cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henrik I av England
Erobringen av Normandie
I 1101 forsøkte Robert Curthose å erobre den engelske kronen fra kong Henrik, egget av Ranulf Flambard og andre anglo-normanniske baroner. I juli samme år gjorde Robert invasjon ved Portsmouth. Robert av Bellême og andre normanniske baroner gikk over til Roberts side, men Vilhelm Rufus’ tidligere hoff ledet av Robert de Beaumont, 1. jarl av Leicester, sammen med kirken, støttet den innsatte kong Henrik. Beaumont og broren hadde vært til stede ved New Forest da Vilhelm Rufus døde under mystiske omstendigheter, men sverget straks troskap til Henrik som belønnet ham med jarledømmet Leicester. Samtidig mistet han sine eiendommer i Normandie ved at disse ble konfiskert av Guillaume av Evreaux og Raoul de Tosny med makt under påskuddet at Beaumont hadde voldt dem skade gjennom sine råd til kongen.
Mot denne makten verget Robert Curthose og hans å møte disse i åpen kamp. Han manglet også populær støtte i England. Isteden ble det forhandlet en fredsavtale, den såkalte Alton-traktaten, hvor de to brødrene signert på at Robert anerkjente Henrik som konge av England i bytte for en årlig utbetaling på 2 000 mark og andre innrømmelser som at den engelske tronen overga sine normanniske landområder. Avtalen avsluttet den den truende krisen midlertidig. Robert og hans hær trakk seg tilbake til Normandie uten at et sverdslag var blitt utvekslet.
For Henrik var avtalen åpenbart kun ment for å skaffe seg et pusterom. I 1105, for å få sluttet på utbetalingene til broren, ledet Henrik en invasjonsstyrke over Den engelske kanal. Det var første gangen i historien at England invaderte det som siden skulle bli arvefienden Frankrike. Han erobret først Bayeux og Caen, men ble deretter personlig tvunget til avbryte felttoget grunnet de pressede politiske problemene med erkebiskop Anselm og innsettingsretten (se overfor). Med disse løst var han igjen tilbake i Normandie i løpet av sommeren 1106.
Etter hurtig å ha erobret det befestete klosteret i Saint-Pierre-sur-Dives i nærheten av Falaise vendte Henrik og hæren sørover og beleiret festningen Tinchebray på en høyde overfor byen av samme navn. Tinchebray lå på grensen av fylket Mortain i sørvestlige Normandie, og ble holdt av en av de få betydningsfulle grevene som fortsatt var lojale til hertug Robert.
Hertug Robert kom med sine styrker for å bryte Henriks beleiring, og etter noen fånyttige forhandlinger var kamp uunngåelig. Om morgenen den 28. september 1106, nøyaktig 40 år etter at Vilhelm Erobreren invaderte England, sto det avgjørende slaget mellom hans to sønner, Robert Curthose og Henry Beauclerc. Kampen var uventet og uforberedt. Henrik og hans arme kom marsjerende sørover fra Barfleur mot Domfront mens Robert marsjerte Falaise mot Mortain. De møttes ved vegkryssingen ved Tinchebray og slaget strakte seg ut over flere kilometer. Stedet hvor det meste av slaget foregikk er ved landsbyens idrettsplass i dag. Den viktigste delen av kampen i seg selv varte kun en time, og da Henrik lot en skjult reserveavdeling angripe fikk han overtaket. Robert forsøkte å ta til flukten, men ble tatt til fange ved et sted 3 km nord for Tinchebray. En bondegård ved navn «Prise» står i dag på samme sted ved motervegen D22 og en gravstein dekorert med tre riddere står ikke langt unna ved den samme vegen.
De fleste av fangene ble løslatt, men Robert Curthose og William av Mortain tilbrakte resten av livet i fangenskap. I overmot lot Henrik brorens sønn, William Clito, bli satt i et behagelig forvaring som han senere rømte fra og siden bisto opposisjonen mot den engelske tronen. Robert Curthose ble derimot sittende innesperret resten av livet. Først ble han oppbevart i Tower of London, deretter overført til festningen Devizes Castle i den engelske byen Devizes i Wiltshire i de neste tyve årene før han ble flyttet til Cardiff Castle. Ved Cardiff gjorde han et forsøk på rømme. Mens han var ute og red gjorde han et desperat forsøk på å ri vekk, men hesten ble dratt ned i myr og han ble tatt til fange på nytt. For å forhindre nye rømningsforsøk fikk Henrik sin brors øyne brent ut. Robert døde ved Cardiff i 1134. Han var da i begynnelsen av 80-årene.
Konsolidering: Begynnelsen på huset Plantagenet
Henrik tok hertugdømmet Normandie som en besittelse under kongeriket England og forente således sin fars rike. Selv etter at han hatt tatt kontroll over hertugdømmet verget han seg fra å bruke tittelen hertug. Han styrte det som konge av England. Grunnen var at hertugen av Normandie var formelt en vasall under den franske krone, og den franske kongen presset på for at han skulle gi sin hyllest som vasall. Som konge i sin egen rett var Henrik uvillig til adlyde og fikk isteden sin sønn William Adelin utnevnt, om enn i navnet, som hertug i 1115 og den franske kongen aksepterte til slutt dette i 1120.
I 1131, i et forsøk på å redusere vanskelighetene i Normandie, fikk han forlovet sin eldste sønn William Adelin til datteren av Fulko av Jerusalem, greve av Anjou, den gang en bekymringsfull motstander. Ekteskapet ble inngått i 1119. Åtte år senere, etter Williams beklagelige død, ble en langt mer betydningsfull allianse inngått mellom Henriks datter Maud (Matilda) og Fulkos sønn Geoffrey Plantagenet, som til slutt førte til at de to rikene ble forent under huset Plantagenet.
Henrik var også kjent for å være hardhendt når det var behov for det. Han lot en gang en forrædersk borger ved navn Conan Pilatus bli kastet fra tårnet i Rouen, tårnet har siden blitt kjent som «Conan's Leap» eller «Conans sprang». Ved en annen anledning som skjedde i 1119 utveksling Henriks svigersønn, Eustace de Pacy, og Ralph Harnec, constable av Ivry, gisler i form av den enes sønn og den andres døtre. Av en ukjent grunn lot Eustace den unge mannen bli blindet, og den rasende Ralph Harnec forlangte å gjøre det samme med pikene. Kong Henrik ga ham tillatelse til å gjøre dette mot de to pikene som også var hans egne barnebarn. Eustace og hans hustru Juliane ble rasende og truet med å gjøre opprør. Henrik arrangerte et møte med sin datter i Breteuil. Der forsøkte Juliane å rette en armbrøst mot sin far og myrde ham. Hun ble tatt til fange og holdt i forvaring i en festning, men unnslapp ved å hoppe ut av et vindu og ned i vollgraven. Først noen år senere ble Henrik forsont med sin svigersønn og datter.
Oppbyggingen av et moderne statsapparat
Henriks behov for å skaffe finanser for å sikre sin egen og monarkiets posisjon førte til en økning i aktivitetene for en sentralisert regjering. En konsekvens av den normanniske erobringen i 1066 førte til at England som nasjon fikk en egeninteresse i å knytte kontakter i Frankrike, ikke bare i Normandie, men også i Flandern, Bretagne og innover mot Loire. Grunnen var at Frankrike var så fragmentert at de franske kongene hadde lite å stille opp mot normannerne. De engelske kongene influerte i fransk politikk via franske vasaller i ulike distrikter, Normandie, Anjou, Poitou og Gascogne. At Henrik selv måtte oppholde seg i store deler av sin tid i Normandie betydde at han måtte ha tillitsfulle folk i viktige posisjoner i England som styrte på hans vegne. Henriks tilstedeværelse i Normandie førte til gnisninger med den franske kongen, og Henriks knyttet allianser med grevskaper i nærheten, Anjou, Blois og Flandern. Han knyttet kontakter så langt unna som Tyskland og Italia.
Henrik satte også i gang en rekke sosiale og rettslige reformer, blant annet frihetsbrevet ved sin kroning (men som han ikke hadde til hensikt å holde), og ved å gjeninnføre lovene til kong Edvard Bekjenneren.
Mellom 1103 og 1107 var Henrik involvert i striden med Anselm, erkebiskop av Canterbury, og pave Paschalis II, som ble delvis bilagt ved konkredat i London i 1107. Pavens innblanding irriterte Henrik, og han forhandlet ekteskap med sin datter til den tyske keiseren, Henrik V, kanskje like mye for at keiseren var i konflikt med paven. Det ble først en forbedring mellom den engelske kongen og pavedømmet da Paschalis II døde i 1118. Den nye paven, Gelasius II, var en fjern slektning av Henrik, og han forsto etterhvert at paven ikke ville automatisk støtte vanskelige engelske biskoper. Gelasius II lot Henrik forstå at han respekterte kongens makt, verdsatte hans vennskap og gledet seg over Englands støtte, og Henrik innså da at han ikke trengte å være bekymret for pavens autoritet.
Sela fjellkirke
Sela fjellkirke er en kirke fra 1997 i Verran (fra 2020 Steinkjer kommune), Trøndelag fylke.
Henrik I av England
Oppbyggingen av et moderne statsapparat
En konsekvens av konfliktene mellom kongedømmet og pavedømmet var at det stimulerte kirkens embetsmenns interesse for offentlige anliggender. Henrik var selv godt utdannet og behersket latin og andre språk, og han anerkjente som få konger før ham, kanskje med unntak av Alfred av England, verdien av geistliges kunnskaper og han fikk dem inn i statlig tjenester, spesielt for utvikle kongelig rettspleie, innsamle og overvåke kongens finanser. Med hans vanskeligheter og krigføring i Normandie var behovet for å øke kongens inntekter i England akutt. Han opprettet en form egen finansminister, exchequer. Kunnskapen om abakus hadde blitt introdusert til England fra Lorraine av biskop Robert av Hereford (død 1095), og en effektiv økonomi var avhengig av finansministerens tallrike skrivere og deres matematiske evner. En av disse, Thurkil, skrev en avhandling om matematiske problemer, blant annet om brøk, en måte å representere et tall på ved hjelp av divisjon.
Fortinbras
Fortinbras er navnet på to mindre, fiktive rollefigurer fra William Shakespeares tragedie Hamlet. Den mest kjente av dem er en norsk kronprins med et par korte scener i løpet av skuespillet, som leverer de avsluttende linjer om en håpefull fremtid for det danske monarkiet og dets folk.
Henrik I av England
Oppbyggingen av et moderne statsapparat
Med den fremste vitenskapen i samtiden tilgjengelig for kongens autoriteter bidro til å gjøre England til det best organiserte av samtlige stater i middelalderens Europa, og som med tiden gjorde England til en stormakt. England ble under Henrik I omformet til en egen kreasjon som hadde beholdt den gammeldagse legning fra det angelsaksiske kongedømmet uten å bli en normannisk koloni. Det grunnlaget som Henrik I la ved hans omfattende diplomati og ekteskapelige allianser, munnet ut i Angevin-riket, en samling europeiske stater som strakte seg fra Pyreneene til Irland og inkluderte halve Frankrike, og som ble en realitet under hans etterkommer av samme navn, Henrik II av England.
Tragedien med Det hvite skip
William døde i tragedien med Det hvite skipet den 25. november 1120. Tragedien rammet England og Henrik I som et sjokk da hans eneste legitime sønn William Adelin på veg tilbake fra Normandie druknet i Den engelske kanal, kun 17 år gammel da skipet grunnstøtte. Blant de omkomne var flere av Henriks slektninger og kremen av Englands unge adel. William hadde kommet seg ombord i livbåt, men snudde for å redde sin halvsøster, men de desperate skipbrudne kastet seg ombord i livbåten, veltet den og alle unntatt en druknet.
Katastrofen var middelalderens utgave av «Titanic»-forliset. Henrik var overveldet av personlig sorg, men sto også overfor politiske problemer da han ikke lenger hadde en opplagt arving til det rike han møysommelig hadde fått konstruert ved hjelp av diplomatiske evner og allianser.
Legitime barn og andre ekteskap
Dronning Matilda (Edith) døde den 1. mai 1119 ved palasset i Westminster. Hun ble gravlagt i Westminster Abbey. Henrik fikk to barn med sin dronning:
I et håp om å skaffe seg en ny mannlig arving giftet Henrik seg den 29. januar 1121 med den unge og vakre Adeliza av Louvain, født samme år som hans avdøde sønn, datter av Godefroid I av Louvain, hertug av Nedre Lorraine og landgreve av Brabant, men dette ekteskapet produserte ingen arving. Sittende uten en mannlig arving tok Henrik det hittil ukjente skritt å få sine baroner til å sverge troskap til hans datter keiserinne Maud av England, enke etter keiser Henrik V, som hans arving og etterfølger.
Død og ettermæle
Henrik besøkte Normandie i 1135 for besøke sine unge barnebarn, barna til Maud og Geoffrey. Han hadde store glede av sine barnebarn, men kom snart i krangel med sin datter og svigersønn, og disse stridene førte til at han ble lengre i Normandie enn han opprinnelig hadde planlagt.
Henrik døde den 1. desember 1135 fra matforgiftning etter «en forspising på niøyer», noe han var spesielt glad i, ved Saint-Denis-en-Lyons (i dag Lyons-la-Forêt) i Normandie. Liket ble sydd inn i en okse for å bevare legemet ved frakten til England, og ble gravlagt i Reading Abbey, som han hadde grunnlagt fjorten år tidligere. Klosteret ble ødelagt i løpet av den protestantiske reformasjonen. Det finnes ikke lenger spor etter hans grav, og det sannsynlige stedet er i dag dekket av St James' School. I nærheten er det en liten plakett og et større minnekors som står i det tilstøtende Forbury Gardens.
Bargo (New South Wales)
Bargo er en by i New South Wales i Australia. Den ligger i Macarthur-regionen rundt 100 kilometer sørvest for Sydney sentrum.
Bargo er det største tettstedet i New South Wales uten eget kloakksystem. Byen har også en jernbanestasjon som åpnet i 1919 og har avganger til Sydney, Campbelltown, Moss Vale og Goulburn.
Henrik I av England
Død og ettermæle
Mens England hadde hatt stort fredelige tider og vekst under Henrik, blant annet ved at han tok krigen og slagene i Normandie framfor England, betydde hans død en slutt på den innenlandske stabiliteten og til en opprivende strid mellom tidligere keiserinnen Maud og Stefan. Den førte til en lang borgerkrig som kjennes som «kaoset» eller «anarkiet», se Det engelske kaos under Stefan.
Barn utenfor ekteskap
Kong Henrik I var notorisk utro mot sin dronning og han er berømt i England for å holde rekorden for det største antallet med anerkjente barn utenfor ekteskap av samtlige engelske konger. Antallet er på rundt 20 eller 25, alt etter hvordan man tolker bevisførselen. Han hadde mange elskerinner, men å identifisere hvilken av disse som er mor til bestemte barn er vanskelig. For de av hans avkom som det finnes dokumentasjon for er:
Med Edith:
Med Gieva de Tracy:
Med Ansfride:
Med Sybil Corbet:
Lady Sybilla Corbet av Alcester ble født i 1077 i Alcester i Warwickshire. Hun ble gift med Herbert FitzHerbert, sønn av Herbert kammerherre av Winchester og Emma de Blois. Hun døde etter 1157 og var også kjent som Adela (eller Lucia) Corbet. Sybil var helt bestemt mor til Sybil og Rainald, muligens også til William og Rohese. Noen kilder antyder at det var en annen datter av dette forholdet, Gundred, men det synes som hun ble tenkt som det ettersom hun var en søster av Reginald de Dunstanville, men det virker som det var en annen person med samme navn og i slekt med denne familien.
Med Edith FitzForne:
Med prinsesse Nest av Wales:
Nest ferch Rhys ble født omkring 1073 i festningen Dinefwr Castle, Carmarthenshire. Hun var datter av prins Rhys ap Tewdwr av Deheubarth og dennes hustru, Gwladys ferch Rhywallon. Hun ble gift i 1095 til Gerald de Windsor (også kjent som Geraldus FitzWalter), sønn av Walter FitzOther, marskalk av Windsor Castle og vokter av Skogene i Berkshire. Hun hadde flere andre forhold, blant annet et med Stephen av Cardigan, marskalk av Cardigan (1136), og derfor andre barn utenfor ekteskap. Datoen for hennes død er ikke kjent.
Med Isabel de Beaumont:
Isabel (Elizabeth) de Beaumont (etter 1102 – etter 1172), datter av Robert de Beaumont, søster av Robert de Beaumont, 2. jarl av Leicester. Hun ble gift med Gilbert de Clare, 1. jarl av Pembroke, i 1130. Hun var også kjent som Isabella de Meulan.
Malm kirke
Malm kirke er en langkirke fra 1886 i Steinkjer kommune, Trøndelag fylke.
Grumman G-44 Widgeon
Grumman G-44 Widgeon var et lite tomotors amfibiefly med fem seter. Det fikk benevnelsen J4F i den amerikanske marinen og i kystvakten. I United States Army Air Corps og United States Army Air Forces gikk den under benevnelsen OA-14.
Konstruksjon  og utvikling
Widgeon ble opprinnelig konstruert for det sivile marked. Det er noe mindre, men ellers lik Grummans tidligere Grumman G-21 Goose, og ble bygget fra 1941 til 1955. Flyet ble brukt under andre verdenskrig som et lite patrulje- og allbrukstransportfly av United States Navy, kystvakten og av Royal Navys Fleet Air Arm.
Den første prototypen fløy i 1940, og det første produserte flyet gikk til United States Navy som et anti-ubåt-fly. Totalt ble det bygget 276 av Grumman-flyet, inkludert 176 som ble bygd for militæret. Under andre verdenskrig tjenestegjorde det i sjøforsvaret, kystvakten, Civil Air Patrol og Army Air Force. I tillegg tjenestegjorde det i den britiske Royal Navy, som gav det navnet Gosling.
Operativ historie
Den 1. august 1942 tok en J4F-1 fra US Coast Guard Patrol Skvadron 212 av fra Houma i Louisiana under sjefflyver Henry Whites kommando. Flyet oppdaget og angrep en tysk ubåt ved kysten av Louisiana og White rapporterte den senket. Senkingen av U-166 ble kreditert White og han ble tildelt Distinguished Flying Cross.
Det antas nå at flyet gjorde et mislykket angrep på «U-171», en ubåt av typen IXC, som var identisk med «U-166» som rapporterte at de hadde blitt angrepet av fly på samme tid som White angrep en ubåt. «U-171» hadde ikke blitt skadd av Whites angrep, men ble senket fire måneder senere i Biscayabukta.
7,62 x 25 mm Tokarev
7,62 × 25 mm Tokarev er en patron utviklet i Sovjetunionen til bruk i TT-33 pistolen. Patronen er en flaskehalspatron med kulediameter på 7.85 mm (.309 in).
Patronen er basert på 7,63 x 25 mm Mauser som gjorde inntrykk på russerne under testing av våpen da de skulle ha ny pistol på 30-tallet, og de konstruerte dermed en nesten identisk patron.
Våpen som bruker denne patronene er bl.a.:
Måsørtunnelen
Måsørtunnelen er en kort veitunnel på Europavei 6 under Nordlandsbanen i Steinkjer. Tunnelen er 117 meter lang og leder trafikken under jernbanelinja.
Matyáš Klang
Matyáš Klang (født 7. juni 1991) er en tsjekkisk roer som spesialiserer seg i firer uten styrmann, lettvekt. I Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt og ble nummer 13.
Storbritannia under Sommer-OL 1984
Storbritannia under Sommer-OL 1984. 381 sportsutøvere fra Storbritannia deltok i tjuetre sporter under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. De kom på ellevteplass med fem gull-, elleve sølv- og tjueen bronsemedaljer. Rytteren Lucinda Green var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Hornsjøen (Øyer)
Hornsjøen er en innsjø i Øyer kommune i Innlandet.
Digenis Akritas
Digenis Akritas eller Digenis Akritis (gresk: Διγενής Ακρίτας eller Διγενής Ακρίτης) er en middelaldersk gresk helt fra et episk dikt, eller en «urromanse» som ble frembragt på 1100-tallet i Østromerriket i den akritiske tradisjonen. Diktet er skrevet på tidlig moderne gresk av en anonym forfatter. Det marker sammen med andre akritiske dikt begynnelsen på den verdslige greske litteraturen.
Innledning
Arabiske overfall på Østromerrikets områder er konteksten som fremmes i den første halvdelen av fortellingen, de hendelser som handler om familiehistorien til helten synes å være lokalisert etter en konflikt. Nøkkeltema i den første delen er forsoningen av to folk gjennom ekteskap av de ledende figurer i fortellingen og kristendommens triumf over islam, oppnådd gjennom konvertering og mottakelse av emiren og hans folk. Deres sønn er gitt det kristne navnet Basileus (Βασίλειος), men nevnes ved de beskrivende tilnavnene Digenes/Digenis, kan oversettes som «Tvefødt» på grunn av hans blandete greske og syriske opprinnelse, og Acrites/Acritas ettersom han lever ved grensen (ἄκρα). Resten av fortellingen handler om hans opplevelser, sentralt står hans bortførelse av «Piken», hennes navn nevnes aldri, og fortelles mot en bakgrunn av generell fredfylt sameksistens mellom to folk/nasjoner.
Manuskriptet
Digenis Acrites er en omfattende fortellende tekst, skjønt det er ikke skrevet utelukkende i en ren episk-heroisk stil. Det har blitt bevart i flere manuskripter og versjoner, de to eldste er Escorial (= E, 1867 linjer) og Grottaferrata-versjonene (= G, 3749 linjer). Navnene på manuskriptene er avledet fra de bibliotek hvor de blir oppbevart. Det bør merkes at i de former som de har blitt bevart er ikke resultatet av en muntlig tradisjon. Likevel har de opprettholdt eller videreført en betydelig rekke av egenskaper fra diktets muntlige opprinnelse.
Fellestrekkene i de to versjonene går tilbake til 1100-tallet. Teksten i Escorial synes å være nærmere den opprinnelige komposisjonen mens Grottaferrata representerer en versjon som er tungt preget av lærd omskriving. Begge tekstene gir fortryllende beskrivelser av livet til militærsamfunnene til Østromerrikets grenseregioner mens figuren Digenis er blitt en konsentrat av de legender som har samlet seg rundt lokale helter. Escorial-versjonen er overlegen av de to i henhold til kraft og nærhet i kampscenene og nøysomhet i stilen. De episke beskrivelsene av ridende riddere og krig er merket av drama, raske bevegelser og livlige visuelle detaljer.
Fortellingen
Konfliktene mellom Østromerriket og araberne, som varte fra 600-tallet og til begynnelsen av 1000-tallet, gir konteksten for østromersk heroisk poesi skrevet på folkelig gresk. Akritene i Østromerriket på denne tiden var en militær klasse ansvarlig for vokte og trygge grenseområdene mot ytre fiender og røverbander. Diktet består av to deler:
I den første delen, «Emirens sang» bærer de mer opplagte trekkene til episk poesi. Her invaderer en arabisk emir byen Kappadokia og røver med seg datteren til en østromersk general. Emiren lar seg overtale til å bli kristen på grunn av datteren og bosetter seg i det som dagens Romania (Ρωμανία, landområdene til Ρωμηοί) sammen med sitt folk. Resultatet av deres forening er en sønn, Digenis Acrites.
Den andre delen handler om utviklingen til den unge helten og hans overmenneskelige egenskaper av tapperhet og styrke: Som sin far røver han datteren til en annen østromersk general og gifter seg med henne; han dreper en drage; han angriper de såkalte apelatene (ἀπελάται), en gruppe banditter; og deretter beseirer deres tre ledere i en kamp mann-mot-mann. Ikke en eneste mann, selv ikke den enestående sterke kvinnelige krigeren Maximu, som han også begår utroskap med, er hans likemann. Etter å ha beseiret alle sine fiender bygger Digenis et overdådig palass ved elven Eufrat hvor han ender sine dager i fred.
Komposisjon
Digenis Acrites ble fortsatt lest i århundrene etter og teksten ble videreført i ulike versjoner datert så sent som på 1600-tallet. Den episke fortellingen om Digenis Acrites svarer på mange måter til en syklus med andre langt kortere akritiske sanger, spesielt fra Lilleasia, Kypros og Kreta, noen av disse har overlevd fram til i dag. I senere versjoner skal Digenis til sist kun blitt beseiret av Døden ved figuren Thanatos/Kharon etter en fryktelig kamp på et «treskegulv i marmor». Thanatos hadde i gresk mytologi tidligere kjempet mot Herakles.
Digenis Acrites er skrevet på tidlig demotisk gresk (nygresk) og er komponert i femten stavelser i urimede vers. Rim skjer sjelden. Diktet står ikke fjernt fra de standardiserte, politiske vers i populær østromersk litteratur i perioden. Hver linje står for seg selv og hver halvlinje er omsorgsfullt balansert. Diktet flyter fonetisk med ingen disharmoni og med få gjentagelser.
Eksempel fra linje 32, 33 og 34 i direkte oversettelse:
Maria Persson
Maria Ann-Christin Persson (født 9. juni 1959 i Stockholm) er en svensk tidligere barneskuespiller. Hun spilte rollen som Annika i Pippi Langstrømpe-filmene.
Sophie Reimers
Petra Sophie Alette Christine Reimers (født 19. april 1853 i Bergen, død 9. april 1932 i Oslo ) var en norsk skuespillerinne.
Familie
Sophie Reimers var datter av sogneprest Claus Frimann Reimers og Severine Cathrine Lem, og søster av Hieronymus Arnoldus Reimers. Hun var svigerinne av lærer, fattigforstander og politiker Elias Nicolai Reksten.
Liv og virke
Reimers debuterte på Den Nationale Scene 30. oktober 1879 i rollen som Svanhild i Ibsens versedrama Kjærlighedens Komedie. Hun kom til Christiania theater i 1881 og gikk senere over til Nationaltheatret. Hun begynte som tragisk skuespillerinne, men nådde senere lengst i komiske roller, særlig som Grete i Kierlighed uden strømper.
Sophie Reimers hadde en rolle i den norske filmen Glomdalsbruden (1926).
Kokfesk & Ballader (samleplate)
Kokfesk & Ballader er en samleplate med Trygve Hoff, utgitt i 2008.
Kalvskinnet
Kalvskinnet er en bydel i den sørvestre delen av Trondheim sentrum, den såkalte Midtbyen. Navnet forekommer først i 1556, og skyldes sannsynligvis at området var verdsatt til ett kalveskinn i landskyld. I Sverres saga blir området kalt «akeren», dvs. «åkeren».
Kalvskinnet er fra historien kjent som stedet hvor slaget mellom kong Sverre og Erling Skakke sto i 1179. Arkitektonisk er Kalvskinnet preget av bygårder fra forrige århundreskifte. Her finnes også en rekke institusjoner, blant annet i tilknytning til NTNU og helsevesenet. I tillegg finnes en rekke kirker og forsamlingslokaler i bydelen. Den nå nedlagte Kalvskinnet skole lå i bydelen.
Den vestligste delen er kjent som Skansen, den eneste tilgangen til Trondheims sentrum fra land. Tidligere var deler av området i militær bruk. Hæren la imidlertid ned sin aktivitet her på 1990-tallet.
Flandern rundt 2014
Flandern rundt 2014 var den 98. utgaven av sykkelrittet Flandern rundt og det andre av de store klassikerne. Rittet ble avholdt over 259,1 km fra Brugge til Oudenaarde den 6. april. Det var det 8. arrangementet i UCI WorldTour 2014.
Lag
I tillegg til de 18 UCI WorldTourlagene ble de 7 andre lag invitert til å delta:
Lonefoss bro
Lonefoss bro er to broer på europavei 39. Den første broen ble åpnet i 1948, og er enveiskjørt som en del av et krabbefelt. Den andre broen ble åpnet i 1990 og har toveistrafikk.
Hornsjø
Hornsjø er ei setergrend i Øyer kommune i Innlandet. Den ligger på vestsiden av Hornsjøen, rundt 11 kilometer øst for Hafjell.
Her ligger Hornsjø Høyfjellshotell.
Hugla kraftverk
Hugla kraftverk er et vannkraftverk i Huglaelva i Ovrisdalen i Vik kommune i Vestland.
Skal det være noe mer før vi stenger
«Skal det være noe mer før vi stenger» er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt august 1989 på albumet Kjekt å ha. Samme år ble sangen utgitt som B-side til singlen Gammalosten. Den ble også med på samlealbumet Sundes verden – 52 av de aller beste i 2006.
Hugla kraftverk
Anlegget utnytter fallet på 142 meter fra inntaksmagasinet under Huglafossen og ledes i en 540 meter lang rørgate til kraftstasjonen. Huglafossen er ikke påvirket av reguleringen i elven. Nedslagsfeltet er på 12 km². Installert effekt er 1,5 MW fra en francisturbin. Midlere årsproduksjon er 5,5 GWh.
Hugla Kraft AS eies av lokale grunneiere. Produksjonen startet i 2004.
Skal det være noe mer før vi stenger
Teksten sparker humoristisk til overdreven pengeforbruk, og da spesielt til hvor mye som budsjetteres til Norsk idrett og innendørshaller kontra hva som står igjen på budsjettet til Norges helsevesen med helsekøer som følge.
Sela skolekapell
Sela skolekapell var en kirke konstruert i en rektangulær form, fra 1948 i Steinkjer kommune (tidligere Verran), Trøndelag fylke.
Byggverket er i tre og har 60 plasser.
Down and Dirty Duck
Down and Dirty Duck, promotert under den forkortede tittelen Dirty Duck, er en amerikansk animert film for voksne fra 1974, regissert av Charles Swenson, og med stemmene til musikerne Mark Volman og Howard Kaylan i rollene som den dresskledde Willard og en and uten navn, foruten også andre figurer. Handlingen besto av en rekke ofte abstrakte sekvenser. Dirty Duck fikk for det meste kun negativ mottagelse, kritisert for dårlig humor og sett på som et spekulativt forsøk på henge seg på suksessen til Ralph Bakshis animerte film Fritz the Cat. Filmen gjorde det bedre som hjemmekino og enkelte vil tildele den kultstatus.
Handling
Den ensomme og seksuelt frustrerte takstmannen Willard Isenbaum beslutter å fri til sin nye sekretær Suzie som har kun kjent en dag og aldri vekslet et ord med. Han tilbringer hele morgenen før han drar på jobb med å fantasere om å ha sex med henne, men hans forsøk på tilnærmelser feiler. Hans kvinnelige sjef sender ham sted for å undersøke et krav innlevert av tatoveringsbutikken Painless Martha's. Denne Martha har fått en overbevisning via et Ouijabrett (et spådomsbrett) at hun vil bli drept av en trollmann på en tirsdag.
Når Willard forteller henne at forsikringsselskapet ikke vil betale henne noe før hun er død, får hun hjerteanfall og dør. Hennes testament har som betingelse at hennes morder må ta seg av hennes and. Etter Willard og anden, Dirty Duck, tilbringer en natt i fengsel, tar anden Willard med på et horehus. Etter en vill natt med festing ender de opp ute i en ørken hvor anden kler Willard opp i kvinneklær for lettere å få haik. De blir til sist plukket opp av lastebilsjåfør. Tilbake i leiligheten lager Willard en form for midlertidig sexleketøy som anden spiser. Når Willard oppdager at anden er av hunkjønn har han sex med henne, og sier opp jobben den neste dagen.
Produksjon
Etter at den animerte filmen Fritz the Cat ble produsert for voksne framfor barn og hadde suksess ble en rekke andre tilsvarende animerte filmer produsert og fikk en viss suksess. Fritz the Cat, en film basert på en tegneseriefigur skapt av undergrunnstegneren Robert Crumb, var den første animerte filmen som ble gradert til X-rated (kun for voksne) i USA. Swenson utviklet Down and Dirty Duck som et filmprosjekt for de tidligere bandmedlemmene av Mothers of Invention, Kaylan og Volman, under tittelen Cheap! (= «Billig!» eller «Simpel!») Hadde filmen blitt utgitt med denne tittelen, som regissør Mick Garris har anmerket, ville den fulle tittelen ha blitt Roger Corman's Cheap! Da Corman oppdaget at filmen ble produsert med hans produksjonsteknikker ba han om at tittelen ble endret. Filmens budsjett var på 110 000 dollar. I henhold til Swenson selv gjorde han bortimot all animasjonen selv, skjønt publiseringslistingen tilskriver animasjonsarbeidet til Murakami-Wolf Production Company. Selv om filmen ble promotert som en X-rated animert film, men New World Pictures hadde ikke formelt sendt filmen til Motion Picture Association of America (MPAA) for gradering. Filmen ble også promotert som Dirty Duck, skjønt tittelen i filmens åpning står Down and Dirty Duck.
Mottagelse
Da filmen hadde premiere ble den deretter ikke promotert i større grad av distributøren og de fleste anmelderne mislikte den. Ettersom filmen var X-rated nektet avisen New York Times å trykke reklame for den. Det førte til en noe kinkig situasjon da reklamen inkluderte en positiv anmeldelse fra New York Times. I henhold til Swenson, «den fikk ikke mange besøkende… men den er fortsatt i videobutikkene.» Filmen ble vist på kinoene i New York i to uker. Jerry Bech skrev en anmeldelse hvor han kalte den for «frekkere enn Ralph Bakshis filmer». Han mente at animasjonen og humoren i filmen «er god, men design og tegninger er fullstendig forferdelige. Den synes å være en krysning mellom Jules Feiffer og Gahan Wilson, om man kan forestille seg det.» Back hevdet også at filmen var «svært lik R. Crumbs Mr. Natural og Flakey Foont. Det er ingen åpenbar grunn til at anden burde være en and. Hver eneste figur i filmen er mennesker, og han synes å være en and utelukkende for å gi filmen en kul tittel. Det er noen meget oppfinnsomme animerte ideer, men filmens verdi som underholdning er minimal.» Beck kom senere til å kalle filmen for «en av de meste oversette animerte filmene fra 1970-tallet, en praktfull eksperimentelt røre av en film, som sett fra dagens synsvinkel, ser utrolig kreativ og dristig ut, og noe dagens filmstudioer i Hollywood ikke ville forsøke.»
Playboy merket seg at reklamen for filmen sa at «denne filmen har ingen sosialt forsonende verdi», og konkluderte med at «vel, det er helt riktig, dog har denne filmen en del verdi som lovende x-rated serie i tradisjonen til Ralph Bakshis Fritz the Cat.» Anmelderen til The New York Times kalt den for en «tåpelig, livlig, uhemmet seksuell odyssé som greier å blande en del av Walter Mitty med et anstrøk av Woody Allen med noe av uskylden til Walt Disney [og den] urbane smartheten til Ralph Bakshi» mens Charles Solomon i The Los Angeles Times kalte filmen for «en flytende, udisiplinert stykke av humrende plattheter som minner aller mest om animert graffiti på et toalett. [Filmen er] nedverdigende for kvinner, sorte, av meksikansk bakgrunn, homser, politifolk, lesbiske og enhver, men en IQ mer enn 45», og bladet Variety slo fast at filmen har lite som gjør at den kan bli anbefalt.
Anklager om plagiat
Dirty Duck var også tittelen på en tegneserie som ble skapt i 1971 av Bobby London. Mens innholdet i filmen ikke er beslektet med Londons figur eller tegneserie, var navnet på tegneserien og filmen identisk, og med en sigarrøykende and i hovedrollen i begge tilfeller var det åpenbart at det var mulig å tro at de var beslektet, noe som London mente var skadelidende for hans verk. London forsøkte å engasjere de samme advokatene som Robert Crumb brukte, men «de nektet å hjelpe meg å stoppe disse fyrene.»
Dyskalkuli
Dyskalkuli, tallblindhet eller talldysleksi er en samlebetegnelse på spesifikke lærevansker i matematikk. Dyskalkuli er en diagnose. Se også matematikkvansker som kjennetegnes ved de samme problemene, men generelt i mindre grad.
Kjennetegn
Et generelt kjennetegn på dyskalkuli er vanskeligheter med å forstå størrelsen av abstrakte mengder. At 3 er større enn 2 er én ting, men det kan bli vanskeligere å forstå at 2+3 er mindre enn 10. Visuelt sett kunne det være lik 23. Koblingen mellom den abstrakte mengden tallene representerer og tallene selv er ofte svak. Personer med dyskalkuli vil forstå at 6 er 6, men har problemer med å legge sammen og trekke fra tall.
Herman Johan Foss Reimers
Herman Johan Foss Reimers (født 15. september 1843, død 7. februar 1928 ) var en norsk jurist og politiker. Han var finansminister i Schweigaards regjering («Aprilministeriet») 1884.
Han ble cand. jur. 1867, byråsjef i Finansdepartementet 1878 og ekspedisjonssekretær 1880. Etter å ha vært finansminister i Schweigaards ministerium 1884 ble han samme år utnevnt til høyesterettsassessor. I perioden 1888–1891 var han stortingsrepresentant fra Risør og satt 1887–1892 som medlem av kommunestyret i Kristiania.
Reimers var strengt konservativ, og var 1872–1878 medlem av Morgenbladets redaksjon. 1876–1884 var han sekretær i Selskabet for Norges Vel.
Dyskalkuli
Kjennetegn
Eksempler på problemer personer med dyskalkuli opplever er vansker med å huske begreper, løse matematiske problemer og forstå matematiske konsepter. De kan ha manglende eller ingen retningssans, og problemer med å skille høyre fra venstre, breddegrad fra lengdegrad, horisontal fra vertikal og lignende. Dette gjelder ikke alle; mange sliter mer med systemer og har dermed problemer med å lære seg gangetabellen, klokka, rutetider o.l. Dette skyldes ikke nødvendigvis evnen til å lære dette, men hvor i hjernen disse konseptene innlæres. Det gjelder da å finne ut hvor i hjernen eleven lærer, og forsøke å nå dette punket. En elev som feks er sterk i engelsk vil kanskje kunne lære matematiske begreper og konsepter på engelsk i stedet for norsk.
Herman Johan Foss Reimers
Han var far til diplomaten Herman Foss Reimers (1874–1961).
Reimers ble av kongen 4. november 1893 utnevnt til kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden «for fortjenstfuld embedsvirksomhed».
Østfold Idrettskrets
Østfold Idrettskrets (stiftet 18. november 1945) er et organisasjonsledd i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, og er et fellesorgan for all idrett i Østfold.
Østfold Distriktslag for Idrett ble dannet sammen med 20 andre distriktslag i 1919. I 1945 ble distriktslaget slått sammen med Østfold Arbeideridrettskrets til Østfold Idrettskrets.
Laxita
Laxita er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn 28-35 millimeter), brune dagsommerfugler med avrundede vinger. Slekten ligner mye på den nærtbeslektede Paralaxita, men disse artene er jevntover litt mindre enn Paralaxita-artene. Oversiden er brunsvart med et oransje felt ved forvingens spiss, eller purpurfarget. Undersiden er mørkt rødbrun med svarte felter og en rad av metallisk blå flekker (færre enn hos Paralaxita) på bakvingen. Langs bakvingens ytterkant er det en dobbel, lys stripe.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, der den finnes i Burma, Kambodsja, Malaya, Sumatra, Java og Borneo.
Småvann
Småvann er en innsjø i Bærum kommune i Viken. Den er en del av Trehørningsvassdraget og har utløp mot sør til Småvannselva. Småvann er oppdemmet og regulert som magasin for Asker og Bærum Vannverk. Ettersom Småvann er drikkevannskilde er det ikke lov å bade her. Opprinnelig var det tre vann, som da ble kalt Småvanna, i flertallsform, en navneform som fremdeles brukes av og til.
Fra 1914 av bygde Bærums Verk Kraftverk (BVE) flere små kraftverk i Trehørningsvassdraget og Lomma, og ett av dem utnyttet fallet fra Småvann til Aurevann. I 1920 ble den nåværende cirka fem meter høye steindemningen ved utløpet av Småvann bygget. Fra demningen førte en rørgate ned til kraftverket ved Aurevann. En tidligere demning lå høyere opp enn den nåværende.
Elektronisk krigføringskompani
Elektronisk krigføringskompani (EKKP) er en del av etterretningsbataljonen og dens fremste oppgave er å samle inn informasjon basert på radiotrafikk (signaletterretning) til støtte for sivile og militære beslutningstakere.
Elektronisk krigføringsoperatører (EK-operatører) og -analytikere utnytter fiendens samband ved å avdekke sambandets nettverk. Kompaniet kan både være utgruppert i kommandoplass eller lenger ute i felt for å fange opp eksakte signal. EKKP løser et vidt spekter av oppdrag, både alene og i direkte støtte til forsvarets avdelinger.
Bruken av EKKP har hatt en positiv effekt på sambandssikkerheten til både norske og allierte militære styrker.
Tjenesten
EK-operatører løser primært oppdrag som en del av en større avdeling, både innenlands og utenlands.
Kursrekken under utdanningen inneholder blant annet innføring i etterretningsteori, metode og verktøy, innføring i radio- og radiokommunikasjonsteori, samt kurs i relevante militære fag.
Seleksjon
EK-faget er i stor grad preget av den teknologiske utviklingen, og stiller derfor store krav til soldatenes kompetanse. Spesialisering innenfor EK-faget er tidkrevende og krever erfaring, modning, teknisk interesse og innsikt. EKKP har et eget opptak for å teste motivasjon, fysiske kapasiteter og teknisk innsikt. I tillegg blir språkkompetanse vektlagt, som er en kritisk faktor for å oppfatte fiendtlige samband. Etter seleksjonen vil egnede kandidater få tilbud om å starte på en ettårig grunnutdanning som EK-operatør eller -analytiker.
Boksing under samveldelekene 2010
Boksing under samveldelekene 2010. Boksing var en av flere sporter under de nittende samveldelekene som ble arrangert i Delhi i India i perioden 3. til 14. oktober 2010. Det var den nittende gangen som boksing var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 2010 ble det konkurrert i ti vektklasser i boksing, kun for menn. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Nord-Irland ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran India som også vant to gull.
Peder Ferdinand Reinhardt
Peder Ferdinand Reinhardt (født 1836, død 1908) var en norsk forretningsmann og politiker. Han var sønn av konsul O. C. Reinhardt i Kristiansand, og overtok etter ham et større handelshus med skipsverft, rederi, dampskipsekspedisjon, kullimport o. a. Han kom tidlig inn i byens kommunestyre, var i en årrekke byens ordfører og i årene 1877–1882 og 1889–1891 stortingsmann. Han var medlem av mellomrikskommisjonen av 1889. Fra 1863 var han fransk konsul og fra 1872 dessuten britisk visekonsul og fra 1882 amerikansk konsularagent.
Fylkesvei 334 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 334 i de følgende fylkene:
Madhuca longifolia
Madhuca longifolia er et løvfellende tre i sapodillefamilien.
Det er rikt forgrenet og blir opptil 18 m høyt med en stammediameter på 80 cm. Stammen er kort, og krona er avrundet. Barken er grå til svart med vertikale furer. Bladene sitter samlet på enden av greinene og er avlange, 6–9 cm brede og 13–23 cm lange. De inneholder hvit melkesaft. Unge blad er rosa og ullhårete på undersiden.
Blomstene er gulhvite og sitter i enden av greinene. Kronbladene er kjøttfulle og saftige. Pollineringen gjøres av flaggermus som eter kronbladene, men lar fruktemnene stå igjen. Frukten er eggformet, kjøttfull, grønn, 3–5 cm lang og inneholder 1–4 frø.
Madhuca longifolia vokser i tropisk lauvfellende skog i India. Det er et svært nyttig tre som plantes ved landsbyer og åkerkanter. Blomstene spises ferske eller tørkes, knuses og blandes med mel. Av frøene produseres fett som har mange navn, blant annet mahwasmør, illipefett og egentlig bassiasmør. Mahwasmøret brukes i matlaging og til å fremstille såpe og stearinlys. Det er grønnhvit og smelter ved 25–43 °C.
En rekke botaniske navn er blitt brukt om denne arten. Tidligere ble den regnet til slekta Bassia, men det navnet skal brukes om ei slekt i amarantfamilien. Navnene Bassia latifolia og Bassia longifolia er derfor ugyldige. Andre synonymer er Illipe malabrorum, Madhuca indica og Madhuca latifolia.
Fylkesvei 337 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 337 i de følgende fylkene:
Fylkesvei 335 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 335 i de følgende fylkene:
Blanchs café
Blanch's café var en kafé som lå i en bygning på Hamngatan ved Kungsträdgården i Stockholm.
Operakällarens tidligere sjef Theodor Blanch (1835–1911) åpnet Blanchs café i juli 1868. Før han flyttet til Stockholm hadde Blanch vært hotelleier i Jönköping.
Blanchs café lå på bakkeplan i Konstföreningens hus, som ble innviet i 1868. Den var innredet som en pariserkafé. Interiøret var elegant og luftig, med krystallkroner, myke tepper og bekvemme stoler. Hver ettermiddag ble det spilt levende musikk på kafeen, og i spisesalen var det lagt ut svenske og utenlandske aviser. Blanch introduserte kelnere i livkjole og hvite duker på alle bord. I 1878 fikk Blanch's café som første etablissement i Stockholm elektrisk lys.
I 1879 førte Blanch opp Blancheteatern bak sin kafé. Bygningen ble erstattet av Sverigehuset på 1960-tallet, som en del av Norrmalmsreguleringen.
Eddie Valenzuela
Eddie Valenzuela (født 22. desember 1982 i Guatemala by) er en guatemalansk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen fluevekt. Valenzuela har ingen større internasjonale resultater, og fikk sin olympiske debut da han representerte Guatemala under Sommer-OL 2008. Her ble han slått ut i første runde av Somjit Jongjohor fra Thailand i vektklassen fluevekt. Han var Guatemalas første bokser som klarte å kvalifisere seg til OL.
Lucifer Was
Lucifer Was er et norsk band som spiller progressiv rock. Lydbildet deres beskrives som en blanding av Jethro Tull og Black Sabbath.
Bandet ble løst dannet på Klemetsrud utenfor Oslo mellom 1969 til 1970 da under navnet «Empty Coffin/Autumn Serenade». Senere er 1970 oppgitt som etableringsår. Bandet bestod da av (trommer), Tor Langbråten (gitar) og  (bass). kom til på orgel kort tid etter. Senere på året ble (gitar) og Einar Bruu (bass) med på laget, og bandet skiftet navn til «Ezra West». I 1972 forlot Arild, Knut og Tor bandet, mens (fløyte),  (fløyte) og  (keyboard) kom inn. Navnet ble så skiftet til dagens navn.
Lucifer Was spilte konserter sammen frem til 1974, men rakk aldri å spille inn et musikkalbum før de avsluttet samarbeidet. I 1995 førte en økt med «jamming» til at bandet kom sammen igjen, og i 1997 kom deres første album, kalt Underground and Beyond. Det var en nyinnspilling av deres sanger fra 1970-tallet, og bandet drog igjen ut til publikum og spilte konserter.
Lucifer Was signerte så med det svenske progrock-selskapet Record Heaven. Oppfølgeren til debutalbumet, In Anadi's Bower, kom i 2000. Anders Sevaldson forlot så bandet, og Jon Ruder kom inn som vokalist. Dag Stenseng forlot også bandet det følgende året.
I 2010 utkom Lucifer Was femte album, denne gangen med et gjennomført samarbeid med Kristiansand Symfoniorkester (KSO). Dette albumet består av en sangsyklus på 15 sanger. Kritikkene har vært overveldende, både i Norge og internasjonalt. Albumet er produsert av Freddy Lindquist og Thore Engen, orkesterarrangementene er ved samtidskomponisten Dagfinn Koch og omslagets forside er ved Frank Fiedler fra det tyske bandet Popol Vuh. I tillegg til KSO medvirker to av verdens ledende klassiske solister på platen, fiolinisten Jan Stigmer og blokkfløytevirtuosen Michala Petri. Flere kritikere har utropt dette albumet til en utfordrer for "Årets album" (Scream Magazine/Classic Rock PROG Magazine). Steven Reid skrev i Rocktopia: "Bold, mad and hugely grand in scale, ‘The Crown of Creation’ is a major achievement that on paper should be a catastrophe; however is in fact a total triumph". . I 2009 ble verket i sin helhet fremført av Lucifer Was, sammen med Kristiansand Symfoniorkester (KSO), som hovedattraksjon på Southern Discomfort Metal Festival i Kristiansand.
I 2014 kom oppfølgeren DiesGrows. Dette er en plate i mer tradisjonell Lucifer Was-stil, uten andre gjestemusikere enn fløytisten som spilte med bandet på deres to første utgivelser.
I 2018 ble bandets Thore Engen intervjuet om historien i det slovenske digitale musikkmagasinet, It's Psychedelic Baby! Magazine. Artikkelen gir en grundig gjennomgang av bandets historie og utgivelser. ,
Midt-Norge Bandyregion
Midt-Norge Bandyregion (stiftet 15. april 1993 som Sør-Trøndelag Bandykrets) administrerer Norges Bandyforbunds aktivitet i fylkene Møre og Romsdal, Trøndelag. Før 1993 var innebandy i Trondheim uorganisert. Første offisielle kamp i daværende Sør-Trøndelag Bandykrets ble spilt 5. september 1993. Av Norges Bandyforbund sine idretter er det innebandy som er den klart største i Midt-Norge. Landhockey og bandy er dog også representert med enkeltklubber i Midt-Norge.