cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
«Great Michael»
Slutten på «Michael»
De fleste historikere har godtatt beretningen til den skotske historikeren George Buchanan (1506-1582) om at etter dette lot franskmennene skipet ligge og råtne i Brest. Den skotske historikeren Norman MacDougall antydet i 1991 at skipet under sitt nye franske navn kan ha deltatt i slaget ved Solent i 1545, det franske angrepet på England som førte til at «Mary Rose» sank.
Sven Engholm
Sven Torbjørn Engholm (født 25. april 1954) er en svensk oppdretter og hundekjører bosatt i Finnmark.
«Great Michael»
Slutten på «Michael»
Den populære historikeren Magnus Magnusson kommenterte at Jakob IV brukte rundt £100 000, en enorm sum i på denne tiden, i å bygge og utruste en skotsk flåte i et våpenkappløp med England. «Hvor mye godt slike iøynefallende utgifter på en krigsflåte gjorde for Skottland kan diskuteres; men det bidro til å forsterke den skotske kronens prestisje på den internasjonale scenen.»
Sven Engholm
Engholm kom fra Sverige til Karasjok i 1980 for å leve av og for polarlivet. Han eier og driver kennel og oppdrett av husky i tillegg til utleie av hytter og arrangør av opplevelsesturer.
Sven Engholm er 11 ganger vinner av Finnmarksløpet og blant de ti beste i Iditarod. Han har ledet flere ekspedisjoner til Spitsbergen, Grønland og Sibir.
Maximiliano Bajter
Maximiliano Bajter (født 1. mars 1986 i Montevideo) er en fotballspiller. Bajter er født og oppvokst i Uruguay, og har blant annet spilt for storklubben Peñarol.
Roe mot Wade
Roe mot Wade (engelsk: Roe v. Wade) er en domsavsigelse fra USAs høyesterett den 22. januar 1973 som i praksis legaliserte abort i hele USA. Domsslutningen gjaldt en ankesak fra Texas hvor en angivelig voldtatt kvinne – Jane Roe (anonymisert navn for Norma L. McCorvey) – gikk til rettssak i delstaten fordi hun var nektet abort. Statsadvokat var Henry Wade, som tapte sin første sak gjennom Roe mot Wade. Den 24. juni 2022 avsa USAs høyesterett en dom (i saken Dobbs v. Jackson Women's Health Organization) som fører til at det står de enkelte delstatene fritt å vedta egne lover på området; i praksis kan dette betegnes som en «opphevelse» av den opprinnelige avgjørelsen.
Innholdet og resultatet av Roe mot Wade
Domsslutningen etablerte den grunnlovstolkning at fri abort er en følge av en rett til privatliv som domstolens flertall fant belagt i Fjortende tillegg til den amerikanske grunnlov. Etter levedyktighet er abort kun tillatt for kvinnens helse, men definert så vid at abort er tilgjengelig inntil fødselen, uansett årsak.
Ordlyden i en «søstersak» definerer helse som: Domsslutningen underkjente lovverk eller domsslutninger på delstatsnivå der hvor disse kriminaliserte abort. Da dommen ble rettskraftig hadde bare et fåtall amerikanske delstater innført rett til abort, og dommen førte til at de øvrige delstatene måtte justere sin lovgivning.
Dommen var ikke enstemmig; to av de ni høyesterettsdommerne stemte i mot. Dommen ble ført i pennen av dommer Harry Blackmun, og støttet av ham og William Brennan, Thurgood Marshall og Lewis Powell. Avvikende, men ikke dissenterende stemmegivning ble avgitt av Warren Burger, William Douglas og Potter Stewart. Mindretallet som stemte imot var Byron White og William Rehnquist.
Roe mot Wade er en av de mest omdiskuterte domsslutninger i amerikansk rettshistorie. For liberale og feministiske grupper ble den ansett som et stort gjennombrudd og avgjørende fremskritt. Konservative grupper organiserte seg derimot for å bekjempe dommen, blant annet på prinsipielt grunnlag, men også på grunnlag av det de så på som en urimelig juridisk innblanding i delstatenes selvstendige lovgivningsmyndighet. Amerikansk politikk fikk aksentuert en ny dominerende skillelinje, mellom dem som identifiserte seg som pro-choice (for rett til selvbestemt abort) og på den annen side dem som kaller seg pro-life (mot abort).
På fagjuridisk område førte Roe mot Wade til en ny diskusjon om den amerikanske høyesteretts rolle som fortolker av grunnloven.
1980-årene
Undersøkelser foretatt av Gallup gjennom 1980-tallet viste at andelen amerikanere som mente at abort burde være lovlig lå på mellom 21 og 29 %, mens andelen som mente den bare burde være lovlig under visse omstendigheter lå på mellom 50 og 58 %. Undersøkelsene viste videre at andelen som var imot abort under en hver omstendighet lå på mellom 2 og 5 %.
En annen Gallup-undersøkelse fra 1989 viste at 31 % mente at høyesterettsdommen fra 1973 burde forkastes, mens 58 % mente den burde bestå.
2017
En undersøkelse foretatt av Pew Research Center i 2017 viste at 57 % av amerikanerne mente at abort burde være lovlig, mens 40 % mente det burde være ulovlig i de fleste tilfeller. Tilsvarende undersøkelser har blitt foretatt nesten årlig av Pew siden 1995 og viser små endringer i holdningene.
Undersøkelsen fra 2017 viste videre at det var i gruppen ikke-religiøse hvor man fant den største andelen som støttet fri abort (80 %). Støtten var også forholdsvis stor hos de som definerer seg som hvite protestantiske kristne (67 %), mens motstanden var klart størst hos den gruppen som definerte seg som hvite evangeliske kristne. Her var 70 % imot fri abort.
Når det gjelder politisk tilhørighet viste undersøkelsen at retten til fri abort hadde flest tilhengere hos dem som identifiserte seg som demokrater (75 %) og minst hos dem som identifiserte seg som republikanere (36 %). Støtten var på 60 % hos dem som definerte seg som politisk uavhengige.
Undersøkelsen viste at det var forholdsvis liten forskjell mellom kjønnene. 59 % av kvinnene støttet fri abort, mens andelen støtte fra menn var på 55 %.
Mercury-Redstone 4
Mercury-Redstone 4 var en bemannet romferd i NASA sitt Mercury-program. Det var den andre bemannede amerikanske romferden. Mercury-Redstone 4 ble skutt opp med en Redstone-rakett fra Launch Complex 5 (LC-5) på Cape Canaveral i Florida. Romskipet gjennomførte en suborbital ferd, med astronaut Virgil I. Grissom ombord. Ferden varte mindre enn 16 minutter og oppnådde en høyde på litt over 190 km.
Roe mot Wade
2017
Videre viste undersøkelsen at svarte hadde den største andelen tilhengere (62 %), tett fulgt av hvite (58 %), mens den latinske gruppen var delt på midten.
Mercury-Redstone 4
Mannskap
Backupmannskap
Høydepunkter fra ferden
Mercury-Redstone 4-ferden var planlagt som en reprise av Mercury-Redstone 3. En skulle nå en apogeum (maks høyde) av 187 km, med en planlagt reiselengde på 481 km. Grissom skulle oppleve 6,33 G ved oppskyting og 10,96 G ved landing.
Roe mot Wade
2017
Undersøkelsen viste også at en betydelig større andel av de med høy utdannelse var for fri abort (69 %), mens de med fullført High School var delt på midten.
Mercury-Redstone 4
Høydepunkter fra ferden
Oppskytingen var planlagt til 16. juli. Skydekket var imidlertid for tett, og oppskytingen ble utsatt to dager. Men NASA opplevde nok en utsettelse på grunn av dårlig vær. Ved begge anledningene hadde Grissom ikke gått om bord i romskipet. 19. juli var Grissom det, da oppskytingen ble avlyst bare 10 minutt og 30 sekunder før tiden.
Om morgenen 21. juli 1961 gikk så Grissom ombord kl 08:58 UTC, og luken ble satt på plass. 45 minutter før oppskyting oppdaget en tekniker på rampen at en av boltene som festet luken var ute av stilling. Det ble en 30 minutters pause i nedtellingen og McDonnell- og NASA-ingeniører bestemte at de 69 gjenværende boltene ville være nok til å holde luken på plass. Bolten som var ute av stilling ble aldri skiftet ut eller reparert.
Liberty Bell ble skutt opp 12:20:36 UTC, 21. juli 1961.
Grissom innrømmet senere at at han ble litt redd ved oppskyting, men la til at han snart fikk selvtillit da akselerasjonen økte. Han hørte motoren til raketten, men trodde at oppskytingsklokken hadde startet sent. Som Shepard ble han overrasket over hvor greit oppskytingen gikk, men han merket snart gradvis verre vibrasjoner.
Da rotasjonen av romskipet var unnagjort kunne han ta manuell kontroll. En konstant trang til å se ut av vinduet gjorde konsentrasjonen på å kontrollere kapselen vanskelig. Grissom fortalte Shepard i kontrollsenteret at panoramaet av Jordens horisont var fascinerende.
Landing og tap av Liberty Bell
Det var ingen problemer forbundet med å avfyre landingsrakettene eller selve landingen. Nedslaget i sjøen var mildere enn Grissom hadde forventet, selv om Liberty Bell lente kraftig over til den venstre siden. Grissom trodde at kapselen lå opp ned. Den snudde seg gradvis, og da vinduet kom over vann, løsnet Grissom fallskjermene og aktiverte en nødhjelps-bryter. Liberty Bell så vanntett ut, men bevegde seg kraftig i bølgene.
Da helikoptrene som skulle plukke opp Liberty Bell nærmet seg, kontaktet piloten Grissom for å høre om han var klar for å bli hentet. Grissom svarte at de skulle vente 5 minutter mens han skrev ned data fra cockpit. Han brukte en blyant for å skrive, men dette var vanskelig med de tykke hanskene på drakten. Etter å ha logget dataene ba Grissom helikopteret om å nærme seg for å plukke opp ham og kapselen. Grissom fortalte at han lå stille i setet da luken plutselig sprang løs fra kapselen. Liberty Bell tok inn vann og begynte å synke.
Grissom klarte å ta seg ut av den synkende romkampselen, og svømte vekk. Helikopteret forsøkte å løfte Liberty Bell opp av vannet, men klarte det ikke. Libery Bell ble kuttet løs og sank i havet på en dybde av 4-5 km.
Lajia
Landsbyen Lajia (kinesisk: 喇家, pinyin: Lǎjiā) i storkommunen Guanting er et arkeologisk funnsted nordvest i Qinghai-provinsen i Kina.
Mercury-Redstone 4
Landing og tap av Liberty Bell
Grissom ble senere gitt hovedskylden for at luken sprengte seg løs, selv om han hele tiden hevdet at den gjorde dette uten at han gjorde noe aktivt. Grissom ble ikke invitert til Det hvite hus etter sin romferd, slik Shepard ble.
Lincolnmonumentet
«Lincolnmonumentet» (på engelsk Lincoln Memorial) er et nasjonalmonument i Washington, D.C. i USA oppført 1915–1922 til minne om Abraham Lincoln (1809-1865), som var USAs 16. president (1861–1865). Monumentet er utformet som et dorisk marmortempel med en kjempestatue av presidenten. Det er plassert på National Mall, et grøntområde som strekker seg fra Det hvite hus i nord ned via Washingtonmonumentet til Jefferson Memorial ved Potomac River. Monumentet ble designet av arkitekten Henry Bacon og marmorstatuen laget av billedhoggeren Daniel Chester French.
Mercury-Redstone 4
Redningen av Liberty Bell
20. juli 1999, på 30-årsdagen for Apollo 11 sin månelanding, og en dag før 38-årsdagen til Mercury-Redstone 4 ble Liberty Bell funnet på havbunnen av et team ledet av Curt Newton og finansiert av Discovery Channel og Oceaneering International, Inc. Teamet var i stand til å løfte romkapselen opp fra sjøbunnen og opp til et redningsskip. Kapselen ble funnet etter 14 års leting av Newport og hans team. Det lå på 4,5 km dyp, 550 km sørøst for Cape Canaveral og var i overraskende god tilstand.
Lajia
Laija var en del av Qijiakulturen (2400 f.Kr. – 1900 f.Kr.), altså tidlig bronsealder. Landsbyen ble oppdaget i år 2000, og dekker et område på ca. 200.000 m². Arkeologer mener at landsbyen ble forlatt da den ble rammet av et jordskjelv og en påfølgende oversvømmelse.
Mercury-Redstone 4
Redningen av Liberty Bell
«The Kansas Cosmosphere and Space Center» tok fra hverandre og renset kapselen, og sendte den på en tur rundt om i USA helt frem til 15. september 2006. Etter dette ble den returnert til Cosmosphere der den står i permanent utstilling.
Lajia
Her ble det også oppdaget en klangstein (91 x 61 x 4 cm) (Huang He qing wang, 黄河磬王), og den gjelder som landets største.
Lajia-funnstedet står oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Fylkesvei 5406
Fylkesveg 5406 går mellom Storevikja og Kallestadsund i Vaksdal kommune.
Kallestadsundet bru ble åpnet i 1985, og var den første fastlandsforbindelsen til Osterøya. Brua ga imidlertid veiforbindelse bare til den delen av øya som ligger i Vaksdal kommune, siden det ikke er bygd noen vei mellom denne delen og den sørvestlige delen av øya, som utgjør Osterøy kommune. Osterøy kommune fikk fastlandsforbindelse først i 1997, da Osterøybrua sto ferdig.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 341 (Hordaland).
Tveitvatnet (Drangedal)
Tveitvatnet er et vann i Kjosen, øst i Drangedal kommune i Telemark. Hovedtilløpene kommer fra Nakksjøområdet via Nakksjøelva og Glitsjøen, og fra Singusdalområdet via Storelva, Åkrevatnet og Nosvatnet. Uløpet går via Solbergelva ned til øvre Toke, ved Prestestranda.
Systemet er en del av Kragerøvassdraget.
Den norske Eterfabrikk
Den norske Eterfabrikk (DnE) er et farmasøytisk og kjemisk selskap som utvikler, produserer og markedsfører medisiner, kosmetikk og kjemikalier.
DnE holder til i Eterveien på Bogerud i Oslo.
Egeisk nakenfingergekko
Egeisk nakenfingergekko er en av de fire gekkoartene som finnes i det europeiske middelhavsområdet.
Grenada under Sommer-OL 1988
Grenada under Sommer-OL 1988. Seks sportsutøvere, fire menn og to kvinner fra Grenada deltok i to sporter, friidrett og boksing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Det var andre gangen Grenada deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Egeisk nakenfingergekko
Den blir opptil 10 cm lang inkludert halen. Tærne har ikke festeskiver, men har en karakteristisk knekk. Fargen varierer mye, men ryggen er som regel grå eller gråbrun med mørke V-formede tverrbånd. Buken er ofte gul eller oransje. Arten er ganske variabel, og er delt i minst 26 underarter. En artikkel fra 2018 foreslår å splitte Mediodactylus kotschyi i fem arter.
Leveområdene er som regel tørre med steiner og fjell i dagen. Den finnes på steiner i buskvegetasjon (phrygana), og på steinmurer, bygninger og fjellskrenter. Arten går sjelden inn i hus, men lever som regel nær bebyggelse i nordlige deler av utbredelsesområdet. I Israel og Jordan er den bare funnet på trestammer.
Egeisk nakenfingergekko er som regel nattaktiv, men kan også påtreffes på dagtid i de kjøligere årstidene. Arten kan være tallrik der den finnes, og lever ofte sammen med firfisler. I paringstiden lokker hanner og hunner på hverandre med gjentatte skrik. Etter paringen legger hunnen to egg under steiner eller i fjellsprekker. Ungene klekkes etter 11–18 uker, og blir kjønnsmodne etter to–tre år.
Arten er utbredt i Italia (Puglia og Basilicata), kyststrøkene i Albania, Kosovo (Prizren), Nord-Makedonia, Hellas inkludert Kreta og andre øyer, sørlige og østlige Bulgaria, Ukraina (bare sørlige Krim), det meste av Tyrkia, Kypros, Syria, Libanon, nordlige og sentrale deler av Israel og nordvestre Jordan. Egeisk nakenfingergekko finnes kanskje også i nordlige Irak og mer tvilsomt i nordvestre Iran ved Urmiasjøen. I Ungarn er arten innført av mennesker på to steder.
I litteraturen opptrer egeisk nakenfingergekko med mange vitenskapelige navn. Steindachner beskrev den som Gymnodactylus kotschyi, men arten er senere også blitt plassert i slektene Cyrtodactylus og Tenuidactylys. Det er nå enighet om at den tilhører gruppen Mediodactylus, men mange mener at denne gruppen står så nær Cyrtopodion at den bare kan regnes som en underslekt. Det vitenskapelige navnet blir i tilfelle Cyrtopodion kotschyi.
Inna (navn)
Inna er et kvinnenavn med flere opprinnelser. Det kan være:
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Fylkesvei 3238
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 881 (Vestfold).
Ut av Eden
Ut av Eden (engelsk Out of Eden) er en bok om menneskenes historie etter at de forlot Afrika. Boka er skrevet av Stephen Oppenheimer og ble utgitt i London i 2003. Den er utgitt i USA med tittelen The Real Eve (Den virkelige Eva) i 2004.
Boka baserer seg i stor grad på genetikk, som støttes opp med vurderinger basert på naturhistoriske undersøkelser og tolkninger, språkvitenskap og arkeologiske funn. Det er særlig mitokondrielt DNA som drøftes, men konklusjonene underbygges også av undersøkelser av Y-kromosomer.
Boka bygger på Discovery Channel-dokumentarfilmen The Real Eve fra 2002.
Boka beskriver Oppenheimers forsøk på å fortolke en del hovedpunkter i menneskenes historie. Andre forskere har andre forslag til hvordan utviklingen har vært, så dette temaet vil være gjenstand for vitenskapelige diskusjoner i mange år før en eventuelt oppnår noe som likner på konsensus.
Nedenfor gjengis en del hovedpunkter slik Oppenheimer ser utviklingen av menneskenes utbredelse utenfor Afrika.
Se også artikkelen Tidlige menneskelige folkevandringer.
Forhistorien
Boka starter med at det i Afrika for 100-200 000 år siden levde flere moderne mennesker med ulike grupper av mitokondrielle DNA og Y-kromosomer spredd over kontinentet.
Mennesker hadde en utvandring ut av Afrika til Levanten i en gunstig klimatisk periode for omkring 125 000 år siden, men døde ut da klimaet endret seg igjen for om lag 90 000 år siden.
Utvandringen fra Afrika til Jemen
For om lag 85 000 år siden var det istid på jorda. Isbreene bandt opp store mengder vann og vannstanden var ca 100m lavere enn i dag. Stredet ble da svært lite, og mennesker har krysset stredet over til Jemen. Hele Nord-Afrika var sammen med Midtøsten ørken, og uframkommelig for mennesker.
Når mange mennesker med haplogruppe M i dag finnes i Nordøst-Afrika mener Oppenheimer at det var tilbakeflytting fra Midtøsten og tilbake til Afrika på et langt senere tidspunkt.
Strandlofferne
Når en først hadde krysset stredet var veien åpen langs kysten til resten av Asia, Australia og Amerika. Ifølge Oppenehimer "spiste" noen grupper seg framover av mat langs strendene, mens andre slo seg ned der det var rikelig med sjømat. Utvandrerne har trolig hatt utseende som likner på dagens østafrikanere.
Det er gjort funn av moderne mennesker flere steder i Sentral-Asia som er eldre enn et kraftig vulkanutbrudd fra Tobavulkanen på Sumatra for 74 000 år siden. Funnene lå under asken, og en har da en sikker minimumsdatering på hvor langt menneskene var kommet før vulkanutbruddet. Noen steder er det likevel ikke åpenbart om det var moderne mennesker eller andre menneskearter som brukte redskapene.
Bosetningen i Sentral-Asia og Sørøst-Asia
Fra Jemen har en etter hvert flyttet langs kysten til dagens Iran, og så østover til Pakistan og India og videre til Sørøst-Asia. Persiabukta var på denne tiden fastland, slik at en ikke trengte å dra til dagens Irak.
De fleste øyene vest for Bali i Indonesia var koblet sammen til et stort fastland på grunn av lav vannstand. De fleste menneskene har på denne tiden bodd på kyststripen fra Jemen til Sørøst-Asia, som nå er langt under havflaten.
En har arkeologiske funn etter moderne mennesker som er under vulkanasken fra Tobavulkanen (74.000 år siden) i India, Sørøst-Asia og Papua Ny-Guinea.
Bosetningen i Kina og Sibir
Ved lavere vannstand var det stort område i Øst-Asia som var landfast. Japan er nå en øy, men var lenge en del av fastlandet. Sibir og Alaska var forbundet med hverandre.
Steppene i Kina og Sibir var godt jaktterreng i mange tusen år. I den siste istiden ble deler av steppene omdannet til ørken. Folk fra steppene trakk mot kystene, og noen nordover mot Alaska. I Sør-Kina er de eldste funnene etter mennesker for 69 000 år siden. Noen av de eldste funnene etter mennesker i Sibir er ved Bajkalsjøen, for omkring 40 000 år siden.
Ved gjenerobringen av steppene etter at istidene fra ca 13 000 år siden var det menneskegrupper med mongolske trekk som ble de dominerende i området. Hvorfor denne gruppen ble den dominerende viser Oppenheimer til at det er mange teorier om. Oppenheimer mente at de kom fra Sørøst-Asia og flyttet nordover.
Bosetningen av Australia
Når havnivået siden økte ble Australia isolert, og befolkningen utviklet seg uavhengig av Sørøst-Asia.
Bosettingen av Europa
Klimaet ble bedre for om lag 50 000 år siden, noe som gjorde ferdsel mulig fra Persiabukta til Europa. Havnivået var steget kraftig. Persiabukta var igjen en bukt, og mennesker bosatte seg i de fruktbare dalene i Irak.
Fra Irak har mennesker dratt til Kaukasus og Lilleasia, og derfra inn i Europa. De første spor etter mennesker i Europa er om lag 47 000 år gamle. En gruppe har også dratt til Levanten.
I Europa har menneskene møtte menneskearten neandertalere, som de etter hvert ukonkurrerte, og døde ut for om lag 27 000 år siden. Oppenheimer mener at det i Europa foregikk en stor forbedring av steinredskaper og våpen i forhold til det andre mennesker og det neandertalere brukte på denne tiden, og at disse innovasjonen var en viktig grunn til at neandertalerne forsvant.
I siste istid (10 000 – 19 000 år siden) har menneskene søkt tilflukt i Sør-Europa og Øst-Europa, før de igjen dro nordover etter istiden. Hovedgruppene bodde i Spania, Rivieraen, Italia, Balkan og Ukraina. Sju ulike mitokondriegrupper overlevde i Europa på denne tiden.
Bosetningen av Amerika
Oppenheimer argumenterer i hovedsakelig ut fra genetiske studier at Amerika ble bosatt i flere bølger via Alaska for mer enn 22 000 år siden. Oppenheimer viser til området omkring Bajkalsjøen, Sør-Kina og Japan som de mest sannsynlige hjemlandene for gruppene. Ved istidens maksimum (19 000 – 13 000 år siden) var muligheten for å komme til Amerika fra Sibir borte. Innbyggerne har søkt tilflukt i hovedsak i Sør-Amerika. Når istiden ble slutt har de igjen flyttet nordover og bosatt seg i Nord-Amerika.
Bosettingen i Nord-Afrika
Fra Spania har mennesker krysset stredet ved Gibraltar, og bosatt seg i Marokko.
Fra Levanten har en bosatt seg nord i dagens Egypt.
Fra bosetningene i Marokko og Egypt mener så Oppenheimer at resten av Nord-Afrika ble befolket.
Å (Meldal)
Å er det sydligste tettstedet i Orkland kommune i Trøndelag. (321 innbyggere i 1996, færre enn 200 siden 2004). Stedet ligger ved elva Orkla, to kilometer fra kommunegrensa til Orklands nabokommune i syd, Rennebu.
Det er seks steder i Norge og et sted i Sverige som heter Å, som også er verdens korteste stedsnavn. Den nå avdøde mannen Jo Aa (født 1914, død 1999) bodde på Å, og hadde Norges korteste navn.
Tunø
Tunø, dansk øy ytterst i Århus Bugt i Odder kommune. Øyen ligger 8 km utenfør Øst-Jylland i Region Midtjylland, og er bare 4 km lang. Den har et areal på 3,52 km², og 115 innbyggere. Tunø skole har i 2007 kun 2 elever og 1 lærer.
Tunø er bilfri og har bare ett tettsted – Tunø. Øyen er et skattet utfartssted for dansker. Det er gode badestrender langs kysten i nordøst. Byens kirke er enestående ved at den har fyrlykt i toppen og kro i kjelleren.
I havnen Tunø i øst er landskapet flatt med blanding av skog og jordbruksmark. Herfra hever øyen seg og har høye klipper av kalkstein mot sjøen helt i vest. Her er det installert to store vindmøller for lokal kraftproduksjon.
Øyen er mest kjent for Tunø-Festivalen, en jazz- og folkemusikkfestival som hadde 20-årsjubileum i 2006. Her ligger også Socialistisk Folkepartis kurssted hvor det nordiske Tunøseminaret arrangeres hver sommer.
Børge Gellein Blikeng
Børge Gellein Blikeng (født 17. august 1987) er en tidligere norsk skihopper fra Namsos. Blikeng hoppet for Namsos hopp og Trønderhopp. 12. mars 2009 gjorde han det første stående hoppet på over 220 meter på norsk jord. Hoppet på 220,5 meter skjedde da prøvehoppere testet bakken to dager før verdenscuprennet i Vikersund, men siden bakkerekorder kun kan settes under offisielle renn er hoppet ikke gyldig som bakkerekord i Vikersund.
Dick Kaysø
Dick Kaysø (født 13. februar 1947) er en dansk skuespiller.
Michel Roux
Michel Roux (født 19. april 1941 i Charolles i Saône-et-Loire i Frankrike, død 12. mars 2020 i Bray i Berkshire i Storbritannia) var en franskfødt kokk og restauranteier virksom i Storbritannia.
Bakgrunn
Roux ble født i departementet Saône-et-Loire, der familien bodde i et rom over bestefarens charcuterie (en delikatesseforretnings spesialisert på kjøttprodukter). Han flyttet til Paris med foreldrene etter den andre verdenskrig. Der etablerte de en delikatessebutikk.
Karriere
I en alder av 14 år begynte Roux som konditor. Senere fulgte han i sin eldre bror Alberts fotspor for å begynne som kokk. I 1967 åpnet brødrene sin første restaurant i London, Le Gavroche. Til åpningen kom celebriteter som Charlie Chaplin og Ava Gardner. Den påfølgende uken lot Chaplin seg kjøre tvers over byen slik at han skulle kunne innta sine måltider der. La Gavroche ble den første restauranten i Storbritannia som fikk én, to og deretter tre Michelin-stjerner.
I 1972 åpnet brødrene restauranten Waterside Inn i Bray i Berkshire.
Roux ble tildelt utmerkelsen Meilleur Ouvrier de France i 1976 og i 2002 ble brødrene utnevnt til offiserer av Order of the British Empire. De mottok også Award of Excellence fra The International Center i New York. I en undersøkelse i 2003 ble Michel og hans bror Albert kåret til de mest innflytelsesrike kokkene i Storbritannia.
Roux døde i sitt hjem i Bray 12. mars 2020 etter lengre tids sykdom.
W nasjonalpark
W nasjonalpark er en stor nasjonalpark i Niger, Benin og Burkina Faso. Parken ligger rundt en meander i Nigerfloden som er formet som bokstaven W.
Nasjonalparken ble vedtatt opprettet i 1954, og omfatter 10 000 km². Nasjonalparken er stort sett uten fast bosetning, men fulanier, som er nomader, flytter sine dyreflokker gjennom parken.
Parkens område i Niger ble i 1996 erklært som verdensarvområde. Burkina Faso nominerte sin del av parken til verdensarvstatus i 2004 og Benin fulgte etter. Verdensarvområdet ble utvidet av UNESCO i 2017 under det nye navnet W-Arly-Pendjari, hvor også Arly nasjonalpark og Pendjari nasjonalpark inngår.
Parken ligger mellom 180 og 338 moh., og tilhører klimatisk sett det tørre Sahelbeltet. Det faller mellom 500 og 800 mm årlig nedbør, det meste under sommermonsunen.
Verneverdiene i parken er begrunnet med at landskapet viser resultatene av en langvarig interaktiv samvirkning mellom natur og mennesker. Parken er Vest-Afrikas viktigste habitat for ville hovdyr. Parken er også et Ramsarområde, på grunn av våtmarksområdenes betydning som fuglehabitat. Parken er omgitt av en rekke andre fredede landskapsområder, noe som øker områdets biologiske betydning for de berørte artene, og områdets verneverdi.
Fauna
Nasjonalparken är kjent for sine pattedyr, blant annet jordsvin, bavianer, kafferbøffel (Syncerus caffer), caracal, gepard, elefant, flodhest, leopard, løve, serval og vortesvin.
Korbinian av Freising
Liv og virke
Han ble født i Châtres nær Melun i Frankrike, ifølge biografen Arbeo. Biografien ble skrevet allerede ca. 770, hvilket vil si at den er blant de mer pålitelige helgenbiografier fra tidlig middelalder. Han fikk først navner Waldegiso etter sin far, men da faren døde kort tid etter guttens fødsel endret moren, Corbiniana, navnet til Corbinianus etter seg selv. Moren var keltisk, og noen kilder sier at Korbinian ble født på De britiske øyer, men det er ingen grunn til å tro at dette medfører riktighet.
Moren døde da han var omkring 22 år gammel, og han ble da inkluser i et kapell i Châtres. Inkluserne var munker som frivillig lot seg innemure i små celler, med bare en liten åpning til å sende inn mat og drikke og kommunisere gjennom. Slik levde han de neste 14 årene, og han ble kjent for de gode råd han ga. Flere mirakler ble tilskrevet hans forbønn. Det ble etterhvert for mye oppmerksomhet omkring ham, og han valgte å reise til Roma, hvor ingen kjente ham.
Ifølge legenden ble eselet hans drept av en bjørn i Brennerpasset. Han tvang da bjørnen til å bære oppakningen hele veien til Roma. Han mistet også sine to hester, som ble stjålet av adelsmenn, en i Trento og en i Pavia. Den første adelsmannen døde kort tid etter, og den andre mistet 42 hester i elefantiasis. Ankomsten til Roma, med en bjørn som pakkdyr, vakte så stor oppmerksomhet at han ble mottatt av paven.
Hans status da han kom til Roma er uklar. Han kan ha vært ordensbror, prest eller biskop. Antagelig ble han bispeviet under sitt andre besøk i Roma, av paven, og sendt som misjonbiskop til Bayern. Det var i så fall pave Gregor II som bispeviet ham.
Omtrent samtidig med dette hadde hertug Grimoald av Bayern bedt om å få grunnlegge et bispedømme for å kunne kristne landet sitt. Korbinian ble satt under hertugens beskyttelse, og begynte et intenst misjonsarbeid. Han grunnla en liten kirke i Freising, som siden vokste til benediktinerklosteret Weihenstephan. Bispedømmet, som nå er München og Freising erkebispedømme, ble opprettet ca. 723 (muligens allerede før 720) i sin embryoniske form; først i 739 fikk det klart definerte grenser da Bonifatius organiserte de kirkelige jurisdiksjonene i området.
Det oppsto raskt problemer mellom Korbinian og Grimoald, ettersom hertugen hadde giftet seg med sin brors enke, Biltrudis. Korbinian krevde at de gikk fra hverandre, noe hertugen tilslutt gikk med på. Biltrudis var svært misfornøyd med dette, og skjelte stadig ut Korbinian. Hun skal også ha konspirert for å få ham myrdet.
Den 8. august et år mellom 720 og 730 av hjertesykdom. Han skal ha vært 50 år gammel, hvilket vil si at året var 725 eller 726, men opplysninger om alder i kilder fra denne tiden er normalt usikre. Han ble etter eget ønske gravlagt ved siden av Valentin av Raetia i Zenoburg. 20. november 765 ble hans jordiske levninger flyttet til Freising. Det var has biograf, som nå var blitt biskop av Freising, som sto for dette. Det nåværende helgenskrinet ble laget i 1863.
Alfred Bengsch
Han deltok under Annet Vatikankonsil 1962–1965. I 1967 ble han kreert til kardinal av pave Paul VI.
Korbinian av Freising
Liv og virke
Minnedagen feires 8. september. I München og Freising erkebispedømme feires han også på translasjonsdagen 20. november.
Alfred Bengsch
Bakgrunn
Alfred Bengsch ble født i Berlin-Schöneberg. Han var eldre bror til Hubert Bengsch og onkel til skuespilleren Hubertus Bengsch. Fra 1926 til 1950 bodde han med foreldrene i en leiegård i Tempelhofer Weg 26.
Etter gymnasiet 1940/41 studerte Bengsch katolsk teologi i Fulda. I 1941 ble han soldat i Wehrmacht og var 1944–1946 i amerikansk krigsfangenskap. Fra 1946 til 1950 fortsatte han rteologistudiet i Kloster Neuzelle.
Prest
Han ble presteviet 2. april 1950 presteviet av Berlins biskop, kardinal Konrad Graf von Preysing. Til 1954 var han kaplan i Berlin. Til 1956 studerte Bengsch i München og Erfurt provoverte som Dr. theol. Fra 1957 til 1959 var han dosent for dogmatikk og homiletikk i Neuzelle. I 1959 ble hqn regens for presteseminaret i Erfurt.
Biskop
Den 2. mai 1959 utnevnte pave Johannes XXIII ham til titularbiskop av Tubia og hjelpebiskop i Berlin med sete i Øst-Berlin. Han ble bispeviet av kardinal Julius Döpfner den 11. juni samme årt; medkonsekrerende var biskopene Friedrich Maria Rintelen (hjelpebiskop i Magdeburg) og biskop Otto Spülbeck av Dresden.
I 1961 etterfulgte Bengsch kardinal Döpfner dom biskop av Berlin, og i 1962 gav pave Johannes XXIII ham personlig tittel som erkebiskop. Fra 1962 til 1965 deltok han på annet Vatikankonsil i Roma.
Kardinal
Han deltok ved konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og ved konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Røstlandet naturreservat
Røstlandet naturreservat ligger på øya Røstlandet i Røst kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 920 dekar, hvorav 250 dekar landareal. Området er vernet for å bevare et viktig våtmarksområde med naturlig tilhørende vegetasjon og dyreliv, særlig på grunn av områdets betydning som trekk- og hekkelokalitet for våtmarksfugler, samt det rike og spesielle plantelivet.
Skanör med Falsterbo
Skanör med Falsterbo er en by i Vellinge kommune i Skåne län i Skåne i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 6 937 innbyggere.
Skanör og Falsterbo er to tvillingbyer som er vokst sammen. Frem til 1754 var det to byer. Byene er kjente for attraksjoner som Falsterbohus, Skanør borg og ikke minst Skånemarkedet i middelalderen, fra den gang Skåne var en del av Danmark.
Barnedag
Barnedag eller barnemesse (av lat. Innocentum festum martyris) feires den 28. desember og er en merkedag på den norske primstaven til minne om barna som Herodes lot drepe i Betlehem for å komme Jesubarnet til livs. Primstavmerket et lite kors eller (av og til) et sverd.
Dagen er også en festdag for barna, som kunne gå på besøk til hverandre og ha det moro på de voksnes bekostning. Ifølge norsk folketradisjon vil været på denne dagen avspeile vært kommende sommer. Barnedagen hørte også ifølge folketradisjonen med til årets «uheldige dager», dager da man ikke måtte foreta seg noe viktig. Barnedagen, som ikke må forveksles med FNs barnedag, er trolig opphavet til våre tiders juletrefesttradisjoner.
Andre betydninger
I Norge blir Den internasjonale barnedagen markert første mandag i oktober, mens FN feirer dagen 20. november. Barnas dag er kallenavn på ulike temadager og arrangementer for barn.
Referanser
Kindermord in Betlehem Massacre of the Innocents
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1908
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1908 ble vunnet av Lyn etter finaleseier 3-2 over Odd den 13. september. Kampen gikk på Gamle Frogner stadion i Kristiania. Dommer var Charles S. Davis, Sarpsborg.
Dette var første gang Lyn vant et norgesmesterskap.
Lyns vinnerlag: August Heiberg Kahrs – Olav Thygesen, Hjalmar Syversen – Erling Lorck, Henrik Nordby, Henning Wiese – Knut Heyerdahl-Larsen, Victor Nysted, Nikolai Ramm Østgaard, Erling Maartmann, Rolf Maartmann.
1. runde
5. september
Semifinaler
12. september
Finale
13. september
Strinda Ungdomskorps
Strinda Ungdomskorps (SUK) er et amatørkorps fra Østbyen i Trondheim som ble grunnlagt i 1924. Korpset har sine øvingslokaler ved Rosenborg skole og dirigent er Magne Østlie Hjelmervik.
Historie
Korpsets historie starter i 1924, ved stiftelsen av korpsene Arbeiderbarnas Musikkorps (barnekorps) og Musikkforeningen Nidarholm (amatørkorps). Arbeiderbarnas Musikkorps ble etterhvert til Trondhjems Janitsjar. De to korpsene ble slått sammen i 1962. I 1966 ble Musikkforeningen Nidarholm reetablert, mens det opprinnelige korpset «Musikkforeningen Nidarholm og Trondhjems Janitsjar» fortsatte under navnet Strinda Ungdomskorps. Korpset er i dag et amatørkorps med medlemmer fra 16 til over 70 år.
Bolstadstraumen bru
Bolstadstraumen bru er ei veibru på fylkesvei 569 i Vaksdal kommune i Hordaland. Brua er ei nettverksbuebru, og ble åpnet i 1963. Den har et spenn på 84 meter. Veien på begge sider av brua ble ferdig noen år tidligere (1939 og 1957), og fram til brua ble åpnet gikk det skyssbåt over fjorden.
Bolstadstraumen bru er Norges andre nettverksbuebro og sto ferdig noen få måneder etter «søsterbrua» Håkkadalsbrua.
Sammen med resten av fylkesvei 569 mellom Dalseid og Eidslandet er Bolstadstraumen bru foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.
Sinober (Lillomarka)
Sinober, er en turisthytte og serveringssted nord i Lillomarka i Nittedal, rett nord for grensen til Oslo. Sinober er mye besøkt av mosjonister og familier på tur både om sommeren og vinteren. Stua fungerer også som friluftsbarnehage. Stua ligger ni og en halv kilometer fra Ammerud og to kilometer fra Movatn.
Navnets opprinnelse
Sinober het opprinnelig Fautvangen på grunn av at den var en seter eid av fautgården Skøien i Nittedal frem til 1821. Sinober ble senere husmannsplass. Det er omstridt hva navnet Sinober kommer av, en forklaring er at den kommer av den røde fargen sinober. Mer sannsynlig er det at navnet kommer av at en mann ved navn Zinoberrud kom fra Nannestad til Sinober som husmann på 1800-tallet.
Historie
I 1951 ville Sigurd Sinober selge det populære serveringsstedet som hadde servert gjester i mange år. Mange store bedrifter var interessert i å kjøpe tomta, noe som ville føre til at området ville bli stengt for turister. Nittedal kommune kjøpte tomta og huset for å hindre dette, de brukte sin forkjøpsrett og betalte 41 000 kroner. Det viste seg imidlertid at Nittedal kommune fikk vanskeligheter med å drive stedet.
Oslo kommune kjøpte Sinober av Nittedal i 1954. Stedet hadde da kun kjerrevei, og kun sommervann, og heller ikke elektrisk strøm, strømmen kom først i 1967, deretter kom innlagt vann og vei. Driften ble overlatt til Skiforeningen. Johan og Marit Myhre drev stedet for Skiforeningen, Skiforeningen trakk seg ut i 1972. De greide ikke å drive Sinober, og Oslo kommune overtok driften igjen i 1972. Johan og Marit Myhre ble samme drivere. Det ble samme år investert rundt en halv million kroner i å pusse opp stua. Johan og Marit Myhre var drivere fra 1954 til 1984, etter det flyttet de ned til Sagtomta i eget hus. Stua drives av Skogvesenet for Oslo kommune.
Alberto Marson
Marson vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL i 1948 i London. Han var med på det brasilianske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen bak USA og Frankrike. Det var andre gang basketball sto på det olympiske programmet. 23 lag deltok i turneringen. Brasil vant over Tsjekkoslovakia i kvartfinalen, men tapte semifinalen til Frankrike 33–45, som siden tapte finalen til USA. Brasil beseiret Mexico i bronsefinalen 52–47.
North Sea-mesterskapet
North Sea-mesterskapet (engelsk: North Sea Cup) er en åpen sjakkturnering i Esbjerg som har blitt holdt hvert år siden 1976. Turneringen ble ikke holdt i 2009.
Risøysundet naturreservat
Naturreservatet består av den nordvestlige delen av Risøysundet, samt et strandområde på Andøya. Området har et areal på 5 043 dekar, hvorav 860 dekar landareal, 290 dekar ferskvann og 3 890 dekar sjøareal. Våtmarksområdene i Risøysundet utgjør et av de viktigste elementene i Andøyas våtmarkssystem. En rekke våtmarksfugler er avhengig av disse områdene for få næring og hvile under trekkene vår og høst. Det er registrert over 50 ulike våtmarksfugler. Ender og vadere dominerer, og enkelte arter i størrelseorden flere tusen individer. Reservatet har spesiell betydning for kortnebbgåsa på vårtrekket og som hekkeområde for flere arter.
Kiselgur
Kiselgur eller diatoméjord (diatomitt) er en porøs jordart som ligner på leire. Kiselgur er dannet ved at skallene av kiselalger (diatomeer) og annet kiselholdig materiale avleires som sediment. Dynamitt ble opprinnelig fremstilt som gurdynamitt ved absorpsjon av nitroglyserin i kiselgur. På grunn av sin porøsitet og letthet anvendes kiselgur både som isolasjonsmateriale, fyllmateriale og filter. Kiselgur blir også brukt som mekanisk insektsdreper. På grunn av sin porøsitet dreper kiselgur lopper og andre insekter ved at insektene tørker ut og dør når de får kiselgur på seg.
Risøysundet naturreservat
Området ble i 2013 utpekt til ramsarområde.
Kiselgur
Kiselgurfabrikken på Ims i Sandnes produserte kiselgur fra 1890-årene frem til første verdenskrig.
Kiselgur selges i dag i Norge som økologisk produkt for bekjempelse og forebygging av utøy på fjærfe.
Feilkalibrert tidsmaskin
Feilkalibert tidsmaskin er det norske ska-bandet Hopalong Knut sitt første studioalbum, og ble utgitt i 2005. I tillegg til de 12 originale låtene, inneholdt albumet også én live-låt og to musikkvideoer.
GranittRock
GranittRock er norsk rockefestival som siden 2005 arrangeres årlig på Lillomarka Arena ved Ammerud i bydel Grorud i Oslo. Festivalen kjennetegnes av at den er gratis og rusfri. Den blir drevet av Foreningen GranittRock, som er en ideell organisasjon.
Historie
GranittRock ble arrangert første gang 22. september 2005. Arenaen var et naturlig amfi mellom høyblokkene på Ammerud i Oslo. 3 000 mennesker fikk med seg blant andre Backstreet Girls, Warlocks, Street Legal og Don Martin.
Våren 2006 mistet GranittRock sitt amfi mellom blokkene på Ammerud. GranittRock ble derfor arrangert i Lillomarka Arena, en nedlagt del av steinbruddet på Grorud. Lillomarka Arena har en kapasitet på mellom 50– og 60 000 mennesker.
Fredag den 8. september 2006, fikk 22 000 mennesker med seg bl.a. Dumdum Boys, TNT, Street Legal, Jørun Bøgeberg. Dagen etter så 15 000 mennesker artister som Asgeir, Karpe Diem, Wig Wam og Christian Ingebrigtsen. 23 band og artister deltok på GranittRock 2006.
GranittRock 2007 ble arrangert 7.–8. september 2007, og befestet sin posisjon som Oslos største rockefestival. Rundt 40 000 mennesker besøkte festivalen. De fikk med seg blant andre Turboneger, Big Bang, Minor Majority, CC Cowboys. I 2007 satset GranittRock i samarbeid med Radio NRJ tungt på en hiphop/pop-scene. Her spilte blant andre MadCon, Erik og Kriss, Samsaya, Jaa9 & OnklP, El Axel.
I 2010 mottok Granittrock Oslo bys kunstnerpris for 2009 for festivalens betydning for Oslo, og særlig Groruddalen. I tildelingen ble det vaktlagt at siden festivalen er rusfri, er den mer barnevennlig enn mange andre store kulturbegivenheter, og tiltrekker seg et bredere publikum enn de fleste musikk- og kulturfestivaler.
I 2016 var hovedattraksjonene Paperboys, Silvana Imam, Kaveh og Cezinando, i tillegg til et 10-talls andre grupper på hovedscenen og ungdomsscenen.
Kuling
Kuling er i meteorologien definert som vind med styrke mellom frisk bris og liten storm, dvs. med fart fra 10,8 m/s (22 knop) til 20,7 m/s (40 knop). Dette gjelder gjennomsnittsvinden i en periode på 10 minutter, målt 10 m over bakken (tilsvarer 3.-4. etasje i et vanlig hus). Kulingbyger er mer kortvarige perioder med vind av kulings styrke.
Det er tre grader av kuling:
Når det blåser kuling, rører trær på seg. Ved stiv kuling er det tungt å gå mot vinden. Til fjells reduserer snøfokk sikten til 1 km ved liten kuling og til under 100 m ved sterk kuling. Til sjøs forekommer bølger på opptil 5,6 m ved liten kuling, og opptil 9,5 m ved sterk kuling. Bølgene bryter, det dannes sjøsprøyt, og ved stiv eller sterk kuling driver skummet med vinden.
Ikke ekstremvær
Normalt utsendes ikke ekstremvarsler når meteorologene forventer kuling, det vil si at kuling normalt ikke antas å medføre betydelig risiko for liv og eiendom. Under visse forhold er likevel kuling noe som bør unngås, og enkelte ganger har kuling utløst eller bidratt til alvorlige ulykker. Eksempler:
Etymologi
Ordet kommer fra nederlandsk i form av «koeling». Dette stammer i sin tur fra nederlandsk koelen (eldre coelen), kjøle. Urbetydningen er altså kjølig vind. På norsk har ordet sammenheng med verbet «å kule», som betydde «å blåse friskt».
Det nasjonale palassmuseum
Museet ligger nord i Taipei, noe utenfor sentrumsbebyggelsen, og er et moderne anlegg der gamle kinesiske arkitektoniske idealer er ivaretatt og de klassiske feng shuiprinsipper er respektert.
Noen klenodier
Museet har i sine samlinger en rekke ting av internasjonalt ry. Blant dem er:
Salvatnet naturreservat
Salvatnet naturreservat ligger på Nord-Herøy i Herøy kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 230 dekar, hvorav 145 dekar landareal og 85 dekar ferskvann. Området er vernet for å ta vare på et produktivt våtmarksområde med stor regional verneverdi og å verne om fuglefaunaen som er tilknyttet dette, særlig på grunn av områdets store betydning som trekk- og hekkeområde for våtmarksfugler med spesifikke biotopkrav.
Operasjon Himmler
Operasjon Himmler var et tysk prosjekt i forkant av den andre verdenskrig som hadde som formål å lure det tyske folk og resten av Europa til å tro at Polen oppførte seg aggressivt mot Tyskland. Den skulle komme til å rettferdiggjøre tyskernes invasjon av Polen i 1939.
Operasjonen ble utført den 31. august, og besto av 21 separate operasjoner, inkludert iscenesatte angrep på:
Fanger fra konsentrasjonsleirer ble drept og etterlatt i polske uniformer for å bli brukt i den tyske propagandamaskinen for å overbevise folket.
Den 1. september tok Adolf Hitler opp de 21 grensehendelsene i en tale i Riksdagen, der tre av hendelsene ble beskrevet som svært alvorlige, og brukt som rettferdigjørelse av Tysklands «defensive» aksjoner mot Polen. Bare noen få dager tidligere i august hadde Hitler sagt til sine generaler: «Jeg vil skaffe et propagandistisk casus belli. Dets troverdighet spiller ingen rolle. Seierherren vil ikke bli spurt om han snakket sant.»
Benediktinerordenen
Benediktinerordenen (Den hellige Benedikts orden, latin Ordo Sancti Benedicti, forkortes O.S.B.) er en katolsk orden. Den har navn etter Benedikt av Nursia.
Benedikts regel
Selv om ordenen har navn etter Benedikt, som levde ca. 480 – ca. 550, ble den ikke grunnlagt av ham. Benedikt grunnla klostre ved Subiaco og Monte Cassino og skrev en klosterregel, kjent som «Benedikts regel», for disse. Regelen var en av flere som ble brukt i klostre på hans tid, men den var på flere måter bedre enn de andre og spredde seg til flere land. I 816 eller 817 slo Ludvig den fromme fast at bare «Benedikts regel» var tillatt i Frankerriket.
I begynnelsen var det ikke noen samhørighet mellom klostrene, men munker og nonner begynte snart å føle at de tilhørte et samfunn som gikk ut over klostermurene. Dette samfunnet utviklet seg til Benediktinerordenen. Ordensregelen er fortsatt en standard for det vestlige klosterlivet, sammen med «Augustins regel».
De første klostrene i Norge og på Island tilhørte Benediktinerordenen. Ansgar som brakte kristendommen til Danmark, var benediktiner. Munkenes viktigste oppgave er den felles tidebønnen og deretter arbeid. Deres motto er Ora et labora – «Be og arbeid». De var etter «Benedikts regel» forpliktet til:
Ordenen oppmuntret ikke munkene til kontakter utenfor klostersamfunnet, ut fra § 54 i klosterreglene: «Om en munk kan motta brev eller annet.» En munk fikk verken ta imot eller sende brev eller gaver uten abbedens tillatelse. Selv om munken fikk ta imot en gave, kunne abbeden likevel gi den til hvem han ville av «brødrene, og han som den egentlig var tiltenkt, må ikke være misnøyd av den grunn, for ikke å gi djevelen innpass.»
Den benediktinske konføderasjon
Ordenen ble etter hvert splittet opp i en rekke grener, som tolker regelen med forskjellige grad av strenghet. Ordenen ble ikke mer enn et løst nettverk av kongregasjoner. Pave Leo XIII slo dem sammen i Den benediktinske konføderasjon i 1893. Hver kongregasjon innen konføderasjonen beholdt sin egen tolkning av regelen, men deres felles grunnlag ble understreket, og kommunikasjonen mellom grenene ble forbedret.
Enkelte valgte å ikke slutte seg til konføderasjonen; den viktigste av disse gruppene er Cistercienserordenen.