cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ler stasjon
Stasjonen har et kryssingsspor. I 2020 ble det forlenget slik at 650 meter lange tog kan krysse. Samtidig fikk stasjonen en ny platform med lengde 125 m.
Ved åpningen hadde Ler en stasjonsbygning tegnet av Georg Andreas Bull, i likhet med andre stasjoner på strekningen. Bygningen brant i 1978, og restene er revet.
Heinrich Ernst Peymann
Bakgrunn
Heinrich Ernst Peymann var født og oppvokst i beskjedne kår i den lille byen Rotenburg i kurfyrstedømmet Hannover. Han var sønn av overoppebørselsbetjent Nicolaus Peymann (1695-1747) og Henriette Margaretha Gebhardt (ca. 1699-1779).
Militær
Likesom sin fem år eldre bror inntrådte han som ung i dansk militær tjeneste i Holsten og kom som broren hovedsakelig til å gjøre tjeneste ved Fortifikationen, dvs. festningsbyggeriet. Peymann ble i 1755 verkbas i holstenske fortifikation, året etter karakterisert underkonduktør og i 1760 sendt til Frankrike der han inngikk i regimentet «Løvendal» og en kort periode 1761-62 deltok i syvårskrigen på fransk side.
Han kom deretter til København, hvor han med ingeniørkapteins karakter under mobiliseringen mot Russland fikk ansettelse ved felthæren, som dog snart atter ble satt på fredsfot. Da det heretter ble opprettet et ingeniørkorps, fikk Peymann i 1763 ansettelse ved dette som konduktør og avanserte 1766 til overkonduktør og 1770 til «karakteriseret virkelig» ingeniørkaptrin. I 1783 ble han karakterisert ingeniørmajor og samme år generalkvartermester ved fortifikationen i Danmark.
Peymann var i disse år en habil og meget anvendt militærarkitekt. Han var 1771-72 Landetatens representant i Overbygningskommissionen (fra 1772 General-Bygningsdirektionen) og deretter til 1796 av bygningsadministrasjonen.
Øystein Jevanord
Øystein Jevanord (født 16. september 1959) er en norsk trommeslager, bassist, gitarist, keyboardist og perkusjonist som har spilt i blant annet Bridges, Rustam Hayat, deLillos, a-ha, Dog Age, Ping Pop, Fra Lippo Lippi, Kitchenparty, Clarion Call, Dei nye kapellanane, King Kamping, Mt. Hammed, Hasse Farmen, Oslo Plektrum, Ray Dorset (Mungo Jerry), Femi Gange og Malvinaband. Jevanord vokste opp på Sletteløkka i Groruddalen i Oslo, deretter Hovseter og senere på Grünerløkka.
Heinrich Ernst Peymann
Militær
Han ble medlem av Defensionskommissionen av 1771, som især beskjeftiget seg med Københavns befestning, og kom, sammen med Heinrich Wilhelm von Huth, i konflikt med sjøoffiserene angående formen for de foreslåtte sjøfort Trekroner og Prøvestenen. 1789 ble Peymann oberst av infanteriet og året etter medlem av den bestandige indkvarteringskommission, som var ansvarlig for garnisonens innkvartering i kaserner. I 1793 fikk han løfte om full gasje som pensjon ved hans eventuelle avgang fra Hæren. Samme år ble Peymann virkelig ingeniørmajor, året etter tillike kommandant i Kastellet og 1795) generalmajor av infanteriet, og medlem av den samme år nedsatte kommisjon om forbedring av Københavns Brandvæsen og året etter øverstkommanderende ved ildløs i København samt medlem av Brand- og vandkommissionen.
I 1796 uttrådte han av Ingeniørkorpset og ble 3.-, fra 1803 1.-deputeret i Generalitets- og Kommissariatskollegiet, samme år medlem av Slotsbygningskommissionen, 1805 formann i kommisjonen til yyyerligere forbedringer i brannslukningsvesenet, året etter formann i den nye brandkommisjon og i en kommisjon om plan for samtlige militære undervisningsanstalter. I 1801 ble han Hvid Ridder.
Bombardementet av København 1807
Han hadde i 1807, i en alder av 74 år, kommandoen over landstyrkene i København under engelskmennenes bombardement og «ran» av den felles dansk-norske flåten. Han hadde før dette aldri tidligere hatt kommando over større militære styrker, men hadde da 5500 soldater pluss borgervernet i København under sin kommando. Situasjonen var likevel håpløs. Engelskmennene hadde godt og vel 30 000 veltrente soldater. Peymann overgav likevel ikke København, og dette førte til et bombardement av København med blant annet congreveraketter, et ganske nytt våpen som satte store deler av byen i brann. Man ble til slutt tvunget til å overgi seg, og engelskmennene seilte avgårde den 7. september 1807 med hele den dansk-norske flåten som krigsbytte.
Star Wars Episode III: Sithene tar hevn
Førproduksjon
I det første utkastet av manuset starter filmen med en montasje av ulike slag i klonekrigen, den fiktive krigen i Star Wars-universet. Senere utviklet denne scenen seg til å bli Ordre 66-montasjen.
Knut M. Hansson
Knut Mørch Hansson (født 16. april 1920 i Alexandria i Egypt, død 3. desember 1994) var en norsk skuespiller, sceneinstruktør og debattant.
Bakgrunn
Knut M. Hansson var sønn av Michael Hansson (1875–1944) og Emilie «Minnie» Christensen (1883–1981), og bror til diplomaten Arthur Mørch Hansson (1910–1969) og skipsrederen Michael Sigfried Mørch Hansson (1912–1988). Begge var motstandsfolk under den andre verdenskrig.
Knut Hansson ble født i Egypt, der faren Michael Hansson var dommer. Da faren tok over som president for Det internasjonale Nansenkontoret, flyttet familien videre til Genève. Først da faren ble sorenskriver i Nedenes i 1931, kom Knut M. Hansson til Norge.
Karriere
Etter studier i Norge og utlandet begynte Hansson i 1940 som elev ved Det Nye Teater. Under andre verdenskrig deltok han blant annet i Gudbrandsdalen under den tyske invasjonen, og han var med i den senere motstandskampen. Han sa opp jobben ved teatret i 1941, og i september samme år ble han arrestert i Trondheim. Han ble dømt til døden, og satt internert på Møllergata 19 og Grini før han ble sendt til Sachsenhausen.
Star Wars Episode III: Sithene tar hevn
Filming
Det første kuttet av filmen var på over fire timer, mens åpningsscenen var alene på over en time. Åpningsklippet ble imidlertid den lengste uklippede sekvensen i en Star Wars-film. Den varer i over 76 sekunder etter at åpningsteksten forsvinner.
Knut M. Hansson
Karriere
Høsten 1945 var han tilbake på scenen, denne gang ved det nyåpnede Studioteatret.
Hans avskjedsforestilling fant sted ved Oslo Nye Teater i 1990.
Star Wars Episode III: Sithene tar hevn
Filming
I mellomtiden ble Ewan McGregor (Obi-Wan Kenobi) og Hayden Christensen (Anakin Skywalker) trent for sin store lyssabelkamp av stuntkoordinator Nick Gillard. Som i de to forrige filmene, ble alle lyssabelkamper med Anakin eller Obi-Wan utført av skuespillerne uten stuntmenn. Som et resultat av intensiv trening gjennom flere måneder kunne kampen mellom Anakin og Obi-Wan utføres uten digital akselerasjon.
Knut M. Hansson
Samfunnsengasjement
Hansson var svært samfunnsengasjert og opptatt av en rekke ulike saker. I en lang rekke kommentarer, innlegg, artikler og kronikker engasjerte han seg for blant annet Israels sak og vietnamesiske båtflyktningers skjebne. Knut M. Hansson utgav sine erindringer fra krigen i Kurér og fange (1992). I Ilden og lyset (1988) skrev han ned den norske jøden Herman Kahans memoarer.
Familie
I sitt andre ekteskap ble Knut far til miljøverner og stortingspolitiker Rasmus Johan Michael Hansson (født 1954).
Star Wars Episode III: Sithene tar hevn
Filming
I Mustafar-duellen ble foto av den italienske vulkanen Etna brukt. Siden vulkanen hadde utbrudd akkurat mens produksjonen foregikk, dro flere team fra ILM til Etna for å filme. For å lage 49 sekunder av denne duellen trengtes det over 910 personer og 70 441 arbeidstimer. Duellen, med sine 12 minutter, regnes som den lengste duellen i filmhistorien.
Design og scenografi
George Lucas fortalte i et intervju at filmseriens hovedskurk er keiseren, men at det i hver eneste film er en «høyre hånd»: Darth Vader i de originale filmene, Darth Maul i Den skjulte trussel og grev Dooku i Klonene angriper. Lucas ville at også Sithene tar hevn skulle ha en slik rollefigur, så under produksjonen diskuterte flere produksjonsarbeidere hva som skremte dem mest, og ting som kom fram var blant annet romvesener og insekter. Det ble lagt fram flere forslag, og etter en stund ble disse samlet for Lucas som valgte ut noen av dem han likte best. Han ønsket ikke å rekonstruere Darth Vader, men samtidig at det ikke skulle se for djevelsk ut. Etter en uke med videoutvikling av valgene, valgte Lucas ut det som ble General Grievous. Det endelige valget ble tegnet av konseptillustratøren Warren Fu. George Lucas beskrev Grievous som «et romvesen fanget i et droideskall, noe som reflekterer Anakins skjebne».
Lucas fortalte at hver kultur har sitt eget våpen som reflekterer ideologen til kulturen, og at man dermed vil ende opp med mange ulike typer våpen som kun eksisterer i denne fiktive verdenen. Rekevisittarbeidere måtte tegne våpenet og lage en tredimensjonal kopi av det før de kunne lage det ferdig. Etter at skissene ble ferdige måtte Lucas selv godkjenne de som skulle arbeides videre med. Modellene og rekvisittene var laget av forskjellige materialer som tre, skumplast, harpiks og gummi.
Regissøren fortalte at lyssablene symboliserte en mer romantisk æra, når det var ære og redelighet i galaksen. Teknikken for å lage lukkede lyssabler var å putte harpiks i en plastbeholder, som på innsiden var formet som en lyssabelholder, og så la dette stivne. Etterpå måtte rekvisittene males. Lucas ønsket også et motstykke til disse våpnene, som de ikke hadde produsert tidligere. Derfor kom han på ideen om elektriske staver, som lyssverdene ikke kunne komme igjennom. Selv om dette opprinnelig var planlagt som Grievous sitt våpen i filmen, ble det brukt av vaktene hans i en av de første scenene av filmen.
Spesialeffekter
Hver eneste scene i filmen hadde minst én visuell effekt, og mange hadde dusinvis. Spesielt vanskelig var lyssabelduellen mellom Anakin og Obi-Wan, hvor ILM måtte filme i greenscreen-studioer, mens det så ut som om det ble filmet på et ekte sett. John Knoll, veileder for spesialeffektene, har sagt at den største utfordringen med denne scenen var å legge til lava i mange forskjellige størrelser. Etter filmingen av utbruddet til Etna, fikk de imidlertid lettere til å legge lava og røyk i bakgrunnen. Dette ble lagt inn i etterarbeidet.
Det at størstedelen av filmen var datalaget gjorde at den ble den billigste av alle de tre forløper-filmene, med kun 113 millioner dollar i utgifter.
Klipping
Lucas og redaktørene hans måtte slette seks forskjellige scener og et underplot under produksjonen av filmen.
Scenen Grievous dreper en jedi – flukten fra generalen omhandler Obi-Wan og Anakin, som følger en søkebrikke til en annen jedi, Shaak Ti, for å komme seg til Palpatine, men oppdager at hun er tatt til fange av Grievous. Grievous dreper henne og omringer Anakin og Obi-Wan ved hjelp av droidene hans, men de flykter gjennom gulvet og inn i en drivstofftank. Noen kampdroider følger etter, men drivstoffet blir antent akkurat idet Anakin og Obi-Wan kommer seg ut. Scenen ble kuttet fordi Lucas mente at åpningsscenen ble for lang. Shaak Tis død regnes imidlertid som «falsk», siden hun er bekreftet i livet i spillet The Force Unleashed.
Uro i senatet handler om fødselen av opprøreralliansen, som blir dannet av Padmé, Bail Organa, Mon Mothma og en rekke andre senatorer. Scenen ble utelatt fordi hele underplottet med alliansen ble kuttet. Dette ble utelatt fordi Lucas heller ville fokuserer på Anakins historie.
Spiren til opprør omhandler Padmé som blir mer og mer usikker på Palpatines makt, og ønsker å fortelle Anakin om alliansen. I scenen Kansleren konfronteres ber alliansen Palpatine om gi fra seg makten, men han avslår. «Et komplott for å knuse jediene?» omhandler Mace, Obi-Wan og Yoda, som diskuterer endringene i senatet og Palpatines maktbegjær. Alle disse scenene ble utelatt på grunn av underplottets bortgang.
Sitater
Det kjente Star Wars-sitatet «May the Force be with you» («Må Kraften være med deg») ligger på en 8.-plass på det amerikanske filminstituttets avstemning for å kåre de 100 beste sitatene i film. I Sithene tar hevn blir sitatet brukt mellom Anakin og Obi-Wan, og Mace Windu legger til «May the Force be with us all» («Må Kraften være med oss alle»). Sitatet ble brukt i alle filmene, i likhet med «I have a bad feeling about this» («Jeg har en dårlig følelse om dette»), som i denne filmen også ble brukt av Obi-Wan.
Filmen innledes med en introduserende rulletekst, på samme måte som i de andre filmene i serien: «''Krig! Republikken bryter sammen under angrep fra den grusomme sith-lorden grev Dooku. Det er helter på begge sider. Ondskapen er overalt. I et forbløffende trekk, har den fryktelige droidelederen, General Grievous, tatt seg inn i republikkens hovedstad og kidnappet det galaktiske senatets leder, kansler Palpatine. Mens separatistenes droidehær prøver å ta seg ut av den beleirede hovedstaden med sitt verdifulle gissel, leder to jedi-riddere et desperat forsøk på å befri den fangede kansleren''».
Når kansleren innleder det galaktiske imperiet, forteller han at det vil bli «an empire ruled by the majority... Ruled by a new constitution...» («et imperium styrt av flertallet... Styrt av en ny grunnlov...»). Senatet applauderer til hans tale. Da snur Padmé seg mot Bail Organa og sier «So this is how liberty dies...with thunderous applause.» («Så dette er hvordan frihet dør... med tordnende applaus.») Venstres leder Trine Skei Grande brukte dette sitatet på Stortinget, i forbindelse med saken om datalagringsdirektivet. Referansen ga Venstre en økning med 47 nye medlemmer det neste døgnet.
Markedsføring
Sithene tar hevns reklamekampanje kostet totalt 33 800 000 amerikanske dollar. Pengene gikk til tradisjonelle reklamer som plakater, TV-reklamer, teaser, trailer, filmklipp, stillbilder og lignende.
Filmens undertittel, Sithene tar hevn («Revenge of the Sith»), ble offentliggjort på den 35. San Diego Comic-Con International i en video som oppsummerte de andre fem filmene. Videoen ble vist på slutten av Lucasfilms presentasjon, og gjorde et stort inntrykk på publikum og fans, siden tittelforslaget hadde vært en storfavoritt.
En teaser trailer debuterte på amerikanske kinoer 5. november 2004. Denne ble presentert under premièren av Pixar-filmen De utrolige. En offisiell trailer for filmen ble utgitt kort tid senere, og varte i to og et halvt minutt. Fram til utgivelsen 19. mai 2005 ble det vist elleve reklamefilmer på amerikansk TV for å reklamere ytterligere for filmen. De brukte også uttrykk som «The Saga Is Now Complete» («Sagaen er nå komplett»), «Every Story Has A Hero, Every Hero Has A Destiny, Every Saga Has An End» («Hver historie har en helt, hver helt har en skjebne, hver saga har en ende») og «Who's Your Daddy» («Hvem er din far?») for å lokke seere.
Filmens offisielle plakat ble tegnet av Drew Struzan, som også hadde tegnet plakaten til de andre forløper-filmene, samt spesielle versjoner av de originale filmenes plakater. Mange fans trodde at Lucasfilms hadde endret plakaten underveis i produksjonen, men Struzan selv fortalte senere at den endelige plakaten består av to av hans malerier som er sammensatt digitalt. Han forteller videre at skissene og maleriene en gang vil bli vist, men at den utgitte plakaten ble godkjent av Lucasfilms. I et annet intervju forteller han at den digitale sammenkoblingen av bildene irriterte ham.
Før premièren fortalte Lucas at «brikkene ville falle på plass» og at «sammenhengene ville synes». Han la til at det siste kapittelet «endelig ville bli fortalt».
Aldersgrense
I Norge fikk filmen elleve års aldersgrense, det vil si at det frarådes at mindreårige får se den. «I tillegg til klassiske kamp- og slagscener inneholder filmen enkelte nærgående voldsskildringer. Filmen får allikevel 11-årsgrense da den foregår innenfor et tydelig sciencefictionunivers og har et klart fantasipreg. Filmen frarådes barn under 11 år.» Enkelte mente at aldergrensen i Norge var for mild, spesielt sammenlignet med den amerikanske aldersgrensen, PG-13 (noe innhold kan være uegnet for barn under 13). Sithene tar hevn er den eneste Star Wars-filmen som har fått PG-13, alle de andre har fått PG (noe innhold kan være uegnet for unge barn).
Hjemmeutgivelser
Denne Star Wars-filmen var den første som ikke ble lansert på VHS i USA, men den ble lansert på dette formatet i andre land og regioner, men selgeren amazon.co.uk forteller at de ikke lenger har varen på lageret, og det er sannsynlig at det ikke heller vil komme på lageret. Fans som samlet på både DVD og VHS-utgivelsene klagde da det ikke ble solgt VHS av denne filmen.
Ekstramateriale som var inkludert var blant annet utelatte scener med introduksjoner av regissør George Lucas og produsent Rick McCallum, musikkvideoen Battle of the Heroes med filmmusikk av John Williams, to kinotrailere, 15 TV-reklamer, kinoplakater, fotogalleri, spilldemo til Xbox (for Star Wars: Battlefront II) og spilltrailere (for Star Wars: Battlefront II og Star Wars: Empire at War). I tillegg til dette inneholdt også utgivelsen flere dokumentarer, som for eksempel «Within a Minute», som gir et innblikk i hvordan man lagde 60 sekunder av filmen, «The Chosen One», som forteller om tragedien og profetien bak Darth Vader og «It's all for Real», som forteller om hvordan stuntene i filmen ble utført. Den inneholder også 15 webdokumentarer om forskjellige sider av filmproduksjonen.
Til tross for Lucasfilms uttalelse om at det ikke var noen endringer fra kinoversjonen av filmen, hadde DVD-utgivelsen en liten endring. Overgangen mellom klippet av Obi-Wan og C3-PO i cockpiten til Padmés skip, idet det forlater Mustafar, og videre til Anakins mekaniske hånd som griper etter vulkansk jord, hadde egentlig en spesiell effekt. I DVD-utgivelsen brukte de likevel et rett snitt istedenfor. Blu-ray-utgaven hadde derimot bevart overgangen.
Filmen ble utgitt på ny i en DVD-samleboks sammen med Den skjulte trussel og Klonene angriper. Denne ble utgitt 4. november 2008. En lignende boks ble utgitt 16. oktober 2013 i region 2 (Europa). 16. september 2011 ble sagaen utgitt i Blu-ray i tre forskjellige versjoner. Filmpolitiet mente at den «byr på noe av det ypperste innen lyd- og billedkvalitet», og ga terningkast 6 til Star Wars-sagaen på Blu-ray. I forbindelse med denne utgivelsen ble det også lagt inn enn dialog mellom klonene i det de ankommer Utapau. Originalt var de egentlig helt stille da de ankom.
Mottakelse
Sithene tar hevn ble godt mottatt av både publikum og kritikere da den hadde premiere 19. mai 2005. Den tjente $848 754 768 på verdensbasis og $380 270 577 i USA, og er per juni 2015 den 41. mest innbringende filmen gjennom historien. Blant Star Wars-filmene ble den kun slått av Den skjulte trussel.
Anmeldelser
Den amerikanske nettsiden Rotten Tomatoes kalkulerte med at 80% av totalt 253 anmeldelser var positive, noe som gjør filmen til den best mottate av forløper-filmene, og den tredje beste totalt i Star Wars-sagaen, etter Et nytt håp og Imperiet slår tilbake. Filmen scoret 17 prosentpoeng bedre enn forløperen Klonene angriper, som fikk 67%. Ifølge siden er 202 kritikere positive, mens 51 er negative. Roger Ebert fra Chicago Sun-Times ga filmen 3½ av fire stjerner, og mente at filmen «gikk tilbake til den klassiske romopera-stilen som lanserte serien.»
De norske kritikerne var også fornøyd med filmen. Aftenposten var svært positiv til den og mente at det var «heseblesende action hele veien», og ga den terningkast 5. Dagsavisen, Se og Hør og «Filmpolitiet» ga også terningkast fem og «Filmpolitiet» mente at regissør George Lucas hadde satt et «kult punktum for sin Star Wars-saga». Dagbladet og VG ga begge terningkast 4. De var negative til Hayden Christensens opptreden, men roser Yoda. Stavanger Aftenblad var mer negativ, og ga filmen terningkast 3.
Priser og nominasjoner
Sithene tar hevn holder verdensrekorden i antall scener med visuelle effekter brukt i en film med 2151 klipp. Likevel er det den eneste av forløper-filmene som ikke har blitt nominert til en Academy Award for  beste visuelle effekter. Dave Elsey og Nikki Gooley ble nominert til beste sminke for filmen. Prisen gikk imidlertid til Legenden om Narnia – Løven, heksa og klesskapet.
Filmmusikken til filmen ble i 2006 nominert til en Grammy Award for beste filmmusikk til film, TV eller andre visuelle medier. Dette var den tredje gangen filmmusikken til en Star Wars-film hadde blitt nominert i kategorien. Williams tapte prisen til Craig Armstrong, som vant for filmen Ray.
Under MTV Movie Awards i 2006 var Sithene tar hevn nominert til tre priser, beste skurk (Hayden Christensen), beste helt (Ewan McGregor) og beste slåsskamp (Christensen og McGregor). Kun Hayden vant sin pris, i sin rolle som Anakin Skywalker og Darth Vader. McGregor tapte for Christian Bale i Batman Begins, mens begge tapte for Angelina Jolie og Brad Pitt, i beste slåsskamp-kategorien.
Fra før hadde Den skjulte trussel og Klonene angriper mottatt 16 nominasjoner til Golden Raspberry Awards, motstykket til Academy Awards. Sithene tar hevn fikk kun en nominasjon, som den også «vant». «Prisen» ble tildelt til Hayden Christensen for verste mannlige birolle.
Under den 32. utdelingen av People's Choice Awards var filmen nominert til to priser, og vant begge. Sithene tar hevn vant prisene for favoritt-film og favoritt-dramafilm, og slo blant annet Christopher Nolans Batman Begins.
Filmen mottok ti Saturn Awards-nominasjoner i 2006, beste science-fiction film, beste filmmusikk, beste regissør, beste skuespiller, beste skuespillerinne, beste mannlige birolle, beste visuelle effekter, beste kostyme og beste sminke. Den hadde flest nominasjoner, med Batman Begins som nummer to med ni. Sithene tar hevn vant de to førstnevnte prisene. I science-fictionkategorien slo de filmene The Island, The Jacket, Klodenes kamp og Serenity, mens John Williams slo blant annet Danny Elfman, Hans Zimmer og James Newton Howard i sin kategori.
Etter utgivelsen av Star Wars, den komplette saga, på Blu-ray i 2011, ble Sithene tar hevn, samt Den skjulte trussel, Klonene angriper, Et nytt håp, Imperiet slår tilbake og Jediridderen vender tilbake nominert til Saturn Award for beste filmsamling. Sagaen tapte for en samling av Stanley Kubricks filmer.
Filmmusikk
Filmmusikken til Star Wars Episode III: Sithene tar hevn ble utgitt av Sony Classical 3. mai 2005, mer enn to uker før filmen hadde kinopremière. Musikken ble komponert og dirigert av John Williams, og ble spilt av London Symphony Orchestra og koret av London Voices. John Williams har også vært komponist og dirigent i de fem andre filmene i sagaen. En bonus-DVD med navn Star Wars: A Musical Journey var inkludert i utgivelsen. Filmmusikken har 15 spor, mens bonusdisken har 16 musikkvideoer fra alle de seks første filmene, flettet sammen til en film på litt over én time. Musikken ble spilt inn i februar 2005.
«Battle of the Heroes» som ble spilt under duellen med Anakin og Obi-Wan har blitt den mest populære sangen fra albumet. Williams skrev stykket etter ønske av filmregissør George Lucas. Musikksporet har også senere blitt spilt i videospillet Star Wars: Battlefront II, som er basert på den tredje filmen.
Bøker
Den offisielle boken basert på filmen ble skrevet av Matthew Stover og ble lansert 2. april 2005, over en måned før filmen hadde première. Bokens handling er noe forskjellig fra boken, blant annet inkluderer den en lengre duell mellom Obi-Wan, Anakin og Dooku, en voldeligere gjennomføring av ordre 66 og en kortere Mustafar-duell. Den ble tatt godt imot blant kritikere, og har en fire og en halv stjerne i Amazon.com utfra 300 anmeldelser. Også supportere og Star Wars-fans likte boken, og noen mente at det er en av de beste bøkene som omhandler George Lucas' univers.
Samme dag ble det også utgitt en bok med navn The Making of Star Wars Revenge of the Sith, som gir informasjon om filmens produksjon, og hovedsakelig er delt inn i tre deler: førproduksjon, fotografering og digital produksjon. Denne ble skrevet av Jonathan W. Rinzler, og har 224 sider.
Før filmens premiere kom det også ut en bok hvor hendelsene finner sted før Sithene tar hevn. Boken heter Labyrinth of Evil, ble skrevet av James Luceno og utgitt 25. januar 2005 i USA. Luceno utga også en bok etter filmens premiere. Denne omhandler de ulike hendelsene etter at imperiet tok makten og heter Dark Lord: The Rise of Darth Vader. Den fokuserer hovedsakelig på rollefiguren Darth Vader. Utgivelsedato var 22. november 2005.
Fernando (band)
Fernando er et norsk danseband, dannet i 1992 av keyboardisten Rune Dahlen.
Jan Brøgger
Jan Christian Brøgger (født 13. januar 1936 i Paris, død 28. februar 2006 i Oslo) var en norsk psykolog, sosialantropolog og professor i sosialantropologi ved Universitetet i Trondheim/Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) 1975–2006.
Han ble cand.psychol. i 1961 og dr.philos. i 1970. Brøgger var universitetsstipendiat ved Universitetet i Bergen fra 1964 til 1969, hvor han studerte under Fredrik Barth. Brøgger reiste til Cornell University i USA hvor han studerte under Victor Turner. Videre var han konservator ved Universitetet i Oslos etnografiske museum fra 1969 til 1974. I perioden 1970 til 1971 arbeidet han ved universitetet i Addis Abeba.
Jan Brøgger ble professor i sosialantropologi ved Universitetet i Trondheim i 1975, og virket der fram til han gikk av like før sin bortgang i 2006. Til hans 60-årsdag ble et festskrift utgitt. Han gjorde feltstudier i Italia, Etiopia, Sudan, Portugal og Malaysia. Forskjellige nekrologer ble trykt i mange av Norges aviser.
Ved siden av sitt virke som professor, var Jan Brøgger velkjent som konservativ samfunnsdebattant, og var redaktør for magasinet «Kulturelt Perspektiv». Han var leder for stiftelsen Libertas og etterfølgeren Liberalt forskningsinstitutt i en årrekke. Brøgger inntok ofte kontroversielle standpunkter og støttet ofte de upopulære og lite politisk korrekte standpunktene. I hele sitt liv argumenterte han sterkt for sitt syn på familiens rolle som den bærende institusjonen i samfunnet, og mot autoritære bevegelser, særlig på venstresiden i politikken. Brøgger var også frimurer av 10. grad, og ble flere ganger intervjuet om frimureriet i pressen.
Brøgger var ofte intervjuet i media om spørsmål knyttet til kulturrelativisme.
Seksbarnsfaren Brøgger var sønn av forfatteren Waldemar Brøgger.
Río de Janeiro undergrunnsstasjon
Río de Janeiro undergrunnsstasjon er en stasjon på Linje A på Buenos Aires’ undergrunnsbane. Den ligger mellom stasjonene Castro Barros og Acoyte.
Stasjonen ligger under en av byens mest prominente gater, Avenida Rivadavia, der den krysser gata Río de Janeiro (oppkalt etter byen Rio de Janeiro i Brasil). Stasjonen ligger i bydelen Caballito, men også i nærheten av Almagro. I nærheten av stasjonen ligger det kommunale sykehuset «Dr. José Dueñas», flere utdanningsinstitusjoner og et kinosenter.
Stasjonen var endestasjon i den andre etappen som ble åpna av undergrunnsbanen, 1. april 1914, og gikk fra Plaza de Mayo.
Den store konfrontasjonen ved elva Ugra
Den store konfrontasjonen ved elva Ugra (russisk: Великое cтояние на реке Угре – Velikoje stojanije na reke Ugre, eller også Угорщина – Ugorsjtsjina, avledet av Ugra), også kalt slaget ved Ugra, er betegnelsen på en slagoppstilling mellom styrkene til Akhmat Khan, khan over Den store horde, og Storfyrste Ivan III av Russland (Storfyrstedømmet Moskva). De to hærene sto overfor hverandre på hver sin side av Ugra over en periode på flere uker høsten 1480, uten at noen av sidene gjennomførte et angrep. Konfrontasjonen, som aldri endte i et faktisk slag, resulterte i mongolenes retrett og etterhvert til hordens oppløsning.
Forhistorie
På andre halvdel av 1400-tallet var Den gylne horde svekket av indre strid. Ved kysten av Svartehavet i vest vokste Krimhorden under Girei Khan i styrke. En annen horde var nettopp blitt etablert i Kazan ved Volga, og Ivan III spilte effektivt de tre hordene opp mot hverandre. Litt etter litt kom han på vennskapelig fot med Krimkhanen Mengli Giraj, et vennskap understøttet av deres gjensidige hat for Den gylne horde.
I 1476 stoppet Ivan III de årlige tributtbetalingene til Horden. Disse tributtene var blitt innkrevd av mongolene helt siden Batu Khans tid. Akhmat Khan var imidlertid opptatt med krigføring mot Krimkhanatet og foretok seg ingenting seriøst, bortsett fra å forlange at skattene ble betalt og å sende en mongolsk nojan til Moskva. Det var først fire år senere, i 1480, at Akhmat Khan begynte å gripe inn overfor den ulydige russiske storfyrsten.
Forberedelser
Khanens første steg var å inngå et militært forbund med Kasimir IV, konge av Polen og storfyrste av Litauen, med et felles angrep mot Russland som målsetning. Som følge av denne avtalen ble den russiske vestgrensen utsatt for flere angrep fra Den livlandske orden tidlig i 1480.
Samtidig, i begynnelsen av 1480, kom det til stridigheter mellom Ivan IIIs brødre Boris Volotskij og Andrej Bolsjoj, som var misfornøyd med hans stadig økende fyrsteautoritet, og de vendte seg til slutt mot han. Akhmat Khan bestemte seg for å utnytte den interne russiske striden, og sendte i juni 1480 en rekognoseringsenhet for å undersøke elva Okas høyre bredd for mulige slagsteder.
Om høsten begynte Akhmat Khans hær å rykke frem mot Moskva. Han passerte gjennom de litauiske territoriene til sin allierte, kong Kasimir, og befant seg snart ved elva Ugra på grensa mellom Litauen og Storfyrstedømmet Moskva.
På russisk side medførte disse handlingene at de russiske bojarene delte seg i to grupper: den ene, ledet av okolnitsjijene Osjera og Mamon, ville at Ivan III skulle gi etter for mongolene; mens den andre ønsket å gå til kamp mot Horden. Muligens var Ivans endelige avgjørelse om å møte Horden påvirket av russerne som hadde forlangt handling fra storfyrstens side.
Konfrontasjon
8. oktober 1480 planla Akhmat Khan å gå utenom elva Oka fra vest, og dermed unngå Ivans regimenter som befant seg i Kolomna, Serpukhov og Tarusa). Dette ville også gjøre det mulig for Akhmat Khan å forene sin hær med Kasimirs. Akhmat Khans nærmet seg elva Ugra — ei sideelv til Oka, hvor han ble møtt av den russiske hæren under felles kommando av Ivan Molodoj (Ivan Junior, Ivans sønn) og Andrej Mensjoj (Lille Andrej, Ivans bror). Akhmats forsøk på å krysse Ugra ble slått tilbake gjennom en 4 dager lang kamp.
Etter disse første kamphandlingene trakk Akhmat Khan seg tilbake til byen Vorotynsk like ved, hvor han bestemte seg for å vente på Kasimirs hær. Ivan III innledet forhandlinger med khanen, i et forsøk på å kjøpe seg tid til å gjenopprette forholdet til sine opprørske brødre. Det tok fire dager (fra 30. september til 3. oktober) for Ivan III og brødrene å bli forlikt, og ytterligere 17 dager (til 20. oktober) før brødrenes armeer kunne slutte seg til Ivans hær ved Ugra. Akhmat Khan så at den russiske hæren stadig økte i styrke, og han hadde ennå ikke hørt noe fra den polske kongen, så Akhmat valgte derfor å avvente et angrep mot russerne. I mellomtiden var imidlertid Kasimir IV blitt opptatt både med indre forhold i sitt eget land og krigføring mot Krimkhanatet. Etterhvert som elva begynte å fryse til ble klart at Akhmat Khan snart måtte ta en militær beslutning. Mongolene var svekket av epidemier, iskaldt vær og mangel på forsyninger. De ventet på forsterkninger til 11. november, da Akhmat Khan omsider måtte gi opp, og han returnerte mot sør med sin mongolske arme.
Konsekvenser
Den store konfrontasjonen ved elva Ugra var den siste krighandlingen mellom Russland og Den gylne horde, og den markerte slutten på den tatar-mongolske dominansen over Russland. Den 6. januar 1481 ble Akhmat Khan drept i et sammenstøt med armeen til Sibirkhanatets Ibak Khan. Etter dette gikk Den gylne horde gradvis i oppløsning, og dens territorier havnet etterhvert under Russlands herredømme.
Lajos Maszlay
Lajos Maszlay (født 2. oktober 1903 i Budapest, død 1. desember 1979 i Budapest) var en ungarsk fekter som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.
Maszlay vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den individuelle konkurransen i kårde bak de franske fekterne Jehan Buhan og Christian d'Oriola.
Fire år senere, under Sommer-OL 1952 i Helsingfors, ble han på nytt nummer tre i florett bak franske Christian d'Oriola og Edoardo Mangiarotti fra Italia.
Mostardas
Mostardas er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Evan Parke
Han tok sin utdannelse ved Cornell University i Ithaca.
Han spilte rollen som Gunnar i Planet of the Apes. Både i denne, og i King Kong blir hans karakter drept av en gorilla.
Han har også hatt småroller i filmer som Siderhusreglene, The Replacements, Fellowship og Kiss Kiss, Bang Bang
Zeinab Badawi
Zeinab Badawi (arabisk: زينب بدوي; født 3. oktober 1959 i Omdurman i Sudan) er en TV- og radioreporter i Storbritannia.
Bakgrunn
Zenaib Badawi er født i Sudan og har vært bosatt i Storbritannia fra hun var tre år gammel. Hennes oldefar, Sheikh Babiker Badri, kjempet imot Kitcheners britiske styrker i slaget ved Omdurman 2. september 1898, og var en pioner for kvinners utdannelse i Sudan. Badawis far, Mohammed-Khair El Badawi, var avisredaktør i Sudan som arbeidet for sosiale reformer. Da familien flyttet til Storbitannia ble han ansatt i BBC Arabic Service.
Zeinab Badawi er tospråklig, med flytende engelsk og sudanesisk arabisk.
Karriere
Hun sluttet seg til ITN og i 1989 begynte hun å arbeide i Channel 4 News, som hun forlot til fordel for BBC i 1998.
Hun var den første presentatøren i ITV Morning News og presentatør i Channel 4 News med Jon Snow i flere år innen hun begynte i BBC News.
Bedawi arbeidet i Westminster på direktesendte politiske programmer i fem år og arbeidet også i BBC radio, hvor hun regelmessig presenterte The World Tonight på BBC Radio 4 og Newshour på BBC World Service. I 2005 ble Badawi den første presentatøren for The World på BBC Four, Storbritannias daglige nyhetsbulletin,som hovedsakelig var viet til internasjonale nyheter. I mai 2007 ble programmet omskapt til World News Today.
Hun ble en av de regulære programledere for BBCs intervjuprogram HARDtalk. I ene eksklusiv sending i mai 2009 intervjuet Badawi Sudans president Omar Al-Bashir, det første statsoverhode som under sin embetstid fikk anklager rettet mot seg for krigsforbrytelser.
I mai 2014 var hun basert i Johannesburg og dekket de sørafrikanske valgene for BBC World News og BBC News Channel.
Hun har vært rådgiver for Foreign Politics Center og har vært rådsmedlem i Overseas Development Institute.
Hun er styremedlem i National Portrait Gallery og The British Council.
Henri Lepage
Henri Lepage (født 30. august 1908, død 1996) var en fransk fekter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Lepage ble olympisk mester i fekting under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det franske laget vant i lagkonkurransen i kårde. De andre fekterne å laget var Henri Guérin, Marcel Desprets, Michel Pécheux, Édouard Artigas og Maurice Huet.
Nordre Dvina
Nordre Dvina (russisk: Се́верная Двина́ – Severnaja Dvina) er ei elv nordvest i den europeiske delen av Russland. Elva er 743 kilometer lang og har et nedbørfelt på 357 052 km².
Elveløp
Elva dannes på det nordrussiske lavlandet ved samløpet av elvene Jug og Sukhona, hvorav den siste er den største og lengste av de to. Fra dette elvemøtet løper Nordre Dvina nordover inn i Arkhangelsk oblast. Ved Kotlas, 60 km nord for Velikij Ustjug, kommer sideelva Vytsjegda inn fra øst. Herfra løper Dvina hovedsakelig i nordvestlig retning, gjennom en sumpete og skogrik dalsenkning, som på sine steder er over 100 km bred, og som er omgitt av skogkledte åsrekker. Dvina er den største farbare elva i Nordvest-Russland, og i sitt nedre løp er den meget øyrik og på steder opptil 7 km bred og 15 m dyp. 40 km nordvest for Arkhangelsk og direkte øst for Severodvinsk munner Nordre Dvina ut i Dvinabukta i Kvitsjøen, gjennom et 900 km² stort delta.
Transport og skipstrafikk
Elva er farbar for skipstrafikk i hele sitt løp, men er tilfrosset fra desember til april. Via Nordre Dvina-kanalen og Volga-Østersjøkanalen har den forbindelse både til Volga, som munner ut i Det kaspiske hav og som også har kanalforbindelse med Svartehavet, og til Finskebukta og Østersjøen via Onega og Ladoga. Nordre Dvina er en meget viktig vannvei i Nordrussland, spesielt for transport av tømmer og treprodukter til og fra Arkhangelsk. Elva er også meget fiskerik.
Till the World Ends
«Till the World Ends» er en sang med Britney Spears, og den andre singelen fra hennes syvende studioalbum Femme Fatale. Sangen ble skrevet av vokalist Kesha, og ble lansert 4. mars 2011.
Dancheng
Dancheng (kinesisk: 郸城县; pinyin: Dānchéng Xiàn) er et fylke i provinsen Henan i det sentrale Kina. Det er understilt byprefekturet Zhoukou sentralt i provinsen.
Befolkningen var på 1,254,204 innbyggere i 1999, og har et areal på 1.490 km².
Fylket ligger på den nordkinesiske slette, og har landbruk som viktig næringsvei. Sukker er et viktig produkt. Fylket har dessuten ferrolegerings- og kunstgjødsel industri.
Midt i blinken
Midt i blinken er et musikkalbum med Fernando, utgitt i 2006.
Hot Potatoes
Hot Potatoes er en programvarepakke som inneholder fem programmer som brukes til lage ulike typer oppgaver til bruk i e-læring. Programmene er JCloze, JCross, JMatch, JMix og JQuiz. Det er også en sjette program kalt The Masher, som kan samle øvelser fra de 5 andre programmene til én enhet. Hot Potatoes er ikke freeware, men det er gratis for offentlig finansierte brukere i utdanningssektoren som gjøre sidene sine tilgjengelige på Internett. Andre brukere må betale for en lisens.
Hot potatoes ble opprettet av en forsknings- og utviklingsgruppe ved University of Victoria, Canada. Kommersielle aspekter ved programvaren blir drevet av Half-Baked Software Inc.
Sør-Korea under Sommer-OL 1960
Sør-Korea under Sommer-OL 1960. Trettiseks sportsutøvere fra Sør-Korea deltok i ni sporter under Sommer-OL 1960 i Roma. Sør-Korea vant ikke noen medaljer.
Åbjørvatnet
Åbjørvatnet (sørsamisk: Diedtijenjaevrie) er en innsjø i Åbygda i Bindal kommune i Nordland.
Lundamo stasjon
Lundamo stasjon er en av de opprinnelige stasjonene på Trondheim-Størenbanen. Den har i dag bare lokaltrafikk.
Marcel Desprets
Marcel Desprets (født 19. august 1906 i Saint-Quentin, død 12. mars 1973) var en fransk fekter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Desprets ble olympisk mester i fekting under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det franske laget vant i lagkonkurransen i kårde. De andre fekterne å laget var Henri Guérin, Henri Lepage, Michel Pécheux, Édouard Artigas og Maurice Huet.
Absolute VG-lista 1980
Absolute VG-lista 1980 er et samlealbum som inneholder flere av de største hit-låtene i musikkåret 1980.
Albumet kom ut 19. november 2007.
Muitos Capões
Muitos Capões er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Tinnhølen
Tinnhølen (også skrevet Tinnhylen) er en innsjø som ligger i Eidfjord kommune i Vestland og Nore og Uvdal kommune i Viken. Innsjøen er utspring for elva Bjoreio.
Oppdemming og tilbakeføring
Vannføringen fra Tinnhylen ble i 1942 overført til Numedalslågens nedbørfelt for å nyttes i kraftverkene der. Overføringen skjedde ved en demning ved utløpet av Langhylen, et mindre vatn nedenfor Tinnhylen og en kort kanal fra østenden av sjøen til Vestre Bakkatjønn. Demningen ble først bygget av tyskerne som en provisorisk plankedam, som på 1950-tallet ble erstattet av en jordvoll/demning.
Da Sima kraftverk ble bygget ble Tinnhylen i 1980 tilbakeført til Bjoreios nedbørfelt, hvor den nå overføres til magasinet i Sysenvatnet gjennom en tunnel lengre ned i elva. Etter oppdemmingen i 1942 ble ikke vannstanden i Tinnhylen regulert, men holdt konstant på den nye høyden. Det utviklet seg derfor en ny naturlig tilstand på det nye nivået, og da vannføringen ble ført tilbake til Bjoreio ble vannstanden beholdt på denne høyden og demningen ved utløpet ble beholdt som en terskel. Det opprinnelige utløpet fra Tinnhylen lå ved Heinebu, rundt 1,3 kilometer sør for demningen.
På dans med Fernando
På dans med Fernando er et musikkalbum med Fernando, utgitt i 1995. Dette er gruppas debutalbum.
Radio-nytt
Radio-nytt var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.
Gestapo foretok flere arrestasjoner blant folk knyttet til avisen, og mange ble utsatt for okkupantenes brutale forhørsmetoder. Tross dette klarte kommunistene å holde driften i gang helt til krigens slutt. Avisen ble stensilert på flere steder, og spredt langt utenfor Oslo.
Christian Hilt var første redaktøren. Senere redigerte Lars Nordbø den en tid. Tormod Nygaard var blant dem som grunnla avisen. Både Nordbø og Nygaard ble tatt av Gestapo og mistet livet. En sentral person var Haakon Flesje, som redigerte avisen fra 1942 til slutten av krigen.
Noen måneder etter at Radio-nytt var startet ble den produsert hjemme hos Aksel Wold på Hellerud utenfor Oslo. Der jobbet han sammen med sønnen Kristian og Walther Rygh. Av forsiktighetshensyn ble imidlertid trykkeriet flyttet til en hytte i nærheten. Tyskerne slo til hjemme hos Wold, som ble arrestert. Rygh klarte å flykte gjennom et vindu. Han fikk advart gruppa, som kunne bringe trykkeutstyret i sikkerhet.
Dagmar Eilerth var sentral i produksjonen. Hun var dyktig, både som stenograf og skribent. Hun ble arrestert i august 1944 sammen med sønnen Einride. Anders Ekanger ble tatt da avisen skulle bringes fra trykkeriet til kurerer. Han klarte på dramatisk vis å flykte.
NKPs avis hadde navnelikhet med et par andre illegale aviser; Radionytt på Hamar og Radio nytt i Bergen. Denne fortsatte senere som Radioavisen.
Falsk NS-utgave
For å bekjempe motstandsbevegelsen og den illegale pressa benyttet Gestapo, statspolitiet og norske nazister falske «illegale aviser». De ble laget for å skape forvirring og splid i motstanden, eller som rene provokasjoner for å nøste opp motstandsbevegelsen og de illegale avisene. Ved minst en anledning ble det sendt ut en falsk utgave av kommunistenes radioavis.
Pannelapp
Pannelapp, eller frontallapp, Lat. lobus frontalis, strukturelt område i hjernen. En av fire hjernelapper. Lokalisert forrest og øverst i hjernen, foran isselappen (parietalloben) og tinninglappen (temporalloben). Pannelappen utgjør 1/3 av hele hjernebarken (cortex cerebri). Inneholder funksjoner for ekspressivt språk, d.v.s. områder som gjør at man kan snakke, motorikk, kognisjon og andre områder som frontale synsområde. Fremre del er viktig for planlegging, og har et vidt nettverk.
Skader på pannelappen kan gi funksjonsutfall tilsvarende de funksjoner som finnes der.
Kirurgiske inngrep på pannelappen som f.eks lobotomi, kan i noen tilfeller gi atferdsmessige konskvenser.
De andre hjernelappene er:
Varmeveksler
En varmeveksler er en mekanisk innretning laget for effektiv varmeoverføring fra et medium til et annet. Mediene kan være separert med en vegg, slik at de aldri blandes eller er i direkte kontakt. Varmevekslere brukes mye i alle typer industri, i klimaanlegg og for å kjøle ned forbrenningsmotorer.
Romanias geografi
Romanias geografi er preget av landets plassering, fra den 245 km lange kystlinjen mot Svartehavet i sørøst til fjellkjeden Karpatene som strekker seg tvers gjennom det sentrale Romania. Landet er således delt mellom fjell, høydedrag og sletter. Romania er det tolvte største landet i Europa med et areal på 238 391 km². Det ligger nordøst på Balkanhalvøya, omtrent midt mellom ekvator og Nordpolen, og omtrent midt mellom atlanterhavskysten og Uralfjellene. Romania har 3195 km landegrenser og grenser til Moldova i øst, Bulgaria i sør, Serbia i sørvest, Ungarn i vest og Ukraina i nord og øst. Romania strekker seg rundt 514 km fra nord til sør og 720 km fra øst til vest.
Tradisjonelt er Romania delt inn i flere historiske regioner som ikke lenger har noen administrative funksjoner:
Landegrensene til Romania er relativt nye. Før den første verdenskrig besto landet bare av provinsene Valakia, Moldavia og Dobrudsja. Dette området, kalt Regat eller «Det gamle kongedømmet», kom til da Det osmanske riket forsvant fra området på midten av 1800-tallet. Etter den første verdenskrig fikk Romania Transilvania og Banat. Noe av dette området gikk tapt under den andre verdenskrig, men etter forhandlinger kom de tilbake til Romania.
Da Romania fikk disse områdene besto landet av 85 % rumensktalende bosetningene i Øst-Europa, men også mange etniske ungarere kom under rumensk styre. Det ble mange politiske tvister om disse områdene mellom Romania og Ungarn ettersom begge land regnet regionen som en del av nasjonalarven sin. Grensen mellom Romania og Sovjetunionen ble også diskutert flere ganger. Bukovina og Bessarabia, som var tidligere rumenske provinser med en stor del rumensktalende innbyggere, var en del av Sovjetunionen fra slutten av andre verdenskrig og fram til de ble en del av Ukraina og Moldova.
Topografi
Det naturlige landskapet i Romania er nesten likt fordelt på fjellområder (31 %), åser (33 %) og sletter (36 %). Disse forskjellige landskapsformene danner et forholdsvis symmetrisk mønster fra Karpatene, som har høyde på over 2500 meter over havet, til Donaudeltaet, som bare ligger noen få meter over havet.
Karpatene danner en bue gjennom landet som strekker seg 1000 km fra midten av landet og dekker et areal på 70 000 km². Disse fjellene er lave til mellomhøye og er ikke bredere enn 100 km. Mange daler og store elver krysser fjellene og Karpatene har derfor vært en mindre hindring for reisende enn andre fjellkjeder i Europa. I tillegg fins det flere eroderte sletter og platå i de høyereliggende områdene. Det er permanente bosetninger her i høyder over 1200 meter over havet.