cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trillemarka-Rollagsfjell naturreservat
Et populært turmål på grensen inn mot naturreservat er madonnastatuen, «Madonna med barnet». En stor skulptur av lys granitt plassert på toppen av Bjønneskortenatten i Eggedals vestfjell, NaN. Turen opp fra parkeringsplassen ved Utvollane tar cirka én time, men er kun 3,1 km hver vei. Den stiger imidlertid 326 høydemeter. Sherpaer fra Nepal steinsatte stien opp dit i perioden 2016–2019.
Edvald Boasson-Hagen
Edvald Boasson-Hagen (født 17. mai 1987 i Lillehammer) er en norsk landeveissyklist fra Rudsbygd, som sykler for franske Team TotalEnergies. Han ble profesjonell for det amerikanske laget HTC-Highroad i 2008. To år senere gikk han over til det britiske laget Team Sky i fem sesonger fra 2010 til 2014. Deretter syklet han fem sesonger for sørafrikanske MTN-Qhubeka / Dimension Data / NTT. Han har totalt fire etappeseire fra Grand Tours og tok sølv i landeveisrittet i VM i 2012.
Amatørkarrieren
I 2005 vant han sluttetappen i Fredsrittet. Han syklet for norske Team Maxbo Bianchi i 2006 og 2007. Han vant åtte ritt i 2006, deriblant tre etapper i Tour de l'Avenir (ungdommens Tour de France) i Frankrike. Han deltok som den yngste rytteren i VM-temporittet (U23) i Salzburg 2006, der han syklet inn til femteplass. I landeveisrittet i samme VM ble han nummer 9.
I 2007 vant han 15 ritt, både etappe- og sammenlagtseire, og ble blant annet norsk mester på tempo. Han skrev samme år kontrakt med (daværende) T-Mobile.
Proffdebut
Han innledet 2008-sesongen med å bli nummer fem i prologen i Tour of California, før han i mars slo til med sin første proffseier på tempoetappen (8,3 km) i Critérium International. Hans første ProTour-seier kom 26. august 2008 på 6. etappe i ENECO Tour. Noen uker senere vant han tre etapper i Tour of Britain.
Sesongen 2009
Boasson-Hagen havnet på sjetteplass på UCI-rankingen for 2009.
Sesongen 2010
Boasson-Hagen kom på andreplass sammenlagt i Tour of Oman i februar 2010, og han tok poengtrøyen og ungdomstrøyen. Han bar ledertrøyen på andre og tredje etappe, vant tredje etappe og den avsluttende 18,5 kilometers tempoetappen. På tempoetappen distanserte han seg med nærmere ett minutt til alle andre enn sammenlagtvinner og tempoekspert Fabian Cancellara, som han slo med 17 sekunder. I mai var han tilbake etter et skadeavbrekk i to måneder på grunn av smerter i akillessenen Det første rittet etter at han kom tilbake var Bayern rundt som han tok som et treningsritt, før han deltok i etapperittet Critérium du Dauphiné der han vant siste etappe. Før skaden hadde Hagen vunnet fire etapper siden nyttår, hvorav en av seierne kom på lagtempo.
Sesongen 2011
I 2011 ble Boasson-Hagen igjen norgesmester i tempo. I Tour de France 2011 vant han den sjette og lengste etappen, Dinan–Lisieux, foran Matthew Goss og Thor Hushovd, og den 17., og han kom på andreplass på den 16. bak Thor Hushovd. Boasson-Hagen vant for andre gang sammenlagt i Eneco Tour, denne gang 22 sekunder foran Philippe Gilbert. Han vant også den siste etappen, poengtrøya og ungdomstrøya. Gjennom 2010- og 2011-sesongene var Boasson-Hagen gjenkjennbar i feltet med sine karakteristiske gule sykkelsko, levert gjennom en privat sponsoravtale med den franske hjulprodusenten Mavic.
Sesongen 2012
Boasson-Hagen vant NM i landeveissykling 2012, hans første NM-gull i fellesstart. Underveis var han støttet av lagkamerat i Team Sky, Lars Petter Nordhaug, og de kom sammen inn til mål etter å ha forlatt resten av norgeseliten. I Tour de France 2012 var Boasson-Hagen eneste norske deltager, hvor han bidro sterkt til at Bradley Wiggins vant sammenlagt foran lagkamerat Chris Froome. I fellesstarten i VM i landeveissykling 2012 i september tok han sølv bak Philippe Gilbert og foran Alejandro Valverde.
Sesongen 2013
Sesongen 2013 fikk en tøff start med manglende resultater i vårsesongen. Hans første seier for året kom i Tour of Norway, da han vant sammenlagt og 4. etappe. Hans andre seier for sesongen var på 3. etappe av Critérium du Dauphiné. I Tour de France 2013 gjorde han en god jobb for sin kaptein, Chris Froome på Team Sky. Like før innspurten på den 12. etappen var Boasson-Hagen involvert i en stygg velt som førte til to brudd i skulderbladet og at han måtte bryte touren. Han var tilbake i konkurranse i Vuelta a España 2013, der han kom på andreplass på to etapper. I VM i landeveissykling 2013 i Firenze tok han bronsemedalje i lagtempo sammen med sine lagkamerater i Team Sky, mens han kom på 20.-plass i landeveisrittet.
Sesongen 2014
2014-sesongen ble preget av manglende resultater, skader og spekulasjoner om hvilket lag Boasson-Hagen skulle sykle for kommende sesong. Etter en grei start i vår-klassikerne, måtte han trekke seg fra Giro d'Italia 2014 etter den andre hviledagen på grunn av skader han hadde pådratt seg tidligere i rittet. I forkant av norgesmesterskapet på Eidsvoll i juni trakk Boasson-Hagen seg fra alle øvelser på grunn av vedvarende skadeproblemer. Dermed var han heller ikke aktuell for Tour de France 2014, siden det endelige laguttaket ville bli gjort med bakgrunn i resultatene fra de nasjonale mesterskapene.
På en pressekonferanse 27. august 2014 ble det kjent at Boasson-Hagen hadde signert en toårskontrakt for MTN-Qhubeka, og var tiltenkt en kapteinsrolle i laget.
Sesongen 2015
29. mars, i Gent–Wevelgem, pådro han seg et kravebeinsbrudd som ødela vår-sesongen. I slutten av mai tok han sin første seier på nesten to år da han vant den femte etappen av Tour des Fjords. I NM i landeveissykling i Boasson-Hagens hjemtrakter ble han norgesmester både på tempo og landevei. I september vant han Tour of Britain sammenlagt for andre gang i karrièren.
Sesongen 2017
Boasson-Hagen vant den 19. etappen i Tour de France 2017. Seieren ble den tredje etappeseieren hans i Tour de France totalt.
Karl Wittfogel
Karl August Wittfogel (født 6. september 1896 i Woltersdorf i Niedersachsen, død 25. mai 1988 i New York City) var en tysk-amerikansk forfatter, historiker og sinolog.
Liv og virke
Wittfogel tok sin filosofiske doktorgrad ved Johann Wolfgang Goethe-Universität i 1928. Han ble medlem av Tysklands kommunistparti, Kommunistische Partei Deutschlands, i 1920 og var aktivt medlem på 1920-tallet og begynnelsen av 1930-tallet. Mellom 1925 og 1933 var han medlem av Frankfurterskolen som vokste frem rundt Institut für Sozialforschung i Frankfurt. I løpet av denne perioden var han en høylytt kritiker av det tyske nazipartiet NSDAP og da Hitler kom til makten i 1933 så han seg nødt til å forlate Tyskland. Før han kunne dra ble han arrestert og internert i en konsentrasjonsleir, men ble løslatt etter internasjonalt press.
Han flyttet til USA og ble amerikansk statsborger i 1939. Han holdt akademiske posisjoner ved Columbia University og ved Universitetet i Washington i Seattle hvor han virket som professor i historie mellom 1947 og 1966.
Akademisk virke
Wittfogel er best kjent for sitt verk Oriental Despotism: A comparative Study of Total Power (Orientalsk tyranni: en sammenlignende studie av fullstendig makt), som ble utgitt 1957. Han startet fra en marxistisk analyse i henhold til tankene til Max Weber om Kina og Indias «hydraulisk-byråkratiske funksjonærstat», det såkalte hydrauliske samfunn som hadde sin forutsetning i elver og kanalsystemenes administrative krav, og bygget på Karl Marx’ syn på den asiatiske metoden for (mat-)produksjon. Wittfogel kom opp med en analyse av vanningsanleggenes rolle i oldtidens riker i Asia (Kina, India, Sumer og Egypt, sistnevnte lå riktignok hovedsakelig i Afrika), de byråkratiske strukturer som var nødvendige for å opprettholde dem og den innvirkning disse hadde på samfunnet. I hans syn var mange samfunn i hovedsakelig i Asia avhengig av å bygge store irrigasjon- og vanningsanlegg og for å gjøre dette måtte staten organisere tvangsarbeid fra befolkningen. Det krevde et stort og komplekst byråkrati fylt med kompetente og skriftlærde ledere. Denne strukturen var også tilpasset for å knuse sivil ulydighet og enhver uro som truet statens totale makt. En slik stat ville uunngåelig bli meget despotisk, mektig, rikt og stabilt.
Etter at Wittfogel kom til USA begynte han å revurdere kommunismens vesen og ble etterhvert en sterk motstander av dens ideologi. Han kom til å mene at den sosialiserte økonomi i Sovjetunionen ville uunngåelig føre til et despotisk styre selv mer tyrannisk en de i «tradisjonelle Asia». Wittfogel kom til å betrakte Sovjetunionen og Folkerepublikken Kina som de største trusler mot menneskehetens videre utvikling. Disse to statene var de eksempler han hadde i tankene da han skrev om «asiatisk tyranni». Han vitnet for en av Joseph McCartys antikommunistiske domstoler i 1951.
Scott Speed
Scott Andrew Speed (født 24. januar 1983 i Manteca, California) er en amerikansk Formel 1-fører som har kjørt for Scuderia Toro Rosso laget.
Han debuterte i Formel 1 i 2005 som testfører for Red Bull Racing under Canadas Grand Prix og USAs Grand Prix.
Foran 2006-sesongen fikk Speed et sete i Scuderia Torro Rosso, som Red Bull døpte om Minardi-laget til etter at de kjøpte det opp høsten 2005. Han maktet ikke å få poeng i løpet av sesongen og endte førermesterskapet på en 20.-plass. Han fullførte i 13 av 18 løp.
Linda McMahon
Linda Marie Edwards-McMahon (født 4. oktober 1948 i New Bern i Nord-Carolina i USA) er en amerikansk forretningskvinne og politiker.
Scott Speed
Under Australias Grand Prix fullførte Speed på 8.-plass, som skulle gitt han ett poeng. Han ble imidlertid gitt en tidsstraff på 25 sekunder for å ha passert David Coulthard under gulflagg, som førte til at endte på 9.-plass. Under forklaringen fra løpsledelsen etter løpet ble Speed illagt en bot på $5000 for å ha bannet til Coulthard under forklaringen.
Linda McMahon
Politiker
Hun var republikanernes kandidat i senatorvalget i Connecticut 2010, hvor hun brukte over 50 millioner dollar av sine egne penger i valgkampen uten å vinne. Hun prøvde igjen i 2012.
Scott Speed
Etter Europas Grand Prix ble Speed byttet ut med tyskeren Sebastian Vettel.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
S.T.A.L.K.E.R.: Shadow of Chernobyl
S.T.A.L.K.E.R.: Shadow of Chernobyl, tidligere kjent som S.T.A.L.K.E.R.: Oblivion Lost, er et førstepersonsskytespill (videospill) av den ukrainske utvikleren GSC Game World som ble utgitt i 2007.
Temaet i spillet er en slags alternativ virkelighet, der et sekundært kjernefysisk katastrofe skjer på Tsjernobyl kjernekraftverket i nærmeste fremtid og gjør merkelige endringer i området rundt. Spillet har en Ulineær historie og gameplay elementer som handel og toveis Kommunikasjon med NPC-er (datastyrte karakterer). Spillet inneholder elementer av rollespill og business simulerings spill.
Spillet bygger litt på den russiske romanen Roadside Picnic fra 1972 og den russiske filmen Stalker fra 1979.
Kunståret 1317
Kunståret 1317 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1317.
Dødsfall
1317 in art
Reddalsvannet
Reddalsvannet er en innsjø vernet som naturreservat i Reddal i Agder. Vannet er vernet på grunn av den store fuglebestanden. Vannet har forbindelse med havet gjennom Reddalskanalen og Landvikvannet. Kanalen ble laget i 1877, da vannet ble tappet ned til havnivå slik at 3000 dekar dyrkingsjord ble vunnet. Andre kilder oppgir at 1300 dekar matjord ble vunnet.
Av fiskearter kan man finne gjedde, sik, sørv, abbor og ål.
Andre makedonerkrig
Den andre makedonerkrig (200 f.Kr.-196 f.Kr.) ble utkjempet mellom Makedonia, ledet av Filip V og den romerske republikk, alliert med Pergamon og Rhodos.
Filip hadde lenge vært interessert i de greske bystatene, men fordi de var under romersk kontroll, våget han ikke å gå til angrep. I stedet begynte han å erobre deler av Illyria. Roma truet med krig, noe som førte til at Filip trakk seg tilbake.
Makedona begynte deretter å erobre de greske bystatene. Roma svarte med å gi Filip et ultimatum: han måtte akseptere at Makedonia ble undelagt romersk kontroll og at hans kongedømme skulle bli en romersk provins. Filip nektet naturlig nok, og den andre makedonske krig var et faktum. Krigens avgjørende slag stod ved Kynoskephalai i Thessalia i 197 f.Kr., der legionene til Titus Flaminus slo kong Filips makedonske falanks. Drømmen om makedonsk kontroll over Hellas ble knust, og ved de istmiske leker i Korint i 196 f.Kr. erklærte Flaminius Hellas' frihet, selv om Hellas i virkeligheten ble et romersk protektorat.
En annen grunn til at romerne gikk til krig var at de betraktet Filip som en forræder; Han hadde støttet Hannibal av Karthago, noe som hadde ført til den første makedonerkrig.
Christmasøya internasjonale lufthavn
Christmasøya internasjonale lufthavn (IATA: XCH, ICAO: YPXM) er en flyplass på Christmasøya som er betegnet som en internasjonal flyplass.
Lucien Pothier
Lucien Pothier (født 15. januar 1883, død 29. april 1957) var en fransk syklist. I den første utgaven av Tour de France 1903 ble han nummer to.
Ollanta Humala
Ollanta Moisés Humala Tasso (født 27. juni 1962 i Lima) er en peruansk politiker som tapte mot Alan Garcia i presidentvalget i 2006. I 2011 stilte han igjen til valg, for det venstreradikale partiet Gana Peru, og denne gang vant Humala presidentvalget med 51,2 prosent av stemmene.
Bakgrunn, militær karriere
Ollanta Humala er sønn av Isaac Humala, en advokat innen arbeidsrett, som går for grunnleggeren av etnocacerismen (Movimiento Etnocacerista).
Han gjorde karriere innen den peruanske hær fra 1982 og ble oberstløytnant. I 1992 deltok han i kampene mot den maoistisk inspirerte venstregeriljaen Sendero Luminoso, og tre år senere deltok han i Cenepakrigen mot Ecuador.
I oktober 2000 ledet Humala et mislykket militært opprør i byen Tacna, sammen med 39 andre soldater, mot presidenten Alberto Fujimori. De hadde under opptører blant annet tatt til fange en general og fire gruvearbeidere som gisler. Etterpå ble han kastet ut av armeen og fengslet.
Da Alberto Fujimoris regime falt, ble Humala benådet av den peruanske kongressen. Han ble ikke bare rehabilitert, men fikk bli militærattaché i Paris og senere i Seoul. I desember 2004 ble han avløst fra disse poster.
Politiker
Humala var å regne som tilhenger av samme bevegelse som den faren stiftet, men distanserte seg etterhvert delvis fra dens mål.
I 2005 grunnla han Det peruanske nasjonalistparti och var kandidat til presidentvalget i 2006. Partiet ble ikke registrert tidsnok for valget, og han ble da i stedet nominert i stedet for partiet Unión por el Perú. I sin politiske retning så han positivt hen vendrtre- og sentrum-vernstre-regjeringene i Bolivia, Brasil, Chile, Uruguay og Venezuela (Intervjuer under valgkampen i 2006). I første valgomgang i april 2006 kom han på annenplass. I den andre valgomgangen vant APRA-partiets kandidat Alan García.
Humala stilte opp i 2011 års presidentvalg på en venstrepopulistisk plattform. I den første presidentvalgsomgangen i april kom han som den med flest stemmer. Men ettersom han fikk mindre enn 50 % av de avgitte stemmer, ble valget avgjort i en andre valgomgang den 5 .juni mellom honom og Keiko Fujimori. Resultatet fra andre valgomgang ble meddelt 6. juni og innebar seier for Humala med 51,45 % av stemmene mot Keiko Fujimori som fikk 48,55 %.
Den 28. juli 2011 overtok han presidenskapet. De første månedene forsøkte Humala fremfor alt å vinne tillit hos forretningsfolket, som for det meste hadde gått inn for den andre kandidaten, Keiko Fujimori. Et stort prosjekt som han fgikk inn for var fruveprosjektet Conga regionen Cajamarca, ellers gikk han inn for en heving av minstelønnen, og iverksettelsen av vedtatte sosialprogrammer.
Den 28. juli 2016 ble Humala avløst av Pedro Pablo Kuczynski som president.
Junzo Inohara
Junzo Inohara (født 31. januar 1910) var en japansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Inohara vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det japanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. Japan tapte første kampen med 1-11 til India men vant den andre mot USA med 9-2. India vant turneringen foran Japan og USA. Inohara spilte begge kampene i OL-turneringen.
Reidar Anthonsen
Reidar Anthonsen (født 22. desember 1918 i Kristiania, død 1. november 2003 i Oslo) var en norsk journalist, forfatter og låtskriver, kjent fra Dagbladet der han var Satyr 1948-88.
Han skrev også en del bøker. Debuten var trist, om en journalist. Fra hans opphold i Heskestad ble hans 48 brev fra dalstroka innafor ble i 1965 til «Dalstrøkene innafor», som anmelderen i VG sa var en «skjønn liten bok om nesten ingenting, og om alt». Under dekknavnet Carl Schriver skildret i 1981 etterkrigsepoken i norsk presse. I 1955 vant han NRKs hørespill-konkurranse (500 kroner) og uttalte at han «alltid har drømt om et lite mord» og at han ble «hoppende glad» da Arild Feldborg ringte. For Radioteatret bidro han med til fem Knut Gribb-oppsetninger (Knut Gribbs bedrifter) så sent som i 2000.
Til Søndagsposten bidro han med rundt 20 visetekster og fikk antatt blant annet «Genser'n te'n Johansen» med musikk av Bjarne Amdahl, gjort til en landeplage av Ola Isene og Aud Schønemann i 1962. Anthonsen skrev også «Lille Jensen drar til Mandalay» urfremført av Rolf Just Nilsen i 1964. To andre var «Svarta Bjørn», «Rallar-Kalle» og «Kina-Olsen». Den om genseren ble fremført i 2003 da biografien om Anthonsen ble lansert på Herr Nilsen ei uke før hans død. Det var Erik Bye og Nora Brockstedt som sang med Willy Andresen ved pianoet.
Ungdommens radioavis
Ungdommens radioavis er et norsk radioprogram for ungdom som ble sendt på NRK Radio fra 1969 til 1993. Programmet skulle gjenspeile interessene til unge mennesker mellom 15 og 25 år og hadde flere reportasjer og innslag som ble ansett som provoserende overfor eldre lyttere. På 1970-tallet skapte programmet protester etter å ha brukt folkelige ord på kjønnsorganer, og i 1986 førte et programinnslag om politivoldsakene i Bergen til at saken ble etterforsket. Programmet ble i 1984 flyttet til den nyetablerte kanalen P2.
Kjenningsmelodien var «Machine Gun» av og med The Commodores.
Siste sending gikk fredag 1. oktober 1993.
Medarbeidere
Lista viser et utvalg av programledere, reportere og andre medarbeidere som arbeidet med radioprogrammet.
Kunståret 1314
Kunståret 1314 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1314.
Dødsfall
…
1314 in art
Borgar
Borgar har norsk navnedag 11. juni.
Utbredelse
I 2010 var det 229 menn i Norge som hadde Borgar som eneste fornavn, og totalt 264 personer hadde navnet enten alene eller sammen med andre navn.
Unnskyld, hvor er Hollywood?
Unnskyld, hvor er Hollywood (originaltittel: 1941) er en amerikansk filmkomedie fra 1979 regissert av Steven Spielberg. Hovedrollene spilles av John Belushi og Dan Aykroyd.
Om filmen
Unnskyld, hvor er Hollywood? regnes som en seermessig fiasko, dette til tross for at den hadde brukbart besøk ved amerikanske kinoer i 1979-80. Årsaken var dens høye budsjett og forhåpningene om at den skulle bli en stor hit på kinoene. Filmen spilte inn $31,7 millioner ved am. kinoer, mens den kostet $35 millioner å produsere. Den spilte inn $92 millioner på verdensbasis. Oppfatningen om at den var en flop hadde også sin bakgrunn i Spielsbergs tidligere megasuksesser som Haisommer og Nærkontakt av tredje grad. Det hjalp heller ikke at mange av de mest kjente filmkritikerne i USA omtalte den som "Spielberg's Christmas Turkey".
Det Frie Samfunns forlag
Det Frie Samfunns forlag er et forlag grunnlagt av Bertram Dybwad Brochmann.
Forlaget ble etter B.D. Brochmann drevet av forfatteren og redaktøren Even Lorch-Falch fram til 2018, og hadde sitt tilholdssted i Elverum
Glyptoglossa
Glyptoglossa er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Hypoleria
Hypoleria er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Ithomiini i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Det er kjent åtte arter som alle lever i den Neotropiske region (Sør- og Mellom-Amerika).
Utseende
Små, spinkle sommerfugler med avrundede vinger og tynn kropp. Vingene er mer eller mindre gjennomsiktige, langs kantene mørke, gjerne med gule eller rødlige flekker.
Levevis
Som de aller fleste Danainae er disse sommerfuglene giftige, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende. Larvene lever på planter i søtvierfamilien.
Victor Borg
Victor Borg (født 8. april 1916, død 27. juni 1996) var en norsk psykiater og forfatter som skrev flere kjente filmmanuskript. Han var overlege ved Blå Kors fra 1958 til sin pensjonering i 1983. Samtidig forsket og formidlet han.
Hans datter er skuespilleren Kari Borg. Han blir omtalt i revyvisa Problembarnet Tor, fremført av Leif Juster: «Da kan du ende opp som Victor Borg når du blir stor.»
Fylkesvei 3710
Fylkesvei 3710 går mellom Åmfoss bru og Vallekilen i Åmli kommune. Veien er 4,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 274 (Aust-Agder).
Djevel
Djevel (av gresk diabolos «bakvasker», av dia- og bøyning av verbet ballein «sette», «kaste,» dvs. «sette til hver sin side», «splitte» «skape splid»; djafull på norrønt) er en ond ånd. Djevelen er særlig i kristendommen og islam - der han kalles Iblis - hersker over onde makter eller personifisering av ondskapen, Guds motstander og menneskenes fiende.
I det gamle testamente kalles djevelen Satan (hebraisk: «motstander») og opptrer bare tre ganger (Jobs bok 1,6, Sakarjas bok 3,1-7 og 1. Krønikebok 21,1) der han har rollen som frister og anklager, men likevel tilhører kretsen rundt Jahve og utgjør ingen selvstendig makt. Som eneste gud var Jahve opphav til både lys og mørke, fred og ulykke (Esekiels bok 45,5-7). I det nye testamente er djevelen en fiende som motarbeider Guds plan om frelse, og Jesus må kjempe mot ham ved helbredelser og demonutdrivelser. At djevelen regnes som en makt fremgår av navn som «denne verdens fyrste» i Johannesevangeliet 12,31 og «denne verdens gud» (2. Korinterbrev 4,4). Forestillingen om djevelen som en fallen engel ga opphav til navnet Lucifer, særlig når han viser seg i en vakker skikkelse.
Neiva
Neiva er hovedstad i provinsen Huila i Colombia og har en befolkning på 330.817 innbyggere. Byen ligger i Magdalenadalen og ble grunnlagt i 1612 av Diego de Ospina y Medinilla.
Djevel
Djevelen har gitt stoff til folkelige forestillinger som djevelpakt, besvergelser, eventyrfortellinger; («Fanden i Nødden», «Mumle Gåsegg» og «Fanden og Futen»), til en rekke sagntyper; («Unnslippe fra svarteskolen i Wittenberg» som omfatter historier om Petter Dass, «Djevelen som fjerde hjul på vogna», «Kortlaget og fanden», «Ukyndig bruk av svarteboka» og «Luftfart med djevelen eller en ond ånd») og sagnet til feleslåtten «Fanitullen», som også finnes dikterisk bearbeidet av Jørgen Moe.
Djevleskikkelsen gjennom tidene
Innenfor kristen tradisjon finnes der ingen avbildninger av djevelen før utpå 500-tallet, og først på 800-tallet ble fremstillinger af djevelen vanlige. Senere ble Satan avbildet nesten like ofte i kunsten som jomfru Maria eller Kristus på korset. Særlig ble djevelen avbildet i ferd med å vises bort av Kristus eller St. Mikael. Frem til 1000-tallet var han i menneskeskikkelse, men utover 1100-tallet fikk han dyriske trekk som hale og horn. Ofte hadde han også vinger, først av fjær i likhet med englenes. Fra 1100-tallet kom flaggermusvingene. De glødende øynene, den krumme nesen og lansen eller forken han har i hånden, ble hans faste attributter. På slutten av 1200-tallet begynte man å gjøre narr av ham i prekensamlinger og på bilder. Særlig fikk den irske munken Tundals visjon innvirkning på oppfattelsen av djevleskikkelsen. I Dantes verk Den Guddommelige Komedie har djevelen tre hoder, ment som en parodi på treenigheten. Den iskalde vinden fra vingene hans er en kontrast til den hellige ånd som bringer varme og fellesskap. Det flyter blod, vann og tårer fra de forræderne Lucifer tygger på, slik det fløt blod, vann og tårer fra Kristus på korset. Lucifer står opp til livet i is, slik Jesus stod opp til livet i Jordanelven da han ble døpt. Slik Kristus bar allverdens synder, knuges Lucifer av vekten av den samme verden.
Djevlenes antall
Den skotskfødte mystikeren Richard (død 1173), abbed i St. Victor-klosteret i Paris, argumenterte for demonenes manglende kroppslighet ved å påpeke at hvert enkelt menneske angivelig kan romme en hel legion av demoner, og ettersom han regnet med 6.666 individer i én legion, ville der ikke bli plass til så mange om de hadde kropp. Abbed Richalmus i Schönthal mente på 1200-tallet at det ikke kunne stemme at hvert menneske bare forfølges av én demon. Tvertom er mennesket - slik det er omgitt av vann, om det ramler i sjøen - hele livet omgitt av djevler. Når Richalmus lukket øynene, så han ofte smådjevler fly rundt seg selv og andre, «tett som støvfnugg i en solstripe». En teologisk avhandling fra 1500-tallet satte antallet djevler i Satans sold til 2.665.866.746.664. I 1657 anslo G. Schott i sitt verk Magia Universalis et Naturae et Artis djevlenes antall til 2.705 med 57 nuller bak.
Idrettslaget Frøya
Idrettslaget Frøya (stiftet 26. juni 1928) er et idrettslag fra Bergen, som driver med basketball, cheerleading og fotball.
Basketball
Klubben har et basketballag, Frøya Basket, som spiller i den norske toppserien BLNO, med hjemmekamper i Frøya Idrettspark.
Cheerleading
Klubben har et cheerleaderlag kalt Frøya Thunders.
Fotball
Klubbens fotballag, Frøya Fotball, spiller 2014-sesongen i 3. divisjon, etter å ha rykket opp fra 4. divisjon etter 2013-sesongen.
Det svenske frimurersystem
Det svenske frimurersystem er et høygradssystem innenfor frimureriet som er den dominerende praksisen innen det norske, danske, svenske og islandske frimureriet. I tillegg til disse landene er det Svenske Systemet et "hovedsystem" i Finland og Tyskland, men i disse landene finnes sterkere parallelle gradssystemer man arbeider etter (dvs. at det her, inkludert Danmark, finnes mer enn én nasjonal Landsloge).
Det første møtet i henhold til Det Svenske System ble avholdt i Norge 20. november 1818 i III grad. Det var Niels Treschow som hadde reist til Stockholm for å hente ritualene. Disse var håndskrevet av den gang Hertug Karl, den senere Kong Karl II. Han var det anerkjente konstituelle Norges første konge, og ledet dette første møtet.
Organisering
Den første frimurer i Skandinavia var den svenske greven Axel Wrede-Sparre som ble innviet i Paris i 1731. Det var mest sannsynlig han som bragte frimureriet til Skandinavia/Sverige og grunnla den første logen i Stockholm i 1735. Denne fikk navnet Den Nordiska Förste. I 1738 ble frimureriet forbudt ved kongelig edikt i hele Sverige. Denne ble opphevet etter kun få måneder, men det ble fort tydelig at en tilpassing til "nordlige breddegrader" var på sin plass. På 1740- og 1750-tallet vokste antall losjer og kong Adolf Fredrik ble den første Stormester av Stockholms-logene i 1753. I 1759 ble den første Landsloge etablert av greve Carl Friedrich Eckleff. Systemet ble etterhvert utviklet videre og de største endringene kom i forbindelse med at Hertug Carl, eller Kong Carl XIII som han ble etter å ha besteget den svenske tronen, fattet interesse for det. Systemet er revidert flere ganger i løpet av de 200 årene det har vært i bruk. Man finner også nasjonale og regionale forskjeller avhengig av hvilken losje man besøker. Noen av ulikhetene er minner fra da Oscar II var konge og Stormester (OSM/VSV) i Sverige og Norge og nedsatte enkeltstående statutter ved kongelig resolusjon. Den 7. februar 1780 ble Sverige en selvstendig frimurerprovins. Før dette tilhørte de den tyske VII provins. Den første regulære losje i Sverige ble startet i 1735 av, Greve Axel Wrede Sparre. Det svenske system kan forstås som en blanding av ren Rite of York (Grand lodge), høygradene fra franske systemer, systemet til Rosenkorsordenen og kabbala.
Losje «St. Jean Auxiliare» (1752)
I 1752 ble St. Johanneslosjen St. Jean Auxiliare grunnlagt av den svenske greven Knut Carlsson Posse, med et charter fra den franske stormesteren Louis de Bourbon-Condé, greve av Clermont, og med fullmakt fra Carl Fredrik Scheffer i Paris. Losjen ble i 1799 slått sammen med losjen L'Union, og ble senere omdøpt til Den Nordiske Första S:t Johanneslogen.
Greven Posse ble innviet i to «skotske grader» i Strassburg og Köln, og i 1750 bragte han hjem to dokumenter fra Strassburg til Sverige med titlene «Historisk instruksjon» og «En fullkommen frimurer-ridder».
Det første dokumentet antydet en forbindelse til korsfarerne ved at årstallet 1752 ble skrevet 652. 1100 + 652 = 1752, og i år 1100 inngikk Johanitterordenen ifølge legenden et samarbeid med frimureriet. Dokumentet beskriver en frimurerorden med syv grader:
Det andre dokumentet knytter de seks første gradene til Johanitterordenen, og den syvende graden til Tempelridderordenen.
Kapittelet «L'Innocente» / «Chapitre Illuminé» (1759)
Den 25. desember 1759 ble storkapittelet «L'Innocente» grunnlagt i Stockholm av Kanselliråd Carl Friedrich Eckleff og 23 brødre. Det ble senere omdøpt til «Chapitre Illuminé». Eckleff hevdet at dets gradssystem er basert på dokumenter fra utlandet, som var undertegnet av en sekretær ved navn Fredrik Aesher. Dokumenter i det nasjonale biblioteket i Genève (Les Papiers de Léonard Bourdillion), antyder at urmakeren Léonard Bourdillion bragte Eckleffs frimurer-dokumenter fra Genevè.
Dette høygradssystemet er blitt kalt «Eckleffs akter» og «Eckleffs system». I 1760 ble Svenska Stora Landslogen grunnlagt med Eckleff som stormester («Salomos Vikar»), og «Eckleffs akter» ble nå også praktisert av Landslogen:
Kanselliråd Eckleff knytter dette frimurersystemet til Johanitterordenen og Tempelridderordenen, og bygger i likhet med den strikte observans på legenden om tempelherrenes siste stormester Jacques de Molay. Før han ble dømt til døden og brent levende den 18. mars 1314 etter ordre fra Filip IV av Frankrike, skal han ha videreført frimureriet til nevøen Beaujeu og senere til Aumont. Aumont skal ha flyktet til den skotske øyen Mull. Her ble ordenen, ifølge Eckleff, gjenopplivet som frimurere, som «skotske akasiebrødre» (Tistelordenen) og rosenkorsere.
Legenden ble gjenfortalt i systemets VIII grad, og selv om den ikke aksepteres av historikere, er den interessant fra et idéhistorisk perspektiv. I 1744 ble Karl Gotthelf von Hund innviet av en skotsk frimurerorden i Lyon, hvor denne legenden dannet grunnlaget for den strikte observans. Samme år utgis et rosenkors-skrift med tittelen «Molays testamente. Om frimureriet blant de kristne».
Hertug Karl og Det Svenske System
Mannen bak den viktigste reformen og utviklingen av det svenske system var Hertug Karl av Sødermanland (1748–1818) også kjent som Kong Karl XIII av Sverige og Kong Karl II av Norge (1814–1818). Han var frimurer fra 1770 og ferdigstilte det svenske frimurer-ritualsystemet.
Hertugen reiste i 1798-1800 til Wien og Praha. Der besøkte han losjer og leste i arkivene deres. Han utarbeidet losjens lover og administrative bestemmelser. Han fastsatte gradene og gradssalene med innredning og utstyr. I 1801 ble hans arbeide ferdigstilt og det svenske system var et faktum.
Liste over byer i Australia
Dette er en liste over byer i Australia, ordnet etter delstat:
Haruhiko Kon
Haruhiko Kon (født 17. august 1910 i Tokyo) var en japansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Det svenske frimurersystem
Hertug Karl og Det Svenske System
Det var under Hertug Karl at Det Svenske System fikk sin røde tråd fra første til siste grad og dermed tilbyr sine medlemmer et komplett system. Dette er unikt i frimurerisk sammenheng, da de andre frimurerorganisasjonene er mer fragmenterte. Han forsterket også det kristne aspektet. Man må i det svenske system bekjenne seg til den kristne tro for å bli medlem (dog ikke til noen spesiell dogme).
Haruhiko Kon
Kon vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det japanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. Japan tapte den første kampen 1-11 for India, men vant den andre mot USA med 9-2. India vant turneringen foran Japan og USA. Kon spilte begge kampene i OL-turneringen.
Det svenske frimurersystem
Tjenestetid innen de forskjellige gradene.
Totalt 21 år.
Erik Edman
Erik Edman (født 11. november 1978) er en tidligere svensk fotballspiller.
Før han dro til Frankrike og Rennes, spilte Edman for Helsingborgs IF og AIK i Sverige, Torino i Italia, Karlsruher SC i Tyskland, SC Heerenveen i Nederland og Tottenham Hotspur i England. Han gikk til Rennes 31. august 2005. I januar 2008 kom han tilbake til Premier League, denne gang til Wigan før han avsluttet karrieren i Helsingborg IF.
Edman har lang internasjonal erfaring, han spilte for Sverige under EM 2004. Han var med i troppen til VM 2002, men fikk ikke spilletid. I VM 2006 spilte han alle Sveriges 4 kamper.
San José del Guaviare
San José del Guaviare er en by og hovedstad i provinsen Guaviare i det sentrale Colombia. Byen ligger ved elva Guaviare, på østsiden av Andesfjellene, rundt 400 km sørøst for Bogotá. Den ble grunnlagt i 1910 og fikk bystatus i 1976. Byen har 34 863 innbyggere (2005). Hele kommunen, med et areal på 13 912 km², hadde 53 994 innbyggere (2005).
Byens næringsliv er i hovedsak basert på jordbruksområdene rundt, hvor det produseres bananer, maniok, kakao og gummi. De viktigste håndverksproduktene er koster og børster basert på fiber fra chiquichiqui-palmen, samt andre produkter som hovedsakelig fremstilles av områdets urbefolkning. Fiske og husdyrhold er også viktig for regionens økonomi.
Provinsens eneste lufthavn ligger like ved byen, og flyselskapet Satena har daglige flyvninger til Bogotá. Byen er knyttet til veinettet i resten av Colombia via en hovedvei mot nordvest. Byen har ikke jernbaneforbindelse. Elva Guaviare er også en viktig transportåre for byen og distriktet rundt.
Kirsebærslekten
Se teksten
Kirsebærslekten, er en slekt i rosefamilien som innbefatter kjente arter som hegg og morell og flere frukttrær som kirsebær og plomme. Slekta har over 200 arter. Frukttypen er felles i slekta og er av typen steinfrukt.
Et tydelig felles kjennetegn er tverrgående bånd av barkporer. Blomstene er vanligvis roselignende og hvite til rosa. Fruktene er typiske steinfrukter, med saftig fruktkjøtt rundt en forholdsvis stor "stein", som er et frø omgitt av et steinhardt skall. Frøet, som ligger løst inne i det harde skallet er også beskyttet mot frøspisere ved at det inneholder ganske mye av stoffer som spaltes til cyanider, slik at frøene er giftige for de fleste dyr. Det er imidlertid noen som har spesialisert seg på å spise dem, som fuglearten kjernebiter (Coccothraustes coccothraustes). Hos fruktetende fugler og pattedyr passerer disse frøene normalt uskadet gjennom fordøyelseskanalen og spres med avføringen. Da mange av disse artene spres med omvandrende fugler, kan de spire ganske langt fra nærmeste forekomst av arten.
Systematikk
En mulig inndeling av kirsebærslekten er vist nedenfor. Bare et utvalg av artene er nevnt.
Sadayoshi Kobayashi
Sadayoshi Kobayashi (født 14. februar 1905 i Kanagawa, død 23. mai 1997) var en japansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Kobayashi vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det japanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. Japan tapte første kampen med 1-11 til India men vant den andre mot USA med 9-2. India vant turneringen foran Japan og USA. Kobayashi spilte begge kampene som back i OL-turneringen.
Weimaraner
Opprinnelse og alder
Weimaraner er en av de eldste kontinentale stående fuglehundene vi kjenner til. Allerede på 1600- og 1700-tallet ble jakthunder som til forveksling likner dagens weimaranere avbildet ved flere anledninger. Noen mener at denne hunden opprinnelig har et fransk utspring, og at den nedstammer fra såkate Chien Gris de Saint Louis, hunder som ble benyttet til flokkjakt. Det er imidlertid mer sannsynlig at den nedstammer fra en type tyske grå jakthunder, som fantes der på 1800-tallet.
Patricia Elorza
Patricia Elorza Eguiara (født 8. april 1984) er en spansk profesjonell håndballspiller som spiller for den spanske håndballklubben BM Castro. Hun spiller i posisjonen venstreback, og er også en del av det spanske håndballandslaget.
Hun ble tatt ut til å representere Spania under Håndball-VM 2011 for kvinner i Brasil.
Weimaraner
Opprinnelse og alder
Storhertug Carl-August av Sachsen-Weimar var den første til å avle denne grå smidige hunden, hvis opprinnelse derfor regnes som Thüringen i Tyskland. Han krysset inn Chien d'Oysel (som ligner dagens spaniels), St. Hubertushund og engelsk pointer. Opprinnelig ble den regnet som en drivende hund.
Fylkesvei 1268
Fylkesvei 1268 går mellom Heller og Kolstadkrysset i Indre Østfold kommune, store deler av den er kjent som Kirkeveien. Veien er 2,9 km lang.
Weimaraner
Opprinnelse og alder
Den første raseklubben ble dannet alt i 1897, mens rasestandarden (korthåret) er fra 1925. Den er stort sett uforandret til denne dag. På begynnelsen av 1900-tallet ble det også krysset fram en langhåret variant, men denne er ikke like vanlig å se.
Fylkesvei 1268
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 739.
Weimaraner
Opprinnelse og alder
I begynnelsen var rasen svært eksklusiv, forbeholdt den tyske adelen, men i løpet av 1900-tallets første halvdel spredtes den over verden, og da særlig til USA og Storbritannia. De første hundene kom til Norge i 1964, og har der beholdt noe av sitt eksklusive preg. For tiden finnes i underkant av 200 hunder i Norge, og det fødes fra ett til tre kull hvert år. I tillegg importeres årlig et antall hunder.
Utseende, anatomi og fysikk
Weimaraner er en litt langstrakt, stor og atletisk brukshund av funksjonell type. Formvakker, tørr hud med tydelig underliggende muskulatur og sener. Typisk kjønnspreg. Hannhundene skal ha en mankehøyde på 59-70 cm og tispene på 57-65 cm. Fargen skal være grå i ulike nyanser, og øynene skal være ravfargede.
Rasen forekommer vanligst i korthåret utgave, men også langhårsvarianten har en viss utbredelse. Pr dags dato finnes ca. 25 langhår i Norge. Denne skiller seg ikke fra korthår på andre måter enn ved hårlaget.
Bruksområde
Alle rasens egenskaper har betydning for dens jaktadferd. Den egner seg best til småviltjakt i skog, på fjell og lavland, men er også anvendbar ved støtjakt. Flere ganger er det også felt elg for weimaraner, da som bandhund. Også som apportør ved f.eks. andejakt, er weimaraner et godt valg. Den regnes som en god «all-rounder» i jaktmiljøet.
Hundens ypperlige luktesans gjør den godt egnet til ettersøk av skadet vilt. Flere norske weimaranere er godkjente som ettersøkshunder, og brukes ved ettersøk av elg, hjort og rådyr både under jakt og etter påkjørsler. Rasen har også en sterk hang til både å apportere og rapportere.
Spesielt jakt på skogsfugl passer godt for rasen, og det er her weimaranere har oppnådd flest premieringer i Norge. Denne jaktformen passer godt weimaranerens søk som er noe trangere enn de mer stortgående rasene som for eksempel setter. Mange skogsfugljegere opplever det som et pluss at weimaraneren holder god kontakt med føreren under jakten. De skal apportere, både på land og i vann.
Rasens utseende har også ført til at den har vært etterspurt som familiehund i mange land.
Lynne og væremåte
Weimaraner har et livlig temperament, og er årvåken og vaktsom. Den er selvstendig og litt sta, men lærenem. Den har stort behov for aktivitet og mosjon. Mosjon alene er dessuten ikke nok. Hunden har både behov for, og kapasitet til, å arbeide. Trening og utøvelse av jakt, lydighet, ettersøk og trekk og kløv er som skapt for rasen. Man bør være erfaren og trygg som hundeeier før man anskaffer en weimaraner. Dens spesielle kombinasjon av følsomhet, stahet, skarphet overfor vilt samt beskytterinstinktet krever en fast og bestemt dressur.
Annet
Helsetilstanden hos norske weimaranere er god. Forekomsten av HD er lavere enn hos mange andre raser. Den er ikke befengt med særskilte sykdommer eller mangler. Diffuse hudproblemer har vært observert og noen tilfeller av magedreining, men ikke i en slik utstrekning at det kan sies å være et rasespesifikt problem.
I og med at rasen er såpass fåtallig her til lands, er avlsmessig samarbeide over landegrensene helt nødvendig. I gjennom alle år har det blitt importert hunder fra de andre nordiske land, samt Tyskland, og norske tisper har blitt bedekket i disse landene. I tillegg er sperma importert fra USA.
Eksterne lenker
Norsk Weimaraner Klubb
Huila
Huila er et departement sørvest i Colombia og grenser til nabodepartementene Meta, Caquetá, Cauca og Tolima. Departementet ble opprettet i 1905. Hovedstaden heter Neiva. Andre byer er Campoalegre, Pitalito og Plata.
Anna Netrebko
Netrebko studerte sang ved Rimskij-Korsakov-konservatoriet i St. Petersburg. Hun fikk undervisning av Mariinskij-teatrets lederen Valerij Gergiev og debuterte ved teateret i 1994 som Susanna i Mozarts Le nozze di Figaro. Flere viktige roller ved Kirovoperaen fulgte, som Amina i La sonnambula, Pamina i Die Zauberflöte, Rosina i Il Barbiere di Siviglia og Lucia i Lucia di Lammermoor.
I 1995 gjestet Kirovoperaen San Francisco-operaen, der Netrebko sang Ludmilla i Glinkas Ruslan og Ludmilla. Forestillingen høstet svært gode kritikker, og Netrebko ble verdenskjent på kort tid. I 2002 debuterte hun ved Metropolitan Opera som Natasja i Prokofjevs Krig og Fred.
Netrebko ble østerriksk statsborger i 2006.
Netrebko har tatt avstand fra Russlands invasjon av Ukraina 2022. Dette er blitt omtalt som svik i Russland, blant annet av Vjatsjeslav Volodin, formann i Statsdumaen i Russland fra 2016.
The Cars (album)
The Cars er debutalbumet til det amerikanske new wave-bandet The Cars, utgitt i juni 1978. Albumet inneholder blant annet låtene «Just What I Needed» og «My Best Friend’s Girl», som begge ble utgitt som singler.
Albumet nådde en 18.-plass på den amerikanske albumlisten Billboard 200. Per 1995 har albumet solgt til 6 x platina i USA.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Ric Ocasek, unntatt hvor annet er notert
Sogn Kunstsenter
Sogn Kunstsenter åpnet 3. juni 2011 i Lærdal, i samme bygg som Norsk Villakssenter. Senteret er en videreføring av det gamle Gjesmegalleriet som lå i andre etasje i Gamle Telegrafen i Lærdal fra 1998 til 2010. Fra 2004 ble Gjesmegalleriet en del av Sogn og Fjordane Kunstmuseum, og i 2009 ble museet videre konsolidert inn i Musea i Sogn og Fjordane.
Sogn Kunstsenter tar vare på Gjesmesamlinga, en samling med over 1,500 registrerte og fotograferte verk etter kunstneren Hans Gjesme. Samlinga viser kunstnerens livsverk, og omfatter mange motivkretser i form av skisser og ferdige arbeider, utført i ulike teknikker tegning, maleri, tresnitt, skulptur, trykkplater, pasteller og akvareller.
FC Zestafoni
Sapetjburto Klubi Zestafoni (norsk:Fotballklubben Zestafoni) er en georgisk fotballklubb fra byen Zestafoni. De spiller i Umaglesi Liga, den øverste divisjonen i georgisk fotball. Laget spiller sine hjemmekamper på David Abashidze Stadion, som har en tilskuerkapasitet på 4 558.
Zestafoni danner et eget fotballsystem med førstelaget på toppen. Med i dette systemet er også Zestafoni 2, samt ungdomslag for personer født i 1993-1994 og 1995-1996.
James Hall
James Hall (født 17. januar 1761 i Dunglass, død 23. juni 1832 i Edinburgh) var en britisk geolog. Han regnes som grunnleggeren av eksperimentell geologi.
Bakgrunn
Hall ble født i East Lothian i Skottland, som sønn av baronetten av Dunglass, og arva tittelen etter faren 15 år gammel. Han fikk studere ved universitetene i Cambridge og Edinburgh. Seinere ble han sendt til militærakademiet i Brienne i Frankrike, og gikk der samtidig med Napoléon Bonaparte.
Karriere
Hall ble ikke militær. I stedet skulle han vie sitt liv til geologien. Han ble en del av det geologiske fagmiljøet rundt James Hutton og John Playfair i Edinburgh.
I begynnelsen var Hall skeptisk til Huttons plutonisme. Han mente at det ikke var bevist at bergarter som inneholdt krystaller kunne dannes ved smelting og størkning. Da han en dag hørte om en glassmelte som ved et uhell hadde blitt liggende og kjølne langsomt, at den hadde «tapt enhver likhet med glass, og fullstendig hadde antatt steinstruktur», ble han mindre sikker.
I 1797 bestemte han seg for å prøve ut Huttons teorier, og han gjennomførte en serie med elegante laboriatorieeksperimenter som viste en gang for alle at vanlige bergartsdannende mineraler kunne dannes ved størkning. Han fikk glass til å krystallisere i laboratoriet; deretter prøvde han hornblende fra ei gruve utafor Edinburgh. Han fikk mineralet til å smelte i en masovn. Når han lot smelta kjølne raskt, ble det som mørkt glass. Lot han det derimot kjølne langsomt, ble det til en substans som var «på alle måter ulikt glass … grovt, steinaktig og krystallinsk.»
Han fortsatte med stykker av en gabbroid bergart som på engelsk kalles «whinstone» og basalt fra ulike steder, bl.a. Island, smelta dem i en smeltedigel og lot dem størkne ved ulike temperaturer. Han kom samtidig fram til at whinstone og basalt hadde samme kjemiske sammensetning. Han gjorde også forsøk med metamorfose, idet han viste at kalsitt går over til marmor uten smelting når den blir utsatt for stort trykk under oppvarming. Med disse forsøka grunnla Hall den eksperimentelle geologien.
Hall var ikke bare laboratoregeolog; han drev også et utstrakt feltarbeid. Blant annet besøkte han Italia og Alpene, og noterte seg likheten mellom unge lavabergarter der og gamle bergarter hjemme i Skottland. Han utga et stort antall skrifter om geologiske emner, men også et verk om gotisk arkitektur.
Hall hadde også en politisk karriere; mellom 1807 og 1812 var han parlamentsmedlem, valgt fra St. Michaels’s i Cornwall. Han var også president for Royal Society i Edinburgh.
Libris
Libris kan også henvise til: