cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alta Idrettsforening
2000–2009
2008-sesongen sesongen ble reddet helt på streken hvor de endte på en 14.-plass ved god hjelp av andre lags prestasjoner og forsterkninger på laget.
2009-sesongen ble historisk sterk for Alta IF, og til slutt endte laget på en imponerende 6.-plass i 1. divisjon. Det var likevel bare fem poeng ned til HamKam på første nedrykksplass. De gode prestasjonene ga også et rekordhøyt tilskuersnitt i Finnmarkshallen (789).
2010–
I 2010-sesongen åpnet Alta IF rufsete, med kun to seiere på sine 11 første kamper. Laget kom dog sterkere tilbake i løpet av sesongen, og tok til slutt en 8.-plass i 1. divisjon.
2011-sesongen startet bra, med tre seiere på de fem første kampene. Deretter gikk det tyngre, og det ble en kamp for å unngå nedrykk. Klubben unngikk tap på sine fem siste kamper, og beholdt dermed plassen i 1. divisjon. Vegard Båtnes Braaten ble også toppscorer i divisjonen med 18 nettkjenninger.
I 2012 sa det imidlertid stopp for Alta IF, etter fem strake sesonger på nest øverste nivå. Klubben endte helt sist på tabellen, hele 14 poeng bak Hødd på 12.-plass. Alta IF ble også trukket ett poeng for dårlig økonomi. I siste serierunde vant laget sin fjerde (!) kamp for sesongen, hjemme mot Tromsdalen UIL, og sørget dermed også for at naboen rykket ned til 2. divisjon med svakere målforskjell enn Hødd. Sistnevnte vant for øvrig den norske cupen samme sesong.
Nedrykket kom samtidig med store økonomiske utfordringer for Alta IF, og klubben måtte redusere budsjettet drastisk foran 2013-sesongen. Rune Repvik tok over som hovedtrener etter Rune Berger, og laget utførte mirakler i serieåpningen. Alta IF vant sine 14 første kamper, og 16 av de 17 første. Deretter gikk det noe tyngre utover høsten, og det ble kun to seiere etter sesongens første tap (1-2 hjemme mot Lyn Fotball 25. august). Klubben vant likevel 2. divisjon avdeling 2 med seks poengs margin til Raufoss, og rykket opp igjen til 1. divisjon.
Foran 2014-sesongen var det minimale forventninger knyttet til Alta IF i 1. divisjon, og de fleste ekspertene tippet laget nord og ned. Like før overgangsvinduet stengte natt til 1. april sørget klubbens sportslige ledelse for tre overraskende og solide signeringer, som skulle bidra til å øke engasjementet. Inn kom de to tidligere Alta IF-spillerne Christian Reginiussen (fra Ranheim) og Vegard Båtnes Braaten (på lån fra FK Bodø/Glimt), samt keeper Jonathan Rasheed (fra Stabæk). Sesongen endte likevel med et knepent nedrykk etter tap i siste bortekamp mot Hønefoss BK.
I 2015 var dermed Alta IFs herrelag i fotball tilbake i 2.divisjon avdeling 2, men klarte ikke å følge opp suksessen fra to år tilbake. Allerede midtveis i sesongen ble det klart at opprykkstoget var gått, spesielt på grunn av svake resultater på bortebane.
Alta Idrettspark
Alta Idrettspark er det tidligere hovedstadionet til Alta IF. Den er ikke i bruk av A-laget fordi arenaen ikke er godkjent for 1. divisjonsbruk. Stadionet ligger på Aronnes i Alta. Alta idrettspark er ett av fem stadioner i området. Altaturneringen arrangeres på Alta Idrettspark andre helgen i august hvert år. Det er en av Norges mest populære turneringer for barn og unge, med over 400 deltakende lag i 2015. Rundt gressbanen er det løpebaner, og den kan også brukes som spydkastbane.
Alta Idrettspark består av én fullstørrelse kunstgressbane, to fullstørrelse naturgressbaner og én 7er kunstgressbane (ferdigstilt sommeren 2011). I tillegg har Alta IF sine administrasjonsbygg og klubbhus på området. Høsten 2015 begynte arbeidet med opprusting av anlegget, som blant annet skal omfatte nytt sanitærbygg, totalrenovering av friidrettsanlegget, grendelekeplass med hinderløype, nytt kunstgressdekke og mye mer.
Finnmarkshallen
Finnmarkshallen er hovedstadionet til Alta IF. Den ble raskt pusset opp da NFF ikke ville godkjenne Alta Idrettspark for bruk i 1. divisjon. Finnmarkshallen har plass til ca. 1200 tilskuere, ekskludert presse og lagpersonell.
Hallen er ca. 25 meter høy på midten og inneholder en full fotballbane på 100 x 64 meter. I tillegg er det 4 meter sikkerhetsone på langsidene og 5 meter på kortsidene. Sommeren 2006 fikk hallen nytt kunstgress fra Bresco (Greenfield Real Slide 45). Dekket ble fylt med miljøvennlige grønne plastkuler, Thermo Plast Elastomer (TPE). I tillegg fikk hallen Mondo Løpebane rundt hele gresset. 4 felt på den ene langsiden og 2 felt på den andre. Bak det ene målet er det nedfelt lengdehoppgrop for friidrett, med 2,75 meters bredde.
Høsten 2015 startet rivingen av servicebygget i Finnmarkshallen, som skal erstattes av et helt nytt bygg med to håndballflater, kontorer, møterom, klasserom, garderober og øvrige fasiliteter. Byggingen er planlagt i henhold til NFFs krav til fasiliteter tilknyttet en 1.divisjonsarena, og forventes å stå ferdig primo 2017.
Nytt stadionanlegg
I senere tid har klubben jobbet med et alternativ i Alta sentrum, like ved den nye Nordlyskatedralen. Klubben har fått tilgang på tomt fra Alta kommune, og stadionprosjektet er fremdeles under utredning med det foreløpige navnet "Alta Arena". Denne innendørshallen planlegges bygd med ca. 20.000 kvadratmeter næringsareal under spilleflaten, med tidligste byggestart i løpet av 2016.
Spillerstall
''Oppdatert 8. august 2023.''
Santa Maria Maggiore
Santa Maria Maggiore («Den store Maria-kirken», også kalt Basilica Liberiana, iblant også på norsk formulert som Santa Maria den store) er en av patriarkalbasilikaene i Roma. Navnet forteller at det er den største kirken i Roma viet til jomfru Maria.
Historie
Den første kirken her ble reist omkring år 350 av pave Liberius, derav navnet Basilica Liberiana («Den liberianske basilika»). Den ble finansiert av en romersk patrisier og hans kone, som var barnløs og ønsket å gi sin formue til jomfru Marias ære. Legenden forteller at hun viste seg for dem i en drøm og ba dem bygge en kirke. Etterpå snødde det i august, den varmeste måneden i Roma, og snøen markerte omrisset på bygget som skulle reises. Dette blir feiret hvert år under festen for Vår frue av snøen den 5. august. Under festmessen i basilikaen slippes hvite roseblader ned fra taket for å illudere snø.
Kirken ble restaurert, antagelig nesten fullstendig gjenoppbygget, av Sixtus III for å feire erklæringen av Maria som Guds mor ved konsilet i Efesos i 432. Den ble sterkt skadet i et jordskjelv i 1348, og restaurert noen år senere. Kirken fungerte frem til 1953 som patriarkalbasilika for den latinske patriarken av Antiokia.
Den er betjent av kanniker, og i tillegg fungerer redemptoristprester som sakristaner, og det er et kollegium av dominikanerprester som hver dag hører skriftemål der.
Vaulen skole
Vaulen skole er en offentlig barneskole i Stavanger kommune. Skolen har ca. 90 ansatte og ca. 700 elever fordelt på SFO og de sju trinnene fra 1. til 7. klasse. Skolen ligger på Vaulen i Hinna kommunedel.
Vaulen skole ble presentert i NRK Falkeklubben 27.april 1965 https://tv.nrk.no/serie/falkeklubben/1965/FBUA65002365/avspiller
Tonga under Sommer-OL 2020
Tonga deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
Den nubiske ørken
Den nubiske ørken er i den østlige delen av ørkenen Sahara, og strekker seg over 407 000 km² av det nordøstlige Sudan, mellom Nilen og Rødehavet. Denne uttørkede regionen, hovedsakelig en sandsteinslette, har mange elveleier som sprer seg mot Nilen. Det er praktisk talt ikke noe nedbør i den nubiske ørken, og det er heller ingen oaser der. Den tradisjonelle befolkningen i området er nubiene.
Verdens tidligst kjente arkeoastronomiske megalittiske monument ble konstruert i Nabta Playa i den nubiske ørken i det sørlige Egypt.
Freney-demningen
Freney-demningen er en demning for flomkontroll og vannkraft i Frankrike, anlagt i elva L'Arc, ei sideelv til Rhône. Anlegget ligger i Freney kommune i departementet Savoie. Eier er Electricité de France. Det gir kraft til Orelle vannkraftverk litt lengre nede i samme elv.
World’s Columbian Exposition
World's Columbian Exposition, også kjent som Verdensutstillingen i Chicago 1893, var en verdensutstilling arrangert i Chicago i 1893 for å feire 400-årsjubileet for Christofer Columbus' oppdagelse av Amerika. Det meste av utstillingen ble utformet av Daniel Burnham og norskamerikanerne Joachim Gotsche Giæver (teknisk nestleder og sjefingeniør) og Frederick Law Olmsted som en prototype på hvordan de syntes en by skulle planlegges. Det ble brukt beaux-arts-prinsipper i utformingen, og den var spesielt inspirert av klassisk europeisk arkitektur.
Utstillingen dekket et areal på 2,4 km² med nesten 200 nye bygninger, kanaler og laguner. 46 land deltok, og over 27 millioner mennesker besøkte utstillingen, noe som var rekord for verdensutstillinger. Dette ble sett på som et symbol på den stigende amerikanske selvbevisstheten.
Åpningsseremonien ble avholdt i 1892, men utstillingen først åpnet for publikum 1. mai 1893, og varte til 30. oktober samme år. Utover å feire 400-årsjubileet for Columbus' ankomst til den nye verden, skulle utstillingen også markere at Chicago hadde lyktes i å gjenoppstå efter den store bybrannen som i 1871 hadde lagt store deler av byen i ruiner.
Pariserhjulet
Utstillingen i Chicago var den første med en fornøyelsespark adskilt fra utstillingshallene. I området fant man forskjellige forlystelser, blant dem verdens første pariserhjul, bygget av George Ferris. Hjulet var 80 meter høyt med 36 gondoler, hver med plass til 60 personer. I en av gondolene satt et mindre orkester som spilte når hjulet kjørte.
Levende bilder
Den britiske fotografen Eadweard Muybridge gav en rekke forelesninger om dyrs bevegelser i den zoopraxografiske hall som var bygget til formålet. Her brukte Muybridge sitt zoopraxiskop til å vise levende bilder av dyrs bevegelser for et betalende publikum. Hallen var verdens første kommersielle kino.
Norges bidrag
Norge deltok med paviljong kalt Thamspaviljongen eller The Norway Building, som var en kopi av en 1200-talls stavkirke. Kopien var tegnet av arkitekt Wilhelm Hansteen, ble bygget på Orkanger etter ferdighusmetoden, deretter demontert og fraktet til Chicago, for så å bli satt opp igjen på utstillingsområdet. Etter utstillingen ble kirken flyttet til et friluftsmuseum i Little Norway, Wisconsin. Museet ble nedlagt i 2012, og stavkirken kjøpt tilbake til Orkanger med midler fra Orkdal kommune og private donasjoner. Stavkirken ble demontert i 2015 i «Prosjekt Heimatt», og i 2017 satt opp igjen på Orkanger hvor den ble bygget. Bygningen skal være den eneste gjenværende paviljongen fra verdensutstillingen.
Norge bidro dessuten ved å sende skipet «Viking», en kopi av Gokstadskipet. Det ble bygget i Norge og seilt over Atlanterhavet med en besetning på 12 mann, ledet av Magnus Andersen. Skipet ble i 1919 flyttet til Lincoln Park Zoo, hvor det stod inntil det ble flyttet til Good Templar Park i Geneva i 1996. Også den norske kunstneren Mimi Falsen hadde et maleri med på utstillingen.
Spanias bidrag
Spania bidro med tre store skip som var kopier av Christoffer Columbus' skip «Santa Maria», «Pinta» og «Nina».
Den hvite byen (The White City)
«Den hvite byen» (The White City) var en samling bygninger som ble oppført til utstillingen, og ment som permanente bygninger. De hadde elektrisk belysning og var oppført i stucco som gav dem et hvitt og skinnende utseende, og bidro til navnet. Den hvite byen brant ned like etter at utstillingen var over.
Alf Lax
Alf Lennart Lax (født 21. juni 1951 i Jönköping) er en svensk kristen sanger og trubadur.
Lax har i sin selvbiografi Alf Lax – bara nåd (2018) beskrevet en oppvekst i et misbrukerhjem och et liv med eget misbruk. I 30-årsalderen tok livet hans en vending. Han ble behandlet på «LP-stiftelsens» ( Lewi Pethrus stiftelse för filantropisk verksamhet) "Torpahemmet" i Jönköping[ og har siden vært aktiv som sangevangelist. Han har vært ansatt hos LP-stiftelsen og senere på Svenska fängelsemissionen, der han har besøkt mange svenske fengsler.
Lax har med start i 2014 gjennomført flere korsvandringer, der han har vandret lange strekninger til fots med et kors på hjul. År 2014 begynte vandringen i Mölndal i august og ble avsluttet den 14. september samme år i Klara kirke i Stockholm. I 2015 gjennomførte han først en vandring fra Göteborg til Smygehuk og senere en vandring til forskjellige flyktingsforlegninger i Sverige. År 2020 ble vandringen gjennomført som en stafett fra Haparanda till Smygehuk og ble avsluttet etter 125 dager og 220 mil i oktober 2020.
Alf Lax er bosatt i Göteborg. Han besøker ofte Norge, vanligvis frikirkelige menigheter.
Diskografi
Studioalbum
Samlingsalbum
Famagusta (distrikt)
Famagusta er ett av seks distrikter på Kypros, delvis beliggende i området Nord-Kypros. Her ligger byen Famagusta med samme navn.
Distriktet består av kommunene Agia Napa, Akanthou, Deryneia, Famagusta, Lefkoniko, Lysi og Paralimni.
Cookstown
Den viktigste severdigheten er Ardboekorset, et irsk høykors fra det 9. eller 10. århundre med 22 paneler som viser scener fra Bibelen.
Møllebukta
Møllebukta er et friluftsområde i Stavanger kommune. Området ligger ved Hafrsfjords nordligste ende. Nasjonalt er nok Møllebukta best kjent for monumentet Sverd i fjell, laget av Fritz Røed, som ligger i den vestlige enden av området. Blant de lokale er Møllebukta minst like kjent for sin fine sandstrand, som er populær om sommeren. Like nord for Møllebukta finner man Madlaleiren.
Family Charity Trust Fund
Deltakerne ble lokket med løfter om at investering av 250 salomonske dollar skulle gi en avkastning på 1,2 millioner dollar, og tusenvis lot seg friste. Da deltakerne innså at de var blitt ført bak lyset, beleiret de banken ANZs filial som de mente satt på de investerte pengene. Flere bankansatte rømte landet i frykt for represalier fra den rasende mengden mennesker. Pengene ble sporet til en konto disponert av en kvinne ved navn Betty Maenua, men hun hadde emigrert til Fiji og tømt kontoen for penger før politiet klarte å stoppe henne. Sentralbanksjefen var også blant dem som ble beskyldt for å ha ansvar for skandalen.
Reinholdt Gram Breien
Reinholdt Gram Breien (født 27. juni 1838 på Tyristrand, død 16. juli 1921 på Ask i Ringerike) var en norsk tollinspektør og politiker (H), som var ordfører i Bodø i 1881-1882 og i 1884.
Tidlig liv
Reinholdt Gram Breien ble født 27. juni 1838 på Breien gård i Tyristrand, og var den fjerde sønnen til kaptein Thor Breien og Eleanora Margrethe Thams. Han ble oppkalt etter sorenskriverens enke Reinholdine Gram, som var en god venn av familien Moren hans døde i 1845. Han flyttet i 1848 til Norderhov og deretter videre til Ål i Hallingdal. Han flyttet senere med sine to søsken til Christiania og startet på Nissens Latin- og Realskole. Skolegangen ble utsatt med et år fordi han ble smittet med nervefeber i 1851 og kolera under 1853-utbruddet. I 1856 startet han på privatistinstituttet for å forsøke å ta inn den tapte skoletiden.
Millitær karriere
Han jobber som lærer på en pikeskole på starten av 1860-årene. I 1864 jobbet han som huslærer for oberst Casper Seip på Nærstad på Ringerike og øvde sammen med rekruttene på leiren der. Han hadde som gutt alltid lyst til å bli offisér, men hadde blitt overtalt av faren til å studere. Da den andre slesvigske krig brøt ut mellom Tyskland og Danmark i 1864, manglet det ett par hundre feltoffiserer til felt armeen. Han lot seg da verve til reserveoffiserskolen, med farens velsignelse. Han tjenestegjorde deretter som løytnant på Gardermoen inntil leieren der ble opphevet etter krigens slutt. Høsten 1865 tok han noe motvillig opp igjen studiene, blant annet etter å ha blitt overtalt av professor Torkel Halvorsen Aschehoug og ble cand. jur. samme høst. På starten av 1866 fikk han jobb som tollkontorist i Christiania og var leiet inn som undertollbetjent om sommeren. Han fikk jobb som undertollbetjent i Bergen 19. juni 1868. ble senere konstituert overtollbetjent på samme sted. Under tiden i Bergen møtte han, og etter hvert giftet seg med Rebekka Dorothea Koren.
Bodø
Han ble utnevnt som tollinspektør i Bodø i 1873 og flyttet dermed fra Bergen. Han syntes det var vemodig å forlate Bergen, men følge seg heldig som hadde fått en slik stilling som 35-åring. Tollinspektør var da en helt ny stilling og hadde ansvaret for tollinspeksjoner i hele Nordland. Han fungerte som Morgenbladets korrespondent til Nordland i 1875 og 1876 og for Aftenbladet i 1879.
Han engasjerte seg mye i byens utvikling og ble i 1878 redaktør i Nordlands Amtstidende. Han var ivrig i å få etablert både middelskole, vannverk og en molo i Bodø. Han bidro også til opprettelsen av Brannvesenet i byen. I 1880 tok han initiativet til å stifte et samlag som skulle selge alkohol i Bodø. Samlaget skulle ha monopol på alkoholsalg og bidra til nøkternhet. Samlaget overtok skjenkebevilgningen til hotelleier Nilsen og hadde monopol på alkoholsalg fra 1881. I 1881 ble han valgt til byens ordfører et verv han også hadde i 1882 og i 1884. Han var i 1884 med på å starte en grunnlovsforening i Bodø.
Skien
Han ble konstituert som tollkasserer i Skien 17. november 1888, utnevnt samme sted 26. oktober 1889. Han begynte samme år å skriveartikler om tollovgivingen i Morgenbladet, som senere ble utgitt som en selvstendig brosjyre om temaer. I årene 1891-1892 utga han Toldtidende, som var et månedlig tidsskrift om tolletatens avgjørelser. Han fortsatte sitt samfunnsengasjement i Skien og satt til sammen 14 år i kommunestyret i byen, blant annet ett år son varaordfører. Han var delaktig i at det ble etablert en børs i byen i 1895. Han satt også som medlem i Skiens Jernbanekomité fram til 1910.
Pensjonisttilværelse og død
Breien søkte om avskjed 1. mai 1915 og flyttet så til Oslo. Han døde 16. juli 1921 på Ask i Ringerike, mens han var på besøk hos sønnen. Han ligger gravlagt på familiens gravsted ved Norderhov kirke.
Politisk karriere
Han har uttalt at han allerede fra barndommen var interessert i politikk. Han overhørte ofte opplesning av saker fra Dagbladet og politiske diskusjoner som faren hadde, blant annet med stortingspolitikerne Morten Sundt og Michael Breien. Han tilbragte ofte ledige dager på Stortingsgalleriet, for å kunne følge debattene der.
Tony Jay
Tony Jay (født 2. februar 1933 i London død 13. august 2006 i Los Angeles) var en britiskfødt amerikansk skuespiller.
Han var kjent for sitt stemmearbeid i animasjonsfilmer og videospill. Han gav stemmen til den onde dommer Frollo i Ringeren i Notre Dame.
Bombingen av Warszawa under andre verdenskrig
Bombingen av Warszawa under andre verdenskrig kan både sikte til terrorbombingen av Warszawa av Luftwaffe under slaget om Warszawa i felttoget i Polen i 1939, man kan også dreie seg om de tyske bombetokter under Warszawaoppstanden i 1944.
Under krigen ble omkring 84 % av byen ødelagt, fortrinnsvis etter tyske massebombinger. Beskytning fra tung artilleriild og planlagte sprengninger forvoldte også store skader, etter både ghetto-oppstanden i 1943 og Warszawaoppstanden i 1944.
1939
I september brukte Luftwaffe alle fly de hadde til rådighet, i bombardementet av Warszawa, herunder de foreldede Junkers Ju-52/3m bombefly.
Omkring 1 150 tyske fly slapp sine bomber over Warszawa 25. september 1939, i et forsøk på å få byen til å overgi seg. 500 tonn med høyeksplosive bomber, og 72 tonn med brannbomber ble sluppet over byen denne dag.
Tyskerne gikk ikke inn for å bombe sivile mål og sykehus, som var markert med Røde Kors-symbolet. Men ikke alle bomber traff sitt tilsiktede mål, noen traff til og med tyske styrker i byens nordvestlige forsteder.
Páfos (distrikt)
Páfos er ett av seks distrikter på Kypros. Her ligger byen Páfos med samme navn. Distriktet består av kommunene Geroskipou, Páfos, Pegeia og Polis.
Gryllefjord
Gryllefjord er et tettsted i Senja kommune i Troms og Finnmark. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og er et viktig fiskevær som ligger innenfor Svennsgrunnen og Malangsgrunnen. I sommersesongen har Gryllefjord fergeforbindelse med Andenes. Gryllefjord var administrasjonssenter i tidligere Torsken kommune.
Stedet
Gryllefjord var i i tidligere tider et tradisjonelt fiskevær som varte til slutten av 1600-tallet. I 1894 startet nye dampdrevne fiskefartøyer opp torskefiske, og innledet en ny tid for stedet. Gryllefjord fikk dampskipskai i 1895, skolehus 1898 og telefonstasjon i 1900. I årene etter krigen opplevde stedet en blomstringstid som varte fram til 1960- og 1970-årene. I de senere år har stedet opplevd en sterk befolkningsnedgang. På 1970-tallet bodde det rundt 1 300 personer i Gryllefjord, mens det i 2021 bare var 382 innbyggere. Hovedgrunnen til fraflyttingen er at stedet lever av fiske og at nedgangen i antall båter er markant.
Gryllefjord Fryseri & Kjøleanlegg er stedets hjørnesteinsbedrift. Bedriften åpnet i 1951 og hadde på det meste nesten 100 ansatte. Anlegget var en del av det den statlige infrastrukturen som ble bygd opp etter krigen. Bedriften har omstilt seg fra å drive frossenfiletproduksjon og produksjon av saltfisk for klippfisktørking i Portugal, til å drive produksjon av ferskfilet og i større grad ferdigprodukter av saltfisk. Som en del av Nergårdkonsernet har dagens Gryllefjord Fryseri AS også ansvaret for Nergårdkonsernets hvitfiskproduksjon på Senja for øvrig. I 2010 begynte arbeidet med en ny molo på stedet for å bedre liggeforholdene for fiskeflåten. Moloen vil bli Norges største med en lengde på 300 meter, bunnbredde på 130 meter og høyde på 45 meter fra havbunnen.
I 1902 ble det bygget et bedehus i Gryllefjord. Det er senere vigslet som kirke under navnet Gryllefjord kapell. Utenfor kapellet står minnesteinen for de omkomne fiskerne i det russiske ubåtangrepet i 1943.
I 2011 ble TV-serien Hellfjord, produsert av Tappeluft Pictures for NRK, spilt inn i Gryllefjord. TV-serien ble vist på NRK1 for første gang 9. oktober 2012.
Navnet
Den eldste kjente skriftformen på Gryllefjord er Gryflufyrdhe fra 1386. Med unntak av ett kjent tilfelle av Grollefjord er stedet senere skrevet som Gryllefjord eller Grøllefjord. Opphavet er antagelig et gammelt ord som betyr «å grave». Navnet kommer antagelig av at gropene og bunnene i fjellene på begge siden av fjorden er gravet ut av naturkreftene.
Begivenheter
Tom Waits-festival ble arrangert på stedet første gang i 2009. Samme festival ble arrangert i 2010, med blant annet artisten Rita Eriksen.
I august 2010 ble Senjafestivalen for første gang arrangert i Gryllefjord. Det ble en stor suksess med blant annet utstillng av kunstnere med tilhørighet til Gryllefjord; Per Kleiva, Olav Christoffer Jensen og Anne-Mari Karlsen. Senjafestivalen kom etter tørrfiskfestivalen som ble arrangert i en rekke år.
Grunnkrets
Gryllefjord grunnkrets er med sine 10,77 km² den arealmessig minste, men likevel mest folkerike i tidligere Torsken kommune. Grunnkretsen omfatter området rundt den 8 kilometer lange fjorden, avgrenset av Ballesvikskaret i nord og Torskenskaret i sør. Så godt som alle grunnkretsens innbyggere bor i selve fiskeværet.
Gryllefjord grenser i nord mot Ballesvik og i sør mot Torsken. I øst har grunnkretsen noen hundre meter grense mot tidligere Berg kommune.
Dick Forshaw
Dick Forshaw (født 20. august 1895 i Preston, død 1963) var en engelsk fotballspiller. Mest kjent er han fra tiden i Liverpool.
Karriere
Forshaw spilte både for Nottingham Forest og Middlesbrough under 1. verdenskrig. 31. juli 1919 kom han gratis til Liverpool. Han fikk sin debut 8. september i 1-0 tapet i bortekampen mot Arsenal på Highbury. Hans første mål kom 12 dager senere i bortekampen mot Aston Villa på Villa Park. Målet hans ble det eneste i kampen.
Forshaw var med på laget som vant ligaen både i sesongen 1921/1922 og 1922/1923.
Totalt spilte Forshaw 288 kamper for Liverpool og scoret 124 mål for Anfield-klubben. Sesongen 1925/1926 scoret han 29 mål på 35 kamper og ble med det klubbens topscorer. Noe han også hadde vært i sesongen før.
3. mars 1927 signerte han for naboklubben Everton. Forshaw gikk til Wolverhampton i 1929. Han var også innom Hednesford Town og Rhyl Athletic før han la støvlene på hylla.
God’s Good Man
God's Good Man er en britisk stumfilm fra 1919, regissert av Maurice Elvey.
Märta av Danmark
Märta Eriksdatter av Danmark, egentlig Margrethe Eriksdatter (født 1277, død 2. mars 1341), var en svensk dronning i middelalderen, gift med kong Birger Magnusson av Sverige (1280 – 1321). Hun var en politisk innflytelsesrik dronning og hadde andel i de politiske hendelsene som har blitt stående som Håtunaleken og Nyköpings gjestebud. Hennes danske navn var Margrethe, men hun benevnes i svensk historie som Märta.
Bakgrunn
Märta eller Margrethe var datter av kong Erik Klipping av Danmark og Agnes av Brandenburg. Hennes far ble myrdet i 1286 og hennes mor Agnes, som ble gjort til regent, giftet seg på nytt i 1293.
Dronning
Märta ble gift med kong Birger Magnusson av Sverige i 1298. To år tidligere hadde hennes bror Erik Menved blitt gift med hennes ektemanns søster, prinsesse Ingeborg av Sverige. Ekteskapet med Birger var blitt avgjort da hun var et barn, og hun faktisk tilbrakte mye av sin barndom i Sverige fra minst år 1295 og vokste i stor grad opp ved det svenske hoffet, oppdratt av sin framtidige svigermor, enkedronning Helvig av Holstein.
Märta og Birger vokste opp sammen og deres ekteskap kom til å bli lykkelig, noe som kanskje var grunnen til at hun fikk såpass stor innflytelse på ham. I 1298 ble det besluttet at det var på tide med å feire deres formelle bryllup. Det ble beskrevet som et storslått gilde med prosessjoner av riddere, turneringer, teaterforestillinger spilt av adelen og tittelen av hertug ble gitt av hennes ektemann til Birgers brødre, Erik Magnusson og Valdemar Magnusson. Hun ba selv om at fengslede fanger ble sluppet fri, noe som ble innvilget, og hun fikk byen Falköping og store eiendommer i gaver. Hun ble kronet som Sveriges dronning i 1302.
I 1299 fødte hun en sønn som ble erklært arving til tronen i 1304. I 1306 tok hertugbrødrene Erik og Valdemar den politisk makten fra kong Birger og Märta i den beryktede Håtunaleken. Mens kongen ble sperret inn fikk Märta sendt sin sønn til sin bror, kongen av Danmark.
I svensk historie betraktes dronning Märta som en av de mer betydningsfulle av Sveriges middelalderdronninger, ettersom hun med rette eller urette skal ha vært politisk aktiv, hatt innflytelse over sin ektemakes politikk og selv deltatt i mange politiske hendelser. Hun fikk også et til dels blodtørstig rykte, fremmet av forfatteren av Erikskrøniken. På grunnlag av Birger satt fengslet i to år av sine brødre hertugene og tvunget til å avgi kongsmakten har hun blitt mistenkt for å ha vært den som planla den kontroversielle tilstelningen som har blitt stående i historien som Nyköpings gjestebud. I løpet av denne julefeiringen i 1317 i Nyköpingshus, den samme festningen hvor Birger var blitt holdt fanget tidligere, lot hun hertugene blitt fengsle og stengt dem inn i fangehullet, slik Erikskrøniken har skildret. Her sultet hertug Erik og Valdemar i hjel ut på nyåret.
Da kong Birger ble avsatt og Nyköpingshus ble erobret i 1318 flyktet hun til Danmark. Hennes ektemann kom etter og hun ble enke i 1321 etter å ha vært vitne til at hennes sønn ble myrdet i året i forvegen og hennes brors død i 1319. Hun arrangerte for sine døtres ekteskap og i årene 1326 til 1329 var hun i Tyskland før hun kom tilbake til Danmark. Hun tilbrakte sine siste år som en nonne i Sankt Peters kloster i Næstved på Sjælland. Etter at hun døde i 1341 ble hun gravlagt i St. Bendts kirke i Ringsted, også på Sjælland.
The Glorious Lady
Handling
Under en årlig feiring, hvor bønder og aristokrater blander seg, blir hertugen av Loame - en deltaker i et hesteveddeløp - kastet fra hesten sin. Hun blir snart reddet av Ivis Benson. Begge blir skadet, og de forelsker seg snart i hverandre - til stor forferdelse for moren hans - og for Lady Eileen, som moren hans hadde ønsket at Loame skulle gifte seg med.
Eoin O’Duffy
Eoin O'Duffy (født 20. oktober 1892 i Lough Egish nær Castleblayney i County Monaghan i Irland, død 30. november 1944 i Dublin) var en irsk politiker og offiser. Han var i tur og orden medlem av Dáil Éireann, øverstkommanderende for IRA, Commissioner for Garda Síochána, leder for fascistorganisasjonen Blueshirts, første leder av partiet Fine Gael og kommandant for Irish Brigade som kjempet for Franco under den spanske borgerkrig. Han omtalte en gang seg selv som «Europas tredje viktigste mann», etter Adolf Hitler og Benito Mussolini.
The Glorious Lady
Handling
Hertugen og Ivis gifter seg, men moren hans - sammen med Lady Eileen - får Eileens bror, Dr. Neuman, til å fortelle hertugen at Ivis på grunn av skadene hun pådro seg under hesteveddeløpet ikke vil være i stand til å gravid. Hun kan derfor ikke føde hertuge noen arvinger, men sannheten kommer snart frem - og Ivis føder sønnen hans kort tid senere.
Eoin O’Duffy
Tidlig liv
O'Duffy ble født i Monaghan. Han ble døpt Owen, men tok senere i bruk den irske stavemåten. Han var lærling hos en ingeniør i Wexford, og begynte så å arbeide som ingeniør og arkitekt i Monaghan.
Han var et ledende medlem av Gaelic Athletic Association i Ulster i 1910-årene, og en av tribunenene på GAAs stadion i Clones er navngitt etter ham.
Uavhengighetskrigen
I 1917 gikk han inn i IRA. Han kjempet aktivt under den irske uavhengighetskrig 1919–1921. I februar 1920 var han sammen med Ernie O'Malley involvert i angrepet på Royal Irish Constabularys brakke i Ballytrain, det første tilfellet hvor IRA klarte å ta kontroll over en politibrakke. Han ble fengslet flere ganger, og han ble forfremmet innenfor IRA.
I mai 1921 ble han valgt inn i det andre Dáil for Sinn Féin i Monaghan. Januar året etter ble han øverstkommanderende i IRA, etter Richard Mulcahy. Dette innebar at han fikk generals grad, og han ble dermed den yngste general i Europa inntil Francisco Franco fikk samme grad.
Borgerkrigen og politikarriere
Etter krigen ble han Commissioner for Garda Síochána, Fristatens politi. Det har blitt hevdet at Collins ønsket ham som sin etterfølger, men at verken Mulcahy eller W.T. Cosgrave regnet ham som egnet for en posisjon i regjeringen. Det har også blitt hevdet at de to ville ha fjernet ham som politisjef dersom Cumann na nGaedhael hadde vunnet valget i 1932. Ettersom partiet tapte kom Fianna Fáil under Éamon de Valera til makten, og O'Duffy fortsatte i stillingen.
Det tok riktignok bare et år før de Valera avsatte ham, etter valget i 1933. Han forklarte dette i Dáil med at «det er sannsynlig at han [O'Duffy] er forutinntatt i sine holdninger på grunn av sin tidligere politiske tilknytning». Mye tyder på at den virkelige årsaken var at man hadde oppdaget at O'Duffy i 1932 hadde anbefalt Cosgrave å gjennomføre et militærkupp fremfor å gi fra seg makten til Fianna Fáil. O'Duffy fikk tilbud om en stilling på tilsvarende nivå i statsadministrasjonen, men takket nei.
Fascisme
Han endret navn på organisasjonen til National Guard, og begynte å ta i bruk symboler fra den kontinentale fascismen som romersk hilsen med utstrakt arm og uniformering. Ettersom de valgte blå uniformer tok det ikke langt tid før Blueshirts ble det vanligste navnet på organisasjonen.
I august 1933 planla Blueshirts en parade i Dublin til minne om Arthur Griffith og Michael Collins, som hadde dødd med få dagers mellomrom elleve år tidligere. Dette ble av de fleste oppfattet som en imitasjon av marsjen mot Roma, selv om Blueshirts apologeter i ettertid nektet for det. De Valera fryktet et statskupp, og forbød paraden. I september 1933 ble Blueshirts definert som en ulovlig organisasjon. For å omgå forbudet ble den gjenopprettet under navnet League of Youth, uten å få samme støtte som før.
Fine Gael
Kort tid før forbudet mot Blueshirts gikk Cumann na nGaedhael, Centre Party og Blueshirts sammen for å opprettet Fine Gael. O'Duffy ble partiets første leder, mens Cosgrave var parlamentarisk leder. Blueshirts ble definert som partiets ungdomsgren.
Møtene ble ofte forstyrret av IRA-medlemmer, og O'Duffy viste seg å være en svak leder. Han var først og fremst en militær leder, og hans kraftige temperament var lite egnet for politikk. I september 1934 gikk han overraskende av som partileder, etter at hans dårlige dømmekraft flere ganger hadde ført til pinlige hendelser. Han valgte å gå ut av partiet, og stiftet i juni 1935 det åpent fascistiske National Corporate Party.
Den spanske borgerkrig
Den irske brigaden nektet å kjempe mot baskerne, fordi de så paralleller mellom sin egen uavhengighetskamp og baskernes. Deres ønske var å kjempe mot kommunismen, ikke å forsvare Spanias territorielle integritet. De var lite involvert i kamphandlinger, og etter at nasjonalistiske styrker ved et uhell hadde skutt mot dem sendte Franco dem hjem.
Pensjonisttilværelse og død
O'Duffy hadde mistet gnisten da han kom tilbake fra Spania. Med unntak av noe kontakt med Det tredje rike på lavt nivå holdt han seg unna politikk. Han skal ha møtt IRA-ledere og personer fra det tyske konsulatet i 1939, på et tidspunkt hvor IRA forsøkte å utnytte Tysklands fiendskap til Storbritannia til å skaffe våpen. Sommeren 1943 besøkte han den tyske legasjonen i Dublin for å organisere en irsk legion som kunne kjempe på Østfronten. Han ba om at det ble sendt et fly for å hente ham til Tyskland, slik at han kunne forhandle i Berlin. Dette ble ikke tatt alvorlig.
Hans helse var i stadig forverring, og den 30. november 1944 døde han, 52 år gammel. På grunn av sin innsats i uavhengighetskrigen ble det innvilget en statsbegravelse med rekviemmesse i St. Mary's pro-katedral. Han ble stedt til hvile på Glasnevin gravlund.
Hendelser etter hans død
O'Duffy forble ungkar, og etter hans død begynte det å gå rykter om et homofilt forhold med skuespilleren Micheál MacLiammoir i 1930-årene. MacLiammoir forklarte at de begge hadde hatt et forhold til Mary Manning. Skuespillerens biograf skrev at forholdet var velkjent i vennekretsen, og at de hadde forblitt gode venner etter at forholdet endte.
I Fearghal McGarrys O'Duffy-biografi fra 2005 ble det presentert flere bevis for et homofilt forhold til MacLiammoir, samt at O'Duffy ved et tilfelle skal ha blitt angrepet da han forsøkte å legge an på en mann ombord på en ferge til Storbritannia.
Trinidad og Tobago under Sommer-OL 2020
Trinidad og Tobago deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
Kyrenia (distrikt)
Kyrenia (gresk: Κερύνεια, Kerynia) er ett av seks distrikter på Kypros. Her ligger byen Kyrenia med samme navn.Distriktet er beliggende i Nord-Kypros.
Kyrenia består av kommunene Karavas, Kyrenia og Lapithos.
Jörgen Ohlin
Jörgen Ohlin (født 19. desember 1937, død 21. mars 2013) var en svensk fotballspiller. Ohlin, som var forsvarsspiller, spilte hele sin kjente karriere i Malmö FF.
Mot slutten av karrieren, spilte Ohlin to sesonger for IFK Trelleborg, som lå i divisjonen under. Ohlin var også lagets trener i ytterligere to år. Etter karrieren vendte Ohlin tilbake til Malmö FF, hvor han satt i klubbens styre i tjue år, fra 1979 til 1999.
Tannlegeskrekk
Tannlegeskrekk er en fobi i form av irrasjonell og overdrevet frykt for tannleger.
Den som lider av tannlegeskrekk har gjerne hatt negative opplevelser hos tannlegen i tidlig alder. Dette resulterer i at den lidende gjør alt for å unngå et tannlegebesøk, helt til det oppstår et helsemessig problem, og et tannlegebesøk blir uunngåelig. Bare tanken på å måtte oppsøke tannlegen vil utløse sterke stressymptomer hos pasienten. Dette involverer tap av nattesøvn dagen før tannlegetimen, og kan også gjøre pasienten sosialt ustabil.
Årsaker
Tannlegeskrekk er som oftest forårsaket av traumatiske opplevelser hos tannlegen, men det kan også skyldes andre årsaker. Barn blir påvirket av sine foreldres angst og feilaktige holdninger overfor tannhelsetjenesten.
Hyppighet
Norsk forening for odontofobi skriver på sine informasjonssider:
De nederlandske Antiller under Panamerikanske leker 1955
De nederlandske Antiller under Panamerikanske leker 1955. De nederlandske Antiller deltok i de andre Panamerikanske leker som ble arrangert i Mexico by mellom 12. og 26. mars 1955. De kom på sekstendeplass med en sølv- og tre bronsemedaljer.
Mont Cenis-demningen
Mont Cenis-demningen er en demning med vannkraftverk i Frankrike, anlagt ved Mont Cenis øverst i vassdraget L'Arc, ei sideelv til Rhône. Anlegget ligger i departementet Savoie. Eier er Electricité de France.
Demningen er en betong gravitasjonsdam og ligger 1.974 meter over havet.
Leonel Matonse
Leonel Matonse (født 14. oktober 1988) er en mosambikisk svømmer.
Han representerte Mosambik under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter fri.
Hogne Hongset
Hogne Hongset (født 6. juni 1940 på Vega) er en norsk forfatter, organisasjonsmann og fagforeningsmann. Hongset har skrevet en dokumentarbok om naturgass og utbyggingen av Ormen Lange-feltet. Han har også skrevet flere kriminalromaner innen temaet olje og energi. Han har arbeidet mange år i oljebransjen, blant annet ti år som informasjonssjef i Statoil. Før han gikk av med pensjon arbeidet han i ti år med næringspolitkk som spesialrådgiver i LO-forbundet Industri Energi. Hongset var i perioden 2013-2014 redaktør for det industrifokuserte magasinet På Spissen, som ble utgitt av Industri Energi.
Hongset debuterte som romanforfatter som 70-åring med spenningsromanen Varsleren i 2010, som var første bok i Traktaten-trilogien. I 2011 kom Skyggen og i 2012 ble trilogien avsluttet med Hevneren. Traktaten-trilogien ble gitt ut på Kagge forlag. I 2015 gav Hongset ut Den femte dykkeren på eget forlag (HOBI forlag). Høsten 2016 kom han ut med spenningsromanen Mafiela, hvor settingen er kraftindustrien. I Mafiela tar Hongset et skarpt oppgjør med kraftbransjen i Norge. Han mener kraftbransjen manipulerer strømprisene opp her i landet. I 2019 kom så boka Vindbaroner, der Hongset setter søkelyset på vindkraftbransjen. Ifølge Hongset forsøker vindkraftutbyggere på urimelig måte å bruke klimakrisen til å rettferdiggjøre rasering av urørt natur i stor skala. I sin siste bok, Klimaprofitøren, følger han denne kritikken opp gjennom å bygge en spenningshistorie rundt en nokså lett gjenkjennelig norsk utbyggingssak. I et lengre etterord får leseren innsyn i mange sider ved norsk energihistorie.
National Trusts eiendommer i Nord-Irland
National Trusts eiendommer i Nord-Irland er en rekke historiske bygninger, museer, naturskjønne områder eller andre eiendommer som eies eller drives av National Trust en organisasjon som arbeider for bevaring av bygninger av historisk betydning eller urørt natur.
Kobolt
Kobolt er et grunnstoff med kjemisk symbol Co (av latin: cobaltum) og atomnummer 27.
Historie
Koboltforbindelser som blått fargepigment i glass og keramikk har vært kjent i årtusener. Stoffet har blitt funnet i egyptiske skulpturer og persiske smykker fra det 3. årtusen f.Kr. Kobolt er også funnet i ruinene av Pompeii (som ble ødelagt år 79 e.Kr.) og i Kina fra Tang-dynastiet (årene 618–907).
Det er den svenske kjemikeren Georg Brandt som er kreditert for oppdagelsen og isoleringen av kobolt i 1735. Han greide å bevise at blåfarven i glass kom fra kobolt og ikke fra vismut, som man tidligere hadde trodd.
De første forsøkene på å smelte kobolt slo feil, og ga kobolt(II)oksid i stedet. På grunn av at koboltmalm alltid inneholder arsen, ble arbeiderne også utsatt for den meget giftige gassen As4O6 under arbeidet.
I folketro er kobolt ofte assosiert med underjordiske og dverger som bor i fjell og undergrunnen. Det tyske ordet Kobold er en slags nisse eller husånd. Man tenkte seg at koboldene stjal verdifulle mineraler fra malmårene og erstattet dem med slike man anså som verdiløse, således «koboldmetall». Dette ble forklart med at gruvedriften forstyrret koboldene i deres underjordiske boliger. Første stavelse i Kobold er det samme som norrønt kofi (= alkove, kammers). På mellomhøytysk kan Kobold bety en voksfigur eller trefigur. I den heller upålitelige Fridtjofs saga berettes om bilder av Balder og andre guder som varmes ved ildstedet, smøres inn med fett og tørkes med klede.
Egenskaper
Kobolt har to allotrope former; alfa-formen har kubisk flatesentrert krystallstruktur og er stabil ved temperaturer fra 417 °C og opp til smeltepunktet. Beta-formen har heksagonal krystallstruktur og er stabil ved temperaturer under 417 °C.
En uvanlig egenskap med kobolt er at det har større atommasse enn det neste grunnstoffet i periodesystemet (nikkel).
Isotoper
CAS-nummer: 7440-48-4
Forekomst
Kobolt er et relativt sjeldent metall, som utgjør bare 0,001 % av jordskorpens sammensetning, og er derfor dyrere enn f.eks. sølv. Rent kobolt finnes ikke naturlig, men det opptrer i mange kjemiske forbindelser. Små mengder av stoffet finnes i bergarter, jord, vann, planter og dyr. Kobolt utvinnes vanligvis som biprodukt fra nikkel-, sølv-, bly- og koppermalmer.
I 2005 var Den demokratiske republikken Kongo verdens største kobolt-produsent med ca. 40 % av verdensproduksjonen, fulgt av Canada, Zambia, Russland og Cuba.
Koboltforekomster i Norge
Blaafarveverket på Modum var Norges største industribedrift på 1800-tallet, og utviklet blåfarve fra koboltmalm, som ble benyttet i papir-, porselens- og glassindustrien. Virksomheten utgjør en viktig del av Norsk bergindustrihistorie. Kobolt ble også utvunnet ved Åsterudtjern i Holleia på Ringerike. Ved Glencore nikkelverk i Kristiansand ble det i 2012 fremstilt omkring 3 000 tonn kobolt med høy renhetsgrad.
Tsjad under Sommer-OL 2020
Tsjad deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
Kontinentalcupen i skihopping for kvinner 2006/07
Kontinentalcupen i skihopping for kvinner 2006/07 ble arrangert i perioden 21. juli 2006 – 10. mars 2007. Kontinentalcupen ble organisert av FIS (Det internasjonale skiforbundet). Den besto av 8 sommerrenn og 13 vinterrenn, hvorav én lagkonkurranse.
George Germain
George Germain, 1. markgreve Sackville (født 26. januar 1716, død 26. august 1785), også kjent som George Sackville, var et britisk soldat og politiker som var Amerikas utenriksminister i Frederick Norths regjering under den amerikanske uavhengighetskrigen. Hans departement fikk mye av skylden for britenes nederlag for de amerikanske koloniene. Hans detaljerte instruksjoner i militære saker sammen med at han ikke klarte å forstå enten kolonienes geografi eller kolonistenes målrettethet, kan forsvare denne konklusjonen.
Militærkarriere
Han startet som kaptein og ble overført til Gloucestershire infanteriregiment som oberstløytnant. Regimentet ble sendt til Tyskland i den østerrikske arvefølgekrigen. I 1743 ble Sackville forfremmet til oberst.
I hans første slaget ledet han angrepet til William Augustus, hertugen av Cumberland, sitt infanteri i slaget ved Fontenoy i 1745. Han ble tatt til fange, men siden han var såret i angrepet, behandlet franskmennene ham og løslatte ham. Da han kom hjem igjen, ble han sendt til Skottland i det 20. infanteriregimentet (Lancashire Fusiliers).
Germain sluttet seg igjen til hertugen av Cumberland i 1747 og 1748, og ble oberst i 7. irske kavaleri og tjente i Nederland. Der var et brudd i hans militære karriere mellom krigene mens han tjente som førstesekretær under sin far og som medlem av parlamentet i den irske folkeforsamlingen. I løpet av denne tiden fikk han også et rykte for homoseksuell oppførsel.
Slaget ved Minden
Det britiske hessiske infanteriet gjorde den 1. august 1759 et vanvittig modig, men vellykket, angrep på sentrumet til den franske linjen i slaget ved Minden. Deres angrepsformasjon slo til og med tilbake det franske kavaleriangrepet ved å holde igjen til det aller siste øyeblikket for så å avfyre en massiv skuddsalve da angrepet kom innenfor ti meter. Da de franske styrkene begynte å falle tilbake til Minden, beordret Ferdinand et britisk kavaleriangrep for å fullføre seieren, men Germain holdt igjen deres fremrykning. Ferdinand sendte sin ordre flere ganger, men Germain var kommet bort fra John Manners, styrkens kommandant. Han fortsatte å holde igjen tillatelsen til Manners til å skaffe seg ære gjennom et angrep, og de allierte mistet muligheten til en avgjørende seier eller omringning. For denne hendelsen, ble han oppsagt og sendt hjem.
Rettssak
Germain nektet å akseptere ansvaret for å ha nektet å følge ordre. Han krevde å bli stilt for retten, og han gjorde et til en stor nok sak at han oppnådde sitt krav i 1760. Retten fant ham skyldig og gav ham en av de merkeligste straffene som noen gang har blitt pålagt en høyere offiser. Rettens dom opprettholdt ikke bare hans oppsigelse, men dømte at han var «...uskikket til å tjene hans majestet i enhver militær tjeneste,» og beordret så at denne dommen skulle leses og legges inn i loggboken til alle regiment i hæren. Kongen fikk hans navn strøket fra det kongelige råds nedtegnelser.
Politisk karriere
Germain hadde vært parlamentsmedlem flere ganger siden 1741. Han hadde sittet i perioder i både Dublin og Westminster, noen ganger samtidig, men hadde ikke valgt side i de politiske kranglene. Da Georg III ble konge, begynte han rehabiliteringen av sin politiske karriere.
Der så ikke ut til å være noen negative konsekvenser fra den europeiske stillstanden i syvårskrigen. Seirene over den franskmennene innen koloni-imperiet gav en sjanse til at krigens hendelser kunne glemmes. Vanskelighetene med å betale tilbake gjelden som ble opparbeidet for å føre krigen førte til en periode med ustabile regjeringer og endrende politiske allianser. Kong Georg førte Germain i stillhet tilbake inn i nedtegnelsene til det kongelige rådet.
Han ble i økende grad en tilhenger av Frederick North, og i 1769 gjorde han alliansen formell. Samme år døde Elizabeth Germain uten naturlige arvinger og overlot sine eiendeler til ham. Dette forbedret ikke bare hans finanser, det gav ham også en mulighet til å ta navnet formelt. Etter 1770 var George Sackville kjent som lord George Germain.
Germain ble 10. november 1775 utnevnt til utenriksminister for den amerikanske avdelingen. På den tiden hadde Norths regjering tre utenriksministre, en for Europa, en for Amerika og en for resten av verden. Ved siden av internasjonale forbindelser, hadde disse ministrene ansvaret for en stor del av koloniadministrasjonen og for militære operasjoner innenfor sitt område.