cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pennsylvania
1700-tallet
Koloniene hadde stadig mangel på valuta for å drive handel. Mellom 1730 og da Pennsylvania-kolonien ble nedlagt av det britiske parlamentet med Valutaloven av 1764 framstilte kolonien sine egne papirpenger grunnet mangelen på faktisk gull og sølv. Papirpengene ble kalt for Colonial Scrip, "kolonisedler". Kolonien utstedte bills of credit, «kredittsedler», som var like gode som gull- eller sølvmynter grunnet deres status som lovlig betalingsmiddel, Ettersom de var utstedt av kolonimyndighetene og ikke en bank, var det de uten rente og i stor grad en utgift og således underlagt skattelegging. De fremmet også generell sysselsetting og samfunnsvekst ettersom myndighetene benyttet dem med varsomhet og ikke utstedte så mange at det førte til inflasjon. Benjamin Franklin var delaktig i denne valutaen, og han uttalte at dens nytte aldri ble bestridt, og det ble også møtte med «forsiktig godkjennelse» av Adam Smith. Ettersom det ikke var noen felles regulering eller standardisert verdisetting førte bruken til forvirring. Britiske handelsmenn var lite tilfreds med systemet. Med valutaloven tok britiske myndigheter kontroll over valutasystemet i koloniene og forbød utstedelse av nye sedler. Koloniene protesterte da det hemmet og skapte underskudd i deres handel.
James Smith fra Pennsylvania, nybygger og soldat, ledet i 1765 Black Boys, «de svarte gutta», en gruppe menn fra Pennsylvania som svertet ansiktene når de deltok i ulovlige aksjoner, og tok på seg å drive kamp mot de lokale indianerne i vestlige Pennsylvania og Ohio. Han deltok også i et ni måneders opprør mot britisk styre, ti år før utbruddet av den amerikanske revolusjonen. I 1763 skrev han at «indianerne har igjen begynt fiendtligheter og var opptatte med drap og skalpering av nybyggerne i ulike deler av Pennsylvania.» Og «denne staten var da en kvekerregjering, og i begynnelsen av denne krigen var fikk nybyggerne liten støtte fra staten.» De påfølgende fiendtlighetene med de innfødte ble kjent som pontiacopprøret.
Mellom 7. og 25. oktober 1765 kom det til en politisk sammenkomst i New York mellom representanter fra de 13 koloniene. Det var den første samlingen av valgte representanter i de amerikanske koloniene, men bare ni av koloniene stilte med delegater. Hensikten med møtet var å komme opp med en forent protest mot myndighetene i Storbritannia. Det ble kalt for «Stamp Act Congress» ettersom det ble krevd bruk av særskilt stemplede dokumenter for bortimot all forretningsdrift i koloniene. Etter denne sammenkomsten i 1765 skrev delegaten John Dickinson fra Philadelphia dokumentet Declaration of Rights and Grievances, «Erklæring om rettigheter og klagemål», som erklærte at de skattene som ble pålagt de amerikanske koloniene som var uten deres formelle samtykke, var grunnlovsstridige. Uten at kolonistene hadde stemmerett kunne det britiske parlamentet ikke representere kolonistene. Det kunne ikke være skattleggingen uten representasjon. Kun kolonirådene hadde rett til å skattlegge koloniene. Dickinson skrev deretter en rekke essayer, titulert Letters from a Farmer in Pennsylvania, To the Inhabitants of the British Colonies, signert «en bonde» (skjønt han var en advokat) som ble publisert i avisen Pennsylvania Chronicle mellom 2. desember 1767 og 15. februar 1768. Essayene ble omfattende lest i koloniene og var viktige for å forene kolonistene. Her forutså han en framtidig konflikt mellom de amerikanske koloniene og Storbritannia. Essayene har blitt sammenlignet med blant annet den romerske statsmannen, advokaten og retorikeren Cicero.
Da grunnlovsfedrene hadde møte i Philadelphia i 1774 sendte tolv av koloniene representanter til den første kontinentale kongress. I mai 1775 kom den andre kontinentale kongress, også i Philadelphia, og trakk opp og signerte en erklæring av uavhengighet fra Storbritannia, men da byen ble besatt av britiske soldater klarte kongressen å unnslippe vestover. De holdt møte i tinghuset i Lancaster den 27. september 1777 og deretter i York, fortsatt i Pennsylvania. Der skrev de og hovedforfatteren John Dickinson Konføderasjonsartiklene, USAs første grunnlov, som opprettet de 13 koloniene som en ny nasjon. Den ble undertegnet i 1777 og var virkningsfulle fra 1781 til den ble erstattet av den nye grunnloven i 1789. Atter en gang var Philadelphia valgt til bli krybben for den nye amerikanske nasjonen.
I 1780 vedtok Pennsylvania en lov som betinget en gradvis avskaffelse av slaveri, noe som gjorde Pennsylvania til den første staten som vedtok en lov mot slaveri (skjønt Vermont hadde også tidligere forbudt slaveri). Den siste slaven nedtegnet i staten var i 1847.
Pennsylvania ble den andre delstaten som ratifiserte den amerikanske grunnloven den 12. desember 1787, fem dager etter at Delaware ble den første.
Dickinson College i Carlisle var den første høyskole (college) som ble grunnlagt i USA. Den ble etablert i 1773 av Benjamin Rush, en av grunnlovsfedrene, og navngitt til ære for John Dickinson. Skolen ble ratifisert fem dager etter Parisavtalen den 9. september 1783.
For nærmere et halvt århundre møtte Pennsylvanias lovgivende forsamling ved ulike steder i området rundt Philadelphia før de begynte møttes jevnlig i Pennsylvanias statshus (senere omdøpt til Independence Hall, Uavhengighetens hall) for 63 år. Det ble behov for en mer sentral lokalisering grunnet eksempelvis Paxton-gutta. Det var en selvtektgruppe bestående av nybyggere av skotsk-irsk opphav som i kjølvannet av indianerkrigene massakrerte et tjuetalls indianere i 1763. Det opprørte mange, og da de ikke fikk støtte marsjerte rundt 250 av dem i januar 1764 til Philadelphia for å demonstrere og ble møtt av blant annet Benjamin Franklin som klarte å få mobben til å oppløse seg. I 1799 flyttet derfor Pennsylvanias lovgivende forsamling til tinghuset i Lancaster og endelig til Harrisburg i 1812, som siden har vært delstatens hovedstad.
Mot moderne tid
Den lovgivende forsamlingen møtes i det gamle rettslokalet i Dauphin County fram til desember 1821 da «Hills Capitol», navngitt etter dens byggherre, Lancasterarkitekten Stephen Hills, ble bygget på en høyde i føderal arkitektur på en eiendom avsatt som et sete for delstatens regjering av den forutseende entreprenøren John Harris, Sr. som etablerte byen Harrisburg som bærer hans navn. Hills Capitol brant ned i februar 1897 under en veldig snøstorm, og forsamlingen møttes da i en metodistkirke i State Street (fortsatt stående) fram til en ny bygningen ble reist. Arkitekturkonkurransen ble beskyldt å ha vært avgjort på forhånd. Chicago-arkitekten Henry Ives Cobb ble anklaget for å ha tegnet og bygget en erstatningsbygning, men det var lite penger avsatt for prosjektet som ble grovt fullført. Resultatet var en industrilignende bygning, Cobb Capitol, som forsamlingen nektet å ta i bruk. Politisk og folkelig indignasjon i 1901 førte til en ny konkurranse som ble begrenset til kun arkitekter i Pennsylvania. Joseph Miller Huston fra Philadelphia ble valgt til å tegne dagens bygning som omformet Cobbs bygning til et storslått offentlig byggverk som ble fullført i 1907.
Det var stor begeistring for den nye kapitolbygningen. Dens kuppel var inspirert av kuppelen på Peterskirken i Roma, og United States Capitol i Washington, D.C. president Theodore Roosevelt kalte den for «den aller vakreste statskapitol i nasjonen», og at dekorasjonen var «den er den vakreste jeg noen gang har sett». I 1989 roste avisen New York Times den som «storslått, selv fryktinngytende til tider, men den er også en funksjonell bygning, tilgjengelig for borgerne... en bygning som er forbundet med dagliglivets realiteter.»
James Buchanan fra Franklin County, den eneste president som har vært ungkar, var også den eneste som er født i Pennsylvania. Slaget ved Gettysburg — det fremste vendepunktet under den amerikanske borgerkrigen — skjedde i nærheten av Gettysburg i Adams County. Rundt 350 000 fra Pennsylvania tjenestegjorde i nordstatenes hær, inkludert rundt 8 600 afroamerikanske frivillige. Guvernør Andrew Curtin var en sterk tilhenger av krigen og oppfordret andre guvernører om å gjøre det samme, mens tidligere Pennsylvania-senator Simon Cameron fungerte som amerikansk krigsminister før han ble fjernet.
Den første kommersielle oljeboringen skjedde i Pennsylvania. I 1859 i nærheten av Titusville boret Edwin Drake en vellykket oljebrønn, noe som førte til det første betydelige oppsvinget i oljeboring i amerikansk historie.
Pennsylvania består av 9 prosent av skogområdene i USA. I 1923 etablerte president Calvin Coolidge Allegheny National Forest under autoriteten av Weeks-loven av 1911 i den nordvestlige delen av delstaten i den hensikt å drive tømmerproduksjon og bevare vannressursene langs dalstrøkene av elven Allegheny. Dette er delstatens eneste nasjonalskog.
Veksten i industri førte til sist at arbeiderklassen fikk bedre lønning, tilsvarende middelklassen etter hvert etter at fagforeningene skaffet dem levelige vilkår. Fagforeningenes vekst førte også til reaksjonen slo tilbake med dannelsen av flere private politistyrker. Den første dokumenterte organiserte streiken i USA skjedde i Pennsylvania: den store jernbanestreiken i 1877 og kullstreiken i 1902. Til sist ble åtte timers arbeidsdag akseptert og «kull og jern-politiet» ble forbudt. Med nedgangen og omstruktureringen av stålindustrien mot slutten av 1900-tallet ble delstaten sterkt skadelidende. Med tap av arbeidsplasser gikk befolkningen ned, særlig i Philadelphia og Pittsburgh.
Politikk
Pennsylvania har hatt fem konstitusjoner (grunnlover) i løpet av sin tid som delstat: 1776, 1790, 1838, 1874 og 1968. Før denne tiden ble Pennsylvania-provinsen styrt i et århundre av det som ble kalt for Frame of Government, et rammeverk for styring, og av dette var det fire versjoner: 1682, 1683, 1696, og 1701. Hovedstaden er Harrisburg hvor den lovgivende forsamling møtes.
Representasjon i kongressen
Pennsylvanias har to senatorer representert i den amerikanske kongressen. For den 116. (3. januar 2019 til 3. januar 2021) er det Bob Casey, Jr. (D) og Pat Toomey (R).
Sandinista!
Sandinista! er punkbandet The Clashs fjerde album. Sandinista! ble originalt utgitt som en trippel-LP med 36 spor, med seks spor på hver side. Noen kritikere mener at albumet ville ha tatt seg bedre ut som et mindre prosjekt. Andre mener at albumet fortjener sammenligning med The Beatles' White Album. Platen ble kåret til årets album i The Village Voices Pazz & Jop avstemmning i 1980.
Sporliste
Alle spor er skrevet av The Clash med mindre noe annet er nevnt.
Pennsylvania
Representasjon i kongressen
Som alle USAs delstater, er styresmakten i Pennsylvania delt inn i en utøvende, en lovgivende og en dømmende makt. Makten og pliktene til hver av disse er etablert av Pennsylvanias konstitusjon.
Guvernør
Lederen for den utøvende makten er guvernøren, som etter valget i 2014 er Tom Wolf. Han slo ut en sittende guvernør for første gang i Pennsylvanias historie. De andre valgte embetsmennene som utgjør den utøvende makten, er viseguvernøren, riksadvokaten, sjefsrevisoren og finansministeren.
Lovgivende forsamling
Pennsylvania har et tokammersystem satt opp i delstatens lovgivning fra 1790. I tiden med William Penn var det kun ett kammer. Forsamlingen har 50 senatorer og 203 representanter. Republikanerne har hatt flertallet i begge kamre i mange år, og styrkeforholdet etter valget i 2018 er 29-21 i Senatet og 110-93 i Representantenes hus.
Domstolene
Pennsylvania er inndelt i 60 juridiske distrikter, de fleste, Philadelphia unntatt, har distriktsdommere som presiderer over hovedsakelig innledende saksbehandling av forbrytelser og mindre lovovertredelse og sivile klagemål. Høyesterett i Pennsylvania er den siste ankedomstol. Alle dommere i Pennsylvania er valgt, og justitiarius er bestemt ved seniorat.
Skatt
Pennsylvania har den 10. høyeste skattebyrde i USA. Innbyggerne betaler total 83,7 milliarder dollar i statlige og lokale skatter med et gjennomsnitt per innbygger på 6 640 dollar årlig. Innbyggerne deler 76 prosent av en total skattebyrde. Mange lokale politikere har forsøkt å øke delstatens inntekter ved å utnytte Pennsylvanias ressurser i større grad. Foreslåtte inntektskilder er å skattlegge boring av naturgass da Pennsylvania er den eneste delstaten uten en slik skattelegging. Andre foreslag til inntekter er å kreve bompenger på mellomstatlige motorveier, særskilt transkontinentale I-80 som blir tungt benyttet av reisende fra andre delstater og har store behov på vedlikehold.
Omsetningsavgift skaffer 39 prosent av delstatens inntekter; skatt på personlig inntekt gir 34 prosent; skatt på motorkjøretøyer omtrent 12 prosent og skatt på sigaretter og alkohol omtrent 5 prosent. Skatt på personlig inntekt er flat på 3,07 prosent. Den enkeltes skattbare inntekt er basert på følgende åtte typer inntekter: lønn og godtgjørelser; renter; utbytte; nettofortjeneste fra forretningsdrift; nettofortjeneste fra renter, honorar (royalties), patenter og opphavsrett; inntekter fra eiendommer eller trust og gevinster fra spill og lotterier (unntatt gevinster fra Pennsylvanias delstatslotteri).
Byer, kommuner og distrikter
Pennsylvania er inndelt i 67 fylker (counties). Fylkene er igjen inndelt i kommuner som er enten inkorporert i byer, bykommuner eller bydistrikter. Et fylke, Philadelphia County, er sammenfallende med byen Philadelphia etter at det ble konsolidert (gjort til enhet) i 1854. Det største fylket er Philadelphia mens det minste er Cameron (5 085).
Det er 56 byer i Pennsylvania, og de er klassifisert ved befolkning som enten første, andre eller tredjeklasses byer. Philadelphia, Pennsylvanias største by har en befolkning på 1 526 006 og er delstatens eneste førsteklasses by. Pittsburgh (305 704) og Scranton (76 089) er henholdsvis andreklasses og andreklasses 'A'-type byer.
De øvrige byene, som den tredje og fjerde største — Allentown (118 032) og Erie (101 786) — til de minste — Parker med en befolkning på kun 840 — er tredjeklasses byer.
Bykommuner (boroughs) er generelt mindre enn byer, men de fleste byer i Pennsylvania har vært inkorporert i en bykommune før de har blitt inkorporert som en by. Det er 958 bykommuner i Pennsylvania, og den største er State College (42 034), og den minste er Centralia.
Bydistrikt (townships) eller tettsted er den tredje formen for kommune i Pennsylvania og er klassifisert som enten første eller andreklasses. Det er 1 454 andreklasses og 93 førsteklasses bydistrikter. Andreklasses bydistrikt kan bli førsteklasses om den har en befolkningstetthet på mer enn 300 innbyggere per km² og en folkeavstemning som støtter endringen. Pennsylvanias største bydistrikt er Upper Darby Township (82 795), og den minste er East Keating Township (11).
Demografi
Av de som bodde i Pennsylvania var 74,4 prosent født i Pennsylvania, 18,4 prosent var født i en annen amerikansk delstat, 1,5 prosent var født i Puerto Rico, andre amerikanske områder, eller født av amerikanske foreldre utenlands, og 5,6 prosent var født som utlendinger.
Pennsylvanias latinamerikanske befolkning vokste med 82,6 prosent mellom 2000 og 2010, noe som gjorde den til en av de største økningene i delstatens latinamerikanske befolkning. Det betydelige veksten hadde hovedsakelig årsak til innvandring hovedsakelig fra Puerto Rico, som er et amerikansk område, men også i mindre grad fra land som Den dominikanske republikk, Mexico, og fra ulike land i Sentral-Amerika og Sør-Amerika, foruten også en bølge av latinamerikanere som har forlatt New York og New Jersey med ønske om tryggere og overkommelig liv. Den asiatiske befolkningen har økt med rundt 60 prosent, grunnet innvandring fra India, Vietnam og Kina, foruten også at mange asiater fra New York. Den raske veksten innenfor disse folkegruppene har gitt Pennsylvania en av de største asiatiske befolkningsgrupper i USA i numeriske verdier. Den afroamerikanske befolkningen har vokst med 13 prosent, noe som er den største økningen i denne befolkningen sammenlignet med nabodelstater som New York, New Jersey, Ohio, Illinois, og Michigan. Den hvite befolkningen har sunket med knappe 0,7 prosent, en trend som synes å endre seg. Tolv andre delstater hadde også en minskning i den hvite befolkningsgruppen, som uansett er den største.
Folk født i utlandet er hovedsakelig fra Asia (36,0 prosent), Europa (35,9 prosent), Latin-Amerika (30,6 prosent), Afrika (5 prosent), Nord-Amerika (3,1 prosent), og Oseania (0,4 prosent).
Per 2011 tilhørte 32,1 prosent av Pennsylvanias befolkning yngre enn 1 år minoritetsbefolkningen.
Befolkningstyngdpunktet i Pennsylvania er lokalisert i Perry County i bykommunen Duncannon.
Per 2013 har Pennsylvania et beregnet befolkningsantall på 12 773 801, noe som er en økning på 10 265 fra tidligere år, og en økning på 71 422 siden år 2010. Netto utflyttingen til andre stater resulterte i en minskning på 27 718, og innvandringen fra andre land resulterte i en økning på 127 007. Netto innvandringen til Pennsylvania var 98 289. Utflytningen av folk født i Pennsylvania resulterte i en minskning på rundt 100 000. Fra 2008 til 2012 var 5,8 prosent av befolkningen født i utlandet. Fra 2005 har Pennsylvania en beregnet fattigdomsrate på 12 prosent. Delstatens har også den 3. største andelen av eldre (65 år eller eldre) borgere i 2005.
Pennsylvanias befolkning fordelt på alder var 5,9 prosent under 5 år, 23,8 prosent var under 18 år, og 15,6 prosent var 65 år eller eldre. Kvinner utgjorde 52 prosent av befolkning og menn 48 prosent. De fem største gruppene av befolkningen har sin nasjonale slekt eller opprinnelse er listet nedenfor, uttrykt som en prosent av det totale antallet som oppgitt i folketellingen av 2006–2008: Tyskere (28,5 prosent), irlendere (18,2 prosent), italienere (12,8 prosent), afrikanere (9,6 prosent) og englendere (8,5 prosent).
Språk
Per 2010 snakket 90,15 prosent (10 710 239) av Pennsylvanias befolkning i alderen 5 år eller eldre engelsk som morsmål (førstespråk) mens 4,09 prosent (486 058) snakket spansk, 0,87 prosent (103 ,502) snakket tysk (inkludert pennsylvaniatysk) og ved 0,47 prosent (56 052) kinesisk (inkludert mandarin). Totalt sett var det 9,85 prosent (1 170 628) av Pennsylvanias befolkning i alderen 5 år eller eldre som snakket et annet morsmål enn engelsk.
Pennsylvaniatysk
Pennsylvaniatysk er ofte, selv om det er villedende, kalt for «Pennsylvania Dutch» på engelsk. Begrepet «Dutch» når det viser til språket som pennsylvaniatyskere snakker, betyr tysk, ikke nederlandsk. Pennsylvaniatyskernes egen betegnelse er Deitsch (= Deutsch), noe som ble feiloppfattet som «Dutch» av engelskspråklige. Pennsylvaniatysk er en etterkommer av tysk innenfor den vestsentral tyske dialektfamilie. Dialektmessig er det nærmest pfaelzisch. Pennsylvaniatysk praktiseres fortsatt i stor grad som førstespråk blant tradisjonelle amisher eller tradisjonelle mennonitter (hovedsakelig i fylket Lancaster), mens det er bortimot utdødd som daglig førstespråk utenfor de tradisjonfaste samfunnene, skjønt en del særskilte ord har gått inn i den lokale engelsk.
Religion
Pennsylvanias befolkning i 2010 var på 12 702 379 innbyggere. Av disse var 6 838 440 (53,8 %) beregnet til å tilhøre en form for organisert religion. I henhold til Foreningen for religionsdataarkivene (ARDA) ved Pennsylvania State University, var de største religionene i Pennsylvania den katolske kirke med 3 503 028 tilhengere, den forente metodistkirke med 591 734 tilhengere, og den evangelisk-lutheranske kirke i Amerika med 501 974 tilhengere. Den tredje største religionsgruppen er den presbyterianske kirke med rundt 250 000 tilhengere og 1 011 menigheter. Den nest største protestantiske gruppen, United Church of Christ, har rundt 180 000 medlemmer og 627 menigheter. Pennsylvania var også sentrum for German Reformed Church. Bethlehem i Pennsylvania er et av hovedkvarterene til Brødremenigheten i Amerika. Pennsylvania har også en meget stor amishbefolkning, kun Ohio har flere. Mens Pennsylvania skylder mye av sin eksistens til kvekerne (offisielt kalt for Vennenes samfunn), og mye av den historiske karakter i delstaten er ideologisk befestet til kvekerne, men antallet praktiserende kvekere er i dag en liten minoritet.
Den religiøse tilknytningen til folk i Pennsylvania:
I henhold til gallupundersøkelse fra 2012, er 40 % av folk i Pennsylvania meget religiøse, 28 % er moderat religiøse, og 32 % er ikke religiøse.
Økonomi
Pennsylvanias bruttonasjonalprodukt i 1999 var på $383 milliarder, noe som plasserte den som nr. 6 i landet og gjennomsnittsinntekten i 2000 var $29 539, den 18. største i landet. Landbruksprodukter er melkeprodukter, fjørfe, storfe, oppdrett, sopp, gris og høy. Industriproduktene er matforedling, kjemiske produkter, maskineri, elektrisk utstyr og turisme.
Pennsylvania har en stor variert gruppe av foredlingsselskaper og innen denne gruppen er det noen produkter som har blitt husholdningsord, symboler på vanlig amerikansk liv. Blant disse produktene er Hershey-sjokolade fra Hershey Chocolate Company i Hershey, Heinz-ketsjup og Heinz-57 saus fra H. J. Heinz Company i Pittsburgh, Crayola-produkter fra Binney & Smith Inc. i Easton og Zippo-lightere fra Zippo Manufacturing i Bradford.
Små selskap som Pennsylvania Dutch Candies eksisterer også i Pennsylvania.
Lancaster County er velkjent for sin kvalitet innen treprodukter som møbler, hytter og leketøy. Slike enheter blir sendt over hele landet (og verden) fra Lancaster County. De fleste av disse produktene er produsert av amish og mennonitt-arbeidere.
Noe kommersielt fiske eksisterer på Lake Erie, den viktigste fangsten er abbor.
Kilde: The World Almanac 2008, side 45 og 555-587.
Viktige byer og områder
Betydelige byer og steder:
De 10 øverste og nederste i gjennomsnittlig inntekt per innbygger:
Asiocoleopsis
Asiocoleopsis er en slekt av primitive, utdødde biller.
Utseende
En liten (2,5 millimeter) bille.
Historie
Gruppen er kjent fra perm, 265-259 millioner år før nåtid fra Anhui, Kina.
Astrakhan varmekraftverk
Astrakhan varmekraftverk (russisk: Астраханская ГРЭС, norsk: Astrakhanskaja GRES) er et varmekraftverk nær Astrakhan i Astrakhan oblast, Russland. Det eies og opereres av Lukoil, og har en produksjonskapasitet på 110 MW elektrisk kraft. Det leveres også fjernvarme med inntil 244 Gcal/t effekt.
Brenselstype var tidligere mazut (en slags fyringsolje), som fortsatt brennes i de to eldste turbinene. Det er foretatt omstilling til brenning av naturgass i produksjonen ved fire turbiner.
Portsmouth (New Hampshire)
Portsmouth er den største byen i Rockingham County i New Hampshire i USA, og har om lag 21 000 innbyggere. Byen ligger ved elva Piscataqua.
Astrakhan varmekraftverk
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1944, og første byggetrinn stod ferdig i 1947. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet ved en rekke anledninger, senest i 2011.
Tarquinius Priscus
Tarquinius Priscus, eller Tarquinius den eldre, var ifølge romersk tradisjon den femte kongen av Roma, i den mytiske kongetiden. Han etterfulgte Ancus Marcius som konge, og skal ifølge tradisjonen ha regjert fra 616–578 f.Kr.
Ifølge overleveringene var han sønn av Demaratos, en velstående gresk utvandrer som slo seg ned i etruskerbyen Tarquinia og giftet seg med en lokal etruskisk kvinne. Priscus, som selv var etrusker, søkte lykken i Roma på den ambisiøse kona Tanaquils oppfordring, da han selv ikke var av en fornem etruskisk slekt og følgelig ikke hadde store muligheter til politisk karriere i Etruria.
Tarquinius regjering skal ha inneholdt historien om auguren Attus Navius, og andre mytiske hendelser. Han skal også ha bygget Cloaca maxima – i tillegg til andre bygg – iverksatt byggingen av Jupitertemplet på Kapitolhøyden, og skal ha lagt grunnlaget for det som senere kom til å bli veddeløpsbanen Circus Maximus; han skal og ha stiftet festlekene kjent som ludi Romani.
Tidlig liv og vei til kongemakten
Tarquinius skal, ifølge Livius, opprinnelig ha hett Lucumo. Han skal ha vært sønn av Demaratos, en velstående gresk utvandrer som slo seg ned i etruskerbyen Tarquinia og giftet seg med en lokal etruskisk kvinne. Livius hevder at Demaratos var fra Korint, og skal ha slått seg ned i Tarquinia i Etruria etter en revolusjon. Videre sier han at Demaratos skal ha fått to barn, Lucumo og Arruns; Arruns skal ha gått bort før sin far, men etter å ha gjort sin kone gravid. Demaratos skal så ha dødd kort tid etter Arruns, og skal ikke ha visst om svigerdatterens graviditet; følgelig sto Lucumo igjen alene om arven, og Arruns' sønn fikk tilnavnet Egerius. Tarquinius giftet seg inn i en fornem etruskisk ætt, da kona Tanaquil var etterkommer til en av de mest fornemme etruskiske familier; den nå svært velstående Tarquinius' ambisjoner skal ha blitt stimulert av hans kone. Tanaquil blir hos Livius fremstilt som en som gjorde alt hun kunne for at mannen skulle komme i posisjon – en karrierebevisst renkesmed. Livius forteller at Tanaquil ikke tålte å se sin mann bli sett ned på på grunn av at han var sønn av en flyktning og innvandrer; hun så mot Roma, en ny og innvandringsvennlig by, en by der eliten var nyutsprungen og i utvikling, og ervervelsen av overklassestatus var avhengig av personlige kvaliteter. Tanaquil hadde fått med seg at utlendinger kunne nå helt til kongemakten i Roma, og hun hadde kjennskap til sabineren Tatius, til Numa Pompilius som ble kalt fra Cures, og til kongen Ancus Marcius, som selv var av sabinerætt gjennom sin mor – alle konger av Rom. Med dette fikk hun overtalt mannen, og sammen flyttet de til Roma.
Livius forteller at de hadde kommet så langt som til Janushøyden da en svevende ørn elegant stupte ned og tok av Lucumos hatt, sirklet rundt vognen og lagde høye rop, for deretter å ha plassert hatten tilbake på Lucumos hode, og flydd bort. Livius sier at det ble sagt at Tanaquil, som lik etruskere flest var ekspert i å tolke guddommelige jærtegn, var henrykt over gudenes forvarsel. Hun kastet armene rundt sin ektemann og ba ham søke en majestetisk skjebne, da ørnens opptreden hadde vært av så stor betydning for guddommen som sendte den. Ørnens handling skal ha representert at gudene løftet en hodepryd plassert på hodet av menneskehender, for å erstatte det med en gave fra himmelen.
Vel i Roma begynte paret å bruke sin rikdom til å erverve venner og støttespillere, alt del av et spill for komme i posisjon. Lucumo kunngjorde sitt nye navn til å være Tarquinius Priscus. Han fikk innpass hos kong Ancus, og ble hans barns formyndere, samt venn av kongen. Ved Ancus' bortgang ble Tarquinius valgt til Romas nye konge, til Ancus' barns forargelse. Livius forteller her at Tarquinius fikk sendt den avdøde kongens snart myndige barn ut på jakt da valget skulle avholdes. Etter å ha holdt en tale der han blant annet fremmet plebeiernes interesser ble han valgt.
Regjering
Tarquinius skal ha vært en dyktig konge i krig, og beseiret en rekke latinere- og sabinere. Han skal ifølge Livius først ha hærtatt latinerbyen Appiola, og fra her skal han ha brakt med seg store verdimengder.
I en av krigene mot sabinerne skal kongen ha ønsket å utvide antallet romerske rytteravdelinger. Auguren Attus Navius, en som tolket fuglenes bevegelser for gudenes velvilje, skal ha fortalt Tarquinius at ingen nye forandringer kunne gjøres i kavaleriet før man henvendte seg til fuglenes bevegelser, og så om gudene var velvillige til forslaget. Tarquinius, forarget og i hastverk, skal hånlig ha sendt utfordringen tilbake og bedt Attus Navius konferere med gudene om det Tarquinius selv hadde i tankene var mulig å gjennomføre. Navius skal ha vendt tilbake og bekreftet det, hvorpå Tarquinius hånlig skal ha røpet at han hadde tenkt på å dele en slipestein med en barberkniv, og ba følgelig auguren bevise at dette var mulig. Tradisjonen forteller at Navius overrasket alle ved å klare det, og at ingen fra den tid av turte å ignorere tegn fra gudene. Livius forteller at Attus fikk en bronsestatue på Comitium, til venstre for senatsbygget, med hodet dekket, og den delte slipesteinen skal ha blitt plassert der så alle fremtidige generasjoner kunne se. Alle viktige statsanliggende skal da ha fått så høy status at ingenting, verken i krig eller fred, skal ha blitt gjort uten deres støtte; curieforsamlingen, centurieforsamlingen, og de viktigste statsanliggende skal da ha blitt stanset eller oppløst ved det minste dårlige tegn fra auspisiene. Ifølge Livius skal uansett Tarquinius, som ikke turte å gå mot auspisiene, ha løst problemet ved å øke antallet ryttere i hver avdeling i stedet for å øke antallet avdelinger.
Tarquinius blir gitt æren for å ha konstruert Cloaca maxima, og andre bygg. I en tradisjon tilskrives han konstrueringen av templet til Jupiter på Kapitolhøyden, et storstilt tempel i etruskisk stil. ) Han skal etter å ha sluttet fred med naboene ha bygget ut byens infrastruktur, med avløpskanaler og drenering, og forbedret byens forsvar med befestningsarbeider. Han skal ifølge Livius ha arrangert seiersleker etter erobringen av Appiola. Til lekene hentet han etruskiske hester til veddeløp, og etruskiske boksere, og disse festlekene, kjent som ludi Romani, ble del av den årlige romerske festkalenderen.
Angående politiske anliggende skal Tarquinius ha økt antall senatorer med hundre, som senere ble kjent som «de mindre slekter»s senatorer, og som skal ha vært lojale overfor kongen.
Død
Kongens kone, Tanaquil, fikk derimot ordnet det slik nyheten om kongens død ikke ble kjent, men heller at han kun var skadet. Hun skal ha ordnet det slik at Servius Tullius fikk midlertidig overta kongsmakten, og slik viste han sin dugelighet som konge før nyheten om kongens død ble offentlig kjent.
Etterkommere
Ifølge tradisjonen hadde Tarquinius Priscus to barn eller barnebarn, Lucius og Arruns. Lucius ble etter et kupp Romas siste konge, under navnet Tarquinius Superbus.
Moderne tolking
Noen moderne historikere argumenterer for at tarquinerne, alle av etruskisk opphav, representerer at i en periode ble kontrollert av etruskiske overherrer, og følgelig representerer kastingen av monarkiet og republikkens fødsel en utdrivelse av disse etruskerne. Det faktum at det ikke nevnes noe slik i tradisjonen og at man ikke anser at en dominerende etruskisk kultur inntok Roma taler derimot imot denne teorien.
Acamatusinella
Acamatusinella er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.
Utseende
Disse billene etterligner maurene de lever sammen med. Denne gruppen er gjerne svært maurlignende, ved at midtkroppen (thorax) er ganske liten, beine lange og tynne, bakkroppen pæreformet, og antennene har et langt, kølleformet innerste ledd slik at de ligne maurenes knebøyde antenner. Også hodet er påfallende maurlignende.
Levevis
Artene lever sammen med hærmaur i slekten Eciton.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i den neotropiske økosonen (Argentina).
Permittivitet
Permittivitet (latin: permittere = tillate, la gå gjennom) uttrykker hvor mye et dielektrisk materiale lar seg polarisere av et elektrisk felt. Tidligere ble denne størrelsen omtalt som «dielektrisitetskonstant», men dette navnet er man nå gått bort fra.
Det er i dag vanlig å betegne permittiviteten med den greske bokstaven ε. Ved bruk av måleenhetene i SI-systemet skrives den som
hvor ε0 er den elektriske konstanten og det dimensjonsløse tallet εr  kalles den «relative permittiviteten». Det er den som inneholder informasjon om materialets fysiske egenskaper.
Tidligere mente man at det tomme rom eller vakuumet også var et slags medium eller materiale som ble kalt for eter. Den elektriske konstanten gikk derfor også under navnet «vakuumpermittiviteten». Begrepet elektrisk permittivitet ble innført av Oliver Heaviside rundt 1880 i analogi med magnetisk permeabilitet som William Thomson hadde innført noen år tidligere.
Den relative permittiviteten til forskjellige materialer spiller en viktig rolle i praktiske anvendelser av elektromagnetisk teori og optikk. Moderne elektronikk benytter komponenter med spesielle, dielektriske egenskaper som enklest kan illustreres ved konstruksjon av kondensatorer og lignende, elektriske kretselement.
Gasser og væsker kan polariseres av elektriske felt og vil derfor ha en viss permittivitet. Den statiske verdien for vann er spesiell høy og tilsvarer εr  = 79. Dette er en grunn til at denne væsken har en slik viktig rolle i naturen og mange kjemiske sammenhenger. Disse stoffene er vanligvis transparente slik at lys kan gå gjennom dem. De har en brytningsindeks n  som er gitt ved kvadratroten av εr . Da for eksempel vann har n = 1.3, betyr det at den relative permittiviteten må være avhengig av frekvensen til det elektriske feltet. Denne effekten ligger også bak dispersjon i optikken og er derfor grunnen til at regnbuer oppstår.
Elektrisk polarisasjon
Et konstant, elektrisk felt skapes av elektriske ladninger i ro. Hvis de er beskrevet ved en ladningstetthet ρ, skaper de et elektrisk forskyvningsfelt D som kan beregnes fra Gauss' lov ∇⋅D = ρ. Det virker på atomene og molekylene i et materiale og gi opphav til et resulterende, elektrisk feltet E. Er materialet homogent og isotropt, defineres dets permittivitet ved sammenhengen
Den første faktoren her representerer det elektriske feltet som ville forefinnes uten materiale. Da polarisasjonen av dets bestandeler virker i motsatt retning av det ytre feltet D, vil E-feltet reduseres som betyr at den relative permittiviteten εr  > 1. Typiske verdier ligger mellom 1 og 10.
Et uttrykk for polarisasjonen P av materialet kan finnes ved skrive den relative permittiviteten som
hvor det dimensjonsløse tallet χe  kalles for den elektriske susceptibiliteten til materialet. Dermed er
når dets polarisjon defineres som. Den beskriver hvordan materialet responderer på det elektriske feltet som går gjennom det.
Frekvensavhengighet
Når det ytre feltet D varierer med tiden, vil også det elektriske feltet E i materialet variere på samme måte. Denne variasjonen er enklest å beskrive når tidsvariasjonen er periodisk med en fast vinkelfrekvens ω som for elektromagnetisk stråling. Det elektriske feltet vil da variere som den reelle delen av E(t) = E(ω)e-iωt når man beskriver en slik bølge på kompleks form. Det vil gi opphav til en frekvensavhengig permittivitet ε(ω) er definert ved
Den statiske permittiviteten er da ε = ε(0). Hvordan den forandrer seg med økende frekvens, avhenger helt av de atomære egenskapene til materialet. Direkte målinger viser at den vanligvis langsomt blir mindre, men kan også øke igjen over kortere frekvensinterval. Dette skjer ved at det påtrykte feltet virker på molekylene i materialet og etterhvert også på elektronene som de inneholder. En del av energien i det påtrykte feltet kan derved absorberes av materialet.
Formelt kan det beskrives ved at permittiviteten går fra å være et reelt tall til et komplekst tall. For frekvenser som tilsvarer synlig lys, betyr det at brytningsindeksen får et imaginært bidrag. Den frekvensavhengige permittiviteten skriver man derfor generelt som. Den relative permittiviteten er nå
hvor ε1  er den reelle og ε2  den imaginære delen. De vil inngå i den komplekse brytningsindeksen
hvor n1  og n2  kan uttrykkes ved ε1  og ε2. Den imaginære delen sier hvor raskt den påtrykte strålingen avtar innover i materialet på grunn av absorpsjon.
Begge disse frekvensavhengige funksjonene kan beregnes utfra en detaljert kjennskap til materialets oppbygning. Den eldste og mest kjente fremgangsmåten er basert på Lorentz-oscillatoren hvor man antar at elektronene i molekylene er bundet med harmoniske krefter og kan beskrives ved klassisk fysikk. Mer realistisk må man benytte kvantemekanikk, men kommer likevel frem til resultat for permittiviteten som har mange likhetspunkter med hva denne enkle modellen gir.
Dielektrisk ledningsevne
for magnetfeltet H. Det elektriske forskyvningsfeltet er D = ε0ε∞ E hvor størrelsen ε∞ er den relative permittiviteten som ikke skyldes at materialet er elektrisk ledende. Nå er den tidsderiverte ∂E/∂t = - iω E slik at denne Maxwell-ligningen tar den nye formen
er en effektiv, kompleks permittivitet som materialet nå har på grunn av dets ledningsevne. I mange sammenhenger er det vanskelig å skille denne delen fra andre effekter som bidrar til absorpsjon av stråling.
Anisotrope material
Avhengig av hva et materiale består av, vil det ofte polariseres lettere i en retning enn i andre retninger. Det er da anistropt og polariseringen P vil ikke lenger være parallell med det elektriske feltet E. Det gjelder derfor også for forskyvningsfeltet D hvor dets komponenter nå må skrives på den mer generelle formen
Permittiviteten til materialet må derfor i utgangspunktet angis ved 3×3 = 9 komponenter εik. Men bruk av Maxwells ligninger og kravet om at den totale, elektromagnetiske energien skal være konstant, krever at komponentene er symmetriske på den måten at εik = εki. Andre egenskaper følger av krystallstrukturen til materialet.
Komponentene til permittiviteten kan grupperes i en 3×3 symmetrisk matrise. Den har generelt tre egenverdier εx, εy og εz som tilsvarer brytningsindekser i tre forskjellige hovedretninger. De optiske egenskapene til slike materialer blir derfor spesielt kompliserte og studeres innen krystalloptikken. Det enkleste og mest kjente fenomen her er dobbeltbrytning.
Eksterne lenker
Dielektrinė skvarba Względna przenikalność elektryczna
Orroli
Orroli (sardisk: Arròlli, Arròli) er en italiensk kommune i provinsen Sud Sardegna i regionen Sardinia. Den har 2 267 innbyggere og ligger rundt 550 meter over havet.
Avoudrey
Avoudrey er en kommune i departementet Doubs i Bourgogne-Franche-Comté-regionen øst i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Valdahon som tilhører arrondissementet Pontarlier.
Pago Veiano
Pago Veiano er en kommune (comune) i den italienske Beneventoe-provinsen i regionen Campania. Det bor 2 410 innbyggere her (2018).
Henry Hathaway
Henry Hathaway (født Henri Leopold de Fiennes 13. mars 1898 i Sacramento, California, død 11. februar 1985 i Hollywood, Los Angeles, California) var en amerikansk filmregissør.
Ortacesus
Ortacesus (sardisk: Ortacèsus) er en italiensk kommune i provinsen Sud Sardegna i regionen Sardinia. Den har 950 innbyggere og ligger rundt 161 meter over havet.
Liste over kulturminner i Bø (Nordland)
Liste over kulturminner i Bø er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Bø. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Jennifer Brundage
Jennifer Brundage (født 27. juni 1973 i California), amerikansk softballspiller som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney.
Brundage ble olympisk mester i softball under sommer-OL 2000 i Sydney. Hun var med på det amerikanske laget som vant softballturneringen foran Japan og Australia. USA vant finalen mot Japan med 2-1.
Rothium
Rothium er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).
Levevis
Artene lever i tidevannssonen.
Utbredelse
Artene er kjent fra de neotropiske økosonen, fra Mexico i nord til Peru i sør, også på Galápagosøyene.
Micro-Star International
Micro-Star International (MSI) er et taiwansk selskap, som ble etablert i 1986 og produserer datamaskiner og datakomponenter. MSI ble etablert i august 1986 i Jhonghe, Taipei etter fem grunnleggere - Xu Xiang (Joseph Hsu), Huang Jinqing (Jeans Huang), Lin Wentong (Frank Lin), Du Xian'neng (Kenny Yu), og Lu Qilong (Henry Lu).
MSI er en av verdens største hovedkort- og skjermkort­produsenter. I tillegg produserer MSI også et bredt spekter av produkter, inkludert bærbare datamaskiner, all-in-one-PC-er, servere/arbeidsstasjoner, industrielle PC-er, hvitevarer, bilinfotainment­produkter, barebonesystemer og kommunikasjonsenheter.
Fylkesvei 378 (Rogaland)
Fylkesvei 378 i Rogaland gikk mellom Tjelta og Gimra i Sola. Veiens lengde var 3,3 km.
2019 ble veien del av fylkesvei 4518.
Webjørn S. Espeland
Webjørn Svendsen Espeland (født 31. mai 1979 i Bø i Telemark) er en norsk journalist, radiostemme, forfatter og dokumentarskaper. Han er kjent som blant annet programleder for Reiseradioen, Lørdagsbarnetimen og Sånn er livet. Han har også vært reporter for NRK i Beirut og Berlin, samt skøytekommentator for NRK TV.
Espeland debuterte i radiosammenheng med underholdningsprogrammet Gladlaksen på Radio Midt-Telemark i 1991, etter å ha blitt lokal kjendis ved å vinne spørreprogrammet 5PÅ! i Telemark. To år senere hadde han stor suksess med spørreprogrammet Erru stam hell?, hvor bønder ble utfordra i kunnskapsquiz.
I 2020 fant han organiske spor av spekkhogger ved Keiko-røysa i Halsa, i en undersøkelse rundt ryktene om at kjendis-spekkhoggeren ved sin død var blitt slept på havet og senket.
Espeland har produsert en rekke dokumentarer for web, radio og tv for NRK, samt tv-serien Utkant og flere radiokonsepter rundt juss og forbrukerrettigheter.
Horn & Harpe
Horn & Harpe er et musikkalbum med Vestlandsfanden, utgitt i 1995.
Ortueri
Ortueri (sardisk: Ortuèri) er en italiensk kommune i provinsen Nuoro i regionen Sardinia. Den har 1,152 innbyggere og ligger rundt 584 meter over havet.
Badminton under de britiske samveldeleker 1970
Badminton under de britiske samveldeleker 1970. Badminton var en av flere sporter under British Commonwealth Games som ble arrangert i Edinburgh i Skottland i perioden 16. til 25. juli 1970. Det var de niende lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. Det var andre gangen badminton var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1970 ble det konkurrert i fem øvelser i badminton, single og double for både menn og kvinner samt en mixeddoubleturnerineg. England ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Malaysia og Canada med en hver.
Pavel Bure
Pavel Vladimirovitsj Bure (russisk: Павел Владимирович Буре; født 31. mars 1971 i Moskva) er en tidligere russisk ishockeyspiller. Han har spilt 702 NHL-kamper mellom 1991 og 2003 og fikk totalt 787 poeng. Han har 2 OL-medaljer.
Merkevareby
En merkevareby, også kjent som fabrikkutsalg (engelsk: Outlet Village, Factory Outlet) er et kjøpesenter som utelukkende inneholder merkevarebutikker, uavhengig av detaljhandelen som distribusjonskanal.
Merkevarebyene ligger normalt i kort kjøreavstand fra bysentrum og har rabatterte priser. Verdens første merkevareby åpnet i Pennsylvania i USA i 1974. De fleste større byer verden over har nå egne merkevarebyer.
Jordsjø-krønikene
Jordsjø-krønikene (japansk: ゲド戦記 Gedo Senki) er en japansk anime fra 2006, laget av Studio Ghibli.
Filmen er i hovedsak basert på boka Den fjerneste kyst fra 1972, den tredje romanen i Jordsjø-serien av Ursula K. Le Guin.
Handling
Jordsjø-krønikene handler om en ung prins ved navn Arren. I verdenen hans tyder stadig flere tegn på at verden er i krise. Avlingene svikter, vindstillerne (magikere) mestrer ikke lenger været og utenfor kysten blir det observert drager, som til og med kjemper mot hverandre, noe som er ekstremt uvanlig.
Prins Arren har ikke vært å se på noen dager, men magikerne minner kongen om at han har enda viktigere ting å tenke på. Kongen får likevel se sin sønn igjen, i det prinsen kjører kniven i ham og dreper ham. Når Arren har kommet seg et godt stykke vekk fra farens slott treffer han på en magiker ved navn Spurvehauk. Disse blir godt kjent med hverandre.
Sammen drar de til noen kjente av Spurvehauk, og Arren blir kjent med en jente som heter Therru. Som historien går fremover møter Arren og de andre mange vanskeligheter.
Aleksandr Sjibajev
Aleksandr Igorevitsj Sjibajev, russisk Александр Игоревич Шибаев (født 9. september 1990 i Jaroslavl) er en russisk bordtennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i tredje runde.
Loculitricoleus
Loculitricoleus er en slekt av primitive, utdødde biller.
Cephalallus
Cephalallus er en slekt av biller som tilhører gruppen stubbebukker i familien trebukker (Cerambycidae). De kan kjennes på brun eller svart farge, forholdsvis korte antenner og dekkvinger med lengderibber.
Utseende
Middelsstore, avlange, brune trebukker. Antennene er tynne og litt kortere enn kroppen. Pronotum er rundet med en grop i midten, dekkvingene jevnbrede, beina slanke og middels lange.
Loculitricoleus
Historie
Gruppen er kjent fra jura, 165-145 millioner år før nåtid fra Kina og Mongolia.
Cephalallus
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Assam i vest til Japan i øst.
Dülmen
Dülmen er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Byen ligger i Kreis Coesfeld i den sydvestlige delen av Münsterland mellom naturparken Hohe Mark og Baumberge.
Dülmen har ca. 50 000 innbyggere og utmerker seg med sine mange sykkelveier.
Bannans
Bannans er en kommune i departementet Doubs i Bourgogne-Franche-Comté-regionen øst i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Frasne som tilhører arrondissementet Pontarlier.
Norge i Eurovision Song Contest
Norge i Eurovision Song Contest begynte med deltakelsen i 1960, og landet har deltatt hvert år siden, unntatt i 1970 og 2002. Norge har vunnet Eurovision Song Contest tre ganger, men samtidig kommet på sisteplass i en finale elleve ganger – mer enn noe annet land. Norge har i tillegg fått null poeng fire ganger, bare Østerrike har like mange. Den lange rekken med dårlige plasseringer i 1960- og 1970-årene tok brått slutt i 1985, da Bobbysocks sikret Norges første seier i konkurransen med «La det swinge». Siden fulgte en ny seier i 1995 med Secret Garden og «Nocturne», og sist i 2009 med Alexander Rybaks «Fairytale». Norge har arrangert konkurransen tre ganger: Grieghallen i Bergen i 1986, Oslo Spektrum i 1996 og Telenor Arena i 2010. Det er NRK som sender konkurransen i Norge, og som står bak den nasjonale sangkonkurransen Melodi Grand Prix. Vinneren får representere Norge i Eurovision Song Contest.
Etter år 2000 har Norges resultater i Eurovision Song Contest fortsatt å svinge, med tre sisteplasser, én seier og ytterligere fire plasseringer i topp fem. Etter innføringen av semifinaler i 2004 har Norge blitt slått ut i semifinalen tre ganger: i 2007, 2011 og 2016. Siden 2013 har Norge kommet blant de ti beste syv ganger, senest i 2023 da Alessandra Mele og «Queen of Kings» ble nummer fem. KEiiNO og «Spirit in the Sky» vant telefonavstemningen i 2019.
Historikk
NRK har ansvaret med å velge ut det norske bidraget, og har senderettighetene til Eurovision Song Contest i Norge. Det norske bidraget kåres gjennom den årlige, nasjonale sangkonkurransen Melodi Grand Prix. Per 2023 har Norge deltatt 61 ganger i Eurovision Song Contest.