cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bjarne Isaksen
Isaksen har jobbet som lærer i musikk i forskjellige skoleslag, inkludert grunnskole, ungdomsskole og kulturskole. Han var tilsatt som lektor i musikk ved Alta videregående skole, høgskolelektor ved Høgskolen i Finnmark, og fra 2007 har han vært tilsatt ved Musikkonservatoriet ved UiT–Norges arktiske universitet. Som førstelektor i musikkpedagogiske fag underviser han i emner knyttet til musikkpedagogikk, musikkdidaktikk og musikkestetikk. Isaksens faglige interesser inkluderer barn og unges rett til deltakelse i ulike musikalske kontekster, kvalitet i kulturskolen og spørsmål knyttet til musikk og kjønn. I tillegg dirigerer han Tromsø Akademiske Kvinnekor (TAKk), som han har dirigert siden 2010. Isaksen har tidligere vært dirigent og musikalsk leder for blant annet Sandøysund blandakor, Det Norske Mannskor av 1995 og Kammerpien.
Bondebevæpningen
Bondebevæpningen var bevæpning av norske bønder på 1600-tallet til forsvar av Norge.
Bjarne Isaksen
Som komponist har Isaksen jobbet med en rekke ensembler og skrevet komposisjoner for blant annet kor og ulike kammerbesetninger.
Isaksen har hatt en rekke verv i forskjellige styrer og organisasjoner som for eksempel tillitsvalgt ved UiT–Musikkonservatoriet, leder for UiTs førstelektorprogram, medlem i likestillingsutvalget ved UiT, leder for Ny Musikk i Tromsø, styremedlem i Tromsø Mållag, medlem i styringsgruppen for Nordisk nettverk for musikkpedagogisk forskning og i læreplangruppe for programfagene på de studieforberedende utdanningsprogrammene i musikk, dans, drama i Utdanningsdirektoratets 2020 arbeid med fagfornyelsen i videregående skole.
Bondebevæpningen
Etterhvert ble det erfart at bøndene uten krigserfaring eller minimal krigstrening ikke kunne stille opp mot erfarne soldater, og en profesjonell hær ble bygget opp.
Ptiloneuridae
Ptiloneuridae er gruppe små insekter som tilhører gruppen støvlus (Psocoptera). De er ikke parasitter men lever av ulikt dødt organisk materiale, og kan opptre som skadedyr.
Utseende
Middelsstore til nokså store, brune eller rødbrune støvlus (4-6 mm). Antennene består av 13 ledd, føttene er tre-leddete. Forvingen har hår på undersiden, ved bakhjørnet er det to analårer, cellen areola postica er ikke forbundet med lengdeåren M (medialåren, midt i vingen).
Levevis
Disse artene er funnet i skog og på bergvegger.
Utbredelse
De fleste artene lever i den Neotropiske økosonen, men noen er også funnet i det sørlige Nord-Amerika.
Systematisk inndeling
Systematikken innen gruppen støvlus følger.
Preben Hodneland
Preben Hodneland (født 15. juni 1986) er en norsk skuespiller. Per 2019 er han ansatt ved Det Norske Teatret. Han debuterte på Den Nationale Scene i Hellemyrsfolket i 2014, har spilt på Trøndelag Teater og medvirket i filmer.
I 2018 mottok han Heddaprisen for Beste mannlige medspiller for rollen som Eldste McKinley i The Book of Mormon ved Det Norske Teatret. Han ble nominert til Amandaprisen for beste mannlige skuespiller i filmen Når jeg faller i 2019. I 2020 ble han tildelt Heddaprisen for beste mannlige hovedrolle for rollen som Raskolnikov i stykket med samme navn.
Xi Shi
Xi Shi (kinesisk: 西施; pinyin: Xī Shī, født 506 f.Kr., ukjent dødsår) var en av de fire skjønnheter fra det gamle Kina. Hun sies å ha levd i slutten av vår- og høstannalenes tid i Zhuji, hovedstaden i det antikke Yue.
Xi Shis skjønnhet ble sagt å være så ekstrem at når hun lente seg over en balkong for å se på fisk i dammen, ville fisken være så blendet at de glemte å svømme og gradvis sank vekk fra overflaten, ville fugler glemte å fly og falt fra himmelen, månen visnet, og blomster vil lukke sine kronblader i skam i forhold til henne. Denne beskrivelsen fungerer som et uttrykk (沉鱼落雁,闭月羞花, pinyin: Chényú luòyàn, bìyuè xiūhuā) som brukes som en kompliment til noens skjønnhet. Historien fortelles også om alle fire skjønnhetene, ikke bare om Xi Shi.
Enkelte forskere mener at Xi Shi opprinnelig ikke var et personnavn, men et lokalt (antagelig ikke-kinesisk) ord for skjønnhet eller utmerket.
Kampen veteranorkester
Kampen Veteranorkester ble stiftet 21. februar 1977. Det ble stiftet av en 15-20 medlemmer av Kampen janitsjarorkester, da de ønsket å ha et seniororkester som et "retrett" orkester. det betyr at nesten alle medlemmene har spilt i Kampen Janitsjarorkester. I motsetning til Kampen Janitsjarorkester, så marsjerer ikke orkesteret i gatene – men spiller god underholdningsmusikk, enten i egne «åpne for alle» konserter eller avholder spesielle konserter for institusjoner og andre relevante oppdragsgivere. Gjennomsnittsalderen i orkesteret er 70 år. Her får medlemmene fortsatt dyrket sin hobby, uten å fortsatt å måtte være spillende medlem av janitsjarorkesteret; med dette orkesterets høye ambisjonsnivå. Musikken som spilles er alltid tilpasset det publikum – eller oppdraget som orkesteret påtar seg. Men siden orkesteret er et Veteranorkester, så er også musikken tilpasset de “godt voksne”. fast dirigent er Philip A. Kruse. I tillegg til innøving, er han også med på alle spilleoppdrag og konserter. Så han, sammen med Veteranorkesteret, er den “totalpakken” som vises publikum. Kampen Veteranorkester har mange årlige faste institusjoner og sykehjem på sin referanseliste. Orkesteret har derfor en tradisjon av å spille på Langerud sykehjem og Cathinka Guldberg for å nevne to av dem. Konserter i Oslo Konserthus (lille sal) og Paviljongen i Studenterlunden er begge faste årlige konserter. Orkesteret har også en årlig konsert om bord i DFDS mellom Oslo og København (med avgang fra Oslo). Også konserter/ spillinger i utlandet (minimum hvert 5. år) gjennomfører orkesteret. På disse reisene er alltid ektefeller/ samboere med.
Universumhuset
Universumhuset (eller bare Universum) er en bygning plassert sentralt på Umeå universitets campus, som rommer Aula Nordica, studentforeningens ekspedisjon, restauranter, kafé, frisørsalong og lesesaler. Bygningen eies av Akademiska Hus.
Historie
"Att förse universitetet med ett allaktivitetshus var en viktig punkt på dagordningen vid 1960-talets slut. Iden kring en central byggnad där alla, studenter såväl som allmänhet, skulle kunna umgås, äta och koppla av växte fram i den anda av kollektiv gemenskap som präglade studentlivet vid tiden", skriver Katrin Holmqvist i sin bok om arkitekturen ved Umeå universitet.
De første delene av huset stod ferdig i 1970, med en fløy for studentforeningen, danselokaler og en sentralt plassert restaurant. I 1988 ble Aula Nordica bygd. Den ble i 1997 ombygd og påbygd. I september 2006 ble Universumhuset gjenåpnet etter omfattende renovering.
Ved et idéseminar våren 2014 ble det presentert tre forslag til en ny ombygging av Universum, med ambisjoner om igjen å gjøre huset til en naturlig inngang til universitetet og et nav for informasjon og service, både til studenter, ansatte og besøkende.
Gribb Fotball
Gribb er et fotballag i Horten. De stilte ikke lag i 2008-sesongen. Gribb spilte i 6. divisjon i Vestfold i 2006 og 2007.
Gribb har kampropet:
Gråe gribbær det er vi - Vi har kommet for å bli - Sirklær over byttet først - Stuper ned med grådig måltørst - GRIBB – GRIBB – GRIBB
Kredittsjekk
Kredittsjekk er en kontroll av økonomien til en person eller en bedrift. Det er vanlig å foreta en kredittsjekk ved kjøp på avbetaling, alle typer lån og diverse abonnementer som innebærer et kredittelement (typisk mobilabonnement). Men det kreves en saklig grunn for å kunne foreta en kredittsjekk. Det er ikke lov å foreta en kredittsjekk om man ikke skal få en kreditt, for eksempel om man skal leie hybel man betaler på forskudd, heller ikke om man skal ha en mobiltelefon med kontantkort. Om man inngår avtale om å kjøpe en mobiltelefon med etterskuddsbetaling, kan det være saklig grunn til kredittsjekk. For at et kredittopplysningsselskap skal ha lov til å gi ut informasjon om deg må de ha konsesjon fra Datatilsynet. Når det foretas en kredittsjekk, skal den som sjekkes også få et gjenpartsbrev som forteller hvilke opplysninger som ble utlevert og til hvem. Opplysningene som blir tilgjengelige er inntektsinformasjon, skatteligning basert på opplysninger fra skattedirektoratet, eventuelle betalingsanmerkninger, næringsinteresser registrert hos Brønnøysundsregisteret, samt folkeregistrert adresse.
Wolf Parade
Wolf Parade er et rockeband fra Montréal i Canada som gis ut på plateselskapet Sub Pop.
Kredittsjekk
Kredittopplysningsvirksomhet er i Norge regulert av personopplysningsloven.
Ved en kredittsjekk blir en kredittscore laget ut ifra blant annet betalingshistorikk, inntekt og alder. Denne strekker seg fra 1-100, og kan gi en indikator på personens betalingsevne og kredittverdighet. En lav score kan gjøre det vanskelig å oppnå ulike former for kreditt.
Negative oppføringer i kredittopplysningsregistere rapporteres av registrerte inkassobyråer. Det blir også registrert betalingsanmerkninger etter avholdt utleggsforretning med "intet til utlegg" eller trekk i lønn, dette registreres i et eget utleggsregister som kredittopplysningsbyråene igjen henter sine opplysninger fra.
Magnetisk moment
Det magnetiske momentet til en magnet er en størrelse som bestemmer dreiemomentet som et annet magnetfelt vil utøve på den. I tillegg til vanlige magneter, har en sløyfe med elektrisk strøm, et elektron og andre elementærpartikler, atomer, molekyl og de fleste planeter alle magnetiske moment. Det gir opphav til et magnetfelt som kalles et magnetisk dipolfelt. Vanligvis betegnes et magnetisk moment med symbolet m eller den greske bokstaven μ.
På samme måte som et generelt magnetfelt, er det magnetiske momentet en vektor som har både en størrelse og en retning. I en magnet er det lokalisert i dens indre med retning fra sørpol til nordpol, mens magnetens feltlinjer går utenfor fra nordpolen til sydpolen. Styrken til det magnetiske feltet som produseres av en magnet, er proporsjonalt med dens magnetiske moment.
Mer presist refererer begrepet magnetisk moment til det første leddet i en multipolutvikling av magnetfeltet fra et generelt system med elektrisk ladete partikler og strømmer. Denne dipoldelen av magnetfeltet er symmetrisk om retningen til det magnetiske momentet og avtar som den inverse kube av avstanden fra systemet.
Definisjon
Et materielt system som i et ytre magnetfelt B blir utsatt for et dreiemoment T på formen
sies å inneha et magnetisk moment m som er en vektor tilhørende dette systemet. Da et slikt dreiemoment måles i N⋅m hvor N er newton og B-feltet angis i tesla med størrelse 1 T = 1 N/A⋅m hvor A er ampere, uttrykkes det magnetiske momentet i enheter av A·m2 = J/T.
Modeller
Da det ikke finnes magnetiske ladninger eller monopoler, vil ikke et magnetisk dipolmoment kunne oppstå på samme måte som en elektrisk dipol sammensatt av to motsatt ladete partikler. Men likevel kan man tenke seg eller modellere et magnetisk moment på denne måten som først foreslått av William Gilbert på begynnelsen av 1600-tallet. Dette bildet er ofte nyttig for å gi en enkel forklaring av noen magnetiske fenomen og er delvis støttet av moderne, elektromagnetisk teori.
I denne enkle modellen kan en stavmagnet med magnetisering M langs lengdeaksen, tilskrives fiktive, magnetiske ladninger på dens endeflater hvis hver av disse har arealet A. Disse ladningene tilsvarer dens nord- og sydpol. På samme måte som for en elektrisk dipol, er da størrelsen av dens magnetiske moment lik med = MV hvor L er lengden av magneten slik at dens volum er. Dette er i overensstemelse med at magnetisering er magnetisk moment per volumenhet av magneten. Da dimensjonen til M er A/m som for det magnetiske H-feltet, gir denne fenomenologiske betraktningen riktig dimensjon A·m2 til det magnetiske momentet.
Ampères modell
[[Fil:Magnetic moment.svg|thumb|left|240px|Magnetisk moment
μ
En elektrisk leder som har form av et rektangel med sidekanter a og b og som fører en strøm I, er et enkelt eksempel på en slik strømsløyfe. Befinner denne sløyfen seg i et ytre magnetfelt B, vil hver side s bli påvirket av kraften som derfor står vinkelrett på siden. Hvis man nå antar at magnetfeltet er rettet langs z-aksen og sidene med lengde a er parallelle med x-aksen, vil disse to sidene være påvirket av motsatt krefter rettet langs y-aksen ifølge høyrehåndsregelen og med størrelse. I alminnelighet danner sløyfen vinkelen θ med xy-planet slik at disse to kreftene tilsammen gir et dreiemoment med størrelse  Kreftene på de to andre sidene i rektangelet virker langs samme linje og gir derfor ikke noe dreiemoment.
På vektorform kan dette resultatet skrives som N = m × B slik at det magnetiske momentet til sløyfen blir. Her har vektoren S samme størrelse som arealet av sløyfen og en retning vinkelrett på denne bestemt ved retningen av strømmen og høyrehåndsregelen. Størrelsen til det magnetiske momentet er strømsløyfens areal multiplisert med strømmen den fører.
Man finner det samme resultat for en sirkulær strømsløyfe. En spole med N vindinger og radius a, kan betraktes som N slike sløyfer som fører samme strøm I. Det totale, magnetiske moment til spolen er derfor som er rettet langs dens akse og hvor nå.
Generell strømsløyfe
Når magnetfeltet er konstant, kan dette forenkles til formen T = m × B hvor nå det magnetiske momentet for strømsløyfen er gitt ved det generelle uttrykket
Dette er igjen av formen hvor nå komponentene til vektoren S er arealene til projeksjonene av sløyfen på de tre koordinatflatene.
Atomer
Går en partikkel med elektrisk ladning q rundt i en sirkelbane med radius r med periode T, vil dette utgjøre en lukket sløyfe med strømmen q/T. Den vil dermed ha et magnetisk moment μ = (q/T)π r 2. Foregår denne bevegelsen med konstant hastighet v, vil sirkelens omkrets 2π r = vT slik at μ = qrv/2. Dette kan uttrykkes ved partikkelens dreieimpuls når den har massen m. Det magnetiske momentet for denne sirkulerende ladningen kan dermed skrives som
der dreieimpulsvektoren L = m r × v angir retningen til denne magnetiske dipolen. Dette resultatet kommer man også frem til ved å skrive d s = vdt i det mer generelle uttrykket for det magnetiske momentet hvor så det lukkete linjeintegralet over dt settes lik perioden T. I sammenhengen mellom magnetisk moment og dreieimpuls kalles faktoreren γ = q/2m  for det gyromagnetiske forholdet.
I den første utgaven av Bohrs atommodell ble det antatt at elektronene går i stabile, sirkulære baner rundt atomkjernen med kvantiserte verdier hvor kvantetallet n = 1,2,3,.. og  er den reduserte Plancks konstant. Da elektronet har masse og ladning, vil dets bevegelse i atomet gi opphav til et magnetisk moment med størrelse μ = μB n  hvor
kalles en Bohr-magneton. Det magnetiske dipolmomentet μ har en retningen som er motsatt av dreieimpulsen L på grunn av elektronets negative ladning og en størrelse som er kvantisert da n er et heltall. Dette resultatet for det orbitale, magnetiske momentet for elektronet i et atom ligger tett opp til hva som fulgte fra mer moderne kvantemekanikk noen få år senere.
Elementærpartikler
Et klassisk bilde av elektronets rundgang i et atom kan minne om bevegelsen av en planet rundt Solen. Dette gjør det nærliggende å tenke seg at elektronet også kan rotere om sin egen akse. Dermed vil det også kunne ha et intrinsikt, magnetisk moment. En korrekt, kvantemekanisk beskrivelse erstatter dette bildet av en «egenrotasjon» med å tilordne alle elementærpartikler et intrinsikt spinn S. For elektronet gir det opphav til et magnetisk moment
hvor «g-faktoren» for elektronet ge = 2 med stor nøyaktighet. Dette ble først forstått ved etableringen av den relativistiske Dirac-ligningen for elektronet. Da størrelsen til spinnet for et elektron er ħ/2, har det et magnetisk moment som er lik en Bohr-magneton.
Meget presise målinger har senere vist at denne g-faktoren likevel ikke er helt korrekt. Dette kan nå forklares ved kvanteelektrodynamiske effekter som til laveste orden gir resultatet
hvor α = 1/137 er finstrukturkonstanten. Til nå er slike korreksjoner beregnet til orden α 5 og funnet å være i full overensstemmelse med alle eksperimentelle verdier.
Nukleoner
Et proton har elektrisk ladning og spinn 1/2 som elektronet. Dets magnetiske moment skrives som
hvor nå g-faktoren har verdien gp = 5.59. Den naturlige enheten for dette nukleære, magnetiske momentet er derfor
som kalles en nukleær magneton. Da, er denne nesten en faktor to tusen mindre enn en Bohr-magneton.
Selv om et nøytron er elektrisk nøytralt, har det et magnetisk moment som kan skrives på samme måte som for protonet. Men for denne partikkelen er g-faktoren gn = - 3.83. Både denne verdien og den tilsvarende verdien for protonet kan forstås utfra at de er sammensatte partikler bestående av kvarker i motsetning til elektronet som virkelig kan sies å være elementært. I denne beskrivelsen av nukleonenes indre følger at gn /gp = -2/3 i laveste approksimasjon som stemmer bra med de målte verdiene. Dette var et av de første resultatene som bekreftet eksistensen av kvarker.
Larmor-presesjon
Et klassisk, magnetisk moment μ = γ L med det gyromagnetiske forholdet γ = q/2m som befinner seg i et ytre, magnetisk felt B, vil påvirkes av dreiemomentet. Dette vil prøve å vri det magnetiske momentet og derved også dreieimpulsen L. Men denne tilfredsstiller bevegelsesligningen d L /dt = T  som dermed kan omskrives til
Det betyr at dreieimpulsen preseserer om B-feltet med den vektorielle vinkelhastigheten
Dette kalles Larmor-presesjon etter den engelske fysiker Joseph Larmor. Størrelsen til vinkelhastigheten kan skrives som ωL = γB  og bærer vanligvis også Larmors navn.
Kvantemekanikk
Presesjon av kvantemekaniske spinn som befinner seg i et magnetfelt B, kan beskrives ved Schrödinger-ligningen for dette systemet. Den relevante Hamilton-operatoren kan finnes fra vekselvirkningsenergien for det magnetiske momentet μ = γ S med gyromagnetisk forhold γ. Hamilton-operatoren får derfor formen
hvor hatten understreker at dette er en kvantemekanisk operator på samme måte som spinnet er det. Ved å bruke kommutatorene mellom de tre spinnoperatorene, kan Schrödinger-ligningen løses med det resultat at Larmor-presesjonen gjenfinnes med samme frekvens som i det klassiske tilfellet.
Dette kvantemekaniske fenomenet kan observeres i Zeeman-effekten og danner grunnlaget for kjernemagnetisk resonans (NMR). I moderne medisin benyttes dette til undersøkelse av indre organer og omtales som magnetresonanstomografi (MRI).
Eiliv Jonsson
Eiliv Jonsson (død 1512 eller 1513) var biskop av Stavanger og medlem av riksrådet fra ca 1481 til sin død.
Familie
Det er ulike oppfatninger av Eilf Jonsons familie, og det er ikke ført bevis for oppfatningene.
Omkring 1508 ble det i Oslo satt opp et testament. Det er sterkt ødelagt. Utgiverne av Diplomatarium Norvegicum mente likevel at det kunne være testamentet til Eilif Jonson. Ludvig Daae og Anton Brøgger avviste imidlertid at det kunne være rett. Ingen av de personene en skulle forvente å finne i testamentet stemmer med det vi ellers vet om slekten til Eilif Jonson.
Geografisk plassering
Vi vet ikke hvor Eilif ble født, men trolig er han fra Evje i Rygge, eller ikke langt derfra. 15.7.1512 Stavanger ga biskop Eilif (Jonson) Jon Eilifson og hans hustru Sigrid Endridsdatter og deres ekte barn sitt arvegods. Det var hele Evje og Evje gods i Rygge, med unntak av Rodestad i Råde. Trolig er det noe han har arvet. Det trenger likevel ikke bety at han noengang har bodd der.
Fram til Eilif ble biskop
25.5.1458 ble ”Elavus Johannis” innrullert ved Universitetet i Rostock. Det var trolig Eilif Jonson. Det har vært gjettet på han da var omkring 18-25 år gammel, som kan gi et fødselsår mellom 1433 og 1440.
I 1475 er Eilif Jonson omtalt som mester Eilif. Han hadde da tatt magistergraden, ikke usannsynlig i Rostock.
I perioden 1471 til 1480 eller 1481 var Eilif Jonson kannik på Hamar. Han var også sokneprest i Hov på Toten i 1470-årene.
Biskop og riksråd
Vi vet ikke når Eilif Jonson ble utnevnt til biskop. Samtidig som han ble biskop ble han automatisk medlem av riksrådet. 27.10.1478 i Stavanger skrev biskop Alf Torgardson sitt testamente. Det er siste gang han omtales. Vi møter Eilif Jonson som riksråd første gang i 1481, som også er et tegn på at han da var biskop. Han opptales som biskop første gang i 1483. Han har blitt biskop tidligst i 1478 og senest i 1481.
9.5.1513 i Vatikanet utnevnte paven Hoskuld Hoskuldsson til ny biskop av Stavanger. Eilif Jonson må en da tro er død mellom 15.7.1512 og 9.5.1513.
Sønnen Jon Eilifson
Han hadde en uekte sønn, Jon Eilivsson, som senere ble henrettet av høvedsmannen på Bergenhus.
Mora County
Mora County er et fylke i den amerikanske delstaten New Mexico. Det ligger i de nordøstlige delene av staten og det grenser mot Colfax County i nord, Harding County i øst, San Miguel County i sør, Santa Fe County og Rio Arriba County i vest og mot Taos County i nordvest.
Mora Countys totale areal er 5 008 km² hvorav 6 km² er vann. I 2000 hadde fylket 5 180 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Mora som også er fylkets største by. Fylket ble grunnlagt i 1860 da det ble utskilt fra Taos fylke og det har fått sitt navn etter byen Mora.
Diadora (slekt)
Diadora er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Små til middelsstore, avlange, matt mørkbrunlige praktbiller. Hodet er forholdsvis stort og bredt, antennene ganske korte. Pronotum er kort og bredt, dekkvingene gjerne lange og smale, beina ganske korte. Oversiden er noe ujevn med hårlignende skjell.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (i alle fall Argentina).
Magnetisk dipol
En magnetisk dipol er den enkleste magnet. Den består av et magnetisk moment samt det magnetiske feltet som det skaper. Den dannes av en elektrisk strøm eller ladning som går rundt i en lukket bane. All magnetisme skyldes mikroskopiske, magnetiske dipoler som har sitt opphav i elektronenes rundgang om atomene eller deres intrinsikke, kvantemekaniske spinn.
Ethvert system med lokaliserte, elektriske strømmer vil i store avstander se ut som en magnetisk dipol.
Magnetisk felt
Da det ikke finnes magnetisk monopoler, finnes det heller ikke noe magnetisk felt som tilsvarer Coulomb-feltet fra en elektrisk punktladning. Det mest elementære, magnetiske felt skyldes en magnetisk dipol og kan utledes fra Biot-Savarts lov. For en stasjonær strømfordeling J(r) lar den det magnetiske vektorpotensialet beregnes fra integralet
Dette tilsvarer integralet for det elektriske potensialet fra en statisk ladningsfordeling ρ(r). Langt borte fra disse ladningene vil potensialet bli likt med Coulomb-potensialet. På samme måte kan det vises i magnetostatikken ved en multipolutvikling at når strømfordelingen er lokalisert innen et begrenset område rundt origo, kan det magnetiske vektorpotensialet i store avstander skrives som
hvor r = |r|  og
er det magnetiske momentet til strømfordelingen. I stedet for å betrakte dette resultatet som gyldig langt unna en makroskopisk, lokalisert strømfordeling, gir det like godt feltet i vilkårlig avstand fra en «punktdipol» uten utstrekning plassert i origo.
Hvis strømfordelingen skyldes en strøm I  som går rundt i en lukket sløyfe C, kan det magnetiske momentet for strømsløyfen finnes fra samme formel ved å erstatte faktoren d 3r ' J(r')  med Id s'  hvor det differensielle linjeelementet d s'  ligger langs sløyfen. Det gir
Herav følger det enkle resultatet hvor komponentene til vektoren S er arealene til projeksjonene av sløyfen C på de tre koordinatflatene.
Dipolfeltet
Fra vektorpotensialet A følger det magnetiske induksjonsfeltet fra. Det kan utregnes ved å bruke formelen fra vektoranalysen for curl til et kryssprodukt av to vektorer. Men for den magnetiske dipolen er m en konstant vektor og ∇⋅(r/r3) = 0 når r > 0. Derfor kommer det eneste bidraget fra derivasjonen
som gir det magnetiske dipolfeltet
hvor = r/r  er en enhetsvektor i radiell retning. Det er symmetrisk om retningen til dipolen gitt ved momentet m og avtar med avstanden i tredje potens.
De forskjellige komponentene til dipolfeltet kommer klarere frem i kulekoordinater med basisvektorer, og. Når m er plassert langs z-aksen i retning θ = 0, tar vektorpotensialet formen
og er konstant langs sirkler om z-aksen parallelle med xy-planet. Magnetfeltet utenfor dipolen tar da den tilsvarende formen
som viser mer tydelig at feltet er symmetrisk om z-aksen. Det er også doppelt så sterkt langs denne aksen enn i et punkt i xy-planet og i samme avstand fra origo.
Indre magnetfelt
Magnetfeltet i sentrum r = 0 av dipolen kan beregnes ved å ta med ledd fra derivasjonen som
Det komplette feltet blir da
hvor
er magnetiseringen til dipolen.
Atomkjerner har kvantemekanisk spinn og derfor også et magnetisk moment. Det tilhørende magnetfeltet gir en hyperfinsplitting av energinivåene til atomet som kan beregnes. Sammenligning med eksperimentelle målinger viser at det er feltet fra et dipolmoment beskrevet som en strømsløyfe, som gir den beste forklaring av denne effekten.
Dipol i ytre felt
En magnetisk dipol i et ytre magnetfelt B = B(r)  vil virke på de elektriske strømmene som finnes i dipolen og beskrevet ved strømtettheten. Under stasjonære forhold kan denne påvirkningen uttrykkes ved den magnetiske kraften
Hvis B-feltet er konstant og dipolstrømmene er lokaliserte, vil kraften bli null som kan vises ved å bruke ∇⋅B = 0. Når feltet derimot varierer i rommet, kan man til laveste orden skrive. Det resulterende integralet er av samme type som ofte opptrer i magnetostatikken og gir resultatet
hvor det magnetiske momentet m er lokalisert i origo. Dette resultatet tilsvarer kraften som virker på en elektrisk dipol i et inhomogent, elektrisk felt.
Mens denne kraften vil prøve å flytte dipolen, vil et konstant magnetfelt kunne dreie den. Det tilsvarende dreiemomentet kan beregnes fra det definerende integralet
som lar seg utregne ved de samme metodene. Man finner da
igjen i overensstemmelse med dette tilsvarende resultat for en elektrisk dipol. Dette betyr at formlene for både kraften og dreiemomentet for en magnetisk dipol er de samme uavhengig av om man beskriver dipolen som en elektrisk strømsløyfe eller sammensatt av to magnetike ladninger av motsatt fortegn.
Potensiell energi
Den er minimal når m peker i samme retning som B, og maksimal når de er motsatt rettet. I dette siste tilfellet er dreiemomentet null, men den minste forstyrrelse i denne posisjonen vil få dipolen til å dreie seg. Retningen θ = π  er derfor en ustabil likevektsposisjon.
Hvis B = B(r), kan man fremdeles skrive
som den potensielle energien til dipolen i hvert punkt r  i det ytre feltet. Da vil den påvirkes av kraften som kan skrives som
når man benytter at m  er en konstant vektor og det ytre feltet oppfyller ∇ × B = 0. Resultatet for kraften stemmer derfor overens med den tidligere utledningen.
Kraften på en magnet med endelig utstrekning kan beregnes med utgangspunkt i samme formel. Har den en magnetisering M, vil et lite volumelement dV ha et magnetisk moment d m = MdV. I et ytre magnetfelt vil dette volumelementet bli påvirket av kraften d F = (d m⋅∇)B. Den totale kraften som virker på magneten finnes så ved integrasjon,
Dette uttrykket kan også benyttes hvis man skal beregne kraften på et magnetisk materiale i et ytre felt B = μ0H. Er materialets respons til feltet lineær, vil det det få en magnetisering der χ er dets magnetiske susceptibilitet. For et ferromagnetisk materiale er denne sammenhengen i alminnelighet ikke så enkel.
Dipol-dipol vekselvirkning
Vekselvirkningsenergien U12  mellom to punktdipoler m1 og m2 kan finnes ved å betrakte den ene i det ytre feltet skapt av den andre. Det gir med en gang
hvor nå r = r1 - r2  er vektoren som forbinder de to dipolene. Dette uttrykket er av praktisk betydning i atom- og molekylfysikk hvor de magnetiske momentene er proporsjonale med dreieimpulsen eller spinnet til partiklene.
Den tilsvarende kraften mellom dipolene følger fra F12 = - ∇U12. En detaljert utregning gir resultatet
som viser at kraften avtar med fjerde potens av avstanden mellom dipolene. Dens størrelse avhenger av deres relative orientering, og den er rettet langs r. Snus denne retningen, vil derfor kraften forandre fortegn slik at man har. Newtons tredje lov om kraft og motkraft er derfor oppfylt i dette tilfellet.
Denne kraftloven er strengt tatt bare gyldig for punktdipoler. Har de endelig utstrekning, kan den resulterende kraften mellom dem alltid finnes fra den magnetiske delen av Maxwells spenningstensor. Den vil avhenge av det totale magnetfeltet skapt av begge dipolene. Det endelige resultatet for kraften må i dette tilfellet da vanligvis finnes ved numerisk integrasjon.
Geomagnetisk dipolfelt
Jordens magnetfelt ble tidlig utnyttet til navigasjon. Ved bruk av kompassnåler som kunne bevege seg både i det horisontale og vertikale planet, kartla man retningen til magnetfeltet i hvert punkt. Denne retningen blir angitt ved to vinkler som angir den horisontale, magnetiske deklinasjon og den vertikale, magnetiske inklinasjon. Det ble tidlig klart at disse verdiene varierte langsomt med tiden.
Resultatene av de første, vitenskapelige undersøkelsene av det geomagnetiske feltet ble samlet sammen i det store verket De Magnete av den engelske naturforskeren William Gilbert i 1600. Han viste at Jorden selv er en stor magnet med den magnetiske sydpolen i nærheten av den geografiske nordpolen og omvendt for den magnetiske nordpolen. Senere arbeid av Edmond Halley, Alexander Humboldt og Carl Friedrich Gauss gjorde det klart at magnetfeltet kunne med god tilnærmelse beskrives som forårsaket av en magnetisk dipol i Jordens sentrum. Vinkelen mellom dipolens akse og Jordens rotasjonsakse er for tiden rundt 11°. Styrken av dette magnetfelt på Jordens overflate på våre breddegrader er omtrent |B| = 0.5 gauss som tilsvarer et magnetisk moment med størrelse |m| = 8×1022  A·m2.
Antar man at magnetfeltet B er et rent dipolfelt, kan dets inklinasjon eller «dippevinkel» β finnes direkte fra
hvor nå θ er observatørens polarvinkel eller elevasjon målt fra den magnetiske aksen. Denne kan også uttrykkes ved observatørens breddegrad φ som θ = π /2 - φ - α  der α er vinkelen mellom de to aksene. Dermed er dippevinkelen gitt som
i denne forenklete beskrivelsen av Jordens magnetfelt. Vinkelen blir da 90° ved den magnetiske nordpolen. En kompassnål der vil peke rett nedover mot Jordens sentrum.
Magnetisk dipolstråling
Når det magnetiske momentet varierer med tiden, kan det gi opphav til elektromagnetisk stråling på samme måte som at en elektrisk dipol kan gi opphav til elektrisk dipolstråling. I begge tilfeller kan den beregnes fra vektorpotensialet som for store avstander r = |r|  fra dipolen er gitt ved integralet
hvor og J(r,t ) er strømtettheten i dipolen og t'  = t - |r - r' |/c  er den retarderte tiden. Det er den tiden da et signal ble sent ut med lysets hastiget  fra et kildepunkt r' i dipolen slik at det når frem til feltpunktet r ved tiden t.
Ved beregning av dette integralet i laveste orden ser man bort fra avhengigheten av r' i den retarderte tiden. Det gir et bidrag til vektorpotensialet som skyldes strømfordelingens elektriske dipolmoment. Det magnetiske bidraget kommer fra neste orden der man gjør den nøyaktigere tilnærmelsen
hvor enhetsvektoren n = r /r  har samme retning som r. Se man bort fra bidraget fra det elektriske dipolmomentet, har man da til denne orden
der prikken over strømtettheten indikerer en derivasjon med hensyn på tiden. Her representerer den første termen bidraget fra den elektriske dipolen som man her kan se bort fra. Kildens magnetiske moment ligger i den siste termen.
For å kunne isolere den, er det enklest å tenke seg at den elektriske strømmen i kilden skyldes punktladninger qa, hver med hastighet va = d ra /dt. Da tar strømtettheten formen
UEFA Nations League 2022–2023 divisjon A
Seeding
I tilgangslisten 2022–23 rangerte UEFA lag basert på 2020–21 Nations League-generelle rangering. Seeding pottene for ligafasen ble bekreftet 22. september 2021, og var basert på tilgangslistens rangering.
Magnetisk dipol
Magnetisk dipolstråling
slik at det gjenværende integralet kan skrives som
UEFA Nations League 2022–2023 divisjon A
Seeding
Trekningen tok plass i UEFA's hovedkvarter i Nyon i Sveits 16. desember 2021. Hver gruppe inneholder ett lag fra hver pott.
Magnetisk dipol
Magnetisk dipolstråling
På høyre side er de to første leddene symmetriske i ra og va. De gir et bidrag som er gitt det tidsderiverte kvadrupolmomentet til ladningene. I det siste leddet opptrer det magnetiske momentet
UEFA Nations League 2022–2023 divisjon A
Sluttspill
<section begin=Bracket /> <section end=Bracket />
Semifinaler
<section begin=Semifinale /> <section end=Semifinale />
Magnetisk dipol
Magnetisk dipolstråling
Det gir resultatet
UEFA Nations League 2022–2023 divisjon A
Bronsefinale
<section begin=Bronsefinale /> <section end=Bronsefinale />
Magnetisk dipol
Magnetisk dipolstråling
for vektorpotensialet når man ser bort fra bidraget fra kvadrupolmomentet. Da det avtar med avstanden som 1/r, gir det opphav til elektromagnetisk stråling i form av en bølge som har en form som er gitt ved den tidsderiverte av det magnetiske momentet. Den vil vanligvis inneholde alle mulige frekvenser som er bestemt av funksjonen som beskriver hvordan momentet varierer med tiden og kan finnes ved en Fourier-transformasjon av denne funksjonen.
UEFA Nations League 2022–2023 divisjon A
Generell rangering
De 16 divisjon A-lagene vil bli rangert 1. til 16. totalt i UEFA Nations League 2022–23 i henhold til følgende regler:
Magnetisk dipol
Strålingsfelt
kan det magnetiske feltet skrives som B = n × E/c. Det viser at det som forventet står vinkelrett på utbredelsesretning n og det elektriske feltet. Sammenligner man dette med strålingsfeltene fra en elektrisk dipol, ser man at fordelingen av strålingsfeltene E og B er byttet om.
Intensiteten av den utstrålte energien kan beregenes fra Poyntings vektor S = E × H hvor magnetfeltet H = B/μ0. Gjennom en liten romvinkel dΩ i retning n blir den
hvor θ er vinkelen som n danner med. Dette er samme «dipolfordeling» av utstrålt energi som for den elektriske dipolen og konsentrert vinkelrett til vektoren.
Utfra definisjonene har det magnetiske dipolmomentet en størrelsesorden som er en faktor v i forhold til det elektriske. Den gir derfor en utstrålt energi som er omtrent en faktor v 2/v 2 av den elektriske energien. Da man allerede har antatt at v << c, vil energien fra en magnetisk dipol være mye mindre en fra det tilsvarende, elektriske dipolmomentet til samme strømfordelingen. Det samme gjelder for den utstrålte energien som skyldes kvadrupolmomentet.
Vitry-sur-Seine
Vitry-sur-Seine er en kommune i de sørøstlige forstedene til Paris i Frankrike. Den ligger rundt 7,5 kilometer fra sentrum av Paris, i departementet Val-de-Marne og regionen Île-de-France.
Geografi
Vitry-sur-Seine ligger på vestsiden av Seinen, like før samløpet med Marne. Byen strekker seg fra et høydedrag, som ennå i dag for en stor del er skogkledd, og ned til Port-à-l’Anglais ved Seinen, hvor det allerede på 1200-tallet var anlagt en havn på stedet hvor industriområdene i byen ennå ligger. Grunnlaget for bysamfunnet var store gips- og kalkforekomster som ble utbygget på 1900-tallet. Byen er også kjent for sine vingårder.
Byen kan deles i to klart forskjellige deler, først nordsiden som inneholder mange cités HLM, dvs offentlige boligprosjekter i høyblokker med regulert husleie, og sørsiden som er et middelklasse-boligstrøk.
Nabobyene er Ivry-sur-Seine, Villejuif, Chevilly-Larue, Thiais, Choisy-le-Roi og Alfortville.
Historie
Den strategisk viktige brua over Seinen ved Pont-à-l’Anglais har mange ganger vært åsted for kamper og slag, som i 1358, da troppene til den franske Dauphin kjempet mot styrkene til Karl av Navarra, og igjen i 1434 da styrker fra Burgund og Armagnac sto mot hverandre. Også under Bartolomeusnatten i 1572 og under Fronde-opprøret i 1652 spilte kontrollen over Seineovergangen ved Vitry en viktig rolle.
Med industrialiseringen utviklet Vitry seg til en klassisk arbeiderforstad til Paris, som fra 1925 hadde en kommunistisk byforvaltning. I 1901 bodde det 9 894 personer i byen, og spesielt etter andre verdenskrig vokste tallet sterkt, og nådde i 1975 86 000. Siden 1970-tallet utviklet Vitry seg, i likhet med andre av Paris' Banlieue, til et sosialt brennpunkt. Tilvandringen av immigranter sørget for en høy andel utlendinger, og økonomiske kriser førte til en relativt høy arbeidsløshet. I 1980 førte rivningen av et boligstrøk, hovedsakelig bebodd av utlendinger, til massive protester mot den kommunistiske borgermesteren Paul Mercieca. Også det voldsomme dødsfallet til den 15 år gamle Abdelkader samme år forsterket spenningene mellom de etniske gruppene i Vitry. Etter dødsfallet til en ungdom fra Vitry kom det i desember 2001 til fem dager lange opptøyer, hvor dusinvis av biler ble satt i brann. I 2002 ble den 17 år gamle Sohane Benziane brent levende, noe som ble årsaken til bevegelsen Ni Putes Ni Soumises, som kjemper for rettigheter for innvandrerkvinner. Under opptøyene i 2005 ble Vitry stort sett spart.
Kultur
I mange år drev Vitry-sur-Seine en kulturpolitikk som gikk ut på å bringe kunsten til alle. Av denne grunn inneholder kommunen over 100 samtidsskulpturer, spesielt i utdannelsesinstitusjoner som grunnskoler og videregående skoler.
Vitry er en av byene som bidro til utviklingen av hiphop-bevegelsen i Frankrike. Følgelig har urban kunst en svært viktig plass i byens kulturliv.
Exploradôme, et museum for vitenskap og teknikk, åpnet i Vitry-sur-Seine i 1998.
Transport
Vitry-sur-Seine betjenes av to stasjoner på Paris' RER C-linje: Vitry-sur-Seine og Les Ardoines.
Orly lufthavn ligger nær Vitry-sur-Seine.
Demografi
I 2008 var byens befolkning estimert til 82 500 innbyggere. Arbeidløsheten ligger på 29,5%, men landsgjennomsnittet er på 14%. Vitry-Sur-Seine er den 50. folkerikeste byen i Frankrike og den 10. folkerikeste i Île-de-France.
Befolkningsutviklingen i Vitry-sur-Seine 1793–2006:
Secret Weapons Over Normandy
Handling
Spilleren påtar seg rollen som James Chase, en amerikaner som har meldt seg frivillig som pilot i Royal Air Force i mai 1940. Etter å ha vist dyktighet og tapperhet under evakueringen i Dunkirk, blir Chase overført til Battlehawks: En spesialenhet i RAF som opererer under daværende statsminister Winston Churchills Special Operations Executive. Slaget om Storbritannia, og konflikter i Nord-Afrika, Kina, Slaget ved Midway, Østfronten, Norge og over Nazi-Tyskland er alle omtalt i løpet av ett eller flere oppdrag. Kampanjens siste oppdrag er 6. juni 1944, med Battlehawks som arrangerer luft-støtte når Operation Overlord skal begynne.
Det overordnede målet for Battlehawks gjennom hele kampanjen er å "stoppe de mest lumske planene fra Det tredje riket" og spillerens viktigste motstander var det tyske Luftwaffe under kommando av Oberst Krieger. Spilleren må også slåss enkelte oppdrag mot det japanske imperiet. Drivstoff er ubegrenset, men ammunisjon som bomber, torpedo eller raketter er ikke ubegrenset. I enkelte oppdrag er det mulig å lande på rullebaner og få tak i mer ammunisjon, eller til og med bytte fly. Spilleren kan også senke farten eller øke hastigheten når som helst.
Det aller meste av spillet foregår i luften. Men visse oppdrag handler om å holde seg på bakken, og bruke luftvern-våpen for å skyte ned fiendtlige fly. Til tross for at spilleren var en del av det britiske Royal Air Force, får spilleren amerikansk militær rang, og flertallet av tilgjengelige dekorasjoner er amerikanske - noen av disse eksisterte ikke engang i løpet av andre verdenskrig. De eneste to britiske dekorasjonene som kan mottas er de høyeste tilgjengelige; George Cross og Victoria Cross.
Slaget ved Vänersborg
Bakgrunnen
Gyldenløve var som stattholder av Norge opptatt av å forbedre forholdene for det norske militæret. Under hans ledelse ble hæren reorganisert og styrket til et bedre militært element i det norske samfunnet, hvor opprustningen ikke skjedde på bekostning som tidligere. Ved den skånske krigens utbrudd høsten 1675 hadde den norske hæren blitt en veltrent, godt utstyrt og disiplinert hær på 10500 soldater, og ytterligere 6000 i reserve, med sterk lojalitet til sin leder, som var stattholderen selv.
Krigsutbruddet i 1675 oppmuntret ikke Gyldenløve til å gå til hastig innfall, men påpekte behovet for forberedelse til et større felttog. Derfor nektet han å følge opp et innfall i Båhuslen som var foretatt som svar på provokasjon av svenskene i oktober. Han mente at tiden var for knapp for samling av større styrker før vinteren. 8. juni 1676 ble hans felttog inn i Båhuslen startet, med 4000 fotfolk, 1000 ryttere og 12 kanoner og stattholderen selv i spissen. De tok seg over grensen ved Halden under to fremstøt, den ene over Svinesund og den andre gjennom Enningdalen.
Generalløytnant Hans Mörner satt med ansvaret for forsvaret av det nå svenske Båhuslen, og hadde 2200 mann i de svenske troppene fra året før. På grunn av tallmessig underlegenhet valgte Mörner å unngå avgjørende strid og heller retirere østover fra Uddevalla. Skansene ved Kvistrum bro og Uddevalla forsinket ikke det norske fremstøtet 17. juni, men skjærgårdsflåten, med de viktige etterforsyningene, uteble. Etter at Mörner hadde ført sine styrker over Risåen, mellom Uddevalla og Vänersborg, satte han Kured bro i brann etter seg. Gyldenløve kunne ikke ta opp forfølgelsen, så han startet arbeidet med å reparere broen mens hæren lå i Uddevalla og til skjærgårdsflåten kom fram. Etter å ha fått etterforsyningene kunne Gyldenløve sette opp en stridsgruppe på 200 ryttere og 700 infanterister i første rekke og 2600 infanterister som følge etter.
25. juni fortsatte framrykningen over Risåen, en dag etter at Gyldenløve toget ut av Uddevalla. Flere timer senere nådde den norske fortroppen på hundre ryttere, en bataljon fra Smaalenske regiment og et kompani fra Vesterlenske regiment, Karlsgraven.
Mörner stod med 3000 mann ved byen Vänersborg, som med et mindre fort kalt Citadellet, eller Kastellet, var en befestet by med en grav med palisader bakenfor på den nordlige enden av en halvøy med østlige kant mot Göta älv. Halvøya lå mellom Vassbotten, en langstrakte bukt av sjøen Vänern, og Göta älv. Der var det en kanal kalt Karlsgraven mellom sjøen og elven med en bro. Mörner hadde latt sine styrker ta stilling foran og bak Karlsgraven omkring den viktige brua der skanser var oppført ved begge ender.
Slaget
Forfulgt av norske troppene rykket svenskene om med sin hovedstyrke sør for byen til Rånum bru («Nybro») over Göta älv, som også hadde en skanse både på vest-og østsiden. Etter at det innledende angrepet var slått tilbake, var vesterleningene i sitt kompani sendt mot byen som ble inntatt mens Wisborg samlet til seg flere dragoner, og reorganiserte seg for et nytt angrep med tre skyts til støtte. Angrepet sluttet med at skansen på vestsiden ble oppgitt, men brua ble satt i brann og lagt under kraftig ild så Wisborg kunne ikke gjenta bragden fra over Karlsgraven. Gyldenløve som hadde kommet dit, etterlot derfor 600 mann ved brustedet og vendte seg mot byen og fortet.
Kastellet måtte overgi seg under oberst Bengt Lilja, som ble tatt til fange med sin besetning på om lag 190 finske soldater den 26. juni 1676. I forkant av evakueringen av byen hadde svenskene satt fyr på et magasin som satte deler av byen under brann. Ilden gjorde det vanskelig for garnisonen, som dessuten var under intens beskytning i løpet av natten og dagen etterpå. Lilja gikk med sine soldater med på å bli tatt til fange etter disse prøvelsene.
Etterspillet
Erobringen av Vänersborg var en betydelig seier, for ved å holde byen var deres venstre flanke under felttoget mot Göteborg sikret, og svenskene hadde mistet et viktig knutepunkt. Gyldenløve etterlot seg en garnison på 400 mann som ble innblandet i en sjøkrig med svenskene over Vänern. Fra Vänersborg utfoldet den såkalte sjøkrigen i Väneren seg fra juli til september.
Felttoget mot Göteborg fortsatte ut på ettersommeren, da Gyldenløve fikk slått en bro over Göta älv, og deretter rykket inn i Västergötland, hvor han støtte på mindre motstand utenom Slaget ved Hunneberg, og var bare et par kilometer fra Göteborg. Men foretagendet var ikke lenge mulig mot sterkere forsvar enn ventet, og økende sykelighet i troppene hadde begynte å affektere felttoget. 600 var allerede sendte tilbake i slutten av juni. Gyldenløve måtte tilbake over elven og vente på dansk støtte. Men med nyhetene om utfallet av Slaget ved Halmstad innså han at et nytt angrep på Göteborg ikke lenger var mulig. Tvunget av disse meldingene og en dysentri-/tyfusepidemi i egne rekker, skrumpet hæren nå inn til 3600 stridsdyktige menn. Gyldenløve utstedte derfor en ordre om retrett i august 1676.
10. september forlot den norske garnisonen Vänersborg, som hadde blitt brent, og fortet ble ødelagt som del av ordren fra Gyldenløve. Felttoget i året 1676 avsluttes i slutten av september, da de siste soldatene kom tilbake over grensen ved Vettelanda og Svinesund.
Paulão
Paulo César Batista dos Santos, kjent som Paulão, er en brasiliansk tidligere fotballspiller som spilte midtstopper.
Etter Brasils skuffende innsats i VM-sluttspillet i 1990, var Paulão en av de mange debutantene i den nyansatte treneren Paulo Roberto Falcãos første lagoppstilling til vennskapskamp mot i september 1990. Paulão spilte også de påfølgende fem landskampene.
Under Carlos Alberto Parreiras landslagsledelse fikk han sjansen i én vennskapskamp mot i desember 1992. Parreira inkluderte ham året etter i troppen til Copa América 1993, hvor Paulão var ubenyttet reserve.