cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ørja
Ørja er ei øy i Senja kommune i Troms og Finnmark. Øya ligger i Andfjorden, sørvest for Grunnfarnes på Senja. Ørja var tidligere fiskevær, med bosetting i mange hundre år. Størst var aktiviteten rundt 1900, da det bodde 21 mennesker på øya. Siden 1919 har imidlertid øya vært fraflyttet.
Johnny Blue
«Johnny Blue» var den vesttyske sangen i Eurovision Song Contest 1981 og ble framført på tysk av Lena Valaitis. Opphavsmenn var Ralph Siegel og Bernd Meinunger.
Den ble framført som tredje låt om kvelden (etter Tyrkias Modern Folk Üçlüsü og Ayşegül Aldinç med «Dönme Dolap» og før Luxembourgs Jean-Claude Pascal med «C'est peut-être pas l'Amérique»). Da avstemningen var ferdig, hadde den fått 132 poeng, hvilket ga den en andreplass blant 20 deltakere.
Sangen er balladen om den titulære Johnny Blue, en blind gutt som blir skydd av andre barn på grunn av sitt handikapp. Han får en gitar og lærer snart hvordan han skal spille på den, skriver populære sanger hvor han oppmuntrer andre til å overvinne sine problemer og på den måten oppnår den berømmelsen og populariteten som alltid hadde vært hans rette.
Valaitis spilte også inn sangen på engelsk under samme tittel.
Sangen har blitt noe av en favoritt i Tyskland og fikk en niendeplass i en Best of Eurovision-avstemning i 2006.
Norsk versjon
Den norske tittelen er også «Johnny Blue».
Rinøyvåg
Rinøyvåg er ei grend på Rinøya i Lødingen kommune i Nordland. Stedet ligger i Lødingen Vestbygd, ca. 2 mil fra europavei 10. Det bor ca. 20 personer på øya, fra 10 år til godt over 80 år.
Næringsvirksomhet
På Rinøya drives det innen sjøveis transport og opplevelsesturer i nærområdet. I tidligere tider var fiskerier og vågehvalfangst den mest vanlige næringsveien for øyas befolkning. Øyas sørside ligger mot Vestfjorden, mens øyas nordside ligger mot Hestfjorden.
Samferdsel
Rinøyvåg og Rinøya har veiforbindelse til kommunesenteret Lødingen. 20. juni 1960 fikk stedet fergeforbindelse til Lødingen. Ferga la i begynnelsen til ved Fenesbruket i Rinøyvåg - fergekaia ble først tatt i bruk rundt 23. oktober 1962. Fergeforbindelsen ble erstattet av daværende riksvei 837 (nå fylkesvei 837) og Kanstadstraumen bru 12. desember 1976.
Duck Creek kraftverk
Duck Creek kraftverk er et varmekraftverk i Fulton County, delstaten Illinois, USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 441 MW, fordelt på 1 blokk/turbin. Operatør er Ameren Energy Gen Co. Brenselkilden er kull.
Prepona
Prepona er en slekt av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er store, kraftige og fargerike sommerfugler med rask flukt som ofte holder seg oppe i trekronene.
Utseende
Store (vingespenn gjerne 70 – 120 mm) sommerfugler med påfallende kraftig kropp. De er de kraftigst bygde av dagsommerfuglene, og sterke flyvere. Hodet er stort og bredt, antennene er tynne og minst så lange som halve forvingen. Vingenes overside er mørk med et glinsende, grønt eller blåaktig midtfelt, mens undersiden er lyst grå eller gråbrun med svarte siksak-streker og små øyeflekker langs ytterkanten.
Levevis
Prepona-artene er raske flygere, ofte ganske sky og vanskelige å fange eller studere på nært hold. Disse sommerfuglene besøker sjelden blomster og holder seg mest mellom trekronene, men de kan komme ned til bakken for å drikke fra råtnende frukt, møkk, åtsler eller lignende. Særlig hannene er territorielle og aggressive, og bruker vingenes takkede kanter som våpen når de kjemper i luften. De slåss også om gode matkilder, for eksempel trær der sevje flyter ut. De slående fargene synes bare når sommerfuglene flyr, når de lukker vingene er de som oftest kamuflasjefarget. Larvene lever på forskjellige busker og trær.
Escenic
Escenic var et programvareselskap som -- i samarbeide med sitt moderselskap, CCI Europe -- utviklet multi-kanal publiseringsplatformer for media- og merkevarehus. Escenic og CCI var utviklere av publiseringssystemet CUE som benyttes av mediahus til å publisere til nettet, smarttelefoner, sosiale medier, apper, til print med mer.
Escenic hadde sitt hovedkvarter i Oslo, og hadde også en utviklingsavdeling i Dhaka, Bangladesh.
Escenic ble grunnlagt i 1999 for å levere publiseringsystem (CMS) til medieselskaper som ville publisere til nettet. I 2008 ble Escenic kjøpt av Vizrt, som solgte selskapet til CCI Europe i 2013. Sammen har Escenic og CCI utviklet CUE, et verktøy for å lage og distribuere nyheter og annet, som ble lansert i 2016.
Svelvik Idrettsforening
Svelvik Idrettsforening (stiftet 2. mai 1913) er et idrettslag fra Svelvik i Drammen kommune. A-laget i fotball spiller i 2017 i 4. divisjon.
De jobber også med å bli en kvalitetsklubb. Her er målet å stimulere til god klubbutvikling som vil forsterke helheten. En godt strukturert klubb som tiltrekker seg frivillige og gir grobunn for sunn barne- og ungdomsidrett.
Janos Bolyai
János Bolyai (født 15. desember 1802, død 27. januar 1860) var en ungarsk matematiker, best kjent for sine arbeider innenfor ikke-euklidsk geometri. I ikke-euklidske geometrier forkaster man eller forsøker å finne andre alternative formuleringer av Euklids parallellaksiom.
Filipkors
Filipkors er et symbol som består i et liggende latinsk kors. Det fortelles i en tradisjon at apostelen Filip ble korsfestet på et kors som lå på bakken, og denne tradisjonen gav opphav til navnet.
Janos Bolyai
Bolyai ble født i Kolozsvár i Transilvania (i dag Cluj-Napoca, Romania), og han var sønn av matematikeren Farkas Bolyai.
Kista tunnelbanestasjon
Kista tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den trafikkeres av T-bane 3 (blå linje), og er den eneste stasjonen på denne linjen som ligger over bakkenivå (på en viadukt).
Strandhugg paa Kavringen
Strandhugg paa Kavringen er en 65 minutter lang norsk film fra 1923, som er gått tapt.
Filmens manus var skrevet av Gunnar Nilsen-Vig, som også regisserte den. Egil Sætren hadde ansvaret for Dekorasjoner, mens Svein Lysell, Lizzie Florelius, Katja Wallier og Leif Enger (også ansvar for sminke) hadde hovedrollene. Chat Noirs ballett medvirket også.
Handlingen har flere likhetstrekk med Ludvig Holbergs kjente komedie Jeppe på Bjerget.
Innhold
En stakkarslig mann blir sendt for å kjøpe fisk av sin kone. På veien til fiskemarkedet tar han seg en kraftig rangel, og bruker opp pengene han skulle kjøpt fisk for. Mannen tør ikke dra hjem uten fisk, og tyvlåner en liten båt med fiskesaker i for å prøve fiskelykken. Han får ikke fisk, og drikker resten av drikkevarene han har igjen, før han sovner i båten. Mens han sover drømmer han at han gjør strandhugg på Kavringen, hvor han opplever mange forunderlige ting. Når han våkner treffer han sin kone, og mysteriene han opplevde i søvne blir løst av hans kone med slående argumenter.
Louise Windsor
Louise Windsor (født Louise Alice Elizabeth Mary; 8. november 2003 på Frimley Park Hospital i Surrey) er et medlem av den britiske kongefamilien.
Hun er datter av prins Edward, som er dronning Elizabeths yngste sønn, og av grevinne Sophie. Louise er nummer 15 i arvefølgen til den britiske tronen.
Louise omtales formelt som Lady. Det har vært diskusjon rundt dronningens valg av Louises tittel, ettersom hun egentlig skulle hatt tittelen Hennes Kongelige Høyhet Prinsesse Louise av Wessex, på samme måte som prins Andrews døtre er prinsesser. Det har likevel ikke blitt gjort noen endring av tittelen.
Miro International
Miro Inrernational er et australsk firma som lager Jango, tidligere Mambo CMS. De har også utgitt Mambo Open Source, tidligere Mambo Open Source. Det ble stiftet i mars 2000, av Peter Lamont.
Lemmingvær
Lemmingvær er ei øy i Senja kommune i Troms og Finnmark. Øya ligger vest for Stonglandet og sørøst for Skrolsvik på Senja. Øya er flat og myrlendt. Lemmingvær er bebygd, men fraflytta.
Lemmingvær og småøyene rundt er vernet som landskapsvernområde. I perioden 1. mai – 31. juli er det forbudt å gå i land på den sørligste delen av øya og de andre øyene i verneområdet.
Ragnhild Berstad
Ragnhild Berstad (født 21. juni 1956 i Oslo) er en norsk musiker og komponist som har komponert kammermusikk, soloverker, og en rekke verk for orkester- og kor. Hun har vært medlem av Norsk Komponistforening siden 1995, og er styremedlem i Notam – Norsk nettverk for Teknologi, Akustikk og Musikk.
Biografi
Ragnhild Berstad tok først utdannelse som gitarlærer. Etter å ha arbeidet i flere år som gitarist og musikkpedagog, startet hun på et studium i musikkteori ved Universitetet i Oslo. Der traff hun Lasse Thoresen og Olav Anton Thommessen ved Norges musikkhøgskole, som oppmuntret henne til å arbeide videre med komposisjon. Da hun ble uteksaminert i 1997 var hun allerede en etablert komponist, tatt opp i Norsk Komponistforening. Hennes første bidrag til en CD-utgivelse kom med verket Verto, komponert i 1992, som ble utgitt på CD-en Definitely Pling-Plong (1995).
Berstad blander alltid elektroniske og akustiske instrumenter, fordi hun mener at de to lydbildene komplementerer hverandre. Hun har uttalt at all hennes musikk begynner med lytting; at hun begynner med en veldig intuitiv prosess, men deretter utfordrer det intuitive materialet med hjelpemidler som logaritmer, kalkulator og millimeterpapir. Ofte velger hun latinske titler på verkene sine fordi språket ikke er bundet til en bestemt nasjon, men kan regnes som alles språk.
Berstads musikk vært fremført på en rekke musikkfestivaler i inn- og utland, blant annet ISCM Verdensmusikkdagene 1997 i Seoul med verket Respiro, Ultimafestivalen 1999 med verket Toreuma, Focus! 1998 i New York, Bourges festival for elektroakustisk musikk i Frankrike, Internasjonal Rostrum i Paris og Numus i Aarhus.
For verket Emutatio, skrevet til EBUs markering av tusenårsskiftet, mottok hun i 2001 Edvard-prisen. Samme år ble hun tildelt Statens garantiinntekt for kunstnere, og i 2008 fikk hun Arne Nordheims komponistpris.
Til Oslo Internasjonale Kirkemusikkfestival 2012 stilte Berstad med et nyskrevet Requiem som ble fremført av Det Norske Solistkor og Oslo Camerata.
Høsten 2014 ble verket Cardinem urframført av Klangforum Wien på Ultimafestivalen i Oslo. Verket er bestilt av Klangforum Wien til deres Giacinto Scelsi Revisited-prosjekt. Verket ble samme høst framført på Transart-festivalen i Bolzano og ved Dresdner Festival der Zeitgenössischen Musik.
Komposisjoner
Årstallet angir når verket ble skrevet
Det syriske sosiale nasjonale parti
Det syriske sosiale nasjonale parti, eller SSNP (arabisk: الحزب السوري القومي الاجتماعي‎, eller: al-Hizb as-Sūrī al-Qawmī al-Ijtimā'ī) er et sekulært nasjonalistisk parti i Syria og Libanon. Partiet jobber for etablering av et såkalt Stor-Syria, som skulle dekke hele Den fruktbare halvmåne og inkludere dagens Syria, Libanon, Irak, Jordan, Israel, Den palestinske selvstyremyndigheten, Kypros, Kuwait, Sinai, det sørlige Tyrkia og deler av det sørvestlige Iran. Partiet er den nest største politiske grupperingen i Syria, etter Ba'ath-partiet, og har over 100,000 medlemmer.
Partiet ble grunnlagt i Beirut i 1932 og har siden spilt en viktig rolle innen libanesisk politikk, blant annet gjennom kuppforsøk i 1949 og 1961. Under Israels invasjon av Libanon i 1982 kjempet de mot de israelske styrkene, og allierte seg i sammenhengen med Amal-bevegelsen og Hizbollah. I Syria ble partiet betydelig i 1950-årene, og har siden økt i oppslutning. I 2005 ble det legalisert og ble med i Ba'ath-partiet.
Ronnie Johanson
Ronnie Johanson (født 1. desember 1940) er en norsk sakprosaforfatter, humanist og ateist.
Bear Stearns
Bear Stearns var en av verdens største investeringsbanker, med hovedkontor i New York. Banken tapte svært mye penger i de tidlige fasene av finanskrisen som startet høsten 2007, og måtte reddes 17. mars 2008. Den ble da kjøpt av konkurrenten JP Morgan, og opphørte som selvstendig selskap. JP Morgan fikk låne 29 milliarder dollar på gunstige betingelser fra den amerikanske sentralbanken for å kjøpe opp Bear Stearn. Aksjonærene i Bear Stearns fikk 10 dollar per aksje. Så sent som i februar 2008 var aksjekursen 93 dollar per aksje.
Ronnie Johanson
I 2011-12 skrev han den første kritiske bok om Snåsamannen Joralf Gjerstad: Profeten fra Snåsa. En sterkt utvidet utgave, Snåsamannen - Helbredelsene, spådommene, løgnene kom i 2014. I 2015 ga han ut Nostradamus - Vismann som så fremtiden? Johansons svar er "nei".
Bear Stearns
Banken hadde 15.500 ansatte, og hadde kontorer i alle viktige finansbyer i verden. Den var grunnlagt i 1923, og ble børsnotert i 1985. Det var et av de mest suksessfulle meglerhusene i årene før sammenbruddet.
Ronnie Johanson
Johanson var redaktør av Hedningsamfunnets medlemsblad «Oss Hedninger Imellom» 1986-2000, og er æresmedlem av Hedningsamfunnet fra 2006. Han tok initiativet til og var blant stifterne av organisasjonen LIM (Likestilling – Integrering – Mangfold) i 2009, sammen med moderate og frafalne muslimer som Shakeel Rehman, Lily Bandehy, Walid al-Kubaisi, Nefise Özkal Lorentzen, Tina Shagufta Munir Kornmo og Sylo Taraku.
Siden 2018 har Johanson vært journalist i nettmagasinet Religionskritikk.no, der han har tre faste spalter. Blant dem petitspalten "Klipp og klapp"; utdrag fra denne og tidligere spalter kom i bokform i 2022.
Mexicos narkotikakrig
Mexicos narkotikakrig er en væpnet konflikt som foregår mellom rivaliserende narkotikakarteller og myndighetenes militære styrker i Mexico. Forsøket på å slå ned på narkotikatrafikken har ført til at flere ledere av narkotikakartellene er blitt arrestert, og dermed har konflikten økt i omfang med utstrakt forekomst av kidnappinger, vold og korrupsjon. Mexico er hovedåren for smugling av ulovlige narkotiske stoffer over grensen til USA fra Sentral- og Syd-Amerika.
Historie
På grunn av Mexicos geografiske plassering har landet lenge vært brukt som midtpunkt for narkotika, ulovlig innvandring og lignende bestemt for det amerikanske markedet fra Mexico, Sør-Amerika og andre steder. I løpet av 1980-tallet og tidlig på 1990-tallet var Colombias Pablo Escobar den viktigste eksportøren av kokain, og kontrollerte organiserte kriminelle nettverk over hele verden. Da myndighetene sør i Florida og i Karibien gikk hardere til verks, dannet colombianske organisasjoner partnerskap med Mexico-baserte menneskehandlere for å frakte kokain via Mexico til USA. Dette ble enkelt gjort fordi Mexico lenge hadde vært en viktig kilde til heroin og marihuana, og narkotikasmuglere fra Mexico hadde allerede etablert en infrastruktur som stod klar til å tjene Colombia-baserte menneskehandlere. I midten av 1980-årene var organisasjonene fra Mexico godt etablerte og pålitelige transportører av colombiansk kokain. I begynnelsen ble meksikanske gjenger betalt i kontanter for sine transporttjenester, men i slutten av 1980-årene ble meksikanske transportorganisasjoner og colombianske narkotikasmuglere betalt i form av varer. Transportører fra Mexico ble vanligvis gitt 35 til 50 % av hver kokainforsendelse. Denne ordningen innebar at organisasjoner fra Mexico ble involvert i distribusjon, så vel som at transporteringen av kokain gjorde dem til storstilte smuglere. Foreløpig har Sinaloa-kartellet og Golf-kartellet overtatt smugling av kokain fra Colombia til verdensomspennende markeder.
Over tid har maktbalansen mellom de forskjellige meksikanske kartellene variert som nye karteller dukker opp og eldre svekkes eller kollapser. Forstyrrelser i systemet, for eksempel arrestasjoner eller dødsfall av kartell-ledere, genererer blodsutgytelse som rivaler utnytter i maktfrafallet. Dette kommer enten av myndighetenes suksesser mot et bestemt kartell, noe som dermed gjør at karteller ofte forsøker å bruke rettshåndhevelse mot hverandre, enten ved å bestikke meksikanske tjenestemenn til å iverksette tiltak mot en konkurrent, eller at det lekker informasjon om en rivals virksomhet til den meksikanske regjeringen eller den føderale amerikanske etaten Drug Enforcement Administration (DEA). Mens mange faktorer har bidratt til en eskalering av volden, har sikkerhetsanalytikere i Mexico by sporet opprinnelsen til et arrangement mellom narkotikasmuglere og regjeringen som den gang var styrt av Partido Revolucionario Institucional (PRI), som mistet grepet om den politiske makten i Mexico på slutten av 1980-tallet. Kampene mellom rivaliserende narkotikakarteller begynte for alvor etter arrestasjonen av Miguel Ángel Félix Gallardo i 1989, som drev kokainvirksomheten i Mexico. Det var en pause i kampene på slutten av 1990-tallet, men volden har stadig blitt forverret siden 2000. Daværende president Vicente Fox sendte et lite antall soldater til Nuevo Laredo, på grensen mellom USA og Mexico, for å bekjempe karteller. Dette var en mislykket aksjon, og det er anslått at om lag 110 mennesker døde i Nuevo Laredo alene i løpet av perioden januar-august 2005, som et resultat av kampene mellom Golf- og Sinaloa-kartellene. I 2005 økte volden betraktlig da enda et narkotikakartell forsøkte å etablere seg i Michoacán.
Offentlige inngrep i 2006
Selv om volden mellom narkokartellene oppsto lenge før krigen begynte, hadde regjeringen generelt en passiv holdning til volden i 1990-årene og begynnelsen av 2000-årene. Dette endret seg 11. desember 2006, da den nyvalgte presidenten Felipe Calderón sendte 6,500 føderale soldater til delstaten Michoacán for å avslutte narkotikavolden der. Denne handlingen regnes som den første store aksjonen gjort mot kartellvolden, og anses generelt som utgangspunktet for krigen mellom regjeringen og narkotikakartellene. Calderón har fortsatt sine antinarkotikakampanjer, der det nå er ca. 45,000 soldater involvert, sammen med statlige og føderale politistyrker.
Intensitet
I april 2008 kom General Sergio Aponte, mannen ansvarlig for anti-narkotika-kampanjen i delstaten Baja California, med en rekke påstander om korrupsjon i politistyrkene i regionen. Blant hans påstander, uttalte Aponte at Baja Californias anti-kidnappingtropp faktisk samarbeidet med kriminelle organisasjoner, og at de mottok bestikkelser for å beskytte narkotikasmuglere. Disse beskyldningene om korrupsjon foreslo at fremgangen mot narkotikakartellene i Mexico har blitt motarbeidet og hindret på grunn av bestikkelser, trusler og korrupsjon. 26. april 2008, fant slaget mellom medlemmer av Tijuana- og Sinaloa-kartellet sted i byen Tijuana, Baja California, som etterlot 17 døde. Dette fører også til bekymring for at volden går videre inn til USA, ettersom Tijuana og en rekke andre grensebyer har blitt sentrale steder for vold i krigen. I september 2008 ble 8 sivile mennesker drept og over 100 såret i Morelia, da en rekke mistenkte kartellmedlemmer gikk til angrep med granater. I mars 2009, sendte president Calderón inn ytterligere 5000 meksikanske soldater til Ciudad Juárez. Det amerikanske sikkerhetsdepartementet (The United States Department of Homeland Security) har også sagt at de vurderer å bruke nasjonalgarden for å forhindre at narkovolden fra Mexico kommer over grensen til USA. Guvernørene i Arizona og Texas har bedt den føderale regjeringen om å sende ytterligere tropper fra Nasjonalgarden for å hjelpe de lokale politimyndighetenes innsats mot narkotikahandel. Ifølge National Drug Intelligence Center, er meksikanske karteller dominerende smuglerne og distributører av søramerikansk kokain, Mexico-produsert marihuana, metamfetamin og heroin. Mexicos karteller har eksistert i noe tid, men har stadig blitt kraftigere de siste årene med bortfallet av Medellin- og Cali-kartellene i Colombia. Nedleggelsen av kokainhandelensruten gjennom Florida presset kokaintrafikken til Mexico, som gjorde at meksikanske karteller ble enda sterkere i kokainhandelen.
Meksikanske karteller utvider hele tiden sin kontroll over distribusjonen av disse stoffene i områder kontrollert av colombianske og dominikanske kriminelle grupper, og det er nå antatt å omfatte det meste av USA. Østkysten av USA (hovedsakelig New York og New Jersey) har derimot sett liten dominans fra meksikanske narkotikakarteller. De meksikanske kartellene er ikke lenger bare mellommenn for Colombianske produsenter, men de er nå de mektigste innen organisert kriminalitet som dominerer narkotikahandelen i Amerika. Ifølge FBI, fokuserer meksikanske karteller bare på helsalg av narkodistribusjonen og etterlater detaljomsetningen av illegale rusmidler til gategjenger. Meksikanske karteller arbeider angivelig med flere gjenger, men hevder å ikke ta parti i USAs gjengkonflikter.
Meksikanske karteller kontroller store omeråder av meksikansk territorium og dusinvis av kommuner, og de har stor innflytelse i meksikansk politikk. Kartellene fører voldelige kamper om kontrollen over sentrale smuglingsveier fra Nuevo Laredo, til San Diego. Meksikanske karteller ansetter leiemordere og soldater, kjent som sicarios. Det amerikanske Drug Enforcement Administration rapporter om at meksikanske narkotika-karteller som i dag opererer langs grensen er langt mer sofistikert og farligere enn noen annen organisert kriminell gruppe i USA. Kartellene bruker granatkastere, automatiske våpen, skuddsikre vester og noen ganger Kevlar-hjelmer for å beskytte og forsvare seg mot rivaler eller myndighetene.
Karteller
Allianser eller avtaler mellom narkotikakarteller har vist seg å være svært sjeldne. Siden februar 2010 har de store kartellene blitt justert inn i to fraksjoner, med den ene integrert av Juárez-kartellet, Tijuana-kartellet, Los Zetas og Beltrán-Leyva kartellet, den andre fraksjonen integrert av Gulf-kartellet, Sinaloa-kartellet og La Familia-kartellet.
Liste over kjente karteller:
Kunstløp under Vinter-OL 2010 – Kvinner singel
Kvinnenes singelløp i Vinter-OL 2010 fant sted i Pacific Coliseum i Vancouver, Canada, den 23. februar (kortprogram) og 25. februar (friløp).
Kortprogram
Kortprogramskonkurransen ble avholdt den 23. februar 2010. Vinneren var Kim Yu-na fra Sør-Korea, som satte ny verdensrekord på 78.50 poeng.
Friløp
Friløpskonkurransen ble avholdt den 25. februar 2010.
Peterskors
Peterskors er et kristent korssymbol som har vært brukt i kirkekunsten, særlig den romersk-katolske. Peterskorset er et omvendt latinsk kors, det vil si et kors med tverrbjelken nede på hovedstammen og ikke oppe.
Peters gjerninger, et apokryfisk skrift fra oldkirken som skildrer de kristne apostlenes liv etter Apostlenes gjerninger i Bibelen, forteller at apostelen Peter ble henrettet i Roma, og at han da bad om å bli korsfestet med hodet ned for å vise respekt for Jesus. På den måten oppstod forestillingen om det oppnedvendte peterskorset som symbol for apostelen Peter. Også to nøkler har vært brukt som symbol, eventuelt kombinert med peterskorset.
Peterskorset brukes innen katolisismen som et tegn på kristen ydmykhet.
I nyere tid har denne korsformen blitt brukt av satanister, som ser et reversert latinsk kors som en avvisning av kristendommen. Bruken er spesielt vanlig i ikke-katolske land, der man ikke er så vant til å se peterskorset.
Vallée de Mai naturreservat
Vallée de Mai naturreservat ligger inne i Praslin nasjonalpark på øya Praslin, Seychellene. Reservatet utgjør 0,2 km² av parkens totalt 3,2 km².
Reservatet omfatter 6 endemiske palmearter, hvorav den mest kjente er coco de mer (Lodoicea maldivica). Coco de mer-frøene er verdens største plantefrø, og palmebladene kan bli opptil 6 m brede og 14 m lange.
Parken er også eneste tilholdssted for den sterkt truede seychellpapegøye (Coracopsis barklyi), og andre endemiske fuglearter.
Naturreservatet ble etablert i 1955, og ble en del av nasjonalparken da den ble etablert i 1979.
Zhucheng
Zhucheng (kinesisk: 诸城; pinyin: Zhūchéng) er et bydistrikt i byprefekturet Weifang i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Befolkningen i 1999 var på 1,052,603.
Brasils Grand Prix 2008
Brasils Grand Prix 2008 var det attende og siste løpet i Formel 1-sesongen 2008. Det ble arrangert den 2. november på Autódromo José Carlos Pace i São Paulo, Brasil.
Zhucheng
Kulturminner
En del av den store Qi-muren står igjen i verneverdig tilstand her, og er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Duvergers lov
Duvergers lov sier at en valgordning med flertallsvalg i enmannskretser normalt vil føre til et topartisystem.
Zhucheng
Administrative enheter
Storkommuner: Lübiao (吕标), Zhigou (枳沟), Wanjiazhuang (万家庄), Qiankou (箭口), Jiayue (贾悦), Mengtuan (孟疃), Mazhuang (马庄), Shiqiaozi (石桥子), Chenggezhuang (程戈庄), Jiutai (九台), Xiangzhou (相州), Guojiatun (郭家屯), Baichihe (百尺河), Changcheng (昌城), Xinxing (辛兴), Zhujie (朱解), Wadian (瓦店，已经并入林家村镇，现在为瓦店社区), Linjiacun (林家村), Huanghua (皇华), Haogezhuang (郝戈庄).
Kommuner: Wujialou (吴家楼), Taoyuan (桃园), Shihetou (石河头), Shimen (石门), Taolin (桃林), Shandongtou (山东头)
Duvergers lov
Dette ble først påpekt av den franske sosiologen Maurice Duverger som skrev om det i flere artikler som ble publisert på 1950- og 1960-tallet. Etter hvert begynte andre statsvitere å omtale dette prinsippet som en “lov”.
Duverger mener altså at det er en klar sammenheng mellom et lands valgordning og dets partisystem. En valgordning med proporsjonal representasjon vil gjøre det langt lettere for mindre partier å bli representert i parlamentet enn en ordning med flertallsvalg i enmannskretser.
Hvordan og hvorfor en slik sammenheng?
Topartisystemer vil ofte utvikle seg helt naturlig når man har en valgordning som virker diskriminerende mot et tredje største parti og de som er enda mindre. Årsaken er at det ikke er noen direkte sammenheng mellom det antall stemmer et parti får i landet samlet sett og den andelen mandater partiet får i landets parlament.
Når kretsen skal stemme over hvem som skal representere dem i parlamentet, så vil alle stemmer som går til andre enn den kandidaten som vinner for valgkretsen være bortkastet. Med mindre de små partienes velgere er sterkt geografisk konsentrerte, vil de derfor bli ikke bli representert i det hele tatt (dersom en del av velgerne er geografisk konsentrert, slik som med liberaldemokratene i Storbritannia, så kan de kanskje i beste fall håpe på å bli underrepresentert).
De to største partiene vil derfor bli sterkt overrepresenterte, da mindre partier vi vinne få eller ingen kretser. Dette vil dessuten føre til en stadig selvforsterkende effekt etter hvert som flere og flere av velgerne vil stemme på et av de to største partiene, vel vitende om at det ofte vil være bortkastet å stemme på et tredje parti.
Den varianten av flertallsvalg i enmannskretser som oftest anses for å ha en slik virkning er en ordning med simpelt flertall (“first past the post”). Simpelt flertall forstås her i motsetning til absolutt flertall. Ved absolutt flertall kreves at minst 50 prosent av de avlagte stemmene går i favør av vinneren, mens det ved simpelt flertall er tilstrekkelig at vedkommende får flere stemmer enn noen av de andre kandidatene.
Dersom en av kandidatene for eksempel får 30 prosent av velgerne bak seg, mens alle de andre kandidatene hver for seg får færre stemmer enn ham, så har denne kandidaten vunnet kampen om å representere denne kretsen.
Zhucheng
Økonomi
Området har et sterkt utviklet jordbruk med tilhørende foredlingsindustri.
Duvergers lov
Hvordan og hvorfor en slik sammenheng?
Selv om det i en periode kan være tre større partier, så regnes dette som en overgangsfase der det nye store partiet ofte vil utkonkurrere et av de tidligere to største partiene. Et eksempel på dette er når det britiske arbeiderpartiet overtok etter de liberale som et av Storbritannias to store partier.
Zhucheng
Økonomi
En stor betydning for byen er Zhucheng industripark, en økonomisk utviklingssone approbert av Shandongs provinsregjering i 1992. Den har et areal på 25 kvadratkilometer.
Samferdsel
Kinas riksvei 206 løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.
Dinosaurer
Zhucheng har vært betraktet som viktig funnsted for dinosaurfossiler siden 1960-årene. Vestens største hadrosauridfossil ble funnet i 1980-årene og er utstilt på Zhuchengs dinosaurmuseum. Arkeologer og paleontologer har funnet over 50 metriske tonn fossiler siden 1960. Dette har også tiltrukket seg fossilsmuglere.
Den 31. desember 2008 opplyste paleontologer at de siden mars 2008 har gjort nye enorme funn rundt Zhucheng, og gravd frem hele 7.600 dinosaurfossiler, mange av dem svært store. De siste feltene i området er i subdistriktene Longdu og Shunwang og i landkommunene Jiayue og Zhigou.
Firedagers i Dunkerque
Firedagers i Dunkerque (fransk: Quatre Jours de Dunkerque) er et sykkelritt som tidlig i mai går i Frankrike, nærmere bestemt i og rundt Dunkerque i Nord-Pas-de-Calais. Det ble første gang arrangert i 1955. Til tross for navnet, foregår det vanligvis over fem-seks dager. Siden 2005 har det vært med i UCI Europe Tour, kategorisert som 2.HC.
Nasjonal Samling
Nasjonal Samling (NS) var et norsk politisk parti som ble dannet 13. mai 1933 av lederen Vidkun Quisling (1887–1945). Partiets offisielle stiftelsesdato var 17. mai 1933. Generalsekretær var fra 1934 Rolf Jørgen Fuglesang. Ved stortingsvalgene i 1933 og 1936 fikk NS rundt 2 prosent av stemmene, men ingen mandater på Stortinget.
Ideologien var etter 1934 orientert mot nasjonalsosialisme og fascisme. Partiets militære organisasjon ble kalt Hirden.
Under den tyske okkupasjonen av Norge under den andre verdenskrig ble partiet fra 25. september 1940 det eneste som okkupantmakten tillot. Quisling ble 1. februar 1942 utnevnt til ministerpresident i en ren NS-regjering som styrte på tyskernes nåde.
Partiet nådde sitt høyeste medlemstall, 43 400 voksne medlemmer, i november 1943.
Ved provisorisk anordning 22. januar 1942 om tillegg til straffelovgivningen om forrederi ble NS-medlemsskap gjort straffbart. Straffbarheten av partimedlemskap ble videreført i landssvikanordningen av 15. desember 1944. Det var ikke nødvendig for straffbarheten at vedkommende medlem gjorde seg skyldig i landssvik. Landsvikanordningen ble ikke gitt tilbakevirkende kraft i strid med Grunnloven § 97. NS-medlemmer som avsluttet partimedlemskapet før 22. januar 1942 ble frifunnet hvis de ikke også hadde overtrådt landssvikbestemmelsen i straffeloven § 86.
Ideologi
I mellomkrigstiden skyldtes de fleste innmeldingene frykt for kommunisme og misnøye med den økonomiske krisen i 1930-årene. Etter angrepet på Norge 9. april 1940 meldte mange seg inn fordi de trodde tyskerne ville vinne krigen, eller fordi de trodde at NS kunne øke nordmennenes innflytelse på det politiske styret under den tyske okkupasjonen. Mange meldte seg også inn fordi familie eller venner allerede var medlemmer.
Det er usikkert i hvilken grad man kan omtale Nasjonal Samling som et fascistisk eller nasjonalsosialistisk parti før krigen. Vanligvis omtalte medlemmene partiet som nasjonalistisk, eller «nasjonal sosialistisk» (til forskjell fra «nasjonalsosialistisk»). Under krigen ble det langt vanligere å bekjenne seg til nasjonalsosialisme etter tysk mønster.
Nasjonal Samling anså fra stiftelsen Sovjetunionen og kommunismen (ofte omtalt som «bolsjevikene») som sin største motstander. Som andre fascistiske partier var NS sosialt konservative, svært nasjonalistiske, og kun «sosialistisk» i den form at man foraktet storkapitalismen (som man mente ødela bondesamfunnene i Norge) og ønsket fellesløsning og en sterk stat organisert gjennom fører-prinsippet, hvor makten gikk ovenfra og ned. Sosialt konservative hadde helt andre mål og idealer enn sosialister, og som fascister ellers så man med svært kritiske øyne på representativt demokrati. I stedet foretrakk man en korporativ statsdannelse, inspirert av Mussolinis fortid som nasjonalsyndikalist, hvor mye av fascismens ideologiske røtter ligger. Som et sidespor kan man også ta med Quislings flørt med kommunismen, etter sin hjemkomst fra Sovjetunionen. Vinteren 1925 oppsøkte Quisling ledelsen i Arbeiderpartiet og NKP for å tilby seg å bygge opp væpnede avdelinger innen arbeiderbevegelsen. Det er usikkert i hvilken grad forslaget var et utslag av politisk overbevisning, og Quisling selv var senere vag om dette, men forsøkte å avvise at han hadde vært tilhenger av noen form for marxistisk revolusjon i Norge. Det er likevel tydelig å se at Quisling var inspirert av bolsjevikene når det gjaldt organisasjon.
Frem til 1936 var ikke partiet uttalt antisemittisk, men etter splittelse og strid i partiet – hvor den «kristne fløyen» i stor grad forsvant ut – omfavnet partiet kulturell og etnisk antisemittisme. Under okkupasjonen var det ikke noe stridsspørsmål internt i partiet, og NS-aviser som Fritt Folk skrev at jødene deltok i «en internasjonal sammensvergelse». Fritt folks antisemittiske innhold tiltok etter invasjonen av Sovjetunionen i 1941 og fortsatte helt til mai 1945. Nasjonal Samlings antijødiske virksomhet kulminerte i utsendelsen av de norske jødene i 1942. De fleste av disse ble drept ved ankomsten til Auschwitz.
1934
I byene fikk NS til sammen 41 representanter og 2,75 % oppslutning (10 543 stemmer). Høyest var oppslutningen i Vadsø (19,0 %), fulgt av Stavanger (12,1 %), Gjøvik (10,9 %), Haugesund og Porsgrunn (begge 7,4 %) og i Arendal (7,1 %). NS stilte liste i 16 av 65 byer og kjøpsteder. Av disse fikk partiet ingen representasjon i Mandal og Trondheim. Listen i Oslo var Den nasjonale fellesliste, en sammenslutning av Nasjonal Samling, Frisinnede Folkeparti og Bondepartiet.
Landkommunene : 28 representanter og en oppslutning på 0,82 % (5 587 stemmer) NS stilte med liste i landkommuner kun i disse 5 fylkene ved valget i 1934. Listen i Gran var en fellesliste for Nasjonal Samling og Bondepartiet. Listen i Bærum var Den nasjonale fellesliste, der også Frisinnede Folkeparti inngikk. NS hadde én ordfører, Arve Frøisland i Torpa i Oppland.
1937
I byene fikk NS til sammen 2 representanter (258 stemmer). Partiet stilte liste i 3 av 65 byer og kjøpsteder. De fikk ingen representasjon i Narvik.
Landkommunene : 5 representanter (1 164 stemmer)
NS hadde valgliste i alt i 15 landkommuner ved kommunevalget i 1937. Flest var det i Hedmark med 6, fulgt av Oppland med 5.
Kilde: Norges offisielle statistikk (NOS IX. 57 og IX. 133), Kommunevalgene og ordførervalgene 1934 og 1937 (i heftet for 1934 mangler spesifikasjon av landkommunene)
1933
I landdistriktene deltok NS i valget med liste i alle østlandsfylkene, samt i Aust-Agder (de hadde valgliste i herredene tilsammen i åtte fylker). Partiet fikk 14 942 stemmer i herredene (et landsgjennomsnitt på 1,76 %). Oppslutningen om partiet var høyest i Telemark med 9,0 %, fulgt av Oppland (5,2 %).
1936
Ved stortingsvalget i 1936 stilte Nasjonal Samling liste i landdistriktene i alle fylkene. Ved valget oppnådde partiet 14 151 stemmer i herredene (1,41 %). Høyest andel av stemmene var det i Telemark (3,2 %), fulgt av Hedmark (2,9 %), Akershus og Oppland (begge 2,7 %).
I Oppland noterte Torpa landets høyeste oppslutning, med 12,1 %, fulgt av Nordre Land (9,0 %) og Brandbu (5,9 %). Trysil lå høyest i Hedmark med 8,5 %, fulgt av Elverum (7,7 %), Våler (7,4 %) og Tynset (6,7 %).
Herredet Langesund i Telemark lå nest høyest i landet med en oppslutning på 11,7 %, mens Bø i Telemark hadde 8,7 %.
I byene og kjøpstedene var det 12 426 godkjente stemmer, eller 2,74 %. Kongsvinger var høyest med 8,0 % oppslutning. Deretter kom Gjøvik med 7,8 % oppslutning, fulgt av Hamar som hadde 6,5 % og Lillehammer med 4,5 %. På de neste plassene finner vi Arendal (4,3 %), Porsgrunn (4,2 %), Oslo med 3,7 %, Stavanger 3,5 % og Haugesund 3,3 %. Både Trondheim (2,2 %) og Bergen (2,1 %) lå under landsgjennomsnittet.
Byene og kjøpstedene utgjorde egne valgdistrikt.
''kilde: Norges offisielle statistikk, IX. 26 og IX. 107, Stortingsvalget 1933 og 1936''
Trekk ved oppslutning under krigen
En undersøkelse foretatt i 1996 viste at det var relativt flest NS-medlemmer i Finnmark, fulgt av Oslo og Hedmark, og færrest i Sogn og Fjordane. Kommunevis utmerker Valle i Aust-Agder seg ved at 18 prosent av de stemmeberettigede var NS-medlemmer, likeledes Dovre med 6,5 prosent. Tolga i Hedmark og Aurskog i Akershus var andre kommuner der NS sto svært sterkt. Rådgiver for undersøkelsen, historieprofessor Tore Pryser, forklarte tallene med at tysk aktivitet på stedet var avgjørende for antall NS-medlemmer. Han presiserte videre at Dovre og Dombås var nøkkelarbeidsplass med svære tyske forlegninger. «Enkeltpersoner og hva ledende personer i bygda mente, har hatt avgjørende betydning for antall NS-folk en rekke steder, som for eksempel kommunen Tolga», forklarte Pryser. Tallene stammer fra undersøkelsen «Norge under okkupasjonen», som ble utarbeidet av pensjonert studierektor Jan Eidi som hovedansvarlig, hjulpet av historieprofessor Tore Pryser og forsker Guri Hjeltnes.
Ved rettsoppgjøret ble opptegnelsene i NS-kartoteket brukt. Det kompliserte saken at en del stod oppført som medlem, uten noen gang å ha meldt seg inn. Andre hadde gjort dette uten å informere dem. Bergen politikammer opplyste i brev til Bergen kommune datert 21. januar 1946 at de «ikke kunne tillegge NS-kartoteket alene avgjørende bevisverdi [for NS-medlemskap]. spesielt ikke fra et såpass tidlig tidspunkt som 1940/41». Slike siktelser ble dermed henlagt. Personalleder i NS fylkesorganisasjon Bergen, Olav Håvardsholm, forklarte at det i den første tid av okkupasjonen kan ha forekommet at personer er innmeldt i NS uten eget samtykke. NS-kretsleder Sverre Sætre forklarte at det hersket stor uorden.
Særorganisasjoner
Nasjonal Samling omfattet en rekke sær- eller underorganisasjoner.
Partiflagg og merker
Som sitt tyske partiforbilde NSDAP, var også Nasjonal Samling opptatt av symboler, merker og uniformering.
Symboler var viktige propagandamidler for å vekke følelser og gi inntrykk av en uovervinnelig massebevegelse, og i Hitler-Tyskland var det oppstått en «fanekult» og et «uniformsvanvidd». Merking og uniformering sørget for effektiv kommunikasjon, flyt i organisasjonsapparatet og understreket den militaristiske og kollektivistiske ideologien som en motsetning til det sivile enkeltindividet. Militære og sivile uniformer forsterket lagfølelse og samhold, formidle tydelige roller, oppgaver og maktposisjoner, og fremmet displin og orden. De innga respekt, tillit, trygghet og beundring, men også underdanighet og frykt.
Partiets flagg var et nordisk korsflagg med gult kors på rød bunn, med proporsjoner som det svenske nasjonalflagget. Innholdsmessig var det identisk med landskapsflagget for Skåne.
«Alminnelig NS-merke» var siden partidannelsen i 1933 et solkors i gull på rød bunn, som fargene i landets riksvåpen. Hjulkorset eller solhjulet ble lenge omtalt som olavskors og olavsmerke med direkte henvisning til Olav den hellige. Den hedenske venstresiden i partiet understreket isteden solkorset som et eldgammelt, urnordisk symbol.
Andreas Schei
Andreas Schei er navnet til flere personer:
Nasjonal Samling
Partiflagg og merker
Solkorset ble også brukt som alternativt partiflagg, ofte omtalt som «Olavsflagget». Hver del av partiorganisasjonen hadde sin variant av solkorsflagget med flaggduk i egen farge. Hirdens solkors var i tillegg flankert av to stående sverd.
NS-staten brukte også solkorset i en tyskinspirert versjon, med merket båret av en flyvende ørn med utspilte vinger. Den stiliserte ørnefiguren ble også omtalt som «ravn» og «falk». Fra 1942 ble gyllen ørn med solkors i gull og rødt, etter tysk inspirasjon, brukt som alternativt statssymbol på offisielle trykksaker utgitt av NS-styret, blant annet på tjenestefrimerker («offentlig sak»). «Solørnen» ble også brukt som emblem for Nasjonal Samlings Kamporganisasjon (K.O.) og Førergarden. En variant med eikekrans og fugl med bøyd rygg, i blant omtalt som «skarv», ble benyttet av det nazistiske Statspolitiet.
Ifølge NS' egne statutter ble følgende regnet som partiets emblemer: K.O.-merket, Alm. NS-merke, Hirdmerket, Jente-, kvinne-, og småhirdmerket, NSUF-merket, Førergardens merke og NSHs merke. Av utmerkelser regnes NS Hederstegn, Frontkjempermerket, Politiets hederstegn, RHs Idrettsmerke, NSUFs skyttermerke og RHs verneidrettsmerke. I Organisasjonsinstrukser for tillitsmenn i Partiet (1944) tillates følgende merker båret på partiuniformen: NS KO-merke, stort NS medlemsmerke, Førergardens merke, Hirdmerker, Hirdidrettsmerker, Germanske SS Norge merke, A.T.-merke og «utmerkelser vunnet i krig».
Uniformer
Fra 1933 var det generelt forbud mot politiske uniformer i Norge, men i 1940 ble uniformsforbudloven opphevet, og NS gikk over til å bli et uniformert parti i en nasjonalsosialistisk og militær tradisjon, særlig etter at Terboven 25. september dette året erklærte NS som landets eneste lovlige parti.
Partiuniformen
NS' partiuniform var grønn og med båtlue, og ble båret av tillitsmenn fra lagfører og oppover med distinksjoner etter rang. Statsrådenes mer elegante ministeruniform var en variant av partiuniformen.
Hirdens uniform
Hirdens uniform var mørk gråblå, med sylinderformet skyggelue (kepi) og eventuelt ridestøvler. Quisling og andre i ledelsen brukte helst Hirdens uniform. Hertil hørte et armbind med St. Olavs-kors, også kalt solkors. For mannlige enheter var symbolet kombinert med to oppadvendte sverd på siden av sirkelkorset. De menige hirdmenn måtte bekoste sin egen uniform, mens det var et uniformstillegg for «pliktige» medlemmer.
Norges SS
Medlemmer av Norges SS, fra 1942 Germanske-SS Norge, bar sort uniform med skyggelue. Norske Waffen-SS-soldater brukte den vanlige feltgrønne SS-uniformen, eventuelt med Den norske legions bånd på ermet. Denne organisasjonen var formelt sett ikke en del av Nasjonal Samling, og sto i enkelte spørsmål i opposisjon til partiet
Førergarden
Førergarden bar de gamle, mørkblå gardeuniformene med dobbelte beiser i buksene til galla. Til tjenestebruk bar garden vanlige grønne uniformer. Begge uniformstypene hadde båtlue.
Arbeidstjenesten
Arbeidstjenestens uniform var for menige grå arbeidsuniform med skilue, for befal grågrønn uniform med skyggelue og bandolær. Kvinnelige medlemmer av Arbeidstjenesten bar tilsvarende farger med skjørt og kort jakke.
NS-aviser
Hovedorganet for NS var Nasjonal Samling, som ble utgitt i Oslo fra 1934. Bladet kom ut med bare seks numre før den skiftet navn til Fritt Folk i 1936. Fritt Folk ble dagsavis i 1940 og ble utgitt fram til fredsvåren 1945.
NS-avisene i Norge forøvrig var:
Under andre verdenskrig ble det innført strengere pressesensur, og aviser tilknyttet arbeiderbevegelse ble nektet utgitt. Mange andre aviser fikk ny ledelse som var regimevennlig. Dette gjaldt ikke minst Aftenposten, som også lenge før krigen hadde en politisk konservativ redaksjon som forsvarte Tysklands kamp mot kommunismen og kritiserte Adolf Hitlers fiender, deriblant fredsprisvinneren Carl von Ossietzky.
NS-Medlemstellingen 1.1.1943
Organisasjonen ble delt inn i ulike fylkesorganisasjoner, som videre var delt inn i ulike kretser. Hver krets hadde sin kretsfører, og hver krets har flere lag. Medlemstallet ble flittig telt og det ble gjort omtrent hver gang noen meldte seg inn eller ut av partiet. Den 1. januar 1943 ble medlemstallet telt over hele landet. Det var rundt 44 000 medlemmer i partiet i 1943.
Merk at her er det er en hel del kretser som mangler. En krets var ofte ulike distrikt, f.eks. byen Fredrikstad går under Borgar, og Sandnes under Stavanger krets, Bodø under Salten, og Narvik under Ofoten, osv.
Ealing Art College
Ealing Art College (opprinnelig egentlig Ealing Technical College & School of Art) var en høyere utdannelsesinstitusjon beliggende i St Mary's Road i Ealing i London i England. Den ble åpnet i 1957. Senere kjente musikere, som Freddie Mercury, Ronnie Wood og Pete Townshend, gikk på skolen tidlig på 1960-tallet.
I dag er stedet Ealing campus av University of West London.
Tidlig på 1960-tallet hadde kunstskolen følgende linjer:
Minardil
Minardil er en figur fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Han var den 25. kongen av landet Gondor.
Han var sønn og etterfølger av Kong Hyarmendacil II og han etterfulgte denne i år 1621 i det tredje tideverv. Hans styre var kort og turbulent.
Hans riksforstander, Húrin av Emyn Arnen, grunnla slektslinjen Húrins hus, som ble de regjerende riksforstanderne noen århundrer senere.
I år 1634 T.T. var han i Pelargir da den plutselig ble angrepet av Umbars korsarer og ble uheldigvis drept. Han ble etterfulgt av sin eldste sønn Telemnar.
Minardil Minardil
Gud Fader
Gud, Gud Fader, Faren eller Faderen er i de dominerende retningene innen kristen teologi de vanligste betegnelsene på én av de tre personer i Den hellige treenighet, og for alle kristne et navn på deres øverste guddom.
I kristendommen har idéen om Gud som far en helt spesiell posisjon. Grunnen til dette er at han ifølge Bibelen er kilden til alt. Han «er den rette far for alt som kalles barn i himmelen og på jorden» (Efeserne 3,15). I tillegg til å være den som skapte verden og opprettholder den, er han også Jesu Kristi far. Gjennom Kristus oppfattes han av de fleste kristne også som en far i en personlig forstand for alle som er gjenfødt. I Evangeliet etter Matteus 11, 27 sier Kristus: «Ingen kjenner Sønnen uten Faderen; heller ikke kjenner noen Faderen uten Sønnen og den som Sønnen vil åpenbare det for.»
Land Rover 1,6 liter bensinmotor
1,6 liter bensinmotor ble benyttet av Land Rover i tidlige Series I mellom 1948 og 1951. Den ble avløst av en variant av samme motoren, bare med større slagvolum på 2,0 liter.
Motoren hadde et slagvolum på 1595 cm³, og hadde fire sylindre i rekke. Eksosventilene var montert i motorblokka og innsugsventilene var montert i toppen.
Vollan kretsfengsel
Vollan kretsfengsel var et fengsel i Trondheim. Fengselet lå i Klostergata, bak bygget som i dag huser Studentersamfundet i Trondhjem.
Under den nazistiske okkupasjonen av Norge var Vollan fengsel for både krigsfanger og vanlige kriminelle. Vollan ble ikke regnet som konsentrasjonsleir. I oversikten over krigsfanger i Norge finnes det flere fanger registrert på Vollan. En av funksjonene var som en transittleir for politiske fanger. Det var også mange fanger der som ble tatt med og skutt på Kristiansten festning. Fangene på Vollan ble avhørt på Misjonshotellet i Trondheim, noen ble også avhørt av Rinnan og hans folk. Fengselsbestyrer fra august 1942 var oberscharführer Anton Schwenk, men han ble etter to år degradert til nestkommanderende på grunn av at han behandlet fangene for humant.
Vollan kretsfengsel ble nedlagt i 1971 etter at Trondheim fengsel på Tunga åpnet. Bygningen ble revet, og tomta er i 2016 en parkeringsplass. Både NTNU og Studentersamfundet i Trondhjem planlegger utbygging på den gamle fengselstomta.
Judo under Sommer-OL 1972
Lettvekt (63 kg)
(1) Sølvmedaljen ble vunnet av Bakaava Buidaa fra Mongolia, men han ble diskvalifisert på grunn av dopingbruk.