cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oddvar Stenstrøm
Han begynte sin journalistiske karriere i Akers Avis i 1969. Etter Norsk Journalistskole arbeidet han fra 1970 i Dagbladet. I 1974 begynte han i NRK/Dagsnytt, avbrutt av syv måneder ved Forsvarets høgskoles hovedkurs 1979-1980. I perioden 1983-1987 var han NRKs korrespondent i USA. Etter en kort tid som utenrikssjef i VG var han redaksjonssjef i Dagsrevyen under Herbjørn Sørebø. Deretter gikk han over til Aftenposten hvor han var nærmeste medarbeider av sjefredaktør Egil Sundar. I 1992 begynte han i det nystartede TV 2 og var kanalens USA-korrespondent fra 1992. I 1998 overtok han jobben som programleder i debattprogrammet Holmgang etter Nils Gunnar Lie og ledet også kanalens valg- og partilederdebatter. Etter drøyt 10 år ledet han sitt siste Holmgang 12. mars 2008. Han arbeidet deretter som nyhetsanker i TV 2 Nyhetskanalen. Han gikk av med pensjon i 2013.
Stenstrøm har vært kritisert for temavalg knyttet til innvandring og kriminalitet i Holmgang. Han ble flere ganger beskyldt for populisme og ble blant annet kritisert av Frank Aarebrot. I 1999 mente Aarebrot at hans debattprogram bidro til å fremme rasisme, noe Stenstrøm tok sterk avstand fra. I 2007 tok Abid Raja til orde for at Stenstrøm burde fjernes som programleder.
Karachi
Karachi (urdu: كراچى) er den største byen i Pakistan og hovedstaden i provinsen Sindh. Karachi har i senere år vokst kraftig og hadde i 2017 en beregnet befolkning på 14 910 352 innbyggere. Ifølge den offisielle folketellingen fra 1998 hadde den da 9 339 023 innbyggere. Arealet byen dekker er 3 527 km², og folketettheten er da 3 394 innbyggere/km². Byen regnes som verdens 12. største by.
Karachi er Pakistans finansielle og kommersielle sentrum, og har en viktig havn i regionen ved Arabiahavet, nordvest for elva Indus' delta. Byen står for brorparten av Pakistans BNP og for 65 % av landets inntekter. Karachi har det høyeste lønnsnivået i Sør-Asia og er kjernen i regionens forretnings- og teknologiske virksomhet. Lese- og skriveferdighetene er blant de høyeste i landet, og byen er også sete for fremstående akademiske institusjoner og forskning.
På plassen der byen ligger var det i oldtiden et fiskersamfunn. Den moderne havnebyen ble utviklet av britiske kolonimyndigheter på 1800-tallet. Da Pakistan ble dannet i 1947 ble byen valgt til hovedstad, og ble gjenstand for en stor tilstrømming av immigranter fra India. Dette påvirket både demografi og økonomi. Karachi har gjennomgått en stor utvikling med tanke på infrastruktur og sosiale og økonomiske forhold, og befolkningsveksten fortsatte også etter av hovedstaden ble flyttet til Islamabad i 1959.
Innføringen av militærstyret og unntakstilstand satte en støkk i byen, men en økonomisk fremgansperiode i begynnelsen av 2000-tallet resulterte i økonomisk vekst og fremgang.
Demografi
Karachi er den byen med mest etnisk og religiøs spredning i Pakistan. På 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet kom det mange flyktninger fra den afghansk-sovjetiske krig, noe som økte de politiske og sekteriske konfliktene mellom de punjabiske og sindhiske gruppene og indiskættede mohajirer. Ved uavhengigheten i 1947 flyttet flere millioner muslimer over delelinjen fra indisk til pakistansk side. De fleste tilflytterne fra indiske side slo seg ned i de store byene. Særlig Karachi hadde en voldsomt vekst fra under en halv million i 1947 til 3,5 millioner i 1972 og 15 millioner i 2022 (og med det en av verdens mest folkerike byer). Storbyområdet ble i 2011 anslått til 21 millioner. Karachis folkevekst fra 1947 er den raskeste som er registrert for noen storby. Det første tiåret var det muslimer som flyktet fra India slik at Karachi gikk fra å være hindudominert til å ha nesten utelukkende muslimske innbyggere; samtidig ble urdu det dominernede språket mens sindi tidligere var i flertall. Senere var det for en stor del arbeidssøkende av punjabi og pasjtunsk bakgrunn som flyttet til byen. På 1980-tallet kom en stor del pasjtunske flyktninger fra Afghanistan til Karachi.
Geografi
Karachi ligger sør i Pakistan, direkte nord for Arabiahavet. Byen har et areal på 3,527 kvadratkilometer som består av et flatt eller svakt kupert landskap med åser utenfor de vestre og nordre utkantene. To store elver renner gjennom byen, Malirelva kommer fra nordøst og renner inn mot sentrum og Lyarielva renner fra nord til sør. Det fins også andre mindre elver som renner gjennom Karachi. Havnen, som ligger i en vik i sydøstre Karachi, beskyttes fra stormer av øyene Kemari og Manora, samt av Ostronklippene. Mot vest og nord er Kapp Monze, lokalt kjent som Raas Muari, et område preget av klipper og steinete sandsteinsnes. Noen gode strender ligger i dette området. Khasafjellene ligger i nordvest. Fjellkjeden Manghopir ligger nordvest for Karachi, mellom elva Hub og Manghopir.
Klima
Klimaet i Karachi påvirkes av byens plassering på kysten. Byen har et relativt tørt klima med lav gjennomsnittlig nedbør (ca. 250 mm per år), hvor hoveddelen faller i monsunsesongen i perioden juli-august. Vintrene er milde og tørre, mens somrene er varme og fuktige, nærheten til sjøen opprettholder fuktighetsnivået på et nesten konstant høyt nivå og den kjølige havbrisen avlaster varmen i sommermånedene. Desember og januar er tørre og behagelige i forhold til de varme somrene som dominerer fra slutten av våren (mars) til premonsunsesongen (juni). Sammenlignet med andre deler av Pakistan er Karachis klima mildt og kan sammenlignes med klimaet i Florida (med unntak av nedbøren).
Byens høyeste månedlige nedbør, 429,3 mm, skjedde i juli 1967. Byens høyeste i en 24-timersperiode skjedde den 7. august 1953, da 278,1 mm regn pisket byen, noe som resulterte i store flommer. Karachis høyeste registrerte temperatur er 47 C, som ble målt 18. juni 1979, og det laveste er 0,0, registrert 21. januar 1934.
Administrativ inndeling
Karachi er delt inn i 18 bydeler. Befolkningstallene under er fra 1998.
Orlando Martínez
Orlando Martínez Romero (født 2. september 1944) er en tidligere cubansk bokser. Under OL 1972 i München vant han gull i bantamvekt. Tre år senere vant tok han også gull i de panamerikanske leker. I semifinalen i OL 1972 ble Orlando tildelt seieren etter en meget omdiskutert dommeravgjørelse (3-2 i Martinez' favør) over briten George Turpin. I finalen vant han en komfortabel poengseier mot den fremtidige verdensmesteren, meksikanske Alfonzo Zamora.
OL-resultater
Martínez vant gull i boksing i vektklassen bantamvekt under de Panamerikanske leker 1975 i Mexico by i Mexico.
Tanzanias flagg
Grønn: Vegetasjon Gul: Mineralene Blå: Vannet Sort: Menneskene
Kronobiologi
Kronobiologi er et vitenskapelig felt som studerer periodiske (sykliske) fenomener i levende organismer og deres tilpasning til sol- og måne-relaterte rytmer. Disse syklusene er kjent som biologiske rytmer.
Kronobiologiske studier omfatter, men er ikke begrenset til, komparativ anatomi, fysiologi, genetikk, molekylærbiologi og organismers adferd.
Den viktigste rytmen i kronobiologi er døgnrytmen, en syklus på ca. 24 timer som viser seg i fysiologiske prosesser i planter og dyr. Andre rytmer, som tidevannsrytmen, spiller også en viktig rolle hos mange organismer.
Bakgrunn
I 1960 det 25. årlige seminaret i kvantitativ biologi ved Cold Spring Harbor Laboratory i New York handlet om biologiske klokker. I tiåra før hadde mange forskere oppdaget døgnrytmer uavhengig av hverandre. Deltakerne var botanikere, entomologer (insektforskere), fysiologerer, økologer, mikrobiologer og atferdsbiologer, evolusjonære biologer og medisinere. Dette møtet grunnla feltet kronobiologi; det var her disse vitenskapskvinner og -menn skjønte at de alle studerte det samme fenomenet. Terminologi og metoder ble heretter samkjørte. De neste åra utviklet det seg to faksjoner, èn ledet av Franz Halberg som ville se på feltet fra en medisinsk synsvinkel og én ledet av Colin Pittendrigh som hadde sin bakgrunn i evolusjonær og økologisk biologi. Pittendrigh ble valgt til leder av Society for Research in Biological Rhythms og grunnforskning på allslags organismer, planter som dyr, fulgte.
Tadsjikistan
Republikken Tadsjikistan er et land i Sentral-Asia. Det har grenser til Afghanistan, Kina, Kirgisistan og Usbekistan. De største byene i Tadsjikistan er hovedstaden Dusjanbe, deretter Khujand og Kulob.
Tadsjikistan betyr tadsjikenes land.
Naturgeografi
Tadsjikistan er landlåst og er den minste nasjonen i Sentral-Asia i areal. Landet har en 910 km lang grense mot Usbekistan og 630 km mot Kirgisistan i vest og nord. I øst er grensen mot Kina 430 km, og den lengste grenselinjen mot et annet land er i sør mot Afghanistan 1030 km. I 2011 ble en hundre år gammel grensetvist avsluttet mellom Kina og Tadsjikistan. Tadsjikistan avga 1000 km² av et område i Pamir-fjellene til Kina.
Tadsjikistan er dekket av fjellkjeder som Pamir i øst som har noen av de høyeste fjellene i verden utenfor Himalaya, og mer enn femti prosent av landet ligger 3000 moh. Totalt utgjør fjellområdene 93 % av Tadsjikistan. Det høyeste fjellet er Pik Ismail Samani (7 495 meter over havet), som også var det høyeste fjellet i det tidligere Sovjetunionen. Andre større fjellområder er Zaravshan, Hissar og Alay. Laveste punkt er 300 meter over havet ved elven Syr-Darja.
Elvene Pamir, Pjandzj og Amu-Darja danner grensen mellom Afghanistan og Tadsjikistan fra Zor Kul-sjøen i øst til helt i vest hvor Amu-Darja renner inn i Usbekistan. Totalt er det i Tadsjikistan flere enn 900 elver med en lengde på over 10 km, noe som utgjør en total lengde på mer enn 28 500 km. De lengste elvene er Amu-Darja-Pjandzj, Zeravshan, Bartang-Murgab-Oksu, Vakhsj og Kofarnihon.
Den største naturlige innsjøen i Tadsjikistan er Karakul (380 km²) i Pamir. Nest-størst i areal er Sarez-sjøen som ble dannet av et jordskred i 1911. Totalt er det ca. 1300 innsjøer som utgjør tilsammen 705 km². De fleste innsjøene ligger på rundt 3500 meter over havet. Den største kunstige innsjøen er Kairakkum (513 km²) nord i landet i Sughd.
Det er flere enn 1000 registrerte isbreer i Tadsjikistan på over 1,5 km i lengde. Totalt utgjør isbreene 8476 km². Seksten isbreer er over 16 km lange, de to lengste er Fedchenko- og Grumm-Grzymailo-breene. I volum er imidlertid Nalivkin (8588 km³ og Vitkovsky (6882 km³) størst.
Verdens høyeste naturlige demning ligger i Tadsjikistan. Det er Usoi-demningen som ble dannet 1911 da et skred forårsaket av et jordskjelv blokkerte Murghab-elven og dannet Sarez-sjøen. Demningen er 567 m høy. Tadsjikistan har også verdens høyeste kunstige demning i Nurek-demningen (300 m høy) i Vakhsj-elven. En enda høyere demning er planlagt – Rogun-demningen i Vakhsj-elven med en høyde på 335 m.
Det største slettelandet i Tadsjikistan ligger i Ferganadalen lengst nord i landet.
Naturkatastrofer
Tadsjikistan er utsatt for naturkatastrofer av mange slag. Her er en oversikt over noen av de største naturkatastrofene som har rammet Tadsjikistan de siste hundre år :
1907 – Karategin. Jordskjelv. Momentmagnitude 7,4. 12000 døde.
1911 – Sarez. Jordskjelv. Sarez-sjøen ble dannet. Byen Usoi ble begravd og 90 døde.
1949 – Khait. Jordskjelv. Momentmagnitude 7,5. 28 000 døde.
1969 – Baljuvon. Steinskred. 480 døde.
1977 – Isfara. Jordskjelv. Momentmagnitude 6.0
1985 – Kairakum. Jordskjelv. Momentmagnitude 6.3.
1984 – Djirgital. Jordskjelv. Momentmagnitude 5.7
1989 – Hissar. Jordskjelv. 389 døde.
For ytterligere å gi et bilde av forholdene, refereres her tallene fra 1998 og 2010:
1998: 164 naturkatastrofer registrert. Av dette var 9 jordskjelv, 22 oversvømmelser, 97 fjellskred eller tilfeller med kraftig vannføring i elven, 25 jordskred. 134 døde.
2010: 195 naturkatastrofer registrert. 49 døde.
Ifølge Verdensbanken utsettes Tadsjikistan i gjennomsnitt av store og små hendelser for ca. 50 000 jordskred, 5 000 jordskjelv og hundrevis av snøskred og oversvømmelser hvert år. Europakommisjonens Avdeling for Humanitær bistand (ECHO) har kommet fram til at naturkatastrofer har drept 2 500 og berørt 5,5 millioner mennesker (ca. 10 % av befolkningen) i Sentral-Asia det siste tiåret.
Demografi
Tadsjikistan hadde pr 1.1.2011 en befolkning på 7 616 800. Den største etniske gruppen er tadsjikene (69%), men der er også en betydelig minoritet av usbekere (25%) og en liten befolkning russere (3%) som har blitt mindre på grunn av emigrasjon. Pamirene i Badakhshan blir regnet for å tilhøre en større gruppe tadsjiker. Det offisielle språket er tadsjikisk, mens russisk hovedsakelig er forretningsspråket og blir brukt innen styre av landet. Selv om tadsjikene og usbekene nå blir klassifisert som separate etniske grupper, på grunn av deres språk, er dette et relativt nytt fenomen og stammer fra erobringen av Sentral-Asia av det russiske riket i det 19.århundret. Til tross for sin fattigdom har Tadsjikistan en høy grad av leseferdighet – det er anslått at 98 % av befolkningen kan lese og skrive. Mesteparten av befolkningen følger sunniislam, selv om et betydelig antall sjiamuslimer i tillegg er til stede. Forventet levealder er 68,4 år.
Historie
De første menneskene bosatte seg i landet som nå er Tadsjikistan for 6000 år siden. Landet har vært under styret til forskjellige imperier opp gjennom historien, men har for det meste tilhørt Det persiske riket. Før Kristus var det del av Baktria-imperiet. Arabere tok med seg islam i det 7.århundret. Samanide-riket erstattet araberne, men ble til slutt selv fordrevet av tyrkiske erobrere. Mongolene tok senere kontroll over området, og Tadsjikistan ble del av Bukhara-emiratet.
I det 19.århundret, begynte det russiske imperiet å ekspandere og spredte seg inn i Sentral-Asia. Russerne fikk kontroll over Tadsjikistan. Etter at tsaren ble styrtet i 1917, førte tadsjikisk gerilja krig mot bolsjevikarmeer i et desperat forsøk på å beholde uavhengigheten. Bolsjevikene fikk overtaket etter fire år med krig, da moskéer og landsbyer ble brent til grunnen og befolkningen ble kraftig undertrykket.
Som en del av Sovjetunionen, ble Tadsjikistan opprinnelig gruppert med det som nå er Usbekistan i den tadsjikiske autonome SSR, før den tadsjikiske SSR ble opprettet i 1924. Republikken forble akterutseilt i forhold til andre sovjetrepublikker med tanke på levestandard, utdanning og industri. I 1970-årene begynte islamske undergrunnspartier å ta form og samlet tadsjiker mot Sovjet, men virkelige forstyrrelser skjedde ikke før 1990. Året etter kollapset Sovjetunionen, og Tadsjikistan erklærte seg uavhengig 9. september 1991.
Nasjonen havnet nesten umiddelbart i borgerkrig som involverte ulike fraksjoner som bekjempet hverandre. Disse fraksjonene ble ofte preget av stammetilhørigheter. Emomali Rahmonov var den første lederen av nasjonen, og han hersker fortsatt. Han har blitt beskyldt for etnisk rensing mot andre etniske grupper i løpet av borgerkrigen. I 1997 ble en våpenhvile inngått mellom Rahmonov og opposisjonspartier (Forent Tadsjiksk Opposisjon). Fredelige valg ble holdt i 1999, men de ble rapportert av opposisjonen som urettferdige, og Rahmonov ble gjenvalgt nesten enstemmig. Russiske tropper er fortsatt stasjonert i sørlige Tadsjikistan, for å bevokte grensen mot Afghanistan. Etter terrorangrepet 11. september 2001 har også amerikanske tropper vært stasjonert i landet.
21. juni 2007 ble to norske offiserer fra det norske forsvaret drept av en 20 år gammel mann som kjørte på dem med bil i meget stor hastighet.
Politikk og administrasjon
Nesten umiddelbart etter uavhengigheten ble Tadsjikistan kastet ut i en borgerkrig med forskjellige fraksjoner som bekjempet hverandre. Det er påstått at ulike fraksjoner var støttet av Russland og Iran. Alle med unntak av 25 000 av den mer enn 400 000 etniske russiske mellomklassen flyktet til Russland. I 1997 hadde krigen kjølnet, og en sentral regjering begynte å ta form.
I parlamentet har opposisjonsgrupper ofte kommet på kant med det styrende partiet, men dette har ikke ført til alvorlig ustabilitet.
Den økonomiske krisen 2007-2009 og voksende væpnet motstand gjør imidlertid situasjonen usikker. Internasjonale observatører har advart mot at Tadsjikistan begynner å se ut som en stat som forfaller, og med et stadig dårligere fungerende statsapparat.
Ifølge tadsjikisk statsborgerlov av 1995 vil en borger som har vært ute av landet i mer enn fem år og som ikke har registrert seg på tadsjikisk utenriksstasjon i denne perioden uten lovlig grunn, miste sitt statsborgerskap. Imidlertid praktiseres ikke denne bestemmelsen i stor utstrekning.
I november 2009 ga myndighetene amnesti til 10 000 fanger som en markering av 15-årsdagen for grunnloven. I 2011 var det 20 år siden Tadsjikistan ble selvstendig, og i den anledning fikk 15 000 fanger amnesti.
I 2011 kom, ved starten av Ramadan, en lov som forbyr de fleste unge i landet under 18 år å be under fredagsbønnen i landets moskeer. Myndighetene sier hensikten er å hindre religiøs ekstremisme. Loven tillater unge som studerer ved statlige religiøse skoler å delta i moskeene, men andre får kun lov til å be i moskeer ved religiøse festivaler og begravelser.
Administrativ inndeling
og en autonom provins (viloyati mukhtor)
I tillegg har området som har hovedstaden Dusjanbe ingen administrasjonsinndeling på viloyatnivå.
De største byene i Tadsjikistan er:
Næringsliv
Tadsjikistan er det fattigste av de tidligere sovjetstatene og det nest fattigste landet i Asia. Eksportinntektene er helt avhengige av bomull og aluminium, og dette gjør at endringer i prisene i utlandet får store konsekvenser. Aluminium er landets største eksportvare til tross for at råvaren bauxitt importeres. Smelteverket TALCO (Tajik Aluminum Company) i Tursunzoda står alene for over halvparten av eksportinntektene. TALCO er den største aluminiumsfabrikken i Sentral-Asia, og en av de største i hele verden. Fabrikken bruker 40% av elektrisiteten i Tadsjikistan.
Internasjonal hjelp har vært en betydelig støttekilde etter borgerkrigen i form av rehabiliteringsprogram som også var med på å bevare freden. Internasjonal hjelp trengtes også i 2001 for å takle det andre året på rad med alvorlig tørke som resulterte i fortsatt mangel på matproduksjon. 21. august 2001 annonserte Røde Kors at tørke rammet Tadsjikistan og ba om internasjonal hjelp til Tadsjikistan og Usbekistan.
Korrupsjon er et stort problem i Tadsjikistan. På Transparency Internationals korrupsjonsindeks for 2009 havnet Tadsjikistan på 158.-plass av 180 land, hvor plass 180 er det mest korrupte. Et statlig tadsjikisk forskningssenter, hevder i en rapport fra 2006 at korrupsjon er utbredt innenfor områder som domstolene, lokal administrasjon og politiet. Bestikkelser er vanlig blant offentlige ansatte; blant ansatte i domstolene, skattevesenet, passkontorene, trafikkpolitiet, og også blant lærere og leger. Man kan blant annet kjøpe karakterer ved universiteter som viser ”bestått”, studieplasser ved medisinstudiet, førerkort (ca. 200 amerikanske dollar), og fritak fra militærtjeneste (ca. 800 amerikanske dollar).
Kultur
Kulturen i Tadsjikistan var opprinnelig delt med Usbekistans, men i løpet av kommuniststyret ble sammensetningen av kulturen endret av sovjetlederne som innførte kunstige grenser og nasjonalstaten, som var fremmed for området. Det har ikke bare vært ødeleggende riktignok, siden Tadsjikistan ble kjent for sine teater og kjente romanforfattere i sovjettiden. Blant disse forfatterne var personer som arbeidet for å foredle det tadsjikiske språket ved å binde det mer sammen med persisk og fjernet mange arabiske låneord.
De fleste innbyggerne i Tadsjikistan er muslimer. Islams innvirkning har økt de siste årene og var en sterk bindingskraft i løpet av Tadsjikistans kamp mot sovjetisk styre og i løpet av borgerkrigen. Historisk knyttes mye av den tadsjikiske kulturen til den persiske historien i regionen. Persiske forfattere, forskere og diktere som Ibn Sina (Avicenna), Firdausi, Rudaki og Omar Khayyam er spesielt avholdt.
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
Jelena Belova
Jelena Dmitrijevna Belova (russisk: Елена Дмитриевна Белова; født 25. juli 1965 i Magnitogorsk i daværende Sovjetunionen), er en russisk tidligere skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville.
Geelmuyden Kiese
Geelmuyden Kiese AS er et norsk PR-byrå og kommunikasjonsrådgivningsselskap.
Det ble grunnlagt av Hans Geelmuyden og Jo Kiese i Oslo i 1989, og har senere etablert kontorer i Stockholm, Brussel og København. I 2006 inngikk Geelmuyden Kiese en allianse med et av verdens største PR-byråer, Ketchum, som har hovedkontor i New York. I 2006 solgte medgrunnlegger Jo Kiese seg ut av selskapet rett før han fylte 70, sammen med Morits Skaugen jr., Jens Ulltveit-Moe og Christian Ringnes.
Selskapet rekrutterer i stor grad blant nyutdannede studenter, og var i 2015 største PR-byrå i Norge. The Holmes Report kåret i 2015 Geelmuyden Kiese til «Nordic Consultancy of the Year».
Polens flagg
Polens flagg består av to like store horisontale felt, et hvitt øverst og et rødt nederst.
Fargene rødt og hvitt har blitt benyttet som polske farger siden 1200-tallet, og ble offisielt vedtatt som nasjonalfarger i 1831. Disse fargene er sammen med Den hvite ørnen og nasjonalsangen konstitusjonelle symboler for landet. I polsk heraldikk er fargenes plassering i forhold til hverandre viktig, slik at den høyest prioriterte fargen skal høyest opp fra bakken. I det polske flaggets tilfelle er dette hvitt, da denne fargen symboliserer den hvite, polske ørnen.
Det nåværende flagget ble tatt i bruk i forbindelse med Polens selvstendighet etter første verdenskrig og offisielt fra 1. august 1919. 2. mai er flaggets dag. I Folkerepublikken Polen fra 1956 til 1990 var ørnen i det røde skjoldet uten krone.
Finnfjord smelteverk
Finnfjord AS er produsent av ferrosilisium (FeSi), silika og elektrisk kraft. Smelteverket ligger i Finnfjord i Lenvik, fem kilometer fra byen Finnsnes.
Byggingen av daværende Fesil Nord startet i 1960 og den første ovnen startet opp i mars 1962. Inntil 1974 ble det brukt kvarts fra et område ved Espejord på Dyrøya. Kvarts fra Tana er nå råstoff til produksjonen.
Finnfjord ble grunnlagt i 1983 etter at driften hadde vært innstilt etter at Fesil Nord gikk konkurs i 1982. Bedriften produserer ca. 100 000 tonn ferrosilisium i året og er en av Europas største produsenter av ferrosilisium. Bedriften byttet navn til Finnfjord AS i 2007
Ferrosilisium er en forutsetning for produksjonen av stål og forskjellige stålprodukter. Finnfjord leverer også silika, som er et verdifullt stoff i moderne betongteknologi.
I 2011–2012 bygde Finnfjord et energigjenvinningsanlegg. Varmen i avgassene fra ovnene brukes til å produsere damp som gjennom en dampturbin genererer elektrisk kraft. Anlegget har en kapasitet på 340 GWh i året, noe som innebærer en energigjenvinningsgrad på over 30 prosent. . Det foreligger planer om å bruke overskuddsvarme fra smelteverket til fjernvarme i Finnsnes.
I 2015 startet bedriften forsøk på dyrke alger for å redusere bedriftens karbondioksid-utslipp på 300 000 tonn.
Bedriften fokuserer på forskning og utvikling og har forskningsprosjekter i samarbeid med næringsorganisasjoner som Ferrolegeringsindustriens Forskningsforening (FFF) og med UiT, NTNU og SINTEF.
Tinkturer
Tinkturer er den felles betegnelsen på de farger, metaller og pelsverk som benyttes i våpenskjold og heraldikk.
Heraldikkens tradisjonelle farger er: Rødt, grønt, blått, svart og purpur. I tillegg kommer noen spesielle farger som er benyttet til visse tider i enkelte land.
Heraldikkens såkalte «metaller» er: Gull og sølv, som kan avbildes som gult og hvitt.
Den tredje kategorien, det såkalte «pelsverk» er: Hermelin (røyskattskinn med haletipper) og gråverk (ekornskinn i stilisert mønster), samt andre dyreskinn som var – eller tenkes å være – festet på skjold. thumb|left|Skjold [[kvadrert av hermelin og gråverk for den franske kommunen Campagne-lès-Hesdin]] Utenfor disse kategoriene kommer «naturfarge»: den fargen et vesen eller en ting har i naturen. Menneskelige skikkelser og legemsdeler kan ha hudfarge, dyr kan ha pelsfarge, fugler være hvite eller grå osv. Dette regnes idag ikke som god heraldikk i nye våpen, men forekommer i mange våpen fra tiden 1600-1900.
I våpenskjold kan skjoldbunnen, og alle typer figurer, ha alle typer tinkturer. En løve er ikke bare gull som er nærmest til pelsens farge, men den kan også være blå (Danmarks riksvåpen), rød (Rødøys kommunevåpen), sølv (Løvenskiolds slektsvåpen) eller annet.
I de faglig utformete våpenbeskrivelsene, «blasoneringene», brukes bare tinkturenes navn, uten noen nærmere presisering av mørk eller lys fargenyanse eller lignende. I vanlig heraldikk er tinkturene ikke bundet til spesielle fargenyanser, så lenge tinkturene framstår tydelige og ikke kan forveksles med andre tinkturer. Betegnelser som "mørk blå" eller "olivengrønn" forekommer, men de er ikke normale i blasoneringer av våpenskjold.
For enkelte offentlige våpen kan det være fastsatt nøye spesifikasjoner av tinkturnyansene. Grunnene til dette er antakelig for dels å spare utgifter, dels å binde brukerne til ensartede avbildninger. Dette er imidlertid ikke i samsvar med den variasjonsfriheten, innenfor nyansene, som har vært heraldisk tradisjon helt fra middelalderen.
Tinkturer er i middelalderen og nyere tid avbildet som rene, klare valører. De enkelte tinkturene er også uten nyanseskiftninger i ett og samme våpen. Poenget er at det ikke skal være tvil om hvilke farger, metaller og pelsverk det dreier seg om. Særlig fra tiden ca. 1700-1900 finnes mange våpenavbildninger som avviker fra dette.
På 1600-tallet ble det utviklet et system av skravering med streker og prikker som angir tinkturene, når avbildningene er ensfarget, så som i segl og trykte bøker. Skraveringene kan virke forstyrrende på synsbildet og svekke den kunstneriske behandlingen av våpenmotivet. Derfor anbefales det å være forsiktig med bruken av skraveringene.
Våpen i skjold består i prinsippet bare av figurer formet som tinkturflater. Det vil si at figurenes form blir dannet av fargeflater som blir avgrenset av figurenes silhuett.
Heraldikkens såkalte «tinkturregel» sier i sin enkleste form at i våpen skal det ikke være farge på farge eller metall på metall. Denne regelen gir våpnene best kontrastvirkning og gjør dem best egnet som kjennetegn, men regelen har vært fulgt med vekslende konsekvens og har en del spesielle unntak.
Pelsverk har til dels vært ansett å stå fritt i forhold til tinkturregelen, men i praksis kan de være tilpasset den. Hermelin er normalt hovedsakelig hvitt med små svarte figurer, og gråverk har et slag rutemønster av blått og hvitt.
Litteratur
Utlandet
Rogier van der Weyden
Rogier van der Weyden (født omkring 1400 i Tournai, død 18. juni 1464 i Brussel) var en flamsk maler knyttet til renessansen.
Bakgrunn, familieforhold
Rogier vokste opp i Tournai som Rogier de la Pasture. Hans far, Henri de le Pasture, var håndsverker som laget kniver. Hans mor het Agnes de Watrélos.
I 1426 ble Rogier gift med Elisabeth (Lysebette) Goffaert fra Brussel, datter at skomaker Jan Goffaert og Cathelyne van Stockem. Rogier og Elisabeth fikk fire barn: Cornelius (født 1427) ble munk, Margaretha (født 1432), Pieter (født 1437) ble maler, og Jan (født 1438) ble gullsmed.
Maleren Goossen van der Weyden (ca. 1465-1538) var hans barnebarn. I 1435 flyttet familien til Brussel, hvor Rogier fra 2. mars 1436 var stadsmaler, en tittel det var knyttet meget prestisje til, idet Brussel huset hertugene av Burgunds praktelskende hoff. Det var først etter flyttingen til det nederlandsktalende Brussel at Rogier kalte seg 'Rogier van der Weyden'.
Uklarheter vedrørende hans utdannelse til maler
Det vites ikke meget helt sikkert om Rogiers utdannelse. Arkivene fra Tournai ble fullstendig ødelagt under annen verdenskrig, men var delvis blitt skrevet av på 1800-tallet og første del av 1900-tallet. Kildene er noe forvirrende og har ført til forskjellige fortolkninger. I ett dokument sis det at byrådet tilbyr vin til ære for en viss 'Maistre Rogier de le Pasture' den 17. mars 1427. Men den 5. mars året etter viser opptegnelsene fra malernes laug at en viss 'Rogelet de le Pasture' opptas på Robert Campins (ca. 1374-1444) verksted sammen med Jacques Daret. Fem år etter, den 1. august 1432, oppnådde Rogier de le Pasture tittelen som 'Mester' (Maistre) i maleri. Mange har tvilet på at Campins lærling 'Rogelet' skulle være den samme som den mester 'Rogier' som ble tilbudt vin tilbake i 1427. Det faktum at Rogier i 1426-1427 var en gift mann i slutten av tyveårene og langt over normal alder for en lærling, har vært brukt som argument for å se 'Rogelet' som en annen og yngre maler. Men Tournai var i 1420-årene en by i krise, og laugene fungerte ikke normalt. Så Rogiers/Rogelets sene lærlingtid kan have vært en ren juridisk formalitet. Ennvidere var Jacques Daret også i tyveårene og hadde levd og arbeidet i Campins husstand i minst ti år. Det er også en mulighet at Rogier opnådde den akademiske mestertittel før han ble maler, og at belønningen med vinen skjetdd i anledning av hans eksamen. De sofistikerte og lærde ikonografiske og komposisjonsmessige kvaliteter ved hans malerier brukes som argument for den siste tolkning. Rogiers sosiale og intellektuelle status i hans senere liv overgikk dessuten langt en alminnelig håndverkers. Generelt er hovedargumentet for å anse Rogier van der Weyden som elev av Robert Campin den nære stilistiske forbindelse som det er mellom hans bilder og dokumenterte verker av Jacques Daret og Robert Campin.
Karriere i Brussel
Etter flyttingen til Brussel begynte Rogiers fremgangsrike karriere som skulle gjøre ham til den mest berømte maler i Europa ved hans død i 1464. Diverse eiendomme rog investeringer vitner om hans materielle velstand. De portretter han malte av de burgundiske hertuger, deres slektninger og hoffolk, beviner hans gode forbindelser til de rikeste og mest maktfulle herskere i Europa.
Miraflores-altertavlen ble antakelig bestilt av kong Johan II av Kastilla, som donerte den til klostret Miraflores i 1445. I det hellige år 1450 foretok Rogier sanssynligvis en pilegrimsreise til Roma, og den brakte ham i kontakt med italienske kunstnere og velgjørere. Familiene Este og Medici bestilte malerier hos ham. Hertuginnen av Milano, Bianca Maria Visconti, sendte sin hoffmaler, Zanetto Bugatto, til Brussel for å bli lærling i Rogiers verksted. Rogiers internasjonale berømmelse tiltok stadig. I 1450- og 1460-årene omtalte lærde som Nicholas av Cusa, Filarete og Facius ham med superlativene 'den største ' og 'den edleste' av alle malere.
Et av hans mest kjente arbeider er altertavlen «Nedtagelsen fra korset», malt omkring tiden for hans ankomst til Brussel.
I det gamle hospitalet i Beaune, som nå er museum, kan man betrakte en annen altertavle som regnes for å være malt av van der Weyden. Denne altertavlen er en polyptyk bestående av ni paneler som er hengslet sammen. Seks av panelene er bemalt på begge sider. Når altertavlen er åpen, viser de ni panelene altertavlens hovedmotiv, dommedag.
John L. Brynhildsen
John Lous Brynhildsen (født 26. februar 1902 i Skien, død 19. april 1981) var forkynner og pastor, men først og fremst misjonær i Zaire. Han var en av pionerene og bygde opp en misjonsstasjon.
Brynhildsen tok misjonsstudier i Skottland og USA. Sammen med sin ektefelle, Marie Brynhildsen, reiste han til Zaire første gang i 1926. De var pionerer og i Muganga fikk de tillatelse til å startet misjonarbeid. De bygde opp en misjonsstasjon på stedet.
I 1928 reiste Marie og John Brynhildsen til Kakwende, 35 kilometer vest for Kaziba, for å starte virksomhet der. Misjonsarbeidet spredte seg raskt og flere små utposter vokste fram. Disse var tilknyttet hovedmenigheten i Kaziba.
Brynhildsen virket som misjonær i flere perioder.
Tilbake i Norge
Brynhildsen reiste rundt som predikant i Norge. Han var også forstander i Salem Engelsrud.
Han var initiativtaker for å bygge opp misjonærhjemmet Mamre i 1957. Misjonærhjemmet er boliger som er tiltenkt misjonærer.
Grevena (prefektur)
Grevena  (gresk Γρεβενά) var et prefektur i Hellas i periferien Vest-Makedonia. Hovedstaden i prefekturet er byen Grevena.
Økonomien baserer seg på jordbruk, økoturisme, skogbruk og skiturisme i Vasilitsa, som er en populær destinasjon for vinterturister.
Nanortalik
Geografi
Nanortalik er Grønlands sydligste by, og er øyas 10. største by med 1.450 innbyggere pr 2007. De andre innbyggerne i kommunen bor i Narsamijit (Frederiksdal), Alluitsup Paa (Sydprøven), Tasiusaq, Aappilattoq, Ammassivik og de mindre bosettingene (med opptil 20 innbyggere) Saputit, Nalasut, Nuugaarsuk, Akuliaruseq, Qallimiut, Qorlortorsuaq, Alluitsoq, og værstasjonen Ikerasassuaq.
Byen ligger på en øy med samme navn som byen, ca. 100 km fra Grønlands sydligste punkt, Kapp Farvel.
Øya Nanortalik
Øya Nanortalik ligger ved utløpet av den 70 km lange Tasermiutfjorden. Øya er ca. 10 km bred, og har to mindre fjell; Quaqqarsuasik ('Storfjellet') og Quassik ('Ravnefjellet'). Quaqqarsuasik er 559 meter høyt, og Quassik 308 meter.
Historie
På grunn av sin plassering er dette et av de første områdene av Grønland som ble befolket, både av inuittene og vikingene. Nanortali ble etablert som en handelsplass i 1797, den gang ved Sissarissoq, men ble i 1830 flyttet dit den ligger i dag, på grunn av for dårlig havn. Fortsatt finnes ruiner fra kolonitiden i gamlebyen her. Nanortalik ble skilt ut fra kolonien Julianehåb (Qaqortoq) først i 1950, og ble da selvstendig kommune.
Økonomi
Nanortalik har verken fabrikker eller fiskeanlegg i stor skala. Befolkningen lever primært av fiske, krabbefangst og jakt på sel og sjøfugl. Turisme er en annen næring som en del livnærer seg på, her som i mange andre deler av Grønland. Naturen her gir et godt grunnlag for opplevelsesturer og fotturer.
40 km nordøst for byen ligger Nalunaq Guldmine, som ble startet i 2003. Denne sysselsetter også en del lokale ressurser. Også tidligere har det vært gruvevirksomhet i området, da en grafittgruve var i drift 20 km fra byen.
Byens skole heter Nanortalik skole, denne dekker 1. til 11. klassetrinn.
Turistkontoret heter «Nanortalik Tourism Service», og hjelper turister med booking av både overnatting og turer.
Mary Victoria Hamilton
Mary Victoria Douglas-Hamilton (født 11. desember 1850, død 14. mai 1922) var den skotsk-tyske oldemoren til fyrst Rainier III av Monaco, motedesigneren Egon von Fürstenberg og skuespilleren Ira von Fürstenberg.
Hun var datter av William Alexander Anthony Archibald Hamilton, 11. hertug av Hamilton og hans kone, prinsesse Marie Amelie Elisabeth Caroline av Baden. Hun var barnebarn av erkehertug Karl Ludwig Friedrich av Baden og Stephanie de Beauharnais, som igjen var barnebarn av Josephine de Beauharnais.
Hun var gift første gang i 1869 med fyrst Albert I av Monaco. De ble skilt i 1880. Hun var deretter gift med grev Tassilo Festetics von Tolna.
Tournai
Tournai (på nederlandsk: Doornik, på latinsk: Tornacum) er en fransktalende kommune og by i Belgia, beliggende 85 kilometer sydvest for Brussel, ved elven Schelde, i provinsen Hainaut og regionen Vallonia. Innbyggertallet var 67 341 i 2004.
Sammen med Tongeren, er Tournai den eldste byen i Belgia, og byen har spilt en viktig rolle for landets kulturhistorie.
Geografi
Et flateinnhold på 213,75 km² gjør den til den største kommunen i areal i Belgia; den er også den største i befolkning i Vest-Hainaut. Distriktet Tournai består av de tidligere distriktene Ere, Saint-Maur, Orcq, Esplechin, Froyennes, Froidmont, Willemeau, Ramegnies-Chin, Templeuve, Chercq, Blandain, Hertain, Lamain, Marquain, Gaurain-Ramecroix, Havinnes, Beclers, Thimougies, Barry, Maulde, Vaulx, Vezon, Kain, Melles, Quartes, Rumillies, Mont-Saint-Aubert, Mourcourt og Warchin.
Mahjong
Mahjong (kinesisk: 麻將; pinyin: Má jiàng, flere andre stavemåter er vanlige) er et firepersonersspill av kinesisk opprinnelse. Det spilles med ofte vakkert dekorerte brikker som tradisjonelt er laget av bein og bambus, men også kan være av plast.
Spillet har en viss (overfladisk) likhet med kortspilllet rummy eller 500.
Mahjongutstyr
Mahjong spilles normalt med 144 (136 hvis bonusbrikker ikke anvendes) brikker som typisk er litt tykkere enn dominobrikker.
Der er brikker med numeriske verdier fra 1 til 9 i tre farger: Hver brikke forekommer i fire eksemplarer, så dette gir i alt 108 fargebrikker.
Utenom fargene finnes to grupper av såkalte honnørbrikker: Drager og vinder. Der er tre slags drager, kalt rød drage, hvit drage og grønn drage. Vindene er det fire av, som representerer himmelretningene øst, sør, vest og nord. Med fire eksemplarer av hver brikke gir det 28 honnørbrikker.
Endelig finnes det i mange regelvarianter 8 spesielle brikker som representerer fire blomster og fire (tilhørende) årstider.
I avvikende regelvarianter (særlig amerikansk mahjong) bruker man spesielle jokere som (liksom i kortspill) kan brukes som substitutt for de andre brikkene, men dette omtales ikke her.
Til spillet brukes også to terninger. Til å holde regnskap med poengene brukes av og til spesielle poengpinner med forskjellige verdier. Det kan også brukes myntlignende sjetonger. Av og til anvendes en øst-markør til å holde styr på hvem sin tur det er til å gi.
Av annet mahjongudstyr kan nevnes spesielle duker eller underlag til å spille på samt brikke-skinner til å stille sine brikker på.
Spillets forløp
De fire spillerne starter med å blande alle brikkene med baksiden opp (det gir en støyende lyd som kinesere kaller spurvenes kvitring og assosierer med spillets navn (folkeetymologi)). Så bygges en kvadratisk mur av brikkene, hvor hver side er 17 eller 18 brikker bred og to lag høy.
Spilleren som er gir i første runde (østavindens runde) kalles øst. Spilleren til høyre for ham kalles sør, neste til høyre vest, og den fjerde spilleren kalles nord. Legg merke til at spillernes innbyrdes plassering på denne måten er speilvendt i forhold til hva man ville forvente ut fra himmelretningene! Øst avgjør med terningeslag hvor muren skal brytes. Fra det aktuelle sted trekker spillerne etter tur en hånd bestående av 13 brikker inn; øst (starteren) trekker imidlertid 14 brikker.
En hånd består alltid av 13 brikker (men 14 når man har tur eller har vunnet).
1968
1968 (MCMLXVIII) i den gregorianske kalenderen var et skuddår som begynte på en mandag.
Mahjong
Spillets forløp
Det egentlige spill kan nå begynne. Initiativet går på tur mot uret. I hver tur trekker spilleren en brikke fra muren av brikker der ennå ikke har vært i bruk, og kaster deretter en brikke bort.
Hvis den brikken man trekker, er en blomst eller en årstid, legges den straks til side (for å gi poeng til sist hvis man vinner hånden), og en erstatningsbrikke trekkes (fra bakenden av muren).
Formålet er å samle en hånd hvor alle brikker passer sammen i spesielle kombinasjoner (sett).
Øyekreft
Øyekreft er en sjelden kreftlidelse. Omtrent 50 mennesker i Norge rammes av øyekreft hvert år.
Mahjong
Chow, pung, kong, mahjong!
Legg merke til at drager og vinder (honnører) ikke kan inngå i en chow da de ikke har noen numerisk verdi. Legg også merke til at det er særlig vanskelig å anvende 1'ere eller 9'ere til en chow; det er fordi deres ytterplassering i fargen gjør at de kun har ett nabotall hver.
1968
Musikk
Opptredener
Øyekreft
Øyekreft er relativt sjelden, men kan ramme både barn og voksne. Hos barn heter sykdommen retinoblastom. Det er cirka 6 barn som rammes av dette årlig. Det er viktig at diagnosen stilles tidlig, og de aller fleste barna overlever i dag med bevart syn.
Mahjong
Chow, pung, kong, mahjong!
Drager, vinder, 1'ere og 9'ere kalles med en fellesbetegnelse offiserer.
1968
Musikk
Populære låter i Norge
Øyekreft
Øyekreft hos voksne utgår som regel fra en ondartet føflekksvulst, malignt melanom.
Mahjong
Chow, pung, kong, mahjong!
En chow består alltid av tre og bare tre brikker.
1968
Musikk
Debutalbum
Mahjong
Chow, pung, kong, mahjong!
Hvis en spiller ved begynnelsen av sin tur kan bruke den nettopp forkastede brikke til å fullføre en chow, er det tillatt å rope "Chow!" for å få denne brikke. Spilleren skal da avsløre de to øvrige brikker fra sin hånd. Det ferdige settet (chow'en) legges så frem foran spilleren på bordet.
Den neste type sett vi skal beskrive, er en pung:
1968
Musikk
Andre album
Mahjong
Chow, pung, kong, mahjong!
Det bemerkes at både farge- og honnørbrikker kan anvendes til en pung.
Hvis en spiller på et hvilket som helst tidspunkt i spillet (det behøver ikke å være i spillerens egen tur) kan bruke en nettopp forkastet brikke til å fullføre en pung, må han erklære "Pung!". Han viser da de to brikkene fra sin hånd som den er maken til, og må så ta den nettopp forkastede brikken. Den ferdige pung'en legges da frem på bordet foran spilleren. Turen fortsetter nå fra denne spilleren (det kan være andre spillere som på den måten blir hoppet over).
1968
Litteratur
Nordisk råds litteraturpris tildeles Per Olof Sundman for Ingenjör Andrées luftfärd
Mahjong
Chow, pung, kong, mahjong!
Pung og kong (se neste avsnitt) i honnørbrikker teller ekstra, og egen vind og rundens vind teller ytterligere ekstra.
Husk at det er fire eksemplarer av hver brikke. Det er derfor mulig å få:
En kong teller kun som ett sett, men da den består av fire brikker i stedet for tre, er det nødvendig med ekstrabrikken for å ha brikker nok til en vinnerhånd.
En kong kan oppstå på tre måter. 1. Hvis en spiller allerede har ropt "Pung!" tidligere men nå har enda et eksemplar av den aktuelle brikke, kan han utvide sin pung til en kong. Dette skal skje under spillerens tur. Han avslører da den fjerde brikken, legger den frem på bordet til de andre tre, og tar sin ekstrabrikke. 2. Hvis en spiller sitter med tre like (men uavslørte) brikker på hånden, og en annen spiller forkaster den fjerde brikken, kan spilleren rope "Kong!" og dermed sikre seg fjerdebrikken. Kong'en legges frem. Han tar så sin ekstrabrikke, og turen fortsetter nå fra denne spilleren (det kan være andre spillere som på den måten blir hoppet over). 3. Hvis en spiller sitter med fire identiske brikker (har trukket alle fire selv), kan vedkommende lage en skjult kong ved å erklære at han har fire like. Dette skal skje under spillerens tur. De fire brikkene legges til side (i noen regler skal de øvrige spillere se dem, i andre ikke). Spilleren tar sin ekstrabrikke og fortsetter.
Åpne sett og skjulte sett
En åpen chow, en åpen pung eller en åpen kong er et sett som spilleren har fullført ved å kreve en annen spillers forkastede brikke. Et slikt sett ligger synlig fremme på bordet. De åpne settene er "låst" og kan ikke senere endres eller annulleres av spilleren.
En skjult chow, en skjult pung eller en skjult kong er et sett som spilleren selv har trukket alle brikkene til, uten hjelp fra andre. En skjult chow eller en skjult pung skal ikke erklæres. Spilleren beholder brikkene på hånden, og de andre spillere kan ikke vite at settene er fullført. Spilleren kan senere gi opp disse skjulte settene for å bruke brikkene på en annen måte. Likevel skal en skjult kong erklæres; det skyldes at spilleren har bruk for sin ekstrabrikke fordi kong-settet består av fire i stedet for tre brikker.
Vinnerhånd
Legg merke til at en vinnerhånd består av 14 brikker (hvis det inngår kong'er teller hver av dem likevel kun for tre brikker selv om der faktisk er fire i settet). En vinnerhånd kan opnås på to måter:
Når poengene er gjort opp, blandes alle brikkene igjen, og det bygges en ny mur. Hvis ikke den nåværende øst har erklært "Mahjong", går rollen som øst (giver) over til spilleren til høyre for den gamle øst. Når alle har vært øst, starter sønnavindens runde, hvor pung og kong i sønnavind gir ekstra poeng, etc.
En hånd kan også slutte uavgjort ved at muren går tom for brikker uten at noen spiller har erklært en vinnerhånd.
Poeng og regelvarianter
Nøyaktig hvor mange poeng vinneren skal ha, avhenger av hvilken variant av reglene som anvendes. Generelt kan det sies at særlig sjeldne og "vakre" kombinasjoner av sett gir flest poeng. Det vil føre for vidt å komme inn på de detaljerte reglene for poenggivning her, men vi kan gi noen eksempler:
Dette er bare et lite innblikk i hvilke kombinasjoner og mønstre som kan gi poeng. Som eksempel kan det nevnes at det i de offisielle turneringsreglene fra Kina er 81 typer av hender som gir poeng.
Her er noen få eksempler på regelsystemer:
Av mer eksotiske regelsett kan nevnes taiwanesisk mahjong, vietnamesisk mahjong og filippinsk mahjong som skiller seg fra det ovenfra beskrevne ved antallet av brikker på hånden og/eller bruken av jokerbrikker.
Påkrevde ferdigheter
Viktige evner i mahjong er mønstergjenkjennelse og intuisjon for sannsynligheter. Bløff spiller også en viss rolle for erfarne spillere.
Selv om det inngår tilfeldigheter i spillet (brikkene blandes tilfeldig), er det på ingen måte snakk om et hasardspill: Dyktige spillere klarer seg bedre enn dårlige i det lange løp.
Symbolikk og folketro
Mye symbolikk og folketro er forbundet med de forskjellige elementene i spillet, særlig i Asia.
Spillets utbredelse og mahjongkultur
Mahjong er særlig utbredt i Det fjerne østen. Spillet er som nevnt oppstått i Kina, og herfra har det bredt seg til andre områder.
På 1920-tallet oppnådde spillet høy popularitet i Vesten (Europa og USA). Det var likevel til dels tale om et motefenomen, for med tiden falt interessen for spillet igjen. I den senere tid er spillet likevel blitt populært igjen i Vesten. I Europa ble det i 2005 avholdt det første offisielle, åpne europamesterskap.
I Folkerepublikken Kina var mahjong en tid uglesett av myndighetene på grunn av sin gambling-natur. Men i 1998 ble mahjong anerkjent som den 255. offisielle sportsgren i Kina. De i den anledning utviklede reglene er i ferd med å bli standard i internasjonale turneringer.