cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Askatin
Liv
I 1270 ble Askatin utnevnt til biskop i Bergen. Også i denne stillingen fortsatte han som rådgiver for kongen. Da kong Magnus var nær ved å dø i 1272, ga han kongen den siste olje, og han ble senere utnevnt til kongens testamentseksekutor. I 1274 deltok han på kirkemøtet i Lyon, og i 1276 var han med på forliksmøtet med den svenske kongen ved Gautelven (Göta älv). Her valgte kong Valdemar ham til megler i striden med Magnus Ladelås.
Som biskop ble han etterfulgt av Narve.
Ponte de Amizade
Byggingen begynte i juni 1990. og broen ble åpnet for trafikk i mars 1994. Den er den lengste av alle de tre broene over sundet, og er på 4700 meter, hvorav 800 m viadukt. Bredden er på 18 m. Den har to høye buktninger for å kunne slippe gjennom skipstrafikk. Det høyeste punktet er på 30 moh.
Norges smarteste
Norges smarteste er et norsk gameshow som gikk på NRK-TV i 2015 der deltakerne konkurrerer om å bli kåret «Norges smarteste». Programmet er basert på den tyske TV-serien «Der klügste Deutsche». Programleder for serien var Nadia Hasnaoui med Jan Martin Nordbotten som medprogramleder.
I VG fikk programmet terningkast 3.
Konsept
Programmet forsøker på en underholdende måte å svare på spørsmålet om hvem som er Norges smarteste. Gjennom utfordringer innenfor logikk, matematikk, musikk og språk forsøker man å kåre en vinner. I hvert program var det avbrekk med korte filmsnutter hvor Jan Martin Nordbotten, Norges yngste professor i matematikk, gav sine tips i konkurransen.
Oppgaver
NRKs beskriver oppgavene som « ... tester deres matematiske, logiske, musikalske og lingvistiske evner ved å sende dansecrew, artister og statister i kombinasjon med tall og bokstaver deres vei. »
Eksempler på oppgaver:
- Deltakerne får se en kortfilm, deretter skal de svare på spørsmål om hva de så i filmen
- Deltakerne får se dansere på en scene med tall på magen, deretter skal de svare på matteoppgaver hvor de må bruke tallene
- En rekke personer går opp på scenen, deltakerne skal svare på hvem av de som er kjærester eller i slekt
Utvelgelse av deltakere
Totalt 25 deltakere i alderen 16 til 90 år ble valgt ut til å delta i programmet etter tre dager med innledende tester.
Buzuluk
Den ble grunnlagt i 1736 som festningen Buzulukskaja (russisk: Бузулу́кская) ved elva Samara. Den fikk bystatus i 1781.
ISO 3166-2:SL
ISO 3166-2:SL er Sierra Leones del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Sierra Leone er det definert koder for ett område og tre provinser. Området Western inneholder hovedstaden Freetown og har spesiell status på linje med provinsene.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er SL, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Sierra Leone. Andre del er en bokstav.
Æreskorset
Æreskorset (Ehrenkreuz des Weltkrieges) en tysk utmerkelse innstiftet 13. juli 1934.
Korset, som også populært kalles Hindenburgkorset, ble innstiftet av Reichspräsident Paul von Hindenburg for å hedre de tyske soldater som kjempet på tysk side i den første verdenskrig. Etter Anschluss i 1938 ble også østerrikske veteraner mulige mottakere.
Antall
Totalt ble 6,250,000 kors utdelt til frontkjempere, 1,200,000 til krigsdeltakere og 720,000 til etterlatte.
Design
Medaljen ble designet av Eugene Godet, formen er liknende Jernkorset, men mindre. På advers er årstallene for første verdenskrig; 1914 – 1918 omkranset av eikeløv, på revers er den helt flat. Krigsdeltakerkorset har i motsetning til frontkjemperkorset ikke sverd, det har heller ikke korset for etterlatte, og dette er i tillegg sortlakkert og båndet er reversert i fargene.
Roskilde Bank
Roskilde Bank er en dansk lokalbank med hovedkontor i Roskilde og med 24 filialer rundt den danske hovedstadsregionen.
Roskilde Bank ble grunnlagt i 1884 og i 1996 fusjonert med Ringsted Sparekasse. Banken ble som følge av insolvens overtatt av Danmarks Nationalbank og Det Private Beredskab til Afvikling af Nødlidende Banker, Sparekasser og Andelskasser 24. august 2008. Banken er formelt notert på Københavns Fondsbørs, men handelen er suspendert. Banken hadde omkring 32 000 aksjonærer. Banken var av Danmarks interesseorganisasjon for banker, Finansrådet, oppført som Danmarks tiende største finansvirksomhet.
I 2007 kom banken i søkelyset for kjøp av egne aksjer, men ble i en revisjonsrapport frikjent selv om banken hadde overtrådt reglene om innberetning til Finanstilsynet.
Bankens verdi på den danske børsen har falt 87 prosent siden april 2008. Banken har tapt milliarder på utlån. Roskilde Bank fant ingen kjøpere og måtte 25. august 2008 la den danske Nationalbanken overta.
Roskilde Bank var inspirasjon for Lise Nørgaard til den fiktive Korsbæk Bank i tv-serien Matador.
Gustave Moreau
Gustave Moreau (født 6. april 1826, død 18. april 1898) var en fransk maler. Han ble født og døde i Paris.
Moreau malte hovedsakelig kristne og mytologiske figurer. Som formidlere av litterære ideer snarere enn visuelle, appellerte bildene hans til enkelte forfattere og kunstnere innen symbolismen, som anså Moreau som en foregangsmann for deres bevegelse.
Han ble utnevnt til professor ved École des Beaux-Arts i Paris i 1891 og hadde blant annet fauvistmalerne Henri Matisse og Georges Rouault som sine studenter.
Connie Barr
Connie Barr (født 1965 i Oslo) er en norsk dokumentarfilmskaper, journalist og tidligere programleder i NRK og TV 2.
Gustave Moreau
Moreau er gravlagt på Cimetière de Montmartre i Paris.
Connie Barr
Karriere
Barr gikk på Bjerke videregående skole i Oslo og studerte siden ved Universitetet i Oslo.
Jules Verne
Verne ble født i borgerlig familie i havnebyen Nantes, og utdannet til å følge sin fars fotspor som advokat, men han sluttet å praktisere tidlig i livet for å kunne skrive for magasiner og for teateret. Hans samarbeid med utgiveren Pierre-Jules Hetzel førte til frambringelsen av Voyages Extraordinaires («Ekstraordinære reiser»), en meget populær serie av spennende fantasireise-fortellinger som blant annet besto av Reisen til Jordens indre, En verdensomseiling under havet, og Jorden rundt på 80 dager. Til sammen utgjorde denne serien 54 romaner mellom 1863 og 1905.
Connie Barr
Karriere
Hun startet sin karriere i ungdomsredaksjonen NRK som programleder for ungdomsprogrammet Kluzz. Hun ble ansatt i TV 2 ved oppstarten i 1992, og arbeidet der som nyhetreporter, programleder og dokumentarjournalist frem til 2010.
Jules Verne
Verne er generelt betraktet som en betydelig litterær forfatter i Frankrike og det meste av Europa hvor han hadde en stor innflytelse både for den litterære avantgardisme og surrealisme. Hans omdømme er markant annerledes i engelskspråklige områder hvor han ofte ble forstått som en enkel forfatter av sjangerlitteratur eller av barnebøker. Det har i stor grad sin årsak i dårlige, forkortede og omskrevne oversettelser av hans bøker.
Connie Barr
Karriere
Barr er nominert til Gullruten fire ganger, og vant Gullruten for beste fakta- og aktualitetsprogram i 2008, med dokumentaren I kø for livet. Med sitt eget produksjonsselskap Storia AS produserte og regisserte hun i 2012 Beretninger om begynnelser, en serie i seks episoder som ble nominert til Gullruten i kategorien for beste dokumentarserie.
Barr står også bak de mye omtalte dokumentarene Vaksineeksperimentet og Et løfte om beskyttelse. Dokumentarene omhandlet det største medisinske forsøk i norgeshistorien, der en ny vaksine mot hjernehinnebetennelse ble testet ut på 200 000 norske ungdommer og rekrutter i årene rundt 1990. På tross av en statlig garanti om erstatning hvis noe skulle gå galt, nektet staten å betale erstatning til rundt 300 unge som mener de ble skadet i forsøket. Et regjeringsoppnevnt utvalg stemplet senere Folkehelseinstituttets og Statens håndtering av forsøket som uetisk.
Jules Verne
Verne er den nest mest oversatte forfatter i verden siden 1979, mellom de engelskspråklige forfatterne Agatha Christie og William Shakespeare, og er antagelig den oftest oversatte forfatter i løpet av 1960-1970-tallet.
De første år
Jules Verne vokste opp på en øy i elven Loire i byen Nantes som den eldste av familiens fem barn, sønn av advokat Pierre Verne og hans kone Sophie. Omgivelsene, og ikke minst den store skipstrafikken var med på å styrke hans fantasi og forestillingsevner, samtidig som han knyttet tette bånd med broren Paul. Da han var ni år ble de to sendt avgårde til kostskole i Nantes hvor Jules studerte blant annet latin, noe han senere utnyttet i en novelle.
Connie Barr
Karriere
Siden 2013 har Barr vært redaktør av programserien Hver gang vi møtes, et musikkprogram der norske artister samles for å snakke om sine karrierer og tolke hverandres låtmateriale.
Jules Verne
De første år
Etter de første studier i Nantes dro Verne til Paris for å studere jus som sin far. Rundt 1848, i samarbeid med Michel Carre, begynte han å skrive librettoer for scenen. I de følgende år var hans interesser splittet mellom teateret og studiene, men noen reiseskildringer som han skrev for Musée des Familles synes å ha sendt ham i den retningen hvor hans talent senere ville utfolde seg: å fortelle ekstraordinære historier om reiser og eventyr som tydelig henviste til godt forberedte vitenskapelige og geografiske detaljer.
Litterær debut
Da Vernes far oppdaget at hans sønn var mer opptatt av å skrive enn å studere jus inndro han øyeblikkelig sønnens økonomiske støtte. Verne ble da nødt til å finne andre inntektkilder og ble børsmegler, hvilket han mislikte, skjønt han hadde en hendig hånd med det. Han møtte andre forfattere, blant annet Alexandre Dumas den eldre som ga ham råd i skrivingen. Verne ble også sekretær ved Théatre Lyrique i Paris, men ved siden av leste han mye om geografi, naturhistorie og vitenskapelige og tekniske nyheter. Det ble basisen for hans senere forfatterskap.
I denne perioden møtte han også Honorine de Viane Morel, en enke med to døtre, og de ble gift den 10. januar 1857. Med hennes støtte fortsatte Verne å skrive og aktivt forsøke å finne en utgiver. Den 4. august 1861 ble deres sønn Michel Jean Pierre Verne (1861–1925) født. Sønnen var forøvrig et sant problembarn, enfant terrible, ved at han giftet seg med en skuespillerinne på tross av Jules Vernes protester, og samtidig fikk to barn med sin umyndige elskerinne.
Connie Barr
Karriere
Barr er gift med Richard Kongsteien.
Jules Verne
Litterær debut
Jules Verne kom i den første delen av sin forfatterkarriere til å skrive teaterstykker og noveller. Han debuterte i 1850 med teaterstykket «Les pailles rompues» (De avbrukne stråene), som forøvrig ble lest og godkjent av Alexandre Dumas den eldre før det ble satt opp på Théatre Historique i Paris. Den skjønnlitterære debuten kom i 1851 med novellene «L'Amerique du Sud» (Syd-Amerika) og «La science en famille» (Den vitenskapelige familie).
Norge er tema i en rekke av Vernes bøker. Dette er ukjent for mange. Flere av disse er ikke utgitt på norsk. Den første fortellingen med handling delvis fra Norge var boken En overvintring i isen som ble publisert i Paris i 1855. En annen bok med store deler av handlingen lagt til Norge er Mirifiques Aventures de Maître Antifer (1894).
I Norge
Fra 37-årsalderen reiste Jules Verne mye om bord på egne seilskip, den siste var det ca.90 fot lange kombinerte seil- og dampskipet St. Michel III med 10 manns besetning. Han besøkte landene rundt Middelhavet med Nord-Afrika, flere europeiske land, Nord-Amerika og ikke minst Storbritannia som han besøkte om lag 20 ganger. Deler av En verdensomseiling under havet ble skrevet om bord på hans første seilskip, «St. Michel I».
Etter premieren på skuespillet «Once jours de siège» i Paris den 1. juni 1861, skrevet i samarbeid med Charles Wallut, hadde Verne endelig penger. Sammen med advokatvennen Émile Lorois og komponisten Aristide Hignard reiste han 2. juli med tog gjennom Tyskland til Skandinavia for blant annet å oppleve Norge og Telemark med Rjukanfossen. Turen varte over en måned. Etter å ha tilbragt noen dager i Stockholm tok de kanalbåt gjennom alle slusene i Göta kanal, deretter reiste de med hjuldamper opp til Norge. Etter noen dager i Christiania-området, hvor det også ble tid til en kort utflukt opp til Mjøsa, gikk ferden rundt Hurumlandet til Drammen. Deretter fortsatte reisefølget videre over Hokksund til Kongsberg og Tinnoset med karjol. Deretter med robåt på Tinnsjø til Vestfjorddalen for å se den berømte fossen og Gaustatoppen. Etter å ha vært innlosjert tre døgn i et gjestgiveri på Dale (Dal) like utenfor det som i dag er Rjukan sentrum, returnerte de mot Christiania via Bamble i Heddal. Den 8. august var Jules Verne tilbake i Paris. Da var nettopp Michel, hans eneste sønn, blitt født fire dager tidligere. Like etter flyttet familien til hans kone Honorines fødeby Amiens hvor Verne ble resten av livet.
Det var blant annet en artikkel i det franske geografiske magasinet Le tour du monde , med beskrivelser av Rjukanfossen i Norge som et av verdens underverker som hadde lokket Jules Verne til Norge. 25 år senere utkom boken «Un Billet de loterie, Le numéro 9672», med inntrykk fra reisen, hvor også Bergen og Christiania (Oslo) omtales. Boken ble i 1888 utgitt i dansk oversettelse under tittelen «No. 9672. Fortælling fra Norge», senere oversatt til norsk ved Georg Wankel under tittelen «Det store loddet» i 1971. Her følges det tapre søskenparet Joel og Hulda i den ville naturen i Telemark, og gir et karakteristisk snitt av Vernes omstendelige stil:
Vernes reiser nordover i unge år (til Skottland i 1859 og Norge i 1861) fikk inspirerende betydning for hele forfatterskapet og kan spores i en rekke av romanene. Selv om egne reiseopplevelser lå til grunn for sentrale sider ved romanen Un Billet de loterie (1886), der han gir detaljbeskrivelser av Telemark og Norge, baserte han seg også på litterære kilder - både for det verbaltekstlige og for illustrasjonene. Jules Verne-forsker Per Johan Moe har analysert dette intertekstuelle aspektet i en fagtekst, publisert i 2011 under tittelen Intertextuality and Verne's Norway. Verne selv skrev en dagbok under Norgesreisen i 1861.
I et trebinds verk med oversikter over historiens viktigste oppdagelsesreiser forteller Verne (og kanskje hovedsakelig Hetzel) entusiastisk om da den norrøne Bjarne Herjolvsson oppdaget sjøveien til Amerika. Verket fikk tittelen «De store Reisers og de store Reisendes Historie eller Jordens Opdagelseshistorie», da det ble utgitt på dansk-norsk i 1879.
Da kaptein Nemo i «En verdensomseiling under havet», styrte den legendariske undervannsbåten Nautilus rett inn i den fryktede Moskensstraumen, reddet de ufrivillige gjestene seg i land i Norge:
Møtet med Hetzel
En lykkelig hendelse for alle Jules Vernes lesere skjedde også i 1862 da Verne etter å ha blitt refusert gjentatte ganger i ren desperasjon kastet manuskriptet til sin første roman i peisen. Hans hustru reddet det i tide, og i 1863 lå det på forleggeren Pierre-Jules Hetzels skrivebord. Han så muligheter som andre forleggere ikke hadde sett.
Vernes situasjon ble kraftig forbedret da han møtte Pierre-Jules Hetzel, en av de mest betydningsfulle forlagsmenn i Frankrike på slutten av 1800-tallet, og som også utga blant annet Victor Hugo, George Sand og Erckmann-Chatrian. Da de møttes var Verne 35 år og Hetzel 50 år, og fra da og inntil Hetzels død, var de et fruktbart forfatter-utgiver-team. Hetzels rådgivning forbedret Vernes forfatterskap. Hetzel leste et råutkast til Vernes fortelling om en utforskning av Afrika med luftballong. Fortelling var blitt avvist av andre utgivere under begrunnelsen at den var «for vitenskapelig». På grunnlag av Hetzels råd la Verne til komiske elementer, endret en tragisk slutt til en lykkelig, og tonet ned ulike politiske budskap. Romanen ble utgitt i 1863 som Cinq semaines en ballon (Fem uker i luftballong).
Verne skrev kontrakt med Hetzel og forpliktet seg til å utgi to romaner i året, hvilket han nesten maktet. Fra da av, og i det nest kvarthundre år, var det knapt et år uten at Hetzel ikke utga en eller flere av Jules Vernes fortellinger. De mest populære var Voyage au centre de la terre (Reise til Jordens indre, 1864); De la terre à la lune (Reisen til månen, 1865); Vingt Mille Lieues sous les mers (En verdensomseiling under havet, 1869); og Le tour du monde en quatre-vingts jours (Jorden rundt på 80 dager, 1872). Jules Verne ble både rik og berømt.
De fleste av Vernes fortellinger gikk som føljetonger i Magazine d'Éducation et de Récréation, en Hetzel-publikasjon som kom ut to ganger i uken, og ble deretter gitt ut i bokform. Verne har forblitt en av de mest oversatte forfattere i verden, og har utkommet på 148 språk ifølge statistikk fra UNESCO.
De siste årene
Jules Verne flyttet til fiskelandsbyen Le Crotoy på midten av 1860-tallet, og til Amiens etter den fransk-prøyssiske krig i 1871. På sine eldre dager fikk han stær, og synet på det ene øyet ble kraftig redusert. Også synet på det andre øyet ble redusert, på grunn av overanstrengelse. Sønnen Michel Verne håndterte utgivelsen av hans siste bokmanus, blant annet Fyrtårnet ved verdens ende etter Vernes død. I løpet av det siste tiåret har litteraturforskere kommet frem til at Michel på egen hånd la til kapitler og skrev om flere av de manuskriptene som hans far etterlot seg. Michel ga også ut noen av sine egne romaner i farens navn. Med utgangspunkt i Vernes opprinnelige manuskripter har en rekke av de boktitlene som Vernes sønn omarbeidet, blitt utgitt på nytt.
Da Jules Verne kom hjem den 9. mars 1886 ble han møtt av sin nevø Gaston som kom mot ham med en revolver. Det ble en nærkamp om våpenet ut av det, og det gikk av. Den andre kulen traff Vernes venstre fot. Han kom seg aldri helt fra skuddskaden, mens Gaston tilbrakte resten av livet på et asyl. Hendelsen gjorde Verne deprimert, og i et brev til broren Paul kort tid etter skrev han: «Jeg lever nå kun for mitt arbeid.»
Etter at Hetzel døde kort etter, og også hans elskede mor i 1887, begynte Verne å skrive i en mørkere tone enn tidligere. Ett eksempel er en historie om en slottsherre som var betatt av en operasanger som viser seg å være et hologram og en avspilling. Andre fortellinger hadde døden som tema. I 1888 gikk Jules Verne inn i politikken og ble valgt som byrådsmedlem i Amiens, hvor han kjempet for flere forbedringer og var politisk aktiv i de neste 15 år. I 1905 døde Verne i sitt hjem 44 Boulevard Longueville, (nå Boulevard Jules-Verne), syk og svekket av diabetes.
Vernes omdømme i engelskspråklige land
Verne var ofte kritisk til det britiske imperiet. Tilfeldigvis var at hans første engelske oversetter presten Lewis Page Mercier, som under pseudonym fjernet slike avsnitt, for eksempel den politiske kamp som motiverte kaptein Nemo i «En verdensomseiling under havet». Mercier og påfølgende andre engelske oversettere hadde spesielt problemer med det metriske system som Verne benyttet og konverterte dette til det tilsvarende engelske og følgelig med feil; noen ganger bare fjernet de betydningsfulle verdier, andre ganger beholdt de tallene, men endret verdien. Uansett gjorde det Vernes tallmateriale til det reneste vrøvl. Kunstneriske avsnitt og hele kapitler ble fjernet for å tilpasse utgiverens behov for riktig boklengde, uansett hvilken betydning det hadde for romanens logikk.
Jules Verne hadde derfor et rykte i de engelsk-språklige land for at hans fortellinger ikke var for voksne, men utelukkende for barn. Siden han ikke var ansett for å være av skjønnlitterær verdi ble han heller ikke nyoversatt, og de elendige oversettelsene til Mercier og andre ble trykket på nytt og nytt i tiår etter tiår. Først i 1965 ble den første respektfulle oversettelsen av en Verne-roman utgitt, men Verne har aldri helt blitt rehabilitert i den engelsk-språklige verden.
Tennessee Waltz
«Tennessee Waltz» er en amerikansk populærmusikk/countrysang, skrevet av Redd Stewart og Pee Wee King i 1947. Sangen ble først spilt inn av Cowboy Copas. Den ble utgitt på 78-platen King 696 i mars 1948. Sangen ble senere popularisert av Patti Page samt av Les Paul og Mary Ford i 1950.
Jules Verne
Påvirkningen fra Hetzel
Forleggeren hadde lenge, i tillegg til å godkjenne eller forkaste fremlagte manus, også stor påvirkning under selve ideutviklingen og skriveprosessen. Ofte førte dette til konflikter. Det er vanskelig å si i ettertid hvorvidt Hetzels veiledning og pålegg bidro til å fremme Vernes karriere eller om dette la lokk på et potensielt enda rikere forfatterskap. Verne lyttet uansett stort sett med rimelig velvilje til sin forleggers råd og krav. Men korrespondanse og upubliserte manusutkast viser at i ett spesielt tilfelle var uenigheten så vidt stor at de ikke kunne enes. I spørsmålet om identiteten til den bitre kaptein Nemo måtte de inngå kompromiss. Jules Verne var generelt politisk engasjert, og hadde åpenbart stor sans for revolusjonshelter. Dette kom frem ved flere anledninger, blant annet gjennom valg av tema for romanene som kom senere. En verdensomseiling under havet ble til mens forfatteren var politisk opprørt i forbindelse med oppstand i Polen under russisk styre, spesielt etter konfrontasjoner i 1863. Ut fra forfatterens korrespondanse med forleggeren forstår vi at Kaptein Nemo i Vernes opprinnelige manus var en polsk aristokrat, vitenskapsmann og frihetskjemper. Forleggeren godtok imidlertid ikke det politiske engasjementet hos Verne, og forlangte et mer politisk akseptabelt bakteppe for handlingen. Han var redd at de nære russisk-franske forbindelsene skulle ta skade. I tillegg var han nok redd for at det også ville gå ut over boksalget. Russland skal ha vært et godt marked for forlaget. Jules Verne skrev etter påtrykk fra Hetzel om fortellingen, og tenkte ut en annen årsak til kapteinens hevngjerrighet. Først i siste bok i Nemo-trilogien (Kaptein Grants barn, En verdensomseiling under havet og Den hemmelighetsfulle øya) blir vi fullt ut kjent med kapteinens nasjonalitet og bakgrunn. Kaptein Nemo forteller til de strandede øyboere at han er den indiske prins Dakkar, sønn av Rajaen av Bundelkhand. Konflikter og opprør under imperialistisk styre i India var angivelig bakgrunnen for hans senere handlinger.
En lignende konflikt mellom forlegger og forfatter oppsto ti år senere i forbindelse med romanen "Michel Strogoff, Tsarens kurér". Da var Russland igjen tema i nyhetsbildet, i etterkant av en storstilt ekspansjon i Sentral-Asia, sør for Sibir i 1870-årene. Handlingen i Vernes romanen er et tankeeksperiment: Hva om folkegruppene i sør-øst i stedet hadde reist seg og organisert en motoffensiv i tiden før 1873? Verne modellerte sin tsar-figur omkring den sittende regenten, men alle hint som kunne knytte fortellingen til reelle hendelser og peke mot Aleksander II og samtidens Russland, ble fjernet etter press fra forleggeren. Igjen var forlaget engstelig for å skade Frankrikes forhold til Russland og for at russisk boksalg skulle svikte dersom boken førte til negativ oppmerksomhet omkring et imperialistisk tsar-regime. Boktittelen som ble valgt i 1876, og som utelot henvisning til tsar-Russland, var et pålegg fra forlaget som Jules Verne mislikte sterkt. Han ville at boken skulle hete «Le Courrier du Czar» – ikke bare fokusere på navnet Michel Strogoff – slik resultatet ble. Forleggeren ønsket dessuten å ha et forord i bokutgaven der det ble understreket at dagens Russland var et helt annet regime enn det gamle Russland. I brevvekslingen mellom forfatter og forelegger like forut for publiseringen kommer Vernes sterke protester tydelig frem.
Tennessee Waltz
I likhet med «Crocodile Rock» er «Tennessee Waltz» er selfrefererende sang, dvs. sangen handler om seg selv.
Jules Verne
Vurdering av Jules Verne
Jules Vernes kombinasjon av sjarm og absurditeter er presist konstatert av Uno Asplund:
Ikke minst gjelder Asplunds karakteristikk for Den hemmelighetsfulle øya. Boka er ingeniøralderens robinsonade, en teknologisk oppdatert versjon av Robinson Crusoe, 155 år etter. Den hemmelighetsfulle øya er en vellykket syntese av to tanker. For det første er øya et uttrykk for gutteparadiset, frilek-området. For det andre fremskrittsoptimisme og ingeniørdyrkelse. Verne lot på ingen måte fantasien løpe løpsk, han benyttet vitenskapens stand på den tiden. Han ruget så ofte og lenge over vitenskapelige bøker og tidsskrifter i bibliotekene at hans kone skal ha beklaget seg over ham. Det var likevel ikke kun hans kone som kunne være kritisk. Den norske fysikeren og forfatteren Eirik Newth har skrevet at «De handlingsmettede fortellingene (til Verne) er spekket med faktaopplysninger som forfatteren gjør lite eller intet for å omskrive.»
Vernes tendens til å inkludere fakta som har liten eller ingen relevans for selve historien kan oppfattes som noe distraherende og fremstår som uvant for de fleste moderne lesere, som i følgende passasje fra «En verdensomseiling under havet»: ''Den delen av verden som er dekket av vann er 363 500 000 km² stor. Havets flytende masse har et volum på 14 300 000 000 km³. I kuleform ville denne massen ha et gjennomsnitt på 297 km og en vekt på 14 300 000 000 000 000 000 tonn.''
Mange av Jules Vernes bøker bruker teknikk fra en tenkt framtid. I En verdensomseiling under havet fra 1870 spiller en undervannsbåt hovedrollen. Ubåter var oppfunnet på Vernes tid, men det var utenkelig at datidens ubåter skulle kunne seile tusenvis av kilometer under vann eller kunne drives av selvforsynt energi, slik «Nautilus» gjorde i Vernes bok. Det gikk 80 år før slike ubåter oppsto i virkeligheten. Navnet «Nautilus» er derimot blitt synonymt med ubåter, skjønt det er noe urettferdig overfor Robert Fulton som 70 år før Vernes roman arbeidet med et aldri sluttført ubåtprosjekt ved samme navn.
Tennessee Waltz
Suksessen til Patti Pages versjon ledet til coverversjoner med Les Paul og Mary Ford (utgitt av Capitol Records med katalognummer 1316) samt Jo Stafford (utgitt av Columbia Records med katalognummer 39065).
Jules Verne
Vurdering av Jules Verne
Verne hadde store kunnskaper om vitenskap, natur og teknikk, og dette var til stor hjelp i skrivingen hans. Han bygde på tekniske ideer som lå i luften, og etter hans død fant man rundt 25 000 mapper med systematiske utklipp og notater i arbeidsværelse. Hans evne til å dramatisere var større enn den tilsvarende til å forstå dem. Han må først og fremst leses som en spenningsforfatter, ikke som spåmann om framtiden. I boken En ferd til Månen skal tre forskere skytes opp til Månen med en kjempekanon. Kanonkulen ble skutt opp fra Florida, der de virkelige månerakettene faktisk ble skutt opp 100 år senere. Verne hadde flaks da han gjettet på Florida, men stort sett var hans forutsigelser basert på det han hadde lest. Teknikken var forøvrig umulig. Akselerasjonen i kanonkulen ved utskytning ville ha drept de tre momentant om det var forsøkt i virkeligheten.
Tennessee Waltz
Andre innspillinger ble gjort av Guy Lombardo and His Royal Canadians (utgitt av Decca Records med katalognummer 39065), av Petula Clark for det britiske markedet og av Chiemi Eri for det japanske markedet.
Jules Verne
Vurdering av Jules Verne
Han blir gjerne karakterisert som en foregangsmann innenfor science fiction, men det er overdrevet. Han startet ingen ny retning, men befant seg i en bred tradisjon hvor særlig Daniel Defoe sto sentralt. En nyoppdaget, men ufullført bok het faktisk L'oncle Robinson (Onkel Robinson), og er forfatterens første utkast til hans store "robinsonade": Den hemmelighetsfulle øya. Senere skrev Verne ytterligere et antall robinsonader, både lagt til tropiske og mer kjølige farvann. Den amerikanske forfatteren Edgar Allan Poe var også en meget viktig inspirasjon for Verne. En av Poes noveller, «The Balloon Hoax», var den direkte foranledningen til Vernes første roman, og han fullførte et av Poes uferdige romanutkast, «The Narrative of Arthur Gordon Pym», i «Le sphinx des glaces» (1897).
Tennessee Waltz
Annet
Sendingen av Merv Griffith Show 3. august 1956 inneholdt en impromptu fremførelse av Monti Rock til go-godansakkompagnement av Jayne Mansfield.
Jules Verne
Vurdering av Jules Verne
Jules Vernes storhet ligger i hans sannsynliggjøringen av tenkt teknikk, foruten det narrative miljøet og atmosfæren rundt disse, og ikke i hvilken grad teknikken var reell eller ikke. Allerede som ung trakk Verne opp retningen for sitt forfatterskap: å dramatisere geografi like effektivt som Alexandre Dumas hadde dramatisert historie.
Tennessee Waltz
Norske versjoner
Otto Nielsen, Jan Thoresen og Vidar Lønn-Arnesen har skrevet norske tekster. På norsk bærer den også tittelen «Tennessee Waltz».
Jules Verne
Bibliografi – Jules Verne på norsk
I teksten ovenfor er noen titler oversatt til norsk uten at det nødvendigvis betyr at romanen faktisk foreligger i norsk oversettelse. Lenger ned er en liste over førsteutgaver av de romantitlene som har kommet ut i Norge.
Av forfatterens romantitler er om lag 20 kommet ut på norske forlag, om vi medregner de danskspråklige oversettelsene som ble utgitt i Christiania fra 1873 til litt ut på 1900-tallet. Det totale antall oversettelser i bokform til dansk eller norsk/nynorsk er drøyt 80, og over 90 om vi inkluderer avisføljetonger. Det foreligger med andre ord en rekke versjoner av samme verk. De utgavene mange har lest (kanskje uten å være klar over begrensningen), er forkortede utgaver. I forfatterens samtid ble det utgitt en rekke fyldige, nokså tekst-tro oversettelser, deretter kom en lengre periode der utgivelsene på norsk var basert på andre lands allerede forkortede oversettelser. Etter unionsoppløsningen kom en rekke oversettelser i Norge både på nynorsk og bokmål. Det store flertallet av disse utgivelsene var forkortede romantekster, mange av dem var tilrettelagt og omskrevet med tanke på et yngre publikum. Ofte har det vært de samme, mest kjente titlene som går igjen: Jorden rundt på 80 dager, En verdensomseiling under havet, Den hemmelighetsfulle øya, Kaptein Grants barn, Tsarens kurér, Reisen til månen, To års ferie, Reisen til jordens indre, Fem uker i ballong og Kapteinen på 15 år. Posthume utgivelser:
Daozhen Gelao Miao
Daozhen Gelaozu Miaozu  道真仡佬族 苗族自治县 ( Dàozhēn Gēlǎozú Miáozú Zìzhìxiàn ) er et autonomt fylke i byprefekturet Zunyi i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
I 1999 hadde det en befolkning på 315,235 innbyggere.
Torbjørn Skene
Torbjørn Skene (død 1279) var en norsk sysselmann for kongemakten på 1270-tallet i det nordlige Norge.
Konfliktåret 1919
Dødsfall
…
Torbjørn Skene
Under innkreving av finneskatt i grensefjellene i Nord-Troms ble Skene ble tatt til fange og drept sammen med 35 av sine menn, i møte med ett av de karelske røvertogene som herjet området i denne tidsperioden.
Vladimir Dahl
Vladimir Ivanovitsj Dahl (russisk: Владимир Иванович Даль, født 22. november 1801 i Luhansk, død 4. oktober 1872 i Moskva) var en russisk forfatter, folklorist og språkviter. Han virket som forfatter under pseudonymet Kazak Luganskij («kosakken fra Lugansk»).
Faren var en språkmektig lege som var innvandret fra Danmark, og moren var en luthersk tysk kvinne. Etter noen års tjeneste ved Svartehavsflåten tok Dahl legeeksamen i Dorpat, deltok i den polske krig i 1831 og i ekspedisjonen til Khiva i 1839.
Dahl gjennomførte vidstrakte studiereiser i Russland for å gjøre seg kjent med folkeseder og dialekter. Resultatene av dette foreligger i svært rikholdige samlinger av blant annet folkeeventyr og ordstev. Hans ypperste arbeide er den storrussiske ordboken, Tolkovij slavar j zjivago velikorusskago jazyka (fire bind, 1863-66; tredje opplag utgitt fra 1903 under redaksjon av Jan Niecisław Baudouin de Courtenay).
Dahls øvrige skrifter, blant annet Bilder fra det russiske liv (1861), Fortellinger (1861), har etnografiskt verdi, men er skjønnlitterært ubetydelige. Under sine senere år beskjeftiget han seg med spiritisme og swedenborgianisme og konverterte året før sin død til den russisk-ortodokse kirke. Hans samling russiske ordspråk utkom i 1862 og en samleutgave av hans skrifter 1861 og 1878-84.
Olaf Kynsveen
Olaf Martiniussen Kynsveen, født 15. mars 1869 i Elverum, død 20. desember 1948, var stasjonsmester, fagforeningsleder og Ap-politiker på Gjøvik. Olaf Kynsveens veg på Gjøvik er oppkalt etter ham.
I 1892 begynte Kynsveen å arbeide for NSB som anleggsarbeider på Hamar-Selbanen der han ble utsatt for en sprengningsulykke. Et skudd gikk av og Kynsveen kastet seg frem for å redde en boregutt som stod i veien og ikke fikk flyttet seg av ren skrekk. En skarp stein traff Kynsveens venstre arm og kuttet den av ved albuen. Etter arbeid ved forskjellige anlegg ble Kynsveen deretter flyttet over til Gjøvikbanen i 1898. Da banen åpnet i 1902 ble Kynsveen ansatt som betjent og han ble senere formann ved jernbanens brygge.
Olaf Kynsveen var i 1898 med på å stifte jernbanearbeidernes forening, og forble en sterk forkjemper for arbeidernes rettigheter resten av livet. I 1901 var han med på å starte Gjøvik sosialdemokratiske forening som ble forløperen for dagens Gjøvik arbeiderparti. Kynsveen hadde mange verv og forskjellige stillinger i partiet og i kommunen, blant annet var han i bystyret i 18 år, hvorav seks år i formannsskapet. Kynsveen var også med i skolestyret, han var forlagskommisær og satt i styret for Kauffeldske pleiehjem.
Alnes fyr
Alnes fyr er et fyr som ligger på fiskeværet Alnes på nordsida av Godøya i Giske kommune, en øykommune på Sunnmøre i Møre og Romsdal, like nord og vest for Ålesund og vest for Haram.
Det har vært fyr for båter og skip på Alnes siden 1853. I 1869 reiste alnesingene selv et eget fyrhus i form av et tømmerhus med tranlampe. I 1876 ble det bygd bolig til fyrmesteren og familien, samt uthus og naust. 1878 ble tømmerhuset solgt og fyrvesenet bygde nytt fyr. Dette ble bygd om i 1892. I 1905 ble fyret oppgradert med et fransk linseapparat av 4. orden. I 1928 ble det gass- og parafin-drevne fyret erstattet av en elektrisk fyrlykt. Dagens fyrtårn ble bygd i 1937. Det er et trekledd vinkeljerntårn og 22,5 meter høyt. Fyret ble automatisert og avfolket i 1982. Etter omfattende restaurering har anlegget siden 1993 også vært kultursenter med kafé, kunstutstillinger og en utstilling om fyrhistorien.
Fyret eies av Giske kommune og er vernet etter lov om kulturminner. Det har åpent hver dag om sommeren og alle søndager om våren og høsten.
Alfred Bruaas
Alfred Julius Bruaas (1871–1952) var en norsk feiermester, og en av pionerene i trøndersk arbeiderbevegelse.
Bruaas var bosatt i Trondheim og arbeidet dels som fabrikkarbeider, former, ved det mekaniske Værksted i byen.
Han var imidlertid sønn av en feier, og gikk selv samme vei. I november 1893 tok feiersvennen Bruaas initiativ til opprettelsen av «Trondhjems socialdemokratiske Forening». I Socialdemokratisk Forening ble han selv første formann.. Foreningens mål var å drive propaganda for Arbeiderpartiet og gjøre partiets program kjent. I første omgang samlet foreningen rundt 30 medlemmer, og Bruaas' forening ble aldri stor. Men agitasjonen hadde sin virkning. Blant talerne de hadde på sine møter var partiledere som Ludvig Meyer, Christian Holtermann Knudsen og Carl Jeppesen.
Bruaas var også en aktiv bidragsyter i byen arbeideravis Ny Tid.
Beijings universitet for kinesisk medisin
Beijings universitet for kinesisk medisin (kinesisk: 北京中医药大学, pinyin: Běijīng Zhōngyī Yào Dàxué , engelsk: Beijing University of Chinese Medicine) er et universitet i bydistriktet Chaoyang i Beijing i Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt i 1956. I september 2000 ble Beijings høyskole for akupunktur-moxibustsjon og ortopedikk-traumatologi slått sammen med Beijings universitet for kinesisk medisin.
Det undervises både på kinesisk og på engelsk.
Universitetet er del av prosjekt 211; det kinesiske undervisningsdepartements plan fra 1995 for utvikling av et hundretall av landets universiteter til særlig fremstående eliteinstitusjoner. Derav prosjektets navn: 21 for det 21. århundre, 1 som forkortelse for hundre universiteter.
The Girl of My Heart
Handling
På julaften rømmer den foreldreløse Joan, og søker tilflukt på White-familiens eiendom. Etter at Joan overbeviser unge Rodney White, som sliter på grunn av tuberkulose, om ikke å ta sitt eget liv. Rodney tar henne med seg vestover, sammen med tante Prudence, i håp om å bli kvitt helse-problemene sine. Der får de vite at major Philips selger whisky ved en indianer-bosetning.
Truet av denne oppdagelsen ansetter Philips overløperen Chawa for å drepe Rodney, og kidnappe Joan. Rodney er imidlertid bare skadet i angrepet, og han blir frisk etter å ha fått hjelp av eremitten Dr. Norman. Etter å ha reddet Joan fra kidnapperen hennes, får Rodney vite at han har blitt kurert. Han og Joan blir deretter forelsket.
Zoltán Halmay
Zoltán Halmay (født 18. juni 1881 nær Bratislava i nåværende Slovakia, død 20. mai 1956 i Budapest) var en ungarsk svømmer som deltok i flere olympiske leker, 1900 i Paris, 1904 i St. Louis og 1908 i London. Han deltok også under Ekstralekene i Athen i 1906.
Under OL 1904 i St. Louis ble han olympisk mester i svømming to ganger. Han vant både 50- og 100 yards fri.
Woodstock Theological Center
Woodstock Theological Center var et uavhengig teologisk forskningsinstitutt i Washington, D.C. i USA. Det ble grunnlagt i 1974, og er har sitt navn fra Woodstock College, et tidligere jesuittseminar i delstaten Maryland. Senteret var frem til 2013 huset ved Georgetown University, men ikke qom del av dette jesuittuniversitetet.
Etter stengingen ble biblioteket overført til Georgetown.
Go and Get It
Go and Get It er en amerikansk stum dramakomedie og mysteriefilm fra 1920, regissert av Marshall Neilan og Henry Symonds.
Handling
En avis-reporter forsøker å løse en rekke drap, som blir begått av en gorilla som gikk gjennom en transplantasjon - for å få hjernen til et menneske.
Stamsund Idrettslag
Stamsund Idrettslag (stiftet 3. juni 1933) er et norsk idrettslag fra Stamsund i Vestvågøy kommune i Lofoten.
I 1986 vant de 6. divisjon fotball med sitt A-lag; etter det har det ikke vært A-lag. De har også vunnet Bodøcupen en gang. Småguttelaget er lagt ned. I 2019 er Stamsund tilbake med A-lag for herre, de spiller i 5. divisjon Hålogaland 1.
I dag er det 3 aktive grupper:
Narve (biskop)
Narve (død 16. oktober 1304) var biskop i Bergen fra 1278 til 1304.
Liv
Om Narves liv før han ble biskop vet man ikke annet enn at han var prekebror, sannsynligvis i Bergen. Han etterfulgte biskop Askatin. I 1282 ble han valgt til Jon Raudes etterfølger som erkebiskop i Nidaros, men fordi han allerede var biskop i Bergen, måtte pavens samtykke innhentes til valget. En kommisjon av tre norske klosterforstandere som skulle granske valget, lot det forkaste. Deretter ble det holdt nytt valg, og en annen en Narve ble erkebiskop.
I 1285 ble Narve sendt som fredsforhandler til Sverige og Danmark sammen med Bjarne Erlingsson. I 1290 fulgte han med kong Eiriks datter, prinsesse Margrete, til Skottland. Hun døde under reisen, på Orknøyene. Ved kong Eiriks død ble biskop Narve tilgodesett med gården Toskar på Senja i testamentet.
Som biskop ble han etterfulgt av Arne Sigurdsson.
Den nasjonale konferansen for trearkitektur
Den nasjonale konferansen for trearkitektur er en norsk konferanse som arrangeres årlig. Den har som ambisjon å være en nasjonal konferanse om dagens og morgendagens fremragende norske trearkitektur, og skal være en møteplass for alle som er opptatt av innovativ norsk trearkitektur. Den første konferansen ble arrangert i juni 2013, etter initiativ fra Arkitektbedriftene i Norge og TreFokus.
Konferansen arrangeres i et samarbeid mellom Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo (AHO), Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, Bergen Arkitekthøgskole (BAS), Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU) Arkitektbedriftene i Norge, Norsk Treteknisk Institutt og Trefokus.
Arkitekturprisen Treprisen deles ut på konferansen.
Edgar Mitchell
Mitchells nylige radiointervju skapte en del presseomtale, selv om det ikke er en ny idé hos Mitchell. Han holdt jevnlig foredrag om emnet.
Mitchell døde 4. februar 2016 i West Palm Beach, Florida, 85 år gammel.
Jacareí
Jacareí er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
ISO 3166-2:ST
ISO 3166-2:ST er São Tomé og Príncipes del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
Lee County (Iowa)
Lee County er et fylke i den amerikanske delstaten Iowa. Fylket hadde 35,862 innbyggere i 2010. Lee County ble opprettet i 1836 i det daværende Wisconsin-territoriet og fylkessetene er Fort Madison og Keokuk.
ISO 3166-2:ST
For São Tomé og Príncipe er det definert koder for to provinser.
Lee County (Iowa)
Navn
Opphavet til fylkesnavnet har vært diskutert. Fylkesmyndighetene oppgir at navnet stammer fra William Elliot Lee som eide mye land i området. En annen kandidat er utforskeren Albert Miller Lea. Navnet er skrevet Lea i de første dokumentene som omhandler fylket.
ISO 3166-2:ST
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er ST, ISO 3166-1 alfa-2-koden for São Tomé og Príncipe. Andre del er en bokstav.
Eksterne lenker
Subdivisões de São Tomé e Príncipe
Antoine Gillet
Antoine Gillet (født 22. mars 1988) er en belgisk sprinter, som spesialiserer seg på 400 meter. Hans fremste medalje til nå er sølv på 4 x 400 meter stafett ved VM i friidrett innendørs 2010. Han har den belgiske rekorden innendørs, på 46,95.
Han begynte med friidrett da han var syv år gammel, men drev også med basketball fram til han var 14 år gammel.
Junior
Han deltok ved junior-EM i friidrett 2007 i Hengelo i Nederland. Her deltok han på 4 x 400 meter stafett, sammen Arnaud Froidmont, Arnaud Ghislain og Joris Haeck. De vant sin semifinale på tiden 3.07,94, og endte på fjerdeplass i finalen med tiden 3.09,53. Storbritannia vant denne øvelsen.
Senior
I 2009 deltok han på det belgiske laget som vant gull på 4 x 400 meter stafett under EM i friidrett for lag 2009 (first league) i Bergen. De andre på laget var Arnaud Ghislain, Vincent Vanryckeghem og Nils Duerinck. Dette bidro til at Belgia kom på femteplass i first league, og de beholdt plassen sin i denne ligaen. Samme år deltok han ved Sommeruniversiaden 2009 i Beograd, der han greide en fjerdeplass på 400 meter.
I juli 2009 deltok han ved U23-EM i friidrett i Kaunas i Litauen. Individuelt deltok han på 400 meter, og etter andreplass i sitt innledende heat, bak Nigel Levine, deretter tredjeplass i semifinalen, løp han inn på ny personlig rekord med 46,13 i finalen. Dette holdt til fjerdeplass, og Yannick Fonsat vant gullet. Også på 4 x 400 meter stafett ble det fjerdeplass, denne gang løp han sammen Arnaud Ghislain, Joris Haeck og Arnaud Destatte.
Neak Pean
Neak Pean (khmer: ប្រាសាទនាគព័ន្ធ ) («De sammentvinnede slanger») i Angkor, Kambodsja, er en kunstig øy med et buddhistisk tempel i Preah Khan-barayen bygget i kong Jayavarman VIIs regjeringstid i det 12. århundre. Navnet er avledet av skulpturene av slanger (Naga) som løper rundt bunnen av tempelet.
Antoine Gillet
Senior
Ved EM i friidrett innendørs 2011 i Paris ble det bronse på det belgiske stafettlaget, bak Frankrike og Storbritannia. Denne gang bestod laget av Jonathan Borlée, Antoine Gillet, Nils Duerinckog og Kevin Borlée.
Neak Pean
Historie
Noen historikere mener at Neak Pean representerer Anavatapta, en mytisk innsjø i Himalaya der vannet antas å kurere all sykdom. Neak Pean ble opprinnelig laget for medisinske formål, som et av mange sykehus Jayavarman VII bygget. Det er basert på den gamle hinduistiske troen på balanse. Fire sammenkoblede bassenger representerer vann, jord, ild og vind. På den tiden trodde man at ved å gå inn i disse bassengene ville elementene balanseres i den som badet, dermed ville sykdommer kureres. I midten av de fire helende dammene er den sentrale vannkilden. Det er en statue av Bahala (Bodisavatta Guan Yin transformert til en hest), som et symbol på forebygging av drukning.
Kvam Idrettslag (Steinkjer)
Kvam Idrettslag (stiftet 21. februar 1892) er et norsk idrettslag fra Kvam i Steinkjer. Lagene er fordelt på årsgruppene 12 til 19, både jenter og gutter. Fra 2009 er det lag helt opp til A-lag og dem ligger 5.divisjon. G14 er sammen slått med Følling Idrettslag. I 1986 ble hjemmebanen Kvam idrettspark bygd.
Dane Ingham
Dane Ingham (født 8. juni 1999) er en australskfødt newzealandsk fotballspiller som spiller for den australske klubben Brisbane Roar FC.
Melbourne Victorys Jai Ingham er broren hans.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Remember Me
Remember Me er en amerikansk romantisk dramafilm fra 2010 regissert av Allen Coulter, og manus skrevet av Will Fetters. Robert Pattinson, Emilie de Ravin, Chris Cooper, Lena Olin og Pierce Brosnan har hovedrollene.
Handling
I 1991, en 12 år gammel jente som heter Alyssa "Ally" Craig er sammen med sin mor på T-banen i Brooklyn, hvor hun blir vitne til at moren blir drept av ranere. Hun får psykiske arr fra hendelsen, og tør ikke ta t-banen igjen etter dette. 10 år etter morens død, studerer den 21 år gamle Ally (Emilie de Ravin) ved NYU. Hun bor hjemme hos sin overbeskyttende far, Neil (Chris Cooper), en NYPD-etterforsker som er redd for at datteren blir mer uavhengig. Tyler Hawkins (Robert Pattinson) er en humørsyk og retningsløst 21-åring som også studerer ved NYU og arbeider i en bokhandel. Tyler har et anstrengt forhold til sin far, forretningsmannen Charles (Pierce Brosnan), siden hans bror Michael begikk selvmord. Tyler skriver nå til broren Michael i dagboken sin. Charles ser ut til å ignorere sin yngste datter, Caroline (Ruby Jerins), som Tyler er veldig beskyttende ovenfor, og han følger henne til og fra skolen hver dag. Hans nærmeste venn er romkameraten Aidan (Tate Ellington).
En sen kveld, havner Tyler og Aidan i trøbbel med Neil, som arresterer Tyler. Charles betaler kausjon for Tyler neste morgen. Senere ser Aidan at Neil slipper av Ally ved NYU, og han innser at hun er datteren hans. Han bestemmer seg for å ta igjen mot detektiven ved å overtale Tyler til å ha sex med og deretter dumpe Ally. Tyler går motvillig med på å møte henne. Etter å ha tilbrakt litt tid sammen, blir Ally og Tyler kjærester. Ally sover over hos Tyler, og hun og Neil har en stor krangel over dette. Ally flytter inn hos Tyler og Aidan. I mellomtiden blir Caroline, en spirende artist, omtalt i en kunst-utstilling. Tyler prøver å overtale faren deres til å komme på utstillingen, men han drar på forretningsreise. Tyler blir sint og konfronterer faren, noe som driver en ytterligere kile i forholdet mellom dem.