cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geir Botnen
Karriere
I 2007 inngikk operasangeren Harald Bjørkøy og Botnen et samarbeid og holdt konserter blant annet i kunst- og kulturhuset i Øystese, Kabuso, og på Troldhaugen. I samme periode arbeidet Botnen med duo-programmet mellom han selv og Sebastian Dørfler på cello. I 2008 spilte han en rekke konserter under Tveitt/Hauge-jubileet i inn- og utland. Her arbeidet han sammen med ulike aktører som Liv Bernhoft Osa, Reidun Horvei, Knut Hamre og Einar Mjølsnes.
Botnen har også i en årrekke arbeidet sammen med Frode Rasmussen i fremstillingen av Ibsens Peer Gynt. Operasangeren Arild Helleland og Geir Botnen har samarbeidet i mange år som har resultert i mange konserter i inn- og utland. Botnen spilte også på åpningskonserten under Ole Bull-jubileet i 2010 på Den Nationale Scene i Bergen.
Som fast pianist for det anerkjente koret Voci Nobili deltok Botnen på midten av 2000-tallet på en rekke konserter med koret. På deres turneer opptrådte de blant annet i København, New York, Los Angeles og i en rekke byer i Sør- Korea. Botnen har også arbeidet tett sammen med fiolinisten Kristina Ebbersten og sangerinnen Rhoda Achieng Ondeng. Sammen har de turnert på blant annet China Shanghai International Art Festival, på Orknøyene og i Skottland. I 2007 holdt Botnen sammen med Tine Thing Helset på trompet konserter i Norge og Belgia. Samme år opptrådte Botnen i București som solist sammen med det rumenske kringkastingsorkesteret og i Chișinău med det Filharmoniske orkesteret i Moldova. Botnen holdt også konsert under Lisztfestivalen i Sopron i Ungarn samme år. Videre spilte Botnen verker av Grieg i Karlstad i Sverige sammen med Hamre og Horvei. I 2007 opptrådte Botnen i St. Petersburg som solist med symfoniorkesteret der. Her har han holdt en rekke konserter de siste tiårene. Under Tveitt/Hauge-jubileet i 2008 spilte Botnen blant annet i USA, Spania og på Orknøyene. I 2010 holdt Botnen også konsert under festivalen Kenyan Classical Fusion i Nairobi. Senere dette året gjorde han en solistopptreden i Operaen i Kairo sammen med symfoniorkesteret der som ble dirigert av Lars-Erik ter Jung. Her hadde han også en konsert på Biblioteket i Alexandria.
Hardingtonar
Botnen har vært en sentral del av grunnleggingen av den årlige festivalen Hardingtonar, som ble startet ut fra et ønske om å øke kunnskapen om komponisten og hardingen Geirr Tveitt. Festivalen skulle i tillegg øke engasjementet og kjennskapen til folkemusikk og annen kulturskaping i Hardanger. Botnen har siden 2006 vært styreleder for festivalen som finner sted i Norheimsund.
Nederland under Kortbane-VM i svømming 2022
Nederland deltok under Kortbane-VM i svømming 2022 i Melbourne i Nederland fra 13. til 18. desember 2022.
Alex Teixeira
Før det spilte han fra 2010 og ut 2015 for ukrainske Sjakhtar Donetsk, der han tidvis var kaptein og scoret mange mål. Overgangen til Kina kostet Jiangsu 50 millioner euro.
Beleiringen av St. John’s
Beleiringen av St. John's var et mislykket forsøk av franske styrker ledet av Daniel d'Auger de Subercase på å ta fortet i St. John's på Newfoundland vinteren 1705. Subercases menn var en blandet styrke av vernepliktige, militssoldater og indianere som brente ned mye av byen og beleiret fortet i fem uker mellom sent januar og tidlig mars 1705. Subercase hevet beleiringen da han gikk tom for forsyninger.
Beleiringen var en del av en større ekspedisjon hvor det ble forsøkt å gjenta det ødeleggende toktet ledet av Pierre Le Moyne d'Iberville i 1696. Mange omkringliggende engelske samfunn ble terrorisert av mennene til Subercase. Dette ledet til hevntokt fra engelskmennene. Fisket, viktigste næringsvei på begge sidene, led hardt under krigen som endte med at franskmennene måtte gi opp sitt krav på Newfoundland.
Alex Teixeira
Han startet karrieren i hjemlandet, i klubben Vasco da Gama. Der startet han å spille i 1999, men har ikke fått A-landskamper for hjemlandet.
Yoshinobu Oyakawa
Yoshinobu «Yoshi» Oyakawa (født 9. august 1933 på Hawaii), amerikansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors. Oyakawa ble olympisk mester i svømming under OL 1952 i Helsingfors. Han vant 100 meter rygg, med tiden 1.05,4 som var ny olympisk rekord, foran Gilbert Bozon fra Frankrike og Jack Taylor fra USA.
Nettopp
Nettopp har flere betydninger:
Jean Boiteux
Jean Auguste Boiteux (født 20. juni 1933 i Marseille, død 11. april 2010) var en fransk svømmer som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors. Boiteux ble olympisk mester i svømming under OL 1952 i Helsingfors. Han vant 400 meter fri foran Ford Konno fra USA og Per-Olof Östrand fra Sverige. Han var også med på det franske laget som kom på tredjeplass på 4 x 200 meter fri bak USA og Japan. De andre på laget var Joseph Bernardo, Aldo Eminente og Alexandre Jany.
Daniel Rogstad
Daniel Emil Mogensen Rogstad (1940–2011) var en norsk professor og jurist. Han tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1967. Han disputerte ved samme institusjon i 1999. Han arbeidet som dommerfullmektig, i Kommunaldepartementet og ved Universitetet i Oslo før han ble ansatt ved Norges landbrukshøgskole i 1975. Han ble ved Institutt for landskapsplanlegging ved Universitetet for miljø- og biovitenskap til han gikk av med pensjon i 2010.
Daniel Rogstad går inn i rekken av mange dyktige juridiske lærere og forskere ved Universitetet på Ås. I løpet av denne perioden ved universitetet ble han oppnevnt til professor i 1999 og arbeidet to år som rådgiver i Miljøverndepartementet. Daniel Rogstad var en betydelig bidragsyter til norsk plan- og miljølovgiving gjennom lovutvikling og lovfortolkning. Rogstad har også satt sine spor innenfor andre rettsområder som tingsrett, vassdragsrett, og forvaltningsrett.
VM i bordtennis 2017
VM i bordtennis 2017 ble arrangert i Düsseldorf i Tyskland 29. mai - 5. juni.
Sampolkonferansen
Den arrangeres av masterstudenter fra instituttet for sammenliknende politikk ved Universitetet i Bergen og har gått sammenhengende siden etableringen i 1985. Konferansen har som målsetning «å sette søkelys på viktige og dagsaktuelle spørsmål». Tidligere konferanser har satt fokus blant annet demokratisering, migrasjon, menneskerettigheter og Nordområdene.
Eksterne lenker
__INDEKSER__
Football League 4. divisjon 1962–1963
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Joan Finney
Bakgrunn
Joan Marie McInroy ble født i Topeka i Kansas som datter av Leonard og Mary Sands McInroy. Hun gikk ut av high school i Manhattan i Kansas i 1942. I 1957 giftet hun seg med Spencer Finney jr. og de hadde tre barn, Sarah «Sally» Finney Timm, Richard Finney og Mary Finney Holladay. I 1978 ble hun uteksaminert fra Washburn University med en grad i økonomisk historie.
Karriere
Fra 1953 til 1969 tjenestegjorde hun i staben til den republikanske senatoren Frank Carlson. Fra 1970 til 1972 tjenestegjorde hun som Commissioner of Elections for Shawnee County i Kansas. I 1972 forsøkte hun uten hell å bli valgt til et sete i Representantenes hus som republikaner.
Etter at hun byttet politisk syn fra å være republikaner til å bli demokrat tjenestegjorde hun som den første kvinnelige Kansas State Treasurer fra 1975 til 1991. I hennes stab i den første perioden som statskasserer var blant annet Nancy Claggett og Kathleen Boston Cole McCune visekasserere.
Guvernør
Etter at hun overraskende vant over tidligere guvernør John W. Carlin i demokratenes 1990 nominasjonsvalg for guvernør, vant hun over den sittende republikaneren Mike Hayden i hovedvalget slik at hun ble den første kvinne som har slått en sittende guvernør i et vanlig valg i USA.
I tillegg til å være staten Kansas' første kvinnelige guvernør, var hun også Kansas' eldste guvernør ved at hun inntok guvernørstolen i en alder av 65, Kansas' først romersk katolske guvernør og en av de få demokratiske guvernører som var abortmotstandere.
Etter sin periode som guvernør forsøkte hun i 1996 å bli nominert som demokratisk kandidat til å fylle setet til Bob Dole, men ble slått i nominasjonsvalget av Jill Docking, som fikk 75% av stemmene i nominasjonsvalget, men som senere tapte i selve valget til Sam Brownback.
Joan Marie Finney døde av komplikasjoner ved leverkreft ved St Francis Hospital and Medical Center i Topeka og er gravlagt på Mount Calvary Cemetery i Topeka.
Sydhavnen
Københavns Sydhavn eller Sydhavnen, er et område i København. Sydhavnen brukes vanligvis om en del av området i København som offisielt har navnet Kongens Enghave. Det er bygget opp rundt havneindustrien i den sørlige delen av Havneløbet.
Den eldste bebyggelsen går tilbake til 5.000 f.Kr., da en boplass fra ertebøllekulturen lå på en liten holme utenfor kysten, tilsvarende vår tids lille park på hjørnet av Borgmester Christiansens gade og Louis Pios gade.
Hus og boligblokker i området har kommet som et resultat av behovet for arbeidskraft, og det har alltid vært regnet for å være arbeiderstrøk med et av Københavns hardeste sosiale miljøer. I boligforeningen AKB, som eier de fleste av boligene i Sydhavnen, har en intern oversikt vist at 72 % av leietagerne lever av trygdeytelser. Dette er den høyeste andelen blant de allmenne boligforeningenes avdelinger.
Bjarne Hodne
Bjarne Hodne (født 15. oktober 1943) er en norsk kulturhistoriker og tidligere leder av fagforeningen Forskerforbundet.
Sydhavnen
Københavns utvikling de siste ti årene har imidlertid hatt innvirkning også på Sydhavnen, og den gamle tungindustrien på Teglholmen og Sluseholmen er flyttet ut til fordel for kontorvirksomhet. Aalborg Universitet København (AAU CPH) med bortimot 4.500 studenter og ansatte har etablert seg i Sydhavnen, og har forvandlet sin 75 meter lange bro til en lysinstallasjon som et vartegn for bydelen.
Ove Allansson
Ove Allansson (født 13. juni 1932 i Lidköping, død 9. januar 2016 i Göteborg) var en svensk forfatter og sjømann som har gitt ut cirka tretti bøker, mange med sjøfartslivet og reiser som tema. Han hadde egen erfaring fra sjøen og vidareformidlet mange skrøner.
Bjarne Hodne
Hodne vokste opp med lærere som foreldre på Nordberg i Oslo og gikk reallinja på Berg gymnas. Han tok magistergraden i folkloristikk i 1970, og ble fra nyttår i 1971 forskningsstipendiat gjennom NAVF. Hodne forsvarte dr.philos.-graden i 1973 på avhandlingen ''Personalhistoriske sagn. En studie i kildeverdi''. To år senere ble han konstituert konservator ved Norsk Folkeminnesamling, fra 1975 universitetslektor i folkloristikk, i 1976 dosent, og endelig, i 1985, professor i samme fag, men som senere - sammen med etnologi - har skiftet navn til kulturhistorie.
Ove Allansson
Allansson debuterte i 1967 med Resan till Honduras og regnes i blant de såkalte arbeiderforfattere. Han er ikke oversatt til norsk.
Sydhavnen
Boligområdene i Sydhavnen kalles også for «Øen», siden de ligger omkranset av de store innfartsårene P. Knudsens Gade mot nord og Sydhavnsgade mot øst, samt Kastrupbanen mot sørvest.
Peter Dinklage
Peter Hayden Dinklage (født 11. juni 1969 i Morristown ) er en amerikansk skuespiller og filmprodusent. Han fikk sin gjennombruddsrolle i dramakomedien The Station Agent (2003), og har spilt i filmer som komedien Elf (2003), krimfilmen Find Me Guilty (2006), superheltkomedien Underdog (2007), fantasyfilmen Legenden om Narnia – Prins Caspian (2007) og superheltfilmen X-Men: Days of Future Past (2014). Han har også spilt i flere teaterstykker.
Sydhavnen
Området er kjent for å være blant de «rødeste» områder i hele Danmark. Ved Sydhavnens fire avstemningssteder fikk Socialdemokraterne, Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten tilsammen mellom 62 % og 69 % ved det siste kommunevalget i Danmark. Tidligere statsminister Anker Jørgensen bodde i 4. etasje (= 3. sal) på Borgbjergvej til han på sine eldre dager ikke maktet trappene mer.
Peter Dinklage
Dinklage har siden 2011 spilt Tyrion Lannister i TV-serien Game of Thrones. For denne rollen vant han en Emmy for Beste mannlige birolle i en dramaserie i 2011 og 2015, en Golden Globe for Beste mannlige birolle i miniserie eller TV-film i 2012, samt Emmy-nominasjoner hvert år fra 2011 til 2016.
Tidlig liv
Dinklage ble født i Morristown, New Jersey, og var sønnen av en forsikringsselger og barneskolemusikklærer. Han ble født med akondroplasi, en vanlig form for kortvoksthet.
Bjarne Hodne
I 1988 ble Bjarne Hodne valgt inn som prodekan ved Det historisk-filosofiske fakultet, og i perioden 1991-97 dekan ved det historisk-filosofiske fakultet. Hodne er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi siden 1987. Blant Hodnes forskningsinteresser er mentalitetshistorie og kulturhistorie, kulturarvstudier, nasjon og nasjonalisme, skikker, ritualer og trosforestillinger knyttet til årets og livets høytider, informantstudier, forskningshistorie og folkedikting.
Ove Allansson
Bibliografi
Bøker av Ove Allansson med foto av Stefan F Lindberg
Peter Dinklage
1995-2010
Dinklage fikk sin filmdebut i Living in Oblivion (1995) hvor han spilte en frustrert skuespiller med kortvoksthet som klager på sine klisjéroller, der han spilte med Steve Buscemi. Etter en anbefaling fra Buscemi til regissøren Alexandre Rockwell, fikk Dinklage en rolle i komedien 13 Moons (2002). Han fikk gjennombruddet sitt i The Station Agent fra 2003, som ga ham nominasjoner for beste skuespiller fra Independent Spirit Awards og Screen Actors Guild Award. I denne perioden deltok han også i flere teaterstykker. Han spilte i Elf (2003) som Miles Finch, en irritabel barnebokforfatter som banker opp Buddy Hobbs (Will Ferrell) etter at han forvekslet ham med en alv. I 2005 spilte han i den kortlivet science fiction-TV-serie fra CBS Threshold. Han har også spilt i filmen Lassie (2005) som en omreisende sirkusutøver. I 2006 deltok Dinklage i krimdramafilmen Find Me Guilty og i episoder av Nip/Tuck. Han spilte seg selv i TV-serien Entourage fra HBO og hadde en rolle i TV-serien 30 Rock fra NBC.
Bjarne Hodne
1. januar 2007 ble han leder av Forskerforbundet og ble gjenvangt i 2009 med periode frem til 2012.
Confederation of Independent Football Associations
The Confederation of Independent Football Associations  (ConIFA) ble grunnlagt 7. juni 2013 og er et internasjonalt forbund for fotballforbund som ikke er medlem av FIFA. Organisasjonen arranger CONIFA World Cup og ConIFA Europamesterskap.
Bjarne Hodne
Forskningsinnsats
I sin doktoravhandling Personalhistoriske sagn fra 1973 analyserte Bjarne Hodne sagn knyttet til overfall og drap, og undersøkte kildeverdien av folkelig fortellerstoff opp mot tørre fakta i forhørsnotater, forhandlingsprotokoller og domsavsigelser helt fra et stykke ned på 1600-tallet og frem til omkring 1850. Ved å kombinere kildegruppene, muntlige nedtegnelser og juridiske dokumenter, mente han det var holdninger og ikke dårlig hukommelse som gjorde at den historiske sannheten ble fordreid.
Peter Dinklage
1995-2010
Dinklage spilte i den britiske komedien Death at a Funeral (2007) og gjentok rollen i den amerikanske remaken fra 2010. Dinklage spilte Trumpkin i Legenden om Narnia – Prins Caspian (2007), men filmkritiker Bill Gibron beskrev rollen hans som en «søt stereotypi som han har prøvd å unngå».
Confederation of Independent Football Associations
ConIFA World Cup ble arrangert første gang i juni 2014 i Østersund. Her deltok 12 lag. I 2016 ble turneringen arrangert i Abkhazia. I 2018 vil den tredje utgaven av turneringen arrangeres i London.
ConIFA European Cup ble første gang arrangert i 2015 med 6 nasjoner. Turnering ble holdt i Ungarn. i 2017 ble turneringen arrangert i Nord-Kypros, nå med 8 deltakende nasjoner.
Peter Dinklage
2011-2019
Han hadde også en rolle i den kritikerroste dramakomedien Three Billboards Outside Ebbing, Missouri (2017).
Bjarne Hodne
Forskningsinnsats
Der tradisjonen ikke lenger var så nøye med å formidle fakta i saken, mente han det skyltes at folk ga seg til å vurdere hendelsene i lys av egne preferanser til bot og soning. I en periode på 1800-tallet med liberal straffeutmåling fant Bjarne Hodne at sagnene kompenserte gjennom å opprettholde en strengere utformet rettspraksis. Drapssagnene avslørte motstand mot rettspraksisen som hadde ført til en oppmyking av samfunnets reaksjon på de grufulle hendelsene som hadde funnet sted. Dermed kunne han konkludere med at drapssagnenes opplysningsverdi var omvendt proporsjonal med holdningsaspektet de avtegnet. Folkediktningen er altså ikke betinget av noen iboende trang til å formidle objektive, historiske fakta. Forholdet mellom det historisk korrekte, kildeverdien, episke mønstre og fortellingens moralitet avspeiler tvert imot en folkelig dom over ugjerningen. Forholdet mellom episk diktning og historisk sannhet hadde lenge vært et diskusjonestema innen folkloristikken, fra Knut Liestøl, via Svale Solheim til Brynjulf Alver.
Bjarne Hodne var videre sentral i den nyorienteringen som skjedde innenfor folkloristikken på 1980-tallet, for å ta hånd om to større minneinnsamlinger fra 1964 og 1981, som var blitt foretatt blant eldre på initiativ fra Nasjonalforeningen for Folkehelsen. Oppgavebesvarelsene ble emneregistrert og lagt inn i Norsk Folkeminnesamlings arkiv.
For å gjøre minneoppgavene tilgjengelige som primær kilde til kunnskap om folks holdninger og opplevelser i ulike livsfaser fordypet Oslofolkloristene seg i ulike kommunikasjonsmodeller. Skriftlige kilder ble sidestilt med muntlige, og deres tilblivelse ble oppfattet som uttrykk for en demokratisk prosess. Selv om en kunne finne forskjeller i manns- og kvinnespråk, yrkesbakgrunn, graden av skriftlig kompetanse og interessefelt kom i prinsippet alle deler av befolkningen til orde.
Ved siden av fokus på spesielle livshøytider var det også spor av folk som kun ønsket telle døgnets lyse timer, men også dem som brukte anledningen til å skrive av seg triste og vanskelige hendelser gjennom å fortelle åpent om opplevelsene. Ved hjelp av psykologiske begreper som vecú og fullfillment, og diskusjoner omkring kvalitative kilder og problemer knyttet til representativitet og ulike former for kildekritikk, kom en opp med et nytt forskningsfelt, som fra slutten av 1980-tallet ble karakterisert som «historie innenfra».
Det nye kildetilfanget førte til en nyorientering innenfor faget med livsløpsstudier, høytider, fritid, historiske hendelser, aspirasjoner, og vanlige folks erindringer.
Bjarne Hodne ledet fra 1988 paraplyprosjektet «Endringer og stabilitet i dagliglivets kultur i Norge etter 1900», hvor minneoppgavene ble supplert med ny innsamling i form av intervjuer, utsending av spørrelister og alternative arkivkilder, avisstoff, lagshistorier, m.m..
Ma Gu
Ma Gu er i kinesisk mytologi en legendarisk daoistisk xian (仙 «udødelig, transcendent») knyttet til livseliksiret. Navnet kan oversettes som «hamp-tjenestepiken»; det kinesiske tegnet for hamp er samtidig tegnet for cannabis.
Bjarne Hodne
Forskningsinnsats
Senere kom Bjarne Hodne til å vie seg til studier av nasjonalitet, mens fagforeningsarbeid, som leder for Forskerforbundet skulle legge beslag på hans tid frem til han i 2012 ble pensjonist.
Ma Gu
Fortellinger i kinesisk litteratur beskriver Ma Gu som en vakker ung kvinne med fuglelignende fingernegler, og tidlige legender knytter henne til huler.
Ma Gu xian shou (麻姑獻壽 «Fødselsdagshilsener fra Ma Gu») er et populært motiv i kinesisk kunst.
Kunståret 1886
Kunståret 1886 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1886.
Donald Gollan
Donald Herbert Louis Gollan (født 19. januar 1896, død 13. august 1971) var en britiske roer som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Kunståret 1886
Byggverk
I hjørnet av Åsbogatan-Sparregatan i Borås blir Slottet ferdig. Et elsklusiv bolighus i den unge arkitekten Lars Kellmans historisistiske nyrenessanseånden.
Donald Gollan
Gollan vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på den britiske åtteren som kom på andreplass bak USA. Mannskapet på båten var; James Hamilton, Guy Oliver Nickalls, John Badcock, Donald Gollan, Harold Lane, Gordon Killick, Jack Beresford, Harold West og Arthur Sulley som var styrmann.
Kunståret 1886
Fødsler
rektor ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole ||align=center|78 ||align=center|1962 ||
|| skulptør, maler og lyriker ||align=center| 79 ||align=center|1966 ||
La mer (Debussy)
La mer, trois esquisses symphoniques pour orchester (fransk for Havet, tre symfoniske skisser for orkester), eller bare La mer (Havet), L. 109, CD. 111, er en orkesterkomposisjon av den franske komponisten Claude Debussy.
Stykket ble komponert mellom 1903 og 1905, og hadde sin uroppføring i Paris i oktober 1905. Det ble i utgangspunktet ikke godt mottatt; til og med noen som hadde vært sterke tilhengere av Debussys arbeid, var ikke entusiastiske. Men verket ble fremført i USA i 1907 og Storbritannia i 1908; etter den andre forestillingen i Paris, i 1908, ble den raskt et av Debussys mest beundrede og oftest fremførte orkesterverk.
Det første lydopptaket av verket ble gjort i 1928. Siden den gang har orkestre og dirigenter fra hele verden spilt det inn i mange studio- eller livekonsert-opptak.
En typisk fremførelse av verket varer i ca. 23-24 minutter.
Bakgrunn og komposisjon
La mer var det andre av Debussys tre orkesterverk i tre seksjoner. Det første, Nocturnes, hadde premiere i Paris i 1901, og selv om det ikke hadde hatt noen stor innvirkning på publikum, ble det godt anmeldt av musikere som Paul Dukas, Alfred Bruneau og Pierre de Bréville. Debussy unnfanget ideen om et mer komplekst orkestrert tredelsstykke, og begynte arbeidet i august 1903. Han var vanligvis treg med å komponere, og selv om komposisjonen til La mer tok ham mer enn ett og et halvt år, var dette uvanlig rask fremgang etter hans standard, spesielt i en tid med omveltning i hans personlige liv. Han begynte å komponere verket mens han besøkte svigerforeldrene i Bourgogne; da det var fullført, hadde han forlatt sin kone og bodde hos Emma Bardac, som var gravid med Debussys barn.
Debussy hadde gode barndomsminner om havets skjønnhet, men da han komponerte La mer, besøkte han det sjeldent, og tilbrakte mesteparten av tiden langt borte fra store vannmasser. Han hentet inspirasjon fra kunst, "og foretrakk de havlandskap som er tilgjengelige i maleri og litteratur" framfor det fysiske havet. Selv om det detaljerte opplegget for verket endret seg under komposisjonen, bestemte Debussy seg fra begynnelsen av at det skulle være "tre symfoniske skisser" med tittelen La mer. I et brev til André Messager beskrev han de planlagte seksjonene som "Mère belle aux Îles Sanguinaires", "Jeu de vagues" og "Le vent fait danser la mer". Den første av disse, inspirert av en novelle med samme navn av Camille Mauclair, ble forlatt til fordel for et mindre restriktivt tema, havet fra daggry til middagstid. Det siste ble også droppet, seden det minte for mye om ballett, og det mindre spesifikke temaet for dialogen mellom vinden og havet tok dens plass.
Debussy fullførte La mer den 5. mars 1905 og han tok partituret med seg for å korrigere det under et ferieopphold i Grand Hotel, Eastbourne ved den engelske kanalkysten, der han ankom den 23. juli 1905, han beskrev Eastbourne til forlaget sitt, Durand, som "et sjarmerende fredelig sted: havet utfolder seg med en helt britisk korrekthet. " Han arrangerte stykket for piano fire hender i 1905, og i 1909 publiserte Durand en andre utgave av La mer med komponistens revisjoner.
Orkestrering
La mer er komponert for følgende instrumenter:
Mottagelse
Premieren ble gitt den 15. oktober 1905 i Paris av Orchestre Lamoureux under ledelse av Camille Chevillard. Stykket ble i utgangspunktet ikke godt mottatt. Pierre Lalo, kritiker i Le Temps, hittil en beundrer av Debussys verk, skrev: "Jeg hører ikke, jeg ser ikke, jeg lukter ikke havet". En annen pariser kritiker, Louis Schneider, skrev: "Publikum virket ganske skuffet: de forventet havet, noe stort, noe kolossalt, men de ble servert i stedet med litt urolig vann i en tallerken." Da dirigenten Karl Muck ga de første amerikanske fremførelsene av La mer i mars 1907, skrev kritikeren Henry Krehbiel:
"«Gårsdagens konsert begynte med mange impresjonistiske farger som ble smurt hulter til bulter på en tonepalett, uten å tenke på form eller formål bortsett fra å skape nye kombinasjoner av lyder... Bare en ting var sikkert, og det var at komponistens hav var en froskedam, og at noen av dens borgere hadde kommet i strupen på hvert eneste av messinginstrumentene.»"
Selv om noen av Debussys samtidige trakk analogier mellom La mer og franske impresjonistiske malerier - til komponistens store irritasjon - har andre oppdaget innflytelsen fra hans beundring for den engelske maleren J. M. W. Turner; og Debussys valg av Hokusais Den store bølgen ved Kanagawa for omslaget til det trykte partituret indikerer den japanske kunstens innflytelse på ham. Til tross for Debussys hån mot begrepet "impresjonisme" når gjaldt hans eller andres musikk - et spørsmål der han og Ravel var av samme klare oppfatning - ble begrepet brukt av noen av hans mest hengivne beundrere. Hans biograf Edward Lockspeiser kalte La mer "det største eksemplet på et orkestralt impresjonistisk verk", og nylig i The Cambridge Companion to Debussy kommenterte Nigel Simeone: «Det virker ikke urettmessig langsøkt å se en parallell i Monets havlandskap.»
Franz Benda
Franz Benda (1709–1786), var en böhmisk fiolinist, komponist og kapellmester.
Julodinae
Utseende
Middelsstore til store, kraftige, hvelvede praktbiller. Kroppen har ofte spredte, oppstående hårdusker. I likhet med mange andre biller som lever i tørre områder har de et svært tykt og hardt hudpanser.
Franz Benda
Liv og virke
Franz Benda var den eldste av de seks barna til linveveren Hans Georg Benda og Dorothea Brixi (1686–1762) som nådde voksenalder. Moren stammet fra en musikerfamilie, og faren, som spilte obo, skalmeie og hakkebrett, ga sønnen det første musikkgrunnlaget. Fra 10-årsalderen var Benda i Dresden der han blant annet fikk fiolin og bratsj-undervisning. 14 år gammel begynte han å komponere.
Julodinae
Levevis
Denne underfamilien lever særlig i tørre områder. De voksne billene finnes gjerne krypende på bakken. I alle fall noen av artene er knyttet til tørketålende busker og trær i erteblomstfamilien.
Franz Benda
Liv og virke
Benda var grev Kleinaus livegne, og 18 år gammel ble han mot sin vilje sendt til Wien. Her var han kammertjener fra 1726 til han i 1730 flyktet fra lakeitilværelsen sammen med en kollega, fiolinisten Georg Czarth. Ferden gikk til Warszawa, og Benda ble snart tatt opp i kapellet til starost Suchaquewsky med hurtige avansement til førstefiolinist og snart kapellmester. Ikke lenge etter ble han ansatt som kongelig Musicus ved det polske kapellet til kong August den sterke i Warszawa.
Julodinae
Utbredelse
Gruppen har flest arter i Afrika, men forekommer også i varme, tørre områder i Asia østover til Kina og med noen få arter i det sørligste Europa.
Franz Benda
Liv og virke
Etter Augustss død i 1733, reiste Benda på anbefaling av komponisten og fløytisten Johann Joachim Quantz til den prøyssiske kronprinsen Fredrik i Ruppin. Fredrik var i ferd med å bygge opp et eget kapell, og Benda var blant de første musikerne han fikk tak i. Blant kollegene i kapellet var Quantz og brødrene Johann Gottlieb og Carl Heinrich Graun. I kronprinsens kapell fikk Benda anledning til å videreutvikle seg som komponist, ikke minst takket være støtte fra Quantz og brødrene Graun. Kronprinsen og kapellet flyttet fra Ruppin til Rheinsberg, og da Fredrik ble konge av Preussen 31. mai 1740, flyttet kapellet til Berlin og Potsdam.
Julodinae
Systematisk inndeling
Inndelingen følger
Franz Benda
Liv og virke
I 1739 ble Benda gift med Eleonora Stephein. Hun døde i 1758, og tre år senere giftet han seg med søsteren, Carolina Stephein. Med de to søstrene fikk han tilsammen åtte barn.
Takket være kongen kom hele familien Benda til Berlin i 1742. Dermed kunne Franz gi fiolinundervisning til sine to langt yngre brødre, Joseph og Georg. Snart var fire Benda-brødre medlemmer av Berliner Hofkapelle, den fjerde var søskenkullets nest eldste, Johann Georg. Franz Benda hadde fått en god sangundervisning som korgutt i Dresden og ga søsteren Anna Franziska Benda sangundervisning, hun ble kammersanger i Gotha.
Franz Benda ble med årene sterkt giktplaget, og i 1767 måtte han gi opp solistkarrieren. Etter Johann Gottlieb Grauns død i 1771 fikk Benda overta posten som konsertmester og etter Quantz' død 1773 ble han utnevnt til kongens første rådgiver i musikkspørsmål. Begge disse postene hadde han til sin død 7. mars 1786.
Harold Lane
Harold Mansfield Lane (født 13. mars 1895, død 24. juni 1972) var en britiske roer som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Franz Benda
Verk
Benda skrev overveiende fiolinstykker, særlig konserter og noe han kalte «Soli», dvs sonater med generalbassakkompagnement. Verkene hans viser trekk av den utåndende barokkmusikken og de førklassisistiske «galante» og «følsomme» (Empfindsamer Stil) stilartene. Både når det gjelder tidsperiode og stilmessig står han dermed mellom barokken og wienerklassisismen.
Harold Lane
Lane vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på den britiske åtteren som kom på andreplass bak USA. Mannskapet på båten var; James Hamilton, Guy Oliver Nickalls, John Badcock, Donald Gollan, Harold Lane, Gordon Killick, Jack Beresford, Harold West og Arthur Sulley som var styrmann.
Franz Benda
Verk
Også som fiolinlærer hadde Benda et svært godt ry, flere av elevene hans ble kjente musikere, eksempelvis brødrene Joseph og Georg, dessuten Friedrich Wilhelm Rust, Johann Friedrich Reichardt og Christian Friedrich Georg Berwald.
Johanna Bundsen
Johanna Bundsen (født 3. juni 1991 i Uddevalla) er en svensk håndballspiller, som spiller for den danske klubben og det svenske landslaget.
Franz Benda
Etterkommere
De to døtrene Maria Carolina og Juliane ble begge sanger, pianist og komponist, mens sønnen Friedrich ble kammermusiker.
Johanna Bundsen
Klubb
Bundsen startet å spille håndball for den lokale klubben Kroppskultur, men meldte overgang til i 2007. Med Sävehof vant hun det svenske mesterskapet åtte ganger, før hun i 2017 flyttet til Danmark og signerte for hovedstadsklubben.
Landslag
Bundsen ble tatt ut i bruttotroppen til det svenske kvinnelandslaget foran Håndball-EM 2010, Håndball-VM 2011 og Håndball-EM 2012, men var ikke blant de 16 utvalgte i noen av mesterskapene. Sverige kvalifiserte seg ikke til Håndball-VM 2013, men året etter ble Bundsen tatt ut på landslaget til Håndball-EM 2014.
Sam Burns
Samuel Holland Burns (født 23. juli 1996 i Shreveport i Louisiana) er en amerikansk profesjonell golfspiller, som har én seier på PGA-touren og én seier på Korn Ferry-touren.
2. mai 2021 vant han sin første PGA-tourseier under Valspar Championship, tre slag foran landsmannen Keegan Bradley.
Martín Echegoyen
Martín Recaredo Echegoyen (født 4. april 1890 i Montevideo, død 14. mai 1974 samme stade) var en uruguayansk politiker. Han fungerte som president i Uruguay fra 1. mars 1959 til 1. mars 1960.
Clyster
Clyster er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utbredelse
Slekten finnes i Indonesia og på Filippinene.
Toril Johansson
Toril Johansson (født 21. august 1954) ekspedisjonssjef i Kunnskapsdepartementets universitets- og høyskoleavdeling.
Fra 1994 var hun studiedirektør, og fra 1998 forsknings- og studiedirektør ved Universitetet i Oslo. Fra 2004 ble hun leder av Universitets- og høyskoleavdelingen i Kunnskapsdepartementet.
Liste over ordførere i Indre Fosen
Liste over ordførere i Indre Fosen. Indre Fosen kommune i Trøndelag ble opprettet 1. januar 2018.
Indre Fosen består av de tidligere kommunene Leksvik og Rissa. For ordførerne i disse kommunene, se:
Gordon Killick
Gordon Cecil «Bill» Killick (født 3. juni 1899 i Fulham i London, død 10. oktober 1962) var en britiske roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
Killick vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på den britiske åtteren som kom på andreplass bak USA. Mannskapet på båten var; James Hamilton, Guy Oliver Nickalls, John Badcock, Donald Gollan, Harold Lane, Gordon Killick, Jack Beresford, Harold West og Arthur Sulley som var styrmann.
Ádjit
Ádjit er en fjellkjede i Storfjord kommune i Troms og Finnmark, øst for nedre del av Skibotndalen. Den er rundt sju kilometer lang. Fjellkjeden har sju topper over 1200 meter over havet. Der høyeste topp er 1408 meter over havet.
Etymologi
Ádjit er den samiske navneformen. Kvensk parallellnavn: Aadjekka, norsk parallellnavn: Addjekk. Navnet skal visstnok ha samisk opprinnelse, fra ordet aadjeht, en slags kilde. I denne fjellkjeden kommer mange bekker og elver ut i fjellsiden, «midt i fjellet».
Livseliksir
Livseliksir, eller eliksiret for udødelighet er en mytisk trylledrikk som sikrer den som drikker den evig liv eller evig ungdom. Av og til krever myten at den drikkes fra et særskilt beger. Eliksiret skal ifølge noen versjoner også være i stand til å skape liv. I vesten er mytene gjerne avleggere av myter knyttet til Tot eller Hermes Trismegistus, som begge skal ha drukket «de hvite dråper» (flytende gull) og vunnet udødelighet, og forestillingen finnes også i en av Nag Hammadi-tekstene. Alkymister i forskjellige kulturer og til forskjellige tider har forsøkt å finne resepten til livseliksiret.
Ordet eliksir kommer fra arabisk «Al-Iksir».
Kina
I det gamle Kina lette forskjellige keisere etter livseliksiret. Qin-dynastiets keiser Qin Shi Huang sendte den daoistiske alkymisten Xu Fu med 500 unge menn og 500 unge kvinner til Østerhavet for å finne eliksiret, men han vendte aldri tilbake (legenden vil at de i stedet oppdaget Japan).
Oldtidens kinesere trodde at bestandige verdifulle substanser som jade, sinober eller hematitt ville overføre noe av sin bestandighet til den person som måtte ha konsumert dem. Gull ble betraktet som særlig potent, ettersom det var et kostbart metall som ikke muister sin glans. Tanken om drikkbart gull kan spores til siste del av 300-tallet før Kristus i Kina. Kinas mest kjente alkymistiske verk, Danjing yaojue (c. 581 — c. 682 e.Kr.), drøfter i detalj bryggingen av livseliksirer (blant annet kvikksølv, sulfur, kvikksølv- og arsenikksalter).
Mange av stoffene som ble nevnt var langt fra livsforlengende; de var snarere aktivt giftige. Jiajing-keiseren (Ming-dynastiet) døde etter å ha inn tatt en dødelig dose av kvikksølv i et livseliksir hans alkymister hadde brygget. Historikeren Joseph Needham har utarbeidet en liste over kinesiske keisere hvis død sannsynligvis skyldes eliksirforgiftning.
India
Livseliksiret amrita, som sikhene kaller «Amrit, udødelighetsnektaret» (Amrit Sanskar), beskrives i gamle hinduskrifter. Den som konsumerer bare det minste av amrita vinner evig liv.
Omfattende legender om guder og demoner forteller om hvordan gudene ved hjelp av fjellene og en vasukislange satte i gang de prosesser i havene som frembragte livseliksiret.
Europa
Comte de St. Germain, en andelsmann på 1700-tallet, skal ifølge legendene ha eid et mange hundre år gammelt livseliksir. Mange europeiske resepter spesifiserer at eliksiret burde oppbevares i klokker for at dets virkning skulle strykes. Også franskmannen Nicolas Flamel ble tilskrevet æren for å ha utviklet et livseleksir.
Østerrikes nasjonalbibliotek
Østerrikes nasjonalbibliotek (tysk:, ÖNB) er nasjonalbiblioteket til den østerrikske republikken. Biblioteket ble bygget i middelalderen av Habsburgmonarkiet og ble kalt «hoffbiblioteket» (Hofbibliothek) frem til 1920. Biblioteket befinner seg hovedsakelig på Hofburg, men enkelte avdelinger ligger også på palais Mollard-Clary. Biblioteket er med sine 7,4 millioner dokumenter det største i hele Østerrike.
Anastase Murekezi
Anastase Murekezi (født 15. juni 1952) er en rwandisk politiker. Han studerte ved Groupe Scolaire Officiel de Butare (GSOB) og fortsatte til Louvain-La-Neuve University i Belgia hvor han studerte jordbruk. Han var minister for offentlige tjenester og arbeid inntil 23. juli 2014 da han ble nominert av president Paul Kagame til Statsminister i Rwanda.
Internasjonale foreninger
Anastase Murekezi er også medlem av lederskapsrådet til Compact2025, et partnerskap som utvikler og formidler kunnskapsbaserte råd til politikere og andre beslutningstakere rettet mot å få slutt på sult og underernæring i løpet av de kommende ti årene.
Svømming under VM i svømmesport 2015 – 50 meter fri menn
50 meter fri menn var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømmesport 2015 i Kazan i Russland den 7. august (forsøksheat og semifinaler) og 8. august (finale).
Forsøksheat
Forsøksheatene ble avholdt fra kl. 09.30.
Semifinaler
Semifinalene ble avholdt fra kl. 18.09.
Omsvømming
Omsvømmingen ble avholdt kl. 19.38.
Finale
Finalen ble avholdt den 8. august kl. 17.39.
Skyting under Sommer-OL 2016 – 50 m rifle, helmatch kvinner
50 meter rifle, halvmatch kvinner i Sommer-OL 2016 fant sted på Centro Olímpico de Tiro i Rio de Janeiro den 11. august. Øvelsen var todelt: først ble det skutt en innledende kvalifiseringsomgang, og deretter en finale. I kvalifiseringen skjøt hver skytter 20 skudd med salongrifle i hver av de 3 stillingene stående, knestående og liggende skytestilling. De åtte beste skytterne i kvalifiseringen gikk videre til en finaleskyting, som besto av opptil 45 skudd, alle stående. 2 skyttere ble slått ut etter 40 skudd, og deretter en og en. Vinneren ble Barbara Engleder fra Tyskland som skjøyt 458,6 i finalen. Malin Westerheim var eneste norske utøver, hun ble nr. 17 med 578 poeng i kvalifiseringen og kom ikke til finalen.
Rekorder
Før lekene var dette verdens- og olympiske rekorder:
Nye rekorder under lekene:
Kvalifisering
Q = Kvalifisert til finale OR = Olympisk Rekord
Final
OR = Olympisk Rekord
Øystein Aasan
Øystein Aasan (født 17. mai 1977) er en norsk billedkunstner som jobber med collage, maleri og skulptur. Han er oppvokst utenfor Kristiansand og utdannet ved Kunsthøgskolen i Oslo. Han var i 2011–12 OCAs stipendiat på ISCP i New York. Aasan bor og jobber i Berlin.
Aasan har spesielt behandlet det modernistiske griddet, eller rutenettet, inspirert av en artikkel av Rosalind Krauss «The Originality of the Avant-Garde and Other Modernist Myths», som han bevisst feilleste for så bokstavelig å teste ut hennes påstand om at rutenettet er ugjennomtrengelig for språk. Hukommelse og arkitektur er andre temaer Aasan i særlig grad har behandlet i sitt kunstnerskap.
Øystein Aasan er innkjøpt av Sørlandets Kunstmuseum og Nasjonalmuseet i Oslo. I 2003 mottok han Høstutstillingsprisen sammen med Jan Christensen (billedkunstner).
Utvalgte separatutstillinger
2022 Landsforeningen Norske Malere, Oslo (mars)
2019 Musée d’ Ar t Contemporaine Sion, Musée de Bagnes, Musée du Loetschental, Musée valaisan de la Vigne et du Vin, Sveits
2018 Kristiansand Kunsthall
2015 Kunsthalle Lingen, Lingen (oktober)
2015 Fotogalleriet, Oslo (november)
2013 Kunstnerforbundet, Oslo
2012 LA SALLE DE BAINS, Lyon med Jean-Baptiste Maitre
2011 NADA Miami, med LAUTOM contemporary
2011 LAUTOM contemporary, Oslo,
2011 Sørlandets Kunstmuseum, Kristiansand
2011 Gallery Weekend, PSM, Berlin
2011 FORDE, Genève
2010 Kunstverein Arnsberg, Tyskland
2008 PSM, Berlin
2008 Galerie Katharina Bittel, Hamburg
2008 LAUTOM contemporary, Oslo
2007 Lautom Contemporary, Oslo
Rouba Mhaissen
Rouba Mhaissen (født 1988) er en syrisk-libanesisk økonom, forsker og aktivist som arbeider for menneskerettigheter på flere nivå. Hun er grunnlegger og leder av sivilsamfunnsorganisasjonen Sawa for Development and Aid (Sawa) som arbeider med å forbedre livssituasjonen til syriske flykninger i Libanon, med et særskilt fokus på barn og kvinner. Sawa driver en rekke prosjekter av og for flykninger, og tilbyr rådgivning, helsetjenester og alternativ grunnskoleutdanning. For målet til Sawa er å gi en helhetlig og integrert støtte til enkeltpersoner, gjennom deling av ferdigheter, kunnskap og ressurser; oppmuntre hverandre til å selvorganisere seg for å bygge sterke og vokale samfunn; fremme nettverk av solidaritet; og mobilisering for kollektiv handling på lokalt og internasjonalt nivå.
Øystein Aasan
Utvalgte separatutstillinger
2006 Korridor, Berlin
Rouba Mhaissen
Rouba Mhaissen tok bachelorgraden i økonomi ved American University of Beirut. Hun tok senere en mastergrad i utviklingsstudier ved London School of Economics, og en doktorgrad i kjønns- og økonomisk utvikling ved School of Oriental and African Studies (SOAS) ved University of London. Hun har også to grader i eksponentiell teknologi fra Singularity University. Hun har undervist ved SOAS, University of London og ble senere foreleser ved American University of Beirut.
IPC Group
IPC (Integrated Professional Cleaning) Group er en italiensk multinasjonal produsent av maskiner, utstyr og tilbehør for industriell og profesjonell rengjøring med rundt 1000 ansatte, hvorav 500 bare i Italia. Den består av selskapet IP Cleaning S.r.l. og IPC Tools S.p.A. Selskapet, med hovedkontor i Summaga di Portogruaro, har seks divisjoner i Nord-Italia og ti filialer i Europa, Nord-Amerika, Latin-Amerika og Asia.
Øystein Aasan
Utvalgte separatutstillinger
2006 Rogaland Kunstsenter, Stavanger
IPC Group
Historie
Selskapet ble stiftet i 2005 etter sammenslåing av andre italienske industrier som spesialiserer seg på produksjon av maskiner og manuelt utstyr for profesjonell rengjøring, for eksempel:
I 2012 ble de teknisk sponsor av Reyer Venezia Mestre, en basketballklubb i Venezia.
I 2017 ble selskapet kjøpt opp av den amerikanske gruppen Tennant.
Sektor av aktivitet
IPC Group driver forretning fra forretning til virksomhet, med en rekke produkter som inkluderer gulvvaskemaskiner, støvsugere, høytrykksvaskere, feiemaskiner og profesjonelt manuelt rengjøringsutstyr.
Øystein Aasan
Utvalgte gruppeutstillinger
2013 “Inside outside Architecture”, Nasjonalmuseet, Oslo
2013 “Interzone”, C24 Gallery, New York
2012 “If you want it you can get it for the rest of your life” ISCP, New York
2012 “Game of Life”, Kristiansand Kunsthall, Norway
2011 “Tailgates and Substitutes”, Thierry Goldberg, New York
2011 “Totem and Taboo”, Museum Quartier Vienna,
2011 Momentum (Moss) Biennale, Moss
2010 “Untitled, 2010”, Lautom Contemporary, Oslo
2010 “Les Interlocuteurs”, La Vitrine Paris
2010 “Les Interlocuteurs” Les Printemps de Septembre, Toulouse
2010 “Second Scenario”, La Box, Bourges, France
2009 “The foreign minister will be present...”, Lautom Contemporary, Oslo
2009 “Grid and Line”, Galerie Katharina Bittel, Hamburg
Rouba Mhaissen
I september 2019, ble Rouba Mhaissen tildelt Raftoprisen for hennes forsvar av menneskerettigheter til folk på flukt.
Øystein Aasan
Utvalgte gruppeutstillinger
2008 “Lights on”, Astrup Fearnley Museet, Oslo
2008 “White Nights/Knights”, Jones Gallery, Köln
2008 “The Repetition of Signs”, Altefabrik, Rapperswil, Sveits
2008 “Representations”, D21, Leipzig, kuratert av Leif Magne Tangen
Jamie Murphy
James «Jamie» Murphy (født 28. august 1989) er en skotsk fotballspiller som spiller for Hibernian FC.
Han kom til Sheffield fra den skotske klubben Motherwell FC, hvor han har startet sin karriere som seniorspiller.
Den 29. juli 2010 scoret han mot Aalesund i tredje kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2010/11, og dette var hans fjerde mål i en Europaturnering, og dette gjorde ham til den Motherwell-spilleren med flest scoringer i Europa. Senere har han scoret ytterligere tre mål i Europa-turneringene. Den 3. januar 2013 skrev Murphy under for Sheffield United FC.
Olivia Smoliga
Olivia Smoliga (født 12. oktober 1994) er en konkurransesvømmer fra USA som har spesialisert seg på frisvømming og ryggsvømming. Hun vant en olympiske medalje for USA under sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, Brasil.
I 2021 representerte hun USA under Sommer-OL 2020 i Tokyo og tok bronsemedalje på stafettlaget på 4 × 100 m fri.
Via Annia
På våtmarkene i de nedre delene av Podalen ble den steinlagte veien hevet over marken. Fundamentene til flere store bruer er blitt funnet, i 1922 ble det oppdaget en som passerer over Grassagakanalen, og en annen passerer over det tidligere elveleiet i Bidoggia. Noen deler av veien har aldri vært ute av bruk, mens andre forsvant så fullstendig at bare flyfotografier har kunne fastslå den eksakte plasseringen.
Harold West
Harold E. West var en britiske roer som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
West vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på den britiske åtteren som kom på andreplass bak USA. Mannskapet på båten var; James Hamilton, Guy Oliver Nickalls, John Badcock, Donald Gollan, Harold Lane, Gordon Killick, Jack Beresford, Harold West og Arthur Sulley som var styrmann.
Alice Sant’Anna
Alice Sant'Anna (født 1988 i Rio de Janeiro) er en brasiliansk poet. Hun arbeider ved Instituto Moreira Salles med utgivelsen av det litterære essaymagasinet Serrote og skriver en gang i uken for dagsavisen O Globo.
Hun har en masterutdannelse i litteratur ved Pontifícia Universidade Católica do Rio de Janeiro. Sant'Anna medvirker som seg selv i filmen Wide Sargasso Sea (2011). Hun var en av de brasilianerne som medvirket ved bokmessa i Göteborg i 2014.
Margareta av Parma
Margareta av Parma (født 5. juli 1522 i Oudenaarde, død 18. januar 1586 i Ortona i Italia) ble ved ekteskap hertuginne av Firenze og senere hertuginne av Parma og Piacenza, og regent (stattholderske) i Nederlandene i 1559-67 og igjen i 1580-82. Hun var datter av keiser Karl V og tjenestepiken Johanna Maria van der Gheynst. I 1529 ble hun anerkjent av sin far, og fikk da kalle seg Margareta av Østerrike. I 1536 ble hun gift i Napoli med hertug Alessandro de Medici fra Firenze (død 1537), og i 1538 i Roma med hertug Ottavio Farnese fra Parma.