cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
G. H. Mumm
Champagnehuset ble grunnlagt av de tyske brødrene Jules, Edouard og Gottlieb de Mumm i 1827. Femten år senere overtok Gottliebs sønn G. H. Mumm virksomheten, og i 1853 fikk tok det også navnet hans.
Leptonetidae
Utseende
Bittesmå edderkopper med seks øyne som er ordnet i en halvsirkel, fire foran og to bak. Både for- og bakkroppen er rundete, mange arter har forholdsvis lange bein.
G. H. Mumm
Ved utbruddet av første verdenskrig i 1914 ble virksomheten konfiskert av franske myndigheter, da Mumm-familien fortsatt var tyske statsborgere. Det ble solgt til Société Vinicole de Chamagne Successeurs i 1920, før kanadiske Seagram Group overtok i 1965. Mumm ble overtatt av Hicks, Muse Tate & Furst i 1999, før det ble solgt til Allied Domecq året etter.
Mumm er spesielt populære på det amerikanske markedet, der spesielt Mumm-varianeten Cordon Rouge er populær. I Norge fører Vinmonopolet to Mumm-champagner i bestillingsutvalget: G.H. Mumm Cordon Rouge Brut og Mumm Rosé.
Ikonografi
Ikonografi er et kunsthistorisk begrep som undersøker ideene og motivenes innhold i et kunstverk, og som således studerer identifikasjon, beskrivelse og fortolkning av bilders innhold. Begrepet ikonografi betyr bokstavelig «skrive med bilder» og kommer fra gresk εικον (bilde) og γραφειν (å skrive).
En sekundær mening er framstillingen av ikoner i den bysantinske og ortodokse kristne tradisjonen (se kristen ikonografi), men en del av dette er videreføring av den tyskamerikanske kunsthistorikeren Erwin Panofskys metode.
Begrepet benyttes også i flere akademiske felt utover kunsthistorie, eksempelvis semiotikk og studier av massemedia.
Beretta 87 Target
Beretta 87 Target er en italiensk semi-automatisk pistol.
Ikonografi
Det er vanskelig å skille mellom ikonografi og det beslektede begrepet ikonologi, da begge begrepene ble fremmet av Panofsky og inngår i en metode for å analysere kunstens innhold. Ikonologien er da tolkningsdelen av metoden og en bruker betegnelsen ikonografi på metoden.
Beretta 87 Target
Pistolen ble introdusert av den italienske våpenprodusenten Beretta i år 2000. Den er i kaliber .22 Long Rifle og er tiltenkt sportsskyting og treningsformål.
Ikonografi
Ikonografisk analyse
Ikonografi og ikonologi er kunsthistoriske begreper som ble fremmet i 1920- og 1930-årene av hovedsakelig Erwin Panofsky. Selv definerte han «ikonografi» til å være «den gren av kunsthistorien som beskjefter seg med kunstverkets innhold eller mening i motsetningen til dens form». For å kunne foreta en ikonografisk analyse er det nødvendig å kjenne til relevant teori om kunstverket og den kulturhistoriske sammenhengen verket er skapt i. Denne analysemodellen var en reaksjon på den sterke fokuseringen på stil som hadde vært vanlig innen kunsthistorien.
Beretta 87 Target
Design
Pistolen har fester til utstyr (kikkertsikte, rødpunktsikte, laser eller annet) på Weaverskinne oppå løpet, samt feste til tilleggsutstyr i spor under løpet. Rammen er av spesialbehandlet zirkonium-aluminium for stor styrke og lavere vekt. Sikringen er dobbeltsidig for både høyre og links skyttere. Den har fullt justerbart baksikte og mulighet for å bytte forsikte i forskjellige bredder.
Ikonografi
Ikonografisk analyse
Han skilte således mellom kunstverkets
Sistnevnte tredeling er å betrakte som fortolkningsobjektet mens den første er fortolkningens handling
Det første nivået, det førikonografiske, forutsetter en vanlig praktisk erfaring, men en må også kjenne til hvordan de forskjellige epokene i stilhistorien har utformet kunstverket.
Det andre nivået, den ikonografiske analysen, forutsetter at en kjenner til historien bak kunstverket. Det kan være historiske og litterære kilder, eller historiske forutsetninger. Et eksempel på dette er kristen ikonografi der utviklingen av det kristne kirkebygget vedtatte konvensjoner på kirkemøter og tekster i Bibelen og andre religiøse skrifter er viktige for analysen.
Det tredje nivået, det ikonologiske, er søken etter den «indre» eller dypere meningen. I tillegg til kunnskapene på trinn to må en også kjenne mer til historien og samfunnsforholdene som var da kunstverket ble laget. Da må en prøve å få tak i så mange historisk relevante dokumenter en kan som forteller om perioden, nasjonen, institusjonen, politiske og religiøse forhold etc. for å kunne tolke kunstverket.
Den ikonografiske analyse som behandler bilder, historier og allegorier framfor motiver forutsetter mer enn kun kunnskap til objekter og begivenheter, i henhold til Panofsky. Den forutsetter fortrolighet med temaer eller begreper som overføres gjennom litterære kilder, skjønt selv om dette er uunnværlig og tilstrekkelig for en ikonografiske analyse, er det ingen garanti for at den er korrekt. Løsningen er å undersøke forbildehistorien ettersom jo mer subjektiv og irrasjonell fortolkningskilden er, desto mer nødvendig er å benytte korrektiver og kontrollmetoder. Derav er nødvendighet med tre lag i innhold eller mening.
FC Ararat Jerevan
FC Ararat Jerevan, armensk: Ֆուտբոլային Ակումբ Արարատ Երևան (stiftet 10. mai 1935) er en armensk fotballklubb fra Jerevan.
Heini Johansen
Heini Johansen (født 17. januar 1934 i Tórshavn) er en tidligere, færøysk banksjef og politiker (Jv.).
Han vokste opp i Tórshavn, der faren var tømrer. Han gikk først i lære hos ham. Senere ble han kontorist hos fiskernes lønnssikringsfond. I 1956 begynte han som bankassistent i Føroya Banki i Tórshavn. Fra 1963 til 1994 var Johansen banksjef ved Føroya Bankis filial i Vestmanna.
Johansen var varamann til Lagtinget fra Norðurstreymoy fra 1990 til 1994. Han møtte fast for regjeringsmedlemmet Thomas Arabo fra 1991 og ut perioden. Heini Johansen satt i Lagtingets markedskomité og Lagtingets miljøvernkomité. Han stilte ikke til gjenvalg i 1994.
Han giftet seg i 1958 med Finngerð Dam, datter av Færøyenes tidligere regjeringssjef Peter Mohr Dam og søster til tidligere regjeringssjef Atli Dam.
Christania Williams
Christania Williams (født 17. oktober 1994) er en jamaicansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Hun representerte Jamaica under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok sølv på 100 meter stafett.
Tholos
Tholos er en gresk betegnelse på bikube- eller kuppelformede steinbygg som en finner i middelhavsland. De ble bygget i antikken og huset hovedsakelig et tempel eller en grav.
Tid og sted
De første tholosene i Hellas ble til rundt 1500 f.Kr., i den greske bronsealderen, og trengte gradvis vekk de eldre sjaktgravene. De største og best kjente byggene er fra Mykene. En finn også restene av en kjent tholos i Athene-tempelet i Delfi og Asklepios-helligdommen i Epidavros.
Bygging
Tholosene ble bygget av steinblokker som møttest i en avrundet, men noe spiss hvelving på toppen. Døråpningen ble markert med monolitter på hver side eller en rett søyle laget av flere steiner. En kunne så dekke bygget med jord slik at det fekk en liten haug rundt seg, med en lang gang ned fra overflaten. Ofte bygget en tholosene i bakker eller åssider.
Bruk
Lignende bygg, med pyntede innervegger, ble også laget av etruskere.
Magnus Aarbakke
Magnus Aarbakke (født 14. oktober 1934 på Tysnes) er en norsk jurist, professor i skatterett og tidligere høyesterettsdommer.
Aarbakke ble i 1961 cand.jur. Etter å ha arbeidet en tid som vitenskapelig assistent ved Nordisk institutt for sjørett, ble han stipendiat ved Det juridiske fakultet, Universitetet i Oslo. Han avla i 1967 den juridiske doktorgrad med avhandlingen Virksomhetsbegrepet i norsk skatterett. Fra 1968 til 1990 var Aarbakke professor ved Universitetet i Oslo. Han arbeidet deretter noen år som advokat i Oslo. I 1994 ble han utnevnt til dommer i Norges Høyesterett, et embete han beholdt til 2002.
Aarbakke har skatterett som sitt spesiale og har forfattet en rekke bøker om emnet. Han var redaktør for Tidsskrift for rettsvitenskap i en årrekke. Han ledet utvalget som i 1989 la fram NOU 1989:14 «Bedrifts- og kapitalbeskatningen – en skisse til reform».
Aarbakke ble æresdoktor ved Uppsala universitet i 1996 og ved Universitetet i Bergen i 2000. Han fikk i 1988 Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning med den tilhørende Nansenmedaljen for fremragende forskning.
Biard-demningen
Biard-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike. Den er anlagt i elva Vézère som er ei nordlig (høyre) vielv til midtløpet av vasdraget Dordogne. Demningen leverer kraft til eget vannkraftverk knyttet direkte til damanlegget.
Anlegget ligger vest i departementet Corrèze, helt øst i Limousin-regionen.
Elva Vézère har i alt 5 kraftanlegg som vesentlig av Electricite de France (EDF). De viktigste anleggene, regnet ovenfra, er:
Det er i alt utbygd noen hundre MW produksjonskapasitet.
Musikkåret 1417
Musikkåret 1417 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1417.
Arkeologiåret 1822
Arkeologiåret 1822 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1822.
Indiske jøder
Indiske jøders historie går tilbake til oldtiden. De er en religiøs minoritet i India. Jødedommen var en av de første utenlandske religioner som kom til India i historisk tid. De veletablerte oldtidssamfunnene har assimilert et stort antall lokale tradisjoner gjennom kulturell diffusjon. Den jødiske befolkningen i India er vanskelig å beregne ettersom hvert jødiske samfunn er særskilte med egen opprinnelse. En del ankom på tiden til kongedømmet Judea, andre er antatt av en del å tilhøre Israels ti forsvunne stammer, hvilket er en mytisk opprinnelse. Av den totale jødiske befolkningen i India lever minst halvparten i områdene Manipur og Mizoram, begge delstater i det nordøstlige India, og de indiske områdene som ligger lengst unna Israel. En fjerdedel lever i byen Mumbai som ligger på motsatt side av India, en kystby mot Arabiahavet.
Den eldste benevnelsen av jøder i forbindelse med India skjer faktisk i Bibelen selv. I Esters bok i Det gamle testamente, som antagelig kan dateres til 100-tallet f.Kr., nevnes den persiske monarken Ahasuerus (Xerxes i moderne oversettelser) og til de jøder som spredt over de 127 provinser i hans rike som strekker seg «fra India til Kusj».
I motsetningen til mange deler av verden har jøder historisk levd i India uten antydninger av antisemittisme fra den lokale majoritetsbefolkningen, hinduene. Imidlertid har jødene vært forfulgt av katolske portugisere fra Europa i løpet av deres kontroll over Goa fra 1400-tallet.
Jødene bosatte seg i Kodungallur (Cranganore) på Malabarkysten hvor de drev fredelig handelsvirksomhet fram til 1524. Jødene hadde betydningsfulle posisjoner under de indiske (hinduistiske) fyrstene i fortiden og selv etter uavhengigheten fra det britiske styret, og noen fikk meget høye posisjoner i regjeringen, militæret og i industrien.
I tillegg til jødiske landflyktige og nyere innvandrere er det fem innfødte jødiske samfunn i India:
Cochin-jøder
De eldste av de jødiske samfunnene er i Kochi (Cochin). Den tradisjonelle fortellingen om opphavet er at handelsmenn fra Judea kom til byen Kochi i Kerala i år 562 f.Kr., og at ytterligere jøder kom som landflyktige fra Israel i år 70 e.Kr. etter ødeleggelsen av det andre tempelet i Jerusalem. Det særskilte jødiske samfunnet ble kalt for Anjuvannam. Den synagogen som fortsatt fungerer i Mattancherry tilhører i dag paradesijøder, etterkommere av sefardiske jøder som ble forvist fra Spania i 1492.
I år 379 e.Kr. utstedte hindukongen Sira Primal, også kjent som Iru Brahman, en tillatelse (gravert på messingtavle) til jødene for at de skulle leve fritt, bygge synagoge, eie eiendom uten betingelser tilknyttet og så lenge som verden og månen eksisterte.
I 1524 angrep muslimene, støttet av herskeren i Kozhikode (Kalikut), de rike jødene i Cranganore (Kodungallur) på det påståtte begrunnelsen at de hadde en fordel i handelen med pepper. Jødene flyktet til Kochi hvor de fikk beskyttelse fra Perumpadapu Swaroopam. Rajaen av Kochi ga dem asyl, og i tillegg fritok han dem fra skatt, men ga dem alle de privilegier som skattebetalere fikk. Flere runder med innvandring av jødisk diaspora til Kerala førte til en etnisk, men ikke språklig skille: samfunnet var delt mellom hvite jøder og svarte jøder som begge snakket judaeo-malayalam, en dialekt av malayalam.
Det store flertallet av cochin-jøder emigrerte til Israel på 1950-tallet etter den israelske statens opprettelse, det antallet som ble igjen i Kerala ble ubetydelig, og dette samfunnet synes å dø helt ut. Fraværet av kanskje noen få millioner svarte jøder i Malabar er gåtefullt. Det er sannsynlig at mange ble kristnet og ble sankt Thomas-kristne (Nasrani) som de utgangspunktet delte mange kulturelle, språklige og religiøse trekk med. DNA-undersøkelser fra 2011 ved Mini Kariappa synes å støtte at dette skjedde.
Bene Israel
Samfunnet Bene Israel (hebraisk for «Sønner av Israel») hevder at deres forfedre kom for 2 100 år siden etter et skipbrudd som strandet syv jødiske familier fra Judea ved Navagaon i nærheten av Alibag, rett sør for Mumbai. Tradisjonen hevder at de kom fra Galilea på 100-tallet f.Kr. for å unnslippe forfølgelser. Bene Israel minner om ikke-jødiske marathere i henhold til utseende og skikker, men jødene opprettholder dessuten deres praksis med jødiske kostholdslover, omskjæring og sabbat. De fikk tilnavnet shanivār telī, «lørdags-oljepressere», av den lokale befolkningen ettersom de avsto fra å arbeide på lørdager, jødedommens sabbat.
Deres samfunn og synagoger lå i Pen, Mumbai, Alibag, Pune og Ahmadabad og med mindre samfunn spredt utover India. Mumbai hadde et driftig samfunn fram til 1950-tallet da mange familier utvandret til den nydannede staten Israel. Mange fra Bene Israel har i Israel steget opp til framtredende posisjoner. I India har samfunnet minsket betraktelig og mange av de gamle synagogene har havnet i forfall. I Mala i distriktet Thrissur har jødene en gravlund.
Baghdadijødene
Baghdadijøder eller bagdadjøder har til tross for sitt navn ikke bakgrunn utelukkende fra Irak: mange kom også fra Iran, Afghanistan, Syria og Jemen. Disse jødene utvandret til India for rundt 250 år siden og bosatte seg i byen Surat og etablerte synagoge og gravlund etter at de flyttet til Mumbai (tidligere kalt for Bombay). De var handelsmenn og ble raskt de som hadde god inntekt i byen. Som filantroper donerte en del av dem sin rikdom til offentlige bygg. David Sassoon-bassenget og et Sassoonbibliotek er blant de kjente landemerker som fortsatt står.
Ørn Bjørn og Jørn
Ørn Bjørn og Jørn er en norsk tegneserie som blir tegnet og skrevet av Tore Strand Olsen. Humorserien utkommer hver gang som en 8 ruters helside.
Indiske jøder
Baghdadijødene
Rundt 1730 kom Joseph Semah, baghdadijøde, fra Bagdad til Surat og opprettet Suratsynagogen. Surat var en betydelig havneby på denne tiden. Det ble siden også opprettet synagoge og gravlund Katargam-området i byen. Gravlunden står fortsatt, men er forfalt mye. En av gravene tilhører Moseh Tobi som ble gravlagt i 1769. Han ble betraktet som en eldre leder.
Ørn Bjørn og Jørn
Ørn Bjørn og Jørn ble første gang utgitt i magasinet Pyton (nr.4) i 1995. Siden ble serien trykt i hvert Pyton frem til magasinet ble nedlagt sommeren 1996 (nr.13). Da var det til sammen blitt trykt 47 helsider med særegen Ørn Bjørn og Jørn humor. Serien har blitt utgitt i fem norske magasin.
I 2003 ble samleboken De hundre beste Ørn Bjørn & Jørn utgitt av forlaget Seriehuset. Boken har undertittelen verdens dummeste tegneserie.
Indiske jøder
Bene Menasje
Bene Menasje («Barn av Manasse») er jøder i Shinlung-området i det nordøstlige India og tilgrensende områder i Myanmar. Kravet på å være jøder kom etter at en fra Pinsebevegelsen drømte i 1951 at hans folks førkristne religion var jødedommen og at deres opprinnelige hjemland var Israel. Lingvistisk tilhører Bnei Menashe-jødenes språk tibetoburmanske språk som snakkes blant annet hos flere folk i Burma og andre steder.
Bene Efrajim
Bene Efrajim er en meget liten gruppe jøder som snakker i språket telugu og lever i østlige Andhra Pradesh i nærheten av Krishnaelven. De følger jødisk lov og praksis, men deres dokumenterte historie er relativ ny, som med Bene Menasje, og går tilbake til kun 1981. Det er likevel mulig at deres historie er eldre, kanskje tilbake til oldtiden, men at de ble konvertert til kristendommen på begynnelsen av 1800-tallet, før de rundt 1981 gikk tilbake til jødedommen.
Muslimer av mulig israelittisk opprinnelse
I henhold til en avhandling av Navras Jaat Aafreedi, Traditions of Israelite Descent Among Certain Muslim Groups in India, finnes det en del tradisjoner blant bestemte muslimske grupper i India, Pakistan og Afghanistan at de er av israelittisk opprinnelse. Det gjelder blant annet pashtunfolket i sørlige Afghanistan, og Kashmir, et området i den nordlige delen av det indiske subkontinentet, som er overveiende muslimsk, og tre muslimske grupper i Indias mest folkerike stat, Uttar Pradesh, og andre steder. Noen av disse har mistet sine tradisjoner om en israelittisk opprinnelse, men den er fortsatt opprettholdt mer eller mindre blant andre.
Historiske og muntlig etterlevninger har antydet en forbindelse mellom pashtunfolket i sørlige Afghanistan, nordlige Pakistan og nordlige India. En DNA-studie, utført av indiske Shahnaz Ali, fra National Institute of Immuno­haematology i Mumbai, forsøker å slå fast om det finnes genetiske bevis som strekker seg tilbake i over 2000 år. Pashtunfolket, som har tradisjoner om en israelittisk opprinnelse og en del skikker som minner om de jødiske, viser selv få tegn på sympati med Israel. Disse kan uansett aldri få jødisk status ettersom jødedommen og islam gjensidig utelukker hverandre.
Indiske jøder i dag
Flertallet av indiske jøder har utvandret til Israel siden opprettelsen av den moderne staten i 1948. Rundt 75 000 indiske jøder lever i dag i Israel, noe som er litt over 1 prosent av Israels totale befolkning. Det er noe få levninger av jødiske lokaliteter i Kerala den dag i dag, som synagoger.
Zacharias Mellebye
Zacharias Mellebye (født 20. desember 1781 i Skjeberg, død 9. november 1854 samme sted ) var kommandersersjant, bonde og medlem av Riksforsamlingen på Eidsvoll. Der representerte han Aggershuske Skarpskytter Regiment. Det er antatt at han knyttet seg til Selvstendighetspartiet.
Melleby var født på farsgården Utengen i Skjeberg. Han var soldat under krigen mellom Sverige og Norge og under kampene ved Prestebakke den 10. januar 1808 kjempet han i fremste rekke i den norske styrken. Han sto da i nordre Rakkestad kompani. For sitt utviste mot under kampene ble han etterpå Dannebrogsmann. Gården Utengen består i dag, men med nyere bygninger. Eidsvollsmannens signatur finnes derimot hugget inn i muren til potetkjelleren.
Pablo Montes
Pablo Montes (født 23. november 1945, død 26. oktober 2008]) var en cubansk friidrettsutøver.
Anisorrhina flavomaculata
Anisorrhina flavomaculata er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (20–25 millimeter), blank, rødbrun til brunsvart gullbasse uten metallglans. Dekkvingen har en stor, omtrent kommaformet, gul flekk i den bakre delen. Lyse eksemplarer har runde, svarte flekker på pronotum og scutellum.
Levevis
De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og steder der det flyter ut sevje fra sår i trær.
Utbredelse
Arten er utbredt i Sør-Afrika.
Erik Klipping
Erik Klipping (født 1249 på Lolland, død 22. november 1286 i Finderup) var konge av Danmark i 1259–86. Han var sønn av Kristoffer I av Danmark og dronning Margrete Sambiria («Sprenghest»). Fram til 1264 styrte han kun i navnet under beskyttelse av sin mor, den kompetente enkedronning Margrete Sambiria. I tidsrommet 1261–62 var han fange i Holstein etter et militært nederlag, og vokste deretter opp i Brandenburg.
Fangenskap og formynderskap
Ved farens plutselige død i 1259 invaderte fyrst Jaromar II av Rügen sammen med hertug Erik I av Slesvig (sønn av kong Abel) Sjælland og inntok København.
Etter et stort nederlag i 1261 ble både enkedronningen og Erik Klipping satt i fangenskap i Hamburg, men dronning Margrete greide å skaffe seg hjelp fra hertug Albrecht av Braunschweig som gjorde det mulig for henne å vende tilbake til Danmark. Herfra fikk hun hentet sin nå myndige sønn Erik hjem til en plass på tronen i 1264. Inntil da hadde hun som enkedronning fungert som hans formynder. Erik ble nå kronet til konge, men farens uforsonlige fiende, den mektige erkebiskop Jakob Erlandsen, bannlyste etterpå alle biskoper som hadde deltatt i kroningen.
Myntforringelse
Erik Klipping blandet seg inn i den interne striden i Sverige hvor hertugene Erik Magnusson og Valdemar Magnusson kjempet om kongsmakten mot sin eldre bror, kong Birger Magnusson. Den danske kongen støttet først Magnus og siden Valdemar. I 1277 lot han danske styrker herje langt inne på svensk område. For å finansiere disse krigshandlingene, foretok kongen en myntforringelse. Hans tilnavn «Glipping» eller «Klipping» stammer fra denne «klippingen» (devalueringen) av landets myntvesen. En tidligere populær forklaring var at Erik glippet/blunket ofte og ikke kunne se noen fast i øynene, og derfor ble hetende «Glipping» eller «Glipøje», men dette er folkeetymologi.
Fylkesvei 6368
Fylkesvei 6368 (Fv6368) går mellom Reinskloster og Flyta i Indre Fosen kommune.
Erik Klipping
Tvangslån og danehoff
Erik forsøkte som tidligere konger å underlegge seg kirke og adel. På 1270-tallet angrep han Småland. Kong Erik gikk så langt som å ta opp tvangslån hos kirken. Hans konflikt med kirken ble bilagt ved hjelp av paven. Kongen fikk likevel dårlig rykte fordi han brøt avtaler og løfter.
Fylkesvei 6368
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 142 (Sør-Trøndelag).
Erik Klipping
Tvangslån og danehoff
De utilfredse stormennene tvang i 1282 kongen til å avholde årlige møter med dem, «danehoff». Kongen ble tvunget til å underskrive en håndfestning som kan betraktes som Danmarks første grunnlov og Danmarks svar på Magna Carta, ettersom det i stor grad begrenset hans autoritet. Her forpliktet kongen seg til regelmessig å rådføre seg med stormennene, og sikre bøndenes rettigheter. Kongen forpliktet seg ifølge dokumentet til å innkalle «rigets bedste mænd» til danehoff og regjere landet sammen med dem. De tradisjonelle landstingene hadde således utspilt sin rolle. Det var ikke lenger bøndene som valgte kongen, men man beholdt skikken med å hylle kongen på tinget.
Siksjön
Siksjön er en innsjø sørøst i Herjedalen i Sverige. Siksjön er ca 10 km lang, men bare ca en km bred, og er kilde for Voxnan. Siksjön ligger langs E45.
Erik Klipping
Tvangslån og danehoff
Kong Erik og enkedronning Margrete hadde overhøyhet i handelsbyen Reval (nå Tallinn i Estland). Da byen i 1282 fikk ny stadsrett, ble det i Lübeck malt nye portretter av mor og sønn på forsiden av loven. Det er blant de få samtidige portretter som finnes av middelalderens regenter og viser Erik Klipping som en yngre mann med rødlig hår og skjegg.
Mord og justismord
I løpet av en jakttur den 22. november 1286 (St. Cecilias natt) søkte kong Erik og hans følge ly i en låve i landsbyen Finderup (201 innbyggere i 2011) i Midtjylland. Han ble myrdet av ukjente gjerningsmenn ved Finderup Lade (lade = låve). Mordet skapte stor uro i Danmark, som i det siste århundret hadde opplevd flere kongemord. Ryktene gikk, og det ble sagt at flere av kongens mest betrodde menn hadde vært involvert. Morderne skulle ha kommet til åstedet forkledd som munker og drept kongen før de satte låven i brann og red vekk.
En teori er at det var hertug Valdemar av Slesvig (bror av hertug Erik av Slesvig) som sto bak mordet. Med Erik Klipping ryddet av veien, kunne Klippings tolv år gamle sønn Erik Menved, som allerede i 1276 var blitt hyllet som konge, umiddelbart komme på tronen. Mordet fikk stor oppmerksomhet i de fleste nordiske og nordtyske annaler og krøniker. Eldst av disse er årbøkene fra Ryd kloster og årbøkene fra erkebispedømmet Lund. I sistnevnte heter det at «kong Erik ble St. Cecilie natt drept på sitt leie av sine egne menn». Årboken for Ryd kloster skriver det samme, men tilføyer at kongen ble drept av «56 knivstikk». Senere overleveringer ble gradvis mer detaljerte, og en årbok fra Lübeck fra tidlig på 1300-tallet hevder at Erik Klipping ble drept av sine menn «for sin ukyskhets skyld».
Det som synes klart er at dynastiets motstandere fikk «en gyllen mulighet til å fremtvinge et regimeskifte». Etter drapet overtok enkedronning Agnes av Brandenburg raskt styringen som formynder for sin tolv år gamle sønn Erik Menved. De mest betrodde menn fra tiden under kong Erik Klipping ble raskt fjernet, og nye utnevnt. Blant annet fikk nettopp hertug Valdemar av Slesvig en sentral posisjon. Ved danehoffet i Nyborg stod også den mektige grev Jakob av Nord-Halland og flere andre stormenn fra kongens nærmeste krets på tiltalebenken. Det er uklart om de faktisk hadde noe med drapet å gjøre.
«''Trofaste dansker, hevn eders konge. Hjelp oss med å straffe dette mord. Meld morderne, og anklag dem på liv og død''», skrev den mest samtidige kilden til drapet som finnes, den tyske minnesangeren mester Rumelant, i en sang han diktet på enkedronningens bestilling. Ni menn ble stevnet for retten ved danehoffet i Nyborg i pinsen 1287. Den mest fremtredende var kongens egen marsk, Stig Andersen Hvide. Marsk Stig slo seg på piratvirksomhet og forfalskning av mynter fra Hjelm. Drapet som hadde vært politisk motivert, ble av folkeviser og 1800-talls forfattere som B.S. Ingemann og Adam Oehlenschläger utlagt som marsk Stigs hevn fordi kongen skulle ha antastet marskens kone, noe som er uten historisk grunnlag.
De dømte fikk ved domsavsigelsen ingen mulighet til å sverge seg fri, slik de ifølge loven skulle hatt anledning til. På dette grunnlaget nektet både den norske kongen Eirik II Magnusson og erkebiskopen i Lund, Jens Grand, å anse dommen som rettskraftig. Historikeren Erik Arup påpekte i sin Danmarks Historie fra 1932 at marsk Stig ingen fordel hadde av kong Eriks død. Dette førte til en omvurdering av hendelsen, og det ble alminnelig antatt at marsk Stig og de andre kongemotstanderne var blitt utsatt for et justismord da de ble dømt til fredløshet og tap av gods ved danehoffet.
Jakob av Halland slo seg ned i en borg ved Hunehals. Kongens væpner Rane Jonsen ble i folkevisene skildret som en forræder mot kong Erik, han «verget sin herre som en skalk». Han hadde eid en del jord på Djursland han ble fradømt da han ble dømt fredløs. Jonsen flyktet til Norge og deltok derfra i herjingstokter mot Danmark. I 1294 ble han fanget i Niels Broks gård i Roskilde, henrettet og lagt på steile og hjul ved Roskilde.
Grav
Erik Klipping ble gravlagt i krypten i Viborg domkirke. Han er den eneste kongen som er gravlagt i Viborg. Etter kirkens brann i 1726 ble kongens jordiske rester overført til en muret grav bak alteret.
Familie
Erik Klipping giftet seg den 11. november 1273 i Slesvig med Agnes av Brandenburg (død 1304). Paret fikk følgende barn:
Ettermæle
Lenge etter kong Eriks død begynte han å bli fremstilt som en ustyrlig rundbrenner. Jyske krønike skrev rundt 1350: «Full av laster som han var, øvde han vold mot stormennenes hustruer.» Enda 200 år senere skrev Christiern Pedersen at kong Erik hadde «opphøyet en horkone» som han holdt det gående med, over de andre kvinnene i riket. De ridderne protesterte, hadde han angivelig sendt dem i leidang til Sverige mens han forførte deres etterlatte koner, som deretter ikke torde håne denne frillen hans. Da ridderne omsider kom hjem, kalte deres koner seg angivelig «dronning» for å egge sine bedratte ektemenn til å hevne de påståtte overgrepene, og drapet i Finderup låve skulle være motivert av dette. Ifølge Arild Huitfeldt rundt 1600 var det attpåtil grev Jakob av Nord-Halland kongen hadde gjort til hanrei - så mer enn 300 år etter drapet var fremdeles ikke marsk Stig utpekt som syndebukk.
Kesusjön
Kesusjön er en innsjø 10 km vest for Ljungdalen i Berg kommune i det nordlvestlige Härjedalen. Rundt innsjøen ligger det mange hytter, samt serveringsstedet Kesubon. Kesusjön har ingen veiforbindelse, da veinettet stopper i Kläppen noen kilometer lengre øst. Gjennom Kesusjön renner Kesuån, som Ljungen tar med seg noen kilometer lengre nedstrøms. På vinterstid er det scooter- og skiløyper fra Ljungdalen og Kläppen til Kesusjön. Det er røye, og noe ørret, i innsjøen.
Fly by Night
Fly by Night er det andre studioalbumet utgitt av det kanadiske progressive rockebandet Rush og ble utgitt i 1975. Albumet ble spilt inn på Toronto Sound Studio.
Dette var det første albumet der Neil Peart var med som trommeslager. I tillegg til å ta på seg jobben som trommeslager ble han også bandets låtskriver. Peart ledet bandet inn i en stil med tekster som blant annet omhandlet litteratur. Eksempler på dette er «By-Tor and the Snow Dog» og «Rivendell». Sistnevnte omhandler et sted beskrevet i J.R.R. Tolkiens bok Hobbiten. Det første sporet på albumet, «Anthem», er inspirert av tekster av den amerikanske filosofen og forfatterinnen Ayn Rand. Sangene «Fly by Night» og «Making Memories» skal visstnok handle om bandets opplevelser fra deres første turné.
Fly by Night ble det første albumet hvor Terry Brown var produsent.
Liste over stater
Palestina og Vest-Sahara er ikke med på denne listen, ettersom de er under fremmed okkupasjon. Somaliland er heller ikke tatt med, siden det ikke er anerkjent av noen andre stater.
Eksterne lenker
Land Världsgeografi
Stanisław Kostka
St. Stanisław Kostka (født 28. oktober 1550 på Rostkowo-slottet i Polen, død 15. august 1568 i Roma) var en polsk jesuittnovise. Han ble beatifisert i 1670 av pave Klemens X og kanonisert i 1726 av pave Benedikt XIII. Han regnes som skytshelgen for blant annet ministranter og polsk ungdom. Han er dessuten en av skytshelgene for Polen.
Liv og virke
Stanisławs far var slottsforvalter. I en alder av 14 år ble Stanisław og storebroren Paweł sendt til en jesuittskole i Wien. Stanisław ønsket å bli medlem av jesuittordenen, men foreldrene hans godtok ikke dette valget. I 1567 flyktet han derfor fra Wien og endte til slutt opp i Roma, hvor han ble novise hos ordensgeneralen Francisco de Borja.
I en alder av 18 år avla han ordensløftene, men døde snart av malaria. Han ble gravlagt i Sant’Andrea al Quirinale på Quirinalhøyden i Roma.
I ikonografien fremstilles han i jesuittklær. Som oftest mottar han nattverden fra en engel eller St. Barbara. Ansiktet er alltid ungdommelig.
High Pockets
High Pockets er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Ira M. Lowry.
Handling
Den amerikanske marskalken Henderson oppdager liket av Bud Blythe i nærheten av byen Farewell. Etter å ha etterlatt fingeravtrykkene sine på et fotografi av Blythes søster Joy, som reiste vestover sammen med Blythe for å grunnlegge en ranch i området, informerer Henderson den lokale sheriffen om hva han har funnet. Mens Joy pakker sakene sine for å reise østover, kommer storfe­tyven Max Manon hjem til henne. Etter at Joy tvinger ham ut av huset, reiser hun til byen - hvor Max sine partnere, Jim Stute og Bull Bellows, forsøker å få henne alt for alkohol­påvirket.
Henderson gjenkjenner henne fra fotografiet, og hjelper henne til et hotell. Men byens sheriff arresterer snarrt Henderson for å ha begått drapet på Blythe, på grunn av fingeravtrykkene hans på fotografiet. Etter at Blythes tvillingbror også ankommer området, sørger Henderson for at Manons kjæreste tror at broren hans er Blythes spøkelse. Hun avsslører derfor at Manon var den virkeloge morderen.
Kjell Haug
Kjell Haug (født 4. mars 1933, død 1. august 2015) var en norsk forfatter, speider, spesialpedagog og lærer.
Han var født i Ski i Follo. Bodde i Ås. Han arbeidet som lærer på Follo barne- og ungdomsskole. Hans siste bidrag i forfatterskapet er et kapittel om Gaupesteinmarka i en bok om Sørmarka.
VM i taekwondo 1983
VM i taekwondo 1983 (verdensmesterskapet i taekwondo) ble arrangert i København i Danmark i 1983.
Vikingskipet
Vikingskipet (også kjent som Hamar olympiahall) er en av verdens største skøytehaller. Den ligger like ved Åkersvika i Hamar. Den ble bygd til OL på Lillehammer, og sto ferdig høsten 1992. Hallen har en grunnflate på 22,000 m², og tar mellom 10,000 og 20,000 tilskuere. Under konserter er den godkjent for 20,000 inkludert ståplasser og var den største innendørs konsertarenaen i Norge, frem til Telenor Arena ble bygget og utvidet. Hallen eies av Hamar kommune gjennom selskapet Hamar Olympiske Anlegg.
Hallens første store test var allround-VM på skøyter 1993.
Da Norge arrangerte VM på sykkel i 1993 foregikk banesyklingen i Vikingskipet, med flere verdensrekorder.
Vikingskipet er også kjent for å være stedet hvor The Gathering – en stor årlig samling for unge dataentusiaster – holder til. Samlingen holdes i påsken hvert år.
Andre arrangementer som finner sted i Vikingskipet er messer, innendørs fotball og håndball og hundeutstillinger.
Buena Vista Motion Pictures Group
Buena Vista Motion Pictures Group er en samling av produksjonsselskaper og trykkerier som er eid av The Walt Disney Company. Den inkluderer Walt Disney Pictures and Television (Walt Disney Pictures, Touchstone Pictures og Hollywood Pictures), Miramax Films, Walt Disney Animation Studios og Pixar Animation Studios.
Adirondack (Mars)
Adirondack er navnet på en stein som mars-roveren Spirit undersøkte i begynnelse av sin ferd på Mars i 2004. Steinen er lokalisert inne i Gusev-krateret like i nærheten av landingsstedet til mars-roveren.
Spirit ankom steinen 18. januar, bare tre dager etter landing. Denne steinen ble valgt som det første vitenskapelige målet, på grunn av sin støvfrie, flate overflate, som var ideell for å bore i.
Navnet
Vitenskapsfolk ga steinen navnet etter Adirondack-fjellene i New York, USA. Ordet «Adirondack» brukes av amerikanske indianere og betyr på engelsk "They of the great rocks."
Undersøkelser
Spirit sitt Mössbauer-spektrometer fant olivin i steinen, et mineral som ikke tåler å være utsatt for vær og vind noe særlig. Fraværet av værslitte overflater, var med på å indikere at partiklene i jorden kunne være av vulkansk materiale. En annen mulig forklaring er at laget der målingene ble gjort på steinen var ganske tynt, og at olivinen er i steiner under jorden. Spirit sendte også mikroskop-bilder og tall fra Mössbauer-spektrometeret før mars-roveren fikk data- og kommunikasjonsproblemer 22. januar 2004. Mikroskop-bildene fortalte forskerne at Adirondack er en hard, krystallinsk stein. De store og små toppene i det elektromagnetiske spektrummet til steine avslørte at steinen inneholder mineraler som olivin, pyroksen og magnetitt, en vanlig sammensetning i vulkanske steiner på Jorden.
Golofa aequatorius
Golofa aequatorius er en bille som hører til gruppen hornbiller (Dynastinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Disse billene er stort sett nattaktive, og i alle fall noen av artene kommer til lys. De har også blitt observert om dagen, spisende på bambus. Forøvrig vet man ganske lite om biologien til denne slekten, til tross for at slekten er vidt utbredt og artene ganske oppsiktsvekkende. De voksne billene kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Arten er kjent fra Ecuador.
Viasat Nature/Crime
Viasat Nature (også referert under to forskjellige navn, Viasat Nature og Viasat Crime da de tidligere delte kanalplass til 2015), er en TV-kanal som eies av Viasat og ble lansert opprinnelig i 1994. Tidligere har kanalen hatt navnet Viasat Nature/Action i tiden 2002 til 2005. Fra 2005 til 2015 som Viasat Nature/Crime. Viasat Nature viser natur- og dyre- programmer hver dag mellom 06.00 til 00.00. Tidligere fra kl. 20.00 til 00.00 ble det vist krimserier. I oktober 2015 ble Crime delen nedlagt, og noe serier fra dette fortsetter på Viasat Series.
William Peacock
William Peacock (født 6. desember 1891, død 14. desember 1948) var en britisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker i Antwerpen i 1920.
Peacock ble olympisk mester i vannpolo under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det britiske laget som vant turneringen. De slo Belgia med 3-2 i finalen.
Johannah Wimpelmann
Johannah Wimpelmann (født 1976 i Mo i Rana) er en norsk grafiker og vokst opp i Kristiansund. Hennes formelle utdanning er bachelor i sosialt arbeid, og det er også psykologiske og sosiale tema som dominerer hennes kunstneriske produksjon. I tillegg henter hun inspirasjon fra film, musikk og litteratur.
Johannah Wimpelmann debuterte i 2005 på Galleri Tregården i Trondheim. I 2007 er hun er representert ved Galleri Sg i Trondheim, Galleri Allmenningen i Bergen, Galleri Dobag i Kristiansund, Galleri Briskeby i Oslo, Galleri D40 i Oslo og Kunstverket i Oslo.
Eksterne lenker
Johannah Wimpelmann hjemmeside
Romeo Santos
Anthony Santos (født 21. juli 1981 i The Bronx i New York) er en sanger, låtskriver, komponist og skuespiller fra USA. Fra 1995 var han vokalist i gruppa Aventura, som ga ut til sammen seks studioalbum, men gikk solo i 2011. Sangene hans tilhører sjangeren bachata, og er hovedsakelig på spansk, men også delvis på engelsk. Santos har også en rolle i filmen Fast & Furious 7.
Diskografi
Oversikten inneholder kun Santos' soloinnspillinger.
Dvergpingvin
Beskrivelse
Dvergpingviner er mørke (blåaktig i nyanser) på oversiden og hvite på undersiden. Hodet er mørket (blått og blågrått), mens strupen, nedre del av kinnene, brystet, buken, baklemmene og undersiden av vingene er hvite (sølvhvit). Nebbet er mørkt (blågrått) og relativt tynt. Føttene er hvite/gråhvite på oversiden med brunsorte såler og svømmehud på undersiden og mørke klør.
Dvergpingvinen har en spesiell proteinstruktur i fjæra som genererer blå farge, gjennom at lyset reflekteres på en måte som aldri tidligere har vært dokumentert for fjær. Fargen endrer seg altså med lyset.
Voksne individer blir omkring 25–35 cm høye og veier cirka 1 000–1 500 g.
Underarter
Det er beskrevet seks underarter. En undersøkelse fra 2006 viser imidlertid at fugler fra Australia (E. m. novaehollandiae) og Otago, New Zealand, (E. m. minor) utgjør en egen klade, mens alle de andre utgjør en annen.
Atferd
Dvergpingvinen er som andre pingviner en habil dykker. Fuglen bruker vingene som luffer og føttene som ror under dykking. Den kan holde pusten i opp mot 2 minutter og dykke ned til cirka 60 meter. Dykk til 69 m har blitt registrert. Et typisk dykk tar omkring 20–30 sekunder og når til cirka 10 m dyp.
Ansjos (Engraulis australis) er trolig den viktigste fiskearten dvergpingvinen jakter på, men den spiser også en rekke andre fiskeslag, samt ulike blekkspruter og bløtdyr.
Arten bygger rede i huler og hulganger i bakken, under roten på et tre eller en buskvekst, og i naturlige bergsprekker og lignende. Redene kan i noen tilfeller ligge opp mot 1,5 km fra sjøen. De fôres med løv, gress eller lignende. Av og til kan man også finne tre–fire fugler på samme redeplassen, og det har blitt antydet at individer kan assistere hverandre i inkubasjonstiden.
Dvergpingvinen legger typisk 2 egg (1–3) og begge foreldrene ruger. Eggene er svært runde i formen, sammenlignet med andre pingvinegg. Eggleggingen skjer i juli–september og rugetiden tar cirka 35 døgn. Når kyllingene klekkes mater (i 8 uker) og beskytter (i 3 uker) foreldrene dem ungene til de er fullt utvokste etter cirka 8 uker. De siste fem ukene i reiret er begge foreldrene på sjøen, men de returnerer daglig for å mate ungene. Etter ytterligere cirka 2 uker på sjøen forlater foreldrene ungene for godt. Ungene tilbringer da de neste 6–12 månedene på sjøen.
Som de fleste andre pingviner lever også dvergpingvinen relativt lenge. Selv om gjennomsnittsalderen er kun 6,5 år, finnes det eksempler på fugler som har levd til de blir mer enn 20 år gamle.
Dvergpingviner har normalt en oppreist gangart, slik andre pingviner har, men denne arten kan også både stå og forflytte seg sakte med kroppen lent framover, slik at brystkassen nærmer seg bakken. Den beveger seg klosset på land, og tipper lett over om den forsøker å løpe.
Utbredelse
Pingviner er endemiske for den sørlige halvkule. Dvergpingvinene lever naturlig langs kysten av New Zealand og det sørlige og sørøstlige Australia, herunder også langs kysten av Tasmania.
I 1996 (Isla Chañaral) og 1997 (Playa de Santo Domingo, San Antonio) ble det også observert dvergpingviner i Chile, men det er uklart om disse var frivillige omstreifere ute av kurs eller om de var kommet dit på annet vis. I 2005 ble det rapportert en levende dvergpingvin ved Ichaboe Island i Namibia.
Den globale bestanden har ikke blitt kvantifisert, men den australske har blitt anslått til færre enn 1 000 000 dyr.
Annet
Dvergpingvinene på Phillip Island i Australia er en svært populær turistattraksjon.
SPARC64 IXfx
SPARC64 IXfx er en 64-bit RISC mikroprosessor som ble annonsert av Fujitsu den 7. november 2011, samtidig som de annonserte superdatamaskinen PRIMEHPC FX10. Mikroprosessoren antas lansert i januar 2012. SPARC64 IXfx er en implementasjon av spesifikasjonen SPARC Versjon 9.
SPARC64 IXfx er en 16-kjerners mikroprosessor, og vil ved lanseringen være den hittil raskeste SPARC mikroprosessor. Med en ytelse på 236,5 GFLOPs ved 1.85 GHz, vil den også overgå POWER7 ved samme klokkefrekvens.
Hver kjerne har 32 Kb nivå-1 hurtigminne for data og 32 Kb nivå-1 hurtigminne for instruksjoner. Et 12 Mb integrert nivå-2 hurtigminne er delt på alle 16 kjerner
SPARC64 VIIIfx er produsert ved hjelp av Fujitsu's 40 nm prosessteknologi fra TSMC, mens forgjengeren SPARC64 VIIIfx ble produsert med 45 nm teknologi. Prosessoren er 21.9 x 22.1 mm, inneholder 1.87 milliarder transistorer og har 1442 signalpinner. Ved normal bruk forbruker den omkring 110 Watt.
Kasakhstans flagg
Kasakhstans flagg er lyst blått med en gul sol med 32 stråler og en steppeørn i midten og et gult nasjonalornament langs stangsiden. Flagget ble innført 4. juni 1992 og er i størrelsesforholdet 1:2.
Flaggets karakteristiske lyse blåfarge gis en historisk, men også en symbolsk forklaring. Symbolsk står blåfargen fred, stillhet og velvære. Fargen står også for den store åpne himmelen som Kasakhstans tradisjonelt nomadiske befolkning har levd under. Steppeørnen i midten av flagget er likeledes en referanse til Kasakhstans åpne sletter. Blåfargen begrunnes historisk med at kasakhenes historie kan trekkes tilbake til den blå horde, et tyrkisk-mongolske khanat som oppsto omkring 1227 og utgjorde en del av det mongolske rike. Den blå horde ble såkalt fordi den førte blått banner. Solen i midten av flagget har 32 stråler. Solen og ørnen står sammen for frihet og høye idealer. Flagget er tegnet av Sjaken Nijazekov.
Ornamentet på stangsiden er basert på et tradisjonelt kasakhstansk mønster. Slike nasjonalornamenter finnes i noen flagg i land som tidligere hørte under Sovjetunionen, eksempelvis i Hviterusslands eller Tsjetsjenias flagg.
Orlogsflagg
Kasakhstan har sjøterritorium i Kaspihavet og landets sjøforsvar fører eget orlogsflagg. Dette er delt i hvitt over blått og har ørnen og solen fra nasjonalflagget i midten. I kantonen er det plassert et blått anker med en rød stjerne over. Også dette flagget er i forholdet 1:2. Marinens støttefartøyer fører orlogsflagget som kanton i et mørkt blått flagg.
Sovjettidens flagg
Før Kasakhstan ble selvstendig i 16. desember 1991 var landet sovjetrepublikk. Landets flagg var da basert på Sovjetunionens flagg, det vil si rødt og med kommunismens stjerne, hammer og sigd i kantonen. Kasakhstans særlige merke i dette flagget besto av et blått bånd i nedre del av flagget. De andre sovjetrepublikkene hadde flagg etter samme modell, med et eget mønster særegent for hver enkelt sovjetrepublikk.
Anisorrhina laeviplaga
Anisorrhina laeviplaga er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (20–25 millimeter), blank, rødbrun gullbasse uten metallglans. Dekkvingen har en stor, omtrent kommaformet, gul flekk i den bakre delen, denne strekker seg et stykke forover langs ytterkanten. Pannen er forlenget som en avrundet trekant hos hannen, litt innbuktet foran hos hunnen. Hos lyse eksemplarer har pronotum og scutellum runde, svarte flekker.
Levevis
De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og steder der det flyter ut sevje fra sår i trær.
Valentin Sibbern
Valentin Christian Wilhelm Sibbern (født 9. september 1779 på Værne kloster ved Moss, død 1. januar 1853) var major og medlem av riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Der representerte han Aggershuske Ridende Jæger Corps.
Bakgrunn og virke
Han var sønn av major Georg Christian Sibbern (1732–1796) og dennes andre hustru Søster Huitfeldt, kom inn på Landkadetakademiet i København, og ble utnevnt til sekondløytnant 1. januar 1796. Etter farens død bodde han på slektens eiendom Værne kloster, som han selv overtok 1800. Under et besøk i København 1801–1802 tok han dansk juridisk eksamen. Værne kloster har sin opprinnelse fra et Johannitterordenkloster fra 1100-tallet. Hovedbygningens kjerne stammer fra siste del av 1600-tallet.
Han rykket etterhvert opp i de militære gradene, og ble 1812 major ved akershusiske ridende Jægerkorps. 1814 ble han valgt til representant ved Riksforsamlingen for korpset og for Smaalenenes amt, og ble ved fullmaktsprøvelsen antatt for det første. På Eidsvoll var han en tid mistenkt for å helle til grev Wedels parti, men var først og fremst en tilhenger av Christian Frederik. Sibbern stemte mot Norge som selvstendig rike og ble derfor regnet med til unionspartiet. Han møtte igjen på det overordentlige storting 1814 som representant for den del av Smaalenenes amt som ikke var besatt av svenske tropper.
28. november 1814 ble han utnevnt til amtmann over Smaalenenes amt. 1823 ble han også utnevnt til stiftsamtmann over Akershus stift, og til amtmann over Akershus amt, mens han inntil videre også skulle forestå Smaalenenes amt. Han var altså stiftsamtmann, da «Torgslaget» fant sted i Christiania 17. mai 1829.
Han ble valgt for Smaalenenes amt til stortingene 1815–1816, 1818, 1821 og 1822, og for Christiania til stortinget 1824. I årene 1818–24 var han president i det samlede storting og i Lagtinget, samt formann i viktige komiteer. Han var dessuten president i riksretten 1821. I 1828 og 1841 fikk han tilbud om å overta posten som norsk statsminister i Stockholm, men avslo begge ganger. Han mottok derimot 1830 tilbudet om å tre inn i regjeringen som statsråd, og forble i stillingen inntil han ba om avskjed 1850. Som statsråd bestyrte han dels Revisjonsdepartementet, dels justis-, dels armé-, dels marine- og dels Finansdepartementet.
Carlberg gård i Rygge
Fra 1850 til sin død bodde han på Carlberg i Rygge.
Familie
Han var gift to ganger, første gang 19. mai 1802 med Alette Margrethe f. Aagaard (1776–1810), annen gang 13. mai 1811 med Anne Cathrine f. de Stockfleth (1785–1865). Han var far til amtmann Carl Sibbern (1809–1880)), til sangeren og komponisten Alette Due (1812–1887) og til Georg Sibbern (1816–1901) som ble norsk statsminister i Stockholm.