cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cleveland Browns
Uniformer
Laget fortsatte å eksperimentere i 2003 og 2004 da de tradisjonelle oransje-brun-oransje stripene på de hvite buksene ble erstattet med to variasjoner av brun-oransje-brun, en hvor stripene var like ved siden av hverandre (brukt med hvite skjorter) og en hvor de var separert av hvitt (brukt med brune skjorter). Den samlede versjonen ble brukt med begge skjortene i 2005. I 2006 gikk laget tilbake til den tradisjonelle oransje-brun-oransje stripen. Laget gikk også tilbake til en eldre stil på uniformene i 2006, med gråe ansiktsmasker; det originale stripemønsteret på de brune skjorteermene (de hvite skjortene har hatt det samme stripemønsteret siden 1985-sesongen.) og den eldre, mørkere brunfargen.
Ouyang Xiu
Virke
Ouyang Xius dikt er for det meste holdt i en avspent, humoristisk og selvironisk tone. Han pleiet både shi og ci. I shi-diktene reduserer han seg, tro forbildene fra den midtre Tang-periode, til det vesentlige, og unnviker særlig den overlessede svulstighet fra det senere Tang. Men Ouyang Xiu er mer berømt for sine ci-dikt. Her må særlig nevnes en ti dikt stor samling Vestsjøens skjønnhet, som synges til melodien Plukke morbær. Disse bidro meget til utbredelsen av denne sjanger innen kinesisk lyrikk.
Cleveland Browns
Uniformer
Browns valgte å bruke hvitt på hjemmebane i 2011-sesongen, og brukte det i all 16 kampene da motstanderlaget i alle bortekampene endte opp med å bruke sine egne mørkere uniformer.
Browns tok igjen de brune buksene i bruk i en hjemmekamp mot Buffalo Bills den 3. oktober på Thursday Night Footbal, kombinert med brune skjorter. Det var første gang i lagets historie at de hadde brukt en helt brun uniform i.
Den 14. april 2015 avdekket Cleveland Browns’ nye uniformkombinasjon som bestod av lagfargene oransje, brun og hvit.
Brown tok igjen i bruk den helbrune uniformen fra NFL Color Rush-programmet i 2016, uten de hvite elementene. Til tross for at Color Rush-programmet ble avviklet brukte laget uniformen på hjemmebane i tre kamper i 2018. I 2019-sesongen annonserte Browns at dette designet skulle bli lagets hoveduniform på hjemmebane, og brukte dem i seks hjemmekamper samt i bortekamper hvor hjemmelaget valgte å bruke hvitt. I de to gjenværende hjemmekampene skal Browns bruke sine tidligere brune hjemmeuniformer som alternative uniformer.
Klubben avduket nye uniformer 15. april 2020. Det nye designet hentet inspirasjon fra lagets klassiske uniformer.
I 2023 introduserte Browns de nye «White Out»-uniformene, helt hvite med en hvit hjelm, som skulle brukes i utvalgte hjemmekamper. Dette var første gang siden 1950 at laget brukte hjelmer som ikke var oransje. De hvite skal ha en oransje stripe ned midten med en brun stripe på hver side.
Rivaler
Browns har rivaliseringer med alle tre divisjonsmotstandere i AFC North. Laget har også historiske rivaliseringer med Indianapolis Colts, Denver Broncos, Detroit Lions, San Francisco 49ers og Houston Oilers/Tennessee Titans.
Pittsburgh Steelers
Hovedrivaliseringen med Pittsburgh Steelers har fått kallenavnet "The Turnpike Rivalry", og er det eldste av Browns sine feider. Tidligere Browns-eier Art Modell arrangerte hjemmekamper mot Stellers på lørdagskvelder fra 1964 til 1970 for å styrke rivaliseringet. Lagene befinner seg relativt nært hverandre, har hatt omtrent like mye suksess historisk og har delt både spillere og personale. Selv om Cleveland dominerte i de tidligere seriene (laget vant de første åtte møtene og gikk 31–9 på 50- og 60-tallet), ledet Steelers 15–5 på 70-tallet og har vunnet mest siden Browns returnerte til ligaen i 1999 (36–9–1). Steelers har vært dominante på hjemmebane, hvor de har vunnet 44 og tapt 7 kamper siden 1970, inkludert seiersrekker på 16 kamper (1970–1985) og en seiersrekke på 17 kamper (2004–2020).
Steelers holder nå ledelsen 79–61–1. Browns og Steelers møttes i sluttspillet i, og , hvor Steelers leder 2–1 sammenlagt etter tap i det siste møtet. Til tross for at det har roet seg i Pittsburgh etter at Modell flyttet laget (Browns er 6–33 mot Steelers etter at de kom tilbake til NFL i 1999, inkludert et tap i sluttspillet) er Steelers fremdeles Clevelands største rival.
Cincinnati Bengals
Rivaliseringen oppstod først på grunn av personlige problemer mellom Paul Brown og Art Modell, men "Battle of Ohio" mellom Browns og Cincinnati Bengals har utviklet seg som følge av de sosiokulturelle forskjellene mellom Cincinnati og Cleveland, de to lagenes delte historie, og de lignende lagfargene, da Brown brukt den samme oransje fargen som Bengals brukte i Browns sine uniformer (Bengals har siden byttet til en lysere oransje). En av grunnene til at Modell flyttet Browns til AFC etter sammenslåingen av AFL og NFL var for å starte en rivalisering med Bengals. Kamper mellom lagene har produsert to av de mest poengrike kampene i NFLs historie. Cincinnati leder totalt 51–46. Til tross for at Bengals leder 27–19 siden Browns begynte å spille i NFL igjen, har kamper mellom de to vært mer kompetitive enn kamper mellom Browns og de andre divisjonsrivalene.
Baltimore Ravens
Rivaliseringen mellom Browns og Ravens oppstod som et resultat av flyttekontroversen, og er heller en feide mellom Art Modell og Ravens enn mellom lagene. Rivaliseringen er mer bitter for Cleveland ettersom at lagets draft picks mellom 1995 og 1998 resulterte i at Ravens vant Super Bowl XXXV. Dersom Browns ikke hadde flyttet kunne det samme laget (draftet av general manager Ozzie Newsome) gitt Browns sin første tittel på 35 år. Ravens leder sammenlagt 34–12. Lagene har aldri møttes i sluttspillet.
Detroit Lions
Rivaliseringen med Lions begynte på 50-tallet, da de to lagene møttes fire ganger i mesterskapskamper i NFL. Lions vant tre av kampene, mens Browns vant en. Dette var muligens en av de beste rivaliseringene i NFL på 50-tallet. Siden sammenslåingen i 1970 har lagene møttes mye sjeldnere etter at Browns flyttet til AFC. Fra 2002 til 2014 spilte lagene en årlig sesongoppkjøringskamp kalt "Great Lakes Classic".
Denver Broncos
Browns hadde en kort feide med Broncos som oppstod gjennom tre AFC Championship-kamper fra 1986 til 1989. I 1986 sikret quarterback John Elway uavgjort, med det som senere ble kjent som "The Drive", i Cleveland Municipal Stadium; Broncos vant kampen 23–20 på overtid. Ett år senere møttes lagene igjen i AFC Championship i 1987 i Mile High Stadium. Denver tok ledelsen 21–3 før Browns sin quarterback Bernie Kosar kastet fire touchdowns og utlignet til 31–31 halvveis i fjerde kvarter. Etter en lang drive kastet John Elway en 20-yard touchdown til running back Sammy Winder som gav Denver ledelsen 38–31. Cleveland kjempet seg opp til Denvers 8-yard linje med 1:12 igjen på klokken, men Broncos sin safety Jeremiah Castille rev ballen ut av Browns running back Earnest Byner hender på 2-yard-linjen, som senere fikk navnet "The Fumble" av Browns-tilhengere. Broncos plukket opp ballen, gav Cleveland en safety, og vant kampen 38–33. De to lagene møttes igjen i AFC Championship-kampen i 1989 i Mile High Stadium, hvor Broncos vant komfortabelt 37–21.
Rivaliseringen har i nyere tid roet seg ned etter at Broncos vant 11 kamper på rad mellom 1991 og 2015 før Cleveland sikret en knapp seier (17–16) i. Denver leder 24–7 sammenlagt.
San Francisco 49ers
Lagets største rival i AAFC var San Francisco 49ers, men dette har stort sett roet seg ned og blitt et relativt vennlig forhold ettersom at Browns spiller i AFC og 49ers spiller i NFC. I tillegg var det flere fra 49ers sitt personale som hjalp Browns med oppstarten i 1999, inkludert tidligere President Mike Holmgren som startet sin NFL-karriere i San Francisco. Eierne av 49ers, John York og Denise DeBartolo York bor i Youngstown, Ohio, 60 miles sørøst fra Cleveland. Tidligere placekicker Phil Dawson sammen med reserve-quarterbacken Colt McCoy skrev kontrakt med 49ers i 2014.
Houston Oilers/Tennessee Titans
Browns’ rivalisering med Houston Oilers/Tennessee Titans kan spores tilbake til da Browns og Oilers ble plassert i AFC Central etter sammenslåingen av AFL og NFL. Lagene møttes to ganger i året fra 1970 til NFL ble omorganisert i 2002, og Browns ble plassert i AFC North og Titans i AFC South. Browns leder sammenlagt 36–32.
Tilhengere
En undersøkelse utført av Bizjournal i 2006 bestemte at Browns sine tilhengere var de mest lojale i NFL. Studien, som ikke var vitenskapelig, fokuserte på lojalitet i positive og negative sesonger, tilskuertall og utfordringer tilskuere møtte (som dårlig vær eller lengre perioder med dårlige resultater). Studien påpekte at Browns-tilhengere hadde fylt 99,8% av setene i stadionet de siste syv sesongene, til tross for et totalresultat på 36-76 over den samme perioden.
Dawg Pound
De mest synlige tilhengere kan finnes i Dawg Pound. Dette var originalt navnet gitt til setene i den åpne (øst) enden av den gamle Cleveland Municipal Stadium, og den nåværende utgaven ligger også på østsiden av Cleveland Browns Stadium, med hundrevis av tilhengere i oransje og brune farger med diverse hundelignende utstyr. Tilhengerne tok på seg navnet i 1984 etter at medlemmer av laget brukte navnet for å beskrive lagets forsvar.
Den pensjonerte cornerbacken Hanford Dixon som spilte for Browns i hele sin karriere (1981-89) har blitt kreditert med å gi Cleveland Browns sitt forsvar navnet 'The Dawgs' på midten av 1980-tallet. DIxon og lagkamperatene Frank Minnifield og Eddie Johnson bjeffet til hverandre og til tilskuerene på Cleveland Stadium for å få opp stemningen. Det var her navnet Dawg Pound kom fra. Tilhengerne tok navnet i løpet av de neste par årene. Det er på bakgrunn av dette navnet at laget i sin nåværende versjon har brukt en bulldog som sin alternative logo.
Browns Backers
Den største organisasjonen for tilhengere av Browns er Browns Backers Worldwide (BBW). Organisasjonen har omtrent 305 000 medlemmer og Browns Backers-klubber er organisert i alle de store byene i USA, samt i flere militærbaser over hele verden, med den største i Phoenix, Arizona. Organisasjonen har også store klubber i utlandet, inkludert i Egypt, Australia, Japan, Sri Lanka og McMurdo Station i Antarctica. Ifølge Cleveland Browns offisielle fanklubb er de største internasjonale gruppene i Alon Shvut på Vestbredden og Niagara Falls, Canda, hvor Alon Shvut har 129 medlemmer og Niagara har 310.
Etter at tidligere Browns-eier Randy Lerner kjøpte opp den engelske fotballklubben Aston Villa har offisielle butikker for Aston Villa begynt å selge skjorter og fotballer fra Cleveland Browns. Dette har økt interessen i England og forsterket tilknytningen mellom de to lagene. Tilhengere av Aston Villa har startet opp organisasjonen Aston (Villa) Browns Backers of Birmingham.
Spillere i Pro Football Hall of Fame
Cleveland Browns har det fjerde høyeste antallet spillere innlemmet i Pro Football Hall of Fame med totalt 17 spillere som ble inkludert basert på deres prestasjoner med Browns, og ni spillere og trenere som har tilbragt minst ett år med Browns. Ingen fra Browns ble innlemmet i æresgalleriets første år i 1963. Otto Graham var den først spilleren på Browns som ble innlemmet, i 1965, og den siste fra Browns som fikk en plass var Joe Thomas i 2023.
Cleveland Browns Legends
Cleveland Browns Legends-programmet beærer tidligere medlemmer av Browns som har bidratt til lagets historie. I tillegg til alle medlemmene på Pro Football Hall of Fame inkluderer Legends følgende:
Ring of Honor
I 2010 etablerte Browns en Ring of Honor som beæret de store spillerne fra lagets fortid ved å ha navnene deres vist rundt det øvre platået på Cleveland Browns Stadium. Den første versjonen ble avdekket under åpningskampen på hjemmebane den 19. september 2010, og inkluderte 16 Hall of Femere. I 2018 ble Joe Thomas innlemmet med nummeret 10 363 under navnet - hans NFL-rekord på antall snaps han hadde spilt på rad. I 2019 ble linebacker Clay Matthews, utvalgt til Pro Bowl fire ganger, innlemmet i Ring of Honor.
Statuer
Flere statuer har blitt reist til ære for tidligere spillere og ansatte: I og rundt First Energy Stadium
I og rundt Cleveland
Media
WKNR (850 AM), WKRK-FM (92.3 FM), og WNCX (98.5 FM) er hovedradiostasjoner for Cleveland Browns Radio Network. Hovedkommentatoren Jim Donovan kommenterer kamper sammen med sidelinjereporteren Nathan Zegura, som ble kjent da han ble suspendert i åtte kamper for å ha kranglet med dommerne under en kamp i 2018 hvor han var sidelinjereporter, og tidligere spiller og nåværende vert på WKNR Je'Rod Cherry.
WEWS-TV (TV channel 5) er lagets hovedkanal på TV og sender Browns-programmering hele året samt kamper i sesongoppkjøring som ikke sendes på andre nettverk med hovedkommentator Chris Rose, tidligere left tackle for Browns Joe Thomas som ekspert og Aditi Kinkhabwala som sidelinjereporter. Bally Sports Great Lakes er lagets kabelkringkaster, som sender forskjellige Browns-relaterte programmer i løpet av sesongen.
Browns sin egen produksjonsdivisjon vant to Lower Great Lakes Emmy Awards i 2005. En for en spesialsending til ære for laget som vant NFL Championship i 1964 (The 1964 Championship Show) og en for en reklame (The Paperboy)
Referanser i populærkultur
Browns har (både direkte og indirekte) hatt en rolle i forskjellige TV-serier og filmer opp gjennom årene.
Reinart Hultgren
Reinart Hultgren (født 10. februar 1922, død 16. januar 1986) var en kjent norsk trekkspiller, født i Oslo.
Hans populære dansemusikk band Hultgrens Kvartett og Hultgrens Trio hadde mange oppvisninger fra 1950-tallet til 1970-tallet. Repertoaret av musikk bestod av datidens populære låter innen dansemusikk, fra tango til vals.
Hultgren begynte tidlig som trekkspiller ved å gå i lære hos Christian Liebak i Oslo. Hans egen far fungerte også som en tidlig inspirasjon, da også han var en trekkspiller. Over sin lange karriere som trekkspiller hadde han mange faste musikere i sitt band, så vel som gjestemusikere og artister.
Foruten Reinart Hultgren, besto Hultgrens Trio av Ragnvald Haglund på fiolin, og «Skippern» Johansen på gitar. I Hultgrens Kvartett spilte Sigurd Johansen gitar, Holger Jensen kontrabass, og Odd Hansen Løvmyr spilte trommer.
Hultgrens Kvartett opptrådte ofte med mange av 1960-tallets artister og kjendiser; blant annet med datidens nye talent og vokalist Wenche Myhre, så vel som med veletablerte artister, som vokalist/komiker Einar Rose.
Reinart Hultgren ble i 1947 ansatt i Oslo Telefon Anlegg (O.T.A.), som senere ble til Televerket, og så til Telenor. Der jobbet han fast helt frem til sin bortgang i 1986. Han giftet seg i 1955.
Bebearia
Bebearia er en artsrik slekt av til dels meget fargerike sommerfugler som tilhører underfamilien Limenitidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Gruppen består for det meste av store, kraftige arter. De er gode flygere og seiler gjerne på stive vinger. Disse artene er tropiske og lever i Afrika.
Utseende
Store, bredvingede, fargerike sommerfugler. Oversiden av vingen er gjerne farget i metallisk blått eller grønt, skarpt rødt eller oransje, eller den er mørkt brunlig. Artene ligner mye på Euphaedra-artene, men kan vanligvis kjenkes på at forvingenes spiss er litt tilspisset, de er mer avrundet hos Euphaedra. Undersiden er mer eller mindre kamufalsjefarget, men kan også ha et metallisk skinn.
Levevis
I alle fall en del av artene har larver som lever på palmer, eller på familiene Marantaceae, Apocyanaceae og Sapotaceae. Disse sommerfuglene lever i regnskog, men også i tørrere skogtyper. De voksne sommerfuglene suger gjerne til seg væske fra råtnende frukt.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i tropisk Afrika.
Elfenbenskystens riksvåpen
Elfenbenskystens riksvåpen i sin nåværende utformning ble tatt i bruk i 2001. Det består av et grønt skjold med hodet av en elefant. Elefanten er et viktig symbol for landet siden landet har fått sitt navn etter materialet elefantens støttenner består av; elfenben. På sidene av skjoldet står to palmer, og en halv sol stikker opp over skjoldet. Soloppgangen er et tradisjonelt symbol for en ny start. Under skjoldet er det et skriftbånd med landets navn på fransk.
Yngve Skomsvoll
Yngve Skomsvoll (født 22. september 1970 i Oslo, oppvokst i Bærum) er en norsk stand up-komiker, tekstforfatter og forfatter.
Yngve Skomsvoll startet med stand up i 1998. Han har siden det dratt på flere turnéer, vært tekstforfatter for mange ulike stand up-komikere, TV-programmer, radioprogrammer og revyer, blant annet for Dagfinn Lyngbø, Nytt på Nytt, Roast fra Chat Noir, Norgesglasset, Klaus på kanten og Reiseradioen, og han har forfattet bøker.
Skomsvoll er særlig kjent for sin improviserende og intelligente humor.
I 2007 vant han publikumsprisen på Skjemtegaukfestivalen for den komikeren som hadde gjort mest inntrykk på folket gjennom festivalen.
I 2015 startet han podcasten "Backstageprat" hvor han har samtaler med komikere i forbindelse med at de skal stå på scenen den kvelden. De snakker om forestillingen, om livet som komiker og livet generelt.
Astrolepisslekten
Astrolepisslekten (latin: Astrolepis) er en slekt av flerårige bregner innenfor hestesprengfamilien. De tilhører gruppen av flikbladete bregner som lever i halvtørre, varme habitater – Cheliantoides. Den ble først beskrevet i 1989 og 1992.
Bladene er dobbelt flikete som hos så mange andre grupper av bregner, og bladene er grågrønne og hårdekte på oversiden og grønnbrune eller gulgrønne på undersiden. Hos hybridarten Astrolepis integerrima er bladene nesten sort-grå, med brun-grå undersider.
Astrolepis vokser i Amerika, fra nord til sør. Habitatet er ørken eller halvørken. Høyden er inntil 45 cm.
Arter
Av artene i slekten, er disse ganske utbredte:
Blodgiveren
Blodgiveren er en episode fra 1972 av den norske komiserien Fleksnes, med Rolv Wesenlund i hovedrollen, som ble vist på norsk fjernsyn NRK fra 1972 til 2002.
Blodgiveren var den andre episoden som ble vist, og den hadde premiere på NRK den 29. november 1972.
Handling
En gang i livet er det ethvert menneskes plikt å vise litt selvoppofrelse. Med dette prisverdige utgangspunktet går Marve til legen for å gi blod.
Klippfisk
Klippfisk er saltet og tørket fisk av torske-familien. Den produseres helst av torsk, men hyse, lange, brosme eller sei kan også brukes. Klippfisk er et mer foredlet produkt enn tørrfisk. Tørrfisk tørkes ute i kjølig vind og er ikke tilsatt salt. Tørrfisk er en eldre konserveringsmetode. Klippfisk tørkes nå innendørs, og er alltid tilsatt store mengder salt.
I Norge begynte produksjon av og handel med klippfisk på 1600-tallet, mens tørrfisk trolig har vært produsert og solgt siden år 1000 eller tidligere. Til omkring andre verdenskrig dominerte Kristiansund handel med norsk klippfisk, etter dette har handelen vært konsentrert i Ålesund.
Tilvirkning
Fisken blir normalt bløgget ombord i fiskefartøyet. I fiskemottaket blir råfisken flekket, det vil si at fisken blir skåret langs ryggbeinet slik at fisken kan brettes ut som en stor trekant. Den groveste delen av ryggbeinet blir fjernet. Deretter saltes fisken i store runde stabler (la), og slik blir den liggende til fisken er saltmoden, fast - vanligvis etter 1 måned. Etter saltmodning blir fisken vanligvis vasket (tradisjonelt i sjøvann) og saltet på nytt før den vekselvis tørkes og presses. Inntil 1950-årene foregikk tørkingen vanligvis utendørs på fjell (derav navnet, egentlig «klippefisk»), mens tørking innendørs har blitt mer og mer vanlig fra 1950-åra. Ved utendørs tørking måtte fisken voktes nøye så den ikke fikk for mye regn eller for mye sol. Det var arbeidskrevende å legge fisken utover bergene og samle den i stabler når den skulle tildekkes, arbeidet ble ofte utført av kvinner og barn. Fra Kristiansund ble fisken tidligere hentet av søreuropeisk seilskuter som ofte brukte jord som ballast nordover, jorden ble losset brukt til gravplass på Gomalandet.
Klippfiskhistorie
De skotske kjøpmennene valgte Kristiansund av flere grunner. De unngikk konkurranse fra etablerte kjøpmenn i Trondheim og Bergen. De hadde god tilgang til fisk fra fiskeværa på Nordmøre (Grip er det mest kjente). Distriktet hadde et ypperlig klima for klippfisktørking. Det er også mange fine jevne svaberg som egnet seg til å legge fisken utover. Ladestedet Lille-Fosen hadde dessuten en svært god havn og sentral beliggenhet midt i skipsleia. I boken Handelen med Tørfisk og Klipfisk fra 1893 beskriver et kapittel hvordan norske klippfiskprodusenter klarte å bygge opp et stort eksportmarked utenfor Europa. Boken tilkjenner tre norske firmaer æren for dette: Carl E. Rønneberg og Søn i Ålesund, Nicolay H. Knudtzon i Kristiansund, og Christian Johnsen i Kristiansund.
Etter andre verdenskrig er Ålesund blitt den byen i Norge som produserer mest klippfisk. Klippfisk produseres nå også i deler av Nord-Norge, og spesielt Tromvik i Tromsø og Vanna i Karlsøy er store produsenter.
Eksportmarkeder
De store forbrukslandene er tradisjonelt Spania og Portugal. Italia er også et viktig marked, som imidlertid deles med stoccafisso, tørrfisk. I Latin-Amerika er også klippfisk populært, og store mengder klippfisk selges til Brasil før jul og påske. Mexico er et annet stort marked, hvor klippfisk typisk spises som julemat. Størst forbruk per innbygger har imidlertid Den dominikanske republikk, mens Brasil, tidlig på 2000-tallet, var det markedet for norsk klippfisk som økte mest.
Klippfiskretter
Bacalao er på norsk en gryterett med klippfisk, poteter, løk, tomatpure, pimiento, olivenolje og spansk pepper. Retten er ifølge tradisjonen introdusert i Kristiansund av spanske (fra Baskerland) sjøfolk som besøkte byen for å kjøpe klippfisk. I Spania tilberedes lignende retter med tomat. Boken Handelen med Tørfisk og Klipfisk (1893) inneholder foruten en mengde statistikker, prisoversikter og redegjørelse for næringens historie og samtidige forhold, også en del oppskrifter på bruk av klippfisk. Oppskriften på gryteretten med klippfisk, poteter, løk, tomater, spansk pepper og olje kalles der «Bacalao en salza».
I Spania og Portugal betegnes alle retter med klippfisk som ingrediens som bacalao- eller bacalhau-retter. Klippfisk brukes på de mest fantasifulle måter, og det sies at en kvinne må kunne 365 klippfiskretter før hun er gifteklar. Bolinhos de bacalhau er frityrstekte boller av klippfisk som gjerne serveres på tannpirker til hvit portvin. Ofte blandes most klippfisk med most potet, krydder, olivenolje, mandler og bl.a. svarte olivener og overstrøs med ost og stekes i ovn. Den spanske varianten med tomat er langt mindre vanlig.
I Mexico, hvor det ikke blir jul uten bacalao, blandes most klippfisk med en tomatsalsa med rikelig løk og chili, mandler, persille, potetterninger, kapers, oliven og varmes langsomt.
Norsk klippfiskmuseum
Norsk klippfiskmuseum ligger i Milnbrygga i Kristiansund. I denne brygga med tilhørende klippfiskberg Milnbergan har det vært produsert klippfisk sammenhengende fra tidlig på 1700-tallet fram til 1980-åra. Norsk klippfiskmuseum arrangerer hver sommer en klippfiskfestival der byens restauranter og klippfiskelskere konkurrerer om den beste bacalaoen. Milnbrygga har navn etter den skotske kjøpmannen Walter Miln som etablerte seg i Kristiansund tidlig på 1700-tallet.
Kristiansunds nabokommune Aure har en klippfisk i sitt kommunevåpen. På Langskjæra i Tustna, nå i Aure kommune, var det Jappe Ippe produserte sin klippfisk i 1690-åra.
2 Pallas
Pallas (symbol: ), småplanetnavn 2 Pallas, er den andre asteroiden som ble oppdaget (etter Ceres), og en av de største i solsystemet. Estimater antyder at 2 Pallas utgjør 7 % av massen i asteroidebeltet, og diameteren på 544 km (gjennomsnitt) er noe større enn diameteren til 4 Vesta. Likevel er 2 Pallas 10–30 % mindre massiv enn Vesta, og den er derfor den tredje mest massive asteroiden. Muligens er asteroiden det største irregulært formede legemet i solsystemet, det vil si det største legemet som ikke har blitt rundt på grunn av sin egen gravitasjon, og en rest etter en protoplanet.
Da Pallas ble oppdaget av astronomen Heinrich Wilhelm Olbers 28. mars 1802, ble den regnet som en planet på samme måte som andre asteroider tidlig på 1800-tallet. Oppdagelsen av en rekke asteroider etter 1845 førte til at de ble nedklassifisert.
Overflaten på Pallas synes å bestå av silikate materialer. Overflatespektrumet og den estimert tettheten ligner karbonholdige meteoritter. Asteroidens bane (34,8°) er uvanlig høyt inklinert mot asteroidebeltets plan, og baneeksentrisiteten er nesten like stor som Plutos. Dette gjør Pallas relativ utilgjengelig for romfartøyer.
Navn
2 Pallas er oppkalt etter Pallas Athene, et alternativt navn for gudinnen Athena. I noen mytologier drepte Athena Pallas, og på grunn av sorgen adopterte hun venninnens navn. Det finnes flere mannlige skikkelser med samme navn i gresk mytologi, men de første asteroidene ble alltid gitt kvinnelige navn.
Palasittmeteorittene av jern og stein er ikke forbundet med Pallas-asteroiden, men er i stedet oppkalt etter den tyske vitenskapsmannen Peter Simon Pallas. Det kjemiske grunnstoffet palladium, på den annen side, ble oppkalt etter asteroiden som ble oppdaget like før grunnstoffet.
Som med andre asteroider, er det astronomiske symbolet for Pallas en skive med nummeret for oppdagelse, ②. Den har imidlertid også et eldre, og mer ikonisk symbol, ( eller noen ganger ).
Observasjonshistorie
I 1801 oppdaget astronomen Giuseppe Piazzi et objekt som han opprinnelig trodde var en komet. Kort tid etter annonserte han observasjonen av dette objektet. Han bemerket at den sakte, uniforme bevegelsen var unormal for en komet, og han foreslo at dette var en annen type objekt. Asteroiden ble så ute av syne i flere måner, men senere samme år ble den gjenoppdaget av Baron von Zach og Heinrich W.M. Olbers etter at en foreløpig bane ble beregnet av Friedrich Gauss. Dette objektet ble senere kalt Ceres, og var den første asteroiden som ble oppdaget.
Et par måneder senere forsøkte Olbers igjen å lokalisere Ceres, da han la merke til et annet objekt som beveget seg i nærheten. Dette var asteroiden Pallas, som tilfeldigvis passerte nær Ceres på det tidspunktet. Oppdagelsen av dette objektet ble fulgt med interesse av astronomiske fellesskap. Før dette punktet hadde det blitt spekulert blant astronomer i at det skulle finnes en planet i gapet mellom Mars og Jupiter. Nå, helt uventet, hadde ytterligere et slikt objekt blitt funnet. Da Pallas ble oppdaget, var noen av estimatene for størrelsen så høye som 3,380 km i diameter. Til og med så nylig som 1979 ble Pallas estimert å være 673 km i diameter (26 % høyere enn den nåværende aksepterte verdien).
Banen til Pallas ble fastslått av Gauss, som fant at perioden på 4,6 år var lik perioden til Ceres. Pallas hadde imidlertid en relativt høy baneinklinasjon mot ekliptikkens plan.
I 1917 begynte den japanske astronomen Kiyotsugu Hirayama å studere asteroidenes bevegelse. Ved å plotte den midlere banebevegelsen, inklinasjonen og eksentrisiteten for et utvalg asteroider, oppdaget han flere adskilte grupperinger. I senere notater rapporterte han om en gruppe på tre asteroider forbundet med Pallas, som senere ble kjent som Pallas-familien etter det største medlemmet i gruppen. Siden 1994 har mer enn ti medlemmer av denne familien blitt identifisert, og disse har store halvakser mellom 2,50–2,82 AE og inklinasjoner på 33–38°. Denne grupperingen ble senere bekreftet i 2002 etter en sammenligning av medlemmenes spektra.
Flere ganger har Pallas blitt observert i okkultasjon rund en stjerne, inkludert den beste observerte okkultasjonen av alle asteroideokkultasjoner som fant sted 29. mai 1983. 140 observatører hadde tatt i bruk nøyaktige okkultasjonsmålinger, og resultatet ble den første nøyaktige målingen av asteroidens diameter. Under en okkultasjon 29. mai 1979 ble det rapportert om en mulig liten satellitt, med en diameter på ca. 1 km. Dette kunne imidlertid ikke bekreftes.
Egenskaper
Både Vesta og Pallas har innehatt tittelen som den nest største asteroiden fra tid til annen, men selv om Pallas er noe større enn 4 Vesta i volum, er den betydelig mindre massiv. Massen til Pallas er bare 22 % av Ceres' masse og ca. 0,3 % av massen til månen.
Pallas er mye lengre fra jorden og har en mye lavere albedo enn Vesta, og dermed fremstår den konsekvent svakere for en observatør på jorden. Til og med den mye mindre 7 Iris overgår så vidt Pallas i gjennomsnittlig opposisjonsstørrelsesklasse. Pallas gjennomsnittlige opposisjonsstørrelsesklasse er +8,0, og er med det godt innenfor det en 10×50 kikkert kan fange opp, men i motsetning til Ceres og Vesta vil det være nødvendig med kraftig optisk hjelpemiddel for å se den ved små elongasjoner når størrelsesklassen kan falle så lavt som +10,6. Under sjeldne perihel-opposisjoner kan Pallas nå en størrelsesklasse på +6,4 – like utenfor hva det blotte øye kan se. Sent i februar 2014 vil Pallas skinne med en størrelsesklasse på +6,96.
Pallas har uvanlige dynamiske parametre for et slikt stort legeme. Banen er svært inklinert og noe eksentrisk, til tross for at den befinner seg på samme avstand fra solen som den sentrale delen av asteroidebeltet. Videre er aksehelningen svært høy, enten 8±13° eller 65±12° (basert på tvetydige data for lyskurver peker polene enten mot de ekliptiske koordinatene (β, λ) = (−12°, 35°) eller (43°, 193°) med 10° usikekrhet; data fra Hubble-teleskopet fra 2007, så vel som observasjoner fra Keck-observatoriet i 2003–05, støtter den første løsningen. ) Det betyr at hvor hver sommer og vinter på Pallas, befinner store deler av overflaten seg i konstant sollys eller mørke i perioder som tilsvarer omtrent et år på jorden.
Basert på spektroskopiske observasjoner består hoveddelen av Pallas' overflate av silikater med lavt jern- og vanninnhold. Mineraler av denne typen inkluderer olivin og pyroksen, og finnes i kondruler (CM). Overflatesammensetningen er svært lik den karbonholdige Renazzo-meteoritten (CR), som til og med har lavere innhold av vannholdige mineraler enn CM-typen. Renazzo-meteoritten ble oppdaget i Italia i 1824, og er en av de mest primitive meteorittene man kjenner til.
Svært lite er kjent om Pallas' overflateformasjoner. Hubble-bilder fra 2007 viser piksel-til-piksel-variasjoner (pikseloppløsning på ≈70 km), med Pallas' albedo på 12 % gjør at slike formasjoner blir vanskelige å oppdage. Det er lite variasjon mellom lyskurvene innhentet fra synlig lys og infrarøde filtre, men vesentlige avvik i det ultrafiolette. Disse antyder store overflate- eller kompositoriske trekk nær 285° (75° vestlig lengde). Rotasjonen synes å være prograd.
Pallas antas å ha gjennomgått en form for termisk endring – i det minste i en viss grad – og delvis differensiering, og dette antyder at den var en protoplanet. Under prosessen med planetdannelser i solsystemet, voks objekter i størrelse gjennom en akkresjonsprosess til omtrent denne størrelsen. Mange av disse objektene ble så innlemmet i større legemer, som så ble til planeter, mens andre ble ødelagt i kollisjoner med andre protoplaneter. Pallas og Vesta er sannsynligvis overlevende fra denne tidlige fasen av planetdannelser.
Pallas var blant «planetkandidatene» i et tidlig utkast av IAUs planetdefinisjon fra 2006, men nådde ikke opp siden den ikke oppfylte kriteriet om å ha «ryddet sitt eget nabolag» rundt sin egen bane. I fremtiden er det mulig at Pallas kan bli klassifisert som en dvergplanet, dersom det blir funnet at den har fått sin form på grunn av hydrostatisk likevekt.
Nære resonanser
Pallas er i en nær 1:1-baneresonans med Ceres. Den har også en nær 18:7-resonans (6,500 års periode) og en omtrentlig 5:2-resonans (83 års periode) med Jupiter.
Planetpassasjer fra Pallas
Fra Pallas kan Merkur, Venus, Mars og jorden noen ganger synes å gå forbi eller passere foran solen. Jorden gjorde det sist i 1968 og 1998, og vil igjen gjøre det i 2224. Merkur gjorde det i oktober 2009. Den siste av Venus var i 1677 og den neste vil være i 2123, mens for Mars var den siste i 1597 og den neste vil være i 2759.
Utforskning
Pallas har ikke blitt besøkt av noe romfartøy, men hvis Dawn-sonden lykkes i sine studier av 4 Vesta og Ceres, og hvis den har tilstrekkelig med drivstoff, er det mulig (selv om det ikke er sannsynlig per i dag) at oppdraget utvides til å inkludere en forbiflyvning av Pallas når asteroiden krysser ekliptikken i desember 2018. På grunn av den høye inklinasjonen til Pallas' bane er det imidlertid ikke mulig for Dawn å oppnå lignende baner. Et oppdrag til Pallas, annet enn forbiflyvninger, vil faktisk kreve et helt annerledes design av romfartøyer.
Sleepytime Gorilla Museum
Bandets offisielle forklaring på navnet er at det kommer fra en liten gruppe dadaister, futurister og kunstnere kalt the Sleepytime Gorilla Press som eide og drev hva de kalte et fremtidsmuseum. Dette «museet» åpnet 22. juni 1916, og bandet holdt sin første konsert på denne datoen, 83 år senere.
Konsertopptredenene deres har inneholdt dukketeater, pseudovitenskapelige presentasjoner og performance-opptredener. Bandet bruker mange hjemmelagde instrumenter. Perkusjonistens instrumenter består av restaurantkjøkkenutstyr, søppelbokslokk og andre gjenbrukte metallgjenstander, i tillegg til tradisjonelle perkusjonsinstrumenter.
SGMs musikk kan sammenlignes med avant-rock, avant-prog eller avant-metal.
Trudvangveien (Tønsberg)
Trudvangveien (11-77, 18-56) er en 1,1 km lang gate i Tønsberg. Den går nordover fra Trudvanglia og vestover langs øvre del av Solvang og ender opp i Stenmalveien ved Messeområdet. De siste tre hundre meter av veien tilhører fylkesvei 464.
I Trudvangveien ligger Tønsberg kolonihager. Veien grenser til Byskogen med Byskogen skole. Over gaten for kolonihagene ligger flere rekkehus bygget i 1967. Lavblokkene lenger nede i veien er bygget tidlig på 1960-tallet.
Ortignano Raggiolo
Ortignano Raggiolo er en kommune i Provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.
Den grenser til kommunene Bibbiena, Castel Focognano, Castel San Niccolò, Loro Ciuffenna og Poppi.
Frazioni
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Badia a Tega, Raggiolo, San Piero in Frassino, Villa
Hypostomus
Hypostomus er den største slekten i familien harniskmaller. Det er tropiske ferskvannsfisker som stort sett holder seg i hurtigstrømmende vann. De fleste artene holder seg i lavlandet. Mange arter yngler i huler som de graver i mudderbanker eller i hule trestokker.
1954 Kukarkin
1954 Kukarkin er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 15. august 1952 av Pelageya Fedorovna Shajn ved Krim-observatoriet i Simeiz på Krimhalvøya.
730 Athanasia
730 Athanasia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 10. april 1912 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Den har også blitt beskrevet som småplanet. Navnet er gresk for udødlighet.
Wolf’s Lair Abyss
Wolf's Lair Abyss er en EP-plate av det norske black metal-bandet Mayhem. Dette er den første plateutgivelsen uten Euronymous, deres tidligere gitarist.
Hatata
Hatata («undersøkelse») er et etisk-filosofisk verk fra 1667 skrevet av den etiopiske filosofen Zera Yacob. Yacobs elev Walda Heywat skrev en mer praktisk orientert utgave etter Yacobs død.
Hatata ble skrevet på en tid da afrikansk filosofi snarere ble overlevert muntlig enn skriftlig. Skriftet har ofte blitt sammenlignet med Discours de la methode av René Descartes fra 1637. Verket er preget av en teistisk tankegang, det vil si en filosofisk retning der det finnes en personlig gud som selv ikke er en del av verden, men har skapt den og medvirker til framskritt.
Hitoshi Sakimoto
Hitoshi Sakimoto (崎元 仁) er en japansk videospillkomponist og musiker. Han er kanskje best kjent for å lage musikken til spillene i Final Fantasy-spinoffserien Ivalice Alliance og Vagrant Story. Han ble interessert i musikk da han gikk på barneskolen og lærte å spille piano og el-orgel og ble med i forskjellige band.
Sakimotos profesjonelle karriere begynte i 1988 da han startet å komponere musikk som frilanser. Han ble kjent med medkomponisten Masaharu Iwata og spillregissøren Yasumi Matsuno; han har senere jobbet med begge på mange prosjekter. Han kom til Square (nå Square Enix) i 1998 og jobbet der i to år før han sluttet. I 2006 returnerte han til selskapet for å komponere musikken til det suksessrike spillet Final Fantasy XII. Sakimoto har også jobbet med andre prosjekter utenfor spillindustrien, som for eksempel animer og vokalalbumer.
I 2002 stiftet han Basiscape, et videospillmusikkselskap som består av mange komponister og musikere. Basiscape er det største uavhengige musikkproduksjonsselskapet i dag; de lager også musikk for andre typer media. Sakimoto har også vært til stede under flere videospillkonserter som har fremført stykkene hans. I 2007 samarbeidet han med Yasunori Mitsuda og Eminence Symphony Orchestra for å lage konserten «Destiny: Reunion».
Punta del Este
Punta del Este er et celebert feriested på den sørligste del av Uruguay, sørøst for byen Maldonado og omkring 140 km øst for Montevideo. Selv om byen har en fast befolkning bare på 10 506 (2005), så fører sterk høytidsturisme i perioden mellom desember og februar til at omkring en million mennesker kommer til.
Befolkning
Punta del Este har 12 423 innbyggere (beregning 2011)
Kilde:
Kommune
Byens ordfører (alcalde) er Martín Laventure.
Transport
Ruta 10 forbinder Punta del Este med Canelones, Cabo Polonio og Rocha.
Ruta 39 forbinder Punta del Este med Aiguá og Lavalleja.
Fly
Punta del Este har en flyplass, Punta del Este internasjonale lufthavn.
Hans Jacob von Scheel (1779–1851)
Han ble døpt i Asker kirke 22. juni. Han var sønn av Hans Hendrik v. Scheel og hustru Anne Elisabeth Schow.
I 1798 ble han cand. philol, 1801 sekondløytnant i Landeværnet, og i 1802 fikk han premierløytnants ansiennitet. Året efter var han adjutant ved Sjællandske landeværnsregiment.
Han ble gift i København (Garnisonskirken) 30. januar 1804 med Anna Rebecca Elisabet Sandberg, født i København 24. januar 1788 og altså nettopp fylt 16 år. Hun er datter av prokurator Christian Høgh Sandberg f.1757 og hustru Elisabeth Magdalene Borup f.1768.
I 1807 ble H.J.S. stilt «a la suite», og virket derefter som kongelig landmåler på Island. - «Den første trigonometriske opmåling af Ísland blev besluttet i 1800, før den tid havde der været stor usikkerhed om landets facon. Opmålingen blev udført i 1801 – 1819 af 2-3 danske/norske officerer, og resultatet blev udgivet i 5 kystkort i 1818 – 1823.» Hans Frisak (1773 - 1834) og Scheel utførte hovedparten af opmålingsarbeidet, Frisak i årene 1803 - 1814, og Scheel 1807 - 1815. Dessuten deltok Scheel i udarbeidelsen av kartene. Antagelig har de kun vært på Ísland om sommeren, og så beregnet og udarbeidet kart i Danmark eller Norge om vinteren. I 1815 søkte H.J.S. avskjed som kaptein ved danske Liv-regiment. Samme år ble han ridder av Dannebrogordenen og tok ny avskjed som major. I 1816 ble han så Inspektør ved Det Kjøbenhavnske Klasselotteri. Klasselotteriet er et pengelotteri, opprettet i 1753.
- Men nå gikk det galt. Allerede da han overtok stillingen, var det en større svindelsak i gang, idet en av fullmektigene hadde jukset med trekningene og tiltusket seg en hel formue. Den alvorlige rettssaken som fulgte skulle man tro virket avskrekkende på andre potensielle svindlere, men i 1824 kom det igjen til rettssak, og denne gang mot «Lotteriinspectør, Major von Scheel» som var mistenkt for rot med regnskapet. Han ble suspendert og dømt til å tilbakebetale vel 350.000 riksdaler pluss renter og saksomkostninger, alternativt å bli innsatt i Københavns festning. Det viste seg at HJS i lengre tid hadde spilt hos Klasselotteriets konkurrent, Tallotteriet, og dette hadde han så fortsatt med for Klasselotteriets midler.
Hans Jacob døde 1 aug 1851 i Stege på Møn, begravet der 4 aug. Anna Rebecca døde 20 aug 1855 i Stege, begravet der 27 aug.
Nordhordland
Regionsenteret for det meste av Nordhordland er Knarvik, som er kommunesenteret i Alver kommune. Her ligger også kjøpesenteret Knarvik senter og Knarvik vidaregåande skule. Mosjonsløpet Knarvikmila er et av landets største med over 5000 deltakere årlig.
De to konkurrerende lokalavisene Nordhordland og Strilen utgis i Knarvik og har samme dekningsområde, med et opplag på rundt 6 000 hver. Modalen og Vaksdal dekkes av lokalavisen Vaksdal Posten i Vaksdal og Hordaland på Voss, mens Osterøy dekkes av lokalavisen Bygdanytt i Indre Arna.
Nordhordlandsbunaden kommer fra området. Det gjør også Eikanger-Bjørsvik Musikklag, som er et av Europas ledende brassband, og kulturpersonlighetene Jon Eikemo, Ivar Medaas og Aslaug Låstad Lygre.
Ved den gamle kongsgården på Seim ligger Håkonshaugen, kong Håkon den godes gravhaug. Denne brukes også som arena for årlige fremføringer av Håkonarspelet. I Seim ligger også det kulturhistoriske Strilamuseet og verdens nordligste bøkeskog. På øyen Lygra like ved ligger Lyngheisenteret. På Sletta i Radøy kommune ligger Emigrantkirken og Vestnorsk Utvandringssenter. På Osterøy ligger Havråtunet som er et av Vestlandets best bevarte klyngetun. Den gamle tingplassen for Gulatinget ved Eivindvik i Gulen var en del av Nordhordland frem til 1773.
Junya Nakano
Junya Nakano (仲野 順也) er en japansk videospillkomponist og musiker som har jobbet for Square Enix siden 1995. Han er kanskje best kjent for å lage musikken til Dewprism og som medkomponist til Final Fantasy X.
Nordhordland
Nordhordlandsbrua, som er verdens lengste flytebro uten sideforankring og Norges nest lengste bro, forbinder ytre Nordhordland med Bergen og er en del av Kyststamveien E39, mens Osterøybrua forbinder Osterøy med Bergen. Bergensbanen og E16 går gjennom Vaksdal kommune på veien til Voss.
Nordhordland og Midthordland utgjør i dag sammen med Bergen regionen Bergen og omland. Omlandet omtales separat som Strilelandet, og innbyggerne der kalles derfor for striler, og har tradisjonelt snakket strilemål (nordhordlandsmål) som skiller seg markant fra bergensk. Dette skillet oppstod allerede på 1200-tallet, men i dag utviskes forskjellene i økende takt ved at bergensk erstatter eller sterkt påvirker dialekten i store deler av omlandet.
Historie
Begrepet Nordhordland skriver seg fra middelalderens Nordhordlen som var et len som omfattet kyst- og fjordstrøkene i nordre Hordaland fra Korsfjorden i syd til Sognesjøen i nord. Distriktet inngikk fra 1595 i Nordhordland og Voss fogderi, fra 1857 i Nordhordland fogderi, for detaljert historikk se disse.
Nordhord Lehn var en av de opprinnelige forleningene i landet etter Magnus Lagabøtes landslov.
Viktige historiske steder i distriktet er Gulatinget ved Eivindvik (fra 1773 del av nåværende Sogn og Fjordane fylke), kongsgården og kongshaugen på Seim (Håkon den godes gravsted) og Hamre kirke (tidligere hovedkirke for hele Nordhordland).
Nordhordlehn inngikk som en del av forleningen til lensherre Erik Rosenkrantz mellom 1560 og 1568. Han er i ettertiden beryktet for en heller hårdhendt tvangsutskrivning av bønder til krigstjeneste i løpet av den nordiske syvårskrig, men hans bondehær på ca. 4000 mann klarte å befri Trøndelag fra svenske tropper. Det er uvisst om Norgeskartet hadde vært det samme uten denne lensherrens inngripen.
Skipreider
Nordhordland var fra gammelt av inndelt i 11 skipreider:
Kommunehistorikk
I 1838 ble Nordhordland inndelt i kommunene Haus, Hosanger, Hamre, Lindås og Manger. I 1870 ble Bruvik kommune utskilt fra Haus. I 1871 ble Herdla kommune utskilt fra Manger. I 1879 ble Masfjorden kommune utskilt fra Lindås. I 1885 ble Alversund kommune utskilt fra Hamre og Hosanger. I 1904 ble Åsane kommune utskilt fra Hamre. I 1909 ble Modalen kommune utskilt fra Hosanger, og Hjelme kommune ble utskilt fra Manger. I 1910 ble Austrheim kommune utskilt fra Lindås. I 1923 ble Meland kommune utskilt fra Alversund. I 1924 ble Hordabø og Sæbø kommuner utskilt fra Manger. I 1947 ble Fedje kommune utskilt fra Austrheim.
I 1964 ble kommunestrukturen i området totalrevidert, med mange store endringer. Osterøy kommune etablert av deler av kommunene Haus, Hamre, Hosanger og Bruvik. Resten av Haus kommune endret navn til Arna kommune. Resten av Bruvik kommune endret navn til Vaksdal og ble utvidet med deler av kommunene Evanger og Modalen. Lindås kommune ble utvidet med Alversund og deler av Hamre, Hosanger, Sæbø og Modalen, samtidig som mindre deler av Lindås ble overført til Masfjorden og nye Radøy kommune. Til Radøy ble også Manger, Hordabø, og deler av kommunene Sæbø og Austrheim innlemmet. Meland kommune ble utvidet med deler av kommunene Herdla, Sæbø og Hamre, mens en liten del av Meland ble overført til Askøy kommune sammen med store deler av Herdla kommune. Resten av Herdla kommune ble slått sammen med Hjelme kommune til nye Øygarden kommune, utenom øyene Turøy og Misje som ble overført til Fjell kommune.
I 1972 ble Arna og Åsane kommuner innlemmet i Bergen, og fra 1. januar 2020 ble Lindås, Radøy og Meland kommuner slått sammen til Alver.
Kommuner
Nordhordland er inndelt i 7 kommuner:
Befolkningsutvikling
Tabellen viser befolkningsutviklingen i Nordhordland i årene 1769-2001 basert på kommunegrensene i 2002.
Språkpolitikk
Nordhordland har som følge av å være en del av Bergens nære omland blitt åsted for målstrid mellom det opprinnelige nynorske målet og bymålet bokmål. Samtlige kommuner har nynorsk som administrasjonsform, men innen skolesektoren har flere av kommunene egne klasser for bokmålselever.
Tettsteder
Tettsteder i Nordhordland, rangert etter innbyggertall (kommune i parentes):
Stortingsvalgene 1906-1918
Nordhordland var en valgkrets i Søndre Bergenhus amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Nordhordland valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Nordhordland bestod av herredene Hammer, Alversund, Herlø/Herdla, Manger, Lindås, Hjelme fra 1912, Austrheim fra 1912 og Masfjorden med rundt 24 000 innbyggere og 11 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Kvittingen kraftverk
Inntaksmagasinet er Svartevatnet og kraftverket utnytter en fallhøyde på 251 meter.
Svartevannet er oppdemmet med en 34 meter høy steinfyllingsdam og reguleringshøyden er mellom 619 og 580 moh. Det samles også inn vann fra magasin i Dukavatnet og andre elver i området. Vannet brukes av andre kraftstasjoner lavere i vassdraget.
Kraftverket kom i drift i 1984 og kraftstasjonen ligger i fjell.
Kraftverket har installert en francisturbin med ytelse på 48 MW. Midlere årsproduksjon er på 166 GWh.
Kraftverket eies og driftes av BKK.
Lənkəran (distrikt)
Lənkəran er et distrikt (rayon) i Aserbajdsjan. Distriktets areal er 1 539 km². I 2009 hadde Lənkəran 205 300 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Lənkəran.