cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madam Auring
Aurea Elfero, bedre kjent som Madam Auring (født 11. mars 1940, død 30. oktober 2020), var en filippinsk spåkone og skuespillerinne. Ifølge hun selv skal hun ha vært en av de fem mest kjente kvinnene i Asia i 1990-årene. Hun døde 30. oktober 2020, 80 år gammel. Hun skal ha forutsett suksessen til flere skuespillere og politikere, og skal ha blitt kjent i 1970-årnene som følge av å ha forutsett at Amparo Muno vant Miss Universe i 1974 og Muhammad Alis seier over Joe Frazier i 1975. Det var Muhammed Ali som skal ha gitt henne kallenavnet Madam Auring etter denne hendelsen.
Liste over olympiske medaljevinnere i alpint (menn)
Liste over olympiske medaljevinnere i alpint (menn) inneholder samtlige menn som har tatt olympisk medalje i individuelle øvelser i alpint i olympiske vinterleker.
Alpint kom med på programmet til de olympiske vinterlekene under lekene i Garmisch-Partenkirchen i 1936. Det ble da arrangert konkurranser i alpin kombinasjon for både menn og kvinner. Under vinterlekene i 1948 i St. Moritz ble utfor og slalåm med som egne medaljedisipliner, og i 1952 var storslalåm med for første gang. Alpin kombinasjon ble ikke arrangert i tidsrommet 1952–1984, men kom tilbake på det olympiske programmet fra og med OL i 1988 i Calgary, sammen med den nye disiplinen super-G.
Kjetil André Aamodt er den alpinisten som har vunnet flest medaljer gjennom tidene med sine åtte medaljer hvorav fire gull, to sølv og to bronsemedaljer.
Medaljefordeling
Oppdatert per vinter-OL 2022
NM i ishockey 1946
NM i ishockey 1946 var den 7. i rekken og ble vunnet av fra Oslo.
Serien var delt i 4 avdelinger; én avdeling i Trondheim og tre i Osloområdet. Det ble spilt semifinaler og finale.
Håndball-VM 1986 for kvinner
Håndball-VM 1986 for kvinner ble arrangert i Nederland fra 4. desember til 14. desember.
Allan Jepsen
Allan Kierstein Jepsen (født 4. juli 1977 i Kolding) er en dansk tidligere fotballspiller. Han er venstreback, og spiller for den danske klubben Randers.
Håndball-VM 1986 for kvinner
4.
Allan Jepsen
Jepsen har tidligere spilt for Heerenveen i nederlandske Eredivisie, Hamburger SV i Bundesliga, danske Aarhus og Aalborg og norske Vålerenga. Han var i VIF fra 2006 til 2009. Nå for tiden driver han et bakeri.
Håndball-VM 1986 for kvinner
5.
Allan Jepsen
Karriere som spiller
(Sist oppdatert 31. desember 2011)
Håndball-VM 1986 for kvinner
6.
7.
8.
9.
10.
11.
12.
Norges tropp
Kristin Midthun, Heidi Sundal, Ingrid Steen, Åse Birkrem, Cathrine Svendsen, Hanne Hegh, Hanne Hogness, Anne Migliosi, Kristin Eide, Karin Pettersen, Trine Haltvik, Karin Singstad, Unni Birkrem, Linn Siri Jensen og Kjerstin Andersen. Trener: Sven Tore Jacobsen.
Blobfisk
Blobfisk eller blubbefisk (Psychrolutes marcidus) er en dyphavsfisk og lever utenfor det australske farvannet på 600–1200 meters dybde. Den blir dermed sjelden sett av mennesker. Fisken er godt tilpasset trykket, ettersom det meste av kroppsmassen består av geléaktig masse og det ikke behøves så mye energi for å holde seg nede rett over bunnen.
Fisken blir regnet som den styggeste fisken i verden, og er uspiselig for de fleste andre fisker. Til tross for dette er den utrydningstruet på grunn av dypvanns-tråling, siden den ofte setter seg fast i tråler.
Fisken kan bli opptil 30 centimeter lang. Enkelte personer mener at ansiktet på fisken ligner på et trist menneske. Fisken har en stor «nese» som ligger mellom øynene, og en geléaktig kroppsmasse som hjelper den å tåle det høye trykket, derav navnet «blobfisk». I tillegg til det er fisken ikke særlig livlig, men veldig sen og treig. Ved befruktning ruger fisken på eggene til de klekkes.
Ingen mennesker har sett hvordan blobfisken spiser. Enkelte forskere antar at den slipper inn partikler gjennom munnen mens den holdes åpen. Man tror at fisken spiser alt den kommer over.
Tenaska Armstrong gasskraftverk
Tenaska Armstrong gasskraftverk er et varmekraftverk i delstaten Pennsylvania i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 640 MW, fordelt på 4 like store blokker med moderne gassturbiner. Operatør er Tenaska Inc.
Utstyret er vesentlig levert av General Electric. Anlegget ble bygget ut i årene 2000–2002. Brenselkilden er naturgass.
Viktor Nagy
Viktor Nagy (født 24. juli 1984) er en ungarsk vannpolospiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på femteplass med det ungarske landslaget.
William Norvin
William Norvin (Karl Peter Villiam Johannes Norvin, født 7. juni 1878 i København, død 16. august 1940 i Charlottenlund) var en dansk filolog og filosof.
Norvin tok skoleembedseksamen med gresk som hovedfag i 1904, i årene 1905–25 var han assistent i Rigsarkivet. I 1915 fikk han den filosofiske doktorgrad med avhandlingen Olympiodoros fra Alexandria og hans Kommentar til Platons Faidon. Han studerte den greske filosofis historie og ble i 1915 professor i klassisk filologi ved Københavns Universitet.
Foruten noen mindre, historiske arbeider har Norvin blant annet skrevet Platons Protagoras (1920), Københavns Universitet i Middelalderen (1929) og Københavns Universitet i Reformationens og Orthodoxiens Tidsalder (1937-40). I 1934 ble han medlem av Videnskabernes Selskab.
Den 22. april 1915 giftet Norvin seg med Wilhelmine Dorothea Schwartz Brun (1888–1970) fra Fredrikstad i Norge.
Jesper Jansson
Jesper Urban Jansson (født 8. januar 1971) er en svensk tidligere fotballspiller som spilte på sentral midtbane og som midtstopper. Han avsluttet sin karriere som aktiv fotballspiller i Stabæk etter 2006-sesongen. Hos Stabæk har han hatt en rolle i klubbens sportslige ledelse.
Jesper Jansson vokste opp i Braås utenfor Växjö. Han gjorde sin seniordebut for som 17-åring i 1988. På laget var også hans tre år eldre bror Ulrik. Brødrene var viktige spillere på Östers midtbane da laget var nære på å bli seriemestere i 1992.
For Öster hadde Jesper Jansson spilt motvillig på midtstopperplass når anledningen krevde det. På fikk han 20. februar 1994 sin eneste A-landskamp som midtstopper i en 3-1 seier i Miami over. Kampen fungerte som oppladning for sommerens VM i USA.
Foran 1994-sesongen gikk Jansson til for en overgangssum på 1,5 millioner kroner. I sin første sesong i hovedstadsklubben gikk han bare glipp av én kamp, og var en av lagets nyttigste spillere der han vekslet mellom å spille midtstopper og sentral midtbane. Han var nære ved å bli inkludert i Sveriges tropp til sommerens VM som erstatter for en skadet Jan Eriksson, men tapte kampen om plassen for Teddy Lucic.
I 1995 ble Jansson utstedt til AIKs lagkaptein. Problemer med lysken kom til å ødelegge mye av hans andre sesong i klubben. En operasjon på høsten sørget for å sette ham på sidelinjen siste halvdel av sesongen. Etter en skadeforfulgt 1995-sesong kom han på kant med klubbledelsen om kontraktsmessige forhold. I februar 1996 ble Jansson klar for for omkring 1,5 millioner kroner. Overgangen til byrivalen skapte stor misnøye blant AIKs tilhengere. I et hevnangrep fikk Sjöfartsklubben Kaknäs sine lokaler vandalisert da tilhengere fra AIK tok feil av deres lokaler og Djurgårdens.
Overgangen til Djurgården ble ingen stor suksess. Hos Djurgården tilbragte han én sesong som endte med nedrykk fra Allsvenskan.
Bedre gikk det hos, som kjøpte ham for 1,3 millioner kroner. Han spilte tre år som midtbaneanker i den norske klubben, hvor han ble cupmester i 1998.
Fra 1. juni 1999 ble Jansson klar for, som var regjerende seriemestre i Belgia.
Middlesex County (Massachusetts)
Middlesex County er et fylke i den amerikanske delstaten Massachusetts. Det ligger i den nordlige delen av staten og det grenser mot Essex County i nordøst, Suffolk County i sørøst, Norfolk County i sør, Worcester County i vest og Hillsborough County, New Hampshire i nord.
Jesper Jansson
Med mangel på spilletid og dårlig trivsel vendte Jansson hjem til svensk fotball der han 1. september 2000 ble klar for, hvor broren Ulrik var lagkaptein. Etter fem sesonger hos Helsingborg, avrundet han karrieren med to sesonger i gamleklubben Stabæk.
Lidija Glubokova
Lidija Timofejevna Glubokova (russisk: Лидия Тимофеевна Глубокова født 17. september 1953) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Jesper Jansson
Jesper Janssons fremste styrker som spiller lå i hans pasningsspill, duellstyrke og hodespill.
Lidija Glubokova
Glubokova vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Glubokova spilte fem kamper i OL-turneringen.
Magerdalselva
Magerdalselva (nordsamisk: Silesjohka, historisk også Silesjåkka) er ei elv i Berlevåg kommune i Finnmark. Den er ei østlig sideelv til Kongsfjordelva og er 11,4 kilometer lang.
Georg Ulrich Wasmuth
Sensommeren 1814 var han med i krigen mot Sverige, ble såret og døde like etter av skadene.
Wasmuth var mottaker av Dannebrogordenens hederstegn etter å ha kjempet tappert mot svenskene i felttoget i Jemtland i 1808.
I 1814 leide han lensmannsgården Øvre på Ytterøya i Levanger. Her fikk han en datter mens han var på Eidsvoll. I dag er det bare en jordkjeller i naturstein igjen fra Wasmuths tid.
Han var barnebarn av regimentfeltskjær Georg Heinrich Ulrich Wasmuth (ca. 1724–1800), som foretok den første koppevaksinering (inokulasjon) i Norge, allerede i 1755.
Slaget ved Daegsastane
Slaget ved Daegsastane (eller Degsasstan) ble utkjempet i 603 mellom Æthelfrith av Northumbria og Aedan av Dalriada. Slaget endte i en kostbar seier for Æthelfrith.
Svært lite er kjent om slaget, bortsatt fra utfallet og at Aedan overlevde og vendte tilbake til Dalriada, hvor han var konge til 606 eller 608. Det er uklart hvor slaget sto, men flere har konkludert med at det var i Liddesdale.
For Æthelfrith betydde seieren at han fikk flere år uten angrep nordfra, noe som ga ham mulighet til å styrke sin posisjon overfor andre angelsaksiske kongedømmer.
Pokémon Stadium
Handling
I motsetning til enkelte andre Game Boy-spill følger ikke Pokémon Stadium noen vanlige historie, eller en vel-definert verden. I stedet skal spilleren slåss i en rekke kamper ved en stadion, i en turnering bestående av til sammen 80 kamper - samt et Gym Leader Castle, hvor spilleren må kjempe mot 8 Kanto Gym Leaders. Når alle disse omgangene er vunnet, og Gym Leader Castle er gjennomført, blir en rekke andre kamper låst opp - med høyere vanskelighetsgrad.
I stadion-modus blir spilleren utfordret til å vinne trofe ved å vinne Pika Cup, Petit Cup, Poké Cup og Prime Cup, men forskjellige stadium har deres eget regelverk og begrensninger. I Gym Leader Castle blir spilleren utfordret av de åtte Kanto Gym Leaders fra Game Boy-spillene - etterfulgt av Elite Four, og til slutt Champion. Men spilleren kan bare velge et lag på seks Pokémon.
Panusaya Sithijirawattanakul
Panusaya Sithijirawattanakul (thai: ปนัสยา สิทธิจิรวัฒนกุล; Pannasaya Sitichirawattanakun, født 15. september 1998) er en thailandsk demokratiaktivist og politisk personlighet. Hun er kjent for sin kritikk av makten til det thailandske monarkiet, og er en sentral skikkelse under demonstrasjonene i Thailand 2020.
Liv og virke
Panusaya vokste opp som den yngste av tre søsken. Hun er talsperson for Studentunionen i Thailand, og studerer på Fakultetet for sosiologi og antropologi ved Thammasat-universitetet. Hun er leder av studentaktivistene ved universitetet, og brøt tabuer om kritikk av kongehuset da hun under en demonstrasjon den 10. august 2020 leste opp et 10-punkts manifest for reform av monarkiet.
Kongelig tiltaleform i talen
Det var bemerkelsesverdig at hun i talen med de 10 punktene for reform av monarkiet, unnlot å bruke den vanlige underdanige tiltaleformen til kongen via det laveste punktet på kroppen: «under støvet under Deres Majestets fotsåler». Hun refererte i stedet til kongen som phra ong, og bevarte dermed et minimum av respekt for kongelig status. Det var også bemerkelsesverdig at hun refererte til seg selv som kramom i stedet for den feminine utgaven, momchan. Ikke bare unnlot hun å bruke det vanlige førstepersonspronomenet i kongelig tiltale, kha phra phutthajao, men ved bruk av kramom valgte hun å ta i bruk det minst forseggjorte pronomenet i slik tiltale. Samtidig henviste hun med denne bruken til sitt eget hodes krone. I avslutningen av talen insisterte hun på felles menneskehet mellom avsender og mottaker, slik at kongen kan snakkes til som et likeverdig menneske.
Fengsling
Hun ble arrestert av thailandsk politi den 15. oktober 2020 samtidig med mange andre aktivister og sentrale protestledere. Sivilkledd politi kom inn i hotellrommet hun bodde på og leste opp siktelsen mot henne og en annen aktivist. Hun rev i stykker papiret som siktelsen var skrevet på, før politiet deretter bar to aktivistene med makt ut av rommet i rullestoler. De ble båret ned tjenesteheisen og ut av hotellets bakdør. Før hun egentlig skulle løslates mot kausjon, kom politiet til fengselet hun satt i med en ny arrestordre mot henne den 20. oktober. Da politiet den 30. oktober igjen forhindret at hun ble løslatt, knuste demonstranter vinduet i bilen hun ble transportert i for å forsøke å befri henne. Hun ble sluppet fri fra fengsel og sendt til sykehus, og ifølge politiet kom hun til å bli sendt til videre fengsling. Hun møtte hos politiet for å motta en siktelse for majestetsfornærmelse den 8. desember. Hun hadde blitt anmeldt av Nitipong Hornak, en kjent thailandsk låtskriver og dommer i Thailand's Got Talent (tilsvarende Norske talenter). Hun ble den 8. mars 2021 igjen fengslet i påvente av rettssak. Hun hadde totalt ni siktelser for majestetsfornærmelse, og risikerte med dette en fengselsstraff på maksimalt 135 år.
Sultestreik
Den 30. mars begynte hun en sultestreik i fengselet i protest mot å ha blitt nektet kausjon og for å få løslatt 21 fengslede politiske aktivister. Det var da hun så bilder av den sultestreikende medaktivisten Parit Chiwarak som satt i rullestol og ble behandlet med saltvannsløsning at hun bestemte seg for å sultestreike i solidaritet med ham. De tre første dagene spiste hun ett måltid om dagen, deretter inntok hun bare vann, melk og fruktjuice. Hun avsluttet sultestreiken da hun ble midlertidig løslatt 6. mai. Hun ble løslatt mot kausjon, og mot at hun ikke skulle delta i aktiviteter til skade for monarkiet, og ikke forlate landet. Ifølge en pressemelding fra straffedomstolen måtte hun heller ikke «delta i aktiviteter som forstyrrer samfunnet», og ble pålagt å stille til alle rettsmøter.
Ny fengsling for Facebook-gruppe
Den 22. september 2021 ble hun igjen fengslet, denne gangen for å ha bidratt til Facebook-siden til aktivistgruppen United Front of Thammasat and Demonstration. Hun ble siktet for oppvigleri og for å ha lagt innhold i strid med rikets sikkerhet inn i et datasystem. Siktelsen skal ha vært som følge av en anmeldelse fra et medlem av en rojalistgruppe som tidligere har anmeldt mange andre nettbrukere og aktivister. Menneskerettighetsorganisasjonen Amnesty International oppfordret thailandske myndigheter til å droppe siktelsene, som de karakteriserte som «en skam og et klart maktmisbruk». Hun ble senere løslatt mot kausjon.
Kjennelse i grunnlovsdomstolen
Den 10. november 2021 fant den thailandske grunnlovsdomstolen at Panusaya og to andre protestledere, Arnon Nampa og Panupong Jadnok, gjennom sine taler for reform av monarkiet hadde som mål å styrte det politiske systemet i landet. Kjennelsen åpnet for at aktivistene kan siktes for forræderi, som kan straffes med døden. Den 15. november ble hun fengslet for fjerde gang etter å ha blitt nektet kausjon i en ny siktelse for majestetsfornærmelse begått den 20. desember 2020. Straffedomstolen tilbakekalte også kausjonen for en av de tidligere siktelsene, derfor var hun ifølge Thai Lawyers for Human Rights varetektsfengslet for to saker om majestetsfornærmelse, den ene fra demonstrasjonene den 19. september 2020, da hun ba om reform av monarkiet og oppfordret følgerne sine til å kle seg i svart på kong Vajiralongkorns fødselsdag, den andre da hun i desember samme år kledde seg i magetopp sammen med andre demonstranter på kjøpesenteret Siam Paragon. Hun ble midlertidig løslatt mot kausjon, først fra 1. desember 2021 til 12. januar 2022 for at hun skulle få tatt eksamen på universitetet, men tidsrommet ble senere utvidet av straffedomstolen til 25. mai. Hun måtte gå med fotlenke, men kunne nå forlate hjemmet mellom klokka 6 om morgenen og 6 om kvelden i stedet for det opprinnelige 24 timers portforbudet hun ble satt under.
Spionvare
I 2021 ble telefonen hennes infisert fire ganger med spionvaren Pegasus. Den ideelle organisasjonen iLaw forberedte i 2023 en rettssak mot thailandske myndigheter for å ha brutt seg inn i telefonene til minst 30 aktivister og advokater.
Rio Grande (Kane-bok)
Rio Grande er en norsk roman, utgitt som bok nummer 17 i den 83 bind store serien om western-helten og US-marshalen Morgan Kane. Boka ble lansert i 1968, skrevet av forfatteren Kjell Hallbing under pseudonymet Louis Masterson, utgitt på forlaget Bladkompaniet.
Boka kom ut i forlagets pocketserie Stjernebøkene, som Stjerne-bok nr. 356 og kostet tre kroner og femti øre.
Shea Buckner
Shea Buckner (født 12. desember 1986) er en amerikansk vannpolospiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på åttendeplass med det amerikanske landslaget.
Camas
Camas kan være:
Rio Grande (Kane-bok)
Den alt annet enn stabile Kane dreper sju (hvorav flere ubevæpnede) i denne boken, men med Linda i bakhjernen ligger han ikke med en eneste kvinne.
Mottagelsen av boka
Og utgivelsene var ikke begrenset til Norge. Etter hvert kom Rio Grande på flere språk - med tittelen i behold. I 1972 kom den i England på Corgi Books, i 1973 kom den i Danmark på Winther og samme året i Finland på Otava. Også Island fikk sin Rio Grande.
Senere utgivelser
Da Bladkompaniet i 1991 ga ut serien på nytt besluttet de å publisere bøkene i kronologisk rekkefølge, der man begynte med Kanes fødsel og sluttet med Den siste jakten. Nå havnet Rio Grande i et dobbeltbind, i bok nr. 17, sammen med Bravado. Da Bladkompaniet/Schibstedforlagene i årene 2002–2008 gjenutga bøkene i dobbelt-pocket kom Rio Grande i 2004 som bok 31 i bind 31–32.
Etter at Aller forlag i 2008 tok over rettighetene kom bøkene fra 2009 enkeltvis, fortsatt i kronologisk rekkefølge, men med noen justeringer, Nå kom Rio Grande i 2012 som bok nr. 35, en utgivelse som året etter ble lansert som lydbok av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, innlest av Jan Olav Simonsen.
Plasseringen som bok 35 i serien er også beholdt i senere utgivelser, som i Cappelen Damms lydbokversjon fra 2020, lest inn av Torgeir Reiten.
Norgesmesterskapet i fotball for gutter 19 år 2011
Norgesmesterskapet i fotball for gutter 19 år 2011 er en norsk fotballturnering for guttelag med spillere under 19 år. Tromsø er regjerende norgesmestere i G19-klassen, etter å ha vunnet 3–1 mot ODD Grenland året før.
Runder
Norgesmesterskapet i 2011 vil bli spilt på følgende datoer :
1. runde
Det var 128 lag i første runde og kampene ble spilt mellom 18. april og 1. mai.
Laugavegur (Reykjavík)
Laugavegur (uttale: ) er ei gate i Reykjavík på Island. Den ble anlagt i 1885 og er den viktigste handlegata i landet. Den har også en rekke utesteder og restauranter. Det islandske fallosmuseet ligger også i gata.
Norgesmesterskapet i fotball for gutter 19 år 2011
2. runde
Det var 64 lag i andre runde og kampene ble spilt mellom 13. og 21. mai.
3. runde
Det var 32 lag i tredje runde og kampene ble spilt mellom 7. og 12. juni.
4. runde
Det var 16 lag igjen i fjerde runde, som ble spilt i perioden 10.-20. august.
Kvartfinaler
Spilles 3. september.
Malcolm X
Malcolm X, også kjent som el-Hajj Malik el-Shabazz (ٱلْحَاجّ مَالِك ٱلشَّبَازّ), (født Malcolm Little 19. mai 1925 i Omaha i Nebraska i USA, død 21. februar 1965 i Harlem i New York) var en amerikansk borgerrettighetsforkjemper, predikant for Nation of Islam og tilhenger av svart nasjonalisme. Han er et symbol for svarte amerikaneres militante kamp.
Bakgrunn
Malcolm Little ble født 19. mai 1925 i Omaha i Nebraska. Han var fjerde av syv barn av Earl Little og Louise Norton. Hans far var baptistisk predikant. Han støttet panafrikanisme-aktivisten Marcus Garvey og var en lokal leder av Universal Negro Improvement Association (UNIA).
På grunn av trusler fra Ku Klux Klan måtte familien i 1926 flytte til Milwaukee i Wisconsin og kort tid etter til Lansing i Michigan. Ett av Malcolms kallenavn var «Red», fra hans hårfarge.
Malcolm vokste opp i fosterhjem, hadde en kriminell ungdomstid og tilbragte mye av 1940-tallet i fengsel. Mens han satt i fengsel hadde flere av søsknene konvertert til Nation of Islam, og i 1948 omvendte også han seg til islam.
Aktivist
Da han ble løslatt i 1952 tok han kontakt med Elijah Muhammad og fikk raskt en sentral plass i NOI. Fra 1954 var han leder av Temple No. 7 i Harlem i New York.
Hans politiske syn ble radikalisert gjennom 1960-årene, og i 1964 brøt han med NOI og grunnla Muslim Mosque, Inc. og Organisasjonen for Afro-Amerikansk Enhet.
Han ble skutt og drept i Harlem 21. februar 1965. Tre Nation of Islam-medlemmer ble dømt for drapet. Samme år ble The Autobiography of Malcolm X utgitt på bakgrunn av hans etterlatte papirer. I filmen Malcolm X (1992) ble han spilt av Denzel Washington.
Ove Lind
Ove Lind (født 29. juni 1926, død 16. april 1991) var en svensk jazzmusiker (klarinett), arrangør, komponist og orkesterleder. Lind spilte i orkestre ledet av Simon Brehm, Charlie Norman, Thore Swanerud, før han startet eget orkester med Gunnar Almstedt (1954), der norske Bjarne Nerem medvirket. Hans stil var preget av swing, spesielt Artie Shaw og Benny Goodman.
Hans egen «O. L. kvartett» (1963–) var meget kjent, med Lars Erstrand vibrafon, tilsatt Ulf Johansson-Werre/Björn Sjödin, tidvis Rolf Larsson/Sven Sjöberg. Etter Linds bortgang (1991) ble den videreført som «Swedish Swing Society» med Antti Sarpila på klarinett.
Lind ga ut flere plater med svenske jazzmusikere såvel som internasjonale, herunder Bob Wilber og de norske Egil Johansen og Nerem (1970). Han arrangerte for plateselskapet Metronome, samt skrev filmmusikk (Nattens ljus, 1957). En minneutgivelse Moments like this (1991) med opptak fra Kungliga Musikhögskolan utkom posthumt. Lars Erstrand forestod utgivelsen Melodians – Swing In All Keys (Phonastic, 2001) som også æret Lind.
Tomasevangeliet
Tomasevangeliet, eller Thomasevangeliet, er en samling Jesussitater som hevdes å være skrevet ned av apostelen Tomas. Tomasevangeliet er ett av de apokryfe evangeliene som ikke inngår i Bibelens kanon.
Datering
Forskere har foreslått dateringer mellom år 60 og så sent som år 140, avhengig av om evangeliet er den originale kilden til utsagnene, eller om forfatterens bygger på andre greske eller koptiske tekster. Forskerne havner som regel i en tidlig datering fra år 60 til 100, eller en sen datering omkring år 140 avhengig av hva som vektlegges.
Beskrivelse
En fullstendig versjon av Tomasevangeliet ble funnet sammen med en rekke andre tekster i Nag Hammadi-skriftene i 1945. Dette funnet omfattet 13 papyruskodekser med i alt 46 ulike skrifter, alle greske tekster i koptisk oversettelse, det vil på det språket de første kristne i Egypt snakket. Tekstene har gitt økt innsikt i jødedommen og kristendommen i antikk tid.
Tomasevangeliet ble tidligere regnet som et såkalt gnostisk evangelium, sammen med evangeliene til Maria Magdalena og Filip, men nyere forskere mener at det mangler mange av særtrekkene til gnostisismen. Gnostisismen var en innsiktsreligion som flertallet i oldkirken avviste.
Norske utgaver
Tomasevangeliet ble for første gang utgitt på norsk i 1994 (3 gjemte og glemte evangelier: Filipevangeliet, Fredsevangeliet, Thomasevangeliet) på Det Frie Samfunns forlag, oversatt av Even Lorch-Falch. I 2000 kom en ny oversettelse av Svein Woje og Kari Klepp (Thomasevangeliet) på Borglund forlag.
En oversettelse av Einar Thomassen ble utgitt i samlingen Apokryfe evangelier i serien Verdens Hellige Skrifter i 2001.
Joachim Barrande
Joachim Barrande (født 11. august 1799 i Saugues i Haute-Loire i Frankrike, død 5. oktober 1883 på slottet Frohsdorf i Niederösterreich) var en fransk geolog og paleontolog som virket i Böhmen.
Liv og virke
Joachim Barrande gjennomgikk École polytechnique i Paris og ble så lærer for greven av Chambord (Henrik V). Etter julirevolusjonen (1830) fulgte han den kongelige familien i landflyktighet.
Han bosatte seg deretter i Böhmen. Til å begynne med arbeidet han der som ingeniør og ledet byggingen av Böhmens første jernbane, men viet seg snart utelukkende til geologisk og paleontologisk forskning, hovedsakelig av Böhmens silurdannelser. Etter å ha offentliggjort flere mindre arbeider over Böhmens armfotinger og graptolitter med mere begynte han utgivelsen av sitt hovedarbeide, Système silurien du centre de la Bohême (1852-87). Verket, hvis utgivelse ble fortsatt etter hans død av Böhmisches Landesmuseum i Praha, omfatter åtte bind, delvis dobbeltbind, i alt 26 bind i stor kvart. Av særskilt stor verdi er den del som behandler trilobittene.
Av vekt for den svenske geologien var Barrandes Parallèle entre les dépots siluriens de Bohême et de Scandinavie; der finner man atskillige ikke på annet vis offentliggjorte opplysninger, med grunnlag i muntlige og skriftlige meddelelser fra den svenske paleontologen Nils Peter Angelin.
Han ble tildelt Wollastonmedaljen i 1857 og ble innvalgt i 1870 som utenlandsk medlem av Kungliga Vetenskapsakademien i Sverige.
I august 1883 reiste Barrande til Frohsdorf for å ta seg av sin venn Henri de Chambords begravelse, etterlatenskaper og arvegods. Der pådro 84-åringen seg en lungebetennelse, og døde der den 5. oktober.
Han ble begravet 8. oktober i Lanzenkirchen.
Ode til ensomheten
«Ode til ensomheten» opus 35 (1939) (også kalt «Ode to Solitude» ) av Fartein Valen er et verk i én sats for orkester. Stykket er inspirert av naturinntrykk fra Valevåg og ble urfremført i Oslo i 1955.
Besetning
Verket er skrevet for et orkester bestående av 1 fløyte, 1 obo, 1 klarinett, 2 fagotter, 1 valthorn, 1 trompet, 1 trombone, 1 tuba og strykere.
Bakgrunn
«Ode til ensomheten» ble skrevet i 1939. De første skissene er datert 16. november. Verket skal ifølge Olav Gurvin ha vært ferdig allerede den 29. samme måned, mens Berit Kvinge Tjøme opplyser 4. desember dette året. Dette var det niende og siste av hans enkeltstående stykker for orkester. De øvrige ble skrevet på begynnelsen av 1930-årene, hvorav det mest kjente trolig er «Kirkegården ved havet».
Ifølge Gurvin var verket inspirert av naturinntrykk fra hjemstedet Valevåg. Gurvin forteller at Valen brukte å vandre opp til ura bak familiehjemmet og bli sittende i lange stunder blant de veldige steinblokkene: "«Det var som han da satt i en helt annen verden, tusener av år tilbake i tiden. Fjellblokkene reiste seg rundt ham og ble til store tempelbygninger. Og den store stillhet hersket. Der oppe i ‘Stadlo’, som denne ura ble kalt, fant han ensomheten i fulleste monn. Stundom kunne han bli værende der i flere timer, betatt av den underlige og intense stemningen.»" Det er denne underlige og intense stemningen som skal ha inspirert Valen til å skrive «Ode til ensomheten», direkte oversatt «Et høystemt lyrisk dikt til ensomheten». Det kan også tenkes at Valen har vært påvirket av John Keats og hans dikt «O Solitude». Keates samlede dikt var nemlig en del av Valens boksamling og hadde blant annet inspirert ham til å skrive et av hans tidligere orkesterstykker, «An die Hoffnung».
Mottakelse
«Ode til ensomheten» ble aldri framført i komponistens levetid, men først to år etter Valens død. Urframførelsen fant sted den 25. april 1955 av Musikkselskapet Harmonien under ledelse av Carl Garaguly i Universitetets aula. Stykket ble gjentatt av de samme kreftene på en konsert i Bergen den 22. september samme år.
I hovedstadspressen fikk verket generelt god omtale. Arbeiderbladets anmelder Klaus Egge skrev for eksempel at «Valens kosmiske fordypelse bringer en orkestersats hvor de enkelte stemmer svever som åndepust i rommet. Det er igjen dette gripende, det mystiske, dragende som betar en. Det er grublerens søken.»
Verket
«Ode til ensomheten» er basert på fire motiver som blir presentert i løpet av stykkets første ni takter: motiv 1 presenteres i celli og kontrabasser (takt 1–4), motiv 2 av fløyte (takt 3–6), motiv 3 av klarinett (takt 4–7) og motiv 4 av andrefioliner og bratsjer (takt 8–9). Som typisk for Valens atonale polyfoni blir motivene behandlet strengt polyfont, hvilket innebærer at motivene er gjensidig likeverdige. Verket utvikles gjennom oppsplitting og sammenkjeding av motivene i stadig nye formasjoner. Valen benytter flere komposisjonstekniske prosedyrer som variasjonsprinsipp, dynamisk bueform og stretto, klare trekk fra fugeprinsippet.
I motsetning til Valens tidligere énsatsige orkesterstykker tar Valen i dette verket i bruk sonatesatsformen som overordnet satsstruktur. Dette var en formtype Valen begynte å ta i bruk i sine større verker på denne tiden, som i Symfoni nr 1 (1939), Pianosonate nr. 2 (1939) og fiolinkonserten (1940). Skjematisk kan «Ode til ensomheten» derfor deles inn slik:
Innspillinger
Filharmonisk Selskaps Orkester/Miltiades Caridis (dirigent) (innspilt 6-9/1971) Stavanger Symfoniorkester/Christian Eggen (dirigent) (innspilt 2006)
Gnathocera cruda
Gnathocera cruda er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (ca. 14-16 millimeter), avlang, litt flat, blank, gulbrun gullbasse. Oversiden er sparsomt kledt med fine, oppstående, hvite hår. Hodet har to spisse horn foran. Hodet har et par hvite flekker, pronotum har tre hvite striper. Beina er brunrøde. Hos hannen er undersiden hvit.
Levevis
Arten er knyttet til gressenger med høyt gress. De voksne billene finnes gjerne på aksene til ulike gress.
Utbredelse
Arten er utbredt i Kongo, Kamerun, den Sentralafrikanske Republikken, Uganda, Malawi og Burundi.
AES Ironwood gasskraftverk
AES Ironwood gasskraftverk er et varmekraftverk i delstaten Pennsylvania i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 710 MW, fordelt på én blokk med moderne gassturbiner. Operatør er AES Corp.
Utstyret er vesentlig levert av Siemens og Doosan. Anlegget ble bygget ut i årene 2000–2002. Brenselkilden er naturgass.
Hysteri
Hysteri (gresk: hystera, «livmor») beskriver i dagligdags bruk en sinnstilstand av uhåndterlig frykt eller følelsesmessige voldsomheter. Frykten er ofte sentrert ved en kroppsdel, ofte ved et innbilt problem med den kroppsdelen (sykdom er en vanlig klage). Folk som er «hysteriske» mister ofte selvkontrollen på grunn av en overveldende frykt.
Psykiatere og leger har i teorien sluttet med bruken av uttrykket «hysteri» og erstattet det med mer eufemistiske termer som er hovedsakelig synonymer. Blant disse er «psykosomatisk», «psykogen» og «medisinsk uforklart». I 1980 endret American Psychiatric Association offisielt diagnosen «hysterisk nevrose, omstillingstype» til «omstillingsforstyrrelse». Hysteri har også betegnende overlapping med diagnosebetegnelsen «somatiseringsforstyrrelse» og med somatoforme forstyrrelser generelt.
Kenmore
Kenmore kan være:
Anton Bohrer
Anton Bohrer (1783–1852) var en tysk fiolinist.
Sammen med broren Max Bohrer foretok Anton Bohrer en rekke konsertreiser gjennom Europa, og besøkte blant annet Stockholm i 1814. Han ble seinere konsertmester i Hannover.
Meisebolle
Meisebolle er en fettfull bolle med fuglemat spesielt egnet til å fore meis og spurv om vinteren.
Fairless gasskraftverk
Fairless gasskraftverk og Fairless avfallskraftverk er navnet på to varmekraftverk i delstaten Pennsylvania i det østlige USA. Begge drives av naturgass eller avfallsgass (landfill gas).
Meisebolle
Bollene kan kjøpes ferdig eller lages selv, og henges ute for foring av småfugler om vinteren. Bollene bør henges høyt slik at ikke fuglene kan bli tatt av katter under foring. Det finnes også egne «automater» til å legge meiseboller i.
Fairless gasskraftverk
Fairless gasskraftverk har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW, fordelt på 2 like store 600 MW-blokker med moderne gassturbiner. Operatør er Fairless Energy LLC. Det ligger på stedet hvor USX Fairless stålverk tidligere lå. Utstyret er vesentlig levert av General Electric. Anlegget ble bygget ut i årene 2001–2004. Brenselkilden er naturgass.
Meisebolle
Hjemmelaget meisebolle
Meisebolle kan lages selv ved å bruke matfett uten salt, for eksempel Delfiafett. En kan også gjenbruke fett fra smultringkok eller frityrgryte, sålenge fettet ikke er krydret. I fettet har man for eksempel ubehandlede nøtter, lettkokte havregryn, brødsmuler og musli. I tillegg har man frø som for eksempel solsikkekjerner og sesamfrø samt tørket frukt og kokosmasse. Det er viktig at alle ingrediensene er usaltede og uten krydder.
Fairless gasskraftverk
Fairless avfallskraftverk har en installert kapasitet på 60 MW fordelt på 2 like store blokker. Opprinnelig brant kraftverket både naturgass og fyringsolje fjernvarme fra Fairless stålverk, og ble satt i drift i 1955. Men da kilden til fjernvatrme fra stålverket forsvant, ble det en utfasing av hele driften og senere ombygging til brenning av avfallsgass (landfill gas), utbygd fra 2004.
Meisebolle
Hjemmelaget meisebolle
Talgboll
Oak Harbor
Oak Harbor kan være:
Grøndalselvbrua
Grøndalselvbrua er en bjelkebro på E6 i Grong kommune i Trøndelag. Broen er 41 meter lang og åpnet i 1964.
Cristie Kerr
Cristie Kerr (født 12. oktober 1977, i Miami, Florida) er en amerikansk golfspiller på LPGA-touren.
Karrieren som profesjonell
Hun ble proff i 1996, og spilte på rekrutteringstourene Futures Tour og Players West Tour, før hun på høsten spilte LPGA-tourens kvalifiseringsskole. Der ble hun nr. 6, noe som ga full spillerett på LPGA-touren for 1997-sesongen. Svake plasseringer gjorde at hun måtte tilbake til kvalifiseringsskolen høsten 1997.
Karrieren gikk i rykk og napp med sporadiske topp-10-plasseringer. I 1999 la hun om kostholdet. Vekten hadde skaffet henne ryggplager, men etter hvert som kiloene forsvant, forsvant også ryggplagene. Og dermed kom resultatene; i 2000 var hun nr. 15 på pengelisten. Den første seieren kom i 2002. Den første majorseieren kom i 2007, i U.S. Women's Open. I alt har Kerr 14 seire på LPGA-touren.
Cristie Kerr spilte Solheim Cup i 2002, 2003, 2005, 2007 og 2009.
Tsilma
Tsilma (russisk: Цильма) er ei elv i republikken Komi i Russland. Den er ei venstre sideelv til Petsjora, og er 374 kilometer lang med et nedbørfelt på 21 500 km². Middelvannføringen 54 km fra munningen er 228 m³/s.
Elva har utspring fra Timanhøydene nordvest i republikken Komi, i grenseområdene mot Arkhangelsk oblast. Den renner først mot nord, men bøyer så mot øst. Den øvre delen av elva går gjennom folketomme områder, men i den nedre delen ligger det enkelte landsbyer langs elvebreddene. Elva munner ut i Petsjora ved byen Ust-Tsilma.
De viktigste sideelvene er Kosma og Tobysj fra venstre og Myla fra høyre.
Det ble tidligere fløtet tømmer på elva. De nedre delene av Tsilma er farbar for skip. Elva er frosset over fra oktober/november til april/mai.
Verdenscupen i alpint 1994/95
Sesongen 1994/1995 i verdenscupen i alpint startet 26. november 1994 i Park City (damer) og 13. desember i Tignes (herrer), og ble avsluttet 19. mars 1995 i Bormio. Det ble arrangert 30 renn for herrene (9 utfor, 5 Super-G, 7 storslalåm, 9 slalåm). For damene ble det arrangert 31 renn (9 utfor, 7 Super-G, 8 storslalåm, 7 slalåm). I tillegg kom to kombinasjonsøvelser for herrene og en for damene.
Verdensmesterskapet i spanske Sierra Nevada måtte utsettes til 1996 på grunn av snømangel.
Guatemala by
Universiteter
Byen har 10 universiteter, Universidad Mariano Gálvez, Universidad Panamericana, Universidad Mesoamericana, Universidad Rafael Landivar, Universidad Francisco Marroquin, Universidad del Valle, Universidad del Istmo, Universidad Galileo, Universidad Rural og Universidad de San Carlos, det eneste statlige og det tredje eldste i Amerika.
Sport
Guatemala by har mange idrettsanlegg og idrettsklubber. Fotball er den mest populære idretten, med Comunicaciones, CSD Municipal og Aurora FC som de største klubbene. Estadio Mateo Flores som ligger i sone 5 i byen, er landets største stadion, foran Estadio Cementos Progreso og Estadio del Ejército. En viktig flerbrukshall i byen er Domo Polideportivo de la CDAG.
Maimaitituersun Qiong
Qiong Maimaitituersun (eller Mehmet Tursun Chong (kinesisk: 琼·麦麦提图尔孙; pinyin: Qióng Màimàitítúěrsūn, født 13. januar 1988 i Kashgar i Xinjiang i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen super lettvekt. Qiong har ingen større internasjonale resultater, og fikk sin olympiske debut da han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han ble slått ut i første runde.
Ocean’s Thirteen
Ocean's Thirteen er en amerikansk spillefilm regissert av Steven Soderbergh, utgitt i 2007. Den er en oppfølger til filmen Ocean’s Twelve fra 2004, som var oppfølgeren til Ocean’s Eleven fra 2001, som på sin side var en nyinnspilling av den originale Elleve om kuppet fra 1960.
Innspillingen begynte i juli 2006 i Las Vegas og Los Angeles. Manuset ble skrevet av Brian Koppelman og David Levein. Verken Julia Roberts eller Catherine Zeta-Jones gjentok sine roller fra Ocean’s Twelve som henholdsvis Tess Ocean og Isabel Lahiri. Topher Grace skulle egentlig hatt en cameo i filmen, slik han hadde i de to forrige, men var opptatt med innspillingen av Spider-Man 3.
Ocean's Thirteen ble vist på Filmfestivalen i Cannes 24. mai 2007. Den hadde kinopremiere i USA og Norge 8. juni 2007.
Handlingsreferat
Reuben Tishkoff investerer i byggingen av et hotell og kasino ved Las Vegas Strip. Mot råd fra hans venn og tidligere kriminelle partner, Danny Ocean, velger Reuben å involvere seg med en velstående investor og kasinomogul Willy Bank. Men Bank tvinger Reuben til å signere fra seg hans eierandel. Reuben får deretter et hjerteinfarkt, og blir sengeliggende. Bank fullfører byggingen av hotellet, og gir den navnet «The Bank».
For å hevne det som skjedde med Reuben samler Danny gjengen og planlegger å ødelegge for Bank på åpningskvelden til hotellet. Gjengen utvikler en plan med to formål: For det første ønsker de å forhindre at The Bank vinner den prestisjetunge utmerkelsen Five Diamond Award, som alle av Banks forrige hoteller har mottatt. Saul Bloom får i oppdrag å besøke hotellet og utgi seg for å være den anonyme Diamond-kritikeren, mens Danny og de andre behandler den ekte kritikeren forferdelig for å få ham til å gi hotellet en elendig kritikk.
Deres andre formål er å rigge alle kasinoets spill til å betale ut millioner i gevinst. Banks kasino må tjene minimum 500 millioner dollar for å holde åpent, ellers må han gi fra seg kontrollen over hele kasinoet. De er bekymret for å bli forhindret av «The Greco», et state of the art datasystem oppkalt etter oppfinneren Greco Montgomery, som overvåker spillernes biometriske responser og forutsier når juks foregår. For å forstyrre Grecoen planlegger de å bruke en kraftig magnetron forkledd som en gave til Bank i form av en helt ny, enda ikke lansert Samsung-mobiltelefon.
Gjengen får også tak i en tunnelboremaskin for å simulere et jordskjelv under kasinoet, og sørge for at Bank skal implementere sikkerhetsprotokoller for å evakuere lokalene ved jordskjelv. Planen deres ved åpningskvelden er å få Bank til å forstyrre Grecoen ved å bruke hans nye telefon, iverksette de riggede maskinene og de allierte croupierene, og deretter simulere jordskjelvet for å fremtvinge evakueringen og få alle spillere i kasinoet til å gå sin vei med gevinsten.
Men rett før selve åpningskvelden bryter boremaskinen sammen. Dette tvinger gjengen til å be Terry Benedict, hovedmålet deres fra forrige film, om penger til kjøp av en erstatning. Benedict, som også ønsker hevn mot Bank, tilbyr å støtte opplegget deres. Men til gjengjeld krever han en stor andel av pengene som gjengen planlegger å stjele, og han krever at gjengen også stjeler Banks private diamantsamling, verdsatt til over 250 millioner dollar.
Destiny: Or, The Soul of a Woman
Handling
Standish, en kunstner, gjør seg ferdig med et maleri. Hans kone, Mary, fungerte som modell for dette maleriet. Når en velstående mann fra Paris inspiserer maleriet, forteller han til Standish at han gjenkjenner modellen en tidligere forelskelse av ham. Når Standish nevner dette for sin kone, avslører hun det tidligere forholdet sitt til denne mannen. Men Standish nekter å godta forklaringen hennes, og kaster ut både henne og baby-sønnen deres.
Mary forlater deretter spedbarnet sin på trappen til et kloster. 17 år senere, rett før gutten skal begynne som munk, får han tillatelse til å se mer av verden. Han møter igjen Mary, moren hans. Hun kjenner ham igjen fra krusifikset som han har på seg, og som hun la igjen hos ham da han var baby. Uten å avsløre den virkelige identiteten hennes forsøker hun å overtale ham til å gå tilbake til klosteret, og begynne som prest.
Ocean’s Thirteen
Handlingsreferat
En annen FBI-agent arresterer også Linus og anklager ham for å ha byttet ut diamantene med forfalskninger. Agenten som tar med seg Linus viser seg å være faren hans, Robert Caldwell, også med på Dannys plan. Idet gjengen forsøker å forlate taket blir de stoppet av Toulour, som tar diamantene og hopper fra taket i fallskjerm. Imidlertid forventet Ocean dette, og hadde en hemmelig plan for å hindre alle problemene Benedict hadde planlagt for dem.
Luo Ruiqing
Luo Ruiqing (forenklet kinesisk: 罗瑞卿, tradisjonell kinesisk: 羅瑞卿, pinyin: Luó Ruìqīng, Wade-Giles: Lo Jui-ching; født 31. mai 1906 i Nanchong i provinsen Sichuan i Kina, død 3. august 1978 i Heidelberg i Vest-Tyskland) var en kinesisk kommunistisk politiker og general.
Bakgrunn
Luo Ruiqing kom fra en rik familie nord i provinsen Sichuan som var forfalt til fattigdom på grunn av farens, godseieren Luo Chuntings (罗春庭) opium misbruk. Han var ett av seks barn. Hele familien måtte da brøføs av moren inntekter. Hennes gylle navn er ikke overlevert, men slektsnavnet var Xian (鲜). Hun klarte å sørge for Ruiqings utdannelse.
Militær
Han ble med i kommunistpartiet i 1928 og i Den røde armé i 1929. Han deltok på den lange marsjen, den andre sino-japanske krig og den kinesiske borgerkrig i ledende militære poster. I 1955 ble han sammen med ni andre veteraner i Folkets frigjøringshær til firestjernes general.
Luo var en av Mao Zedongs mest trofaste menn og etter kommunistenes maktovertagelse i 1949 var han minister for offentlig sikkerhet frem til 1959, og gjorde seg kjent for sine harde metoder. Under de tre anti-kampanjen i 1951 hevdet Luo blant annet at «det overveldende flertall av den kinesiske befolkning blir fostret ved nærvær ved offentlige henrettelser». Årene 1959-1965 var han stabssjef i Folkets frigjøringshær. Sønnen til en tresthjernes general i hæren som i 1971 falt i unåde p.g.a. at han stor nær Lin Biao fortalte i 2006 hvordan Luo Ruiqing når han ringte opp faren hadde for vane å spørre om denne stod i givakt når han svarte ham på telefon… (dette som en illustrasjon til Luos "harde metoder").
På 1960-tallet led forsvarsministeren Lin Biao av dårlig helse, og han lot derfor Luo ta seg av en rekke av sine arbeidsoppgaver. Omkring 1964 begynte Lin å få mistanker mot Luo og i samband med at Mao forberedte kulturrevolusjonen fikk Lin tillatelse til å rense ut Luo i bytte mot sin støtte i Maos kamp mot sine rivaler i partiet. I desember 1965 avsatte politbyråets stående komite ham fra hans post som stabssjef og han ble utsatt for fysisk och psykisk tortur av rødegardister. Han ble brennemerket som tilgørende det de kulturrevolusjobære kalte «Peng-Luo-Lu-Yang anti-parti-klikken» (sammen Peng Zhen, Lu Dingyi og Yang Shangkun). Kritikksesjonene og brutaliteten drev ham til et selvmordsforsøk ved å hoppe fra en bygning i april 1966.
Doug Swingley
Doug Swingley (født 14. mai 1953) er en amerikansk hundekjører fra Montana, USA.
Swingley startet med hundekjøring i 1989 etter at broren hans Greg hadde fått han interessert i hundesledeløpet Iditarod. Han debuterte i dette hundesledeløpet i 1992 med en 9.-plass etter å ha ledet halvveis i løpet. Med 9.-plassen ble han beste førstegangskjører i 1992.
Luo Ruiqing
Militær
Etter Maos død i 1976 ble han rehabilitert. Luo døde i Heidelberg i Tyskland, dit han sommeren 1978 hadde fløyet for medisinsk bistand.
Doug Swingley
Hans første seier i Iditarod kom i 1995, og vant også i årene 1999, 2000 og 2001. I 2002 annonserte han at han skulle legge opp som hundekjører, men i 2004 gjorde han comeback som deltager i Iditarod. En øyesykdom medførte imidlertid at han måtte bryte i 2004.
Eksterne lenker
Biografiside fra Cabela
Nadezjda Filippova
Nadezjda Nikolajevna Filippova (russisk: Надежда Николаевна Филиппова født 17. september 1959) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva. Filippova vant en olympisk bronsmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Filipova spilte fem kamper i OL-turneringen.
Liberty gasskraftverk
Liberty gasskraftverk er et varmekraftverk i delstaten Pennsylvania i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 585 MW, fordelt på 1 blokk med 2+1 moderne gassturbiner. Operatør er Liberty Electric Power LLC.
Utstyret er vesentlig levert av General Electric og Toshiba. Anlegget ble bygget ut i årene 2000–2002. Brenselkilden er naturgass.
Sigbjørn Apeland
Sigbjørn Apeland (født 10. mai 1966 i Sveio) er en norsk musiker (orgel, harmonium) og musikkforsker. Han arbeider i grenseland mellom folkemusikk, kirkemusikk og improvisatorisk musikk.