cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ferdinand Bertelsen
Karl Ferdinand Bertelsen (født 6. november 1873, død 5. april 1963) var en norsk forretningsmann fra Skien.
Fra 1892 var han medinnehaver av selskapet I.H. Beck. Han var også styremedlem i Skiens Aktiemølle, og i 13 år selskapets styreformann.
Bertelsen var også formann i Skiens Telefonforening, styremedlem i Norges Handelsstands Forbund, og styremedlem i Norges Sykkelfabrikanter og Grossisters Forening. Han var æresmedlem av Skiens Handelsstand og Industriforening, Confektionsfabrikanternes Landsforbund, Skien-Telemark Turistforening og Idrætsforeningen Odd.
Politisk tilhørte Bertelsen partiet Høyre, og han var i flere perioder valgt inn i Skiens bystyre. Fra 1919 var han finsk visekonsul.
I 1956 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, for samfunnsnyttig virke.
Bertelsen ble aktuell høsten 2005 i forbindelse med at hans etterkommere solgte det store naturområdet Vestre Vollane på Hardangervidda til Folke Hermansen. Sammen med to venner hadde han i 1904 kjøpt dette området av Telemarkens Rensdyrselskab for 4000 kroner.
Horace Engdahl
Horace Oscar Axel Engdahl (født 30. desember 1948 i Karlskrona) er en svensk litteraturviter, ballett- og litteraturkritiker, essayist og oversetter. Han ble innvalgt i Svenska Akademien i 1997, og var i perioden 1999–2009 akademiets faste sekretær, dvs. akademiets talsmann og primus inter pares. Til hans oppgaver hørte å kunngjøre vinneren av Nobelprisen i litteratur, som utpekes av Svenska Akademien.
Engdahl tok doktorgraden ved Stockholms universitet i 1987 med en avhandling om svensk romantikk. Han har i lang tid virket som essayist og litteraturkritiker i Dagens Nyheter. I 2004 ble han professor i skandinavisk litteratur ved Århus Universitet i Danmark. Han har også oversatt flere verker, bl.a. Heinrich von Kleists Amphitryon og Penthesilea, til svensk. Han behersker svensk, engelsk, tysk, fransk og russisk flytende. Han er styremedlem i Kungliga Operan.
I 1997 ble Engdahl innvalgt i Svenska Akademien, der han overtok setet som ble ledig etter Johannes Edfelts død (sete nr. 17). To år senere etterfulgte han Sture Allén som fast sekretær.
Horace Engdahl var 1989-2016 gift med Ebba Witt-Brattström, en kjent feminist og professor i litteraturvitenskap.
Skeiv Ungdom
Skeiv Ungdom er en partipolitisk uavhengig ungdomsorganisasjon for homofile, bifile, trans og andre skeive ungdommer under 30 år. Skeiv Ungdom er ungdomsorganisasjonen til Fri – foreningen for kjønns- og seksualitetsmangfold. Skeiv Ungdom ble stiftet som egen organisasjon 6. august 2004 på Utøya i Buskerud, som en videreføring av det tidligere ungdomsutvalget under Landsforeningen for lesbiske, homofile, bifile og transpersoner (nå Fri – foreningen for kjønns- og seksualitetsmangfold). Jane-Victorius G. Bonsaksen er leder fra 2022.
Jafnaðr – Queer Youth Festival
Jafnaðr er Skeiv Ungdoms årlige sommerleir. Jafnaðr i dagens form ble for første gang arrangert i 2005, men dens historie strekker seg tilbake til år 1999, da Ungdomsutvalget i daværende LLH (nå Fri – foreningen for kjønns- og seksualitetsmangfold) arrangerte sin første sommerleir som ble kalt for Homoøya. Etter at Skeiv Ungdom ble stiftet som en selvstendig ungdomsorganisasjon i 2004, ble sommerleiren Homoøya erstattet av festivalen Jafnaðr.
Ordet Jafnaðr (uttales «javnadr») stammer fra norrønt og henviser blant annet til likeverd.
Ungdomstelefonen
Ungdomstelefonen (UT) er en landsdekkende telefon-, chat- og meldingstjeneste for unge skeive. Ungdomstelefonen er i mange tilfeller førstekontakt for ungdom uten tilhørighet til organiserte tilbud for skeive, men blir også blant annet benyttet av helsepersonell, samt andre kontaktpersoner for ungdom, som trenger rådgivning.
Dagobert I
Dagobert I (latin: Dagobertus; født ca. 603, død 19. januar 639) var konge av Austrasia fra 623 til 634, og konge av frankerne fra 629 til 639. Han var den siste merovinger-monarken med reell kongelig makt. Han var i tillegg den første av de frankiske kongene som ble gravlagt i de kongelige graver i klosterkirken Saint-Denis.
Skeiv Ungdom
RESTART
Restart er et program som blant annet brukes i skoler og for konfirmanter. Gjennom en rekke øvelser diskuteres hvilke mekanismer i samfunnet fører til at noen blir diskriminert, har mer makt enn andre, blir sett på som annerledes og så videre Prosjektet er drevet av frivillige samtaleledere.
Lokallag
Skeiv Ungdom hadde per januar 2018 13 lokallag:
Dagobert I
Da hans far Klotar II døde i 628 etter et styre på 45 år ble Dagobert konge av et forent rike. Han ble selv tvunget til gjøre sin sønn Sigibert III til konge av Austrasia. Da han selv døde i 639 etter et styre på 11 år forble Frankerriket delt. Sigibert III forble konge av Austrasia og hans yngre sønn Klodvig II ble konge av Neustria og Burgund. Bak kongemakten etablerte rikshovmestrene (maior domus) i hvert sin rike og ble etter hvert makten bak makten, de faktiske herskerne i hvert sitt rike.
Skeiv Ungdom
Lokallag
Lokallagenes oppgave er og lage et tilbud for skeive ungdommer der man kan være seg selv.
Alle av lokallagene har sitt egen lokalstyre som blir valgt nytt vært år på et åpent årsmøte.
Dagobert I
Veien til makten
Ved sin fars død i 629 arvet Dagobert kongerikene Neustria og Burgund. Hans halvbror Charibert II, sønn av Sikhilde, gjorde krav på Neustria, men Dagobert motsatte seg ham. Sichildes bror Brodulf klagde inn avgjørelsen på vegne av sin unge nevø, og Dagobert fikk truet halvbroren til å overta et mindre område, Aquitaine, som en form for «trøstepremie» og ledet deretter mordet på Charibert, og senere også hans sønn Chilperik myrdet i 632. Deretter ble både Burgund og Aquitaine lagt inn under hans styre igjen. Det forente Frankerriket førte til at han ble den mektigste merovingerkongen på mange år og den mest respekterte herskeren i Vest-Europa. I 631 førte Dagobert en stor hær mot Samo, slavernes hersker, men hæren ble beseiret ved Wogastisburg, i henhold til Fredegars krønike.
Styre i Neustria fra Paris
I 632 gjorde adelen i Austrasia opprør under rikshovmesteren Pipin av Landen. To år senere, i 634, beroliget Dagobert den opprørske adelen ved å plassere sin tre år gamle sønn Sigebert III på tronen, således overføre kongelig makt til den østlige delen av sine riker, akkurat som hans far hadde gjort for ham elleve år tidligere. Med et barn som konge var rikshovmesteren som ble den som egentlig utøvde den kongelige myndighet. «Frankerne forsøkte å balansere, med besværlighet, kongens makt, rettighetene til den kongelige familie, og det intense behovet til de frankiske adelsmennene (de tidligere klanhøvdingene) til å styre seg selv, og styret til en barnekonge under makten til en lokal rikshovmester, til en drivverdig om enn ustabil løsning.»
Som konge gjorde Dagobert Paris til sin hovedstad. Under sitt styre bygde han festningen i Meersburg (også kalt for Alte Burg, «Gammelborgen») på en klippe over Bodensjøen i hva som er dagens Tyskland og som er landets eldste bebodde festning. Som andektig religiøs var han også ansvarlig for byggingen av klosterkirken Saint-Denis på stedet for et benediktinerkloster i Paris. Han utnevnte også Arbogast som biskop av Strasbourg (som senere ble helgenerklært). Han tok tilbake kongelige eiendommer i riket som var blitt overtatt adelen og kirken. I Paris holdt han et luksuriøst hoff. Han var også en beskytter av kunstartene, og var særlig interessert i det utsøkte håndverksarbeidet til sin finansminister, gullsmeden Eligius, på fransk kalt Eloi (senere helgenerklært som skytshelgen for gullsmeder og metallarbeidere).
Dagobert hadde en utstrakt utenrikspolitikk. En baskisk leder kom til hans hoff for sverge troskap. Han blandet seg inn i affærene til vestgoterne i Spania og langobarderne i nordlige Italia. Han hadde også diplomatisk forbindelse med keiseren i Østromerriket og sverget «evig fred» med hverandre.
Ekteskap og barn
Forfatteren av Fredegars krønike kritiserte kongen for hans løse moral ved at han hadde «tre dronninger bortimot samtidig, foruten flere elskerinner.» Krøniken navngir dronningen, Nanthild og de ellers ukjente Wulfegundis og Berchildis, men ingen av elskerinnene, og slår fast at en liste over elskerinner ville være for lang.
I 625-626 giftet Dagobert seg med Gormatrude, en søster av hans fars hustru Sikhilde, men dette ekteskapet var barnløst. Etter å ha skilt seg fra denne kvinnen i 629-630, gjorde han Nanthild, en saksisk tjener (puella) fra sitt personlige, følge til sin nye dronning. Hun fødte:
Kort tid etter at han var gift med Nanthild tok han med seg en kvinne ved navn Ragnetrude og hun fødte senere hans yngste sønn:
Det har vært spekulert om Regintrud, abbedisse av Nonnberg-klosteret (Salzburg i dagens Østerrike), også var et av Dagoberts barn, skjønt denne teorien passer ikke med Regintruds antatte fødselsdato mellom 660 og 665. Han ble gift inn den bayerske familiedynastiet agilulfingerne (enten med hertug Theodo eller hans sønn Theodbert, hertug i Salzburg).
Le bon roi Dagobert
Dagobert ble udødeliggjort i sangen Le bon roi Dagobert («Den gode kong Dagobert»), en barneregle som består av utvekslinger mellom kongen og hans øverste rådgiver, Eligius. Den satiriske diktningen plasserte Dagobert i forskjellige latterlige posisjoner som Eligius sine gode råd trakk ham ut av. Teksten oppsto antagelig en gang på 1700-tallet og ble ekstremt populær som et uttrykk for antikongelige stemningen under den franske revolusjon. Med unntak av å plassere Dagobert og Eligius i sine respektive roller, har den ingen rot i historisk virkelighet.
I eventyr
I brødrene Grimms eventyr nummer 43 gjenfortelles et sterkt katolsk motiv: da den gode kong Dagobert forlot denne jammerdal lot Gud Satan å ta hans sjel ettersom kongen ikke var renset for alle synder. Djevelen tok sjelen og la den i en båt, men sankt Dionysius (Saint Denis) glemte ikke sin gamle venn og ba til Gud at han måtte støtte sjelen og Gud innvilget bønnen. Etter at flere helgener kjempet mot djevelen kom engler som førte Dagobert til himmelen.
Passo del Mortirolo
Passo del Mortirolo er et fjellpass i Lombardia i Italia med største høyde på 1852 moh.
Giro d'Italia
Fjellpasset er kjent fra Giro d'Italia, hvor det er blitt brukt flere ganger siden 1990.
Skaun
Skaun er en kommune i Trøndelag. Kommunen grenser mot Orkland i vest og Melhus i sør og øst. I nord har Skaun felles grense med Trondheim i Gaulosen, ei sidearm av Trondheimsfjorden der elva Gaula har sitt utløp. Kommunen ble dannet i 1965, da de tidligere kommunene Børsa, Buvik og Skaun ble slått sammen.
Natur
Kommunen har store friluftsområde, det fins 46 fiskevatn, hovedsakelig med ørret og røye. Det er laks i elvene Børselva og Vigda i kommunen.
Mellom elva Mora og fylkesvei 754 like sør for Laugen, er det opprettet Mormyra naturreservat. Formålet med vernet er å bevare en av de best utformete gjenværende høgmyrene i Sør-Trøndelags indre fjordområder.
Det høyeste punktet i kommunen er Ølshøgda (også kalt Elgshøgda), 537 meter over havet helt i sørvest. Toppen er grensepunkt mot Orkland og Melhus kommuner.
Skoler
Kommunen har en desentralisert skolestruktur med fem barneskoler: Buvik skole har drøye 320 elever, Børsa skole med vel 200 elever, Jåren-Råbygda Oppvekstsenter med rundt 40 elever, Venn Oppvekstsenter med knapt 130 elever og Viggja Oppvekstsenter med knappe 60 elever. Jåren-Råbygda var forøvrig den siste skolen i Trøndelag med nynorsk som opplæringsmål, men en folkeavstemning i 2014 om målform gav flertall for bokmål (58,9 %) - hvilket gjorde at nynorsk som skolemål ble historie i hele Trøndelag. Det har vært på tale å sentralisere til to barneskoler, Buvik og Børsa, eventuelt også beholde Venn, men foreløpig har lokal motstand hindret nedleggelse av de mindre skolene.
Ungdomsskoletrinnene er samlet på Skaun ungdomsskole i Børsa, som har omkring 280 elever, der ligger også Fredly Folkehøgskole. Det er ingen videregående skole i kommunen, så videre skolegang blir på skoler i nabokommunene, særlig i Orkland og Melhus, mens enkelte går på videregående skole i Trondheim.
Politikk
Se også utdypende artikkel: Kommunestyrevalg i Skaun
Næringsliv
72 prosent av arbeidstakerne i Skaun pendler til arbeidsplasser i nabokommunene.
Den største private bedrifta er mølla i Buvika (tilhører Norgesmøllene AS).
Historie
Børgsen (senere Børsen) formannskapsdistrikt ble opprettet i 1838 og omfattet dagens kommune med unntak av Buvik, i tillegg til Geitastrand. Den 1.1.1890 ble den indre delen, Børseskognen (senere Skaun) med 1410 innbyggere skilt ut som eget herred, mens det resterende Børsen hadde 2300 innbyggere. Den 1.1.1905 ble så delen på vestsiden av Orkdalsfjorden, Gjeitestranden (senere Gjeitastrand) med 674 innbyggere skilt ut som eget herred, mens det resterende Børsen hadde 1420 innbyggere. Folketallet hadde følgelig sunket med drøye 200 personer på 15 år.
Bynæsset (senere Byneset) formannskapsdistrikt ble opprettet i 1838 og omfattet Buvik. I 1855 ble delen på sydsiden av Gaulosen, Buvik med 841 innbyggere skilt ut som eget herred.
Den 1.1.1965 ble de tre kommunene Buvik (med unntak av Langørgengårdene som hadde blitt overført til Melhus) med 1267 innbyggere, Børsa med 1476 innbyggere og Skaun med 1251 innbyggere slått sammen til nye Skaun kommune.
Fembøringsjolle
__DISAMBIG__
Youngstown State University
Gettysburg har drøye 13 000 studenter, og skolepengene (2006) er på US$ 6 697, men US$ 12 204 for studenter fra andre delstater enn Ohio. Det tildeles alle grader helt opp til doktorgrad (Ph.D).
Maag Library har 700 000 titler og 300 000 dokumenter (2008). Universitetet har også en videodom med gratis adgang til et planetarium.
Skaun
Kultur
Kommunens tusenårssted er Husaby, som er et gårdsanlegg med gamle kirkeruiner, hvor Einar Tambarskjelve bodde.
Husaby er kanskje mest kjent fra Sigrid Undsets roman om «Kristin Lavransdatter». Romanfiguren «Kristin» bodde her sammen med sin husbond «Erlend».
Skaun kirke på Venn er ei steinkirke fra mellomalderen (ca. 1180), og pilegrimsleia går forbi kirka videre til Nidarosdomen.
Kommuneblomsten til Skaun er rogn, som også er omtalt i Skaunasongen, skrevet av Bjarne Slapgard og Lars Minsaas.
Ulrich Wilhelm
Ulrich Wilhelm (født 1961) er regjeringstalsmann for Angela Merkels regjering og sjef for Presse- und Informationsamt der Bundesregierung.
Etter abitur (artium) avtjente Wilhelm verneplikten hos Deutsche Luftwaffe. Deretter studerte han jus og avla etter åtte semestre sin juridiske statseksamen. I tillegg er han utdannet journalist ved den tyske journalistskolen. Han har arbeidet som journalist ved den bayerske kringkastingen.
Fra 1992 var han medarbeider for Edmund Stoiber. Mellom 1998 og desember 2003 ledet han presse- og offentlighetsavdelingen ved det bayerske statskanselli.
I januar 2004 ble han ansatt som ministerialdirektør i det bayerske vitenskapsdepartement under vitenskapsminister Thomas Goppel, som yngste person i denne stillingen.
Wilhelm ble i 2007 utnevnt til kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Wilhelm er gift og har to barn.
Impromptu
Impromptu betyr på stående fot eller improvisert, og er en musikalsk komposisjon i fri form, vanligvis for et soloinstrument som for eksempel piano. Ordet er også kjent som tittelen på ett av Sigbjørn Obstfelders mest kjente dikt.
Første registrerte bruk av begrepet impromptu i denne betydningen skjedde i 1817 i Allgemeine musikalische Zeitung, der utgiveren brukte det til å beskrive et pianostykke av Voříšek.
Det tok ikke lang tid før den første generasjonen av romantiske komponister fanget opp idéen: Impromptu-formen var populær gjennom hele det 19. århundre.
I det 20. århundre blir det færre eksempler på komponister som gir komposisjoner navnet impromptu:
Den hvite nonne
Den hvite nonne (originaltittel: The White Sister) er et amerikansk stumfilm-drama fra 1923 regissert av Henry King med Lillian Gish og Ronald Colman i hovedrollene. Filmen er basert på en roman av Francis Marion Crawford og er den andre av fire adapsjoner. Den første er en stumfilm fra 1915, og de påfølgende to er en lydfilm fra 1933 med Helen Hayes og Clark Gable, samt en meksikansk filmatisering fra 1960.
Den hvite nonne ble vurdert for sensur i Norge den 23. oktober 1924, og ble distribuert av Kommunernes filmcentral i en 110-minutters kopi.
Handling
Angela elsker en kaptein som fører en ekspedition til Afrika. Han forsvinner og rykte spres at kapteinen er død, og Angela blir hvit nonne. Mannen kommer imidlertid levende tilbake og redder sin by under et vulkanutbrudd. Han drukner og Angela og de andre signer hans minne.
Tom Watson (manager)
Tom Watson (født april 1859, død 6. mai 1915) var en engelsk fotballmanager for klubbene Sunderland og Liverpool.
Historie
Watson var manager for Sunderland i årene 1889–1896. Under tiden hans der fikk han klubben opp til ligaen, etter å ha vunnet en kvalifiseringskamp mot amatørlaget Sunderland Albion FC. Han vant 3 ligamesterskap i tiden som manager for Sunderland i sesongene 1891/1892, 1892/1893 og 1894/1895. Dette er fremdeles klubbrekord i Sunderland. (2006).
Watson skiftet klubb i 1896 da han ble manager for Liverpool. Her feiret han flere triumfer helt til hans død i 1915. Under hans ledelse vant Liverpool ligaen 2 ganger. Dette var i sesongene 1900/1901 og 1905/1906. Han vant også i sesongen 1900/1901 den lokale turneringen Liverpool Senior Cup som er en lokal turnering for lagene i Liverpool og områdene rundt. I tillegg ledet han Liverpool til seier i Sheriff of London Charity Shield som er forgjengeren til Charity Shield i sesongen 1906/1907. i 1914 ledet han Liverpool til klubbens første FA-Cupfinale hvor Anfield klubben tapte 0-1 for Burnley.
Ian Anderson
Ian Scott Anderson (født 10. august 1947 i Dunfermline i Skottland) er en britisk vokalist, gitarist og fløytist. Han har siden 1968 sunget og spilt tverrfløyte i rockebandet Jethro Tull.
Anderson har flere ganger spilt sammen med flere av verdens store symfoniorkester, blant annet London Philharmonic Orchestra i innspillingen A Classic case fra 1994. Han har skrevet, komponert, arrangert og fremført sin egen musikk siden han som student sammen med Mick Abrahams var med å starte Jethro Tull. Hans tekster er kjent for sin avanserte prosa og klare artikulasjon mens musikken er melodiøs og i rytmisk stil. Et av Ian Andersons talent er hans bredde i instrumentbruk, både innen rytme-, strenge- og blåseinstrument. Han komponerer alt sitt eget materiell.
På 1970-tallet ble hans kjente positur, stående på et ben med det andre opptrukket og spillende på tverrfløyte, nærmest en logo for Jethro Tull.
LWN.net
LWN.net er et online magasin med vekt på fri programvare for Linux og andre Unix-liknende operativsystemer. Det består av en ukentlig utgave, med separate historier som publiseres de fleste dager, og med diskusjoner tilknyttet hver historie. De fleste nyheter som publiseres daglig er korte oppsummeringer av artikler som er publisert andre steder, og er gratis for alle lesere. De opprinnelige artiklene blir publisert hver uke på torsdager og er tilgjengelige for abonnenter i en uke, hvoretter de også blir frie. LWN.net er en del av Eklektix, Inc.
220-årene f.Kr.
-- 229 f.Kr. -- 228 f.Kr. -- 227 f.Kr. -- 226 f.Kr. -- 225 f.Kr. -- 224 f.Kr. -- 223 f.Kr. -- 222 f.Kr. -- 221 f.Kr. -- 220 f.Kr.
LWN.net
Forkortelsen LWN stod opprinnelig for Linux Weekly News; dette navnet er ikke lenger i bruk fordi magasinet ikke lenger bare dekker Linux, men også har sitt ukentlige innhold.
220-årene f.Kr.
Tiårsoversikt
Megasemum
Megasemum er en slekt av biller som tilhører gruppen stubbebukker i familien trebukker (Cerambycidae). De kan kjennes på brun eller svart farge, forholdsvis korte antenner og dekkvinger med lengderibber.
Utseende
Middelsstore (15–21 millimeter), avlange, brune trebukker med forholdsvis korte antenner. Hodet er skrått fremoverrettet. Antennene er tynne og rundt halvparten så lange som kroppen hos hunnene, nesten så lange som kroppen hos hannene. Pronotum er avrundet. Dekkvingene er jevnbrede mer læraktig overflate. Beina er nokså korte og kraftige.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Øst-Asia og det vestlige Nord-Amerika inkludert det nordvestlige Mexico.
Batsheva Dance Company
The Batsheva Dance Company er et dansekompani med hovedkvarter i Tel Aviv, Israel, grunnlagt av Martha Graham og Baroness Batsheva De Rothschild i 1964, som gruppa også ble gitt navn etter.
Ohad Naharin har vært den faste koreografen siden 1990. Den administrerende direktøren og med-kunstneriske direktøren er Naomi Fortis, gift med musikeren Rami Fortis. Noen av de notable deltakerne er Anna Sokolow, Gary Bertini og Robert Cohan.
Kompaniets utenlandsturneer blir finansiert av Israels utenriksdepartment. Dette har ført til oppfordringer til boikott fra en rekke aktivister.
Ilfat Abdullin
Ilfat Abdullin (født 9. januar 1998) er en kasakhstansk bueskytter.
Gammelwalisisk
Gammelwalisisk (walisisk Hen Gymraeg) er den betegnelse som benyttet for å beskrive walisisk språk i tidsrommet fra rundt 800 og fram til tidlig på 1100-tallet da det utviklet seg til mellomwalisisk. Perioden forut 800, fra den tiden da walisisk skilte seg fra britisk-keltisk en gang rundt 550, har blitt karakterisert som «primitiv walisisk».
Ilfat Abdullin
Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Gammelwalisisk
Gammelwalisisk er kun forståelig for dagens walisisk-talende med hjelp av omfattende noter.
Tekst
tutbulc filius liuit hagener tutri dierchi tir telih haioid ilau elcu filius gelhig haluidt iuguret amgucant pel amtanndi ho diued diprotant gener tutri o guir imguodant ir degion guragon tagc rodesit elcu guetig equs tres uache, tres uache nouidligi namin ir ni be cas igridu dimedichat guetig hit did braut grefiat guetig nis minn tutbulc hai cenetl in ois oisau
Oversettelse
Tudfwlch sønn av Llywyd og svigersønn av Tudri meldte seg for å kreve landet til Telych, som var i hendene til Elgu sønn av Gelli og stammen Idwared. De trettet om det; til sist misbedømte Tudris svigersønn ved lov. De gode menn sa til hverandre 'La oss inngå fred'. Elgu ga etterpå en hest, tre kuer, tre kuer som nylig hadde kalvet, i den beslutning at det ikke lenger ville være hat mellom dem fra denne bestemmelse etterpå, (helt fram) til dagen for dommedag. Tudfwlch og hans slekt ville ikke det for evig og evig.
Philip J. Fry
Philip J. Fry er en fiktiv figur på TV-serien Futurama, med stemmen til Billy West. Navnet ble gitt til minne om den nylig avdøde skuespilleren Phil Hartman som hadde vært med på serieskaper Matt Groenings andre serie The Simpsons. Fry, som han helst kalles, er født i 1974 og har en eldre bror som heter Yancy. Han er oppvokst i New York med en alkoholisert mor, Sherri Fry, en ivrig New York Mets-tilhenger og en far, Yancy Fry Senior, som hadde en nærmest paranoid frykt for et sovjetisk angrep. Faren hans behandlet Fry hardt, for å være sikker på at han ble mest mulig tøff. Fry hadde også en hund som heter Seymour.
I barndommen drev Fry blant annet med break dance, mens hans interesse i ungdommen ser ut til å ha beveget seg mer i retning videospill. Han var også en periode avhengig av Coca-Cola, noe som ga ham tre hjerteinfarkt. Etter å ha droppet ut av Coney Island Community College, tok han seg jobb som pizzabud hos Panucci's Pizza. Nyttårsaften 1999 blir han dumpet av kjæresten Michelle, før han leverer en pizza på en adresse som viser seg å være en spøk. På dette stedet falt han inn i en beholder der han ble frosset ned og først opptint tusen år i fremtiden, i New New York. Han fant ut i en episode, ved hjelp av en maskin professor Farnsworth lagde at dersom han ikke hadde kommet til fremtiden, ville hele universet blitt ødelagt.
Etter ulike viderverdigheter fikk han jobb som bud i Planet Express hos sin tipp-tipp-tipp-tipp-tipp (osv.)-nevø Professor Farnsworth sammen med bestevennen, roboten Bender og den avhoppede byråkraten Leela. Selv om han til tider tenker på den fortiden han mistet, virker Fry stort sett glad for å befinne seg i fremtiden. Fry er en forholdsvis enkel og impulsiv person. Han bor i Benders «skap», som egentlig er et rom, som er en svinesti. Han tenker sjelden veldig langt inn i fremtiden, og har som regel litt vel enkle løsninger på ulike problemer.
Etter en ulykke med en mikrobølgeovn førte til at hele mannskapet og professoren ble kastet tilbake i tid, møter Fry besteforeldrene sine i 1947 i Roswell, New Mexico - rett før Roswell-saken finner sted. Etter å ha innsett at hans egen eksistens avhenger av at besteforeldrene hans får barn sammen, forsøker Fry å beskytte bestefaren sin - blant annet ved å låse ham inn i et forlatt hus i en ørken. Men det viser seg snart at denne bygningen egentlig var et test-område for en atombombe som drepte bestefaren hans. Kort tid senere blir Fry forført av hans egen bestemor Mildred. Men professoren og Leela påpeker at Fry fremdeles er i live etter bestefarens dødsfall, fordi han faktisk hadde blitt sin egen bestefar ved å ha sex sammen med Mildred. Fry kan derfor være far til hans egen far.
Frys kjærlighetsliv er en historie for seg selv. Han har lenge vært håpløst forelsket i Leela, selv om det i siste episode er ting som kan tyde på at hun mykner opp. Han har også hatt en affære med Planet Express-praktikant Amy Wong, med en robot-kopi av Lucy Liu, med en havfrue, med byråkraten Morgan Proctor og med en ikke navngitt kvinne fra 2000-tallet (som han selv aldri opplevde). Eks-kjæresten Michelle drar på et tidspunkt også fremover i tiden, og de har et forhold før hun dumper ham igjen. I tillegg har han vært sammen med sin egen bestemor, han har hatt en «elskovs»-affære med flere enorme store Amasoner, en kvinne av Dr. Zoidbergs rase og en radiatorkvinne fra radiator-planeten.
Jarl av Angus
Jarl av Angus er en skotsk adelstittel som strekker seg tilbake til forhistorisk tid, og blir for tiden holdt av hertugen av Hamilton.
Andus var et av de syv opprinnelige mormaer- eller jarldømmer i det piktiske kongedømmet i Skottland, og det ble sagt at de ble holdt av syv brødre hvor Angus var den eldste. Den skotsk-gæliske linja sluttet med Matilda, grevinne i egen rett og som i 1243 giftet seg med Gilbert de Umfraville og grunnla den normanniske linja bestående av tre jarler som sluttet i 1381 da den daværende innehaveren av tittelen ble tilkalt til det engelske parlamentet. I mellomtiden ble John Stewart av Bonkyll, Berwickshire, utnevnt som jarl av Angus i en ny opprettelse og linje. Denne tredje opprettelsen sluttet med Margaret Stewart, grevinne i egen rett, og enke etter Thomas, 13. jarl av Mar.
Som et resultat av en ulovlig affære med hennes svoger, William Douglas, 1. jarl av Douglas (gift med søsteren til hennes ektemann), ble grevinnen av Mar og Angus mor til George Douglas, 1. jarl av Angus (ca. 1380–1403), og han ble sikret med et eget charter til hennes eiendommer. Tittelen ble gitt i 1390 av kong Robert II av Skottland. Han ble tatt til fange etter slaget ved Humbleton Hill i 1402 og døde senere i fangenskap i England. Archibald Douglas, 5. jarl av Angus (1453–1514), mer kjent som Archibald «Bell-the-Cat» («Sett-bjelle-på-katten»), var den hans barnebarns sønn og en innbitt motstander av kong Jakob III av Skottland.
William Douglas, 11. jarl av Angus (1589–1660) ble opprettet som marki av Douglas i 1633 – han fraskrev seg da tittelen jarl av Angus og den ble gjenskapt som marki-rang slik at han også var den 1. jarl av Angus i en ny dannelse. Han overlevde sin sønn Archibald Douglas, jarl av Angus (ca. 1609–1655), og ble derfor etterfulgt av sin sønnesønn James Douglas, 2. marki av Douglas (1646–1699). James’ sønn og arving Archibald Douglas ble gitt titlene hertug av Douglas, marki av Angus og Abernethy, greve av Jedburgh Forest, lord Douglas av Bonkill, Prestoun og Robertoun den 10. april 1703. Han døde uten en arving og titlene for hertugdømmet ble da avsluttet mens alle hans øvrige titler ble gitt videre til en fjern fetter, James Hamilton, 7. hertug av Hamilton.
Gerd Wiik
Gerd Marie Wiik (1921–2005) var en norsk skuespiller.
Wiik hadde i hovedsak sitt virke på scenen og opptrådte på teater Oslo Nye Teater, Nationaltheatret, Det norske teatret, Det Åpne Teater og Riksteatret. Hun hadde også oppdrag utenfor scenen. Blant annet medvirket hun i filmene Pastor Jarman kommer hjem (1958) og Balladen om mestertyven Ole Høiland (1970) samt i noen TV-serier og oppsetninger i Fjernsynsteatret på 1960-, 1970- og 1980-tallet. Hun medvirket også i flere hørespill.
Hun var gift med skuespiller og teatersjef Karl Eilert Wiik.
Pavel Durov
Pavel Durov (født 10. oktober 1984 i St. Petersburg) er en russisk entreprenør, milliardær og en av grunderne bak det sosiale nettstedet Vkontakte (VK). Han var generaldirektør i VK fra 2006 til 2014. . Med rundt 480,000 brukere var VKontakte Russlands største og verdens 14. største nettsted i mars 2018. Han startet nettsamtale-selskapet Telegram Messenger LLC i 2013. Selskapet står bak chattetjenesten Telegram, som ifølge Pavels kanal i 2021 nådde 500 millioner aktive brukere hver måned.
Bakgrunn
Pavel Durov ble født i St. Petersburg, man tilbrakte store deler av barndommen sin i Torino i Italia fordi faren, filologen Valerij Durov, arbeidet ved et universitet der. Durov gikk på en italiensk barneskole, men på ungdomsskole og gymnas i St. Petersburg. Etter å ha gått ut fra gymnaset i 2001 fulgte han i farens fotspor og studerte filologi ved universitetet i St. Petersburg, med fordypning i engelsk språkvitenskap og oversettelse. Da han var ferdig med studiene i 2006 etablerte han det sosiale nettstedet Vkontakte. Durov utviklet senere en tjeneste som heter Telegram, som er tilgjengelig både for iPhone og Android-telefoner, i tillegg til klienter på Windows, Mac og Linux.
Etter å ha blitt kastet som administrerende direktør i VK i 2004, har han og broren Nikolai Durov reist verden rundt i en slags selvpålagt eksiltilværelse. Eksiltilværelsen kom etter sterkere politisk press mot og myndighetskontroll av VK, og politisk press mot Durov selv hjemme i Russland. Durov anser seg som en «verdensborger», og i 2014 ble han statsborger i det karibiske landet Saint Kitts og Nevis.
I 2017 ble han utnevnt av Verdens økonomiske forums (WEF) til en såkalt Young Global Leader, som representant fra Finland.
Bedford-Stuyvesant
Bedford-Stuyvesant er et strøk (eng. neighborhood) i den sentrale delen av Brooklyn i New York. Navnet er en utvidelse av navnet på området Bedford for å inkludere området Stuyvesant Heights. «Stuyvesant» er fra Peter Stuyvesant, den siste guvernøren i Nieuw-Nederland.
Ballhaus Naunynstrasse
Ballhaus Naunynstraße er et teater i Berlin med hovedvekt på «postmigrativ kulturproduksjon». Scenen finnes i bydelen Friedrichshain-Kreuzberg og har eksistert siden 1983. Teatret blir støttet av kulturmyndighetene i Berlin.
Historie
Teatret holder hus i en tidligere dansehall fra det 19. århundret. Det har siden starten gitt tilbud til frie grupper i Berlin, men også hatt gjesteopptredener fra internasjonale kunstnere.
Etter en ombygning ble scenen gjenåpnet i 2008 (Europaår for interkulturell dialog) og en ny kunstnerisk ledelse innsatt. I tillegg til egne produksjoner gjør teatret også koproduksjoner med frie grupper. Ballhaus Naunynstrasse er arena for Diyalog TheaterFest.
Venezillotyphlus
Venezillotyphlus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Bittesmå (0,8-2,1 millimeter), slanke, blekt fargede (gjerne rødlige) kortvinger. Disse billene bærer preg av sitt underjordiske levesett. Øyne og flygevinger mangler helt. Kroppen er lang og tynn, jevbred, hodet forholdsvis stort med korte antenner. Pronotum og dekkvinger er ganske små, bakkroppen lang og smal. Beina er korte.
Levevis
Disse billene lever dypt nede i jorda og kommer sjelden til overflaten. De fleste av de kjente artene lever i områder med middelhavsklima. Det har blitt spekulert i at årsaken til at gruppen mangler i Nord-Europa er at de ennå ikke har vandret inn etter siste istid, da disse billene trolig har ganske dårlig spredningsevne.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Venezuela.
Kinnaspelet
Kinnaspelet er et historisk spel som hvert år siden 1985 har blitt framført mellom bergveggen og steinkirken Kinn kirke på den øya Kinn i Flora kommune i Sunnfjord i Sogn og Fjordane lengst vest i Norge. Under Kinnaspelet blir skuespillet Songen ved det store Djup, skrevet av Rolf Losnegård, satt opp og vist med deltakelse av både profesjonelle aktører og amatører.
Bakgrunnen for Kinnaspelet
Sokneprest Odd Stubhaug i Florø fikk i 1980 ideen om å lage et historisk skuespill basert på myter knyttet til middelalderkirken på Kinn. Han kontaktet Sogn og Fjordane teater med ideen, og et samarbeid kom i stand.
I den første Kinnaspel-komiteen satt Odd Stubhaug, Else Nydal, Liv Sørebø Ellingsen, Kirsti Grindheim, Jostein Molde, Renate Svardal, Randi Holsen, Grete Heggelund, Arne Færøyvik og Jon Ådnøy. Stykket hadde urpremiere 5. juli 1985. I årene etter har stykket blitt spilt i slutten av juni.
Handlingen i stykket
Rammen rundt dramaet er innføringen av reformasjonen i Norge i 1537. Kongens fut kommer med bud om de religiøse endringene til Kinn. Samtidig gjør han det kjent at Norge er blitt lagt under Danmark som et lydrike. I et «teater i teateret» fortelles også historien om den irske helgenen Sunnivas flukt fra hedenske vikinger.
Sagnet forteller nemlig at St. Sunniva (kjent i forbindelse med Selje kloster) var en av tre søstre. De flyktet fra vikingene i hver sin båt. Båtene drev inn til hver sin øy på Vestlandet og til Kinn kom Borni. Hun skal ha bodd i en heller i fjellet bak kirken. Kinnaspelet er bygget på denne historien.
Legender og historie danner miljø og bakgrunn. Men spelets nerve ligger likevel i allmenne konflikter: Tro og tvil, håp og mismot, kjærlighet og svik, opprør og undertrykking.
Aktører
Songen ved det store Djup er skrevet av Rolf Losnegård, som også måtte steppe inn som skuespiller det første året, etter at Gerald Pettersen ble syk like før premieren i 1985. Anne Gullestad hadde den opprinnelige regien på stykket, men det har siden blitt regissert av instruktørene Trond Lie, Mette Brantzeg, Agnete Haaland og Trond Birkedal (2007). Musikken er skrevet av Per Janke Jørgensen. Skuespillere som har hatt bærende roller i stykket, er blant annet Agnete Haaland, Gro Ann Uthaug, Per Christian Ellefsen og Morten Røhrt. Kinnaspelet blir fremført i samarbeid med Sogn og Fjordane Teater og hundre og femti amatører.
Petter Jahnsen
Petter Jahnsen (født 27. juni 1965) er en norsk hundekjører fra Oslo. Jahnsen innehar både norgesmester- og europamestertittel i langdistanse sledehundkjøring. Han er bosatt i Tufsingdal.
Afrikamesterskapet i håndball for kvinner 2016
Afrikamesterskapet i håndball for kvinner 2016 ble arrangert i Luanda i Angola i 2016.
Erling Falk
Erling Falk (født 12. august 1887 på Hemnesberget, død 1. august 1940) var en norsk forretningsmann og politiker.
Falk gikk på skole i Trondheim (1901), Mosjøen (1903) og på Kongsgård skole i Stavanger (1905) før han flyttet til Duluth i Minnesota i 1907. I USA hadde han varierte former for arbeid og kortvarige studier, deriblant landoppmåler i Montana og regnskapsfører for Industrial Workers of the World (IWW) i Chicago.
I 1918 flyttet han tilbake til Norge og etablerte Mot Dag, et radikalt forbund utgått fra universitetsmiljøet som frem til 1925 var tilknyttet Arbeiderpartiet og i årene 1927–29 var tilknyttet Norges Kommunistiske Parti.
Mot Dags rolle innenfor Ap toppet seg i 1923 da partiet kjempet for sin uavhengighet av Tredje Internasjonale (Komintern) og de 21 opptaksvilkårene, «Moskvatesene». Komintern erkjente at Mot Dag var en opposisjon i Ap, selv om Mot Dag selv på mange måter var oppbygd etter leninistisk modell, ble ledet i kampen ut fra de samme prinsippene. I desember 1922 uttalte Kominterns utsending i Norge, Karl Radek, at han ønsket å se Erling Falk kastet i graven med «knuste knokler». Og det stemte at Falk, i likhet med Martin Tranmæl, var et samlingspunkt i opposisjonen mot Moskva. Falk støttet først Tranmæl, men kom i konflikt alt før partisplittelsen i 1923 og bruddet med Komintern. Mot Dag ble ekskludert i 1925 og gikk inn i Norges kommunistiske parti året etter, men fra 1936 gikk de fleste medlemmene tilbake til Arbeiderpartiet.
Falk ble selv ekskludert av Arbeiderpartiet i 1925, og gikk i 1926 inn i Norges kommunistiske parti, som han igjen forlot i 1928. Resten av livet var han partiløs, for Arbeiderpartiet hevet ikke eksklusjonen av ham selv da resten av gruppen ble gjenopptatt i partiet i 1936. I sine 15 år i Mot Dag skrev Falk to bøker som begge utkom i 1925. Den ene het Racerne, den andre Utviklingslæren. Boken Racerne var preget av samtidens raseteorier, eugenikk og rasehygiene med røtter i Herbert Spencers teorier om survival of the fittest. I 1937 utga han Hvad er marxisme?
I 1928 deltok han på Kominterns verdenskongress i Moskva. Han bidro til å oversette Karl Marx' Das Kapital til norsk og skrev boka Hvad er marxisme? i 1936. Samme år ble Mot Dag nedlagt, kort tid etter at Falk selv hadde meldt seg ut, og i motsetning til de fleste medlemmene ble han stående utenfor Arbeiderpartiet.
230-årene f.Kr.
Tiårsoversikt
Erling Falk
Willy Brandt ble kjent med Falk i Oslo, og det tok Brandt ett år å frigjøre seg igjen. Brandt skrev om Falk: «''På en gribblignende hals satt et ribbet fuglehode, med øyne som en ørn. Han hadde evnen til å formulere og analysere, hypnotisere og trollbinde. Han kunne både oppmuntre og refse sine disipler. Den gang - og senere - kunne jeg iaktta hvordan sadistiske tendenser kan få sine sublimerte utløp og masochistiske behov hos andre kan tilfredsstilles i et politisk fellesskap. Slike psykiske mekanismer bør avdekkes.''» Willy Brandt mente at det var to ting Falk og Martin Tranmæl hadde felles; det «unaturlige forholdet til kvinner, og en dyp gjensidig aversjon». Våren 1935 trakk Brandt seg bort fra Mot Dag-bevegelsen, men møtte Falk igjen, sist i 1940 på et sykehus i Stockholm, der også Tranmæl besøkte ham på dødsleiet. Falk var innlagt for en tumor i hypofysen som viste seg umulig å fjerne.
Falk skrev i de 15 årene han styrte gruppen to bøker, som begge utkom i 1925. Den ene het Racerne, den andre Utviklingslæren. Boken Racerne var grunnlaget for Falks politiske indoktrinering og var preget av samtidens raseteorier, eugenikk og rasehygiene med røtter i Herbert Spencers teorier om «survival of the fittest»: Raser og enkeltmennesker med defekter ville i henhold til dette syn bli sjaltet ut av utviklingens eller konkurransens harde lov.
Han bidro til å oversette Karl Marx' Das Kapital til norsk.
Station Park
Station Park er et fotballstadion i Forfar, Angus, Skottland. Det er hjemmebanen til den skotske fotballklubben Forfar Athletic FC.
Station Park er et av de få fotballstadionene av den gamle typen som er igjen i den skotske ligaen. Det har en kapasitet på 4 600 tilskuere, selv om tallene tidligere har vært langt høyere. Tilskuerrekorden ble satt i 1970 med 10 780 mennesker i en kamp på Station Park mot Rangers. Kapasiteten har blitt senket av sikkerhetsårsaker. Likevel har stadion fortsatt den største kapasiteten av alle banene i Scottish Third Division, så vidt mer enn Central Park (Cowdenbeath). I de siste sesongene har det gjennomsnittlige publikumsoppmøtet på Station Park ligget rundt 500 mennesker, men tallet stiger gjerne til rundt ett tusen mennesker dersom store klubber med mange supportere gjester Forfar, slik som for eksempel Greenock Morton eller Partick Thistle.
Det er adgang til alle de fire tribunene på Station Park på kampdager. Den største ståtribunen befinner seg bak det ene målet (det er den såkalte "Mert End", siden et marked for salg av kyr befinner seg på den andre siden av muren). Hovedtribunen er delvis dekket av tak og ble bygget på 1960-tallet. Hovedtribunen har noen sitteplasser på nordsiden av gressmatten. På de to andre sidene er det noen mindre ståtribuner. Tribunen på sørsiden har tak. Serveringen på stadion inkluderer den lokale spesialiteten Forfar bridies og de mer vanlige paiene. Det eksisterer planer om å ombygge hovedtribunen i en mer moderne stil, med forbedrede fasiliteter.
Max Schrems
Maximillian «Max» Schrems  (født 1987) er en østerriksk jurist og internettaktivist, og grunnleggeren av europe-v-facebook.org. Schrems ble kjent etter at han i 2012 skrev til Facebook og krevde utlevert all informasjon om seg selv, og deretter mottok et dokument på 1,222 sider. Han grunnla Facebook-gruppen Europe vs. Facebook og fikk Facebook til å tillate synspunkter på policyforandringene i 2012.
Station Park
Stadion, slik navnet antyder, var en gang nær byens jernbanestasjon, på ruten til det gamle Caledonian Railways hovedlinje fra Aberdeen til Glasgow og London, men denne stasjonen ble stengt i 1968 på grunn av kutt i kostnadene (den såkalte Beeching Axe). Station Park er nå faktisk et av de skotske stadionene som befinner seg lengst fra en jernbanestasjon (det er bare Peterheads Balmoor Stadium som har lengre avstand til jernbanen). Den nærmeste jernbanestasjonen til Forfar er Dundee jernbanestasjon og Arbroath jernbanestasjon, og begge er omtrent 23 kilometer fra Station Park. Dermed er det i dag lettest å komme seg til Station Park via motorveien.
Max Schrems
Schrems innklagde EUs kommissær for databeskyttelse til Domstolen i EU. Kommissæren hadde avslått å behandle Schrems' klage over at Facebook Ireland Ltd utleverte sine brukeres personopplysninger til USA og oppbevarer dem på servere i dette landet. Ved en avgjørelse 6. oktober 2015 vant Schrems frem med sin klage, idet Domstolen opphevet den såkalte Safe Harbor-avtalen inngått mellom EU og USA.
Carenesycha
Carenesycha er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, kraftige, lyst brunlige eller gråbrune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet uten pigger på kantene. Dekkvingene er har en butt tann på "skuldrene" og er nesten jevnbrede, med et lyst, skrått tverrbånd.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Colombia og Ecuador.
Achille Manara
Achille Manara (født 20. november 1827 i Bologna i Kirkestaten, død 15. februar 1906 i Ancona) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var biskop (fra 1904: erkebiskop) av Ancona 1879–1906.
Han ble kreert til kardinal i 1895 av pave Leo XIII, med San Pancrazio som tittelkirke.
Han deltok på konklavet 1903 som valgte pave Pius X.
EM i friidrett 1994 – 10 000 meter menn
Dette er de offisielle resultatene i øvelsen 10000 meter herrer ved EM i friidrett 1994 i Helsingfors, Finland som ble avholdt den 7. august.
Norge var ikke representert i øvelsen.
Rekord
Mesterkskapsrekord før denne konkurransen:
Det ble ikke satt ny mesterskapsrekord under konkurransen.
Konsistent hashing
Konsistent hashing er en teknikk for indeksering i et datanett. Det er en variant av hashing som forsøker å fordele lagringen likt på de ulike bøtter i tabellen. Dette er spesielt anvendelig i en distribuert hashtabell, der ansvaret for lagring er spredt på flere noder i et datanett.
Hver bruker har et synsfelt (view) bestående av en andel av tabellens bøtter. Andelen er fast, men kan bestå av ulike bøtter over tid. Ulike brukere kan ha forskjellige synsfelt, men når de arbeider med felles bøtter, vil hashfunksjonen med overveldende sannsynlighet, sikre at arbeidet skjer mot samme ansvarlige, slik at en unngår inkonsistens, sprikende tilstand.
Dette gjør at en kan lagre tabellen distribuert, uten å kopiere endringer til alle noder når endringene skjer. Nye bøtter er betraktelig enklere å legge til, og ved oppslag tar det kun O(1) tid.
Teknikken ble først utviklet ved Massachusetts Institute of Technology og beskrevet i
Li Jialun
Li Jialun (født 13. januar 1993) er en kinesisk bueskytter.
Han representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i kvartfinalen.
John Trewick
John Trewick (født 3. juni 1957 i Bedlington, Northumberland, England er assistent manager for den engelske Shrewsbury Town som spiller i League Two. Trewick ble ansatt som trener i 2004 og har vært med på opprykk to ganger. Etter at Hereford United rykket ned fra League One i 2008/09-sesongen, tok han over som manager etter Graham Turner. Han fikk sparken som trener i mars 2010, og fulgte med til Shrewsbury da Graham Turner ble ansatt som Manager.
Han startet sin karriere for West Bromwich Albion der han spilte nesten 100 ligakamper. Han spilte seks kamper i UEFA-cupen sesong 1978-79, der han scoret ett mål mot Galatasaray.
Han ble deretter kjøpt av Newcastle United for £250–000, som til da var det meste Newcastle hadde betalt for en spiller. Han var mye plaget av skader i Newcastle og ble lånt ut til Oxford United, en klubb han senere gikk gratis til i 1984. Trewick spilte alle kampene for Oxford United i sesongen 1984-85. Sesongen etter var han med å vant Ligacupen.
Han spilte senere for Bromsgrove Rovers, Hartlepool United og avsluttet spillerkarrieren i Gateshead FC.
Florian Kahllund
Florian Kahllund (født 7. juni 1993) er en tysk bueskytter.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i kvartfinalen.
Autechaux-Roide
Autechaux-Roide er en kommune i departementet Doubs i Bourgogne-Franche-Comté-regionen øst i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Maîche som tilhører arrondissementet Montbéliard.
Hell
Hell er et tettsted og sentrum i Lånke i Stjørdal kommune, Trøndelag. Hell ligger sør for Stjørdalselva og Trondheim lufthavn, Værnes. Før det ble broforbindelse over Stjørdalselva i 1856, var det fergetrafikk over elva ved Sandfærhus og Mælen. Hell var administrasjonssentrum i Lånke kommune inntil 1. januar 1962, da kommunen inngikk i nye Stjørdal kommune. Hell ble regnet som eget tettsted av Statistisk sentralbyrå frem til 2019, da det ble regnet sammen med Stjørdalshalsen. I 2021 ble stedet igjen skilt ut som eget tettsted.
Navn
Hell er blitt en turistattraksjon fordi Hell betyr helvete på engelsk. Besøkende, gjerne fra utlandet, kommer til Hell stasjon for å ta bilde av skiltet med stedsnavnet og skiltet med teksten Hell Gods Expedition. Dette er den gamle skrivemåten for godsekspedisjon, og også dette har en spesiell betydning på engelsk, nemlig «gudenes ekspedisjon».
Navnet Hell kommer fra det gammelnorske ordet hellir, som betyr klippehule, skjult under en utoverhengende klippe.
Samferdsel
Hell-området er i dag et travelt trafikknutepunkt med Trondheim lufthavn Værnes som nærmeste nabo. Fra Europavei 6 på Sandfærhus er det avkjørsel til Selbu og Tydal med flott helårs vei (Fylkesvei 705) over fjellet til Brekken og Røros, eller Sverige gjennom Funäsdalen.
Nordlandsbanen knyttes ved Hell stasjon til Meråkerbanen, som går inn på det svenske jernbanenettet via Storlien til Stockholm. Kort vei fra Hell knyttes Europavei 6 til Europavei 14, som går mot øst til riksgrensen på Storlien.
Dansk Forfatterforening
Dansk Forfatterforening er en dansk faglig organisasjon for skjønnlitterære forfattere, illustratører, sakprosaforfattere, lyrikere og oversettere. Foreningen ble stiftet 19. mai 1894. Den holder til i Strandgade 6 i København.