cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mac OS X v10.2
Oversikt over versjoner
Mac OS X v10.2.8 er siste versjon av Mac OS X for "beige G3" stasjonære maskiner og PowerBook G3 Series (1998). Nyere utgaver av Mac OS X kan kun kjøres på disse datamaskinene med tredjeparts verktøy slik som XPostFacto.
Den berømte Happy Mac logo som Macbrukere hadde vært vant til  å se i 18 år ved oppstart av Macintosh ble erstattet med en stor, grå Applelogo da Mac OS X 10.2 ble introdusert.
Pollen skule
Pollen skule var en offentlig grunnskole i Øygarden kommune i Vestland. Skolen tok imot elever fra 1. til 7. trinn.
Det første skolelokalet på Pollen ble leid hos Mikkel Eide etter et vedtak i kommunestyret fra 1887. Dagens skolebygg ble oppført i 1954
I 2015 ble skolen nedlagt og alle elever flyttet til Skogsvåg skule. I 2021 ble bygget sanert.
U.S. Park Police
U.S. Park Police er en amerikansk føderal politietat med ansvar for patruljering og etterforskning av kriminalitet i nasjonalparker.
Vardø
Vardø (kvensk: Vuorea; nordsamisk: Várggát; finsk: Vuoreija; arkaisk russisk: Варгав (Vargav) eller Варгаев (Vargajev) ) er en kommune i Finnmark som grenser mot Båtsfjord i nordvest og Vadsø i sørvest, og i sjøen mot Sør-Varanger i sør og Russland i sørøst (gorodskoje poselenije Petsjenga i Petsjenga rajon i Murmansk oblast).
U.S. Park Police
Historie
Etaten ble etablert i 1791 og er underlagt nasjonalparkvesenet i det amerikanske innenriksdepartementet.
Vardø
Pr. 3. kvarta 2022 bodde det 1 900 innbyggere i Vardø kommune.
Administrasjonssenteret i kommunen er Vardø, som ligger på Vardøya, og er det største tettstedet i kommunen med innbyggere per. Andre befolkede grender inkluderer kommunens andre tettsted, Kiberg, Komagvær, Kramvik, Smelror, Svartnes og Persfjord.
U.S. Park Police
Historie
Etatens SWAT-tropp startet opp i 1975.
Vardø
Vardø er sammen med Hammerfest de eldste byene i Nord-Norge, ettersom de fikk bystatus samtidig i 1789. Vardø by er Finnmark fylkes tusenårssted, Finnmarks eldste fiskevær, og kjent som pomorhovedstaden, ettersom byen på 1700- og 1800-tallet var et sentrum for handel med Russland.
Etymologi
I de eldste skriftlige omtalene av stedet fra 1300-tallet nevnes byen med navnet Vargøy, av norrønt vargr 'ulv, fredlaus mann; senere ble det nevnt som Vǫrð(u)øy, knyttet til det norrøne varði, 'varde'. På 1500-tallet ble byen kalt 'Vardeøen / Vaarødenn'. Den aktuelle varden har antagelig stått på Vårberget og kan ha tilknytning til Vardøhus festning.
Klima
Den varmeste sommermåneden i Vardø, juli, har en middeltemperatur for årene 1961–1990 på +9,2 °C. Vardø har med andre ord et arktisk klima, og i så måte kan man peke på det faktum at Vardø ikke har trær (med unntak av et rognetre som pakkes mot kulden før hver vinter). Man kan også si at Vardø ikke har en klimatologisk definert sommer, men det betyr ikke at det ikke kan bli varmt der. I så måte ble maksimumstemperaturen i Vardø målt til +27 °C den 7. juli 1987. Gjennomsnittstemperaturen er 1,3 °C.
Historie
Vardøhus festning ble anlagt i løpet av midddelalderen, senest i 1307. Det finnes ingen synlige spor etter denne festningen, men en ny festning ble anlagt på 1400-tallet.
U.S. Park Police
Ansvarsområde
Politiets ansvarsområde omfatter alle parkvesenets eiendommer, som inkluderer nasjonalparker, minnesmerker, monumenter, historiske områder og bygninger. Politiet har størst nærvær i Washington, DC; San Francisco og New York. Det har også ansvar for livvakttjenesten til USAs innenriksminister.
Olaf Kjelsberg
Olaf Kjelsberg (født 21. juni 1857 i Lødingen, død 29. april 1927 i Winterthur) var en norsk ingeniør og ski-pioner.
Cortes (Bohol)
Cortes er en kommune i provinsen Bohol på Filippinene. Under folketellingen i 2000 kom man til et befolkningstall på 12 702 i 2 547 husstander.
Barangayer
Cortes er inndelt i 14 barangayer per 30. september 2019.
Olaf Kjelsberg
I 1891 besteg han fjellet Bachtel (1115 moh) på ski. Sammen med sveitserne Christoph Iselin, Eduard Naef og Alexander von Steiger besteg han vinteren 1893 Pragelpasset (1548 moh) mellom Glarus og Schwyz. Kjelsberg, Iselin og Steiger gikk på ski, mens Naef brukte truger. I sveitsisk målestok er ikke dette passet spesielt høyt, men de viste med bestigningen hvordan skiene var overlegne trugene, særlig i nedoverbakkene. Dannelsen av den første skiklubben i Sveits, Glarus Ski Club, i desember 1893, var blant annet inspirert av denne ekspedisjonen.
Kjelsberg døde i Sveits i 1927.
Sydfalster kommune
Sydfalster kommune er en tidligere kommune i Storstrøms amt i Danmark. Fra 1. januar 2007 er den en del av storkommunen Guldborgsund kommune i nye Region Sjælland.
I den tidligere kommunen ligger byene Gedser, Marielyst, Væggerløse og Idestrup.
Vardø
Historie
Tidlig på 1600-tallet utgjorde Vardø et tyngdepunkt for hekseprosessene. Fjellet Domen vest for det 1,7 km brede Bussesundet som skiller Vardøya fra fastlandet, var et kjent heksefjell på 1600-tallet. De lærde mente at nedgangen til helvete var i Domsholla nedenfor fjellet Domen. Hekseprosessene i Finnmark var ekstreme, sammenlignet med resten av Norge og Europa. Her bodde 0,8 prosent av befolkning, rundt 3000 innbyggere. Av disse ble 91 mennesker henrettet for trolldom på 1600-tallet. 77 kvinner og 14 menn ble drept, mange dømt til ild og bål på Vardøhus. I 2011 åpnet dronning Sonja et minnemonument over ofrene for hekseprosessene i Finnmark. En del av monumentet er laget av den verdensberømte kunstneren Louise Bourgeois, og utgjøres av en brennende stol med sju speil rundt. Arkitekt Peter Zumthor står bak en minnehall på over 100 meter, der alle 91 ofrene har fått et vindu med lys og en minnesplate hver. Minnesmerket er en del av prosjektet Nasjonale Turistveger og satt opp på Steilneset i Vardø.
Kong Christian IV besøkte Vardø i 1599.
I 1734-1737 ble den nåværende festningen bygd, en mer moderne, stjerneformet skanse som skulle sikre Norges østgrense. Den ungarske astronomen og jesuitten Maximilian Hell observerte Venuspassasjen i 1769 fra Valen, eidet som binder vestre og østre del av Vardøya sammen, og var viktig for beregningen av avstanden mellom Jorden og Solen.
I 1789 fikk Vardø bystatus; den er sammen med Hammerfest den eldste byen i Nord-Norge. Pomorhandelen dannet mye av grunnlaget for byens vekst, og utover 1800-tallet utvidet byen sine handelsforbindelser med Russland, først og fremst med handelsbyen Arkhangelsk.
Formannskapsdistriktet Vardø (by og landdistrikt) ble opprettet i 1838 og omfattet dagens Vardø og Båtsfjord kommuner. For å etterleve formannskapslovenes skille mellom by og landdistrikt, ble Vardø i 1839 formelt delt i Vardø kjøpsted og Vardø landdistrikt, men pga. liten befolkning ble de i kommunal forstand først skilt ved kgl. resolusjon av 22. mai 1868, med virkning fra 1. januar 1869.
Ved delingen i 1839 hadde Vardø kjøpsted 193 innbyggere og besto bare av den bymessige bebyggelsen i tilknytning til Vardøhus festning (selve festningen medregnet) på Vestøya og Austøya (aka Vardøya) med et areal på ca 0,2 km², mens Vardø landdistrikt hadde 245 innbyggere og et areal på 2258 km². 1. januar 1874 ble resten av Vardøya med 48 innbyggere overført til Vardø by, hvis areal økte til 3,65 km². 1. januar 1964 ble den østlige tredjedelen av Båtsfjord (inntil 1955 Vardø landdistrikt) med 621 innbyggere overført til Vardø, som med dette fikk sitt nåværende flatemål.
Annen verdenskrig
Byen ble sammen med resten av Finnmark okkupert av tyskerne i 1940 uten større ødeleggelser. Etter Tysklands angrep på Sovjetunionen 22. juni 1941 ble byen bombet av sovjetiske fly allerede 24. juni 1941. Den 23. august 1944 ble byen bombet av sovjetiske fly, og deler av sentrum ødelag. . Etter tyskernes retrett fra Øst-Finnmark høsten 1944 ble byen inntatt av sovjetiske tropper 31. oktober 1944.
Fiske og omstilling
Fiske har lenge vært hovedinntekten til Vardøsamfunnet. I etterkrigstiden betydde Forsvarets tilstedeværelse også mye for kommunen som på det meste i 1968–1969 hadde over 4 200 innbyggere. Byen er nå under omstilling, og sivil overvåking av havområdene utenfor ser ut til å bli et nytt satsingsområde i tillegg til utvikling av turismen. Vardø er meget attraktivt reisemål blant fuglekikkere. Byen er viden kjent for sitt rike sang og musikkliv, og har i alle år vært kjent som den «Muntre by ved Bussesund» Som seg hør og bør har også Vardø sanger tiltenkt byen, hele tre forskjellige er laget. «Vardøvær» «Vardøsangen» og «Århundredes Sagasky». Vardø har i alle år hatt en rikt revyliv, og kultur har alltid vært i høysete også på det idrettslige plan.
Beliggenhet
Kibergsneset (Østkapp) ved Vardø er det østligste punktet på fastlandet i Norge. Her ligger rester av et tysk kystfort fra Andre verdenskrig. Vardø er den østligste byen i Norge og hele Vest-Europa. Byen ligger lenger øst enn St. Petersburg, Kiev, Odessa og de vestlige forstedene i Kairo. Det er bare en liten del av Sibir som ligger lenger nord enn Vardø. Vardø er i samme tidssone som resten av Norge. Plasseringen nesten 20 grader øst for Oslo tilsier en tidsforskjell på 1 time og 20 minutter. Når klokka er 15 i Oslo burde den være 16.20 i Vardø.
Næringsliv
Byen Vardø er bygget opp omkring fiske og fiskeforedling, og nedgangen i fiskerinæringen har medført at folketallet i kommunen har blitt nesten halvert de siste 40 årene (Vardø hadde 4 187 innbyggere i 1970, og 2 124 innbyggere i 2010). De siste årene har Lønnsgarantifondet og Kontoret for voldsoffererstatning (web) blitt flyttet til byen som kompensasjon for tap av andre statlige arbeidsplasser. Vardø er for tiden en omstillingskommune, med Vardø i Vekst som hovedorgan for omstillingen. Hovedsatsingsområdene er blant annet sjømat og reiseliv. Lokalavis i kommunen er Østhavet.
Politikk
Se også utdypende artikkel Kommunestyrevalg i Vardø.
Kommunestyrevalget 2019
=
Utdanning
I 1994 ble Vardø videregående skole og Statens fagskole for fiskeindustri slått sammen. Skolen har om lag 90 elever (2022) og holder til i de tidligere lokalene til Statens fagskole. Grunnskolen i kommunen (Vardø skole) har om lag 215 elever.
Kultur og severdigheter
Vardø museum er en del av Varanger museum, som dekker kommunene Sør-Varanger, Vadsø og Vardø. Museet står for formidlingen av Vardø bys historie og Vardø som pomorhovedstad, grensefestningsby og fiskevær, og er også ansvarlig for formidlingen ved Steilneset minnested og Partisanmuseet i Kiberg.
Steilneset minnested i Vardø er reist til minne om de 91 ofrene for trolldomsprosessene. Historien formidles gjennom kunst og arkitektur, realisert i samarbeid mellom billedkunstneren Louise Bourgeois og arkitekten Peter Zumthor.
I juli 2012 arrangerte Pøbel, Komafest i Vardø, et stort gatekunstprosjekt som involverte 12 forskjellige gatekunstnere fra Europa og USA. Komafest gikk over tre uker, der kunstnerne kom puljevis og jobbet i ti dager hver. Prosjektet var et samarbeid mellom Pøbel, Nordnorsk Kunstnersenter og KORO (Kunst i offentlig rom).
Arkitektur
Deler av bysentrum ble ødelagt av et stort bombeangrep fra sovjetiske fly den 22. august 1944. Dette førte til at også mange offentlige bygg ble ødelagt. I gjenreisningen etter andre verdenskrig ble det bygget nye bygg for kommunale og statlige institusjoner.
I 1961 ble det bygget nytt postkontor tegnet av arkitekten Anton Poulsson. Nytt bygg for Norges banks avdelingskontor ble bygd i 1961.
Forsvaret
Tidligere lå Luftforsvarets stasjon Vardø her, men den ble nedlagt og videreført under Luftforsvarets stasjon Sørreisa. Etterretningstjenesten har en stasjon på Vårberget i Vardø, FSTV, der Globus II-radaren står.
Det er fremdeles et mindre, militært kommandantskap på Vardøhus festning. Det er Norges østligste og verdens nordligste festning; og ble bygget av kong Håkon V Magnusson omkring år 1300.
Vardøhus har også en aktiv venneforening som bistår med guiding i turistsesongen, og spesielt for hurtigrutens passasjerer som kommer fra alle kanter av verden. Vardøhus Festningens venner har også tilført festningen over mange år ekstra tiltrengte midler til forskjønnelse. Venneforeningen har støttemedlemmer rundt omkring i hele verden og har eksistert i over 20 år.
Bijeksjon
I matematikk er en bijeksjon, en bijektiv funksjon eller en en-til-en-korrespondanse en funksjon f: A → B som er slik at hvert element i A er knyttet til ett unikt element i B, og motsatt. For eksempel er funksjonen , f(x) = 2x en bijeksjon, siden den knytter hver verdi x til en unik verdi y i \mathbb{R}.
Formelt sier man at en funksjon er en bijeksjon dersom den tilfredsstiller følgende to betingelser:
En bijektiv funksjon fra og til den samme mengden kalles for en permutasjon. Hvis det finnes en bijeksjon mellom de to mengdene A og B, sier man at A og B har samme kardinalitet.
Franklin Farrell
Franklin «Frank» Farrel III (født 23. mars 1908 i Ansonia i Connecticut i USA, død 2. juli 2003 i New Haven, Connecticut) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Lake Placid.
Farrel vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han var målvakt på det amerikanske laget som kom på andreplass, bak Canada, i OL-turneringen. Det var fire lag som deltok og alle lagene møttes to ganger. Det var to meget jevne kamper mellom USA og Canada, den første vant Canada med 2-1 etter forlengning og den andre sluttet uavgjort 2-2. Canada vant sitt fjerde strake olympiske gull i ishockey foran USA og Tyskland. Den fjerde olympiske turneringen i ishockey var også det sjette verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på USAs lag var Osborn Anderson, John Bent, John Chase, John Cookman, Douglas Everett, Franklin Farrell, Joseph Fitzgerald, Edwin Frazier, John Garrison, Gerard Hallock, Robert Livingston, Francis Nelson, Winthrop Palmer og Gordon Smith.
Farrel spilte alle seks kampene i OL-turneringen som målvakt.
Estlands herrelandslag i fotball
Estlands herrelandslag i fotball er det nasjonale fotballaget til Estland, og dette landslaget blir administrert av Estlands fotballforbund. Det estiske fotballforbundet ble stiftet i 1921, og de ble medlem av FIFA i 1923. Landet har aldri kvalifisert seg til noe VM-sluttspill. Nasjonalstadion er A. Le Coq Arena i Tallinn.
Gavins Point-demningen
Gavins Point-demningen er en demning med vannkraftverk som regulerer elva Missouri River, beliggende i Yankton County i Sør-Dakota og Cedar County i Nebraska i USA.
Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på 132 MW, fordelt på tre turbiner. Operatør er USCE.
Demningen ligger på grensen til Sør-Dakota, og demmer opp Lewis og Clark-sjøen på 130 km².
Claudius II
Claudius II (latin: Marcus Aurelius Valerius Claudius Augustus; født 10. mai 213, død januar 270), vanligvis kjent som Claudius Gothicus, var romersk keiser i to år, fra 268 til 270. I løpet av hans keisertid kjempet han med suksess mot alamannerne og fikk en knusende seier mot goterne i slaget ved Naissus. Claudius, som Maximinus Thrax før ham, var barbaropprinnelse. Etter et mellomspill med mislykkede aristokratiske romerske keisere siden Maximinus' død, var Claudius den første i en rekke tøffe soldatkeisere som til sist klarte å gjenopprette Romerriket fra krisen i det tredje århundret. Han døde etter et pestutbrudd, kanskje Cyprianus' pest, som herjet Romerrikets provinser.
Tidlig liv og opphav
Claudius' opphav var Illyricum. Han ble født den 10. mai 213, og var enten fra Sirmium in Pannonia Inferior eller fra Naissus Dardania (i Moesia Superior).
Militær karriere og forfremmelse
Claudius tjenestegjorde i den romerske hæren hele sitt voksne liv, og klatret i det militære hierarkiet fram til keiser Gallienus gjorde ham til kommandant av sitt elitekavaleri (hipparchos) og til sist til sin nestkommanderende. I september 268 opplyses det at ble han forfremmet til militær tribun med den keiserlige hæren som omringet usurpatoren Aureolus i Mediolanum. Midt under beleiringen sommeren 268 ble Gallienus myrdet. Det er ulike redegjørelser for mordet, men de fleste kildene er samstemte om at de fleste av hans egne folk ønsket ham død. Soldatene utropte Claudius til ny keiser og det var mistanke, men aldri bevist, at han var ansvarlig for mordet på Gallienus. Claudius viste seg mindre blodtørstig da han ba senatet om å spare livene til Gallienus' familie og tilhengere. Claudius fikk den avdøde keiseren guddommeliggjort og gravlagt i en familiegrav ved Via Appia. Han var mindre høysinnet mot Romas fiender. Opprøreren Aureolus forsøkte å få til en avtale med den nye keiseren, men da han overga seg til Claudius ble han drept av pretorianergarden.
Det er mulig at Claudius sikret sin posisjon og respekt hos soldatene ved å være fysisk sterk og særlig grusom. Da han opptrådte som bryter på 250-tallet skal hans motstander ha tatt et ulovlig tak i skrittet hans under kampen og etter sigende skal Claudius ha slått ut tennene ut av sin motstander. En annen legende forteller at Claudius slo ut tennene (igjen) på en hest med ett eneste slag.
Krigføring
På den tiden da Claudius ble ny keiser var Romerriket i alvorlig far fra flere angrep, både innenfor som utenfor sine grenser. Den mest alvorlige av disse var invasjon av gotere i Illyricum og Pannonia. Selv om Gallienus allerede hadde påført dem nederlag i slaget ved Nestus I 268 eller 269 møttes en stor gotisk hær Claudius' soldater i slaget ved Naissus (i dagens Serbia). Sammen med sin kommandant for kavaleriet, Aurelianus, den framtidige keiser, ble goterne nedkjempet. Denne store seieren skaffet Claudius tilnavnet «Gothicus» («goternes erobrer»), Goterne ble fordrevet tilbake over Donau av Aurelianus. Nær et århundre gikk før de igjen utgjorde en trussel mot Romerriket.
På samme tid krysset en annen germanske stamme, alamannerne, over Alpene og angrep riket. Claudius reagerte raskt, omringet alamannerne i slaget ved innsjøen Benacus (Gardasjøen) sent på høsten 268, noen få måneder etter slaget ved Naissus. For denne seieren ble han belønnet med tittelen «Germanicus Maximus». Deretter vendte han oppmerksomheten mot det galliske riket, et utbryterrike i vest, styrt av en opprører for de siste åtte årene og besto mer eller mindre av Britannia, Gallia og Den iberiske halvøy. Han vant flere seirer og tok snart kontrollen over Hispania og opp til elven Rhône i Gallia. Det åpnet opp for den endelige ødeleggelsen av det gallisk riker under Aurelianus.
Imidlertid levde ikke Claudius lenge nok til å kunne oppfylle sin målsetting om forene alle de tapte territoriene av Romerriket. Sent i 269 reiste han til Sirmium og var forberedt på å gå til krig mot vandalene som herjet romerske områder i Pannonia. Han ble isteden syk, muligens koppersykdom eller kanskje Cyprianus' pest, og døde tidlig i januar 270. Det er muligens troverdig at han navnga Aurelianus som sin etterfølger, men han kan også selv ha grepet makte. Uansett tok hans bror Quintillus makten i Roma for en kortere tid. Senatet guddommeliggjorde umiddelbart Claudius som «Divus Claudius Gothicus».
Religion
En fortelling skrevet av Aurelius Victor, forfatter av en kortfattet historie om det romerske keiserriket, De Caesaribus, hevdet at Claudius hadde konsultert De sibyllinske bøkene før hans krig mot goterne. Han gir hentydninger om at Claudius «gjenopplevde tradisjonen til Decii». Aurelius Victor viser oppfatningene til senatet overfor Claudius' forgjenger Gallienus som altfor slapp i sin religiøse politikk.
Forbindelse til den konstantinske dynasti
Historia Augusta, som er i stor grad er lite troverdig, hevdet at Claudius og Quintillus hadde en annen bror ved navn Crispus. Gjennom den yngre broren hadde Claudius en niese ved navn Claudia som etter sigende skal ha vært gift med Eutropius, og ble mor til Konstantius Klorus, far til Konstantin den store. Historikerne oppfatter dette som en genealogisk fabrikasjon med den hensikt å knytte familien til Konstantin til en velrespektert keiser.
Sankt Valentinus
Claudius Gothicus har blitt knyttet til sankt Valentinus (eller Valentin) siden middelalderen. Samtidige nedtegnelser av helgenens dåder ble antagelig ødelagt under kristenforfølgelsene under Diokletian tidlig på 300-tallet. En fortelling om hans martyrium ble nedtegnet i Passio Marii et Marthæ, et verk utgitt på 400- ellet 500-tallet. Moderne historikere er samstemte i at fortellingene fra denne perioden er umulig å verifisere. Legenden viser til en «keiser Claudius», men den første Claudius (død 54 e.Kr.) bedrev ingen forfølgelser av kristne, og referansen er således antatt å kunne mene Claudius II, selv om denne keiseren tilbrakte det meste av sitt tid utenfor sitt rike. Helgenlegenden ble gjenfortalt i senere tekster. I Nürnbergkrøniken fra 1493 lar keiseren en romersk prest bli martyr under en generell forfølgelse av kristne. Teksten hevder at sankt Valentinus ble slått med køller og til sist halshogd for å gitt hjelp til kristne i Roma. Legenda Aurea fra 1260 forteller hvordan sankt Valentinus ikke ville å fornekte sin kristne tro for en «keiser Claudius» i år 270 og ble derfor halshogd. Ettersom den 14. februar markerer Valentinsdagen, en dag avsatt av den kristne kirke til minne om denne romerske presten og legen, men den historiske troverdigheten er tvilsom.
Évariste Galois
Evariste Galois (født 25. oktober 1811 i Bourg-la-Reine i Frankrike, død 31. mai 1832 i Paris) var en fransk matematiker. Han døde tjue år gammel i Paris etter en duell.
Galois var den første som klarte å finne nødvendige og tilstrekkelige forutsetninger for at løsningene til en polynomligning kan uttrykkes ved hjelp av rotuttrykk. I arbeidene sine, som ikke ble publisert før lenge etter hans død, la han grunnlaget for det som i dag kalles Galois-teori, en stor gren innen abstrakt algebra.
Jules Michelet
Jules Michelet (født 21. august 1798, død 9. februar 1874) var en fransk historiker. Han ble født i Paris i en familie med hugenottbakgrunn. Han er kjent for å ha innført begrepet «renessanse» da han i 1855 da han lanserte det syvende bindet av sin franske historie, Histoire de France, under tittelen Renaissance («gjenfødelse»).
Jules Michelet var den første historiker som definerte og benyttet begrepet renessanse for en periode i Europas kulturhistorie som representerte et drastisk brudd fra middelalderen (som han avskydde), og skapte således en moderne forståelse for humanisme og dets plassering i verden. Historikeren François Furet skrev at Michelets Historie om den franske revolusjon har forblitt «hjørnesteinen av all revolusjonær historiografi og er også et litterært monument.» Hans aforistiske stil framhevet hans ikke-kirkelige republikanisme.
Mesterverk
I 1867 ferdigstilte Michelet sitt livs store verk om Frankrikes historie. I sin vanlige utgave omfattet verket nitten bind. Det første av disse omhandler den tidlige historien opp til Karl den stores død, det andre med blomstringstiden i føydalismens Frankrike, det tredje handler om 1200-tallet, det fjerde, femte og sjette om hundreårskrigen, det syvende og åttende om etableringen av bondemakten under Karl VII og Ludvig XI. 1500- og 1600-tallet hadde fire bind hver, en god del kun perifert forbundet til fransk historie, spesielt de to bindene titulert henholdsvis Renaissance og Reforme. De siste tre bindene førte historien videre til 1700-tallet og fram til den franske revolusjonen.
Akademisk omdømme
Michelet var kanskje en av de første historikere som gav en fargerik beskrivelse av middelalderen, og hans opptegnelser er fortsatt blant de mest livaktige som finnes. Hans studier av manuskripter og trykte autoriteter var omfattende, men hans fantasifulle forestillingsevne og sterke religiøse og politiske fordommer fikk ham til å vurdere alle ting fra en entydig personlig synsvinkel. Behandlingen av de historiske hendelsene har derfor varierende kvalitet hos Michelet.
Falkvor Lommansson
Falkvor Lommansson er en historisk folkevise av den typen vi kaller ballader. Den forteller om et svensk bruderov som skjedde i mars 1288. Da røvet ridderen Folke Algotson (hans far var lagmann over Östergötland, derav navnet Lommansson) bort Ingrid Svantepolksdatter, og rømte til det norske hoffet i Bergen med henne. Visa skildrer bruderovet romantisk, men i virkeligheten var det nok mest maktpolitisk. Ingrid Svantepolksdatter var nemlig oldebarn både av kong Sverker av Sverige og av den danske kong Valdemar. Dermed var hun en opplagt kandidat til å føde en tronarving som kunne samle fiendene av Magnus Ladulås, som satt på den svenske tronen. Kongen oppfattet det også som en politisk handling, for Falkvors far og de av hans brødre som ikke fulgte med til Norge, ble kastet i fengsel.
Balladen er en viktig grunn til teorien om at den nordiske balladegenren oppsto i middelalderen. Denne balladen må i alle fall ha vært diktet mens bruderovet fremdeles ble husket. Visa ble nedtegnet i Telemark på 1840-tallet. Den eneste melodien vi kjenner til visa om Falkvor Lommansson, ble skrevet ned av Olea Crøger.
I TSB katalogen står denne balladetypen som TSB C 15. Den finnes også på dansk (som Magnus Algotsøn, DgF 181) og svensk (Folke Algotssons brudrov, SMB 60).
Liste over NASCAR-baner
Dette er en liste over bilbaner som brukes av NASCAR, i deres Nextel Cup Series, Busch Series og/eller Craftsman Truck Series.
(Forkortelser: N-Nextel Cup, B-Busch Series, C-Craftsman Truck Series. RC – angir baner på offentlig vei.)
Jernteppe
Et jernteppe (tysk eiserner Vorhang, engelsk iron curtain) er et skjold laget av jernplater eller bølgeblikk, og anvendt som brannvegg. Det kan også senkes mellom scenen og publikumsplassene i et teater. Dette ble vanlig etter brannen i Wiens Ringteater i 1881.
Rakettangrepet i Wana 16. mars 2008
'''Rakettangrepet i Wana 16. mars 2008''' skjedde om natten da flere raketter rammet en bygning i Wana-området i provinsen Sør-Waziristan i Pakistan.
Bakgrunn
Stammeområdene på grensen mot Afghanistan, spesielt Nord- og Sør-Waziristan, har lenge vært en operasjonsbase for en rekke gruppe tilknyttet Taliban og al-Qaida.
Angrepet
En salve på syv raketter skal ha blitt avfyrt og truffet et hus i landsbyen Shahnawaz Kot nær Wana som tilhører en mann ved navn Noorullah Wazir samt det omliggende området. Wazir skal ha vært en Taliban-sympatisør. Bygningen skal ha tilhørt en mistenkt islamsk militant leder, og skal, ifølge pakistanske sikkerhetskilder ha blitt brukt som en treningsleir.
Skader
Angrepet skal ifølge enkelt øyenvitner ha drept 16 mennesker og såret flere. Andre kilder oppga at 18 personer ble drept av rakettene. Lokale myndigheter sa at ingen kvinner eller barn ble drept i angrepet.
Ansvar
Det pakistanske militæret avviste at de stod bak angrepet i stammeområdet i Sør-Waziristan. Pakistans militære talsmann, generalmajor Athar Abbas, sa at pakistanske styrker ikke hadde utført noen operasjoner i området. Andre tidligere angrep i området har også blitt koblet til amerikanske styrker. Amerikanske styrker tok på seg ansvaret for et rakettangrep 13. mars som drepte 4 pakistanske sivile, som de sa var rettet mot militante ledere.
Amerikanske angrep mot mistenkte militante ledere, slik som angrepet som drepte Al Qaida-lederen Abu Laith al Libi sent i januar, er ofte utført med ubemannede flygende droner. Beboere i området fortalte at de hørte et fly, like før rakettene rammet.
St. Johanneslogen Regulus
St. Johanneslogen Regulus er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 16) som ble innviet den 27. februar 1924 i Ålesund.
Dens historie begynner med en Ålesund broderforening, opprettet den 30. januar 1907 og underlagt St. Johanneslogen Nordlyset. Den ble opphøyd til selvstendig loge i 1924.
Joseph Fitzgerald
Joseph Francis «Joe» Fitzgerald (født 10. oktober 1904, død 20. mars 1987 i Massachusetts) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Lake Placid.
Nordøstpassasjen
Nordøstpassasjen, i nyere tid også kalt Nordlige sjørute (på russisk: Северный морско́й путь, Severnyj morskoj put) er sjøveien mellom Europa og østkysten av Asia nord for Asia.
Joseph Fitzgerald
Fitzgerald vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han spilte på det amerikanske laget som kom på andreplass, bak Canada, i OL-turneringen. Det var fire lag som deltok og alle lagene møttes to ganger. Det var to meget jevne kamper mellom USA og Canada, den første vant Canada med 2-1 etter forlengning og den andre sluttet uavgjort 2-2. Canada vant sitt fjerde strake olympiske gull i ishockey foran USA og Tyskland. Den fjerde olympiske turneringen i ishockey var også det sjette verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på USAs lag var Osborn Anderson, John Bent, John Chase, John Cookman, Douglas Everett, Franklin Farrell, Joseph Fitzgerald, Edwin Frazier, John Garrison, Gerard Hallock, Robert Livingston, Francis Nelson, Winthrop Palmer og Gordon Smith. Fitzgerald spilte en kamp i OL-turneringen.
Nordøstpassasjen
Passasjen er kun seilbar om sommeren på grunn av gjenising om vinteren.
Flere kjente oppdagelsesreisende som Willem Barents og Vitus Bering lette etter passasjen. Første gjennomseiling i fulle lengde ble gjennomført av den finlandssvenske oppdageren Adolf Erik Nordenskiöld med skipet «Vega». Han forlot Göteborg 4. juli 1878, og satt fast i isen i begynnelsen av september rett vest av Kapp Chelagskij, noen få dagsreiser fra Beringstredet. I juli 1879 var gjennomseilingen fullført. Gjennomseiling nummer to drøyde førti år. Roald Amundsen seilte fra Oslo 24. juni 1918 med «Maud», og nådde Nome i Alaska 27. juli 1920.
I august 2009 var passasjen isfri. Trond Aasvoll, Hans Fredrik Haukland og Finn Andreassen gjentok Amundsens bragd, og gjennomførte seilingen med den 36 fot store "RX II". I september 2009 seilte for første gang to lasteskip gjennom passasjen, uten hjelp av isbrytere.
Anders Wyller
Anders Jørgen Wyller (født 24. januar 1964) er en norsk vokalist og låtskriver.
Wyller var mellom 1994-2016 redaktør av reisemagasinet Vagabond.
Han er oldebarn av den svenske forfatteren August Strindberg.
Skogsvåg skule
Skogsvåg skule er en offentlig grunnskole i Øygarden kommune i Vestland. Skolen tar imot elever fra 1. til 7. trinn.
Det første skolehuset på Skogsvåg ble oppført i 1898. Dagens skolebygg ble oppført i 1997 og påbygd i 2015 for å kunne ta imot økt elevantall som følge av at Pollen skule ble nedlagt.
Basilio Pompilj
Han ble kreert til kardinal i 1911 av pave Pius X, med Santa Maria in Domnica som tittelkirke, og opterte senere for Santa Maria in Ara Coeli.
Han deltok ved konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV, og konklavet 1922 som valgte pave Pius XI.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Hakekors
Hakekors er et likearmet kors der korsarmene er bøyd i krokformede haker som vender i samme retning og som vanligvis står i rett vinkel på armene (卐, 卍), men også på skrå eller buet.
Symbolet har siden førhistorisk tid vært vidt utbredt i de fleste kulturer Figuren har vært brukt som nøytral dekor og som meningsbærende, religiøst eller magisk tegn, ikke minst som hellig freds-, kosmos- og solsymbol i buddhismen og hinduismen i Asia. I India er varianter av hakekorset kjent under navnet svastika, som på sanskrit (gammel-indisk) betyr «lykkebringer» (su asti betyr «det er godt»). På gresk kan figuren kalles tetraskelon, «fire bein», på latin crux gammata eller gammadion, det vil si gammakors etter den greske bokstaven gamma (Γ).
Hakekorset har vært lykkesymbol og ornament også i Vestens historie. Det har blant annet blitt benyttet som militæremblem i noen land og markert vannkraftverk på norske og svenske kart tidlig på 1900-tallet. Det er tradisjonelt talltegn for 10 000 i Kina og markerer tempelbygninger på kart i Japan.
I vestlig kultur er den opprinnelig positivt ladde hakekorsfiguren i dag blitt et beryktet hatsymbol for nasjonalsosialisme, nynazisme og hvit makt, nasjonalistiske, rasistiske, voldelige og anti-demokratiske politiske bevegelser. Det tyske nazistpartiet NSDAP valgte korsvarianten som «arisk» partimerke i 1920, da lederen Adolf Hitler gjorde det til hovedsymbol i den altomfattende nazipropagandaen. Hakekors ble også tysk nasjonalsymbol fra nazistene overtok makten i landet i 1933 og fram til naziregimet kollapset ved andre verdenskrigs slutt i Europa i mai 1945.
Etter krigen ønsket de allierte seiersmaktene å avnazifisere det tyske samfunnet, og i flere europeiske land er det fortsatt ulovlig å vise hakekors offentlig. Paragraf 86a i Tysklands straffelov forbyr «bruken av kjennetegn som er grunnlovsstridige eller tilhører terrororganisasjoner» når det ikke handler om «kunst,  vitenskap, forskning eller undervisning».
Historie og utbredelse
Som andre, enkle dekorelementer og tegn, har også hakekorset oppstått og blitt brukt i forskjellige kulturer uavhengig av hverandre. Hakekorset ble anvendt allerede i tidlig kobberalder i Elam i dagens Iran. I Europa opptrer det flere steder, blant annet i ettermykensk jernalder i Hellas og i båndkeramikk fra gamle kulturer ved Donau. Helt fra oldtiden har hakekorset vært brukt som kristent symbol, selv om det ikke har vært så vanlig. En finner det imidlertid blant annet i katakombene i Roma og i kirkeklokker i England, der det også opptrer heraldisk under navnet fylfot. Merket var heller ikke ukjent i Israel, der en har funnet det på en jødisk synagoge.
Tegnet har ellers vært svært utbredt i India og Øst-Asia, der hakekors fremdeles brukes som lykkebringende symbol. I buddhismen og i den tibetanske Bøn-religionen er det et svært betydningsfullt lykketegn, i hinduismen blir det knyttet til blant annet Vishnu og i jainismen står korsets armer for eksistensens fire plan. I Kina er det et lykketegn og talltegn for ti tusen, i Japan heraldisk emblem for flere adelsslekter. Ellers er det spredte funn av hakekorsfigurer i afrikansk kultur. Tegnet var nokså vanlig i Nord- og Syd-Amerika før Columbus, der det kunne bety hell og lykke.
Betydning
Hakekorsfiguren, som både er statisk og beveger seg rundt sentrum, har i perioder vært ansett som et symbol på sola, og også blitt kalt solhjul på samme måte som solkorset, men den særpregede formen har blitt tolket på svært mange måter og hatt et stort antall betydninger i religiøse og magiske sammenhenger. Hakekorset kan for eksempel symbolisere bevegelse og kretsløp i naturen, de fire himmelretningene, årstidene eller stjernenes rotasjon rundt polen. Tegnet kan også sees som en stilisert menneskeskikkelse med to armer og to bein eller to kryssende Z-formede lynkiler og tolkes ut fra det. Varianter med motsatte retninger på hakene, altså om figuren dreier mot høyre eller venstre, har blitt tolket som motsatte prinsipper på samme måte som yin og yang. De to formene kan også ha blitt brukt i ornamenter for å få frem et symmetrisk mønster. En misforståelse som noen ganger har blitt fremholdt, er at inderne brukte den ene formen av hakekorset som et tegn på liv og lykke, mens det den andre formen var et tegn på død og ulykke. Dette er feil. Derimot er noe slikt tilfelle med den baskiske lauburu, der den høyredreide formen gjerne tas som et tegn på liv, mens den venstredreide formen som et tegn på død og brukes på graver.
I nyere tid
I Vesten har hakekorset vært brukt som allment symbol for lykke og kjærlighet så seint som inn på begynnelsen av 1900-tallet, det er også et viktig symbol i Hinduismen, Buddhismen og generelt i Asia.
Hakekorset var blant annet logo for det danske bryggeriet Carlsberg fra 1881 til inn på 1930-tallet. Bryggeren Carl Jacobsen skal ha sett svastikakorset på en studiereise og ment at et slikt solhjul passet som varemerke for hans nystartede bryggeri Ny Carlsberg. Det ble også anvendt etter sammenslåinga med farens Gammel Carlsberg, blant annet på enkelte av bryggeriets øletiketter. Også den berømte elefantporten på Ny Carlsberg ble prydet av fire indiske elefanter og solhjul hugget i granitt. Svastikategnet var for øvrig symbol for den hinduistiske lykkeguden Ganesha, som tradisjonelt blir framstilt med elefanthode.
Finland tok hakekorset i utstrakt bruk som nasjonalsymbol rett etter uavhengigheten i 1917. Det inngår i flere finske ordenstegn, og dermed også i det finske presidentflagg, hvor Frihetskorset inngår. Finlands flyvåpen brukte hakekorset som nasjonalitetsmerke fra 1918 til 1944. Også Latvia brukte hakekorset som nasjonalitetsmerke på militærfly i mellomkrigstiden.
Fordi mange indianere var med i den amerikanske 45. infanteridivisjon, valgte divisjonen hakekorset som tradisjonelt indiansk lykkesymbol i sitt divisjonsmerke. Merket ble imidlertid skiftet ut i 1939 da det kunne forveksles med tyske soldater
Det baskiske korset, eller lauburu, er et tegn som ligner hakekorset. Triskele er også et symbol som kan ha et lignende mønster. Også i Japan tegnes symbolet tomoe ofte i lignende mønstre.
Fordi hakekorset er et så utbredt og positivt symbol i hinduismen og buddhismen, prøvde Sri Lanka i 1957 og India i 1977 å få innført et rødt hakekors som regionalt Røde Kors-symbol. Anmodningen ble imidlertid avslått.
Hakekors i norsk historie
Før nasjonalsosialistenes tid i 1930- og 40-årene var hakekorset et populært merke i Norge gjennom hundrevis av år. Det er kjent fra folkevansdringstid, blant annet på tekstiler og gjenstander fra Osebergfunnet fra 800-tallet. Det er blitt hevdet at hakekorset i tidlig middelalder skal ha vært symbol for guden Odin på samme måte som hammeren var symbol for Tor, og noen mener visstnok også at hakekorset kan ha symbolisert Tors stridsøks eller hammer «Mjølner», og representert ham som «luftens, tordenens og lynets gud.» En finner hakekorset i norske personsegl fra 1300-tallet og i norske bønders bumerker mange steder i landet fra 1500-tallet til ut på 1800-tallet. I bumerkene opptrer hakekorset i en lang rekke varianter: Hakene i hakekorset kan ha rette, skråstilte eller bøyde streker, hakekorset kan blant annet være vendt i forskjellige retninger, ha tilleggstreker, mangle streker og være midt inne i andre figurer. Det opptrer blant annet inngravert i metallsigneter, håndskrevet som signatur i dokumenter, skåret i tre og gjengitt på tekstiler i border og mønstre.
Det norske partiet Nasjonal Samling (NS) brukte ikke hakekorset, men den enklere, internasjonalt utbredte figuren hjulkors som de foretrakk å betegne «solkors». De brukte dette blant annet i partimerket og i flagg for hirden og andre partiorganisasjoner. Mikal Sylten, seinere NS-medlem, tok derimot i bruk hakekorset som emblem for sitt vesle, månedlige, antisemittiske tidsskrift Nationalt Tidsskrift allerede fra 1917. Også det danske søsterpartiet av NS brukte hakekorset, i flagg med «danske» farger, det vil si med hvitt hakekors på rød bunn. Ellers skal en av de første gangene det tyske hakekorsflagget ble heist i Norge på den tyske ambassaden, ha vært på flaggdagen for kronprinsesse Märthas fødselsdag i mars 1933.
Et bemerkelsesverdig unntak fra den generelle utrenskningen av hakekors i det offentlige rom etter andre verdenskrig kan sees i mønstret på smijernsporten i innkjørselen til det tidligere Oslo Lysverker på Solli plass i Oslo, fullført i 1931 etter tegninger av arkitektene Andreas Bjercke og Georg Eliassen. Lysverkene og deres arkitekter kan kanskje ha vært uvitende om, likegyldige til eller direkte ha hevet seg over at nasjonalsosialistene allerede hadde begynt å bruke symbolet som sitt eget. Bakgrunnen for å bruke hakekorset som ornament på portbladene var ellers at det i mellomkrigstiden var godt innarbeidet som et symbol for elektrisk kraft, kanskje på grunn av dets likhet med et turbinhjul. På svenske kart fra mellomkrigstiden var det innført som karttegn for vannkraftverk. Det ble også brukt som logo for det svenske elektrofirmaet ASEA frem til 1933.
Varianter av hakekors med bøyde armer inngår fortsatt i mange ornamenter og dekorasjoner, blant annet i smijernsportene på Vigelandsanlegget i Oslo. De to turbinene på Tryland kraftverk i Lindesnes kommune er prydet med hvert sitt hakekors. Også disse er fra mellomkrigstiden.
Per Kristiansen
Per Kristiansen (født 1948) er en norsk forfatter, frilansjournalist og tekstforfatter. Han har blant annet arbeidet som tekstforfatter i radioprogrammet Hallo i uken i NRK fra 1989 til 2009.
På 2000-tallet skrev Kristiansen fire satiriske romaner under pseudonymet «Anonym». Disse er trilogien Kongepudler (2006), Kinderegg-effekten (2007) og Klassekamerater, samt hans avsluttende bok, Mordet på Anonym (2011). Romanene har tatt for seg mer eller mindre aktuelle forhold innen politikk, næringsliv, kulturliv, medier, kommunikasjonsbransjen og kongehuset, og avdekket inngående kjennskap til mye av livet i maktens og kjendislivets innerste sirkler. Bøkene solgte godt og fikk bred medieomtale. Ikke minst skapte forfatterens anonymitet mye spekulasjoner. Tross iherdige forsøk klarte aldri norsk journaliststand å avdekke «Anonym»s identitet. Kristiansen stod fram som mannen bak pseudonymet «Anonym» på en pressekonferanse hos Kagge Forlag 24. mai 2011.
Kristiansen har bakgrunn fra ml-bevegelsen, og var på begynnelsen av 1970-tallet aktiv i SUF(m-l), der han hadde vervet som formann i lokallaget for Grefsen/Sinsen i Oslo. Han har også arbeidet som lærer.
Stranda skule
Stranda skule er en offentlig grunnskole i Øygarden kommune i Vestland fylke.
Skolen tar imot elever fra 1. til 7. trinn. Skolebygningene er dimensjonert for tilsammen 350 elever. Skolen ble tatt i bruk i 1984, men hadde en større utbygging i 2012–2013 for å kunne ta imot elever fra andre skoler som kommunen la ned.
MS «Nordvard»
MS «Nordvard» var et norsk lastefartøy, bygget i 1925 i Malmö ved Kockums Mekaniska Verkstads AB. Under andre verdenskrig seilte fartøyet først for Nortraship. Den 16. september 1940 ble «Nordvard» kapret av den tyske hjelpekrysseren «Pinguin» i Det indiske hav og ført til Tyskland.
Mot slutten av andre verdenskrig lå «Nordvard» ved Moss som depotfartøy for tyske ubåter. Under et alliert flyangrep 28. desember 1944 ble skipet senket, og vraket ligger fremdeles på 35 meters dyp utenfor Moss Aktiemøller, om lag 200 meter fra utløpet av Mosseelva. Under senkingen av skipet omkom minst 37 mennesker. I tillegg til olje inneholder vraket forskjellige typer ammunisjon, antakelig rundt 200 tonn. De allierte flyene slapp 126 tonn bomber mot skipet, og det antas at rundt 90 prosent gikk i fjorden og endel gikk ikke av og er der ennå. En eventuell heving av vraket er anslått til å koste rundt én milliard kroner.
I 2008 ble det tatt ut 422 tonn olje fra vraket. Til tross for tømmingen i 2008 er det tidvis oljelekkasjer fra vraket. Vraket har ikke blitt forsøkt fjernet, grunnet fare for eksplosjon fra ammunisjon om bord.
Utslippene fra vraket av «Nordvard» kom i august 2022 inn i en akuttfase, og slapp ut såpass at Moss kommune var nødt til å legge ut lenser rundt vraket for å samle opp oljesølet. I mars 2023 bestemte Kystverket at vraket skulle tømmes for gjenværende olje, arbeidet ble anslått til å koste 19 millioner og anslått til å være ferdig før sommeren 2023. Ved slutten av mai 2023 var arbeidet med å tømme vraket for olje avsluttet..
Tverrsum
Tverrsum til et naturlig tall er summen av sifrene i tallet. For eksempel er tverrsummen til 453 lik 4 + 5 + 3 = 12. Når tverrsummen til et tall inneholder flere siffer, kan man fortsette med å ta tverrsummen av resultatet til man har et ensifret tall. Dette tallet kalles den minste tverrsummen til tallet. Den minste tverrsummen til 453 er tverrsummen til 12, nemlig 1+2=3. Den minste tverrsummen kan også kalles den gjentatte tverrsummen eller den itererte tverrsummen. Noen ganger kalles tverrsummen til tallet for den største tverrsummen, for å skille det fra den minste tverrsummen.
Det er viktig å merke seg at tverrsummen her beregnes ut fra sifrene til tallet, når det er skrevet i titallssystemet. Tverrsummen til et tall skrevet i andre posisjonssystemer kan også defineres, men vil da gi et helt annet resultat.
Tverrsummen er i enkelte tilfeller nyttig å regne ut.
Tverrsummen kan også brukes til å sjekke om et regnestykke har blitt riktig utført. Hvis a ganget med b gir c som resultat, vil den minste tverrsummen av produktet av tverrsummen av a og b være lik den minste tverrsummen av c. Årsaken er at tverrsummene er kongruente med de opprinnelige tallene modulo 9, slik at modulær aritmetikk kan brukes. Dette var før regnemaskinenes tid viktig i bokføring, og er stadig i dag et viktig tema i skolematematikken.
Halmahera
Halmahera er en indonesisk øy. Den har et areal på 18,100 km² og er dermed den største av øyene i Molukkene og del av provinsen Maluku Utara.
Halmahera er bebodd av forskjellige malayiske folk og av alfurer. Øya har omkring 180 000 innbyggere, hvorav rundt 80 % er muslimer og 20 % kristne.
Den tynt befolkede øya var lenge dominert av Ternate og Tidore, to små øyer vest for Halmahera. På begge øyene hadde det utviklet seg sultanater, før portugiserne kom og før Det nederlandske ostindiske kompani i sin tur tok over herredømmet. Under annen verdenskrig var øya besatt av japanerne, som anla en base i Kaoe Bay.
I 1999 og 2000 var øya skueplass for blodige konflikter mellom muslimer og kristne, konflikter som hadde spredt seg fra naboøya Ambon.
Fylkesvei 5852
Fylkesveg 5852 går mellom Koperneset og Fiskå i Vanylven kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 2.
Trina Robbins
Trina Robbins (født 17. august 1938) er en amerikansk tegneserietegner, forfatter og historiker. Hun var en tidlig og innflytelsesrik deltager i de amerikanske undergrunnstegneseriene, og en av de få kvinnelige tegnerne i undergrunn da hun begynte. I henhold til sin egen nettside bor hun i San Francisco, elsker sine katter og årgangsklær.
Nikkeljern
Nikkeljern (NiFe) er en legering av nikkel og jern som ofte forekommer i metalliske meteoritter.
Quintanilla de Onsoña
Quintanilla de Onsoña er en by som ligger i provinsen Palencia i Spania.
Økonomi
Landbruk, turisme.
Trina Robbins
Karriere
Robbins ble et aktivt medlem av science fiction-fandommen på 1950-tallet, og hennes illustrasjoner ledsaget science fiction-fanziner som blant annet Habakkuk.
Hennes første tegneserier ble trykket i det alternative magasinet East Village Other. I 1970-tallet forlot hun New York til fordel for San Francisco hvor hun arbeidet i den feministiske undergrunnsbladet It Ain't Me, Babe. Hun etablerte deretter den første tegneseriebok som ble hetende It Ain't Me, Babe Comix. Hun ble økende grad involvert i å skape muligheter for og fremme kvinnelige tegneserietegnere gjennom blant annet prosjekter som tegneserieantologien Wimmen's Comix. Hun har skrevet flere bøker med fokus på kvinnelige tegneserietegnere og kvinner i tegneseriene.
Robbins arbeidet også på en adopsjon av Sax Rohmers Dope for Eclipse Comics og GoGirl sammen med tegneren Anne Timmons for Image Comics. På 1980-tallet var hun tegner på den kommersielle tegneserien Wonder Woman for en tid. Robbins designet den kvinnelige tegneseriefiguren Vampirellas kostyme for Forrest Ackerman og Jim Warren.
Fagprosa
I tillegg til sine tegneserier har Robbins skrevet en rekke fagbøker, inkludert flere historiebøker med hovedvekt på historien til kvinner i tegneserier.
Priser og anerkjennelse
Trina Robbins vant Prisen for særlig utmerkelse (Special Achievement Award) fra San Diego Comic Con i 1989 for hennes arbeid på tegneserien Strip AIDS U.S.A., en veldedighetsbok som hun skrev sammen Bill Sienkiewicz og Robert Triptow.