cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alicia (Bohol)
Historie, navn
På 1800-tallet var dette en av de tre største og eldste av byene på Bohol sammen med Catigbian og Balilihan. Her hadde tidligere tilhengere av Dagohoy fått land de kunne dyrke opp mens de var under våkent oppsyn fra spanske kolonialmyndigheter.
I 1829, det år Dagohoyopprøret tok slutt, var byen den største av fem slike bosettinger, med over 6000 innbyggere.
I 1949 ble byen en egen kommune, og fikk det nye navnet etter Alicia Syquia, president Elpidio Quirinos hustru. Hun og parets tre barn ble drept i en japansk massaker i 1945.
Barangayer
Alicia er inndelt i 15 barangayer.
Siegfried (opera)
Siegfried, WWV 86C, er en tyskspråklig opera i tre akter med tekst og musikk av Richard Wagner, og inngår som det tredje av fire musikkdramaer som utgjør Wagners syklus Nibelungenringen (Der Ring des Nibelungen). Siegfried hadde premiere i Bayreuth Festspielhaus den 16. august 1876, som en del av den første komplette forestillingen av Ring-syklusen. Historien er basert på legender og sagn fra germansk og norrøn mytologi, i hovedsak fortellingen om den unge helten Sigurds liv (Siegfried på tysk).
Bakgrunn
Ytterligere informasjon: Nibelungenringen
Librettoen til Siegfried ble utarbeidet av Wagner i november – desember 1852, basert på en tidligere versjon han hadde utarbeidet i mai – juni 1851 og opprinnelig kalt Jung-Siegfried, senere endret til Der junge Siegfried. Den musikalske komposisjonen ble startet i 1856, men ble ikke endelig fullført før i 1871.
Librettoen oppsto fra Wagners gradvise unnfangelse av prosjektet han hadde igangsatt med sin libretto Siegfrieds Tod (Siegfrieds død) som til slutt skulle omdøpes til Götterdämmerung, den siste delen av Ring-syklusen. Etter å ha strevet med teksten sin for Siegfrieds Tod, og etter å ha foretatt noen musikalske skisser for den i løpet av 1851, innså han at den ville trenge et "forord". På dette tidspunktet tenkte han at den introduserende operaen Der junge Siegfried kunne fungere som en komisk motsats den tragiske Siegfrieds Tod. Foreløpige musikalske skisser for Der junge Siegfried i 1851 ble imidlertid raskt forlatt, selv om Wagner hadde skrevet til vennen Theodor Uhlig at "musikalske fraser skaper seg selv for disse strofene, uten at jeg engang trenger å ta bryet med dem. Det hele vokser ut av bakken som om det var vilt. " Kort tid etter skrev han til Uhlig at han nå planla å fortelle Siegfried-historien i form av "tre dramaer, pluss en prolog i tre akter" - en klar forløper til Ring-syklusen.
Handling
Sted: Mimes hule, dyp skog, fjellandskap.
Tid: mytisk fortid
Scene 1
En hule i skogen. Orkesterinnledningen inkluderer referanser til flere ledemotiver, inkludert temaer knyttet til den opprinnelige skatten plyndret fra nibelungen Alberich, og et i h-moll assosiert med selve nibelungene. Når akten starter smir Alberichs bror, dvergen Mime, et sverd. Mime planlegger å skaffe seg den allmektige ringen som ble smidd av Alberich. Han har oppfostret menneskegutten Siegfried som fosterbarn, for å drepe dragen Fafner, som overtok ringen og nibelungenes skatt i operaen Rhingullet, siden har han forvandlet seg fra en kjempe til en drage. Mime trenger et sverd som Siegfried kan bruke, men den brautende unggutten har foraktelig knust hvert eneste sverd Mime har laget for ham. Siegfried kommer tilbake fra sin utflukt i skogen med en vill bjørn på slep, og slår umiddelbart det nye sverdet i stykker. Etter en sutrende tale av Mime om utakknemlighet, og hvordan Mime har oppdratt ham fra han var et spinkelt spedbarn ("Als zullendes Kind"), innser Siegfried hvorfor han stadig kommer tilbake til Mime selv om han forakter ham: han vil vite om sine foreldre. Mime blir tvunget til å forklare at han møtte Siegfrieds mor, Sieglinde, da hun fødte Siegfried; hun overga barnet til Mime og døde like etter av utmattelse. Han viser Siegfried fragmentene av sverdet Nothung, som hun hadde overlatt til dvergen. Siegfried beordrer ham til å reparere sverdet; men Mime innser at han ikke evner det. Siegfried forlater hulen, og etterlater Mime fortvilet.
Scene 2
En gammel mann (Wotan i forkledning) ankommer hulen og presenterer seg selv som vandreren (Der Wanderer). Til gjengjeld for gjestfriheten som gjestene får, vedder han sitt hode på å svare på tre spørsmål Mime måtte stille. Dvergen ber vandreren om å nevne slekten som lever under bakken, på jordens overflate og i himmelen. Dette er nibelungene, kjempene og gudene, som vandreren svarer riktig. Vandreren får Mime til å satse sitt eget hode på ytterligere tre gåter: slekten som er mest elsket av Wotan, men som ble straffet hardest; navnet på sverdet som kan ødelegge Fafner; og personen som kan reparere sverdet. Mime svarer på de to første spørsmålene: Volsungene (Siegmund og Sieglinde, hvis historie blir fortalt i Valkyrien) og sverdet Nothung. Mime har ikke noe problem med de to første spørsmålene, men kan ikke svare på det siste. Wotan sparer Mime og forteller ham at bare "den som ikke kjenner frykt" kan smi Nothung på ny, og han overlater Mimes hode til denne personen.
Scene 3
Mime fortviler når han forestiller seg den voldsomme styrken til dragen Fafner, mens "orkesteret maler et blendende bilde av flimrende lys og flammer". Siegfried kommer tilbake og ergrer seg over Mimes manglende fremgang. Mime innser at Siegfried er "den som ikke kjenner frykt", og at med mindre han lærer Siegfried frykt, vil Siegfried drepe ham, slik vandreren forutsa. Han sier til Siegfried at frykt er et viktig håndverk; Siegfried er ivrig etter å lære det, og Mime lover å lære ham ved å ta ham med til Fafner. Siden Mime ikke klarte å smi Nothung, bestemmer Siegfried seg for å gjøre det selv. Han lykkes med å knuse metallet, smelte det og støpe det på ny. I mellomtiden brygger Mime et giftbrygg som han vil tilby Siegfried etter at den unge mannen har beseiret dragen. Etter at han er ferdig med å smi sverdet, demonstrerer Siegfried sin styrke ved å hugge ambolten i to med det.
Scene 1
I den dype skogen. Vandreren ankommer inngangen til Fafners hule, hvor Alberich holder vakt. De to gamle fiendene gjenkjenner hverandre. Alberich skryter av planene sine om å gjenvinne ringen og styre verden. Vandreren uttaler at han ikke har tenkt å blande seg inn, bare å observere. Han tilbyr til og med å vekke dragen slik at Alberich kan mekle med ham. Alberich advarer dragen om at en helt kommer for å drepe ham, og tilbyr å forhindre dette i bytte mot ringen. Fafner avviser trusselen, avslår Alberichs tilbud og går i dvale. Vandreren drar og Alberich trekker seg tilbake og mumler trusler.
Ved foten av ildfjellet kaller vandreren på Erda, jordgudinnen. Erda, som virker forvirret, kan ikke gi noen råd. Vandreren informerer henne om at han ikke lenger frykter gudenes undergang; faktisk er det hans ønske. Hans arv vil bli overlatt til volsungen Siegfried og Brünnhilde (Erdas og Wotans barn), som vil "utføre den gjerningen som forløser verden." Erda synker tilbake i jorden.
Scene 2
Siegfried ankommer, og vandreren stiller vennlige spørsmål til den unge mannen. Siegfried, som ikke kjenner igjen bestefaren, svarer frekt og fortsetter utålmodig mot det ilddekte fjellet. Vandreren blokkerer veien hans, men Siegfried håner ham, ler av hatten hans og det manglende øyet, tilslutt knuser Siegfried spydet hans (symbolet på Wotans autoritet) med et slag fra Nothung. Vandreren samler rolig sammen stykkene og forsvinner.
Scene 3
Siegfried passerer gjennom ilden og når toppen av fjellet. Først tror han den sovende pansrede figuren er en mann. Når han fjerner rustningen, finner han imidlertid ut at det er en kvinne. Ved synet av den første kvinnen han noensinne har sett, opplever Siegfried til slutt frykt. I desperasjon kysser han Brünnhilde og vekker henne fra sin magiske søvn. Nølende i begynnelsen, blir Brünnhilde vunnet av Siegfrieds kjærlighet, og hun fordømmer gudenes verden. Sammen hyller de "lysbringende kjærlighet og lykkelig død."
Kilder
Elementer av handlingen til Siegfried kommer fra en rekke forskjellige kilder.
I et brev til Theodor Uhlig gjenfortalte Wagner fortellingen Märchen von einem, der auszog das Fürchten zu lernen (Eventyr om en som satte seg fore å lære frykt), basert på et eventyr av brødrene Grimm. Den handler om en gutt så dum at han aldri hadde lært å være redd. Wagner skrev at denne gutten og Siegfried er den samme karakteren. Gutten lærer seg frykten av sin kone, og Siegfried lærer det når han oppdager den sovende Brünnhilde.
Siegfrieds evne i akt 2 til å se gjennom Mimes svikefulle ord ser ut til å ha blitt hentet fra en gateteaterversjon fra 1800-tallet av historien om Faust.
Noen elementer av historien er hentet fra legender som omhandler Sigurd, særlig Volsungesaga og Didrikssagaen. Scene 1 i akt 3 (mellom vandreren og Erda) har en parallell i edda-diktet Baldrs draumar, der Odin spør en volve om gudenes fremtid.
Hans Borolien
Hans O. Borolien (født 5. mars 1860, død 4. desember 1952) var en gammeldansmusiker fra Sør-Fron i Gudbrandsdalen.
Hans kom fra husmannsplassen Isumløkken, men kjøpte etter foreldrenes død sitt eget småbruk høyt oppe i nørdre lia på 1890-tallet. Han startet først å spille på enrader trekkspill, men fikk rundt 1910 kjøpt seg en torader gjennom landhandler Amund Rudi. I løpet av de årene han spilte (fram til midten av 1920-tallet) lagde han flere toradermelodier, hvorav enkelte, som f.eks. «Boroligaloppen», fremdeles brukes – både i Gudbrandsdalen og ellers i landet.
Borolien var kjent som en dyktig musiker og tilhørte den gamle garden musikanter, som kunne lære seg en melodi etter gehør ved å høre andre spille, uten bruk av noter. En annen låt, som fremdeles brukes, er «Purka satt fast i grinda». Hans fikk trolig inspirasjon til de låtene han lagde både gjennom grammofonplater og ved at han hørte andre gammeldansmusikere spille opp til dans på forskjellige sammenkomster, som datidens fester og martnaer.
Stuart Pettman
Stuart Pettman (født 24. april 1975 i Preston) er en engelsk profesjonell snookerspiller. Han har kvalifisert seg til verdensmesterskapet i snooker tre ganger, i 2003, 2004 og 2010.
Hans beste plassering i en rankingturnering er en semifinale i China Open 2009, som han spilte seg frem til etter å ha slått Mark Allen, Allister Carter og Graeme Dott. I de tre verdensmesterskapene han har spilt har han tapt i første runde med 2–10 for Mark Williams i 2003 og med den samme sluttstillingen for Stephen Hendry i 2004. I 2010 tapte han 1–10 for Ding Junhui. Hvilket innebærer at han i løpet av sine tre opptredener i VM har vunnet fem partier og tapt tretti.
Pettman la opp som profesjonell snookerspiller etter 2010/2011 sesongen.
Eilert Hægeland
Eilert Magnus Hægeland (født 22. september 1951 i Arendal, død 13. februar 2004) var en norsk komponist og organist.
Liv og virke
Han vokste opp på Evje. Etter å ha gått latinlinjen på Kristiansand katedralskole, studerte han ved Norges musikkhøgskole.
I 1975 debuterte han som konsertorganist. Han arbeidet ved Nordnorsk Musikkonservatorium fra 1976 til 1979, hvor han var en drivkraft for opprettelsen av en egen kirkemusikkutdanning. Han var domorganist ved Bodø Domkirke i perioden 1979–1986. Fra 1993 til 2002 var han rektor ved Åmli Musikk- og Kulturskole.
Hægeland komponerte verker for kor, kammermusikk og orkesterverk, og arrangerte flere tradisjonelle bryllupsmarsjer, i all vesentlighet med en neoklassisk uttrykksform. Etter en alvorlig ulykke i 1994 var han mindre aktiv en tid. Etter en lengre rehabiliteringsperiode ble han organist i Bygland og sentral i landsdelens folkemusikkliv.
Maraton (andre betydninger)
Maraton har flere betydninger:
Moctezuma I
Moctezuma I (født 1398, død 1469), også kjent som Moctezuma Ilhuicamina, var «Stortaler» av Tenochtitlan mellom 1440 og 1469. .
Anda (Bohol)
Anda er en kommune i provinsen Bohol på Filippinene. Under folketellingen i kom man til et befolkningstall på.
Barangayer
Anda er inndelt i 16 barangayer.
Dalane Tidende
Dalane Tidende er en lokalavis for Dalane-regionen som utgis i Egersund. Avisen kommer ut hver dag som nettavis, og som papiravis på tirsdager, onsdager og fredager. I 2011 ble den kåret til Årets lokalavis.
Historie
Avisen ble grunnlagt 1885 av typograf Johan A. Bergh fra Stavanger som var den første redaktøren. Det begynte som et organ for Venstre-politiske tanker, fordi Egersundsposten på den tiden nektet å trykke artikler Egersund Venstreparti hadde sendt inn. Dette hadde bakgrunn i at Egersund Venstreparti hadde vært særdeles pågående i debatter, og redaktøren ble til slutt lei av Venstres mas den 24. november 1883. Egersund Venstreparti måtte etter dette gå om aviser i Stavanger for å nå sine meningsfeller i Egersundsdistriktet. Egersund Venstreparti ville nå ha sitt eget Venstre-blad i Egersund. Etter noen få prøvenummer i desember 1884 kom endelig det første nummer av Dalernes Tidende ut den 3. januar 1885. Dalernes Tidende kom ut to ganger i uka, på onsdag og lørdag, og årsabonnementet kostet det samme som Egersundsposten, 4 kroner. Avisen ble straks populær, allerede i januar 1885 hadde den til sammen 301 abonnenter.
Johan A. Bergh ble syk og døde våren 1886. Det ble startet et aksjeselskap for å få nok kapital til å overta Berghs trykkeri, og avisen fikk Anton Lorentzen fra Bergen til redaktør. Lorentzen overtok 31. mars 1887 hele aksjeselskapet, og stod som ansvarlig redaktør i 47 år før han døde 30. november 1933. Sønnen Olaf Lorentzen tok over som redaktør, og avisen endret i 1934 navn til Dalane Tidende.
Den 14. april 1955 bestemte Dalane Tidende seg for at de hadde behov for noen større lokaler, og sa opp leieavtalen de hadde hatt hos Lorentzen i Årstadgaten siden 2. verdenskrig. De flyttet nå opp til Eie, hvor de stadig forsøkte å forbedre avisens tekniske avdeling. De byttet ut den gamle trykkpressen med en ny som gjorde det mulig å ha opptil 8 sider i avisen.
Halvdan Slettebøe fortsatte i sin jobb som redaktør fram til sin død i november 1972. Da overtok Alf L. Barstad som ny redaktør. Barstad var innehaver av stillingen fram til årsskiftet 1984/1985. På den tiden han var redaktør, skiftet trykketeknikken drastisk. De gikk over fra bly til fotosats. I 1979 fikk de tre nye trykkverk, i 1980 ytterligere ett.
I 1982 utvidet man avisbygget på Eie, slik at man skulle få nok plass til alle ansatte og trykkeri. Den tekniske fremgangen har fulgt avisen fremover i tiden, slik at den i dag har et moderne databasert samarbeid internt. I 1986 ble Gunnar Kvassheim redaktør. Da han i 1997 ble valgt inn på Stortinget, måtte man få seg en ny fungerende redaktør. Det ble Geir Jan Johansen. Også avisens trykkeri har blitt forbedret. Alt foregår på data, og på trykkeriet trykker man ikke bare sin egen, men også mange andre aviser. Ernst A. Eik satt som redaktør fra 2006 til 2009, Kjetil Stormark fra 2009 til 2010, Gunnar Kvassheim kom tilbake som redaktør i 2010 og gikk av med pensjon i 2020. Alise Lea Tiller var redaktør for avisen i en kortere periode før hun sa opp stillingen i 2022.
Nåværende redaktør er Erik Thime, som gikk over til å bli fast redaktør etter å ha fungert som vikar i stillingen i en periode fram til 2022.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Universitetet i Latvia
Universitetet i Latvia (latvisk: Latvijas Universitāte, LU) er det eldste universitetet i Latvia, stiftet i 1919. Det ligger i hovedstaden Riga og har 28 000 studenter.
Universitetet har tretten fakulteter, for
Saad Eddin Ibrahim
Saad Eddin Ibrahim (født 3. desember 1938 i Bedeen i Mansoura i Egypt) er en egyptisk-amerikansk sosiolog og forfatter.
Ibrahim er en av Egypts ledende politiske aktivister for menneskerettigheter og demokrati, og han en sterk kritiker av den tidligere egyptiske presidenten Hosni Mubarak. Ibrahim ble kreditert for å spille en ledende rolle i gjenopplivingen av Egypts moderne forskningsbaserte sivile samfunn. Gjennom store deler av hans profesjonelle karriere arbeidet Ibrahim som professor i sosiologi ved et universit i Kairo. Ibrahim er en av grunnleggerne av organisasjonen Ibn Khaldun Center for Development Studies om har sin hovedbase i Kairo og han har grunnlagt en arabisk organisasjon for menneskerettigheter.
Rase
Rase er en kategori brukt i den biologiske systematikken. En rase er en lokal landrase, en lite foredlet og spesialisert rase, eller fremavlet kulturrase, en høyt foredlet og spesialisert rase, av en art. Vanligvis brukes begrepet om husdyr, men det har også blitt brukt av noen om «menneskeraser».
Saad Eddin Ibrahim
Ibrahim er gift med Barbara Lethem Ibrahim, som er leder for Gerhart Center for Civic Engagement and Philanthropy i Kairo. Ibrahim satt også i styret for rådgiverne til et prosjekt som skulle arbeide for fred og demokrati i de muslimske landene i Midtøsten og Nord-Afrika. Ibrahim og hans kone har to barn, Randa og Amir Ibrahim. Lenge før hans konfrontasjoner med den egyptiske regjeringen på begynnelsen av 2000-tallet, var Ibrahim blitt en kontroversiell figur i Egypt. Ibrahim reverserte sin tidligere kritikk av tidligere president Anwar Sadat for hans fredsinitiativ med Israel.
Rase
Bruk av rasebegrepet i biologien
Begrepet «rase» er relativt upresist og har begrenset nytte i biologien. Noen, men ikke alle arter kan deles i raser. I de tilfeller der man har valgt å dele en art inn i flere raser, så er dette gjort for å representere den geografiske variasjonen i artens morfologiske, økologiske og/eller genetiske egenskaper. Raser sameksisterer altså vanligvis ikke i det samme området. Blant ville bestander brukes vanligvis begrepet underart eller økotype, siden rase først og fremst brukes om helt eller delvis kultiverte tamdyr, der varianter er frembrakt ved avl (se også kultivar). Rent systematisk er rase en enhet under underart. Et eksempel på dette er underarten tamhund, som deles inn i en rekke hunderaser. Oftest brukes begrepet rase i stedet for populasjon eller underart når det gjelder framavlede varianter av tamdyr.
Saad Eddin Ibrahim
Ibrahim ble i 2000 arrestert, fengslet og tiltalt for bruk av midler fra EU for å drive valgobservasjon og for angivelig ærekrenkende av Egypts image eller markedsprofil i utlandet. Ibrahim ble for disse tiltalene dømt til syv års fengsel. I 2003 ble Ibrahim frikjent for alle tidligere anklager og han ble løslatt, men ikke før en storm av internasjonale protester hadde satt det diktatoriske regimet til Hosni Mubarak kraftig på defensiven. Det er blitt rapportert at Ibrahim i flere lengre perioder befant seg eksil utenfor Egypt, for å unngå en sannsynlig arrestasjon eller attentat hvis han kommer tilbake til Egypt. Til tross for disse bekymringene kom Ibrahim tilbake til Kairo den onsdag 5 august 2010 for å besøke familien sin. Ibrahim ble tatt godt imot av venner, familie og støttespillere på flyplassen i Kairo.
Rase
Bruk av rasebegrepet i biologien
Uttrykket er ytterligere svekket av at det tyske rase og det engelske race har forskjellig betydning. Den engelske betydningen av ordet er svært upresis og kan best oversettes med type. Den norske betydningen følger den tyske som er mer presis. I den grad arter er delt i både underarter og raser, er raser mindre enheter enn underartene (dvs. flere raser utgjør én underart). På grunn av overvekt av engelsk i moderne faglitteratur, har begrepet rase blitt mindre presist og brukes nesten ikke i moderne biologi.
Definering av raser
Raser blir ofte definert på grunnlag av lett kjennlige ytre karakterer som kroppsstørelse, farge, mønster etc. Som hos andre kategorier (med unntak av arten) er det en stor grad av skjønn involvert i hvilken gruppe man velger å kalle rase. Grunnen til dette er litt forskjellig hos raser sammenlignet med kategorier over artsnivået (som slekter eller familier):
Det vil si at man ofte vil finne enkeltindivider eller lokale populasjoner som ikke klart lar seg tilordne noen av artens raser. Grunnen til dette er at det ifølge definisjonen av artsbegrepet forekommer genflyt mellom raser. Naturlig utbredte raser vil derfor normalt ha overganger der rasegrupper grenser mot hverandre som utjevner forskjeller.
Også arten menneske har historisk blitt delt inn i raser; se menneskeraser og rasebiologi.
Ole Didrik Lærum (andre betydninger)
Ole Didrik Lærum er navnet til flere personer:
Geir Lundestad
Geir Lundestad (født 17. januar 1945) er en norsk historiker som særlig har forsket på den kalde krigens historie. Han var direktør for Det Norske Nobelinstitutt i perioden 1. januar 1990 - 31. desember 2014.
Lundestad er født i Sulitjelma, et gruvesamfunn i Salten, og oppvokst i Bodø. Hans fagområde er nyere historie med vekt på USAs forhold til Vest-Europa under den kalde krigen. Lundestad er sannsynligvis mest kjent for «empire by invitation» (imperium gjennom invitasjon), hans forklaringsteori på hvordan Europa fikk, i utgangspunktet skeptiske, USA til å knytte seg sterkt og forpliktende til forsvaret av Vest-Europa mot Sovjetunionen under den kalde krigen.
Lundestad ble cand. philol. med hovedfag i historie ved Universitetet i Oslo i 1970; tema for hovedoppgaven var norsk-tyske relasjoner etter andre verdenskrig. I 1976 tok Lundestad doktorgrad i historie ved Universitetet i Tromsø. Doktoravhandlingen The American non-policy towards Eastern Europe 1943-1947: Universalism in an area not of essential interest to the United States omhandler hvordan USA vurderte sitt generelle ønske om frihandel i Øst-Europa opp mot hensynet til et avspent forhold til Sovjetunionen.
Lundestad var ansatt ved Universitetet i Tromsø fra 1974 som universitetslektor i historie, professor i amerikakunnskap (1979–1988), professor i historie (1988-1990). Han har også deltatt i forskningsprosjekt ved Harvard University (1978-1979, 1983) og Woodrow Wilson Center (1988-1989). Han var direktør ved Det Norske Nobelinstitutt i perioden 1. januar 1990- 31. desember 2014 og var i samme periode sekretær for Den Norske Nobelkomite.
Lundestad utgav i 1985 en lærebok i internasjonal politisk historie etter 1945, Øst, vest, nord, sør. Boka er ny revidert utgave ca. hvert femte år og er utkommet på flere språk, som svensk, russisk, kinesisk. Den engelske utgaven er den mest solgte og er særlig populær ved læresteder i Canada.
Handelshøyskolen i Stockholm
Handelshögskolan i Stockholm er en privat handelsskole og universitet i Stockholm i Sverige. Den ble stiftet i 1909. Den kontrolleres av en privat stiftelse, men mottar også offentlig støtte.
Geir Lundestad
Priser og hedersbevisninger
Lundestad er kommandør av St. Olavs Orden (2008). I 2009 ble han utnevnt til årets Oslo-ambassadør av VisitOslo og Markedsføringsforeningen i Oslo for sin innsats for å sette Oslo på kartet. Han er også medlem av det britiske Royal Historical Society.
Bibliografi
Lundestads mest betydningsfulle bøker er: The American Non-Policy Towards Eastern Europe 1943-1947 (doktoravhandling) (1975), America, Scandinavia and the Cold War 1945-1949 (1980), Øst, vest, nord, sør : hovedlinjer i internasjonal politikk siden 1945 (revidert fire ganger 1985–2005), "Empire" by integration: the United States and European integration 1945-1997 (1998).
Friidrett under Sommer-OL 2008 – 50 kilometer kappgang menn
Øvelsen 50 kilometer kappgang herrer ved Sommer-OL 2008 fant sted den 22. august med start og målgang i Beijing National Stadium.
Kvalifikasjonskravene var 4 timer (A-krav) og 4 timer og 7 minutter (B-krav).
Erik Tysse og Trond Nymark representerte Norge. Erik Tysse kom på 5.-plass mens Trond Nymark startet, men avbrøt konkurransen.
Den schmalkaldiske krig
Den schmalkaldiske krig ble ført mellom 1546 og 1547 av den katolske keiser Karl V mot Schmalkalden-forbundet, et protestantisk fyrsteforbund som tok sitt navn etter byen Schmalkalden.
Antequera
Antequera er en kommune i provinsen Bohol på Filippinene. Under folketellingen i kom man til et befolkningstall på.
Den schmalkaldiske krig
De protestantiske fyrstene, som hadde alliert seg etter riksdagen i Augsburg i 1530, var i økende grad en maktfaktor som truet keiserens innflytelse.
Antequera
Barangayer
Antequera er inndelt i 21 barangayer.
Den schmalkaldiske krig
Først etter at Karl V i 1544 ved freden i Crépy hadde bragt stridighetene med Frankrike til ende, hadde han mulighet og midler til å bruke makt mot Schmalkalden-forbundet. Keiseren sluttet med pave Paul III forbund mot «kjetterne». Da forbundet i 1546 vegret seg for å sende representanter til konsilet i Trient, lyste han Johann Fredrik I av Sachsen og Philipp I av Hessen fredløse gjennom riksakt (Reichsacht). Det lyktes ham å vinne den egentlig protestantiske hertug Moritz av Sachsen for sin sak, noe som svekket forbundet. Han utnyttet dette ved å innlede sitt såkalte Donaufelttog mot forbundet, først mot isolerte forbundsbyer i Syd-Tyskland (Ulm, Konstanz, Biberach), og beseiret ved slaget på Lochauer Heide ved Mühlberg an der Elbe den 24. april 1547 den schmalkaldiske forbundshær. Johann Fredrik I ble tatt til fange, og landgreve Philipp av Hessen overgav seg. Begge ble i årevis holdt i fangenskap i Nederlandene. Selv om Bremen og Magdeburg fremdeles motstod keiseren, var forbundet i realiteten oppløst.
Som belønning for å ha skiftet side tildelte han hertug Moritz av Sachsen den saksiske kurverdigheten, som inntil da hadde vært innehatt av Johann Fredrik av den ernestinske linje av Wettinslekten. Kurlandene og andre deler av Sachsen kom da i den albertinske linjes besittelse, mens ernestinerne kun beholdt deler av Thüringen, som ble delt opp i en rekke småstater.
På riksdagen i Augsburg i 1548 måtte de protestantiske fyrstene akseptere det såkalte Augsburger Interim
Karl V var imidlertid ikke istand til å stanse urolighetene, og seieren over protestantene ble kortvarig. I 1552 slo den styrkede kurfyrst Moritz av Sachsen seg sammen med andre protestantiske fyrster mot den spanske suksesjon og keiseren, og det lyktes fyrstene å tvinge keiser Karl på flukt. Hans bror, Ferdinand (I), forhandlet på sin side med Moritz av Sachsen og de protestantiske fyrstene, og det kom til Passau-traktaten, som sikret protestantene vidtfavnende rettigheter. Ved religionsfreden i Augsburg i 1555 ble disse bekreftet.
Karl V abdiserte etter sitt nederlag i 1556 til fordel for Ferdinand.
Njudung
Njudung var et av de små folklandene i middelalderen som senere kom til å bli landskapet Småland. Njudung lå i nåværende Jönköpings län.
Njudung var delt i to herreder, Västra og Östra härad og inngikk allerede i middelalderen i Tiohärads lagsaga.
Per Nilsson (fotballspiller)
Per «Pelle» Nilsson (født 15. september 1982) er en svensk tidligere fotballspiller.
Han har spilt for FC København i Danmark, TSG 1899 Hoffenheim og 1. FC Nürnberg i Tyskland, Odd Grenland i Norge, AIK Solna, GIF Sundsvall, IFK Timrå, men spilte sine første organiserte fotballkamper i sin hjemklubb Stigsjö IK i 1988.
Odd Grenland
Han kom til Odd Grenland før sesongen 2005 for omtrent 3 millioner kroner, sannsynligvis klubbens dyreste spiller før 2007. Etter halvspilt sesong i 2006 hadde «Pelle» fått mye skryt av både trenere, spillere og eksperter, og ble rangert som en av Tippeligaens stabilt beste spillere. Før overgangsvinduet stengte 31. august 2006 mottok Odd flere bud fra Sunderland AFC, uoffisielt på 15 millioner kroner, men klubben valgte å beholde Nilsson ut sesongen. Han ble kåret til Årets spiller i norsk fotball av VG i 2006. Til Hoffenheim gikk Nilsson for om lag 15 millioner kroner sommeren 2007.
TSG 1899 Hoffenheim
Starten av sesongen 2009/2010 blir Pelle valgt frem av medspillerne til å være lagets kaptein etter å ha vært visekaptein sesongen før. Men allerede 3 oktober(8. serierunde) får Pelle et brudd i høyrearmen etter en duell med Aristide Bancé som setter han ut av laget for en tid, men han utførte egne treningsøkter med gips.
1. FC Nürnberg
I juni 2010 signerte han for 1. FC Nürnberg etter at det ble mindre og mindre spilletid i Hoffenheim.
Rigabukten
Rigabukten (latvisk: Rīgas jūras līcis, estisk: Liivi Laht) er en bukt i Østersjøen mellom Latvia og Estland. Øyene Saaremaa og Hiiumaa danner grense mot resten av Østersjøen. Hovedleden inn til Rigabukten går gjennom Irbestredet
Arealet er omtrent 18,000 km² og største dybde er 54 meter. Større byer i området er Latvias hovedstad Riga og Pärnu i Estland. De største elvene som renner ut i bukta er Daugava, Lielupe og Gauja.
Løvebakken (TV-serie)
Løvebakken var et norsk humorprogram som gikk på NRK1 fra 2002 til 2012. Programmet ble ledet av Guri Heftye den første tiden, deretter av Øystein Bache. Programmet var lagt opp som en politisk selskapslek med innslag av teatersport der det ble harselert med aktuelle politiske tema og norsk politikk generelt. Det var fire paneldeltakere fordelt på to lag. Det ene laget skulle representere det blå partiet mens de andre skulle representere det røde partiet hvorpå de skulle komme med argumenter for sitt syn. Det bærende elementet i programmet var de kvikke hodene til deltakerne og deres desperate forsøk på å løse oppgaver de ikke var forberedt på. Programmet var basert på det britiske programmet If I Ruled the World som gikk fra 1998 til 1999. Serien ble først sendt på tirsdagskveldene, fra 2006 på lørdagskvelder.
Serien ble kåret til beste forestilling på tv/film under Komiprisen 2007 og 2010.
Premieren ble sett av 375 000 seere. 2007-sesongen ble i snitt sett av 465 000.
Panel
Fram til 2011 bestod panelet av to faste lag bestående av med Espen Beranek Holm, Jan-Paul Brekke, Kari Slaatsveen og Pernille Sørensen som faste paneldeltakere, og med Kim Haugen og Helén Vikstvedt som vikarer. Deretter vekslet ni komikere på å være paneldeltakere: Jan-Paul Brekke, Espen Beranek Holm, Kim Haugen, Nils Petter Mørland, Andreas Tønnesland, Veslemøy Mørkrid, Kristine Riis, Kristin Jess Rodin og Cecilie Steinmann Neess.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1926
Norgesmesterskapet i fotball for menn i 1926 ble vunnet av Odd etter finaleseier 3-0 over Ørn den 17. oktober. Målscorer for Odd var Berthel Ulrichsen som scoret i det 14., 30. og i det 55. minutt. 16 000 tilskuere overvar kampen som ble spilt på Ullevaal Stadion i Oslo. Dommer var Finn Grefberg fra Frigg. Dette var tiende gang Odd vant et norgesmesterskap.
Odds vinnerlag: Gunnar Christensen, Erling Lunde, Thaulow Goberg, Tidemand Nilsen, Sigurd Eek, Ronald Haakonsen, Olav Gundersen, Haakon Haakonsen, Berthel Ulrichsen, Einar Gundersen og Martinius Kristoffersen.
1. runde
Larvik Turn og Viking fikk walk over.
4. runde
Brann og Odd fikk walk over.
Finale
17. oktober 1926, Ullevaal Stadion, 16 000 tilskuere. målscorere: Dommer: Finn Grefberg, Frigg.
Chioneosoma
Chioneosoma er en slekt av biller som hører til gruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore oldenborrer. Oversiden er mer eller mindre tett kledt med silkeaktig hvite skjell, slik at disse billene ofte blir snøhvite på farge. Undersiden er tett kledt med fine, lyse hår, også pronotum kan være kledt med disse.
Levevis
Artene lever i tørre, ørkenaktige områder.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone, med særlig mange arter i Sentral-Asia. I Europa forekommer slekten i det sørlige Russland.
Nkosi Johnson
Nkosi Johnson (født Xolani Nkosi 4. februar 1989, død 1. juni 2001) var et sørafrikansk barn med aids, som gjorde en kraftig innvirkning på offentlige oppfatninger av pandemien og dens virkninger før sin død i en alder av 12 år. På tidspunktet for hans død, var han den lengst overlevende barnet som var hiv-positiv allerede ved fødselen.
Hennes biologiske mor døde av hiv/aids samme år som Nkosi begynte på skolen. Hans egen tilstand forverret seg stadig gjennom årene, men med hjelp av medisiner og behandling, var han i stand til å leve et ganske aktivt liv på skolen og hjemme. Nkosi var hovedtaler under den 13. internasjonale aids-konferansen, der han oppfordret folk med hiv / aids til å være åpen om sykdommen. Sammen med sin fostermor var Nkosi med på å grunnlegge et tilfluktssted for hiv-positive mødre og deres barn. Hans forstermor representerte Nkosi i november 2005 da han posthumt mottok den internasjonale Barnas fredspris.
Manns minne (TV-program, 2001)
Manns minne var et norsk retroprogram med Tove Midtbø som gikk på NRK1 fra 2001 til 2002. Serien tok for seg norske nyheter, kuriositeter og fenomener som var fremtredende i Norge i løpet av de foregående 25 år (1976 og 1977). Det var også muntre klipp fra fjernsynsarkivene av kjendiser slik de så ut da de var unge. I hver sending var det en hovedsak som fikk ekstra mye oppmerksomhet. Serien gikk mandag til fredag, kl. 18:30.
Rigas tekniske universitet
Rigas tekniske universitet ligger i Riga, Latvia og ble stiftet i 1862, mens Latvia var en del av det russiske tsardømmet. Wilhelm Ostwald, nobelprisvinner i kjemi, var ved fakultetet ved skolen i 1881–1887.
Kristang
Papiá kristang («kristent språk») eller bare kristang er et kreolspråk. Det snakkes av kristang-folket, et samfunn bestående av folk av portugisisk og asiatisk herkomst, hovedsakelig i Malacca (Malaysia) og Singapore. Språket snakkes av omkring 5000 i Malacca og 400 i Singapore. Grunnet innvandring finnes det også noen brukere av språket i Kuala Lumpur.
Språket kalles også cristão eller cristan («kristen»), português de Malaca («Malacca-portugisisk») eller rett og slett papiá.
Haugesunds Avis
Haugesunds Avis er en dagsavis som blir gitt ut i Haugesund i Rogaland og dekker kommunene på Haugalandet og i Sunnhordland. Ansvarlig redaktør er Einar Tho. Øystein Vormestrand er administrerende direktør. Avisen ble grunnlagt i 1895 av Bernt Seland. Amedia eier i dag 100 % av Haugesunds Avis, etter at A-pressen og Edda Media (tidligere eier) slo seg sammen i 2012.
Avisen har kontor i Karmsundgata i Haugesund og i Kopervik på Karmøy.
Haugesunds Avis er også hovedaksjonær i den lokale radiostasjonen Radio 102.
I 2011 utdelte The European Newspaper Award to priser til Haugesunds Avis for beste Bilmagasin og iPhone-app.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Michael Mina
Michael Mina (født 1969 i Kairo i Egypt) er en egyptisk-amerikansk kjendiskokk, restauranteier og forfatter av en rekke kokebøker.
Arkeologiåret 1986
Arkeologiåret 1986 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1986.
Michael Mina
Mina er kjøkkensjef på to restauranter som ligger henholdsvis i San Francisco og i Las Vegas i Nevada. Mina forfattet sin aller første kokebok, Michael Mina: The Cookbook, i 2006 og han har hatt utallige opptredener på forskjellige TV-kanaler. Mina har hadde én stjerne i Michelinguiden for sin restaurant i Las Vegas fra 2012 til 2018. Mina har blant annet deltatt ved Culinary Institute of America i Hyde Park i New York.
Ahmed Subhy Mansour
Ahmed Subhy Mansour også kjent under navnet Ahmad Subhi Mansur (født 1. mars 1949 i Abu Harair i Sharqia i Egypt) en egyptiskfødt bemerket islamsk lærd og geistlig muslim.
Mansour har omfattende ekspertise innenfor islamsk historie, kultur, teologi og politikk. Mansour etablerte en liten egyptisk sekt som verken var sunniislam eller sjiaislam, og Mansour ble forvist fra Egypt, og han bosatte seg i USA som en politisk flyktning. Mansour var en offentlig talsmann for demokrati og menneskerettigheter i Egypt gjennom mange år og derfor ble han isolert av islamske ekstremister, geistlige og han forfulgt av den egyptiske regjeringen.
Mansour ble arrestert og satt i en periode i fengsel for hans mange liberale politiske, religiøse og sosiale synspunkter. Hans liberale synspunkter var ikke akseptabelt for de religiøse myndighetene som også kontrollerte flere av programmene til universitetet som Mansour var ansatt ved. Mansour søkte om og han fikk innvilget politisk asyl i USA i 2002. Mansour har vært gjesteprofessor på et stipendiat ved National Endowment for Democracy og ved Human Rights Program ved Harvard Law School. Siden han ankom USA i 2002, har Mansour hatt en rekke vitenskapelige stillinger.
Odd Fellow
Odd Fellow Ordenen (engelsk: The Independent Order of Odd Fellows – I.O.O.F.), stiftet 26. april 1819 i Baltimore i USA er en verdensomspennende sammenslutning av mennesker som har forpliktet seg til å følge visse regler og ordninger i sitt medlemskap. Ordenen er konfesjonsuavhengig (ikke bundet opp i noen spesiell religion), men medlemmene må anerkjenne et høyeste vesen. Det er også normalt en nedre aldersgrense, i Norge 21 år. Mange av de oppgaver som Ordenen gjennom dette påbud påtok seg, er nå overtatt av det offentlige. Ordenen gir humanitær innsats, både sentralt og lokalt.
Ordenens lære og formål
Ordenen baserer sin lære og virksomhet på medmenneskelige verdier, og søker å gi medlemmene gode etiske holdninger. Ifølge ordenen skal en god Odd Fellow kjennes på sine holdninger i dagliglivet, og vise at ordenens etikk er mer enn teori. Målet kommer også til uttrykk i det påbud ordenen har gitt medlemmene helt fra starten i 1819; å besøke de syke, hjelpe de trengende, begrave de døde og oppdra foreldreløse.
Odd Fellow Ordenen har definert som formål å utbre vennskapets, kjærlighetens og sannhetens grunnprinsipper blant menneskene, å undervise dem i kjærlighet til Gud og deres neste, og lære dem at ord ikke er nok, men at disse lærdommer må omsettes i handling for at hver enkelt etter evne kan bidra til menneskenes forbedring og fullkommengjørelse. Til hjelp tilbyr ordenen et etisk opplæringsprogram, som formidles i logemøtene. Det er også en gjensidig påvirkning medlemmene imellom – basert på det grunnlaget som klart fremgår av ordenens motto: Vennskap, Kjærlighet og Sannhet. Dette er visuelt symbolisert i De Tre Kjedeledd, ordenens offisielle emblem.
Odd Fellow Ordenen baserer sitt budskap på medmenneskelige verdier, og søker å gi medlemmene gode etiske holdninger. Etikk kan også betegnes som humanitær morallære. Odd Fellow-ordenens medlemmer bør søke å kunne møte alle mennesker med toleranse og vilje til forståelse. Nestekjærlighet, menneskeverd, rettferdighet, omsorg og medfølelse er begreper som står sentralt i ordenen.
Ordenens opprinnelse
Det finnes ikke noen sikker oversikt over ordenens opprinnelse, og det er delte meninger om hva navnet Odd Fellow betyr. Med utgangspunkt i språkhistorien er det mye som tyder på at navnet er utledet av Oath Fellows – edsvorne brødre. Det er nemlig fremdeles slik at medlemmene i Ordenen må avlegge bestemte og avgjørende løfter. Ordenen har sitt utspring i England, hvor det eksisterte Odd Fellow sammenslutninger på 1600-tallet. Formålet var allerede den gang basert på nestekjærlighet, omsorg og vennskap. Den Ordensgren Odd Fellow Ordenen i Norge tilhører ble stiftet i Baltimore i USA på initiativ av en engelsk utvandret Odd Fellow-bror – smeden Thomas Wildey. I vertshuset The Seven Stars instituerte fem tidligere Ordensbrødre den første loge, Washington Lodge no. 1. Som leder – Overmester – ble Thomas Wildey valgt, den 26. april 1819. Dette betegnes som ordenens stiftelsesdag. Thomas Wildey var en dominerende leder av Odd Fellow Ordenen i USA inntil han trakk seg tilbake i 1833.
Ordenens utvikling
Kvinnelige Odd Fellow medlemmer kalles Rebekkasøstre. De var tidligere organisert i Rebekkainstitusjonen, en integrert og likestilt del av ordenen. Initiativet til opprettelsen av Rebekkainstitusjonen ble tatt i 1851 av et amerikansk medlem, senere visepresident i USA Schuyler Colfax. I dag er Odd Fellow-brødre og Rebekkasøstre under samme, nasjonale ledelse og søstrene og brødrene er sammensluttet i lokale, separate loger. Logene arbeider hver for seg, men er basert på samme formål, motto, lover og forskrifter. Ordenen spredte seg raskt i USA, og etter hvert også til en rekke land over store deler av verden. Den kom til Europa i 1870-årene og til Norge 1898.
Ordenen i Norge
Den første Odd Fellow-loge ble instituert i Stavanger i 1898, men ble senere overflyttet til Christiania. Den første Rebekkaloge ble instituert i 1909, også dette i Christiania. Den Norske Odd Fellow Ordenen er i dag underlagt Den Europeiske Stologe. Pr. 1. januar 2009 var det 23.540 medlemmer. Det er 12.616 brødre og 10.924 søstre, fordelt på 151 Odd Fellow-loger og 125 Rebekkaloger.
Carl Levin
Carl Levin (født 28. juni 1934, død 29. juli 2021) var en amerikansk politiker fra Det demokratiske parti som representerte delstaten Michigan i USAs senat fra 1979 til 2015. Etter at demokratene vant majoriteten i senatet i 2006, var Levin leder av senatets forsvarskomité i to perioder tidligere (2001 og 2001–2003).
Politisk karriere
Carl Levin vant senatsvalget i 1978, ble senere gjenvalgt i 1984, 1990, 1996 og 2002.
Søskenbarn
Søskenbarn er et slektskapsforhold der to personer har hver sin forelder som er søsken. Søskenbarnet til en person er altså barn av dennes onkel eller tante. Et søskenbarn av hankjønn kalles fetter, mens et av hunkjønn kalles kusine. Søskenbarn har minst én besteforelder til felles.
På moderne svensk er syskonbarn en betegnelse på ens bror eller søsters barn, det vi på norsk kaller nevø eller niese. I stedet bruker svenskene kusin om søskenbarn, uansett hvilket kjønn det har.
Søskenbarn på begge sider
Søskenbarn på begge sider, som også kjennes under betegnelsen doble søskenbarn, er søskenbarn som er i slekt med hverandre gjennom begge sine foreldre. Doble søskenbarn oppstår når helsøsken 1 og helsøsken 2, som er av familie A, får barn med henholdsvis helsøsken 3 og helsøsken 4, som er av familie B. Doble søskenbarn deler dermed to sett besteforeldre og har identisk slektsopphav. Også genetisk står doble søskenbarn nærmere hverandre enn vanlige søskenbarn gjør. Genetisk kan de være så nær beslektet som halvsøsken.
Når eneggede tvillinger reproduserer seg med et helsøskenpar, resulteter det i barn som er mer beslektet enn halvsøsken, men mindre beslektet enn helsøsken. Genetisk er de tre firedels søsken. Når ett sett med eneggede tvillinger reproduserer seg med et annet enegget tvillingpar, resulterer det i barn som er genetisk like søsken.
Høyere genetisk slektskapsgrad berører ikke to individers juridiske status som søskenbarn og faktumet at hver av foreldrene er et unikt individ.
Søskenbarnekteskap i Norge
Kjønnsliv og ekteskap mellom søskenbarn – inngifte – har i skiftende grad vært forbudt i Norge. Likevel har søskenbarnekteskap til forskjellige tider forekommet, og for rundt 100 år siden var om lag 12 prosent av norske ektepar søskenbarn. Det synes å ha vært vanligst i aristokratiet, der folk ofte foretrakk å ekte hverandre for å bevare sine familiers pengemakt eller for å unngå bønder. Også i bondestanden, og særlig i mindre bygder, forekom det at søskenbarn inngikk ekteskap. I dagens Norge er ekteskap mellom søskenbarn tillatt, men svært uvanlig, kun rundt 0,1 prosent av norske ektepar er søskenbarn. Søskenbarnekteskap i Norge har fått en oppsving med immigrasjon fra Afrika og Asia, men hyppigheten av søskenbarnekteskap har vært fallende blant norsk-pakistanere og norsk-marokkanere etter år 2000.
I en særstilling står kongelige. For eksempel kong Olav V var gift med sitt søskenbarn, kronprinsesse Märtha.
Referanser
ญาติ
Den burgundiske skolen
Den burgundiske skolen var en gruppe 1400-talls-komponister som virket ved hoffene til de mektige hertugene av Burgund, i de områdene som nå utgjør Belgia, Nederland og nord- og vest-Frankrike.
Burgundskolen var første aktivitetsfase av den sentrale musikalske strømningen i europeisk renessansemusikk som kalles den fransk-flamske skolen. Det mest karakteristiske trekket ved burgundskolen er den verdslige, polyfone chanson.
De mest kjente navnene er Guillaume Dufay, Gilles Binchois og Antoine Busnois.
Maraton (TV-serie)
Maraton er en norsk dokumentarisk portrettprogram med Guri Heftye som gikk på NRK1 i 2000. I denne dokumentaren oppholdt Heftye seg 24 timer i samme bolig som den gjesten hun intervjuet. Opptakene startet umiddelbart når intervjuer og kamerateam møtte intervjuobjektet, og fortsette kontinuerlig (med unntak av eventuelle korte søvnperioder) til intervjueren forlot opptaksstedet 24 timer senere. Ideen og rettighetene til seriekonseptet lå hos Lars von Trier og hans produksjonsselskap Zentropa. Programmet gikk sent på mandagskvelder.
Det ble benyttet to kameraer: Et fulgte hovedpersonen i hele opptaksperioden. Det andre dekket intervjueren og tok nærbilder i situasjoner der intervjuer og intervjuobjekt ikke var i en rolig samtalesituasjon. Alt skulle filmes: Omvisning på opptaksstedet, tilberedelse av mat, måltider, røykepauser, tv-titting og annet.
Tour of Norway 2011
Tour of Norway 2011 var den første utgaven av Tour of Norway. Rittets hovedsponsor var Glava, derfor ble rittet ofte omtalt som Glava Tour of Norway. Birger Hungerholdt var rittdirektøren i etapperittet som startet 1. juni i Tønsberg og som ble avsluttet den 5. juni i Lillestrøm. Det var fem etapper i dette årets utgave. Alle etappene var fellesstartetapper, det vil si verken tempo- eller lagtemporitt var på planen denne utgaven. Ingen fjell skal bestiges i løpet av rittet, men en tøff bakke på slutten av den 4. etappen ved Hamar ville normalt fått rokkeringer for sammenlagtstillingen.
Røldal vegmiljø
Røldal vegmiljø er et kulturhistorisk vegmiljø ved Røldal i Odda kommune. Kulturmiljøet viser fire generasjoner veger i overgangen mellom dal og høyfjell. Den eldste ridevegen i Røldal har med stor sannsynlighet vært bruk som pilegrimsveg gjennom hele middelalderen. «Pilegrimsvegen» er ca. 6 km lang og den består stedvis av sti og hulveg. Vegens mer våte partier er steinsatt. I forbindelse med at Oscar II var på gjennomreise i Norge i 1879 ble det bygget en 250 meter lang vegstrekning som går i svinger oppover lisiden ved Nyastøl.
Den 21. desember 2009 fredet Riksantikvaren Røldal vegmiljø sammen med 39 andre vegmiljøer omtalt i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.
Aja
Aja (eller Aia, Anunitu) er en gudinne kjent fra den mesopotamiske religion.
Hun er hustru til solguden Šamaš. Deres barn er drømmenes guder Mamu og Ziqiqu. Aja ble på senere historisk stadium likestilt med/identifisert som gudinnen Antum (eller Antu, se Anat). Antum var imidlertid opprinnelig en gudinne som den akkadiske gud Anu hadde skapt, og som i den sumeriske religion var gift med «jorden». Slik kan Antum regnes blant de guddommer som er knyttet til jorden.
Eisstadion Inzell
Eisstadion Inzell, også kalt Max Aicher Arena, er en skøytehall i den tyske vintersportsbyen Inzell. Fram til utgangen av 2009 var det en utendørs bane kalt Ludwig-Schwabl-Stadion.
I 1959 ble det anlagt en skøytebane på sjøen Frillensee, ca. 5 km øst for byen og 923 moh, som bl.a. var arena for de vesttyske mesterskapene i disse årene. I 1963 ble skøyteaktiviteten flyttet ned til Inzell, da det ble anlagt en naturisbane ved bredden av sjøen Zwingsee, der banen ligger i dag. I 1965 startet arbeidene med kunstisbanen. Den ble åpnet i desember samme år, som den første kunstisbanen i det daværende Vest-Tyskland. Sportforum Hohenschönhausen i Øst-Berlin var Tysklands og verdens første (én dag før Herenveen), disse ble åpnet to år tidligere.