cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ganymedes (måne)
Magnetosfære
Til tross for jernkjernen er magnetosfæren gåtefull, fordi tilsvarende legemer mangler denne egenskapen. Gitt den relative størrelsen, burde kjernen ha blitt tilstrekkelig avkjølt til at flytende bevegelser og et magnetfelt ikke skulle opprettholdes. En forklaring er at de samme baneresonansene som man tror har forstyrret overflaten, også tillater magnetfeltet å vedvare: Eksentrisiteten heves og tidevannsoppvarmingen øker under slike resonanser, og mantelen har isolert kjernen og beskyttet den mot avkjøling. En annen forklaring er en rest av magnetisering av silikatbergarter i mantelen som er mulig hvis satellitten hadde et mer betydelig dynamogenerert felt i fortiden.
Opprinnelse og utvikling
Ganymedes ble sannsynligvis dannet av en akkresjon i Jupiters tåke, en skive av gass og støv som omga Jupiter etter dannelsen. Akkresjonen av Ganymedes tok sannsynligvis 10,000 år, mye kortere enn 100,000 år estimert for Callisto. Den jovianske tåken kan ha vært relativt «gass-utsultet» da de galileiske månene ble dannet, og muliggjort den lange akkresjonsperioden for Callisto. Ganymedes ble dannet nærmere Jupiter hvor tåken var tykkere, noe som forklarer den kortere akkresjonstiden. Den relativt raske dannelsen hindret at akkresjonsvarmen forsvant, og kan ha ført til issmelting og differensiering – delingen av bergarter og is – der bergartene havnet i midten og dannet kjernen. Callisto feilet tilsynelatende i å smelte og differensiere tildlig på grunn av tap av akkresjonsvarme under den langsomme dannelsen. Hypotesen forklarer hvorfor de to månene ser så ulike ut, selv om massen og sammensetningen er foholdsvis like. Andre teorier forklarer den høyere indre varmen med tidevannsfleksing eller mer intense nedslag fra nedslagsobjekt under det sene tunge bombardementet.
Etter dannelsen beholdt kjernen stort sett varmen som ble akkumulert under akkresjonen og differensieringen – den ble bare sluppet sakte ut i ismantelen som et slags varmebatteri. Mantelen transporterte varmen til overflaten ved konveksjon. Snart begynte radioaktive grunnstoffer i kjernen å varme opp kjernen ytterligere og førte til en økt differensiering; det ble dannet en indre jern–jernsulfid-kjerne og en silikatmantel. Med dette ble Ganymedes et fulldifferensiert legeme. Til sammenligning forårsaket den radioaktive oppvarmingen av den udifferensierte Callisto en konveksjon i det isete indre av månen, som effektivt kjølte den ned og forhindret en storstilt smelting av isen og en rask differensiering. De konvektive bevegelsene i Callisto har bare delvis skilt bergarter og is fra hverandre. I dag fortsetter Ganymedes å avkjøles sakte; varmen fra kjernen og silikatmantelene gjør det mulig for det underjordiske havet å eksistere, mens den sakte avkjølingen av det flytende –-kjernen forårsaker konveksjon og støtter genereringen av et magnetfelt. Den nåværende varmefluksen ut av Ganymedes er sannsynligvis høyere enn den ut av Callisto.
Jordbasert forskning
Det er blitt hevdet at den kinesiske astronomen Gān Dé (甘德, ca 400 f.Kr.–340 f.Kr.) oppdaget en av Jupiters måner, sannsynligvis Ganymedes, med det blotte øye sommeren 365 f.Kr. I sin Avhandling om Jupiter (歲星經, suìxïng jīng), gjengitt i Avhandling om astrologi fra Kaiyuanperioden (開元占經, kāiyuán zhānjīng), skrev Gān Dé:
At Gān Dés observasjoner var nøyaktige, ser vi av hans observasjoner av 12-års syklusen til Jupiter: ''«Hvert 12. år vender Jupiter tilbake til den samme posisjonen på himmelen; hver 370. dag forsvinner planeten i ilden fra solen om kvelden i vest, og 30 dager senere kommer den til syne om morgenen i øst»''. Idag vet vi at Jupiters omløpstid er 11,86 julianske år.
Den første sikre observasjonen av Ganymedes ble gjort av Galileo Galilei 7. januar 1610 ved bruk av refraktorteleskop med 20× forstørrelse ved Universitetet i Padova. 13. januar så han alle de fire største månene på en gang. Før 15. januar konkluderte han med at de var legemer i bane rundt Jupiter. Oppdagelsen av de galileiske månene ble publisert i Galileos Sidereus Nuncius i mars 1610. I Mundus Jovialis (1614) hevdet Simon Marius å ha oppdaget månene i 1609, én uke før Galilei. Dette var likevel 29. desember 1609 i den julianske kalenderen, og 8. januar 1610 i den gregorianske kalenderen som Galilei brukte. Galilei publiserte arbeidene først, og er kreditert for oppdagelsene.
På 1800-tallet ble de galileiske månene brukt til bestemmelsen av lengdegrad, validering av Keplers lover for planetenes bevegelser og bestemmelsen av tiden som kreves for lyset å ferdes mellom Jupiter og jorden. Basert på efemeridene produsert av astronomen Giovanni Cassini og andre, utarbeidet Pierre-Simon Laplace en matematisk teori om de resonante banene til Io, Europa og Ganymedes. Resonansen ble senere funnet å ha en betydelig effekt på månenes geologi.
Pioneer
Pioneer 10 ankom i 1973 og Pioneer 11 i 1974, og de returnerte informasjon om satellitten. Dette inkluderte mer spesifikt bestemmelsen av fysiske egenskaper og formasjoner ned til en lengde av 400 km på overflaten. Pioneer 10s minste avstand fra månen var 446,250 km den 3. desember 1973.
Voyager
Voyager 1 passerte Ganymedes 6. mars 1979 i en avstand av 114 710 km. Voyager 2 passerte månen 9. juli 1979 i en avstand av 62 130 km. . Sondene forbedret størrelsesmålet og avslørte at den var større enn Saturns måne Titan, som tidligere var antatt å være større. Det rillede terrenget ble også oppdaget.
Galileo
I 1995 gikk Galileo-sonden inn i bane rundt Jupiter og foretok mellom 1996 og 2000 seks nære forbiflyvninger for å utforske Ganymedes. Disse passeringene er G1, G2, G7, G8, G28 og G29. G1 fant sted 6. september 1996 i en avstand av bare 262 km, G2 den 4. november 1996 i en avstand av 1 100 km, G7 den 5. april 1997 i en avstand av 3 065 km, G8 den 7. mai 1997 i en avstand av 1 584 km, G28 den 20. mai 2000 i en avstand av 809 km og G29 den 28. desember 2000.
Under G1-forbiflyvningen i 1996 ble magnetfeltet oppdaget, mens havet ble oppdaget i 2001. En siste forbiflyvning fant sted 21. september 2003. Galileo overførte et stort antall spektralbilder og oppdaget flere forbindelser på overflaten som ikke var is.
New Horizons
På vei mot Pluto passerte New Horizons månen 28. februar 2007 i en avstand av 3 017 099 km, og laget kart over topografien og sammensetningen.
Juno
Romsonden Juno ble skutt opp 5. august 2011, og ankom Jupiter 5. juli 2016.
Fremtidige sonder og avbrutte oppdrag
JUpiter ICy moon Explorer (JUICE) ble foreslått i 2011 og fokuserte på Ganymedes og Callisto. Opprinnelsen til denne sonden er det nedlagte prosjektet Europa Jupiter System Mission med det avbrutte oppdraget Jupiter Ganymede Orbiter.
I 2010 kom det også frem i magasinet Planetary Science Decadal Survey at det var foreslått en omløpssonde for Ganymedes basert på Juno.
Russian Space Research Institute evaluerer for tiden oppdraget Ganymede Lander, med vekt på astrobiologi. Planlagt oppskytning er i 2024.
Den planlagte sonden Jupiter Icy Moons Orbiter, med kjernefysisk fisjon som drivstoff og en ionemotor for fremdrift, var tenkt å studere Ganymedes i større detalj enn tidligere. Oppdraget ble avbrutt i 2005 grunnet budsjettkutt. Et annet forslag ble kalt The Grandeur of Ganymedes.
Eugen Seiterle
Eugen Seiterle (født 7. desember 1913) var en sveitsisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Seiterle vant en olympisk bronsemedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i håndballturneringen bak Tyskland og Østerrike. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Sveits vant to av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, tapte de mot Østerrike med 6-11 og mot Tyskland med 6-16 men de vant over Ungarn med 10-5. Seiterle spilte tre kamper i OL-turneringen.
Hamearis lucina
Hamearis lucina er en dagaktive sommerfugler. Arten finnes i Sverige, men den er i tilbakegang.
Utseende
Hamearis lucina har mørk brun vingeoverside, med lysere gul-orange flekker. Vingeundersiden er lysere, brun-orange med lyse hvite og mørkere brunlige flekker. Den kan minne litt om en av flikvingene.
Levevis
Hamearis lucina lever i åpen edelløvskog. Hunnen velger Marianøkleblom (Primula veris), som vertsplante. Hun legger egg bare på planter som vokser i grensen til steder med skygge. Eggene legges i små grupper på 2-4 egg.
Hamearis lucina tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt, begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.
Systematisk inndeling
Slektskapet for gruppen Hamearini er avklart i ulik grad. I nyere systematikk regnes gruppen som en liten delgruppe i familien Riodinidae, men tidligere var den en delgruppe (underfamilie) av glansvingene, med navnet Riodininae.
Hamearinae er et junior synonym av gruppen Nemeobiinae.
Tariffoppgjør
Tariffoppgjøret er i Norge den revisjon som skjer parallelt eller fortløpende av samtlige overenskomster som regulerer kollektivt avtalte lønns- og arbeidsforhold.
I motsetning til et lønnsoppgjør som kan involvere enkeltansatte, enkeltbedrifter m.m. forstås med tariffoppgjør utelukkende revisjon av, eller etablering av nye, overenskomster.
Starten for tariffoppgjøret markeres vanligvis i februar hvert annet år (for tiden faller dette i partalls år) ved at representantskapsmøtet i LO vedtar hovedretningslinjene for tariffoppgjøret.
Siden 1966 har normalt frontfagsmodellen vært lagt til grunn hva framdrift i oppgjøret angår.
Tariffoppgjøret må ikke forveksles med revisjon av hovedavtaler, som skjer hvert fjerde år.
Oppgjørsformene
LOs representantskap vedtar hovedretningslinjene for tariffoppgjøret. Vanligvis legger NHO seg på de samme retningslinjene, men dette er ikke nødvendigvis en selvfølge. Det samme gjelder de øvrige hovedsammenslutningenes oppgjørsformer.
Imidlertid vil det være vanskelig for både arbeidsgivere og øvrige arbeidstakerorganisasjoner å komme utenom LOs vedtatte oppgjørsform. LO og LOs forbund går i tråd med frontfagsmodellen alltid først ut i forhandlinger og eventuell mekling, – de danner dermed en mal for resultatet av vårens oppgjør. Hva LO har oppnådd, forventes det at grupper omfattet av andre overenskomster også skal oppnå. Malen blir fort en ramme som både gir forventninger, – men også setter begrensninger, – for øvrige grupper i arbeidslivet.
Det er normalt tre oppgjørsformer det veksles mellom, men skillet mellom disse kan være glidende:
Forbundsvise oppgjør
På arbeidstakersiden utarbeider hvert enkelt fagforbund sine egne krav og forhandler med motparten om kravene for hvert enkelt tariffområde Dette er en oppgjørsform hvor hver overenskomst forhandles for seg, og den innfrir lettere bransjespesifikke tilpasninger og krav mellom forskjellige yrkesgrupper.
Samordnede oppgjør
Ved samordnede oppgjør forhandler hovedsammenslutningen samlet på vegne av alle tilsluttede fagforbund. Den økonomiske ramme avtales også sentralt mellom hovedorganisasjonene. Et samordnet oppgjør forutsetter felles avstemning på arbeidstakersiden (uravstemning) over resultatet.
Betegnelsen samordnet oppgjør er særlig brukt når LO og NHO forhandler, og mellomoppgjørene i LO-NHO området er alltid samordnet.
Oppgjørene i offentlig sektor er alltid samordnede.
Kombinerte oppgjør
Myndighetene går her inn som en tredje part i oppgjøret. En del av de tradisjonelle lønnstillegg, blir erstattet med forskjellige tiltak som skattekutt, AFP, subsidier, prisreguleringer etc.
Rekkefølgen
Rekkefølgen av forhandlinger og mekling er avgjørende. Forhandlingene starter alltid i privat sektor mellom LO og NHO. Deretter følger de andre store organisasjonene i privat og offentlig sektor. Se for øvrig frontfagsmodellen.
Hvem som forhandler
Det er partene i arbeidslivet som forhandler i tariffoppgjøret. De forhandler enten gjennom hovedsammenslutningene (i samordnede eller kombinerte oppjør) eller gjennom det enkelte fagforbund (i forbundsvise oppgjør). På grunn av avtalestrukturen kan imidlertid grensene mellom hvilket forbund eller hovedsammenslutning som opptrer som part for den enkelte overenskomst under oppgjøret være noe glidende.
Hva kan det forhandles om?
I motsetning til et lønnsoppgjør hvor det i stor grad forhandles mellom den enkelte og bedriften og innenfor den enkelte bedrifts rammer, forhandles det i et tariffoppgjør om alt som kan omfattes av en tariffavtale. Avtalefriheten gir i realiteten få begrensninger for hva partene kan bli enige om. Ofte vil i ytterste konsekvens styrken (tenkt eller reelt) i en streike- og/eller lockoutsituasjon være avgjørende for hva den ene part kan oppnå overfor motparten gjennom forhandling, mekling, eller konflikt.
Tariffoppgjøret kan derfor like mye som timelønn og kroner og øre, ta for seg større overordnede spørsmål. Eksempelvis kan rettigheter i forhold til sykemelding/egenmelding, hva som egentlig defineres som overtid eller mertid, retten til ferier, eller pensjon bringes inn som en del av tariffoppgjøret.
Hva som ikke bringes inn i tariffoppgjøret, er ofte (men ikke alltid) hva som er bestemt i «tariffavtalens del 1», Hovedavtalen. Mellom oppgjørene råder for øvrig fredsplikten.
Forberedelser og gjennomføring
Før partene går til forhandlinger/mekling, gjør de vanligvis omfattende forberedelser. For arbeidstakere organisert i et fagforbund blir opplegg og krav diskutert i klubber og fagforeninger, deretter i de respektive fagforbund. I et samordnet oppgjør foretar økonomer, jurister og spesielle utvalg utredninger som danner grunnlag for videre diskusjoner. Deretter blir kravene satt opp og lagt fram for arbeidsgiverforeningen(e).
Både i forkant og etterkant av tariffoppgjøret legger Det tekniske beregningsutvalget for inntektsoppgjørene (TBU) fram sin rapport.
Oppsigelse
Hvor lang tid en overenskomst skal gjelde, står i avtalen. Det vanligste er to år, og utløpsdatoen faller for de fleste overenskomster relativt likt, altså på vårparten i partallsår. Fristen for å si den opp, står også i avtalen. Hvis avtalen ikke blir sagt opp innen fristen, gjelder den videre i ett år av gangen. Dette kalles prolongering. Oppsigelsen av overenskomsten fra de ansattes side fremtvinger forhandlinger med arbeidsgiveren om ny avtale. Det er disse forhandlingene som kalles for tariffoppgjøret.
Forhandling
Fagforeningens krav overleveres til arbeidsgiveren og forhandlingsstart avtales. Denne delen er det partene som har full kontroll over. Forhandlingene pågår i realiteten så lenge man vil, eller motsatt så kort den mest utålmodige parten ønsker det. Utfallet kan være en av tre:
Forhandlingene brytes
Hvis avstanden mellom arbeidstakernes krav og arbeidsgivernes tilbud er for stort, varsles det brudd i forhandlingene. Partene mener da at mulighetene for å komme fram til enighet er så små, at det ikke har noen hensikt å fortsette forhandlingene. «Manglende framdrift i forhandlingene», er ofte den offisielle grunnen, både på brudd i forhandlinger men gjerne også for brudd i mekling (se punkt under).
Hvis det blir brudd (punkt 2 eller 3 innfris over), varsles Riksmeklingsmannen. Samtidig med dette vil en av partene (nesten alltid arbeidstakersiden) gå til plassoppsigelse (se neste punkt). Riksmeklingsmannen får umiddelbart melding om plassoppsigelsen slik at mekling kan gjennomføres.
Plassoppsigelse
Et brudd i forhandlingene følges altså alltid av en plassoppsigelse. En plassoppsigelse er en kollektiv oppsigelse av fagforeningsmedlemmenes arbeidsavtaler, og er et varsel om at de ansatte er villige til å gå til streik fra en gitt dato, men tidligst fra tariffavtalens utløp.
Plassoppsigelsen betyr at arbeidsavtalene til alle medlemmer omfattet av overenskomsten sies opp, og på den måten innfris det formelle grunnlaget for senere å kunne ta hele eller deler av de samme medlemmene ut i streik.
En plassoppsigelse er en formalitet, men samtidig en trussel overfor arbeidsgiveren om at visse krav må på plass for å unngå streik. Plassoppsigelse må meldes senest 14 dager før arbeidskamp kan starte, jfr. Arbeidstvistlovens bestemmelser om meklingsfrister.
Midlertidig forbud mot arbeidsstans
Det normale er at Riksmeklingsmannen legger ned midlertidig forbud mot arbeidsstans (streik/lockout) og samtidig fastsetter en meklingsfrist 14 dager senere. Dersom det er «kø» hos riksmeklingsmannen (noe som fort kan oppstå på vårparten), kan meklingsfristen bli utsatt.
Noe avhengig av forholdet mellom partene på bruddtidspunktet, er det ikke uvanlig at løpet så langt er avtalt på forhånd.
Mekling - minimum 10 dager
Etter 10 dager med mekling (her er det ikke uvanlig at det er mye ventetid og lite framdrift) kan meklingen «begjæres avsluttet». Dette skjer nesten utelukkende av fagforeningen, som med dette varsler at de ønsker å komme i en situasjon der de kan true med reell streik. En liste over navn på de som faktisk skal ut i streik (eventuelt lockout) leveres samtidig. Merk at dette skiller seg fra «plassoppsigelsen» som ble levert ti dager før, og som gjerne omfatter alle fagforeningens medlemmer omfattet av overenskomsten.
På dette tidspunktet leveres oversikten over hvem som faktisk vil fratre plassen under en kommende streik, dette er altså plassfratredelsen i motsetning til plassoppsigelsen.
Mekling - maks fire dager
Så følger fire dagers tvungen mekling. Vanligvis foregår hele meklingen i løpet av de to siste dagene
Mekling avsluttes
Før midnatt (eller på overtid) siste dag/natt legger meklingsmannen vanligvis fram en skisse for partene med forslag til løsning. Dette kalles gjerne «riksmeklingsmannens/meklingsmannens skisse». Men dette forutsetter at meklingsmannen finner grunnlag for det. Et annet alternativ er at partene sammen finner fram til en løsning uten meklingsmannens bidrag. Et siste alternativ er at meklingsmannen ikke finner grunn til å legge fram noen skisse, hvilket som oftest betyr at partene (eller en av partene) selv har valgt å styre mot konflikt.
Enighet eller konflikt (arbeidskamp)
Riksmeklingsmannens skisse er ofte et tveegget sverd for partene som skal si ja eller nei til denne. Siden skissen kommer fra en «utenforstående» som har fulgt meklingen tett og i løpet av flere dager gjort seg kjent med deres standpunkter, inneholder den ofte goder og ulemper for begge sider. Deres standpunkt til denne kan utløse uventede reaksjonsmønstre i en kommende arbeidskamp.
Grensene mellom punktene over kan være glidende ofte er tariffspesifikke krav helt avgjørende.
Under og etter konflikt
I det arbeidskonflikten er ferdig kan enten de ansattes representanter (forhandlingsutvalget) godta nye betingelser for ny overenskomst «over bordet», eller de kan sende resultatet ut til uravstemning blant medlemmene. Oppnås flertall blant medlemmene er den nye overenskomsten vedtatt. hvis ikke kan det fremtvinges enten ny mekling, eller ny arbeidskonflikt.
Dette punktet repeteres frem til ny overenskomst er vedtatt. Et absolutt siste alternativ som kun arbeidstakers side kan ta stilling til, er at overenskomsten forkastes blant fagforeningens medlemmer og ingen overenskomst etter dette finnes.
Lønnsnemnd – Regjeringen griper inn
Det er to typer lønnsnemnd:
Nulla poena sine lege
Nulla poena sine lege («ingen straff uten lov») er et rettsprinsipp som fordrer at man ikke kan straffes for noe som ikke er forbudt ved lov. Dette prinsippet er akseptert og kodifisert i moderne demokratier som et grunnleggende krav til rettssamfunnet. Prinsippet kalles også lovprinsippet (legalitetsprinsippet i strafferetten), og er kodifisert i Grunnloven § 96 første ledd, samt i Straffeloven (Norge) § 14. Grunnloven § 96 første ledd hjemler dessuten domsprinsippet («nulla poena sine judicare»), som krever dom for ileggelse av straff.
Det er den tyske juristen Paul Johann Anselm von Feuerbach (1775–1833) som har gitt prinsippet sin nåværende språklige utforming. Han regnes ellers som grunnleggeren av den moderne tyske strafferetten. Grunnprinsippet nulla poena sine lege fantes rett nok også i den gamle romerretten, men prinsippet fikk en strammere og fyndigere formulering av Feuerbach.
Vedder
Vedder kan vise til:
Fylkesvei 3974
Fylkesvei 3974 går mellom Holmen og Lonelia i Kristiansand kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 155 (Vest-Agder).
Øyulv Gran
Øyulv Gran (født høsten 1902 i Vålerenga, Oslo, død 1972) var en norsk populærforfatter. Han skrev under psevdonymene ØG, Øivind/Øyvind Grundt, Brynjulf Bagge (en enkelt gang), Ottar Karlsrud og Alf Rakstad. I Sverige anvendte han psevdonymet Stein Winge
Allerede tretten år gammel fikk han publisert noen historier i Tyrihans. Hans første kriminalfortelling var antaglig den lille føljetongen Mysteriet i stenbruddet, som fantes i spalten Vore barn i Norske hjem i desember 1918. Her blir leserne kjent med detektiv Harald Ask fra Kristiania og hans assistent Knut Sundt.
Hans navn fantes i alle slags skrifter, fra Detektiv-Magasinet, Romantikk, Øvre Smaalenenes Avis til Krigsropet, i aviser, ukeblader samt julehefter. I 1956 anslo man at hans fortelliger var solgt i fem millioner eksemplarer i Sverige. For Norges del kan man legge til et par millioner.
I sine fortellinger for Detektiv-magasinet la Gran et lag av Edgar Wallace og stumfilmmelodrama på arven fra Stein Riverton, med velorganiserte forbryterbander ledet av maskerte kriminelle genier. Hans språk er høydramatisk, klisjémettet og uten gnist av originalitet eller selvironi;det virker i hovedsak satt sammen av kolportasjelitteraturens mest oppstyltede og forslitte vendinger.
Gran skev flere fortellinger om Knut Gribb.
Sommeren 1943–våren 1945 var han redaktør i det da nazifiserte Kommunen og vi, som er organet for Kommunale kontorfunksjoners forening.
Sammenlagt skrev han 74 fortellinger for det svenske Alibi-Magasinet i årene 1946–1956.
Thane
Thane eller Thana (marathi ) er en by i India. Byen ligger i delstaten Maharashtra, 32 km nordøst for Mumbai. Thane hadde 1 486 338 innbyggere i 2005. Byen er forstad til Mumbai, og de to byene har begynt å vokse sammen. Thane har mye tekstil-, kjemisk- og verkstedsindustri.
Derby (hestesport)
Derby (/dɑːbɪ/) er innen galoppsport et flatløp over 2 400 meter for treårige hester. Det har sitt navn etter hesteløpet Epsom Derby, som første gang ble arrangert i Epsom i England i 1780 av Edward Smith-Stanley, 12. jarl av Derby.
Derby er det viktigste av de klassiske løpene.
Super Mario Galaxy 2
Super Mario Galaxy 2 er oppfølgeren til det populære spillet Super Mario Galaxy. Spillet selges til Nintendo Wii og ble sluppet ut mot midten av 2010.
Henry Theodore Tuckerman
Henry Theodore Tuckerman (født 20. april 1813, død 17. desember 1871) var en amerikansk forfatter, dikter og litteratur- og kunstkritiker.
Super Mario Galaxy 2
Spillmekanismer
Dette spillet er ganske likt det første spillet. Grunnleggende kontroller og systemer er direkte overført: Man styrer Super Mario i en verden full av små og store planeter ved hjelp av kontrollspaken. Et tillegg i dette spillet er Cosmic Guide. Den vil vise seg hvis man sliter med et område, og vil kunne spille banen for deg. Man vil da imidlertid ikke lenger ha muligheten til å få tak i en Power Star, og vil få en Bronse Star i stedet.
Oppgraderinger
Mange oppgraderinger følger med fra det første spillet, eksempler inkluderer Bee Mushroom og Spring Mushroom. Det finnes også mange nye oppgraderinger og funksjoner. Eksempler på dette er Cloud Flower (Lar Mario gå på skyer, og også plassere opp til tre skyer der han vil), Rock Mushroom (Gjør Mario til stein så han tåler mer, og gir ham også evnen til å rulle rundt som en stein) og en drill (Lar Mario drille seg tvers igjennom, og noen ganger inn i, planeter)
Yoshi
En viktig ny funksjon i spillet er muligheten til å ri Yoshi. Mario kan finne Yoshi i egg rundt om i de forskjellige galaksene. Når man rir Yoshi vil man bevege seg fortere, man kan legge til litt sveving i slutten av hopp ved at Yoshi «flakser» med bena, og man kan også bruke Yoshis tunge til å spise fiender med. Noen fiender kan spyttes ut igjen etter at man har spist dem, og kan derfor brukes som våpen. Yoshi har også flere oppgraderinger: Blimp Fruit (Gjør at Yoshi blir full av luft og begynner å sveve oppover), Dash Pepper (Gjør Yoshi veldig rask og lar ham løpe opp vegger) og Bulb Berry (Gjør Yoshi lysende i et kort tidsrom og lar ham lyse opp usynlige deler av banen).
Utvikling
Nintendo sa at spillet ville inneholde mer enn 90 % nye elementer, der resten ville være gamle elementer fra Super Mario Galaxy. Spillet var ganske langt fram i utviklingsprosessen i slutten av 2009, men Nintendo valgte å utsette utgivelsen til 2010. Grunnen til dette var at de allerede hadde en planlagt utgivelse lagt til slutten av 2009.
National Trust (Storbritannia)
National Trust ble opprettet i 1895 av Octavia Hill, Sir Robert Hunter og Hardwicke Rawnsley. Virksomheten drives for det meste gjennom bidrag fra dens over 3 millioner medlemmer. Den har gjennom lovgivning fått retten til å erklære eiendommer som uavhendelige, hvilket medfører at de ikke kan selges eller pantsettes mot stiftelsens ønske uten godkjenning fra det britiske parlamentet.
Superkomp
Superkomp er å trene knallharde økter fordelt over flere dager for å bryte kroppen helt ned. Kroppens svar er å bygge seg opp igjen. Etter noen dager er den enda sterkere enn tidligere. Den superkompenserer.
I over tredve år har roerne anvendt superkomp for å lure frem toppformen til et mesterskap.
Det har vist seg at effekten blir størst ti dager etter at nedbrytningen har funnet sted. Når det er tidsforskjell, slik som i Kina, har Olaf Tufte og støttespillere funnet ut at det går med seksten dager.
Farman MF.11
Maurice Farman MF.11 Shorthorn var et fransk rekognoseringsfly og lett bomber utviklet under første verdenskrig av  Farman Aviation Works.
Konstruksjon og utvikling
Det var i hovedsak en Farman MF.7 med en kraftigere motor, mer robust og et mer aerodynamisk skrog, cockpit var montert på stag over den undre vinge. Flyet var også utstyrt med maskingevær som ble betjent av observatøren som derfor var plassert foran piloten.
Flyet i bruk
I Italia ble MF.11 lisensbygget av Societa Italiano Aviazione, et Fiat selskap. Disse gikk under betegnelsen SIA 5. Fra tidlig 1915 ble de utstyrt med et fast foroverrettet maskingevær. Flyet var utstyrt med en 100 hk Fiat A.10 motor.
I 1916 kjøpte Australia noen MF.11 som treningsfly.
Museumsfly
Tre kjente eksemplarer finnes i flymuseer:
Christian Engström
Christian Engström (født 9. februar 1960 i Stockholm) er en svensk aktivist og politiker. Han var nestleder i Piratpartiet 2008–2009, og er spesielt kjent for sitt arbeid mot programvarepatenter. Engström var Piratpartiets førstekandidat i Europaparlamentsvalget i 2009, og ble innvalgt for perioden 2009–2014 etter at partiet hadde fått syv prosent av stemmene. Han stilte til gjenvalg ved Europaparlamentsvalget i 2014, men da fikk Piratpartiet ikke inn noen i Europaparlamentet.
Engström er utdannet i matematikk og informatikk fra Stockholms universitet, der han gikk ut i 1983. Etter studiene begynte han å arbeide som Fortran-programmerer i selskapet Skriptor, og i 1991 hadde han avansert til stillingen som viseadministrerende direktør. Engström fortsatte i Skriptor frem til 2001, da han startet sitt eget selskap Glindra.
Fra slutten av 1980-årene ble Engström aktiv i Folkpartiet, der han blant annet deltok i lokalpolitikken i Bromma. Han gikk ut av Folkpartiet etter at Piratpartiet (PP) ble stiftet på nyåret 2006, og ble PPs femtekandidat i Riksdagsvalget i Sverige 2006. I valget til Europaparlamentet i 2009 var han Piratpartiets førstekandidat, og fikk plass i parlamentet etter at partiet fikk syv prosent av stemmene.
Engström har også vært aktiv i Foundation for a Free Information Infrastructure (FFII), en organisasjon som arbeider for en fri og åpen informasjonsinfrastruktur. Han var også med på å stifte en svensk avdeling av FFII, der han en periode var nestleder. Gjennom arbeidet i FFII har Engström deltatt aktivt i arbeidet mot innføring av programvarepatenter i EU, en kamp som førte til at EU-parlamentet avviste det foreslåtte direktivet om programvarepatenter (2002/0047/COD) i 2005 med 648 mot 18 stemmer.
Engström er gift og har ett barn (f. 2000).
Max Streib
Max Streib (født 20. desember 1912, død 1. november 1989) var en sveitsisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Inger Sitter
Liv
Sitter vokste opp i Antwerpen, der familien bodde da faren var styrmann i Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab. Familien flyttet tilbake til Norge i 1939, og da hun var 15 år gammel, begynte hun i 1945 på Statens kunstakademi i Oslo. Der var hun elev av Per Krohg, Axel Revold og Jean Heiberg. Året etter flyttet familien tilbake til Antwerpen, og hun fortsatte på Institut Supérieur des Beaux-Arts i Antwerpen fra 1946 til 1950. I 1948 var hun elev ved André Lhotes malerskole i Paris. Hun deltok på Høstutstillingen første gang i 1948. Hun var elev av Stanley William Hayter, Atelier 17 i Paris 1954–55 og 1956–57.
I en tiårsperiode var hun gift med kunstneren Carl Nesjar, som hun møtte i 1953. De fikk en datter i 1958. I store deler av sitt liv var hun bosatt i utlandet. Hun hadde et hus i landsbyen Villa Faraldi i Nord-Italia, og bodde senere i den gamle bydelen i Antibes i Sør-Frankrike, fem minutters gange fra Picassomuseet.
Arbeid
Sitter hadde sin gjennombruddsutstilling i Galleri Per i 1956, og ble karakterisert som nonfigurativ modernist. Hun holdt separatutstillinger i Galleri Haaken 1964, Kunstnernes Hus 1974, Henie-Onstad Kunstsenter 1987. I 2007 hadde hun en retrospektiv utstilling i Haugar Vestfold Kunstmuseum i Tønsberg, og i anledning av at hun fylte 80 år, arrangerte Trondheim kunstmuseum en større retrospektiv utstilling i 2009. Hun hadde også separatutstilling i Galleri Brandstrup i oktober 2009.
Sitter var med på å utføre dekorasjoner til Regjeringsbygningen sammen med Carl Nesjar og Odd Tandberg. Sitter utførte store dekorative arbeider til Norges Handelshøyskole, Bergen (1967), NLH, Ås (1971) og til cruiseskipet Norway (1980). Verket «In the picture» (1964) er kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk.
Sitter var den første kvinnelige professor ved Statens kunstakademi i Oslo fra 1981 til 1984. Kunstpolitisk var hun også svært aktiv. Hun ble medlem av Norsk kulturråd da det ble grunnlagt i 1964, og satt i styret til 1968. Hun var med å stifte Sosialistisk Kulturarbeiderlag i 1968. Fra 1976 til 1982 var hun medlem av Formidlingsutvalget (Gjørv-utvalget).
Utmerkelser
I 1999 ble hun utnevnt til ridder av St. Olavs Orden «for fortjeneste av norsk billedkunst». Hun ble i 2010 forfremmet til kommandør.
I 2011 ble hun tildelt Norsk kulturråds ærespris og Vestfold fylkeskommunes Kunstnerpris. I 2014 ble hun tildelt Sør-Trøndelag fylkes kulturpris.
Sitters maleri «Komposisjon i rødt» (1957) ble i 2008 gjengitt på et norsk frimerke, i serien Norsk kunst I.
Zahlkasserer Schafts plass
Zahlkasserer Schafts plass (1, 2 og 3) er en plass på Frogner i Oslo.
Plassen het tidligere Solheim plass, og fikk sitt nåværende navn i 2003. Den er oppkalt etter zahlkasserer Andreas Schaft, og ligger der Erling Skjalgssons gate og Solheimgata møtes.
Det er kun tre bygninger med gateadresse til Zahlkasserer Schafts plass, og alle tre hører til Schafteløkken.
Periodesystemet med elektronkonfigurasjon
Periodesystemet med elektronkonfigurasjon viser de 118 grunnstoffene og deres atomnummer, atommasse, elektronegativitet, oksidasjonstall og elektronkonfigurasjon. <div style="float:left;width:49.5%;font-weight:bold;background-color:#ff9;color:#000;padding:.3em 0;border:2px solid #fc0;border-bottom:0;font-size:130%">Hovedartikkel om periodesystemet. Inneholder en forenklet utgave av periodesystemet <div style="float:right;width:49.5%;font-weight:bold;background-color:#ff9;color:#000;padding:.3em 0;border:2px solid #fc0;border-bottom:0;font-size:130%">Se utfyllende versjon med fulle navn og atomvekt
Vise
Vise blir i skandinaviske språk brukt om flere typer sanger. Bengt R. Jonsson, tidligere leder for Svenskt Visarkiv, definerer vise som « en strofisk dikt med strofisk melodi såväl litterärt som musikalisk oftast präglad av en viss enkelhet i stilen». Enkelte revyviser kan derimot oppfattes som «tungebrekkende» kompliserte og med intrikate strofeformer.
Ordet vise har forandret innhold gjennom tiden. På 1800-tallet og utover mot 1950 var fremdeles vise et nedvurderende ord for noe som ikke var særlig verd. I 1799 sidestiller Hans Jacob Wille slagsbrødre, drukkenbolter og visekvedere. Ivar Aasen skiller i sangen Gagnløysa mellom «sanger» og «fusk og fillevisur». Først etter at Visens Venner hadde startet sin gjerning, ble viser et anstendig kulturuttrykk.
Viser kan være både lyriske og episke (fortellende). I det eldre visematerialet med skillingsviser, folkeviser og så videre, dominerer de episke visene.
Det engelske song, tyske Lied og franske chanson er alle mer omfattende enn vise og svarer bedre til det norske begrepet sang. Betegnelsen sang virker ofte mer høystemt og betoner samtidig det kollektive, for eksempel i arbeidersang eller fedrelandssang, mens viseteksten oftere uttrykker et «jeg».
Begrepet vise finnes bare i nordiske språk.
Etymologi
Ordet «vise» kommer fra det gammelnorske vísa som er avledet av vis i betydningen «måte å synge på».
Historikk og visetyper
Viser er i dag ofte korte, lettfattelige dikt sunget til enkle melodier, men kunne tidligere, for eksempel i middelalderen, være lange, fortellende eller lyriske dikt eller skaldekvad som ofte skulle synges til dans. Folkevisene og middelalderballadene er en del av denne tradisjonen. Det samme gjelder den tyske minnesangen og franske trubadurdiktningen.
Mange viser har blitt svært populære i sin samtid, blant annet skillingsviser på 1800-tallet og revyvisene fram mot 1960-tallet. Med radioen kom det en ny visebølge i Norge fra 1940-tallet. Også det internasjonale ungdomsopprøret og protestsangene på 1960-tallet førte til flere viser med tydelig tekstinnhold og enkle melodier, ikke sjelden med flytende overganger til folkemusikk, popballader og barnesanger. De kristne visene har utspring både i katolske middelalderballader, salmer og internasjonal popmusikk. Norsk visekunst var opprinnelig en del av den tradisjonelle folkemusikken med lokale og regionale varianter, men har seinere blitt sterkt påvirket av både svenske forbilder og irske og engelske musikktradisjoner.
Visene kan framføres a cappella, det vil si kun med sang, men teksten kan også akkompagneres av instrumenter, gjerne akustiske strengeinstrumenter som lutt og gitar, piano eller for eksempel fløyte eller munnspill. Uttrykket er ofte lavmælt.
Visetyper
Ordet vise forekommer med mange ulike forstavelser som viser til innhold, funksjon eller bruksområde og gjenspeiler forskjellige tradisjoner og kulturområder:
Visekunst i forskjellige land
Det en vanligvis kaller viser i Norge, er i snever forstand en skandinavisk eller nordisk musikksjanger. Den folkelige vise- eller balladekunsten finnes imidlertid i de fleste land i en mengde musikalske og tekstmessige stiler, sjangre og tradisjoner. Visene i Vesten spenner fra gamle folkeviser, salmer, populære skillingsviser, voggesanger og enkle barnesanger til kabaretslagere og revyviser, arbeider- og kampsanger, protestviser og popballader der teksten og sangen og det enkle og nære uttrykket er det viktigste.
Nordiske viser
I Norden har tradisjonelt Sverige stått særlig sterkt med stilskapende visekunstnere og store fortellere som Carl Michael Bellman på 1700-tallet og Birger Sjöberg og Evert Taube på 1900-tallet. Disse inngår som en del av grunnstammen i den svenske allsangtradisjonen. Den nye visebølgen i Norden kom tidlig på 1960-tallet med en rekke populære artister som sang egne viser, tonsatte dikt eller oversatt materiale. Dette gjaldt blant annet de svenske visetalentene Olle Adolphson, Cornelis Vreeswijk og Fred Åkerström. I Norge stod Alf Prøysen i en særstilling som visekunstner. Alf Cranner og Åse Kleveland kom som fornyere av visesangen i Norge, før en yngre generasjon, med Lillebjørn Nilsen, Lars Klevstrand, Hege Tunaal, Ole Paus, Øystein Sunde, Kari Svendsen, Finn Kalvik med fler, ble stående som representanter for den såkalte visebølgen i Norge i årene omkring 1970.
Franske chansons
Den franske visetradisjonen, de såkalte chansons, har sitt utspring i kabaretviser og den urbane populærmusikken. Denne tradisjonen omfatter sanger med poetisk og fortellende tekst framført med et enkelt musikkakompagnement. Disse «visene» kan være både lavmælt og enkel, men også voldsom og patosfylt, har stått sterkt både i Frankrike og andre land på kontinentet med berømte chansonniers som Georges Brassens, Jacques Brel, Edith Piaf og en mengde andre. Også franskspråklig visesang fra Canada blomstret opp i 1960- og 1970-åra og fikk et stort publikum internasjonalt, blant annet med chansonkunstneren Felix Leclerc.
Tyske lieder
Lied er en betegnelse som på norsk dekker den tyske kunstvisetradisjonen. I motsetning til for eksempel den svenske visetradisjonen som legger mere vekt på det lyriske, er den tyske, klassiske liedertradisjonen særlig konsentrert om musikken, ofte av etablerte komponister til tekster med et enkelt folkelig preg. Men også her har variasjonene vært store. På 1960-tallet tok den østtyske dikteren og sangeren Wolf Biermann betegnelsen Liedermacher («visemaker») etter mønster av dramatikeren Bertolt Brecht som omtalte seg selv som Stückeschreiber («stykkeskriver»). Ellers omfatter den moderne tyske visetradisjonen både historiefortellere som Gerhard Schöne, Reinhard Mey og Manfred Maurenbrecher, lyriske toneformidlere som Hans-Eckardt Wenzel og Barbara Thalheim, samfunnskritiske, politiske visesangerne som Wolf Biermann, Franz Josef Degenhardt, Hannes Wader, Konstantin Wecker og Bettina Wegner og tyske chansonniers.
Anglo-amerikanske singer/songwritere
I USA, Canada og etterhvert Storbritannia gjorde visekunsten seg særlig bemerket gjennom den politiske protestbevegelsen og singer/songwriter-stilen som fra 1960-tallet kombinerte viser, folkemusikk, pop og rock i iørefallende låter med tydelig tekst og enkel instrumentbruk.
Odd Tandberg
Odd Tandberg (født 16. april 1924 i Oslo, død 14. februar 2017 ) var en norsk maler, grafiker og skulptør.
Bakgrunn
Odd Tandberg ble født i Oslo. Han var sønn av Arthur Tandberg og Regine Christensen. Han utdannet seg et halvår på Bjarne Engebrets malerskole i 1941 og deretter på Statens håndverks- og kunstindustriskole 1942-45 samt på Statens kunstakademi under Axel Revold og Per Krohg 1945–46.
Kunstnerisk virke
Tandberg var særlig kjent for sitt nonfigurative arbeid i forbindelse med utsmykningen av Regjeringsbygget (Oslo, 1956-58) sammen med Tore Haaland (1918-2006), Inger Sitter (1929-2015) og Carl Nesjar (1920-2015), og Jernbanetorget T-banestasjon (1965). Sammen med Gunnar S. Gundersen, Tor Hoff og Ludvig Eikaas tilhørte han den såkalte Dødsgjengen, som var banebrytende for nonfigurativ kunst i Norge.
I sine utsmykningsarbeider benyttet han på 1950- og 1960-tallet samt begynnelsen av 1970-tallet sandblåst naturbetong, conglomur og betong med tilslag av ferrosilium. Senere benyttet han andre materialer i sine utsmykninger.
Han var gift med billedkunstner Elen «Numme» Tandberg, født Grøn-Hansen.
(Se forøvrig: www.oddtandberg.no)
Ordener og utmerkelser
I desember 2007 ble han utnevnt til Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for sin innsats som billedkunstner.
Superisligaen
Superisligaen eller Metal Ligaen  er navnet på den øverste danske serien i ishockey. Den er også kjent som Eliteserien og AL-Bank Ligaen. Navnet AL-Bank Ligaen er midlertidig og oppkalt etter sponsoren Arbejdernes Landsbank. Tidligere var Superisligaen sponset av Danske Spil og kalt Oddset Ligaen. Lagene er stort sett halvprofesjonelle.
Poengsystem
Hvis kampene etter ordinær spilletid (3 x 20 minutter) står uavgjort, spilles det 10 minutter ekstra eller til første mål, såkalt «sudden death». Under tidsutvidelsen må begge lag spilte med en mann mindre på isen. Hvis det ikke scores mål etter 10 minutter, avgjøres kampen med straffeslagkonkurranse.
Basilica di Santa Croce (Firenze)
Basilica di Santa Croce di Firenze, Hellige korsets basilika i Firenze, er fransiskanernes hovedkirke i Firenze, og har status som Basilica Minor i den katolske kirke. Den er beliggende på Piazza Santa Croce, øst for Duomo (Santa Maria del Fiore).
Santa Croce betyr det hellige kors, og kirken er den største fransiskanerkirken i Firenze, som også var den byen hvor fransiskanerne først fikk fotfeste. Ifølge legenden var det selveste Frans av Assisi som grunnla kirken. I datiden gikk det dessuten rykter om at det foregikk mirakler i kirken.
Man regner imidlertid med at bygningen ble påbegynt omkring 1294 av Arnolfo di Cambio som var en anerkjent arkitekt og billedhugger. Utover hans arbeide med Santa Croce-kirken var Arnolfo byggmester på domkirken Santa Maria del Fiore. Som så mange andre spektakulære bygninger fra renessansen ble kirken finansiert av italienske rikmenn, og kirken stod ferdig i 1385 (ifølge enkelte kirker var den økonomiske prosessen så besværlig at kirken først ble innviet i 1443). Fasaden ble imidlertid først finansiert av en englender i 1857 og er utført i neo-gotisk stil.
Santa Croce-kirken er en basilika. Det er en bygningstype som stammer fra det klassiske Roma og Hellas, og som i sin opprinnelige form bestod av et hovedrom, midtskipet, med sideskipet på langsidene. Typen ble fortsatt utviklet i gotikken, hvor midtskipet ble forhøyet, så det kunne innsettes vinduer over sideskipet. Navnet "basilika" stammer fra det greske basiliké stoà som betyr kongelig søylehall.
Tross fransiskanerordenens svorskap til fattigdom og ydmykhet er kirken fylt med gravmonumenter for rike og berømte som kjøpte seg inn for uhyrlige summer. Således ligger blant annet Michelangelo, Machiavelli og Galilei begravet i Santa Croce. Utover er det 16 kapeller med både fresker og relikvier. Innenfor er det kunst av blant annet Henry Moore, Donatello og Rosselino.
Kirken er en del av handlingen i den prisbelønnete filmen Et rom med utsikt.
Lophius
Artene i denne gruppen har 26-31 ryggvirvler, det kan brukes for å skille de fra artene i de andre undergruppene av breiflabbfamilien som bare har 18 eller 19 ryggvirvler.
Lamborghini Silhouette
Lamborghini Silhouette var en midtmotorisert sportsbil produsert i et lite antall av den italienske bilfabrikken Lamborghini mellom 1976 og 1979.
Silhouette begynte som et designstudie av den italienske karosserimakeren Bertone. Den var basert på den tidligere Lamborghini Urraco, men hadde adskillig mer aggressive linjer enn Urraco. Silhouette var den første Lamborghini-modellen med targatak. Silhouette utviklet seg senere til å bli den utseendemessig liknende, men mer suksessfulle, modellen Lamborghini Jalpa. Kun 55 eksemplarer av Silhouette ble bygget.
Bilen var utstyrt med en 3 liters V8-motor, montert på tvers bak sjåføren. Det er bare 31 kjente eksemplarer igjen i verden.
Bare skyer beveger stjernene
Bare skyer beveger stjernene er en norsk drama- og familiefilm fra 1998 regissert av Torun Lian. Hovedrollene spilles av Thea Sofie Rusten, Jan Tore Kristoffersen, Andrine Sæther, Anneke von der Lippe og Jørgen Langhelle.
Handling
Elleve år gamle Marias lillebror er død av kreft. I den store sorgen forsvinner moren i seg selv, og faren prøver å holde familien sammen. Maria reiser til besteforeldrene i Bergen, og der treffer hun Jakob som er på samme alder. Maria må samtidig takle sine egne vonde følelser rundt brorens død. Etterhvert får hun en mulighet til å se forandringene i livet sitt på en avstand. Sammen med Jakob funderer hun over viktige spørsmål om meningen med liv og død. Ved hjelp av ham finner hun tilbake til moren og livet.
Om filmen
Filmen fikk svært gode skussmål hos kritikerne da den kom. Dagbladet gav den terningkast 5.
Priser
Filmen vant en Amanda for beste norske film og ble nominert tre andre kategorier.
I 1999 vant den en Crystal Bear ved Filmfestivalen i Berlin. I tillegg til dette vant den 9 andre priser på forskjellige filmfestivaler rundt om i verden, blant annet hovedprisen ved Den nordiske filmfestivalen.
Holofernes
Holofernes (hebraisk הולופרנס) var en assyrisk general under Nebukadnesar II som figurerer i deuterokanoniske Judits bok.
Det ble sagt at den babylonske kongen Nebukadnesar sendte Holofernes for å ta hevn på nasjonene i vest som hadde unnlatt å støtte hans regime. Generalen beleiret Bethulia (antagelig byen Meselieh) og fikk byen nesten til å overgi seg. Den ble berget av Judit, en vakker hebraisk enke som dro inn til Holofernes’ leir og forførte ham. Mens den berusede Holofernes sov skar hun hodet av ham. Deretter dro hun tilbake til Bethulia med generalens hode, og således beseiret hebreerne fienden.
Pe̍h-oē-jī
Pe̍h-ōe-jī (POJ; kinesisk: 白話字; pinyin báihuà zì) er et romaniseringssystem for de kinesiske språk som er fremherskende i provinsen Fujian og på Taiwan. Det ble utviklet av presbyterianske kinamisjonærer på 1800-tallet, og kalles også Church Romanization.
Holofernes
Holofernes er avbildet i tallrike malerier og andre kunstverk sammen med Judit, blant annet er de to omtalt i Geoffrey Chaucers Munkens fortelling i Canterbury-fortellingene, og i Dantes Purgatorio hvor Holofernes blir funnet på Stolthetens terrasse.
Pe̍h-oē-jī
POJ benyttes særlig om minspråkene taiwansk og hokkien, men kan generelt benyttes om minnanspråkene.
Det finnes en variant ved navn Pha̍k-fa-sṳ som særlig egner seg for hakka, basert på Siyen-dialekten av det språket.
For mindongspråkene benyttes Bàng-uâ-cê.
For teochew benyttes Pêh-uē-jī.
Pha̍k-fa-sṳ
Ward Hill
Ward Hill er et fjell på øya Hoy. Fjellets høyeste punkt er 481 meter over havet og er det høyeste fjellet i den skotske øygruppen Orknøyene. Fjellet ligger nord på øya, mellom landsbyene Hoy og Rackwick.