cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Beatrix av Lothringen
Første ekteskap
Hun giftet seg i 1037 med Bonifatius III av Canossa (født 985, myrdet 6. mai 1052). Han var herre av Canossa, greve av Reggio, Modena, Mantova og Brescia, markgreve av Tuscia (Toscana) og sannsynligvis også hertug av Spoleto og markgreve av Camerino. Bonifatius nedstammet fra den mektige markgreveslekten Attoni (også kjent som Canossa) og hersket over det området som tilsvarer det senere Toscana og de midtre deler av elven Pos sletteland. Ekteskapet mellom Beatrix og Bonifatius var av politisk natur og sikret også keiser Konrad IIs interesser. Forbundet mellom keiseren og Bonifatius, som i egenskap av føydalherre utøvde kontroll over vidstrakte og politisk betydningsfulle deler av det øvre Italia, skulle formodentlig befeste den keiserlige forrangsstilling i rikets sørlige del og sørge for dets sammenholdelse. Beatrix, som sammen med sin søster var arving av sin far, bragte med seg som medgift en betraktelig formue og mange landegods i Lothringen.
Curuapira
Curuapira er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Beatrix av Lothringen
Første ekteskap
De hadde to døtre og en sønn. Ved ektemannens død i 1052 ble hun regent for sin mindreårige sønn Bonifatius IV av Toscana.
Curuapira
Utseende
Middelsstore, avlange, grå eller brunlige trebukker. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er nesten rektangulært, sidene gjerne litt utbuede i den fremre delen og litt innbuede i den bakre. Dekkvingene har litt rundede sider. Artene kan være ensfargede, eller ha fargetegninger i brunt og grått.
Niels Iversen Bredal
Niels Iversen Bredal  (1772–1831) var en dansk-norsk maler, tegner og raderer.
Beatrix av Lothringen
Andre ekteskap
For å sikre støtte til sønnen giftet hun seg i 1054 med hertug Gottfrid III av Nedre Lothringen. Gottfrid ble ansett som en forræder av keiseren, og ekteskapet førte til at Beatrix ble tatt i fangenskap av keiseren i 1055 for å ha giftet seg med en forræder. Hun ble holdt fengslet i Tyskland, sammen med datteren. Da hennes sønn døde kort tid etterpå, ble datteren Matilde formelt regjerende landgrevinne med Beatrix som vergeregent, selv om de i realiteten var uten makt og myndighet, keiserens fanger som de var.
Da keiseren døde i 1056, fikk Beatrix komme tilbake til Italia sammen med Gottfrid og datteren Matilde og var i stand til å oppta styret av den toskanske regjering i praksis. I 1058 marsjerte Beatrix og Gottfrid inn i Roma som allierte med Leo de Benedicto og den nyvalgte paven, pave Nikolas II mot den der regjerende motpaven Benedikt X, og tvang sistnevnte til å flykte fra byen.
Curuapira
Levevis
Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.
Beatrix av Lothringen
Andre ekteskap
Paret var alliert med kirkens reformkrefter, som Hildebrand og pave Aleksander II, mot kirkens keiserlige parti. Som en del av denne politikken forhindret Beatrix i 1062 motpaven Honorius II fra å nå Roma.
Niels Iversen Bredal
Familie
Bredal ble gift første gang i 1796 med Marie Frederikke Christiansdatter (d. 1797), annen gang i 1798 med Charlotte Augusta Grehn (1838). I sitt siste ekteskap ble han far til kommponisten Iver Frederik Bredal (1800–64) og bestefar til arkitektur- og landskapsmaler Niels Anders Bredal (1841–1888).
Beatrix av Lothringen
Andre ekteskap
Gottfrid døde i 1069. På dette tidspunktet var Matilda 23 år og myndig, men Beatrix avsluttet ikke regentskapet til tross for at hun formelt bare var regent under datterens mindreårighet. Hun fortsatte å herske til tross for at datteren var blitt myndig, og var dermed i praksis hennes medregent.
Curuapira
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Panama i nord til Bolivia og det sørlige Brasil i sør.
Beatrix av Lothringen
Andre ekteskap
Beatrix fungerte som megler mellom keiseren og pave Gregor VII 1074–1076.
The Ladder of Lies
Filmen antas å ha gått tapt.
Handling
For å redde sin gode venn, Peter Gordon, fra å gifte seg med Dora, introduserer Edith Parrish henne for Ralph Brent - vel vitende om at Dora kommer til å falle for Brents smiger. Dora ber imidlertid Peter råde Edith fra å omgås Brent. Etter at paret blir gift, besøker Edith dem. En kveld, samtidig som Peter er på forretningsreise, får Dora tak i Ediths frakk, og reiser til Oak Tree Inn sammen med Brent.
Men når de to forlater vertshuset, ser Peter og forretningspartneren hans Blaine - som også er forelsket i Edith - dem. Neste morgen gjenkjenner han også Ediths kappe, og tror at hun har en affære med Brent. Han beordrer henne til å forlate hjemmet deres. Men Edith ønsker å skjerme Peter fra å oppdage sannheten om hans kone.
Bodybuilding under Stillehavslekene 2011
Bodybuilding under Stillehavslekene 2011. Bodybuilding var en av flere sporter som var med i de fjortende stillehavslekene som ble arrangert i Nouméa på Ny-Caledonia i perioden 27. august til 10. september 2011. Det var fjerde gangen som bodybuilding var med på programmet under stillehavslekene. Det var sju klasser for menn og to for kvinner, i tillegg ble det kåret beste mann og beste kvinne uavhengig av vektklasse. Ny-Caledonia ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Samoa, Tahiti og Papua Ny-Guinea alle med to gull hver.
Wesley Snipes
Wesley Trent Snipes (født 31. juli 1962 i Orlando i Florida) er en amerikansk skuespiller, kampsportsutøver og filmprodusent.
Snipes vokste opp i The Bronx i New York City. Wesley Snipes første skuespillerrolle var som gangster i Michael Jacksons musikkvideo til hitten «Bad». Det var Michael selv som valgte ham ut. Han er mest kjent for sin rolle som Blade i filmene med samme navn.
Bakgrunn
Hans film-debuterte var i filmen Wildcats fra 1986. Senere samme år dukket han opp i TV-serien Miami Vice som en narkotika-selger i episode som ble vist i USA for første gang i desember 1986. I 1987 ble Snipes vurdert for rollen som Geordi La Forge i TV-serien Star Trek: The Next Generation, men rollen gikk til slutt til LeVar Burton. Snipes var på audition for rollen som Leroy Green i den klassiske kult-filmen «The Last Dragon» fra 1985, men han fikk ikke rollen likevel. Snipes har spilt en rekke roller i actionfilmer som Passenger 57 fra 1992, Demolition Man fra 1993 (sammen med blant andre Sylvester Stallone) Money Train, U.S. Marshals og Rising Sun.
Under Filmfestivalen i Venezia i 1997 ble Snipes tildelt Volpi-cupen for beste skuespiller, for hans opptreden i New Line Cinemas One Night Stand. I 1998 hadde Snipes sin største kommersielle suksess med Blade-filmene. Han mottok også en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 2004 gjentok Snipes sin rolle i den tredje filmen, Blade: Trinity, som han også var med på å produsere. I 2005 saksøkte Snipes henholdsvis New Line Cinema og David S. Goyer, filmens studio og regissør. Snipes påstod at film-studioet ikke hadde betalt ut hele lønnen hans. I tillegg påstod han at hans karakters skjermtid ble redusert til fordel for med-skuespillere som Ryan Reynolds og Jessica Biel.
Mot slutten av 1990-tallet grunnla Snipes og broren hans et sikkerhetsfirma, kalt Royal Guard of Amen-Ra, dedikert til å tilby kjente personer livvakter som er trent i rettshåndhevelse og kampsport. Amen-Ra var også navnet på filmselskapet hans. Snipes har vært gift to ganger, først med April Snipes, som han har sønnen Jelani sammen med. I 2003 giftet Snipes seg med Nakyung "Nikki" Park, som Snipes fikk fire barn sammen med.
Anjang av Goguryeo
Anjang av Goguryeo (født ?, død 531 ) var 22. konge i det koreanske kongedømmet Goguryeo.
Bakgrunn
Go Heung-an var eldste sønn av kong Munjamyeong.
Stuff Smith
I ungdommen spilte han med Coleman Hawkins, Charlie Parker, Dizzy Gillespie, likte ikke bebop, ble en pioner på elektrisk fiolin, og ga ut et titall plater med egne besetninger. Han flyttet til København i 1965.
Anjang av Goguryeo
Bakgrunn
Under Anjang beholdt Goguryeo nære forbindelser med det nordlige Weidynasti og Liang-dynastiet med jevnlige tributtforsendelser for å balansere mot det voldelige forholdet til de sørlige koreanske kongedømmene Baekje og Silla. Han angrep Baekje i 523 og 529.
Arv
Anjang døde uten arvinger i 531, og ble etterfulgt av sin yngere bror, Anwon.
Stuff Smith
Hans første besøk i Norge var med Jazz at the Philharmonic til Nordstrandhallen i april 1957. Smith opptrådte med verdensstjernene Oscar Peterson, Herb Ellis, Ray Brown, Roy Eldridge, Jo Jones og Ella Fitzgerald; av Omar Heide Midtsæter vurdert som «gnistrende felespill av jazzfiolinistenes Grand Old Man med rot i tredve-årene». Smith lot inspirere den norske jazzfiolinisten Frank Ottersen som mente han «spilte freskt». Det samme gjaldt dansken Svend Asmussen da Smith opptrådte i København samtidig, i mars 1965. Men, i Norge måneden efter, havnet han på Rikshospitalet etter en konsert ved Metropol Jazz Club, og Dr. Hall tilrådte ikke at konserten kunne fortsette til Stockholm, så han reiste til Paris i stedet (bosatte seg der med konen), etter å ha blitt utskrevet og spilt for personalet. Hans akkompagnement var ved Karl Otto Hoff trommer, Øistein Ringstad piano og Bjørn Pedersen bass, som hadde hatt lykke som Ben Webseter-komp like før. Smith's musikalske uttrykk ble derfra beskrevet av Johs. Bergh som «sterkt musikalsk overraskende fraseforråd, i stor grad preget av klangeffekter som man normalt ikke hører hos fiolinister...». Opptak av NRK ved Thorleif Østereng ble til dokumentaren «15 minutter med felejazz», sendt i «Jazzhalvtimen» den 28.4.1965.
I likhet med Jimmy Cleveland meldte han avbud til Moldejazz 1965. Året etter var han i Oslo en drøy uke, ved Club Manhattan med Karl Otto Hoff og hans Hoff, samt Down Town med Einar Iversen piano, Gunnar Moreite og en bassist. Til Moldejazz 1966 kom han med blant andre Don Byas og underholdt på campingplassen. Så døde Smith året efter.
Center (Nord-Dakota)
Center er en by i Nord-Dakota i USA. Det er administrasjonssenter for fylket Oliver County og ved folketellingen i 2010 hadde byen 571 innbyggere.
Center ble grunnlagt i 1902 og fikk navnet på grunn av sin sentrale beliggenhet midt i fylket.
Staværn Bilfabrik
Staværn Bilfabrik A/S ble dannet i 1917 med det formål å produsere elektriske lastebiler. Med generell mangel på bensin og olje, var batteridrift et forlokkende alternativ. Selskapet ble dannet med en stor aksjeinnbydelse, og i jobbetiden var det god tilgang til risikovillig kapital. Selskapet lå i daværende Fredriksvern kommune, men navnet ble altså det opprinnelige navnet på stedet, Staværn Elektroautomobilfabrik. Dette ble snart forkortet til Staværn Bilfabrik.
Selskapet gikk straks i gang med å reise en 3 etasjes fabrikkbygning, en disponentbolig og to arbeiderboliger med 4 boenheter hver, alle i mur. Samtidig ble tegninger for en prototype lastebil trukket opp. Fabrikken og prototypen sto klar våren 1919. Dette var en enkel åpen lastebil med 10 kW elektromotor produsert av Sola Elektromotorfabrik i Tjølling, og en betydelig batteribank. Forventet rekkevidde var 60-70 km, men da de første testene viste seg ganske skuffende med hensyn til rekkevidde, sammen med det faktum at det ikke var noen ladestasjoner å kople seg opp til utover den på fabrikken, ble det sannsynligvis med den ene prototypen. Det var planlagt en serie på 10 biler, men det er få indikasjoner på at disse ble bygget.
Den bensindrevne lastebilen hadde en firesylindret amerikansk Continental motor på 40 hk. Alle mekaniske deler, som bakaksel, fjæring, styring og motor, var importerte, noe som drev kostbildet opp. I Stavern ble rammen bygget, komponentene montert, hytte og lasteplan ble bygget lokalt. Lastebilen ble produsert i 3 forskjellige versjoner, 1,5 tonn, 2 tonn og 2,5 tonns lastekapasitet. Kun den minste hadde luftgummihjul, de to største hadde kompakthjul, som påvirket komforten i betydelig negativ grad. Forøvrig ser det ut til at bilene var laget av gode komponenter og ikke hadde noen åpenbare svakheter. Spesielt bakakslingen med snekkedrev var "state of the art" for en lastebil i 1920. Kjedetrekk var mer vanlig.
I perioden 1920 til 1922 ble det bygget ca 30 biler (oppgavene varierer), men det kan se ut til at kun 10 ble solgt på ordinært vis. Disse bilene gikk til diverse offentlige etater, vegverk etc. Men 20 biler ble vanskelig å selge på det private marked. Halvferdige biler ble solgt til rabatterte priser, og minst ett chassis ble påbygget busskarosseri av Isachsen i Larvik.
Produksjonen stanset opp i 1923 og usolgte biler hopet seg opp. Det ble meldt oppbud i 1924 med over 800.000 i udekket gjeld, en betydelig sum. Bankledelsen som sto for lånene måtte ta imot krass kritikk for at virksomheten hadde fått låne slike summer uten at inntektene forsvarte utgiftene.
Halvferdige chassis ble solgt og i noen tilfeller vraket for deler. Men mange biler gjorde godt arbeid utover i 30 åra. En bil endte sin karriere på en gård i Vestfold, og ble oppdaget der av entusiaster på 80-tallet. Den ble restaurert og står i dag på museum i Hunderfossen. Den elektriske prototypen er forsvunnet uten spor.
Alpint under Vinter-OL 1968 – Slalåm kvinner
Slalåmkonkurransen for kvinner under Vinter-OL 1968 ble avholdt i Chamrousse 13. februar 1968 med 49 utøvere fra 18 nasjoner.
Den regjerende verdensmester var Annie Famose fra Frankrike, som vant verdenscupen i slalåm for 1967-sesongen sammen med franske Marielle Goitschel, som ledet verdenscupen i slalåm før Vinter-OL for 1968-sesongen.
Napoleon (Nord-Dakota)
Napoleon er en by i Nord-Dakota i USA. Det er administrasjonssenter for fylket Logan County og ved folketellingen i 2010 hadde byen 792 innbyggere.
Napoleon ble grunnlagt i 1886 og fikk navn etter Napoleon Goodsill, sjefen for det lokale landutviklingsselskapet.
Sterbeurkunde
Sterbeurkunde er en dødsattest som i Tyskland blir utstedet av Standesamt, og som er grunnlaget for det offisielle dødsregisteret. Grunnlaget for utstedelsen av et Sterbeurkunde er påmeldingen til dødsregisteret. Den har derfor samme bevisverdi, men ikke samme omfang av innholdet, som registeret selv.
Allround-VM på skøyter 1995, kvinner
Allround-VM på skøyter 1995 for kvinner ble arrangert på Savalen kunstisbane, Savalen i Tynset, Norge den 4. og 5. februar 1995 26 deltakere fra 14 nasjoner.
Gunda Niemann fra Tyskland ble verdensmester.
Funksjonærer
Blant funksjonærene stilte norske Svein Inge Strugstad som starter.
Singalesere
Singalesere er en folkegruppe på Sri Lanka. Befolkningen er på 16 milioner, og er den største i landet.
Fra 1983 til 2009 var det borgerkrig. En annen folkegruppe som heter tamiler som bodde i nord, ville ha sitt eget land, men det ville ikke regjeringen. Og da begynte krigen.
Oarotrechus
Oarotrechus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
En liten (ca. 2,5 millimeter), avlang, lsy brunlig løpebille. Hodet er avrundet firkantet med forholdsvis kraftige kjever og små, flate fasettøyne. Kjevene er korte og kraftige, antennene litt over halve kroppslengden. Pronotum er hjerteformet, litt bredere enn langt. Dekkvingene er ovale med litt uregelmessige punktstriper og flere kraftige børstepunkter.
Utbredelse
Arten er kjent fra New Zealand (Sørøya).
Dyrhovdtunnelen
Dyrhovdtunnelen er en 120 m lang tunnel for sykkel og bane ved Sandsli i Bergen. Den ble åpnet i desember 2015 og er den første kombinerte tunnelen i Norge for gående/syklende og bybane. Tunnelen inngår i gang- og sykkelvegen mellom Sandsli og Ytrebygdsvegen, og den inngår i trinn 3 av Bybanen i Bergen. Skinnegangen er adskilt fra sykkevegen med rekkverk. Betongveggene har kunstnerisk utsmykning laget av Per Formo.
EBCDIC
Extended Binary Coded Decimal Interchange Code (EBCDIC) er et 8-biter tegnsett som hovedsakelig blir benyttet av operativsystemer på IBM stormaskiner og mellomklassemaskiner fra IBM. EBCDIC stammer fra koden som ble brukt sammen med hullkort og den korresponderende 6-biter BCD som ble benyttet på IBMs periferiutstyr i slutten av 1950-årene og begynnelsen av 1960-årene.
Damel Flowers
Damel Flowers (født 28. oktober 1960) er en belizisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i de innledende rundene på 200 meter.
Jacobo Hunter (distrikt)
Jacobo Hunter er et distrikt i provinsen Arequipa i regionen Arequipa i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 040107 og hovedstaden er Jacobo Hunter.
Oscar Stjerne
Oscar Stjerne (født 1873 i Los, død 1917), var en svensk forfatter av dikt og viser. Han benyttet seg også av pseudonymet Jong på Hea.
Jacobo Hunter (distrikt)
Distriktet ble opprettet den 2. juni 1990.
Oscar Stjerne
Etter å ha tatt studenteksamen i Karlstad 1893 studerte han både i Uppsala og i Göteborg, uten å avlegge eksamen. I 1899 overtok han stillingen etter Gustaf Fröding i redaksjonen til Karlstads-Tidningen, og arbeidet her frem til 1913.
Stjerneskolan i Torsby er oppkalt etter ham.
Lady Rose’s Daughter
Lady Rose’s Daughter er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Hugh Ford og med Elsie Ferguson i hovedrollen. Filmen er basert på et Broadway-stykke fra 1903 som igjen var basert på en roman fra samme år av Mary Augusta Ward.
Filmen anses å ha gått tapt.
Handling
Julie le Breton er den uekte datteren til Lady Rose, hvis egen bakgrunn ligner på datterens.
Julie blir veldig dårlig behandlet av morens familie, og nesten ødelagt på grunn av en lykkejeger. Men hennes egne ressurser og godhet hjelper henne videre i livet.
Gorkha Airlines
Gorkha Airlines Pvt. Ltd. var et flyselskap i Katmandu, Nepal. Det opererer rute- og charterflyvninger innenlands i Nepal så vel som daglige flyvninger over Himalaya. Selskapets base er på Katmandu internasjonale lufthavn, Kathmandu.
Selskapet ble etablert i 1996 og startet sine flyvninger den 8. juli 1996 etter at de fikk driftstillatelse. De startet med to Mil Mi-17 helikoptre og begynte ruteflyvninger med to Dornier Do 228.
Destinasjoner
Gorkha Airlines flyr til følgende destinasjoner: (juni 2010):
Flåte
Gorkha Airlines omfatter følgende fly (mars 2007):
Ulykker og hendelser
Den 30. juni 2005 skled en Dornier Do 228 av rullebanen under landingsforsøk på Tenzing-Hillary lufthavn etter flyvning fra Kathmandu. De ni passasjerene og tre besetningsmedlemmene fikk bare mindre skader, men flyet måtte avskrives.
En kvinde som elsket
A Lady in Love er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Walter Edwards. Filmen er basert på et skuespill av Harriet Ford og Caroline Duer.
Handling
Barbara møter snart John Brent og blir forelsket, men oppdager at Brent er hennes verges advokat. Men Barbara er livredd for at han skal oppdage hennes tidligere forhold til Barton.
David Sawyerr
Sierra Leone (født 6. mai 1961) er en sierraleonsk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i de innledende rundene på 200 meter.
Waiputrechus
Waiputrechus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Kreis Offenbach (Starkenburg)
Kreis Offenbach var frem til 1. november 1938 en krets i provinsen Starkenburg i storhertugdømmet Hessen og den etterfølgende folkestaten Hessen. Den var forgjengeren til Landkreis Offenbach. Offenbach am Main som i 1938 opphørte som en kretsfri by, forble administrasjonssetet.
Waiputrechus
Levevis
Det eneste kjente eksemplaret ble funnet i en hule.
Utbredelse
Arten er kjent fra New Zealand. Den er bare kjent fra typeeksemplaret, som ble funnet i 1999.
IBM 7030
IBM 7030, også kjent som IBM 7030 Stretch og Stretch, var IBMs første transistorbaserte superdatamaskin. Den ble konstruert av Edward Teller ved Lawrence Livermore National Laboratory, og ble lansert av Los Alamos National Laboratory i 1961. Det var verdens raskeste datamaskin inntil Control Data Corporation lanserte stormaskinen CDC 6600 i 1964.
Maskinen veide 32,000 kg og kostet opprinnelig 13,5 millioner dollar. Den hadde ikke ytelsen IBM hadde forventet og prisen ble redusert til 7,78 millioner. PC World kalte den en av IT-verdenens største feiltrinn innen prosjektledelse.
Bernard Fergusson
Bernard Fergusson (født 6. mai 1911, død 28. november 1980) var en offiser i den britiske hæren, militær historiker og den siste britiskfødte generalguvernøren for New Zealand.
Carduelinae
Carduelinae (stillitsfinker eller stillits-lignende finker) er én av tre underfamilier i finkefamilien (Fringillidae). Underfamilien inkluderer fem tribus, med tilsammen 173 arter med stillits-lignende finkefugler, som er fordelt i 48 slekter. Artene skiller seg fra andre finker, gjennom hovedsakelig å være spesialiserte frøetere som også mater avkommet med frø, gjennom oppgulp. I tillegg skiller de seg gjennom mindre forskjeller i skallen. Enkelte arter er også spesialiserte på å ete én type frø, som kjernebitere, men noen er også altetere.
John Malecela
John Samuel Malecela (født 1934 i Bugiri, Dodoma) er en tanzaniansk diplomat og politiker som var femte visepresident og sjette statsminister samtidig fra 1990 til 1994.
Carduelinae
Inndeling
Inndelingen og rekkefølgen av den følger HBW Alive og er i henhold til Collar, Newton & Bonan (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av offisielle navn.
Bernard Fergusson
Fergusson ble utdannet ved Eton College og senere ved Royal Military Academy Sandhurst. Etter endt militær utdannelse ved Sandhurst, begynte han i det britiske militæret. Han tjenestegjorde i det britiske Palestina-mandatet. Ved utbruddet av andre verdenskrig tjenestegjorde Fergusson som brigademajor for det 46. Infantry Brigade i 1940 før han ble utnevnt til stabsoffiser og ble utstasjonert i Midtøsten.
John Malecela
Bakgrunn
Malecela tok en bachelorgrad i handel ved Universitetet i Bombay 1959, studerte videre ved University of Cambridge 1961−1962.
Bernard Fergusson
I oktober 1943 ble han gitt kommandoen over 16. Infantry Brigade som gjennomførte operasjoner dypt inne i jungelen i Burma milevis bak de japanske linjene. Etter andre verdenskrig hadde han en rekke forskjellige militære posisjoner, blant annet hadde han kommandoen over Black Watch før han pensjonerte seg fra det britiske militæret i 1958.
John Malecela
Karriere i diplomatiet
Fra 1964 til 1966 var han Tanzanias faste representant til FN. Deretter var ble Tanzanias ambassadør til Etiopia og OAU i 1967.
Bernard Fergusson
I 1962 ble han utnevnt til generalguvernør for New Zealand og satt i denne posisjonen frem til 1967. Han ble adlet i 1972 og fungerte som kansler ved University of St Andrews fra 1973 og frem til sin død i 1980. Hans sønn George Fergusson var den britiske høykommissæren i New Zealand fra 2006 til 2010. The Bernard Fergusson Memorial Scholarship ble etablert i 1982 som er et fond til minne om Fergusson.
John Malecela
Karriere i diplomatiet
I 1977 mottok han et æresdoktorat fra University of Texas.
Fra 1989 til 1990 var han Tanzanias høykommissær til Storbritannia.
Karriere i politikken
Fra februar 1972 til 1973 var han Tanzanias utenriksminister, deretter transportminister 1973−1974, minister for mineralutvinning og jordbruk 1975, minister for Øst-Afrika-samarbeid 1975−1976.
Widowville (Ohio)
Widowville er et kommunefritt område (unincorporated community) i Ashland County, i delstaten Ohio i USA.
Historie
Et postkontor ble etablert i Widowville i 1890 og var i drift til 1903. Ifølge tradisjonen var Widowville opphavet til navnet at det hadde vært mange enker (widow) etter borgerkrigen som bodde i området.
John Malecela
Karriere i politikken
I 1990 ble han første gang innvalgt til nasjonalforsamlingen, der han satt til 2010.
I 1990 ble han utnevnt til statsminister og første visepresident under president Ali Hassan Mwinyi, en posisjon han holdt til 1994.
Han var nestleder for regjeringspartiet Chama cha Mapinduzi (CCM) fra 1995 til 2007, og var i en lang periode medlem av partiets sentralkomité.
Tarzan & Jane
Tarzan & Jane er en amerikansk animasjonsfilm fra 2002 produsert av Walt Disney Television Animation. Den er regissert av Victor Cook, Don Mackinnon og Steve Loter.
Handlingsreferat
Det har gått snart ett år siden Jane og Tarzan feiret bryllup, og Jane forsøker å finne på en passende gave til ektemannen sin. Hun får hjelp av Tarzans to bestevenner elefanten Tantor og gorillaen Terk. Men vennene er skeptiske til å arrangere noe stort selskap, fordi de husker en tidligere katastrofe som skjedde når tre av Janes venner kom for å redde henne, fordi de feilaktig trodde at Jane ble holdt fanget i jungelen. Jane arrangerer deretter en piknik i for de aller nærmeste vennene sine. Men Tarzan nekter å være med, etter at han trodde Jane var flau på grunn av hans ville oppførsel og usiviliserte livsstil. Pikniken blir avbrutt når to pantere, Nuru og Sheeta, angriper Jane og vennene hennes.
Venninnene blir tvunget til å flykte inn i de dypeste områdene av jungelen. De blir endelig reddet når Tarzan dukker opp. Når Jane sine venner reiser sin vei dagen etter, takker de henne for eventyret, og sier de håper å komme tilbake på besøk snart. Men Jane grubler fremdeles over hva slags gave hun burde skaffe til Tarzan for å feire bryllupet deres, spesielt smykker. Men Terk minner henne om en tidligere hendelse hvor Tarzan forsøkte å skaffe henne en diamant:
Sternberg (böhmisk adelsslekt)
Riksgrevene fra Sternberg (tysk: Reichsgrafen von Sternberg, tsjekkisk: Šternberkové eller ze Šternberku) er en av de eldste adelsslekter fra Böhmen. Slekten er første gang nevnt i 1167. Slektens sete er fortsatt slottet Burg Český Šternberk, som første gang er nevnt omkring 1242. Slekten hørte til det böhmiske herskapet og var representert i den böhmiske Landdagen. De var en av de mektigste familiene i kongedømmet Böhmen og i markgrevskapet Mähren.
Bream Head
Bream Head er et klippeframspring på østkysten av Northland på Nordøya på New Zealand. Klippeframspringet ligger i enden av en 30 km lang halvøy som stikker ut i Stillehavet sørvest for Whangarei. Øygruppa Hen and Chicken Islands ligger 12 km utenfor.
Bream Head, som utgjør en framstående klippe med en høyde på rundt 490 m, er restene av en vulkan fra miocentiden. Klippen danner den nordlige utstrekningen til Bream Bay, og vokter innløpet til Whangarei Harbour, som er en naturlig havn som går innover mot nordvest. Oljeraffineriet på Marsden Point ligger på motsatt side av havna, rundt fem kilometer mot vest. Like nord for Bream Head ligger en lengre sandstrand som heter Ocean Beach.
Moussa Savadogo
Moussa Savadogo (født 8. april 1959) er en malisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i de innledende rundene på 200 meter.
9-spors magnetbånd
9-spors magnetbånd er en type magnetbånd som ble lansert av IBM i 1964 for bruk på stormaskinene IBM System/360. Magnetbåndet er 12.7 mm bredt og har samme format som IBM 7 track som det erstattet. Det har åtte dataspor for 8 biter og et spor for paritetsbit. Data blir lagret i et 8-biter EBCDIC tegnsett.
Hallingkast
Hallingkastet regnes som et av høydepunktene i framføringa av hallingdansen. Hallingkast er en akrobatisk prestasjon, og det har i mange år blitt konkurrert om hvem som kan sparke høyest (gjøre det høyeste rundkastet) – historiske kilder fra nyere tid forteller om dansere som har nådd bortimot tre meter opp i været.
Hallingkastet tar utgangspunkt i et rundkast og et saksespark, utført mens danseren kaster seg bakover. Til sammen gjør dette at danseren får oppdrift nok til å nå høyt.
Kunststykket er å treffe en hatt med den ene foten («sparke hatten»). Hatten henger på en stav (som vanligvis holdes av ei jente), og skal helst fly av gårde så langt som mulig. Vinneren bestemmes av hvilken hallingdanser som har det høyeste kastet. Det er vanlig at danseren sjøl avgjør høyda på hatten før han gjør kastet.
Hallingkastet kan utføres på to måter, med og uten stempling. Stempelkastet regnes som det gjeveste, og navnet tilsier at danseren når golvet med føttene samla (han «stempler» i golvet).
Marsden Point
Plan om jernbaneutbygging
Helt fra 1970-tallet har det vært fremmet forslag om å bygge en sidelinje, kalt Marsden Point Branch, fra jernbanelinjen North Auckland Line for å yte transporttjenester både til de ulike virksomhetene i Marsden Point-området samt en dypvannshavn det er reist forslag om bygge. Fra og med 2007 startet arbeidet med å sikre byggegrunn for en fremtidig linjetrasé.
De spanske Jomfruøyer
De spanske Jomfruøyer (også kjent som De puertorikanske Jomfruøyer) utgjøres primært av øyene Culebra og Vieques. De er en del av Puerto Rico, et uinnlemmet territorium tilhørende USA. Øyene ligger øst for hovedøyen Puerto Rico og vest for De amerikanske Jomfruøyer.
Øyene har et areal på 378,2 km² og folketallet er 11 119. Den største byen er Isabel Segunda med en befolkning på 1 459. US Navy hadde tidligere en base på Vieques.
Puertoricansk turistlitteratur bruker navnet De spanske Jomfruøyer, men de fleste kart og atlaser beskriver ikke disse øyene som del av Jomfruøyene. Som del av Puerto Rico er øyene amerikansk territorium. De tilhørte Spania før den spansk-amerikanske krigen i 1898. Spansk er fortsatt det dominerende språket selv om engelsk også er vanlig. Til forskjell fra De amerikanske og De britiske Jomfruøyer som har venstrekjøring, har De spanske Jomfruøyer høyrekjøring.
Hovedøyene i gruppen er Culebra og Vieques og dessuten finnes en lang rekke mindre øyer og skjær. Andre øyer nær Puerto Ricos strender er Icacos, Cayo Lobo, Dayo Diablo, Palomino, Palominito, Ramos, Pinerio og Cayo Lobo. Nær Culebra ligger Cayo de Luis Pena.
Jangsu av Goguryeo
Jangsu var eldste sønn av Gwanggaeto den store, og regjerte på en tid da Goguryeo var på høyden av sin makt, som bygde på farens territorielle ekspansjon. Hans posthume navn betyr «langt liv».
Tidlig periode
Jangsu brukte det meste av tiden til å begynne med å stabilisere riket som så raskt hadde ekspandert som en følge av farens erobringer. Jangsu hadde fått bygd en fantastisk grav for sin far, sammen med en fire meter høy gravstein (Gwanggaetosøyla fra 414) der farens erobringer ble inngravert. Gravsteinen og gravstedet var så stort at 330 mennesker var engasjert på fulltid for ta vare på graven. Jangsu hadde engasjert mennene fra ulike regioner av landet og med ulik stammebakgrunn for å vokte og holde rent. Dette skulle demonstrere den raske konsolideringen av riket og kongens makt.
I 427 flyttet han hovedstaden fra Gungnaefestningen til Pyeongyang (dagens Ji'an ved den kinesisk-koreanske grensa). Flere årsaker lå bak, dels for å forberede seg til offensiven mot Baekje og Silla i sør, dels for å etablere en større og prektigere hovedstad mer passende for det nye og større riket. Etter å ha flyttet hovedstaden sørover, bestemte kong Jangsu seg for å fortsette i farens fotspor; å erobre land.
Nordvestre felttog
Kina ble på denne tiden invadert av wu hu-folket og inndelt i sekstenkongerikene. Senere Yan som lå der Liaoningprovinsen ligger i dag, ble slått så grundig av Gwanggaeto den stores hær at hele riket kollapset i 408. Etter Senere Yans fall, dro den hankinesiske Murong-klanen fra Xianbei nordover og etablerte nordlige Yan. Men dette var ingen march for det nordlige Weidynasti (Xianbei) som samlet det meste av det nordlige Kina. Deretter begynte nordlige Yan å søke en allianse med Goguryeo, som var mektigere enn seg selv og som kunne kjempe mot nordlige Wei. I 436 kom kavaleri fra Goguryeo til nordlige Yan og drev tilbake soldatene fra Xianbei.
Det tidlige Song-dynasti som var fiender med nordlige Wei, oppmuntret både nordlige Yan og Goguryeo som rivaliserende nasjoner av Wei. Planen om å så fiendskap lyktes ikke da Jangsu vendte seg mot dem og ødela nordlige Yan i 438. Han erobret hele regionen og holdt eks-kongen fanget. Songhoffet ble rasende og advarte kong Jangsu om at kongens død ville bety krig. Jangsu ignorerte advarselen og henrettet kongen. Song sendte en armé mot Goguryeo, men ble enkelt slått tilbake. Freden hersket det kommende året etter at Jangsu sendte 800 hester som en gave til Songs keiser, som oppfordring til krig mot nordlige Wei, slik at Goguryeo kunne konsentrere seg om Baekje og Silla mens de to kinesiske statene kjempet mot hverandre. Jangsu oppmuntret Song til å invadere Wei i 459 etter å ha sendt en last med armbrøst, gull og sølv. Weiregjeringen ble opphisset da dette ble kjent, men måtte holde på freden med Goguryeo for å kunne forsvare seg mot Song og Rouran. Jangsu så fordelene ved å ha et avklart forhold til Wei med tanke på den kommende krigen mot Baekje, så de to rikene etablerte formelle forbindelser i 435.
Ekspansjon sørover
I 472 sendte kong Gaero et brev til keiseren av nordlige Wei, der han skriver at han har problemer med å kommunisere med Wei på grunn av Goguryeos stadige invasjoner, og inviterte til en militær allianse mot Goguryeo.
Kong Jangsu ventet på at en mulighet skulle åpne seg for en krig sørover på Koreahalvøya mot Baekje og Silla. Resultatet ble at Jangsu i all hemmelighet planla angrepet mot Baekje, som tross tapene mot Gwanggaeto den stores invasjoner holdt seg med en betydelig hær. For å forvirre Baekje sendte han buddhistmunken Dorim, som oppsøkte kong Gaeros hoff med det hemmelige målet å bidra til korrupsjon og forvirring før invasjonen. Kong Gaero likte Dorim, og spilte baduk med han hver dag, og kunne der også overtale Gaero til å bruke enorme summer på konstruksjonsprosjekter, heller enn på hæren.
I 475 startet kong Jangsu sin fullskala invasjon fra land og sjø med tilsammen 30 000 soldater mot det nå ustabile Baekje. Dorim klarte med hell å skaffe seg informasjon om kongedømmet på forhånd, og for Gaero kom angrepet overraskende. Jangsu hadde alle fordelene og fortsatte mot Baekjes hovedstad Wiryeseong som enkelt ble erobret. Gaero ble tatt til fange og brakt til Achafestningen, der han ble drept av to Baekjeavhoppere til Goguryeo. Dorim unnslapp i live. Jangsu brente ned hovedstaden, sammen med flere andre byer som ble erobret. Baekje flyttet hovedstaden til Ungjin (dagens Gongju) for å holde kongedømmet i live. Krigen gav Goguryeo mer eller mindre kontroll over elvedalen som Hanelva renner igjennom, Baekjes gamle kjerneland. Elvedagen var viktig både kommersielt og for å ha den militære makta over Koreahalvøya. Baekjes sterke posisjon de siste 500 årene skyldes nettopp kontrollen over denne elvedalen.
Forholde til Kina og Rourans
I 479 sendte Jangsu en representant til Rouran for å etablere en forbindelse. Resultatet var at Khagan gav fra seg enorme territorium i dagens Mongolia. Etter å ha inngått fred med rouranerne, angrep Jangsu khitanerne, på den tiden en gren av Xianbeiføderasjonen.
Etter khitanernes overgivelse til Goguryeo, sendte Jangsu gaver til både nordlige Wei og det sørlige Qi-dynasti, som erobret over halve Kina etter å ha kastet Song-Kina i 479. Både Qi og Wei forsøkte å knytte tettere bånd med Goguryeo. Weis keisere behandlet Goguryeos utsendinger som om de var likeverdige kinesiske utsendinger. Men kong Jangsu beholdt sitt gode forhold til Qi, noe som ikke falt i god jord hos keiser Wei Xiaowendi i nordre Wei. Til slutt gav keiseren ordre om å kidnappe delegaten fra Goguryeo før han nådde Qi sin hovedstad. Jangsu sendte en ny delegat til Qi, og nordre Wei kunne ikke hindre Jangsu fra å overlate det sørlige dynastiet til å angripe.
Samtidig som han kommuniserte med begge de kinesiske rikene plyndret han japanske gaver til de sørlige dynastiene. Så vel som kong Gaero, som sendte brev til Wei der han bad om soldater, klaget også monarkene i Silla, Gaya og Japan over Goguryeos raskt økende makt i Øst-Asia, en makt som nå innebar kontroll over flere staters utenrikspolitiske forbindelser i regionen.
Død og arv
Kong Jangsu døde 491, 97 år gammel. Hans tempelnavn betyr «langt liv» på hanja. Under Jangsu var Goguryeo på høyden av sin makt, og strakk seg fra Mongolia til Chungju.
Sammen med sin far, Gwanggaeto den store refereres han av og til som kong Jangsu den store.
Georges Mauduit
Georges Mauduit (født 3. desember 1942) er en tidligere fransk alpinist.
Karrierens høydepunkt kom under VM 1966 i Portillo, da han tok sølv i storslalåm bak landsmannen Guy Périllat. To år senere ble han nummer ni i storslalåm under OL 1968 i Grenoble.
Anwon av Goguryeo
Anwon av Goguryeo (født ?, død 545 ) var den 23. konge i det koreanske kongedømmet Goguryeo.
Anwon var yngere bror av kong Anjang, og det er sagt om han at han både var høy og vis. Han overtok kongeembedet fordi Anjang døde uten arvinger. Han var foreslått av keiser Gaozu av Liang.
Etter tre måneder sendte weikeiseren ham flere titler og gaver.
De to koreanske kongedømmene Baekje og Silla hadde etablert en allianse som svar på Goguryeos trussel, noe som førte til en balansert fred. Den eneste konflikten i Anwons regjeringstid skjedde i 540, da Baekje beleiret Usangfestningen. Men Anwon sendte 5 000 kavalerister som drev angriperne vekk.
Goguryeo ble plaget av flere naturkatastrofer under Anwon, oversvømmelser, jordskjelv orkaner og epidemier, tørke og grashoppesvermer.
Anwons første dronning fødte ingen barn. Så etter tre år på trona utpekte han den første sønnen til sin andre kone, til kronprins (prins Pyeongseong, senere kong Yangwon). I Anwons siste år som konge oppstod det en maktkamp mellom hans andre og tredje kone om hvilken sønn som skulle bli kronprins.
Aristokratiet delte seg i to leire, og det kom til et voldelig oppgjør der kongen trolig ble drept. Dette svekket kongemakten og Goguryeo.
Anwon fikk det posthumne navnet Anwŏn.
Guðmundur Pétursson
Guðmundur Pétursson (født 24. november 1986) er en islandsk fotballspiller for Breiðablik. Han er angrepsspiller, og har også spilt for KR Reykjavik og Sandefjord i løpet av sin karrière.
Qianlings tekstløse stele
Qianlings tekstløse stele (kinesisk: 乾陵无字碑, pinyin: Gānlíng wú zìbēi) er en stele fra Tangdynastiet (618–907) for Kinas eneste kvinnelige keiser Wu Zetian (624-705), reist ved hennes grav. Qianlings tekstløse stele er enestående ved det at den ikke har noen inskripsjoner. Grunnen til at Wu Zetians stele ikke har noen tekst er at hun i sitt testamente uttrykte «Mine prestasjoner og feil må vurderes av senere generasjoner, derfor skal det ikke være tekst på min stein» (己之功过，留待后人评说 ).
Qianlings tekstløse stele står på østre side av prosesjonsveien som løper mot gravkomplekset Qianling der Wu Zetian er begravet sammen med sin ektemake keiser Gaozong. På vestre side av prosesjonsveien er det en motsvarende stele for keiser Gaozong, men hans stele er gravert med tekster om hans meritter i livet, noe som var skikken. Og det var keiserinne Wu Zetian som hadde forfattet den teksten.
Qianlings tekstløse stele er 7,53 m høy, 2,1 m bred og 1,49 m dyp og veier 98,8 tonn. Det er åtte drager utskåret i toppen på steinen. Stelen er uthugd i ett stykke. Qianling, med Qianlings teksløse stele, ligger 75 km nordvest for Xi'an i Kina.
Senna spectabilis
Senna spectabilis er et lite, løvfellende tre i erteblomstfamilien.
Blomsterstanden er en stor, forgrenet topp med mange duftende blomster. Den blir 15–30 cm lang, mer sjeldent 90 cm. Blomsterknoppene er omgitt av 5 hårete høyblad. Begerbladene er oransjegule; de to ytterste er hårete, og de tre innerste større og snaue. Kronbladene er gule, spatelformede og 2–3,5 cm lange. Det er 7 store pollenbærere og 3 små, sterile (staminodier). Frukten er en sylindrisk eller flat belg, 18–25 cm lang, 1 cm bred og med 50–70 frø.
Senna spectabilis vokser vilt i Mexico, Karibia og Mellom- og Sør-Amerika. Arten blir dyrket som prydtre i hager og langs gater i alle tropiske land. I Uganda brukes den til å markere eiendomsgrenser.
Lapule Tamean
Lapule Tamean (født 17. september 1962) er en papuansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i de innledende rundene på 200 meter.
The Amazing Race 13
Søsknene Nick og Emily "Starr" Spangler vant den trettende sesongen av The Amazing Race. Hvis man ser bort fra The Amazing Race: Family Edition, er Starr den yngste personen til å vinne The Amazing Race, med alder på 21 år.
Produksjon
The Amazing Race 13 strakk seg 64 000 km gjennom åtte land på fem kontinenter i løpet av 23 dager. Innspillingen startet 22. april 2008 og avsluttet 14. mai 2008. Kappløpet besøkte tre land som tidligere ikke var besøkt: Bolivia, Kambodsja og Kasakhstan.
Denne sesongen ble den første sesongen hvor et lag som ble eliminert, ikke var til stede ved målstreken for å heie på de tre finalelagene. Dallas, som deltok med sin mor Toni, mistet passet sitt og lagpengene i den tiende etappen i Russland. Dallas fortalte i et intervju etter at kappløpet var ferdig at tapet av passet og pengene var delvis forårsaket av skifting av batteri i mikrofon av produksjonen. Passet ble til slutt levert inn ved den amerikanske ambassaden i Russland, men det var likevel for sent for ham og hans mor for å stå med de andre lagene ved målstreken.
Andrew & Dan avslørte i et intervju at det var en U-sving tilgjengelig i den niende etappen, men at den ikke ble benyttet og dermed ikke vist på TV.
The Amazing Race 13 ble den første sesongen siden U-sving ble introdusert at U-sving ikke ble benyttet i løpet av kappløpet.
Casting
Søknadsfristen for denne sesongen, gikk ut 27. november 2007.
Ved pit-stop i den fjerde etappen, dukket John Keoghan, faren til programleder Phil Keoghan, opp som lokal vert ved pit-stop.
Denne sesongen er den eneste sesongen som ikke var representert i The Amazing Race: Unfinished Business og The Amazing Race: All-Stars.
I et intervju etter kappløpet, ble det avslørt at Starr og Dallas, som deltok på forskjellige lag, hadde hatt et langdistanseforhold i seks måneder etter at innspillingen var ferdig.
Resultat
Følgende lag deltok i kappløpet, med deres relasjon på det tidspunktet innspillingen foregikk.
Etappe 1 (USA → Brasil)
Tilleggsoppgaver:
Etappe 2 (Brasil)
I denne etappens Veivalg, måtte lagene velge mellom Beach It (Strand det) eller Docket (Søk det). I Beach It, måtte lagene dra til Pecém Beach. Der måtte lagene flytte en tradisjonell, brasiliansk seilbåt kjent som jangada ved å plassere stokker under den og rulle den over stranden til et innløp for å motta neste ledetråd. I Docket, måtte lagene dra til havnen i Pecém. Der måtte lagene søke i en database etter en spesifikk ID-nummer etter en container som inneholdt deres neste ledetråd. I sesongens første Veisperring, måtte et lagmedlem finne navnet på deres neste destinasjon, som var gjemt blant flere reklameanonnser som er malt på veggen av Parque de Vaquejada Gera Arruda. Når de hadde funnet den rette reklamen, ville en maler gi dem neste ledetråd.
Tilleggsoppgave:
Etappe 3 (Brasil → Bolivia)
I denne etappens Veivalg, måtte lagene velge mellom Musical March (Musikal Marsj) eller Bumpy Ride (Humpete Tur). I Musical March, måtte lagene gå til tre forskjellige plazaer (Plaza del Estudiante, Plaza Bolivia and Plaza Isabela la Católica) flere kvartaler fra hverandre. Ved plazaene, måtte lagene samle og lede et musikkorps gjennom byen til en korpsleder ved Plaza Abaroa. Der kunne lagene bytte korpset mot deres neste ledetråd. I Bumpy Ride, måtte lagene gå til Mercado de las Brujas. Der måtte lagene velge en tresykkel og sitte på dem ned de bratte brosteinsgatene til Plaza Abaroa for å motta neste ledetråd. I denne etappens Veisperring, måtte et lagmedlem lære seg seks brytetrekk av en luchadoras kalt Fighting Cholitas (cholitas luchadoras). Etter å ha utført trekkene riktig i ringen, ville de få neste ledetråd. Hvis de mislyktes å utføre trekkene i ringe, måtte de gå tilbake og trene med sin Fighting Cholita igjen før de kunne gjøre et nytt forsøk.
Tilleggsoppgaver:
Etappe 4 (Bolivia → New Zealand)
I sesongens første Snarvei, måtte lagene dra til Sky Tower. Der måtte lagene klatre opp masten av Sky Tower for å hente en Travelocity-hagenisse. Første laget som gjennomførte oppgaven, vant Snarveiledetråden og fikk en helikoptertur til Pit-Stop. I denne etappens Veisperring, måtte et lagmedlem finne en māori, blant flere hundre krigere som utførte den tradisjonelle haka-dansen, som hadde en Tā moko-tatovering lik den som var avbildet i ledetråden deres. Når de hadde funnet den riktige krigeren, ville de få neste ledetråd. I denne etappens Veivalg, måtte lagene velge mellom Matter Of Time (Spørsmål om tid) eller Matter Of Skill (Spørsmål om ferdighet). I Matter Of Time, måtte lagene dra til Kiwi Orchard Farm i Te Puke. Der måtte lagene bruke føttene til å knuse en tønne med kiwi til å produsere 12 liter juice. Når de hadde fått nok juice, måtte hver lagmedlem drikke et glass med juice for å få neste ledetråd. I Matter Of Skill, måtte lagene dra til Blokart Heaven i Tauranga. Der måtte lagene sette sammen to Blokarts, og hvert lagmedlem måtte kjøre tre runder rundt en bane for å motta neste ledetråd.
Tilleggsoppgaver:
Etappe 5 (New Zealand → Kambodsja)
I denne etappens Veivalg, måtte lagene velge mellom Village Life (Landsbyliv) eller Village Job (Landsbyjobb). I Village Life, måtte lagene hente et sett med leketenner fra en tannlege, en dukke fra en skredder og en basketball fra en flytende basketballbane, alle på Tonlé Sap. Hvert lagmedlem måtte kaste en basketball i en basketballkurv før de kunne returnere til havnen i Siem Reap og levere tingene de hadde hentet for å motta neste ledetråd. I Village Job, måtte lagene dra på Tonlé Sap og finne to fulle kurver med fisk fra fiskefelt. Når de hadde funnet dem, måtte de dra til havnen i Siem Reap og levere fangsten for å motta neste ledetråd. I denne etappens Veisperring, måtte et lagmedlem gå inn i Angkor Vat og finne et ekkokammer, et kammer der man kan lage ekko i rommet hvis man slo seg på brystet. De kunne deretter plukke opp en steinfrise som viste deres neste ledetråd på baksiden.
Tilleggsoppgave: