlig linje overfor indianerstammer. Kolonister skaffet seg land ved makt og ved avtaler, inkludert 1677 avtalene som gjorde indianerstammene som signerte til en form for marionettstater.
Hovedstaden Jamestown var blitt herjet av brann i under Bacon-opprøret i 1676 og administrasjonen midlertidig flyttet til Middle Plantation. Der ble også The College of William & Mary etablert i 1693. Da det gjenoppbygde rådhuset i Jamestown igjen brant ned i 1698 ble administrasjonen på ny flyttet til Middle Plantation. I 1699 ble stedet ny hovedstad under navnet Williamsburg.
Delstat
Det britiske parlamentets beslutning om å utstede nye skatter etter den franske og indianske krig var svært upopulær i koloniene. I House of Burgesses var motstanden mot skatt uten representasjon ledet av blant annet Patrick Henry og Richard Henry Lee. Folk fra Virginia begynte å samordne sine aksjoner med folk fra andre kolonier i 1773 og sendte delegater til Continental Congress det neste året. Etter at House of Burgesses ble oppløst av den kongelige guvernøren i 1774 fortsatte opprørslederne i Virginia å styre gjennom Virginia Conventions. 15. mai 1776 erklærte forsamlingen Virginia som uavhengig fra det britiske rike og vedtok George Masons Virginia Declaration of Rights, som ble inkludert i en ny grunnlov. En annen person fra Virginia, Thomas Jefferson, dro veksler på Masons arbeid da han utarbeidet den amerikanske uavhengighetserklæringen.
Den amerikanske borgerkrig
Under den amerikanske borgerkrigen trådte Virginia ut av unionen og sluttet seg til Konføderasjonen. Flere fylker i nordvest nektet å støtte sørstatene, og forble en del av De forente stater under krigen som en egen delstat, Vest-Virginia. Virginia ble okkupert av Nordstatene etter krigen, og ble igjen en del av unionen i 1870.
Regjering og rettssystem
Hovedstaden er Richmond. Nåværende guvernør er Terry McAuliffe (D). Delstatens (niende) konstitusjon er fra 1970, og deler statsmaktene i tre: lovgivende, utøvende og dømmende.
Den lovgivende makt er Virginias generalforsamling med to kamre: Delegatenes Hus, hvor medlemmene er valgt for to år, og Senatet, hvor medlemmene er valgt for fire år. I Senatet er det 21 republikanere og 19 demokrater, i Delegatenes hus er det 67 republikanere og 32 demokrater (1 vakant sete).
Den utøvende makt er guvernøren, viseguvernøren og justisministeren, samt guvernørens sekretariat (regjering). Alle blir valgt for uavhengige fireårsperioder.
Guvernøren er den øverste utøvende makt, og kan ikke velges for to påfølgende perioder. Viseguvernøren er også senatspresident.
Den dømmende makt er Virginias høyesterett, kjæremålsutvalg og distriktsdomstoler. Høyesterett har en justitiarius og seks andre dommere. Den er bare underlagt den føderale høyesterett i Washington, D.C..
Justis
Virginia, - er den delstaten, - som gjennom alle århundrer, - til sammen, - har utført flest henrettelser.
Delstaten avskaffet imidlertid dødsstraff den 24. mars 2021
Delstaten er den 23. - som avkaffer dødsstraff.
Politikk
I løpet av nittenhundretallet endret Virginia seg fra en hovedsakelig landlig og konservativ sørstat til å bli en mer urbanisert, pluralistisk og politisk moderat stat. Fra til 1970-tallet var Virginia en rasemessig delt «ettpartistat», dominert av den såkalte Byrd-organisasjonen (dominert av Harry F. Byrd, Sr.. Først med borgerrettighetene på 1960-tallet fikk de svarte i delstaten full reell mulighet til valgdeltakelse, og dette sammen med en økende innvandring fra Latin-Amerika har gjort stemmer fra minoritetsvelgere viktigere.
I april 2016 avskaffet guvernør Terry McAuliffe bestemmelsen om at straffedømte ikke har stemmerett. Vedtaket ville ført til at fler enn 200,000 personer med dom bak seg fikk tilbake stemmeretten. Endringen gjaldt straffedømte som har sonet sin straff. Tap av stemmerett for straffedømte har vært kritisert for å ramme i hovedsak afroamerikanere. I Virginia har 25 % av den afroamerikanske befolkningen vært fratatt stemmeretten fordi de har vært dømt til fengselsstraff. Virginias høyesterett erklærte imidlertid McAuliffes amnesti for grunnlovsstridig. McAuliffe har senere omgått rettens avgjørelse, ved å innvilge tusenvis av individuelle benådninger og dermed gi disse personene stemmeretten tilbake.
Delstatspolitikk
I 2015 tok republikanerne kontroll over delstatssenatet med 21 - 19. I 2017 beholdt de flertallet i Delegatenes hus med 51 - 49, ned fra 66 - 34 i forrige periode; det ene valget ble avgjort ved loddtrekning. Demokratene beholdt i 2017 alle tre delstatsverv (guvernør, viseguvernør og justisminister).
Føderal politikk
I senatsvalg har demokratene vært dominerende siden 2006. Demokraten Jim Webb vant med en populistisk valgkamp et meget spennende senatsvalg i 2006 over den sittende republikanske senatoren George Allen. Da Mark Warner i 2008 slo tidligere guvernør Jim Gilmore i det åpne senatsvalget, ble begge Virginias senatsseter demokratiske. Webb avsto fra gjenvalg i 2012 og ble erstattet med partifelle og tidligere guvernør Tim Kaine, som i 2016 var visepresidentkandidat for Hillary Clinton
Geografi
Virginia grenser til Maryland i nord, Vest-Virginia og Kentucky i vest, og Tennessee og Nord-Carolina i syd. Dessuten ligger Columbia-distriktet (der hovedstaden Washington D.C. ligger) mellom Virginia og Maryland. Chesapeake-bukten deler staten i to; Delmarvahalvøya er adskilt fra resten av delstaten.
Demografi
Bureau of the Census anslo i juli 2011 at innbyggerantallet i Virginia var 8,096,604, noe som tilsvarte en økning på 1,19 % fra folketellingen i 2010. som viste at Virginia hadde en befolkning på 8,001,024.