cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arne Korsbrekke
Liv og virke
Fra 1934 til 1945 var han overingeniør og fylkesvegsjef ved Statens vegvesen i Akershus. Etter frigjøringen i 1945 ble han leder for Vegdirektoratet. Han gikk av som vegdirektør da han passerte aldersgrensen i 1948.
Han giftet seg i 1906 med Hedvig Wexels. Deres sønn Arne Vilhelm Korsbrekke (1907–1980) ble ingeniør og gründer av KOLO (Korsbrekke og Lorck), senere konsernsjef i Veidekke.
Utmerkelser
Arne Korsbrekke ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden og kommandør av 2. klasse av Dannebrogordenen og Nordstjerneordenen. Han ble også tildelt Kongelig Norsk Automobilklubs fortjenstmedalje i sølv.
Skyting under Sommer-OL 2008 – Trap menn
Herrenes trap fant sted den 9. og 10. august 2008 på Beijing Shooting Range Hall i Beijing.
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner 2017
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner 2017 var en norsk håndballturnering som kåret norgesmesteren i håndball for kvinner 2017.
Einer
Einer (Juniperus communis) er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den omfatter 2 underarter. Einer kalles også brisk (dialektalt bresk), brake, sprake, bruse, eine(r)busk, eine(r)bærbusk eller enebærbusk (tidligere også ener, jf. Enerhaugen). Einerbær er spiselige og brukes som krydder. I større mengder kan den forårsake nyreskader og virke abortfremkallende.
Beskrivelse
Planten kan enten ha form som en busk eller et tre og blir normalt maksimalt 10–12 meter høy. Som oftest blir den mye lavere, men av og til kan den også blir høyere. Glenne-eineren i Idd (Halden kommune) ble målt til cirka 17,5 m i 1970 og skal være Skandinavias største einer. Rotplanten er flerstammet og forgreiner seg nede ved grunnen. Greinene peker oppover, og kronen er kjegleformet eller har søyleform. Men den kan også danne tuebestander, eller ha form som en rund busk.
Vanlig einer (Juniperus communis ssp. communis) vokser i det nordlige Europa inklusive Skottland og nordlige England, samt Sibir. Den har spisse og slanke nåler. Busken eller treet kan bli inntil 15 meter høyt. Nålene er inntil 2 cm lange og sprikende, og har et smalt, blåhvitt bånd av spalteåpninger på oversiden. Den vokser på tørr hei og i tørr skog, opp til tregrensa. I Norden dekker dens leveområder nesten hele Norge, Finland, Danmark, Færøyene og Sverige, og alle kystområder av Island. Den vokser derimot ikke på Svalbard.
Fjelleiner (Juniperus communis ssp. alpina) er en underart som har utbredelse i Eurasia og Nord-Amerika. Den er lav og krypende, og vokser på hele den nordlige halvkule – hos oss i høyereliggende strøk opp til 1.730 moh. i Lom i Oppland. Bladene er båtformet og ikke særlig spisse. Nålene er innbøyde, og inntil 1,5 cm lange. Det hvite båndet av spalteåpninger på oversiden av nålene er om lag dobbelt så bredt som de grønne kantene langs bladkanten. I Norden vokser den i fjellstrøkene av Norge og Sverige, samt i Jylland, nordlige Sjælland og på Bornholm.
Konglene utvikler seg til det vi kaller einerbær, og er først helt grønne eller blågrønne, men blir blå i løpet av 2-3 års full modning. Hannblomstene er gule, hunnblomstene grønne. Nålene står i trekoplete kranser om greinen. De er harde og stikkende.
Planten er særbu med hann- og hunnkongler på separate individer. Frøene spres med dyr. Hannblomstene er gule, mens hunnblomstene er 1–3 mm store grønne kongler. Begge blomstene står plassert i bladhjørnene, normalt som særbu på hver sin plante.
Bruk
Eineren var et treslag med mange ulike bruksformål, som emneved der det krevdes bestandighet og styrke, rengjøringsmiddel og som smakstilsetting til mat og drikke. Einerbast var verdifullt fibermateriale til tauproduksjon.
Emneved til mange formål
Rettvokst einer ble brukt til gjerdestaur og kornstaur, men rettvokst einer av tilstrekkelig størrelse var sjelden. Materialer for laggede kar krevde ikke samme lengde.
Klinkbygde båter ble ved Skagerrakkysten sammenføyd med trenagler, som kunne være av einer eller furu. Skoplugger, rivetinder og selepinner kunne med fordel lages av einer.
Overbefolkning
Overbefolkning er et scenario hvor befolkningen av levende arter er større enn det finnes livsgrunnlag for i dens økologiske nisje. I dagligtale refererer begrepet vanligvis til forholdet mellom befolkningen av mennesker og miljøet de lever i, for eksempel en by, et land eller planeten Jorden.
Overbefolkning er ikke en betegnelse på antallet eller tettheten av individer, men heller antallet individer sammenlignet med ressursene de trenger for å overleve. Med andre ord er det en sammenheng mellom befolkning og ressurser. Hvis et gitt miljø har en befolkning bestående av 10 individer, men det bare finnes mat og drikkevann for 9 individer, da er det miljøet overbefolket. Dersom en befolkning består av 100 individer og det er mat og drikkevann nok til mer enn 100 individer, da er det miljøet ikke overbefolket.
Einer
Emneved til mange formål
Tradisjonelt til gamle låver og løer ble kombinasjonen av tørrmur og brakjekledning brukt for å lage vanntette, men luftige bygg for tørrhøy m.m. Slik kledning av einer er en historisk byggemetode spesielt på Vestlandet med eksempler fra Havråtunet og Almåsgårdene.
Overbefolkning
Overbefolkning kan være resultatet av en voksende befolkning eller et for høyt forbruk av ressurser som ikke er bærekraftige. Fremskritt i teknologi kan redusere trusselen av overbefolkning ved å gjøre nye ressurser tilgjengelig eller ved å øke nyttegraden fra eksisterende ressurser.
Einer
Vaskemiddel
Einerkvist kokt eller varmet i vann gir et avkok som kalles einerlåg. Einerlåg har vært brukt til rengjøring av alle slags trekar, særlig til melkeprodukter og tradisjonelt øl, og også til hårvask.
Overbefolkning
Ressurser som blir tatt i betraktning når en anslår om en økologisk nisje er overbefolket kan inkludere drikkevann, mat, husly, varme og så videre. I tilfellet med mennesker er det andre ting som spiller inn, for eksempel tilgang på dyrkbar mark og, for alle unntatt stammer med primitive livsstiler, faktorer som arbeidsplasser, trafikal infrastruktur, penger, utdanning, drivstoff, elektrisitet, medisin, kloakksystem og behandling av avfall.
Einer
Krydder
Einerbær kan brukes som matingrediens, som krydder og smakstilsetning i brennevin som gin og genever. Det danske tobakksfirmaet V2 Tobacco bruker det til og med som smakstilsetning i snus.
Nesten alt tradisjonelt gårdsøl i Norge har brukt einer som smakstilsetning, ofte ved at ølet brygges av einerlåg i stedet for vann, men også ved at vørteren siles gjennom einerkvister. De siste årene har en del kommersielle øl også brukt einerlåg som ingrediens, inspirert av det tradisjonelle ølet. Å bruke einerkvist på denne måten i gårdsøl har vært vanlig over mye av Nord-Europa, unntatt Storbritannia og Danmark. Einer som ingrediens i øl er dokumentert helt tilbake til 1500 f.Kr i Danmark.
Sotion
Sotion av Alexandria (født ca. 200 f.Kr., død 170 f.Kr.) var en gresk lovpriser (doxograf) og biograf samt en viktig kilde for Diogenes Laërtius på 200-tallet e.Kr.
Intet av Sotions verker har overlevd, men de er kjent indirekte via sitater og omtaler av senere forfattere. Hans hovedverk, Διαδοχή eller Διαδοχαί (Rekkefølgene), var det første historiske verk som er kjent for å ha organisert filosofer i skoler av suksessiv påvirkning: eksempelvis den joniske skolen med Tales fra Milet og Anaksimander. Sotions Rekkefølgene besto sannsynligvis av tretten bøker og trakk delvis på lovprisningen til Theofrastos. Rekkefølgene var såpass innflytelsesrik til å bli forkortet av den greske filosofen Herakleides Lembos på midten av det andre århundre f.Kr. Verker med samme tittel ble senere skrevet av Sosikrates av Rhodos og Antisthenes av Rhodos.
Rubert Martínez
Rubert Martínez (født 16. juli 1985) er en cubansk judoka.
Han representerte Cuba under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i andre runde.
Einer
Krydder
Utkok av einebær kan dessuten brukes sammen med brunsukker og fløte for å lage en smaksatt karamell som kalles treak. Tidligere har den vært solgt under navnet brisketreak.
Rituelle formål
Troen på at einerøkelse holder ondskap unna var vanlig blant tyrkiske folk. Jeremiah Curtin bemerket at noen sjamaner i Sibir brukte einerøkelse før de ofret dyr.
Forever Living
Forever Living Products International, Inc. er et amerikansk selskap stiftet i 1978 som selger helse- og velværeprodukter gjennom forretningsformen multi-level marketing (MLM).
Historie
Forever Living ble stiftet i 1978 av Rex G. Maughan og ledes fortsatt av ham. Selskapet startet med å selge helseprodukter baserte på aloe vera, og i 1981 kjøpte de patentrettighetene til selskapet Aloe Vera of America, samtidig som de etablerte sin egen fabrikk. På kort tid skjøt omsetningen i været, og selskapet var plutselig blitt et av landets raskest voksende.
Forever Living er det største privateide selskapet i den amerikanske delstaten Arizona og har nærmere 10 millioner selvstendige distributører i rundt 150 land.
I 2010 kunne selskapet rapportere om en omsetning på 2,5 milliarder USD. I Norge omsatte selskapet for ca. 200 millioner i 2015.
Forretningsmodell
Forever Living omsetter sine produkter gjennom et nettverk av selvstendige produktkonsulenter. Disse er organisert i en hierarkisk struktur etter MLM-prinsippet, og mottar provisjoner på omsetningen som de skaper. Selskapet er medlem av den norske interesseorganisasjonen Direktesalgsforbundet. Sammenlignet med andre MLM-selskaper har Forever Living hatt en forholdsvis beskjeden omsetning pr. produktkonsulent.
Virksomhet i Norden
I 1998 etablerte Forever Living virksomhet i de nordiske landene. Blant de første norske selgerne var ekteparet Reidun og Audun Myskja, som av profesjon er henholdsvis homøopat og lege. Det var britiske Alasdair Barcroft som rekrutterte dem til nettverket. Audun Myskja skrev i 2001 boken Aloe - naturens skattkammer og sammen med Barcroft boken Aloe Vera - Nature's Silent Healer i 2003. Begge disse bøkene benyttes utstrakt som referanser for helsepåstander av Forever Livings korps av selgere. I sistnevnte bok hevdes aloe vera å ha signifikant positiv effekt på en lang rekke sykdommer, blant disse psoriasis, Crohns sykdom, leddgikt, aids, ME, diabetes, ulcerøs kolitt og fotsopp.
I toppen av det norske nettverket av FLP-selgere sitter Stig Arne Hanssen fra Froland. Han var blant de første norske selgerne for Forever Living, før dette var han sentral i utbredelsen av pyramidespillet Darwin International i det norske markedet.
Forever Livings nordiske kontor ligger i Göteborg. I 2014 hadde de nordiske landene en omsetning på 480 millioner kroner. Blant de mer enn 150,000 registrerte distributørene i Norden er Prinsesse Märtha Louise og skuespiller Tine Skolmen.
Kontroverser
Forever Living ble i 2004 bøtelagt for villedende markedsføring i Ungarn.
I 2012 ble en av toppselgerne hos Forever Living på Filippinene idømt 4 års fengsel og straffeskatt for å ha unndratt 15 millioner filippinske pesos fra beskatning.
I 2013 avdekket avisen Göteborgs-Tidningen at nye selgere ble rekruttert med løfter om at de var garantert millioninntekt innen fem år. Dette står i sterk kontrast til det faktum at de aller fleste selgere ikke tjener penger i det hele tatt.
I 2015 hadde Dalarnas Tidningar en artikkelserie om en svensk næringslivskvinne som hadde utnyttet sitt profesjonelle nettverk til å utbre sin personlige Forever Living-forretning. Avsløringene medførte at kvinnen måtte forlate sin stilling med umiddelbar virkning.
I 2016 gjorde den svenske avisen Expressen skjulte opptak av hvordan selskapets selgere ble instruert i å omgå regelverket. Avisens journalist testet selv slankekuren C9 og fikk påvist leverskade. Selskapet innrømmet da at kosttilskuddet kunne påvirke leveren negativt, men hevdet dette var en forbigående reaksjon som beviste at kuren virket etter intensjonen. Samme år avslørte den britiske avisen The Sunday Times at produktene til Forever Living ble markedsført som effektiv behandling av sykdommer som diabetes, irritabel tarm og ADHD.
Aerosmith
Aerosmith er et amerikansk rock-band dannet i 1970 i Boston av Steven Tyler, Joe Perry, Ray Tabano, Tom Hamilton og Joey Kramer. Bandets hardrock-stil inneholder også elementer av bluesrock, pop og heavy metal. De blir ofte kalt «The Bad Boys from Boston» og «America's Greatest Rock and Roll Band». Ray Tabano sluttet i 1971 og Brad Whitford ble ny gitarist i bandet. Joe Perry sluttet i bandet i 1979 og ble midlertidig erstattet av Richard Supa, før Jimmy Crespo ble medlem av bandet. I 1981 sluttet også Whitford, og Rick Duffay tok over hans plass. I 1984 kom både Perry og Whitford tilbake til bandet, og Aerosmith består per 2011 av Steven Tyler, Joe Perry, Brad Whitford, Tom Hamilton og Joey Kramer. Bandet har solgt over 150 millioner album over hele verden og er dermed det bandet med nest mest solgte album over band i USA, etter The Eagles. Blant bandets mest kjente og populære sanger er «Dream On», «Walk This Way», «Sweet Emotion», «Janie's Got a Gun», «What It Takes», «Crazy», «Cryin'», «Amazing» og «I Don't Want to Miss a Thing».
Tidlige år
Perioden 1979 til 1984 ble bandets minst suksessrike år, og Steven Tyler ville gjenoppta kontakten med Joe Perry og Brad Whitford for å gjenopplive det «klassiske» Aerosmith. Perry og Whitford kom tilbake til bandet etter at de fikk platekontrakt med Geffen Records i 1984, og dermed forlot Ray Tabano og Rick Dufay bandet. Det «gjenforente» Aerosmith gjennomførte turneen Back in the Saddle, og senere kom konsertalbumet Classics Live II, som består av opptak fra disse konsertene. I 1985 kom bandets første album på Geffen, Done with Mirrors, med blant andre låten «Shame on You», men fremdeles uten den forventede suksessen.
Comeback og ny suksess
Etter en periode i 1986 da medlemmene undergikk avrusning, startet de nye innspillinger. I september 1987 gjorde Aerosmith et utrolig comeback med albumet Permanent Vacation, med blant andre låtene «Rag Doll», «Dude Looks Like a Lady» og «Angel». Alle ble utgitt som singler og nådde topp 20 på Billboard Hot 100. Senere dro Aerosmith på turné med Guns N' Roses. Bandets tidligere plateselskap, Colombia Records, forsøkte å utnytte bandets nye popularitet ved å gi ut konsertalbumet Classics Live I and II og samlealbumet Gems.
I september 1989 fulgte Aerosmith opp med albumet Pump, som solgte syv millioner eksemplarer. Albumet inneholder blant annet singelhitene «What It Takes», «Janie's Got a Gun», «Love in an Elevator» og «The Other Side». Aerosmith vant også sin første Grammy i kategorien «Best Rock Performance» for låten «Janie's Got a Gun». Innspillingsprosessen av Pump ble spilt inn, og utgitt som dokumentarfilmen The Making of Pump som solgte til platina. I oktober 1989 la de ut på den 12 måneder lange Pump-turnen. 6. mars 1990 satte bandet sine håndavtrykk på «Hollywood Rock Walk» og 21. november 1991 var de med i en The Simpsons-episode.
I 1991 signerte Aerosmith en ny kontrakt med Columbia Records, uten å ha fullført kontrakten med Geffen. De hadde gitt ut tre album på selskapet, og kontrakten krevde seks. Dermed ble albumene Get a Grip, Big Ones og A Little South of Sanity utgitt på Geffen i henholdsvis 1993, 1994 og 1998, mens Colombia ga ut Pandora's Box i 1991, Box of Fire i 1994 og Pandora's Toys i 1995. Aerosmith tok en kort pause før de begynte på sitt neste album. I 1992 ble albumet Get a Grip utgitt. Det solgte 7 millioner eksemplarer i USA alene, og 15 millioner eksemplarer verden over. Blant låtene på albumet var hitlåtene «Livin' on the Edge», «Eat the Rich», «Cryin'», «Crazy» og «Amazing». Musikkvideoene inneholdt skuespilleren Alicia Silverstone, som senere har blitt omtalt som «Aerosmithjenta». Steven Tylers datter, Liv Tyler, var også med i «Crazy»-videoen, og var senere med i filmene Armageddon som Grace Stamper, og i Ringenes herre-filmene som Arwen. Aerosmith vant Grammy-priser for sangene «Livin' on the Edge» i 1994 og «Crazy» i 1995.
Samlealbumet Big Ones fra 1994 inneholder de mest kjente låtene fra albumene utgitt på Geffen; Permanent Vacation, Pump og Get a Grip, samt de tre nye låtene «Deuces Are Wild», «Blind Man» og «Walk on Water». Bandet ville først spille inn et nytt album, men de bestemte seg for først å ta fri med familien. I mars 1997 kom det første studioalbumet under den nye platekontrakten med Colombia ut. Nine Lives inneholder blant andre låtene «Falling in Love (Is Hard on Knees)», «Hole in My Soul» og «Pink». «Pink» vant en Grammy-pris senere i 1999. Albumet ble fulgt av en to år lang Nine Lives-turné. Noen av problemene under turneen bestod av at Steven Tyler skadet benet under en konsert, og trommeslageren Joey Kramer fikk andregradsforbrenninger da bilen hans tok fyr på en bensinstasjon.
Senere karriere
I 1998 skrev Diane Warren (i samarbeid med en ukreditert Joe Perry) låten «I Don't Want to Miss a Thing» til Aerosmith. Sangen bidro til at en ny generasjon fikk ørene opp for bandet. Sangen toppet Billboard Hot 100, og ble der i fire uker. I 1999 ble sangen nominert til en Oscar. I 2000 bidro Aerosmith med heavy metal-sangen «Angel's Eye» til filmen Charlie's Angels. Aerosmith begynte høsten 2000 med innspillinger til et nytt album. I januar 2001 var Aerosmith med på pauseshowet til Super Bowl XXXV, der de fremførte «Walk This Way» sammen med poppstjernene 'N Sync, Britney Spears, Mary J. Blige og Nelly. Albumet Just Push Play, som ble utgitt i mars 2001 og solgte til platina, inneholder blant annet hitlåten «Jaded».
Kort tid etter utgivelsen av Just Push Play ble Aerosmith innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame. Resten av 2001 var bandet på turné. Aerosmith avslutte turneen i starten av 2002, og spilte inn sitt program til VH1-serien Behind the Music. I mai samme året ble bandets coverlåt av «Theme From Spider-Man» brukt i filmen Spider-Man. Aerosmith ble i 2002 hedret av MTV med MTVIcon-prisen. Forestillingen til ære for bandet inneholdt P!nks fremføring av «Janie's Got a Gun», Shakiras fremføring av «Dude Looks Like a Lady», Kid Rock spilte «Mama Kin» og «Last Child», Train fremførte «Dream On» og Papa Roach sang «Sweet Emotion». I tillegg var det opptredener av overraskelsesgjestene Metallica, Janet Jackson, Fred Durst, Alicia Silverstone og Mila Kunis.
Sammen med KISS dro Aerosmith på turneen Rocksimus Maximus i 2003. I 2004 kom albumet Honkin' on Bobo, med country-låten «You Gotta Move». I 2005 ble konsertalbumet Rockin' the Joint utgitt, og i 2005 dukket Steven Tyler opp i filmen Be Cool. Samme år kom Joe Perrys selvtitulerte soloalbum med låten «Mercy», som han i 2006 fikk en Grammy-pris for. Våren 2006 planla Aerosmith å reise på turné med Cheap Trick, men Tyler måtte gjennom halskirurgi. Dermed ble turneen avlyst. Høsten 2006 var Tyler klar igjen, og bandet startet en turné sammen med Mötley Crüe. Etter få konserter, fikk Tom Hamilton diagnosen strupekreft, og David Hull, som tidligere var med i The Joe Perry Project, erstattet Hamilton midlertidig.
17. oktober 2006 ble samlealbumet Devil's Got a New Disguise gitt ut. Albumet inneholder de to nye sangene «Devil's Got a New Disguise» og «Sedona Sunrise». Albumet nådde topp 15 på Mainstream Rock Tracks. I 2007 begynte Aerosmith på en verdensturné der de spilte på rockefestivaler, The Hard-Rock Cafe i London, og spilte blant annet på Hawaii, Prince Edward Island og i Canada. Denne verdensturneen ble en stor suksess.
29. juni 2008 ble PlayStation 2-spillet Guitar Hero:Aerosmith utgitt. I september 2008 gjorde bandet forsøk på å fersigstille et nytt studioalbum og turné, men dette ble utsatt på grunn av at Joe Perry hadde pådratt seg en kneskade. I juni 2009 var Aerosmith igjen på turné, denne gangen sammen med ZZ Top. Høsten 2009 var det usikkerhet om Steven Tyler ville fortsette i bandet, men allerede i november samme år spilte han sammen med Joe Perry under en The Joe Perry Project-konsert, der han forsikret publikum om at han ikke kom til å forlate Aerosmith.
Fremtidige planer
Bandet har planer om å gjøre ferdig et nytt studioalbum, og har håp om utgivelse av dette i løpet av 2011. I mellomtiden er det planlagt en utgivelse i mai 2011 av samlealbumet Tough Love: Best of the Ballads.
Nasjonalt senter for samhandling og telemedisin
Nasjonalt senter for samhandling og telemedisin, NST var et senter ved Universitetssykehuset Nord-Norge. Senteret ble nedlagt 31. desember 2015.
Aerosmith
Fremtidige planer
Det nye albumet (2011) Tough Love: Best of the Ballads kan nå høres på Spotify (Direkte link til album på Spotify)
Nasjonalt senter for samhandling og telemedisin
NST var samarbeidssenter for Verdens helseorganisasjon (WHO). Denne funksjonen er overført til Nasjonalt senter for e-helseforskning.
Aerosmith
Fremtidige planer
Det nye albumet (Music from Another Dimension!) er nå ute)
Nasjonalt senter for samhandling og telemedisin
NSTs samfunnsoppdrag
NSTs kjernekompetanseområde var definert som kunnskap, løsninger og teknologi som skulle understøtte samhandling, og samarbeid med og mellom pasienter og helsepersonell. NST bidro til å realisere nasjonale helsepolitiske mål.
NST og samhandling
NST bidro til god samhandling i helsetjenesten siden 1993. Telemedisinske løsninger, e-helse og teknologiske verktøy gir borgerne enklere og bedre tilgang på helsetjenester. Bedre samhandling gjør helsepersonells kompetanse og tjenester mer tilgjengelige, og samfunnets ressurser utnyttes dermed bedre. IKT, telemedisin, e-helse og velferdsteknologi er svært viktige virkemidler for å realisere samhandlingsreformen. NST hadde viktig kunnskap og erfaring innenfor dette området, og hadde et ansvar for å bidra til at reformen fikk best mulig effekt både for borgere og helsepersonell. Geografisk og organisasjonsmessig nærhet til Universitetssykehuset Nord-Norge (UNN) gjorde det enkelt for NST å prøve ut samhandlingsteknologi og nye løsninger, gjerne i stor skala.
Forskningsbasert virksomhet
NSTs virksomhet var forskningsbasert. NST benyttet anerkjente og aksepterte metoder for etablering av kunnskap og gjennomføring av utviklingsarbeid. Et tett og godt kontaktnett både nasjonalt og internasjonalt bidro til at kunnskap ble delt og distribuert, og at relevante og etterspurte problemstillinger dannet grunnlaget for forskning og utvikling. Gjennom fremtidsrettet forskning og rådgiving innenfor telemedisin og e-helse var NST en sentral partner i utviklingen og fornyingen av helse- og omsorgsektoren. NST bidro til å forbedre, forenkle og effektivisere samhandling i og mellom nivåene i helsesektoren. NST var partner og vertskap for Tromsø Telemedicine Laboratory, et «senter for forskningsdrevet innovasjon».
Brukerorientert forskning
NSTs forskning var brukerorientert. For å sikre at løsningene fungerer på best mulig måte, involveres ofte brukergrupper i utviklingsprosessen. Som en del av Universitetssykehuset Nord-Norge hadde NST tilgang til helsearbeidere og pasientgrupper innen de fleste fagområder. NST hadde fokus på klinisk relevant forskning og utvikling innenfor telemedisin og e-helse. Som nasjonalt kompetansesenter hadde NST samarbeid med nasjonale og internasjonale fag- og forskningsmiljøer.
Gjennom forskning og tjenesteutvikling bidro NST til kompetanseutvikling og kunnskapsdeling både mellom helsearbeidere, og mellom helsetjenesten og befolkningen. Ny teknologi kan forenkle, men også endre kompetanseutvikling og kunnskapsdeling både på tvers av fag og nivåer i helsetjenesten, og mellom helsearbeidere og brukere. NST hadde kunnskap, metoder og modeller for nødvendige organisasjonsendringer ved innføring av e-helse og telemedisinske tjenester.
Kjelkenes
Historie
Kjelkenes var fra gammelt av samferdsels- og handelssentrum for fjordbygdene rundt Gulenfjordene. Dette var før industrialiseringen i Svelgen tok til, mens det som nå er kommunesenteret ennå bare bestod av noen veiløse og avsidesliggende gårder innerst i Nordgulen. Det var i det hele tatt dårlig med veier i distriktet, så de fleste måtte bruke båt for å komme seg til butikken.
I 1881 døde Arnt, og broren Kristoffer Andreas Knutson Kjelkenes tok over handelen. I 1892 døde også Kristoffer. To år senere giftet Kristoffers enke seg med Henrik M. Frimannslund. Henrik, som hadde vært noen år i Amerika før han kom til Kjelkenes, tok så over handelsvirksomheten. Han utvidet handelsboden og bygde dypvannskai på neset.
Det var også Henrik Frimannslund som åpnet den første butikken i Svelgen da kraftutbyggingen begynte der i 1917. Samme år åpnet også en annen kjelkenesing, Knut K. Kjelkenes, landhandel i Svelgen. I 1919 tok sønnen til den forrige eieren av Kjelkenes, Kristoffer Sibon Kristofferson Kjelkenes, over gardsbruket og butikken på Kjelkenes. Han startet også fiskemottak på Kjelkenes. Kristoffer døde allerede i 1924, og enken Olivia tok over hele virksomheten, bortsett fra fiskemottaket som hun valgte å legge ned. I 1939 gikk firmaet konkurs. Olivia fikk fortsatt drive posten og telefonen, men butikkene ble overlatt til Einar Åsen fra Førde.
I 1942 rømte Einar Åsen til Shetland, og butikkene ble overtatt av Svelgen Handelslag. I 1946 ble butikkene overført til Gulen Samyrkelag.
Butikken på Kjelkenes ble lagt ned i 1986 da veien mellom Svelgen og Dyrstad ble åpnet. Med det var de siste av fjordbygdene rundt Gulenfjordene knyttet til veinettet, og det var ikke lenger behov for butikk på Kjelkenes. Postkontoret på Kjelkenes ble nedlagt i 1993.
Kjelkenes i dag
Kjelkeneset er i dag styrt og eid av Are Kjelkenes, sønn av Kristoffer Kjelkenes. Det drives ikke lengre aktiv gårdsdrift på stedet. Kjelkenes er en attraksjon for turister som kommer med båt, og mange av båtene velger ofte å legge til ved kaien på Kjelkenes.
Ferjeleie
Kjelkenes er gjennomfartssted på Bremangers hovedfartsåre, fylkesvei 614 mellom Grov og Stårheim. Her ligger også Kjelkenes ferjekai, der det fra 1977 til mai 2013 var forbindelse over til Smørhamn og fylkesvei 616. Ruten ble trafikkert av Fjord1 Fylkesbaatane.
Steinindustrien på Eide, Nordmøre
Steinindustrien på Eide på Nordmøre, ble grunnlagt for over 100 år siden, i 1904, av Iver Rasmussen Eide (1874 – 1951). De fleste bedriftene bearbeider stein, til gravminner, bygningsstein eller andre produkter i stein. Industrien har opphav i gjenreisingen av Ålesund etter brannen i 1904. På 1930 tallet var omkring 30 steinhuggerier på Eide med 300 ansatte. Før andre verdenskrig ble det brukt gamle båtmotorer til å drive maskinene, etter krigen ble elektrisk kraft tatt i bruk til drivkraft. Steinindustrien på Eide har i perioder produsert 70 % av alle gravsteiner og andre steinmonumenter i Norge. I samme område utvinnes (av blant annet selskapet Hustadmarmor) kalkmasse til industriell bruk. Flere steder er det også kalk og marmor brudd i fjellet. Eide har en av Norges største kalksteingruver, de leverer kalk i meget finknust form til celluloseindustrien (papir).
Alfagress
Alfagress (Macrochloa tenacissima eller Stipa tenacissima) er en type steppegress som vokser i Sør-Frankrike, Korsika, Balearene, Den iberiske halvøy og Nord-Afrika. Det benyttes som stoppingsmateriale i møbler, på grunn av dets egenskap i å beholde sin spenst.
Spenning
Spenning er et ord som har flere betydninger.
Alfagress
Gresset kan også brukes flettet og sammensydd som såler i en spesiell sandal- eller skotype, i Norge kalt espadrillos eller espedrilles.
Myllorhinus
Utseende
Forholdsvis store, gråbrune snutebiller med lang snute. Dekkvingene har noen oppstående, spisse knøler.
Steinindustrien på Eide, Nordmøre
Fra låver og naust til storindustri
I begynnelsen ble det bearbeidet krystallinsk marmor fra Eide til bruer for vei og jernbane. Men marmoren ble også brukt til forskjellige bygninger rundt om i landet. Etter bybrannen i Ålesund ble det levert mye stein til gjenoppbygningen av jugendbyen. Ålesund kirke er bygd med stein fra Eide. Et pionerprosjekt for steinindustrien var byggingen av Raumabanen og særlig konstruksjon og oppsetting av Kylling bru ved Verma.
Myllorhinus
Levevis
Denne underfamilien går på levende planter, og larvene utvikler seg som oftest i blomster, frukter eller frø. Det er mulig at de har en forbindelse til maur. De er trolig nattaktive.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Australia.
Steinindustrien på Eide, Nordmøre
Fra låver og naust til storindustri
Omtrent i 1918 begynte produksjonen av gravmonumenter. Dette ble etter hvert en storindustri. I «alle» naust og låver på Eide ble det hugget stein. Å arbeide med stein er et tungt arbeid. De første årene, var det få hjelpemidler for å flytte steinblokker. Utvikling av nytt og bedre verktøy, var noe alle var opptatt av. Alle større firma hadde smie og her utprøvde de også nye ideer. Det fortelles at småguttene på Eide alltid ble spurt om siste nytt når de kom innom en bedrift. På den måten gikk ryktene om de siste nyvinningene. Fra de første årene fram til i dag har det vært mange små og store «revolusjoner» når det gjelder arbeid på og håndtering av steinblokker. Som da trykkluft, blokksagen, sandblåsing og wiresagen kom. Vakumløfteren, bæreklemmer og trucker kunne lett løfte tunge steinblokker.
Samhold og konkurranse
I et så tett miljø, med så mange bedrifter samlet i samme bygd, var konkurransen hard. Det gjaldt å følge med i utviklingen, det siste i nye maskiner ble innkjøpt. Opp gjennom årene kom maskiner som kunne frese og polere store overflater. Men også maskiner som kunne avrunde og polere kanter, som på benkeplater.
I 2005 hadde Eide kommune omtrent halvparten av markedet for all bearbeidet stein i Norge. Steinindustrien er den største næringen i Eide kommune. Flere store bedrifter for bearbeiding av stein drives av etterkommere av Iver R. Eide. Endringer, som nedleggelser, konkurser, oppkjøp og fusjoner har det vært mange av. Fra årtusenskiftet har industrien også måtte konkurrere med billig importert stein, særlig fra Asia.
Marmoren fra Eide
Marmoren fra Eide, sies å være 570 millioner år gammel. Den er en middels til grovkornet, svært rein og hvit kalkspat-marmor. Marmorsonen er omgitt av eklogitt, en bergart dannet ved enormt trykk og temperatur på stort dyp under jordskorpa. Denne har igjen skarpe grenser mot gneis, som er den dominerende bergarten i Møre og Romsdal.
I grensen mellom marmor og de andre bergartene finnes reaksjonssoner med såkalte skarnbergarter. Kontakten mellom marmoren og sideberget er som regel skarp, men linser av mørke silikatbergarter kan forekomme inne i marmoren, gjerne som foldete bånd. Ved disse spennende geologiske kontaktene får gjerne marmoren en gul-orange til rød farge, fargen er gjerne dypest inn mot den mørke silikatbergarten. Denne fargekombinisasjonen er spesielt utpreget i Naas-forekomsten.
The Judge and I
The Judge and I er et musikkalbum med Laila Dalseth, utgitt i 1992.
Catherine Ashton
Catherine Margaret Ashton, baronesse Ashton av Upholland, (født 20. mars 1956 i Upholland i Lancashire i Storbritannia) er en britisk politiker og medlem av Europakommisjonen siden 2008.
Andrew Collett
Andrew Collett (født 8. november 1978) er en australsk judoka.
Catherine Ashton
Den 19. november 2009 ble hun som den første utpekt å bli Unionens høye representant for utenriks- og sikkerhetspolitikk (HR) som etterfølger til Peter Mandelson, en stilling som blant annet innebærer en posisjon som visepresident i Europakommisjonen. Dette er en delt rolle som ble til etter at Lisboatraktaten trådte i kraft i 2009.
Andrew Collett
Han representerte Australia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i andre runde.
Catherine Ashton
Politisk karriere
Ashton ble adlet til baronesse Ashton av Upholland i 1999. Hun er medlem av Labour Party og har tjenestegjort som parlamentarisk understatssekretær (Parliamentary Under-Secretary of State) i utdannelsesdepartementet fra 2001 og i justisdepartementet 2004-2007. Hun ble i 2006 medlem i Privy Council, er medlem av House of Lords og var 2007-2008 Leader of the House of Lords og Lord President of the Council og inngikk dermed i Gordon Browns regjering. Hun etterfulgte Peter Mandelson som kommisjonær i samband med hans utnevnelse til næringsminister i Browns regjering.
Utmerkelser
Ashton ble i nyttårslisten for 2015 utnevnt til storkorsdame (GCMG) av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden for sin innsats for den felles europeiske utenriks- og sikkerhetspolitikk.
Le Monde
Le Monde er en fransk kveldsavis som kommer ut daglig, med hovedkontor i Paris. Avisen hadde et opplag i 2009 på 323 089, noe som gjorde den til den fjerde største av Frankrikes riksaviser (de tre største opplagstallene hadde Le Parisien (Aujourd'hui en France), Le Figaro og sportsavisen L'Équipe.
«Le Monde» ble etablert av Hubert Beuve-Méry på forespørsel av general Charles de Gaulle etter at den tyske arméen ble drevet ut av Paris under den andre verdenskrig. Beuve-Méry krav for å starte på prosjektet var total redaktørmessig uavhengighet og den første utgaven kom 19. november 1944.
Internettutgaven av «Le Monde» har vært tilgjengelig siden 19. desember 1995. Avisens franske tittel betyr Verden.
«Le Monde» ble tidligere ofte beskrevet som en sentrum-venstre-avis, mens dens redaktørmessige linje kan muligens beskrives som mer moderat idag. Avisen «Le Monde» må ikke sammenblandes med den månedlige publikasjonen «Le Monde diplomatique» som «Le Monde» eier 51 % av.
Til tross for deres rykte for kvalitetsjournalistikk, påsto forfatterne Pierre Péan og Philippe Cohen i boken La face cachée du Monde (Le Mondes gjemte ansikt) (2003) at styreleder og ansvarlig redaktør Jean-Marie Colombani og Plenel hadde, i tillegg til andre ting, vist partitilhørighet og inngått i finansielle avtaler som gikk på kompromiss med avisens uavhengighet.
I den senere tid har avisen, som mange andre franske aviser, opplevd synkende lesertall.
Décodex
Décodexer en søkemotor skapt av Les décodeurs, en del av Le Monde, for å enkelt kunne verifisere informasjon. Verktøyet ble gjort tilgjengelig 1. februar 2017, på deres nettside og som en utvidelse for bruk i nettlesere. De sier om verktøyet at det ikke er for å gi en bedømming av kvaliteten som «god» eller «dårlig», men at det skal være en lesehjelp.
Bedømte nettsted blir klassifisert i fem kategorier:
Prosjektet ble finansiert av Google via deres Digital Innovation Fund for pressen.
Jérôme Fenoglio og Luc Bronner annonserte 10. mars 2017 en ny versjon av Décodex som tar høyde for kommentarer og kritikk rundt førsteutgaven. Denne var ikke perfekt. «Denne versjonen vil ikke merke alle tilgjengelige informasjonskilder, og isteden fokusere på nettsteder som regelmessig sprer falsk informasjon.»
Den nye utgaven gikk live 16. mars 2017. Da gav Les décodeurs svar i en artikkel på kritiske spørsmål om nettstedet. En annen artikkel beskriver i detalj metoden til bransjen som er skapt rundt «feilinformasjon»; misbruk av andres identitet, manipulering av fakta og bilder, skjuling av propaganda blant uskyldige artikler, skjuling av løgner og hvordan de unnslipper straffeforfølgelse. Samuel Lawrence, leder av Les décodeurs, har skrevet en artikkel hvor han forsvarer idéen om å kjempe for fakta»: «Vi kan kritisere verifikasjon av fakta, påpeke virkelighetens begrensinger, slik vi vi gjør for journalisme generelt. Er det nødvendig å sette alt i perspektiv? At alt gis av ståsted, at tro gir et ståsted hvorfra alle fakta er like gyldige? At en militant blogg kan spre mer eller mindre uverifisert informasjon daglig uten undersøkelse, kryss-sjekking og verifikasjon, av profesjonelle? Nei!»
Takiji Kobayashi
Takiji Kobayashi (født 13. oktober 1903, død 20. februar 1933) var en japansk forfatter. Han regnes som en av Japans fremste proletarforfattere, og hans roman Krabbeskipet som et av de viktigste verkene innen japansk arbeiderlitteratur.
Liv og virke
Kobayashi var en av det forbudte kommunistpartiets pionerer, men ble arrestert av spesialpolitiets spioner og torturert til døde i 1933 bare 29 år gammel.
Da Kobayashis roman Kanikôsen (norsk: Krabbeskipet) ble utgitt på nytt i 2008 ble den umiddelbart en bestselger med over 507 000 solgte eksemplarer. Den mer enn 80 år gamle romanens salgssuksess ble satt i sammenheng med kommunistpartiets framgang i 2000-årene.
Hans viktigste romaner omfatter for øvrig Fuzai Jinushi (norsk: Fraværende jordeier), Senkyūhyaku nijū hachi nen sangatsu jūgonichi (norsk: 15. mars 1928) og Tōseikatsusha (norsk: Et partimedlems liv).
Adapsjoner
Kanikôsen ble filmatisert i 1953, regissert av Sô Yamamura. I 2009 kom en ny versjon av regissøren med kunstnernavnet SABU.
Filosofiåret 1652
Filosofiåret 1652 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1652.
Rune Nicolaysen
Rune Nicolaysen (født 13. februar 1959 i Oslo, død 6. oktober 2022) var en norsk komponist og musiker (fløyte og saxofon) kjent fra flere plateinnspillinger.
Han har bidratt på plateinnspillinger med Sandvika Storband (medlem 1977-81). I tillegg Winds Hot & Cool band fra Jazz Alive på Solli plass 1982, Kjell Karlsens storband, Oslo 13, Paul Weedens ensembler og Oslo Groove Company med innspillingene Anno 1990 og Anno 1992. For den første plateinnspillingen fikk bandet Spellemannprisen 1990 i klassen for jazz. Nicolaysen er også med på Bjørn Eidsvågs plateutgivelse Passe gal fra (1983), i tillegg til The Monroes’ første plateutgivelse Sunday People fra 1983, som de fikk Spellemannprisen 1983 i klassen pop for. I 1988 gav han ut en plate med jazzkvartetten Ruuds hospital på plateselskapet Hot Club Records.
På sin første plateutgivelse under eget navn, Fuglen på Hot Club Records i 2003, har han med seg Torstein Ellingsen på trommer og Ole Morten Vågan på kontrabass. Platen ble spilt inn i Studio3 i Sandefjord.
Sjakk-OL 1998
Sjakk-OL 1998 (sjakkolympiaden) ble arrangert i Elista i Russland i 1998.
Resultater
! # !! Lag !! Rating !! Poeng !! Buchholz !! MP
Simon Church
Simon Richard Church (født 10. desember 1988) er en engelsk-født walisisk tidligere fotballspiller.
Francisco Antonio de Echávarri
Francisco Antonio de Echávarri var en spansk offiser. Han var president i Mexico bys audiencia da visekonge Agustín de Ahumada y Villalón døde. Echávarri hadde posisjon som visekonge frem til Francisco Cajigal ankom fra Cuba. Echávarris periode som visekonge av Ny-Spania varte fra den 5. februar til den 28. april 1760.
Mexico under Vinter-OL 1984
Mexico under Vinter-OL 1984. Én mannlig sportsutøver fra Mexico deltok i én sport, alpint, under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i Jugoslavia. Mexico, som deltok for andre gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 26.-plass i slalåm.
Ernst Laraque
Ernst Laraque (født 16. november 1970) er en haitisk judoka.
Han representerte Haiti under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i andre runde.
Kopperå
Kopperå er en tettbebyggelse i Meråker kommune i Trøndelag fylke. Området ligger om lag syv kilometer øst for kommunens administrasjonssenter Midtbygda og om lag 14 kilometer vest for Norges riksgrense mot Sverige, hvor nærmeste tettsted er Storlien. Kopperå ligger nær elveoset til Kopperåa og Stjørdalselva, samt om lag fem kilometer sør for innsjøen Fjergen.
Jernbanelinjen Meråkerbanen fra Trondheim via Hell til Storlien i Sverige går igjennom stedet med togstopp på Kopperå stasjon. Også Europavei 14 (E 14) går forbi stedet med tilknytting til Kopperå via fylkesvei 6771. Meråker smelteverk, senere kjent under navnet Elkem Meråker, som produserte silisium og mikrosilika, var i drift ved Kopperå fra 1898 og frem til nedleggelsen i 2006. Deler av denne viktige arbeidsplassen har i senere tid blitt gjort om til et industrimuseum. Etter 2006 har stedet hatt færre enn 200 innbyggere.
Øystein Bernhard Mobråten
Øystein Bernhard Mobråten (født 18. november 1940) er en norsk billedhugger, tegner og taksidermist fra Kongsberg.
Han ble født på Lillestrøm. Vokste opp på familiesmåbruket Svartås på Kongsberg. Etter utdannelse innen elektronikk ble han ansatt ved Kongsberg våpenfabrikk i 1960. I 1966 ble han ansatt som taksidermist ved Universitetet i Oslo, Biologisk institutt. På egen hånd begynte han å studere gresk skulptur ved Nasjonalgalleriet. Her ble han hentet inn som elev av kunstpedagogen Rolf Schønfeld, som drev kunstpedagogisk privatundervisning innen klassisk kunst på akademinivå. Øystein Bernhard Mobråten var der elev og medarbeider fra 1966 til 1982. Han har i sin ansettelsestid ved Biologisk institutt utsmykket miljøet i Kristine Bonnevies hus på UiO. Han har blant annet laget panoramamonteren i kjelleren i Kristine Bonnevies hus som er en hyllest til Kristine Bonnevie. Han arbeider i dag både klassisk figurativt og i friere uttrykksformer. Mye brukte motiver er dyr og drømmelandskaper som kan tendere både mot det symbolske og surrealistiske.
Unheimliche Geschichten (1919)
Unheimliche Geschichten er en tysk stumfilm fra 1919, regissert av Richard Oswald.
Major League Soccer 2020
Major League Soccer 2020 var den 25. sesongen av Major League Soccer. Den bestod av to konferanser bestående av 14 lag i østlig og 12 lag i vestlig konferanse. Nye lag i 2020 var og. Etter endt gruppespill gikk seks beste lagene direkte til kvartinale, mens nummer 7 til 10 spilte åttendedelsfinaler i østlig konferanse. I vestlig konferanse gikk de åtte beste lagene til kvartinale.
vant MLS Cup etter å ha slått 3–0 i finalen.
Sluttspill
<section begin=Bracket /><section end=Bracket />
Årets spiller i norsk bandy
Årets spiller i norsk bandy er en pris utdelt av bandyseksjonen i Norges Bandyforbund. Prisen går til personen klubbene i Eliteserien mener var den beste spilleren i sesongen som gikk. Prisen ble utdelt i herreklassen første gang i 1997 og i dameklassen første gang i 2007.
Nord-Korea under Sommer-OL 2008
Nord-Korea under Sommer-OL 2008. Sekstitre sportsutøvere fra Nord-Korea deltok i elleve sporter under Sommer-OL 2008 i Beijing. Det var sjuende gangen som Nord-Korea deltok i et sommer-OL. De kom på 33.-plass på medaljestatistikken med to gull-, en sølv- og tre bronsemedaljer. Pang Mun-il var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Robbervik (Raudbergvik)
Robbervik (Raudbergvik) er et sted ved Sunnylvsfjorden, i Fjord kommune hvor det fra 1984 ble tatt ut olivin i et stort dagbrudd. World Heritage Salmon vil nå (2021) etablere et oppdrettsanlegg for laks i den nedlagte gruven. Planen er å utvide gruvene som ligger i Røbbervika, og bygge oppdrettsanlegget inne i fjellet.
Jan Einar Greve
Han ble cand.jur. i 1959 og ble høyesterettsadvokat i 1963. Han var først i familiefirmaet Greve, Greve, Greve & Lorentzen. Firmaet ble i 1991 en del av firmaet Thommessen Krefting Greve Lund i Bergen. Han innehadde en rekke næringslivsverv, blant annet som styreformann i Bergens Tidende. Han var styreformann i en rekke selskaper engasjert i kommersialisering av forskningsresultater, blant annet Sarsia Seed og Sarsia Innovation. Han var også styreformann i Høyteknologisenteret i Bergen og i en rekke stiftelser og legater.
Greve ble i 2007 utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for innsats for næringsliv og forskning.
Han var sønn av høyesterettsdavokat Gunnar Greve sr. (1904–1990), sønnesønn av skolemann, ordfører og stortingsmann Einar Greve (1865–1948) og bror til høyesterettsadvokat Gunnar Greve jr. (født 1929).
Würzburger Residenz
Würzburger Residenz (Würzburg-residensen) er et barokkslott i Würzburgs indre by, med grunnstein fra 1720. Slottet var residens for fyrstbiskopene av fyrstbispedømmet Würzburg, inntil sekulariseringen under Napoleonskrigene. Det hører til hovedverkene innen den sydtyske barokk, og regnes i europeisk sammenheng som den viktigste residensbygning i senbarokk. Slottet er tatt opp på UNESCOs liste over verdens kulturarv.
Historie
Residensen ble påbegynt under fyrstbiskop Johann Philipp Franz von Schönborn i 1720. Fyrstbiskopen døde imidlertid allerede fire år senere uten å oppleve bygningen ferdigstilt. Oppdraget fikk den da 33-årige arkitekten Balthasar Neumann, som i 1744 under den første byggherrens bror, fyrstbiskop Friedrich Carl von Schönborn, fullførte slottet som råbygg.
Den innvendige dekoren med fresker og stukkaturer ble utført av bl.a. Giovanni Battista Tiepolo (1752, trappehus med den største sammenhengende dekkfresko i verden, keisersal, slottskirke), Antonio Bossi (1749) og Johannes Zick (1750, havesal).
Den indre utførelsen hadde tre faser og begynte under Friedrich Carl. Under hans etterfølger Carl Philipp von Greiffenklau ble de berømte maleriene fullført. Med Greiffenklaus død gikk epoken kjent som Würzburg-rokokko til ende. Den videre utsmykning under Adam Friedrich von Seinsheim fulgte i Ludvig 16.-stil. Utførelsen av det såkalte Ingelheimzimmer fra 1776 i tidligklassisisme avsluttet en nesten 60-årig sammenhengende byggetid.
Bygningen er oppført etter en enhetlig plan, noe som er sjeldent for et så stort slott. Anlegget virker derfor enestående fullkomment. Arkitekt Balthasar Neumann ønsket å sammenfatte byggmestrene Maximilian von Welsch, Robert de Cotte, Gabriel Germain Boffrand og Johann Lucas von Hildebrandt til en syntese. De siste to deltok i utarbeidelsen av de første planene.
Slottet ble sterkt skadet i et britisk bombeangrep 16. mars 1945, og store deler ble helt ødelagt. Blant annet ble Glasskabinettet helt pulverisert. Med nitid rekonstruksjonsarbeid har man siden klart å gjenskape det. Det samme gjelder resten av slottet som langt på vei fremstår i fordums prakt.
UNESCOs begrunnelse
UNESCO begrunnet opptagelsen på sin verdensarvliste med at Würzburg-residensen er «det mest enhetlige og usedvanlige av alle barokkslott», at det er «enestående gjennom sin originalitet, sitt ærgjerrige bygningsprogram og den internasjonale sammensetning» og at slottet er en «syntese av den europeiske barokk». Det var videre sete for «et av de mest strålende fyrstelige hoff i Europa». Slottets speilkabinett er videre «det mest fullkomne romkunstverk i rokokko».
<!-- == Anlage und Architektur ==
Formal handelt es sich um eine mehrhöfige Anlage über einer rechteckigen Grundfläche, an welcher zur Stadtseite ein Ehrenhof ausgespart ist. Damit stellt die Würzburger Residenz einen Kompromiss zwischen einer Dreiflügelanlage vergleichbar mit Schloss Weißenstein in Pommersfelden und einer vielhöfigen Stadtresidenz wie in München oder Wien dar. Die Ausmaße sind gewaltig, so hat die Gartenfront eine Länge von 167 Metern.