cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eliteserien i håndball
Eliteserien i håndball eller
Gentile de Sangro
Gentile de Sangro (henrettet i desember 1385) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Hwange kullkraftverk
Hwange kullkraftverk er et kombinert varme- og kullkraftverk i Zimbabwe. Det har en installert produksjonskapasitet på 920 MW, fordelt på seks turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1980, fikk første turbin installert i 1984 og stod ferdig i 1987. Brenselkilden er kull og kullgass.
Sollerön
Sollerön er den største øya i innsjøen Siljan i Mora kommune. Den er 7,7 km lang og 4 km bred, og arealet er 20,5 km². Øyas høyeste punkt er 204 moh., eller 43 meter over Siljans middelnivå.
Sollerön har 1215 innbyggere (2003). Den er for det meste dekket av skog, men de sentrale delene er bebygd eller oppdyrket.
Den lokala dialekten, soldmål, skiller seg en hel del fra rikssvensk. Sold er et eldre navn på øya. Treskilt med dialektnavnene er satt opp langs veiene, parallelt med de offisielle navnene.
Midt på øya ligger det tidligere rådhuset med bibliotek, skole, kirke, turistkontor, restaurant og vikingmuseum og holdeplass for busslinjen til Mora. På sørsiden av øya er det en golfbane, campingplass med hytteutleie, restaurant og båtutleie, samt en badestrand.
Ingolf Pedersen
Carl Ingolf «Skruen» Pedersen (født 7. desember 1890 i Skien, død 2. januar 1964 samme sted) var en norsk fotballspiller og baker fra Skien, kjent som en av sin tids fremste idrettsutøvere.
Han var fast på Norges herrelandslag i fotball mellom 1912 og 1917, inkludert Sommer-OL 1912. Hans debut kom i to treningskamper mot Celtic i tidlig juni 1912, med tap 1-3 og 1-4, der Pedersen reddet overbevisende mange av Jimmy Quinns skudd. Til slutt hadde Pedersen sluppet inn 69 mål i de 19 kampene hvorav ingen endte med seier.
Petra De Sutter
Petra De Sutter (født 10. juni 1963) er en belgisk gynekolog og politiker som ble utnevnt til Belgias visepremierminister i 2020. Hun er Europas første transperson på en ministerpost.
Innholmtunnelen
Innholmtunnelen er en nedlagt veitunnel i Rauma kommune i Møre og Romsdal, mellom Veblungsnes og Innfjorden. Den ble åpnet i 1940-årene. Den ble stengt i 1965 da den nye Runehamartunnelen på 1550 meter ble åpnet, denne ble i sin tur stengt i 1989 da en kvinne mistet livet i et stort steinskred.
Cadfan ap Iago av Gwynedd
Cadfan ap Iago (født ca. 580, død ca. 625) var konge av Gwynedd i Wales og styrte i tiden rundt 616–625. Han var en av de siste av de mytiske britiske kongene som Geoffrey av Monmouth skrev om, selv om Cadfan synes å ha historisk berettigelse. Svært lite er kjent om historien til Gwynedd på denne tiden, og informasjonen om Cadfan og hans styre er minimalt. Han ble etterfulgt av sin sønn, Cadwallon.
Den historiske personen
Den historiske personen er kun kjent ved at han er nevnt i walisiske lister over kongsslekter, fra hans bevilgning til sankt Beuno for klosteret ved Clynnog Fawr, og fra inskripsjoner på hans gravstein.
Biffnazist
Biffnazist er et nedsettende uttrykk som ble brukt innenfor NSDAP om kommunister og sosialister som sluttet seg til partiet etter at nasjonalsosialistene opplevde politisk fremgang. Uttrykket er en fargeassosiasjon; som en biff var disse personene brune (nasjonalsosialismens farge) på utsiden og røde (sosialismens farge) på innsiden.
I SA var det sommeren 1933, kort tid etter Hitlers maktovertagelse, hele avdelinger som besto av kommunister som hadde skiftet side. [mangler kilde]
Cadfan ap Iago av Gwynedd
Den historiske personen
Cadfan var sønn av og etterfølger til kong Iago ap Beli og er listet i de kongelige genealogier i Harleiangenealogiene som oppbevares ved British Library og i forskningsbiblioteket Bodleian Library i Jesus College ved University of Oxford.
Cadfan ble konge på tiden rundt slaget ved Chester (walisisk: Gwaith Caerlleon) i år 616 hvor northumbrierne (angelsakserne) under Æthelfrith beseiret det walisiske nabokongedømmet Powys og deretter massakrerte munkene ved Bangor Is Coed. Imidlertid er det ingen bevis for at Gwynedd var deltager i dette slaget, slik at Cadfans tiltredelse som konge kan synes å ha vært tilfeldig i forbindelse med dette slaget.
Cadfans gravstein ligger ved Llangadwaladr (norsk: Cadwaladrs kirke) på Anglesey, et kort stykke fra oldtidens llys (det kongelige hoff) til kongene av Gwynedd, og hevdes å ha vært deres kongelige gravsted. Inskripsjonen refererer til ham som sapientisimus («meget klok»), og ettersom denne betegnelse historisk sett ble benyttet for kirkens menn, kan det antyde at ved et tidspunkt hadde Cadfan abdisert som konge for å leve sine gjenværende år som munk.
Sankt Beuno
Det er en del mindre variasjoner mellom disse to tekstene, tidvis er en del detaljer annerledes, slik som i Rice Rees' Essay on the Welsh Saints (1836), hvor han sier at det var Cadfan (framfor hans sønn Cadwallon) som ble gitt det gylne septeret av Beuno.
Geoffrey av Monmouth
De hovedsakelige fiktive fortellingene om oldtidens Britannia som ble skrevet av Geoffrey av Monmouth benytter seg av navnene til mange historiske personligheter som sine figurer, og benyttet seg av disse navnene i en litterær, pseudohistorisk sammenheng som passet seg for hans fortellinger. En av disse fortellingene benyttet seg av navnene til Cadfan og andre samtidige figurer og forteller hvordan en viss Edwin tilbrakte sin ungdom i forvisning ved hoffet til kong Cadan, og vokste opp sammen med Cadfans sønn, den framtidige kong Cadwallon. Det er intet historisk grunnlag for denne fortellingen, noe som er anerkjent i forordet til verker om subjektet.
Uansett har en «tradisjonell» fortelling oppstått som blander Geoffreys fiksjon med faktisk historie, som hevder at den framtidige kong Edwin av Northumbria faktisk tilbrakte sin ungdom ved hoffet til kong Cadfan og vokste opp sammen med Cadfans sønn, den framtidige kong Cadwallon. Det som historikerne kan slå fast er at Cadwallon og Edwin var det motsatte av barndomsvenner, de var faktisk fiender. Kong Edwin invaderte Gwynedd og drev Cadwallon i landflyktighet. Det kom dessuten til å være Cadwallon som i allianse med Penda av Mercia som beseiret og drepte Edwin i 633 i slaget ved Hatfield Chase (walisisk: Gwaith Meigen). Fortellingen om at de hadde tilbrakt en idyllisk barndom sammen kan ha blitt populær fordi den hadde en romantisk appell.
Hva som er kjent fra historien er at i 588 døde kong Ælla av Deira og Æthelfrith av Northumbria grep anledningen til å invadere og erobre Deira, og drev Ællas 3 år gamle sønn, den framtidige Edwin av Northumbria i landflyktighet. Edwin kom til sist til å alliere seg med Rædwald av East Anglia i 616, beseiret og drepte Æthelfrith og ble således en av Northumbrias mest suksessfulle konger. Edwins liv i landflyktighet er derimot ukjent og det er intet historisk grunnlag som plasserer ham ved hoffet til kong Cadfan.
Tell Me More
«Tell Me More» (norsk oversettelse: fortell meg mer) er en sang fra 2023 med den aserbajdsjanske duoen TuralTuranX, bestående av tvillingene Tural og Turan Bağmanov. Sangen ble utgitt 13. mars 2023 og var Aserbajdsjans bidrag i Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool.
Om sangen
I begynnelsen av februar 2023 kunngjorde İTV at TuralTuranX var en av fem gjenværende finalister i uttaket. Den 9. mars samme år bekreftet kringkasteren at brødrene skulle representere Aserbajdsjan i Eurovision Song Contest 2023. Låten «Tell Me More» ble offentliggjort og utgitt fire dager etter.
Eurovision Song Contest
Sangen var Aserbajdsjans bidrag i Eurovision Song Contest 2023. Aserbajdsjan ble trukket til å opptre i semifinale 1 i Liverpool Arena tirsdag 9. mai 2023. Der endte «Tell Me More» nest sist med kun 4 poeng. Den kvalifiserte seg dermed ikke til finalen lørdag 13. mai 2023. Dette var andre gang Aserbajdsjan ble slått ut i semifinalen.
Sleeping with Sirens
Sleeping with Sirens er et amerikansk band fra Florida. Bandet består av Kellin Quinn, Justin Hills, Gabe Barham, Jack Fowler og Nick Martin. Bandet ble etablert i 2009 og i 2010 ga de ut sitt første album, With Ears to See and Eyes to Hear. Dette albumet ble kritikerrost og kom på 7.-plass på Billboard's Top Heatseeker Chart.
Øn kirke
Øn kirke er en langkirke fra 1958 i Sørbøvåg på nordsiden av Åfjorden i Hyllestad kommune i Sogn og Fjordane.
Zano
Zano (eller Tzazon) (død 15. desember 533) var broren til den vandalske kongen Gelimer.
Da Godas, støttet av den østromerske keiser Justinian den store, erklærte øya Sardinia uavhengig fra Karthago sendte kong Gelimer sin bror Zano dit for å håndtere opprøret. Dette førte til at vandalenes forsvarsstyrke var sterkt redusert da den østromerske generalen Belisarius invaderte Afrika, sommeren 533.
Zano klarte å gjenvinne Sardinia, men samtidih miste Gelimer Afrika og Karthago. Da Zano hørte nyheten om tapet av hovedstaden dro han straks tilbake til Afrika for å hjelpe sin bror. Sammen gjorde de et forsøk på å samle vandalene for å kaste de romerske okkupantene på sjøen. Men slaget ved Tricameron skulle vise seg å bli skjebnesvangert for brødrene. Zano falt på slagmarken og de resterende vandalene enten flyktet eller overga seg.
Navnet
Omtalen som «Zano» kommer fra Edward Gibbons verk «The Decline and Fall of the Roman Empire».
Navnet «Tzazon» blir nevnt i Procopius' krigshistorie.
Tundzja (kommune)
Tundzja kommune (bulgarsk: Община Тунджа) er en kommune i Jambol oblast i Bulgaria. Tundzha ble opprettet som egen kommune i 1986.
Kommunen er en landkommune og omfatter 44 små og mellomstore landbyer i området rundt elven Tundzja, noe som har gitt kommunen dens navn. Kommunen dekker et område på 1 218,86 km², noe som i areal gjør den til en av de største kommunen i Bulgaria.
Tundzja har 27 008 innbyggere (per 16. juni 2008 ). Administrasjonssenteret ligger ikke i kommunen, men i fylkeshovedstaden Jambol som er en egen bykommune som er omgitt av Tundzja.
Kommunen grenser mot 3 provinser (oblast); Sliven, Stara Zagora og Haskovo i nord og vest. Den grenser dessuten til 3 kommuner i samme provins; Elkhovo og Straldzja i syd og øst, samt Jambol som en enklave midt i kommunen.
Landsbyer
Landsbyer i kommunen er:
Tidsskriftet A
Tidsskriftet A (A) er en studentavis som utgis av Arkitektstudentenes Broderskab ved NTNU i Trondheim. A driftes av studenter innen arkitektur og kunst. Avisen kommer både på papir og på nett. Papirutgaven skal utgis to ganger per semester, altså fire ganger i året. Den første utgivelsen under navnet tidsskriftet A kom ut i 2013 og hadde temaet «Hva er arkitektutdanningen?».
Historie
Tidsskriftet A har røtter tilbake til 1962, da studentene Svein Hatløy og Lars Fasting ved NTH opprettet bladet a. Den gang, som nå, var bladet et fora for diskusjon rundt arkitekturfaget og fagdannelsen som skjer ved universitetet. Siden den tid har bladet fluktuert mellom eksistens og ikke-eksistens, til forrige inkarnasjon forsvant på 1990-tallet.
Avisen startet som en idé om en blekke eller veggavis for ytring rundt faget, men ettersom mulighetene viste seg, grep redaksjonen dem og sluttresultatet er et fullverdig tidsskrift. Tidsskriftet A henter identiteten sin fra det tidligere bladet, men fremfor å være a, ønsker redaksjonen å stå på dets skuldre og nå høyere og bredere enn noen gang før.
Finansiering og dekningsområde
Tidsskriftet A finansieres hovedsakelig gjennom støtte fra bedrifter og foreninger, blant annet av Afag, Graphisoft og Asplan Viak. Papirutgaven distribueres vederlagsfritt til studenter ved NTNU, AHO, BAS og NMBU, mens abonnenter må betale for trykk og forsendelse av sin utgave. Avisen er tilgjengelig for alle gjennom hjemmesiden til avisen hvor hver utgave publiseres digitalt gjennom issuu.
Durham County
Durham County er navnet på to fylker:
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Buskerud
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 blei avholdt 12. september 2011. Denne delartikkelen omhandler valgresultatet for Buskerud og kommunene i dette fylket.
Stemmetall
Partiforkortelser: A = Arbeiderpartiet; SV = Sosialistisk Venstreparti; R = Rødt; Sp = Senterpartiet; KrF = Kristelig Folkeparti; V = Venstre; H = Høyre; Frp = Fremskrittspartiet; Dem = Demokratene i Norge; MdG = Miljøpartiet De Grønne; KSP = Kristent Samlingsparti; Kyst = Kystpartiet; PP = Pensjonistpartiet; NKP = Norges Kommunistiske Parti
Lokale lister: Ringerike = Solidaritetslista av SV, Rødt og uavhengige; Flå (1) = Flå bygdeliste; Flå (2) = Sp/KrF; Nes = Nes bygdeliste; Krødsherad = Tverrpolitisk bygdeliste; Modum = Bygdeliste; Lier = Uavhengige folkevalgte
Kommunevise kommentarer
Fargekoder for partia:
Drammen
I Drammen var det lister frå A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp, Dem og MdG. Høyre gikk fram 13,8 prosentpoeng til 49,6 prosent og fikk dermed reint flertall i kommunestyret (25 av 49 representanter). Arbeiderpartiet er nest største parti med 29,3 prosent (tilbake 0,8). Fremskrittspartiet blei halvert – ned 8,6 poeng til 9,0 prosent. Drammen byliste, som fikk ett mandat ved valget i 2007 og tre mandater i 2003, stilte ikke denne gangen. Valgdeltakelsen var 61,8 prosent.
Ved konstitueringa av bystyret stemte de 33 borgerlige representantene for Tore Opdal Hansen (H) som ordfører og Tove Paule (H) som varaordfører. 16 representanter fra A og SV hadde Masud Gharahkhani (A) som sin kandidat til begge verva.
Flesberg
Flesbergs innbyggere kunne velje mellom A, Sp, V, H og Frp. Høyre gikk fram 13,1 prosentpoeng til 34,8. Partiet er dermed størst, mens det lå på fjerdeplass etter valget i 2007. Fremskrittspartiet (21,5; ned 1,0), Arbeiderpartiet (20,8; ned 6,2) og Senterpartiet (19,5; ned 3,3) er nå ganske jamstore. Valgdeltakelsen var 67,8 prosent.
En koalisjon av A og H leder Flesberg. Thomas Fosen (H) blei gjenvalgt som ordfører, mens Jon Olav Berget (A) blei ny varaordfører.
Flå
I Flå var det fire lister. Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet stilte reine lister, mens Senterpartiet og Kristelig Folkeparti samarbeidde om ei fellesliste. Størst som sist var imidlertid Flå bygdeliste. Den gikk fram heile 20,2 prosentpoeng til 62,2 prosent og har dermed 8 av 13 kommunestyremedlemmer. Fremskrittspartiet gikk tilbake10,2 poeng til 10,4 prosent. Sammenlikninger med 2007-valget er ellers vanskelig, ettersom Arbeiderpartiet (nå 15,3 prosent) den gang var med på felleslista med Sp og KrF (den gang 34,1 prosent, nå med to partier 12,1). Høyre stilte liste i 2007 uten å få mandat, og deltok altså ikke denne gangen. Valgdeltakelsen var 76,4 prosent.
Ordfører blei Tor Egil Buøen og varaordfører Steinar Steinarsson jr., begge fra bygdelista.
Gol
Deltakende partier i Gol var A, SV, Sp, KrF, V, H og Frp. Arbeiderpartiet og Høyre gikk fram hhv 3,9 poeng til 32,3 og 5,7 poeng til 21,8. Senterpartiet og Fremskrittspartiet gikk tilbake med hhv 5,7 poeng til 13,4 og 2,8 til 10,5. Valgdeltakelsen var 62,3 prosent.
Samarbeid mellom A, KrF, V og SV gjorde at Olaug Grønseth Granli (A) kunne fortsette som ordfører. Varaordfører blei Hallvor Lilleslett fra Venstre.
Hemsedal
I Hemsedal var det lister for A, SV, Sp, KrF, H og Frp. Senterpartiet og Høyre er de største partia. Begge gikk tilbake; Sp med 0,7 poeng til 29,4 og H med 3,3 poeng til 25,0. Fremskrittspartiet gikk mest fram (4,0 poeng til 12,2). Valgdeltakelsen var 76,1 prosent.
Ordfører blei Oddvar Grøthe (Sp) med Helene Sagabråten (A) som vara.
Hol
Erik Kaupang (A) måtte etter åtte år takke for seg som ordfører. Høyres Tony Kjøl blei ny ordfører med støtte fra KrF, Venstre og Frp. Ingjerd Almås Anfinset (også H) blei varaordfører.
Hole
I Hole stilte de sju stortingspartia A, SV, Sp, KrF, V, H og Frp. Høyre styrka seg med 9,9 prosentpoeng til 53,5 prosent – og reint flertall med 12 av 23 mandater. Arbeiderpartiet er nest størst med 18,5 prosent (opp 0,1). Fremskrittspartiet gikk mest tilbake; 6,1 poeng til 7,2 prosent. Valgdeltakelsen var 68,0 prosent.
Med reint flertall fikk Høyre begge de øverste verva i kommunen: Per R. Berger som ordfører og Sjur Tandberg som hans vara. Partiet valgte imidlertid å ikke utnytte situasjonen til å ta flertallet av formannsskapsplassene.
Hurum
Hurums velgere hadde åtte alternativer: A, SV, Sp, KrF, V, H, Frp og PP. Høyre overtok topplasseringa fra Arbeiderpartiet med en oppgang på 17,0 prosentpoeng til 40,8 prosent. A gikk tilbake 5,0 til 30,0. Også tredje største parti, Fremskrittspartiet, gikk tilbake – ned 7,6 poeng til 9,4. Valgdeltakelsen var 65,4 prosent.
Monica Vee Bratlie (H) og Gunn-Torill Homme Mathisen (V) ble valgt til henholdsvis ordfører og varaordfører i et samarbeid med KrF og Sp.
Kongsberg
I Kongsberg var det lister for A, SV, R, Sp, KrF, V, H og Frp. Her var det Venstre som blei valgvinneren med en framgang på 9,6 prosentpoeng til 17,6 prosent. Fremskrittspartiet tapte mest, da partiet gikk ned 6,1 poeng til 9,2. Arbeiderpartiet er største parti med 35,8 prosent (tilbake 2,1). For de øvrige partia var avviket fra 2007-valget på under to prosent. For Rødt betydde en tilbakegang på 1,1 til 1,9 at partiet falt ut av kommunestyret. Valgdeltakelsen var 64,8 prosent.
Vidar Lande (A) kunne – med støtte fra SV, H og Frp – gå på sin tredje ordførerperiode. Arvid Lyngås (H) blei valgt til varaordfører.
Krødsherad
I Krødsherad er det tre reine lister (A, H og Frp) og ei tverrpolitisk bygdeliste. Sistnevnte gikk tilbake 14,7 prosentpoeng, men er fortsatt størst med 41,6 prosent. En framgang på 9,9 poeng førte Arbeiderpartiet nesten til topps – 40,5 prosent. Også Høyre hadde et godt resultat, opp 9,8 til 15,7, mens Fremskrittspartiet mista 5,1 poeng og endte på 2,3. Partiet mista dermed sin plass i kommunestyret. Valgdeltakelsen var 68,0 prosent.
Olav Skinnes fra Bygdelista kunne fortsette som ordfører, etter at det var blitt enighet med Høyre om at deres Per Kristensen skulle ha varaordførervervet.
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner innendørs 1959
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner innendørs 1959 var en norsk håndballturnering som kåret innendørs-norgesmesteren i håndball for kvinner 1959.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Buskerud
Lier
Det var ti lister i Lier: A, SV, R, Sp, Krf; V, H, Frp, MdG og Uavhengige folkevalgte. Høyre er fortsatt størst med 39,9 prosent (opp 0,3 poeng). Arbeiderpartiet økte med 6,0 poeng til 32,1, mens Fremskrittspartiet gikk tilbake 4,3 til 10,1. Den uavhengige lista røyk ut av kommunestyret etter en reduksjon på 0,6 poeng til 1,2. Valgdeltakelsen var 65,4 prosent.
Ulla Nævestad (H) gav seg som ordfører etter 16 år, og kunne overlevere klubba til partifelle Helene Justad. Nina Johnsen fra Venstre blei ny varaordfører. Fremskrittspartiet deltar også i samarbeidet.
Modum
Modum kunne skilte med lister fra A, SV, Sp, KrF, V, H, Frp og ei bygdeliste. Arbeiderpartiet fikk 38,7 prosent (tilbake 0,4) og er fortsatt største parti. Nest størst er Senterpartiet med 17,5 (ned 3,7), mens Høyre (opp 7,6 til 15,2) passerte Fremskrittspartiet (12,5; uendra prosentvis). Valgdeltakelsen var 60,5 prosent. Kommunestyrets størrelse blei redusert fra 43 til 35.
Terje Bråthen (A) blei gjenvalgt som ordfører uten motkandidater. Varaordfører Ingunn Dalaker Øderud (Sp) fikk også fire nye år.
Nedre Eiker
Tross borgerlig flertall var det Arbeiderpartiets Bent Inge Bye som blei ordfører med Turid S. Thomassen (KrF) som vara. Det var et samarbeid mellom A, SV, KrF og V som gav dette resultatet. Et forslag om gjenvalg av Elly Therese Thoresen (H) som ordfører fikk 17 av kommunestyrets 35 stemmer.
Nes
Alternativa i Nes var A, Sp, KrF, H, Frp og Nes bygdeliste. Høyre økte med 11,9 prosentpoeng og blei med 28,6 prosent kommunens største parti. Fremskrittspartiet var nytt og fikk 3,5 prosent. De øvrige partia gikk tilbake; Senterpartiet mest (ned 7,1 til 21,1), og Arbeiderpartiet deretter (ned 5,0 til 23,2). Valgdeltakelsen var 62,1 prosent.
Tor Oscar Magnussen (H) blei ved konstitueringa av kommunestyret valgt til ordfører, mens Kjell Ålien (A) fikk vervet som varaordfører.
Nore og Uvdal
Dem fem listene velgerne i Nore og Uvdal kunne benytte, var fra A, SV, Sp, H og Frp. Arbeiderpartiet økte med 2,5 til 32,6 og passerte dermed Senterpartiet, som gikk ned 7,9 til 31,6. Høyre gikk fram 8,5 poeng til 18,9. Valgdeltakelsen var 68,1 prosent.
Eli Hovd Prestegården og Torkel G. Wetterhus, begge fra Senterpartiet, fikk de to toppverva i kommunen.
Ringerike
Ringerikes sju lister var A, Sp, KrF, V, H, Frp og den nyetablerte Solidaritetslista av SV, Rødt og uavhengige. Arbeiderpartiet gikk fram 4,1 prosentpoeng til 37,4 og Høyre fram 11,5 til 27,1. Fremskrittspartiet gikk tilbake 7,9 poeng 13,0. Solidaritetslista fikk 7,5 prosent av stemmene (tre mandater), mens SV og Rødt (dvs. RV) i 2007 hver for seg fikk henholdsvis 5,9 og 5,7 prosent og i alt fem mandater. Valgdeltakelsen var 59,8 prosent.
Arbeiderpartiet, Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti fortsatte sitt politiske samarbeid, og dermed blei det gjenvalg på Kjell B. Hansen (A) som ordfører og Runar Johansen (H) som varaordfører.
Rollag
I Rollag stilte fire partier liste: A, Sp, KrF og H. Høyres liste var ny og fikk heile 25,7 prosent av stemmene. Arbeiderpartiet er størst med 38,8 prosent, tross en nedgang på 16,4 prosentpoeng. Senterpartiet har 28,9 prosent (ned 3,3) og Kristelig Folkeparti 6,6 (ned 6,0). Valgdeltakelsen var 68,5 prosent.
Til tross for at Arbeiderpartiet fortsatt var kommunens største, måtte partiet gi fra seg alle lederverv, da Senterpartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti inngikk valgteknisk samarbeid. Dag Lislien (Sp) blei ny ordfører og Per Torstein Hellumbråten (H) varaordfører.
Røyken
Etter avtale mellom de borgerlige partiene kunne Rune Kjølstad (H) fortsette som ordfører med Tom Erik Hauger (Frp) som varaordfører.
Sigdal
I Sigdal stilte A, Sp, V, H og Frp til valg. Senterpartiet er klart størst med 41,5 prosent av stemmene (ned 2,1). Deretter følger tre nokså jamstore partier: Høyre (18,9; opp 9,7), Venstre (16,9; ned 7,0) og Arbeiderpartiet (16,7; opp 1,9). Sigdal var en av kommunene som hadde forsøk med redusert stemmerettsalder. Valgdeltakelsen var 63,2 prosent totalt og 62,0 blant de to ekstra årskulla.
Kari Kolbræk Ask (Sp) blei gjenvalgt som ordfører, og Hellik Kolbjørnsrud (H) blei varaordfører. Venstre mista varaordførervervet etter å ha hatt det i de to foregående periodene, og partiet valgte å fremme sin egen kandidat til begge verva. Det samme gjorde Arbeiderpartiet.
Øvre Eiker
I Øvre Eiker var det lister for A, SV, R, Sp, KrF, V, H og Frp. Høyre gikk fram 4,6 prosentpoeng til 42,1 prosent, mens Fremskrittspartiet sank 5,0 poeng til 9,9. De øvrige partia hadde bare mindre prosentvise endringer. Arbeiderpartiet er det nest største partiet med 28,9 prosent (ned 1,1). Valgdeltakelsen var 59,7 prosent.
Ann Sire Fjerdingstad (H) blei valgt som ordfører med støtte fra alle partia utenom Arbeiderpartiet og SV. Høyre fikk også varaordføreren, Per Anton Rakkestad.
Ål
Det var de sju stortingspartia som stilte opp i Ål: A, SV, Sp, KrF, V, H og Frp. Venstre, som sist var kommunens største parti, gikk tilbake 10,9 prosentpoeng til 16,9 prosent, og partiet måtte dermed se seg forbigått av Senterpartiet (24,0; opp 3,8), Arbeiderpartiet (22,0; opp 5,3) og Høyre (17,4; opp 3,2). Valgdeltakelsen var 67,6 prosent.
Ivar Brevik (Sp) blei ordfører og Torhild Helling Bergaplass (H) varaordfører.
Fylkestingsvalget
Med 27 mot 16 stemmer kunne Høyres Morten Eriksrød overta som fylkesordfører etter Roger Ryberg (A). Høyre fikk dermed et verv partiet ikke har hatt på tjue år. Britt Homstvedt fra Frp blei valgt til ny fylkesvaraordfører. Flertallet bestod av H, Frp, KrF, V og Sp.
Kommunevise resultater
Tabellen viser prosent av antall avgitte stemmer i kommunen.
Norsk Topphåndball
Målsetninger
Norsk Topphåndball har besluttet fire felles målsetninger de vil fokusere på:
1.     Organisasjon
Veldrevne klubber
Klubbene fremstår profesjonelt i måten de løser sine administrative, økonomiske, markedsmessige og sportslige oppgaver.
2. Marked/Salg
Omsetning
Klubbene skal til enhver tid ha bærekraftig omsetning og sunn økonomi.
3.     Arrangement
Fyll hallene
Klubbene utvikler arrangement for alle målgrupper, og posisjonere Eliteserien som den foretrukne idrettsunderholdningen i hall, og gjennom dette bidrar til økt tilskuerantall, økt medieoppmerksomhet og høyere markedsverdi.
4.     Sport
Norske klubber på internasjonalt nivå
Klubbene bidrar til å utvikle norsk håndball slik at flere lag hevder seg i europeisk sammenheng.
Mikhajlovka
Mikhajlovka (russisk: Миха́йловка) er en by i Volgograd oblast i Russland. Den ligger ved elva Medveditsa, rundt 180 km nordvest for Volgograd.
Den ble grunnlagt i 1762 som en khutor (landsby) og oppkalt etter eieren, Mikhail Sebrjakov (russisk: Миха́ил Себряко́в). Den fikk innvilget bystatus i 1948.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Nettålebrosme
Nettålebrosme (Lycodes reticulatus) er en fiskeart i gruppen ålekvabber. Den blir opptil 36 cm lang og lever fra 100–930 meters dyp.
Liste over byer i Benin
Dette er en liste over byer i Benin
Det største sammenhengende byområde i Benin er området rundt Cotonou, et område som også omfatter hovedstaden. Området har 2 360 906 innbyggere (1. januar 2005). Dermed befinner rundt en tredjedel av landets befolkning seg i hovedstadsregionen.
Den følgende tabellen omfatter byene som har estimert folketall over 6 000 innbyggere. Antallet ved folketellingene i 1979 og 1992 samt et beregnet folketall 1. januar 2005 er oppgitt. Folketallet omfatter byen uten forsteder. Tabellen er sortert etter folketall i 2005.
Norsälven
Norsälven (eldre navn: Frika og Fryksälven) er ei elv i Värmland i Sverige. Den renner fra Nedre Fryken til Vänern og er 28 kilometer lang. Om man regner fra kildene til Ljusnan, den største tilløpselva til Fryken, så blir vassdragets totale lengde 179 kilometer. Nedbørfeltet er 4 171 km², hvorav drøyt 11% ligger i Norge. Middelvannføringen ved munningen er 51,4 m³/s, og midlere flomvannføring 192 m³/s. De største tilløpselvene i tillegg til Ljusnan er Rottnan og Röjdan, som begge har utspring i Hedmark. Norsälven er en del av Göta älvs nedbørfelt.
Som fløtingselv var Norsälven den tiende største av Sveriges elver. På 1950-tallet ble det årlig fløtet 6 230 000 stokker eller 511 000 kubikkmeter på elva.
Strobiderus
Strobiderus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 22 arter.
Norsälven
Kanalplaner Fryken-Norsälven-Vänern
I 1760 ble det på privat initiativ og kostnad bygget et kanalanlegg ved Norsälvens munning i Vänern. Dette anlegget fikk ingen fortsettelse oppover elva. På slutten av 1700-tallet gjorde Lantmäteriet en utredning som påviste vanskeligheter ved å gå den naturlige veien via Norsälven, da det fantes en rekke skattebelagte kverner, sager, bruk og flere vannverk.
Strobiderus
Utseende
Ganske små, spinkle, lysbrune bladbiller. Oversiden er fint hårete. Antennene er lange og trådformede, fasettøynene litt utstående.
Norsälven
Kanalplaner Fryken-Norsälven-Vänern
I 1855 kom det en ny beregning på en kanal, og kostnaden ble da beregnet til 1,3 millioner riksdaler.
Strobiderus
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år. I alle fall én av artene kan gjøre litt skade på søtpotet, der den ganger på bladene.
Norsälven
Kanalplaner Fryken-Norsälven-Vänern
I 1901 kom neste utredning av et kanalprosjekt fra Fryken via Norsälven til Vänern for fartøy på ca. 600 tonn, og kostnaden ble nå beregnet til drøyt 6 millioner kroner.
På 1950-tallet ble kanalspørsmålet tatt opp på nytt, og kostnaden var nå oppe i 25-30 millioner kroner for å få en led for fartøy som skulle kunne leverere gods direkte fra det europeiske kontinentet. Men heller ikke dette forslaget ble virkeliggjort.
Laksefiske
Under middelalderen var det en rekke kjente steder for fiske av laks i Norsälven. Disse var ved munningen i Åsfjorden og lengre opp i elva ved Trossnäs og ikke minst ved Frykforsen, hvor laksefisket var av størst betydning. De første skriftlige bevisene på laksefisket i Norsälven stammer fra en Benedictus Elephson, som 23. februar 1293 bevitner om en rekke eiendeler som har tilfalt hans svigersøstre Ingiburg og Margareta etter deres far, bl.a. «halva laxfisket i Thrasnes» (Trossnäs).
På høsttinget i Fryksdals härad i 1669 klaget beboerne ved Fryken og tilløpselvene over at fisket i Norsälven altfor ofte stengte hovedåren i elva, som etter lov skulle være åpen. Året etter fikk majoren Hildebrand Uggla erstatning for de kostnader han hadde hatt da han «utklagat de wattuwerken som Sven Camén och Mattias Plenningsköld byggt i Frykforsen». Fernow skriver i 1760 om laksefisket i Edsvalla: «Laxkar äro fem vid sågen och giver omkring 300 laxar årligen medan man innan hammaren byggdes kunde få 100 laxar om dagen». I 1905 ble Frykfors kraftverk bygget, men laskefisket tok først slutt i 1944 etter at forpliktelsen til å holde laksetrapp ble fjernet og byggingen av Edsvalla kraftverk ble påbegynt.
Edsvalla Bruk
Den første kjente tilnærmingen til å starte hammerdrift i Edsvallafossene ble gjort av en borger i Karlstad, Olof Christoffersson, som i 1644 fikk utstedt privilegium for jernbruksdrift i «Stora Norselfen». Bygging ble det imidlertid aldri noe av. Noen år deretter gjorde Karlstads borgmästare Johan Börjesson Carlberg en lignende henvendelse, men avsto og bygde i stedet hammerverk i Ranån, Fösked og anla også Munkfors bruk. Heller ikke Salomon Pedersen, som i 1658 søkte privilegier, gjennomførte sine planer. Det var i stedet den daværende bruksforvalteren, senere borgermester i Karlstad, Hermann Kolthoff, som 7. januar 1673 fikk privilegium til å starte et hammerverk i elva. Hermann Kolthoff hadde allerede i 1671 opprettet kontrakt med fru Agneta Svenske, eier av Riis og Trossnäs, om byggesplass og sted for en demning på hennes eiendom, og også med Andres Nilsson Bratt, eier av herregården Höglunda. På grunn av den ideelle beliggenheten, med elva og Vänern som transportforbindelse til Göteborg, og enorm tilgang på vannkraft, hadde Edsvallabruket en positiv utvikling gjennom tidene. Foruten stangjernhamrene kom det etterhvert også valseverk, spikersmier, sagbruk, kverner, veveri og produksjon av klær, teglverk, tremassefabrikk, smelteverk og sulfittfabrikk. På 1870-tallet var Edsvalla bruk faktisk en av de største industrikonsernene i Sverige. Industriepoken varte fram til 1967, da Edsvalla sulfittfabrikk ble lagt ned.
GNU Privacy Guard
GNU Privacy Guard (GnuPG eller GPG) er en fri og åpen erstatning for Symantec's PGP kryptografiske programvare, og er kompatibel med RFC 4880, IETF-spesifikasjonen for OpenPGP. Moderne versioner av PGP er interoperabilt med GnuPG og andre OpenPGP-ompatible systemer.
Holmengrå
Holmengrå kan vise til:
Elsimar M. Coutinho
Elsimar Metzker Coutinho (født 18. mai 1930 i Pojuca i Bahia i Brasil, 17. august 2020 i São Paulo) var en brasiliansk medisiner og vitenskapsmann. Han var professor, gynekolog og fjernsynspersonlighet.
Hans forskning var med på å skape det første prevensjonsmiddelet som kunne injiseres, som fikk navnet ciclofem. Dette førte til at han fikk et gjennombrudd som forsker og ble en av verdens ledende eksperter på endokrinologi og familieplanlegging. Han grunnla CEPARH, som var Brasils første gratis familieklinikker av noen størrelse. Tusenvis av fattige kvinner får gratis medisinsk hjelp ved CEPARH-klinikkene hvert år.
Coutinho lanserte også den første p-pillen med virkestoffet norgestrel, som med årene skulle bli det mest brukte på verdensbasis.
I tillegg til å være en foregangsmann i utvikling av ulike prevensjonsmidler, ble Coutinho også ekspert på endometriose, og gjennom forskning fant han flere behandlingsmetoder som kunne bøte på infertilitet hos kvinner som lider av denne tilstanden. I 1994 var han en av vertene for den 4. internasjonale endometriose-kongressen.
Coutinho hadde en kontroversiell karriere, og dette utløste blant annet en krangel i avisene mellom ham og den stedlige erkebiskopen Lucas Moreira Neves, som senere ble kardinal. Geledes Black Women's Institute beskyldte Coutinho for rasisme, fordi det bare var svarte kvinner som ble avbildet i reklamen for gratisklinikkene han drev. Coutinho svarte at siden storparten av befolkningen var svarte eller av blandingsrase, ville det ha vært rasistisk å lage reklame med hvite kvinner.
Coutinho var medlem av 32 medisinske selskap. Da han var 70 år gammel hadde han vært gjesteforeleser på 253 kongresser. Han publiserte 350 vitenskapelige studier, for det meste i internasjonale medisinske tidsskrifter som Nature, Endocrinology, Fertility and Sterility og The American Journal of Obstetrics, Gynecology and Contraception. Han publiserte ti bøker. Hans bok Is Menstruation Obsolete?, skrevet sammen med Sheldon Segal i 1996, skulle komme i åtte opplag. Den engelske versjonen som ble publisert på Oxford University Press bfikk positiv omtale i tidsskrifter som The Lancet, Journal of the American Medical Association (JAMA).
Coutinho døde 17. august 2020 i São Paulo av covid-19 i en alder av 90 år.
Phileurus didymus
Phileurus didymus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En middelsstor til stor (30-50 millimeter), avlang, blankt svart hornbille. Hannen har to korte horn i pannen, pronotum har en lengdefure og er litt uthulet foran der det sitter en rundet knøl. Hodet er fremtrukket til en spiss snute i midten. Pronotums sider er rundete slik at det nesten blir sirkelrundt. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige punktstriper. Beina er svært kraftige, leggene med store, skarpe tenner, særlig på frambeina.
Levevis
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder. De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.
Utbredelse
Arten er vidt utbredt fra Mexico i nord til Paraguay i sør, inkludert flere av øyene i Karibia.
May Aubert
May Aubert, opprinnelig Minni Marion Magnus, født 6. juli 1911 i London, død 7. mars 2005 i Oslo, var en engelsk-norsk modist. Hun kom til Norge som barn, men beholdt sitt engelske statsborgerskap livet ut. Under krigen tjenestegjorde hun ved Camp Little Norway i Canada og ved Marinens intendantur i London samt hadde oppdrag som kurér.
Familie
May Aubert var av jødisk opprinnelse. Hun var datter av Else Magnus, født i 1869 i Elsass-Lothringen, død i Auschwitz, og Josef Magnus, født i 1873 i England, død 1926 i Oslo. Familien flyttet til Norge i 1915 og bosatte seg i Oslo, der Josef Magnus etablerte en dagligvareforretning. May Magnus valgte å bruke fornavnet May allerede i skoletiden.
Sammen med søsteren Freda (født i 1906) flyktet May Magnus til Sverige allerede den 10. april 1940, etter den tyske invasjonen av Norge. Hun lyktes ikke med å overtale moren Else og den eldste søsteren, Gertrude (født i 1904), til å flykte. Begge ble værende i Oslo, og i 1942 ble de arrestert og sendt med DS «Donau» til Tyskland, der de døde i Auschwitz.
Modist
May Magnus utdannet seg til modist gjennom lærlingeopphold ved hattesalonger i Oslo, Paris og Berlin. I 1933 vendte hun tilbake til Oslo med svennebrev som modist. Hun etablerte sitt eget hatteatelier i Oslo under navnet Maison May.
Aubert ble ansett som landets ledende modist og kreerte hatter for en rekke kjente personer, blant annet Sonja Henie, Zarah Leander, Aase Bye og Wenche Foss. Hun fikk også oppmerksomhet i pressen som dronning Sonjas modist gjennom 25 år.
Denali nasjonalpark
Denali nasjonalpark er en nasjonalpark i delstaten Alaska, USA. Parken ble etablert 26. februar 1917, og er på 24 585 km². De viktigste naturattraksjonene i nasjonalparken er Denali (Mount McKinley), det høyeste fjellet i Nord-Amerika med 6 190 meter over havet.
Nasjonalparken ble etablert i 1980 som et av i alt femten verneområder som ble opprettet samtidig gjennom Alaska National Interest Lands Conservation Act.
Fauna
Denali er hjem til mange av Alaskas fuglearter og pattedyr, inkludert en solid bestand grizzlybjørn og svartbjørn. Flokker med rein vandrer gjennom parken. Tynnhornet sau (Ovis dalli) blir ofte sett i fjellsidene og det finnes elg i skogene. Det finnes også ulv, gråhåret murmeldyr (Marmota caligata), arktisk jordekorn (spermophilus parryii), bever, pipeharer, snøskohare, rødrev, mår, kanadisk gaupe og jerv.
Single context dokumentasjon
Single context dokumentasjon er en arkeologisk dokumentasjonsmetode der hver unike kontekst dokumenteres individuelt. Metoden ble utviklet i England i 1976, og har siden den tid blitt en populær dokumentasjonsmetode i de fleste europeiske land. Det er en metode som er særdeles godt egnet til dokumentasjon av utgravninger med komplekse stratigrafiske forhold. Metoden benyttes ikke i særlig høy grad innenfor norsk arkeologi, bortsett fra ved utgravninger i de norske middelalderbyene.
Prinsipp
Prinsippet bak metoden er forholdsvis enkelt. Hver individuelle kontekst, det være seg et lag, et konstruksjonselement eller en struktur, får et unikt nummer. Alle tegninger, beskrivelser, bilder, prøver og gjenstandsfunn knyttes under utgravningen til dette nummeret og således til den unike konteksten.
Selv om stratigrafisk gravning av lokaliteten, der de yngste lagene og strukturene fjernes først og de eldste sist, ofte settes i sammenheng med single context dokumentasjon, er det ingenting i veien for at en struktur som er snittet uten hensyn til de stratigrafiske forholdene (mekanisk gravning) kan dokumenteres i profil ved hjelp av denne metoden.
Nils Lid Hjort
Nils Lid Hjort (født 12. januar 1953) er en norsk statistiker, og er siden 1991 professor ved Matematisk institutt, Universitetet i Oslo.
Hjorts forskning spenner vidt innen statistisk metodologi og anvendt sannsynlighetsteori, og han har levert viktige bidrag innen ikkeparametrisk og semiparametrisk Bayes-metodikk (Beta-prosesser), ikkeparametrisk regresjon og tetthetsestimering (lokal likelihood), modellvalg og modellblanding (the Focussed Information Criterion). En artikkel om frekventistisk modellblanding, med Gerda Claeskens som medforfatter, ble valgt ut som «Fast Breaking Paper in the Field of Mathematics» av Essential Science Indicators i 2005. Hjort ble valgt inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i 1999. I 2013 ble han tildelt Sverdrupprisen som fremragende representant for statistikkfaget.
Otto Aulie
Otto Wilhelm Aulie (født 27. september 1894 i Tønsberg, død 9. februar 1923 i Skien) var en norsk fotballspiller. Han spilte høyre back for Odd og Lyn, og ble norgesmester med Odd i 1913 og 1915.
Nils Lid Hjort
På den anvendte side viste Hjort i 1994 at det er en liten, men olympisk signifikant forskjell mellom siste indresving og siste ytresving for 500-meter skøytesprint, etter en systematisk analyse av resultater fra sprintverdensmesterskap på skøyter, hvilket betyr at den olympiske 500-meter har hatt et iboende urettferdighetstrekk siden 1924. Etter Hjorts arbeid og initiativ har de olympiske reglene blitt forandret, etter avgjørelser i den internasjonale skøyteunion og Den internasjonale olympiske komité; fra og med Nagano 1998 tilbakelegges sprintdistansen to ganger av hver løper, med én start i indre og en start i ytre bane.
Det kan hende overalt
Det kan hende overalt (originaltittel: All the King's Men) er en amerikansk dramafilm fra 1949 regissert, produsert og bearbeidet til manus av Robert Rossen. Hovedrollen som en ærgjerrige politikeren Willie Stark spilles av Broderick Crawford. Filmen er basert på Robert Penn Warrens roman All the King's Men fra 1946. Både boka og filmen tok utgangspunkt i politikeren Huey Longs vekst og fall og er en alvorlig og realistisk beskrivelse av maktmisbruk og korrupte autoriteter. Filmen ble belønnet med tre Oscar, inkludert for Beste film. Den ble også belønnet med fem Golden Globe, blant annet for beste dramafilm.
Nils Lid Hjort
Hjort har vært redaktør for de norske utgivelsene av «Don Rosa Archives».
Det kan hende overalt
Filmen er i sort/hvitt.
Nils Lid Hjort
Nils Lid Hjort er en av fem sønner av høyesterettsadvokat Johan Hjort og tegner Helga Lid; blant hans brødre er typograf og rock-historiker Christopher Hjort og jurist Johan Bernhard Iben Hjort. Hans bestefedre er høyesterettsadvokat Johan Bernhard Hjort og etnolog Nils Lid. Blant hans onkler og tanter er sosionom Wanda Hjort Heger, kjent for sin innsats for konsentrasjonsleirfanger under annen verdenskrig, lege Peter Hjort, pianist Kirsti Hjort, psykolog Haldis Hjort, programdirektør Otto Nes, samt musiker og programleder Thorleif Østereng; blant hans fettere og kusiner er forlegger og skribent Anders Heger, dommer Kim Heger, jurist og politiker Jens Johan Hjort, og fiolinist og dirigent Gottfried von der Goltz.
Det kan hende overalt
I 2006 kom en nyinnspilling regissert av Steven Zaillian og med Sean Penn i hovedrollen. Også denne har tittelen All the King's Men.
Handling
Filmen handler om den ærgjerrige juristen Willie Stark fra Kanoma City som arbeider seg fram til guvernør. Hans politisk liv ender tragisk.
Otto Aulie
Otto Aulie døde av hjernehinnebetennelse i 1923, bare 28 år gammel.
Det kan hende overalt
Handling
1930-tallet: Journalisten Jack Burdon (John Ireland) sendes til en amerikansk småby for å dekke et lokalvalg. En av kandidatene er Willie Stark (Broderick Crawford), og hans viktigste valgsak er kampen mot korrupte politikere som sitter i bystyret. Stark nektes imidlertid å samle mer enn fem personer samtidig på et offentlig sted, og sønnen Tom (John Derek) bankes opp når han prøver å dele ut flygeblader. Willie taper valget og fullfører i stedet sin juridiske utdannelse. På delstatsnivå er det også mye korrupsjon, og en av de to kandidatene trenger en lettlurt motstander som kan stjele stemmer fra den andre. Willie får ikke helt med seg hva spillet går ut på, og stiller godtroende til valg. Det blir nok et tap, men ikke uten at han til slutt skjønner settingen, og dermed blir han ennå mer innbitt. Jack får jobb hos han, og sammen med rådgiveren Sadie Burke (Shepperd Strudwick) og livvakten Sugar Boy (Walter Burke) følger han Willies vei til makten som guvernør. Men når man får så mye makt om hendene blir det vanskelig å forende liv og lære.
Om filmen
Filmen har fått så mye som 93% på Rotten Tomatoes.
VGs anmelder gav den god mottagelse og skrev blant annet at: «''... en amerikansk film som hamrer seg fram til seier med knusende tyngde både i form og innhold, som skyller over lerretet med storflommens ubønnhørlige konsekvens. Formen er skrudd omkring stoffet i et grep som ikke et øyeblikk løsner, og som ikke tillater utflukter av noen art''».
Journalist Sven Egil Omdal beskrev den i 2010 på følgende måte: «''Ingen kan kritisere svakheter ved det amerikanske systemet bedre enn amerikanerne selv. I denne filmen visner det naive håpet om å få se en ærlig politiker raskt i møte med maktens evne til å korrumpere.''».
I 2001 ble filmen funnet betydningsfull nok ("culturally, historically, or aesthetically significant") av USAs Library of Congress til å bli bevart av deres National Film Registry.
Priser
Det kan ellers nevnes at den ble nominert til Gulløven ved Filmfestivalen i Venezia, samt ytterligere fire Oscar-nominering og ytterligere to Golden Globe-nomineringer.
Obelerio degli Antenori
Obelerio degli Antenori, også kalt Antenoreo var den niende tradisjonelle doge av Republikken Venezia, eller den syvende som er dokumentert.
Allerede mens han var en tribun under dogen Giovanni Galbaio, flyktet han og andre pro-frankiske ledere til Treviso. Her ble han valgt til deres leder og han tok dem tilbake til Venezia og Obelerio ble valgt til doge da Galbaio flyktet ved dere ankomst.
Umiddelbart etter at han var valgt til doge, utnevnte han broren Beato som sin nærmeste medhjelper. Fraksjonsstridigheter og indre uenighet, tvang ham til å søke støtte hos patriarken i Grado. Etter å ha innhentet støtte ved hoffet til Karl den store i Aachen, vendte han tilbake til Venezia og tilbød frankisk støtte om han ble gjeninnsatt som doge. Første juledag 805 erklærte Obelerio sin støtte til Karl den store ved hoffet i Aachen.
Dette utløste en krig med Det bysantinske riket. I 809 ble den frankiske flåten i Comacchio angrepet, men angrepet var mislykket. Obelerios støtte var imidlertid borte og etter kamphandlinger ble Agnello Participazio valgt til ny doge.
Obelerio tilbrakt deretter de to neste tiår i Konstantinopel, men vendte tilbake i et mislykket forsøk på å ta tilbake makten i 832, etter at dogen Giustiniano Participazio var død. Men den nye dogen, Giustinianos bror Giovanni I Participazio slo hardt ned opprøret og drepte Obelerio. Hans hode ble stilt til offentlig skue på markedet i Venezia.