cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mykhajlo Berkos
Mykhajlo Andrіyovich Berkos (ukrainsk: Михайло Андрійович Беркос, 1861 i Odesa – 1919 i Kharkiv) var en ukrainsk kunstner av gresk opprinnelse. Han arbeidet hovedsakelig innen sjangeren landskapsmaleri og var påvirket av europeisk impresjonisme. Motivene var ofte hentet fra ukrainsk natur og han malte i olje og akvareller.
Giacomo Agostini
Giacomo Agostini (født 16. juni 1942 i Brescia) er av mange regnet som den beste MotoGP-fører gjennom tidene. Hans spektakulære karriere i andre halvdel av 1960-tallet og første halvdel av 1970-tallet gjorde ham til den første virkelige verdensstjernen i internasjonal roadracing. I løpet av hans 14 år i vm vant han sensasjonelle 15 vm-titler (8 i 500cc klassen og 7 i 350cc klassen) Totalt vant Agostini hele 122 Grand Prix-løp. Giacomo Agostini ble etter to wildcardopptredener i 1964 (for Morini-laget) tilbudt plass i samme lag som Mike Hailwood på MV Agusta 350cc og 500cc. Han vant løp i begge klassene allerede første sesong og endte som nr.2 i både 350cc og 500cc i 1965. Allerede i 1966 fikk han sin første vm-tittel i 500cc klassen. I 1967 gjentok han bedriften og tok sin andre 500cc tittel. Fra 1968 til 1972 gjorde Agostini og MV Agusta rent bord i både 350cc og 500cc og endte opp med utrolige 10 vm-titler på fem år! I 1973 ble han verdensmester for 13. og siste gang i 350cc for MV Agusta.
I 1974 skiftet han til Yamaha og vant Daytona 200 tidlig dette året. Samme år tok han sin 14. vm-tittel i 350cc klasen. Året etter, da også på Yamaha tok Agostini sin siste vm-tittel i 500cc klassen. Giacomo Agostini vant sitt siste GP løp på Nurburgring i 1976. Etter 1977 sesongen avsluttet Agostini en strålende karriere.
Leslie’s Illustrated Weekly
Frank Leslie's Illustrated Newspaper, senere omdøpt til Leslie's Weekly var et amerikansk illustrert litteratur og nyhetsmagasin, grunnlagt i 1852 og utgitt frem til 1922. Det var et av flere magasiner startet av utgiveren og illustratøren Frank Leslie.
Gjennom flere tiår av sin eksistens, har Weekly trykt illustrasjoner og rapporter, først med tregravyr og daguerreotypier, senere mer mer avanserte former for gjengivelse, fotografier av John Browns raid mot  Harpers Ferry og borgerkrigen til den spansk–amerikanske krigen og første verdenskrig.
Historie
Illustrated Weekly ble grunnlagt i 1852. John Y. Foster var den første redaktøren av Weekly som kom ut på tirsdager. Den første utgaven ble trykket i 30 eksemplarer. I 1897 hadde opplaget vokst til om lag 65 000 eksemplarer.
Etter Leslie's død i 1880 ble magasinet videreført av hans enke, kvinners stemmerett-kampanjeleder Miriam Firenze Leslie. Navnet var da blitt et veletablert varemerke, holdt seg også etter 1902, da den ikke lenger hadde forbindelse med Leslie-familien. Det fortsatte helt til 1922. Det tok ofte en sterkt patriotisk holdning og publiserte hyppig bilder av soldater og heroiske kamphistorier. Det ga også omfattende dekning til mindre krigerske hendelser som Klondike-gullrushet i 1897, dekket av San Francisco-journalisten John Bonner.
Gjenlevende eksemplarer av magasinet oppnår gode priser av samlere og bladet anses å gi et levende bilde av amerikansk liv i løpet av de årene det ble publisert.
Astrid Henning-Jensen
Astrid Henning-Jensen (født 10. desember 1914, død 5. januar 2002) var en dansk filminstruktør og manuskriptforfatter, især kjent for filmene Palle alene i verden og Vinterbørn.
Kunstnerisk virke
Utover å lage film om barn, laget hun film om rasisme og fremmedhat, film om sykdom og brystkreft og tortur, og film om det ømtålige forholdet mellom ungdom og foreldre. Hennes langsomme, jordnære fortellerstil var en form som sto i kontrast til filmspråket til samtidens øvrige filmfortellere. Gjennom seks årtier var hun Danmarks eneste internasjonalt anerkjente kvinnelige filmregissør.
Hun begynte sin karriere som skuespiller på Riddersalen, hvor hun møtte sin senere mann, skuespilleren Bjarne Henning-Jensen. Sammen med ham produserte hun en rekke banebrytende danske filmer, totalt over 20 filmer. Hennes debutfilm, Palle Alene I Verden (1949) vant en særlig juryens pris på Cannes filmfestival. Filmen er tatt opp i Den danske kulturkanonen.
I 1951 hadde hennes filmatisering av norske Cora Sandels roman Kranes konditori premiere.
Filmen Paw ble nominert til en Oscar for beste utenlandske film i 1959.
Familie
Astrid Henning-Jensen ble født som Astrid Smahl på Frederiksberg, som datter av fabrikant, direktør Ferdinand Smahl (1887–1950) og hustru Ruth Hanner (1879–1974). Hun var gift med Bjarne Henning-Jensen fra 6. oktober 1938 inntil hans død den 21. februar 1995.
F.L.Æ. Kunzen
Friedrich Ludwig Æmilius Kunzen (født 24. september 1761, død 28. januar 1817) var en tyskfødt komponist og dirigent som levde og virket store deler av livet i Danmark. Han var født i Lübeck hvor faren, Adolph Carl Kunzen var organist. Også farfaren, Johan Paul Kunzen hadde vært organist.
Allerede som barn komponerte F.L.Æ. Kunzen, men han fikk ikke systematisk undervisning fordi hans far ville at han skulle bli jurist. Faren døde i 1781 og Kunzen begynte å studere jus i Kiel, som dengang lå i det danske riket. Han ville imidlertid ikke slippe musikken og ble oppmuntret av professor Carl Friedrich Cramer, som også satte ham i forbindelse med J.A.P. Schultz, som senere ble leder av Det Kongelige Kapel i København. Etter samstemmige råd fra Cramer og Schultz dro Kunzen til København i 1785 for å leve av musikken.
I København første gang
Hans første arbeide i København var musikken til en sørgekantate over grev O. Thott. Dette ble oppført på universitetet 17. november 1785 med tekst av Knud Lyne Rahbek, som Kunzen også hadde møtt i Kiel.
I de følgende årene fikk Kunzen stor suksess i København med sin egen musikk, undervisning og dirigentvirksomhet. Det hele kulminerte med oppføringen av operaen Holger Danske med tekst av Jens Baggesen. Den vakte stor oppsikt og ble straks anerkjent som et stort verk. Til gjengjeld utløste den den såkalte Holgerfeiden, noe som gjorde at operaen først ble tatt frem igjen på slutten av 1900-tallet. Striden gjaldt Baggesens tekst; den ble beskyldt for å være feil, for tysk og for udansk.
Mens han var i Frankfurt og Praha skrev han bl.a. syngestykket Vinhøsten.
Andre gang i København
I de følgende årene skrev han syngestykket Hemmeligheden (1796), omarbeidet Vinhøsten (1796), syngestykket Dragedukken (1797) og operaen Erik Ejegod (1798). Fra disse årene stammer også oratoriet Opstandelsen (1796) og hymnen Skabningens Halleluja (1797) med tekst av Baggesen, i tillegg til andre, mindre verker.
Både under sitt første opphold i København og da han senere bosatte seg der permanent hadde Kunzen et nært forhold til Jens Baggesen. Han hadde planlagt 3 operaer hvor historiene skulle ha et klassisk, et romantisk og et historisk innhold. Holger Danske og Erik Ejegod oppfylte de siste 2 kategorier og Arions Lyre eller Trylleharpen skulle oppfylde den første. Trylleharpen hadde en trang fødsel og endte som tvillinger.
Underveis ble Kunzen utålmodig fordi Baggesen ikke klarte å fullføre teksten. Derfor overlot han arbeidet til en venn ved navn Kleiber å utarbeide en tysk tekst under tittelen Ossians Harfe. I denne formen ble operaen oppført i Wien og Hamburg uten suksess.
Tuppel
En tuppel er i matematikken en endelig ordnet liste (sekvens) av elementer. En n-tuppel er et følge eller en ordnet liste av n elementer, hvor n er et ikke-negativt heltall. Det er bare én 0-tuppel, og denne består av en tom sekvens. En n-tuppel blir definert induktivt ved å bruke konstruksjonen av et ordnet par.
F.L.Æ. Kunzen
Andre gang i København
I 1816 hadde Baggesen endelig fullført sin tekst, men overlot til Friedrich Kuhlau å sette musikk til. Det førte til problemer mellom Kunzen og Baggesen. Striden mellom de to tidligere vennene endte med en forsoning 28. januar 1817, men samme kveld døde Kunzen rammet av slag.
Kunzens betydning
Kunzen var en dyktig og anerkjent dirigent og kapellmester som forsto å hevde Det kgl. Kapels nivå og ry. Som komponist konsentrerte han seg om teatret, men har også skrevet i andre sjangre. I 1809 ble han utnevnt til professor og han ble senere tatt opp som utenlandsk medlem av Kungliga Musikaliska Akademien.
Tuppel
Innenfor informatikk kommer tupler i mange former. I dynamiske programmeringsspråk, slik som Lisp, er lister vanligvis brukt som tupler. De fleste funksjonelle programmeringsspråk implementerer tupler direkte som produkttyper, nært beslektet med algebraiske datatyper, mønstermatching og destrukturerende tildelinger. Mange programmeringsspråk tilbyr et alternativ til tupler, kjent som record eller struktur-datatyper, som har uordnede elementer som aksesseres via en merkelapp. Noen få programmeringsspråk kombinerer ordnede tuppel-produkttyper og uordnede record-typer i en enkel konstruksjon, som i C-struct. Relasjonsdatabaser kan formelt identifisere deres rekker som tupler.
F.L.Æ. Kunzen
Kulturkanonen
I 2006 ble Holger Danske tatt opp i Danmarks kulturkanon.
Tuppel
Tupler kan også forekomme innenfor relasjonsalgebra, når man programmerer det semantiske vev med Resource Description Framework (RDF), innenfor lingvistikk og i filosofi.
Man kan kalle en 1-tuppel for singlett, 2-tuppel for dublett, 3-tuppel for triplett, og så videre.
Clyde Pangborn
Tidlig liv og Verdenskrig
Clyde Edward Pangborn, sønn av Maks og Opal Lam Pangborn, ble født i Bridgeport, i Washington, i nærheten av Lake Chelan (innsjø). Hans nøyaktig fødselsår er usikkert. Han har brukt årene 1893, 1894, 1895 og 1896 på ulike dokumenter, for å endre sin alder for å vise om han var eldre eller yngre ettersom behovet var nødvendig. I en folketelling fra 1900 er Clyde Pangborn (f. oktober 1893) og hans bror Percy (f. Januar 1891) bodde sammen med sin mor, Opal i Spokane, Washington. I 1910 Clyde (alder 16) og Percy (19 år) bodd sammen med Alfred Heimark's familie i St. Maries, Benawah County, Idaho. Etter folketellingen ville Clyde ikke være 17 før oktober. Året «1895» ble brukt på hans første verdenskrig's registreringspapirer i Shoshone, Idaho. Da han var to år gammel ble hans foreldre skilt, og han flyttet til Idaho sammen med sin mor. Han ble uteksaminert fra High school i 1914 og ble registrert ved University of Idaho hvor han studerte bygningsteknikk i to og et halvt år. Pangborn var fetter av den amerikanske komponisten George Frederick McKay (1899–1970) som vokste opp i Spokane, Washington, og brukte forfatternavnet Arthur Pangborn til tekster på noen av sine komposisjoner.
Etter college arbeidet Pangborn en kort stund som ingeniør for et gruveselskap før han meldte seg til United States Army Air Service under første verdenskrig. Han fullførte flyverutdanning og ble senere stasjonert som instruktør ved Ellington Field i Houston,Texas. Mens han underviste kadetter i å fly en Curtiss JN-4 «Jenny» biplan rullet Pangborn flyet sitt på ryggen og fløy opp-ned i en lengre periode, det ga ham kallenavnet Opp-Ned Pangborn.
Barnstorming
Flying Circus ble oppløst i 1929, men Pangborn fortsatte å fly med flere andre virksomheter som han eide. Den Store Depresjonen gjorde dem alle konkurs, og som et resultat, vendte han sin oppmerksomhet mot å bryte verdensrekorder.
Mislykket forsøk på å fly verden rundt
I 1931nforsøkye Pangborn og Herndon å fly rundt i verden rundt og bryte den nåværende rekorden på 20 dager og 4 timer, satt av luftskipet Graf Zeppelin i 1929. Herndon, sønn av Standard Oil-arving Alice Boardman spurte sin mor om 100 000 dollar for å finansiere reisen. Imidlertid, mens de fortsatt planla flyturen ble rekorden slått av Wiley Post og Harold Gatty, på ny tid, 8 dager og 15 timer. Pangborn og Herndon forsøkte å fly uansett, tok av fra New York 28. juli 1931 i den røde Bellanca J-300 Long Distance Special, «Miss Vedol», men dårlig vær tvang dem til å oppg sitt forsøk mens de fløy over Sibir. Paret tok av bare minutter etter John Polando og Russell Boardman, som med hell fløy til Istanbul tre dager senere.
Flyvning over Stillehavet i 1931
Med sine øyne rettet mot en premie på 25 000 dollar forsøkte Pangborn og Herndon den første nonstop flyvning over Stillehavet. De fløy fra Sibir til Japan for å forberede seg. For å dokumentere dette tok Herndon flere bilder og 16 mm film, og noen av disse var tatt av Japans maritime installasjoner. Fotografering og utilstrekkelig dokumentasjon for å komme inn i landet (som de ikke hadde vært klar over), ble begge fengslet. De ble til slutt løslatt med en 1 000 dollar bot, men de fikk kun én sjanse til å ta av med «Miss Veedol». Hvis de vendte tilbake til Japan ville flyet bli konfiskert og mennene måtte vende tilbake til fengselet.
Andre komplikasjoner hindret flyvningen. Pangborn og Herndon hadde «møysommelig utarbeidet» kart og diagrammer som ble stjålet av den nasjonalistiske Black Dragon Society som ønsket at en japansk pilot skulle fly et japansk fly, og bli den første til å fullføre flyvningen. De hadde også ekstremt presise beregninger om sitt fly, forlot ingen rom for feil med Miss Veedol. Det måtte være tilstrekkelig med drivstoff, langt utover produsentens anbefaling (650 liter) ble utvidet til 915 liter, og de måtte kaste landingshjulene etter takeoff å redusere luftmotstanden.
Pangborn og Herndon tok til slutt av 4. oktober 1931 fra Sabishiro-stranden, Misawa, Aomori, Japan. Deres mål var Seattle, Washington, i underkant av 8 500 km en avstand som oversteg Charles Lindbergh's flyvning fra New York til Paris med nesten 3 000 km. Tre timer etter avgang oppstod et problem enheten som var ment å kaste understellet mislykket delvis. Understellet ble kastet ut, men de to stagene ble sittende fast. Pangborn måtte klatre ut på vingen, barbeint i 14 000 fot høyde for å fjerne de.
Senere, da motoren nesten sluttet å fungere siden Herndon hadde forsømt sitt ansvar med å pumpe drivstoff fra vingetankene til de tanker i skroget som fôret motoren. Innen et par timer gikk øvre tanken igjen tørr—denne gangen sluttet motoren å gå. Fordi det ikke var innebygget selvstarter måtte Pangborn stupe flyet fra marshøyden og til 430 meter for å få motoren i gang igjen.
De fløy nesten inn i Mount Rainier nær Vancouver, British Columbia, og Seattle lå innhyllet i tåke. Herndon kom igjen ut av kurs. De bestemte seg for å fly til Boise. Da kunne kreve lengst avstand sammen med nonstop over Stillehavet. På grunn av tåke var Boise, Spokane og Pasco, Washington utilgjengelig, så de vendte tilbake til Wenatchee, Washington. De buklandet på en stripe, hugget ut i en underskog av sagebrush på Fancher Field i nærheten av det som er nå East Wenatchee. Pangborn's mor, bror, og en reporter fra den japanske avisen Asahi Shimbun hadde allerede antatt Wenatchee ville bli deres mål, og der venter de deres ankomst. Flyvningen fra Japan tok i alt 41 timer og 13 minutter. Et minnesmerke til den historiske flyvningen er reist nær landingsplassen, og propellen, skadet fra landing er utstilt i Wenatchee Valley Museum and Cultural Center. Den regionale flyplassen, Pangborn Memorial (SPIS) i East Wenatchee har også fått navn etter prestasjonen. Miss Veedol ble tatt på lastebil til Seattle der hun ble reparert og understellet erstattet. Pangborn og Herndon fortsatte til New York for å fullføre sin verden rundt flyvning. Så tidlig som i 1935, advarte han mot et potensielt japansk angrepet mot USA.
1936 flyvning til Moskva
I 1936 ble Vance Flygende Vinge kjøpt på auksjon i 1936 for 2 500 dollar fra Mason Aircraft Corporation. Pangborn planla å bruke flyet til en Dallas, Texas, til Moskva flyvning. Pangborn ble fengslet i nærheten av den latviske grensen da han kom inn i landet uten visum. Han slapp ut 31. juli 1937 og fløy videre til Moskva med hjelp fra New York Kongressmedlemmet William Sirovich.
Senere karriere
Da andre verdenskrig brøt ut i Europa i slutten av 1939, sluttet Pangborn seg til Royal Air Force (RAF) og hjalp til med å organisere RAF Ferry Command. Han rekrutterte piloter over hele USA og Canada for Ferge-kommandoen og Eagle Skvadron. Fra 1941 til slutten på krigen i 1945 tjenstgjorde Pangborn som Seniorkaptein, Royal Air Force Ferge-Kommandoen. I løpet av denne tiden gjorde han om lag 170 trans-ocean-flyvninger (krysset både Atlanterhavet og Stillehavet). I 1942 tok han den første Lancaster tunge bombefly til USA for testing og kom senere tilbake med det samme flyet og viste det til United States Army Air Forces og til store flyfabrikker over hele USA og Canada. I løpet av denne perioden fløy Pangborn nesten hver type multi-engine fly brukt under krigen. Etter at USA gikk inn i krigen i desember 1941 tjenestegjorde han i det amerikanske militæret.
Før andre verdenskrig var han den viktigste testpilot for Bellanca Aircraft Corporation i New Castle, i Delaware. I 1937 viste han Burnelli fly i England og Europa for Cunliffe-Owen Aircraft Company of Southampton, England. Han arbeidet for Cunliffe-Owen til slutten av 1930-tallet testet militære fly.
Han ble utskrevet fra RAF i 1946 og fortsatte sin karriere som kommersiell pilot. Som en del av sitt arbeid var han en pioner i kommersielle flyruter og utviklet bedre fly. Han fikk instrument-bevis på fly alle fly—enmotors og flermotors land eller sjø—og hadde logget mer enn 24 000 flytimer i løpet av sine 40 aktive år.
Clyde Pangborn døde i 1958, og ble stedt til hvile med militær æresbevisning på Arlington National Cemetery. Hans papirer er arkivert ved Washington State University. og Museum of Flight, Seattle, Washington.
Alastair G.W. Cameron
Alastair Graham Walter Cameron (født 21. juni 1925 Winnipeg i Manitoba, død 3. oktober 2005 i Tucson i Arizona) var en canadisk astrofysiker og romfartsforsker og medlem av astronomiavdelingen ved Harvard University.
Cameron ble utdannet ved University of Manitoba, og tok senere sin doktorgrad ved University of Saskatchewan. I 1959 emigrerte han til USA hvor han fikk akademiske stillinger ved California Institute of Technology, Goddard Institute for Space Studies og Yeshiva University. I 1973 ble han professor i astronomi ved Harvard University og forble der i 26 år.
Roar Tønseth
Roar Tønseth (født 24. oktober 1895 i Trondheim, død 25. mai 1985 i Trondheim) var en norsk arkitekt.
Familie
Roar Tønseth var sønn av bryggerimester Johannes Tønseth (1860-1896) og Henrikke Ryjord (1869-1940). Hans morbror var arkitekt Nils Ryjord, som ved siden av egen arkitektpraksis hadde en nøkkelrolle i restaureringsarbeidene ved Nidarosdomen.
Tønseth giftet seg med Anna Bolette ('Annikken') Aschenberg i 1926.
Utdannelse
Etter examen artium ble Roar Tønseth i 1913 murerlærling hos onkelen Nils Ryjord. Året etter begynte han arkitektstudier ved Norges tekniske høgskole (NTH). Han tok diplomeksamen som arkitekt i 1919.
Karriere
Som ferdig utdannet arkitekt fikk Roar Tønseth ansettelse som assistent hos professor Olaf Nordhagen og arkitekt Morten Anker Bachke. Fra 1921 arbeidet han to år som assistent hos arkitekt Claus Hjelte. I 1923 startet Tønseth sin egen arkitektpraksis i Trondheim. Han hadde en stor produksjon, og tegnet blant annet en rekke kirkebygg og mange turisthytter.
Arbeider (utvalg)
Nedenfor følger et utvalg av bygninger og planutkast tegnet av Roar Tønseth. Byggeår er oppgitt i parentes. Der ikke annet er angitt, befinner bygningene seg i Trondheim.
Priser og utmerkelser
Roar Tønseth vant førstepris i en rekke arkitektkonkurranser.
Verv
I 1937 ble Tønseth valgt inn i styret for Trondhjems Kunstforening, et verv han fortsatte i etter krigen. I årene 1945-1947 var han foreningens formann.
Fra 1938 til 1950 var han medlem av Trondhjem Kunstindustrimuseums styre.
Krigsfangenskap
Roar Tønseth ble arrestert og fengslet av okkupasjonsmyndighetene under 2. verdenskrig. Han ble pågrepet 1. mars 1943, og satt først i arrest på Vollan. Den 5. juli 1943 ble han overført til Falstad fangeleir, og 18. mars 1944 ble han overført til Grini fangeleir utenfor Oslo, der han satt i fangenskap inntil freden kom i mai 1945.
Harriet Quimby
Harriet Quimby (født 11. mai 1875, død 1. juli 1912) var en amerikansk flypionerer og filmmanusforfatter. I 1911 fikk hun amerikansk pilot-sertifikat av Aero Club of America og ble den første kvinne til å få et flysertifikat i USA. I 1912 ble hun den første kvinne til å fly over den engelske Kanal. Selv om Quimby bare ble 37 år hadde hun en stor innflytelse på kvinners rolle i luftfarten.
Tidlig liv og tidlig karriere
Hun ble født 11. mai 1875 i Arcadia Township, Manistee County, Michigan. Etter at hennes familie flyttet til San Francisco, California, i begynnelsen av 1900-tallet arbeidet hun som journalist. Hun flyttet til Manhattan, New York City i 1903 for å arbeide som teaterkritiker for Leslie's Illustrated Weekly og mer enn 250 av hennes artikler ble publisert over en ni-års periode.
Quimby ble interessert i flyvning i 1910 da hun deltok på Belmont Park International l Aviation Tournament i Elmont, New York. Der hun møtte John Moisant, en velkjent flyver og leder av en flyskole, og hans søster Matilde.
Hollywood
I 1911 forfattet Quimby syv manus eller scenarier som ble filmet som stumfilm av Biograph Studios. Alle sju ble regissert av direktør D. W. Griffith. Stjerner i hennes filmer omfattet Firenze La Badie, Wilfred Lucas, og Blanche Sweet. Quimby hadde en liten rolle som skuespiller i en av filmene
Vin Fiz
Vin Fiz Company, en divisjon av Armour Meat Packing Plant i Chicago, rekrutterte Quimby som talsperson for den nye druesoda-drikken, Vin Fiz, etter dødsfallet til Calbraith Perry Rodgers i april 1912. Hennes særegne lilla flyuniform og bilde prydet mange reklameplakater i de dager.
Ettermæle
I 1991 gav det amerikanske postvesen ut frimerke med Quimby som motiv.
Old Rhinebeck Aerodrome har en flyvedyktige Anzani-drevet en-seters Blériot XI, som har Blériotfabrikkens serienummer 56 som viser at det ble bygget i 1909. Siden Quimbys fly er fra 1912, er idéen om at det var flyet som hun fløy i 1912 ser ut til å være en vandrehistorie.
Jisre’el
Jisre’el er en israelittisk bosetning og borg som er lokalisert i Bibelen og av arkeologi på en lav høyde i den sørlige enden av Jisreeldalen (dalen har navn etter borgen) i dagens Israel. Arkeologene David Ussishkin og John Woodhead, som har gjort undersøkelser, mener at Jisre’el var en festning som tjente som kavaleribase for kong Akab av Israel.
Bibelsk redegjørelse
I henhold til Andre Kongebok 9:1-37 etter at Jehu av Israel har drept kong Joram konfronterte han dronning Jesabel i Jisre’el. Han fikk hennes tjenere til å kaste henne ut av vinduet, og på bakken ble hun trampet av hester og liket spist av hunder til det var bare skallen, hendene og føttene igjen av henne.
I Andre Kongebok 10:8 beordret Jehu at 70 etterkommere av kong Akab av Israel skal bli myrdet, og at deres hoder skal bli sendt til den nye kongen i Jisre’el og stablet dem opp: «Legg dem i to hauger foran porten til i morgen!»
Lokaliseringen av stedet, strategisk plassert med utsikt mot nord og øst, hadde strategisk betydning i oldtiden da handelsvegen fra Egypt til Syria og Mesopotamia passert gjennom Megiddo, Beth Shean og langs Jisreeldalen. Vann var tilgjengelig fra en cisterne på innsiden av murene og ved en vannkilde fra nordøst ved festningen. På grunn av den strategiske plasseringen, nok av vann og gode gressmarker i dalen mener arkeologene Ussishkin og Woodhead at Jisre’el ble benyttet som hovedkvarter for kong Akabs kavaleri og stridsvogner.
Historie
Jisre’el som festning ble bygget en gang på 800-tallet f.Kr., muligens i løpet av tiden til kong Omri av Israel, men helt sikkert under styret til kong Akab og hans dronning Jesabel, og deres sønn kong Joram. Festningen ble ødelagt kort tid etterpå, muligens av arameere på slutten av 800-tallet f.Kr. Keramikk som har blitt funnet innenfor murene i løpet av utgravningene er blitt datert til denne perioden.
Festningen ble bygget på stedet hvor det eksisterte en liten landsby i tidlig bronsealder, ca 2750-2300 f.Kr., og sen bronsealder, ca 1550-1150 f.Kr.
Nonnen og pilegrimen Egeria besøkte Jisre’el på 400-tallet e.Kr. og rapporterte at «graven i Jisre’el er steinet av alle til denne dag».
Arkeologi
Arkeolog David Ussishkin ledet en utgravning av Jisre’el. I 1987 avdekket en bulldoser som arbeidet i nærheten tilfeldigvis en udekket oldtidsstruktur og en redningsutgraving ble utført som førte til den betydelige undersøkelsen under ledelse av Ussishkin i over seks sesonger fra 1990 til 1996.
En mur med en struktur med sidehengt vindu og fire tilstående tårn omga festningen, bygget med en kombinasjon av velskårne naturstein, steinblokker og mindre stein, og et øvre nivå av murstein. Festningen innringet et område på bortimot 45 000 m2. Den var 860' lang og 470' i bredden og forsvart av en bratt bakke i nord og en vollgrav som var 20' dyp og festningsvoll på de tre andre sidene.
Tommy Kono
Tamio «Tommy» Kono (født 27. juni 1930 i Sacramento i California, død 24. april 2016 i Honolulu) var en amerikansk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne og 1960 i Roma. Kono ble olympisk mester i vektløfting under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han vant den tredje letteste vektklassen, lettvekt opp til 67,5 kg foran Jevgeni Lopatin fra Sovjetunionen og Verne Barberis fra Australia. Det var totalt sju vektklasser, en mer enn under forrige olympiske vektløftingskonkurranse. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Kono løftet sammenlagt 362,5 kilo, 12,5 kilo mer enn sølv- og bronsenedaljevinneren maktet.
Fjernlys
Fjernlys er en funksjon for lys på biler som man bruker når man kjører i mørket på dårlig eller ikke-opplyste veier.
Lysbryteren på en bil har to hovedposisjoner, der vanligvis nærlyset koples inn når bilen startes. (Såkalt kjørelys skal være minimum 20 watt på hver side av bilen. Enkelte nyere biler kopler derfor inn parkeringslyset (2 X 21 W) isteden, mens andre benytter LED-belysning.) På nyere biler er der en hendel på rattstammen som regulerer strømmen til hovedlyset slik at en kan sette på fjernlys ved behov. Denne bryteren var på eldre biler plassert på golvet. Lyset kan også brukes til å gi trafikksignaler i form av blink med («lyshorn»).
Fjernlyset skal slåes av/ned til nærlys i møte med en annen bil og må aldri brukes kontinuerlig når man ligger bak en annen bil da dette blender føreren av bilen foran gjennom speilene. Fjernlyset skal ikke brukes i tåke, til det har man tåkelys. Forskjellen er at fjernlyset lyser langt foran bilen og lyser opp tåken, mens tåkelyset lyser ned foran bilen.
Headlamp
ICD-10 kapittel III: D50-D89 – Sykdommer i blod og bloddannende organer og visse tilstander som angår immunsystemet
Denne artikkel er tredje kapittel av ICD-10 klassifiseringen.
Kaltanocoleus
Kaltanocoleus er en slekt utdødde, primitive biller.
Utseende
I likhet med mange andre primitive biller hadde dekkvingene rader av firkantede til runde groper som gav dem et karakteristisk nettmønster. Diss billene var små (dekkvingenes lengden 4,5 millimeter) med en avlang kroppsform.
Historie
Gruppen er kjent fra perm (272,5-268 millioner år før nåtid) fra Russland og Brasil.
Storsand (Melhus)
Storsand er et tettsted i Melhus kommune i Trøndelag. Tettstedet ligger to kilometer sør for Melhus sentrum, og har innbyggere per 1. januar. Melhus kirke og Søberg stasjon ligger ved Storsand.
Leve friheten
Leve friheten (originaltittel: À nous la liberté) er en fransk satirisk musikalfilm fra 1931 regissert av René Clair.
Handling
Filmen åpner med et bilde av en leketøyhest av tre. Den står på et samlebånd i en fabrikk som er bemannet av fanger. Mens de arbeider synger de sangen La liberté, c'est pour les heureux (norsk: Frihet er for de lykkelige). Etter middag går alle tilbake til cellene sine. De to fangene Louis og Émile fortsetter å synge, samtidig som de forsøker å sage over sprossene på et vindu. TIl slutt løsner vinduet, og de to fangene forsøker å stikke av.
Louis-Roch-Antoine-Charles Arnauld
Louis-Roch-Antoine-Charles Arnauld (1703–1779) var en fransk forfatter og encyclopédist som skrev artiklene «pêche» og «chasse» for Diderot og Alemberts Encyclopédie.
Antoine-Gaspard Boucher d’Argis
Antoine-Gaspard Boucher d’Argis (1708–1791) var en fransk jurist.
Liv og virke
Boucher var sønn av en jurist. Han gjorde hurtig karriere og ble i 1767 dommer i Paris.
Ved siden av yrkesutøvelsen forfattet Boucher flere rettsvitenskapelige verk. Mest kjent er han som forfatter av en rekke artikler om rettsvitenskap i Diderot og d’Alemberts Encyclopédie. Han startet å bidra i 1753, fra og med det tredje bindet, og er en av enkeltpersonene med flest signerte bidrag. Bouchers bidrag er markert med «(A)».
Every Morning
«Every Morning», er en sang av den svenske eurodance-artisten Basshunter. Det er den første singelen på Basshunters album «Bass Generation» fra 2009. Låten er også utgitt av Ministry of Sound og The Annual 2010.
Musikkvideo
Videoen til «Every Morning» er filmet på Mallorca, og historien hvor «I Miss You» fortsetter. Igjen er videon dekket av et stjernegalleri med Aylar Lie, Basshunter og deres unge venner. De drar på en båttur på Middelhavet og Basshunter prøver å finne det rette tidspunktet for å gi Aylar en giftering. Men de blir hele tiden avbrutt av vennene. På kvelden samles de til fest, Aylar og vennene går ut i vannet for å svømme. Men så kommer en skremmende melding om at hun er forsvunnet og Basshunter roper: "where?!" (hvor?!). Videoen avslutter i en cliffhanger, en del av den pågående sagaen mellom og de to unges vanskelige forhold.
Andrew Graham (astronom)
Andrew Graham (født 8. april 1815 i Fermanagh, død 5. november 1908) var en irsk astronom. Han oppdaget asteroiden 9 Metis i 1848 mens han var ansatt ved Markree Observatory i Sligo.
3122 Florence
3122 Florence er en nærjordsasteroide i Amor-kategorien.
Astroiden ble oppdaget av den amerikanske astronomen Schelte J. Bus i 1981 på Siding Spring Observatory i Australia. 3122 Florence er oppkalt etter sykepleieren Florence Nightingale.
3122 Florence er en av de største nærjordsastroidene som er funnet, og passerte i september 2017 relativt sett veldig nær jorden i en avstand av 18 ganger distansen jorden til månen.
Det er oppdaget at astroiden har to små måner.
Theofilos av Antiokia
Theofilos av Antiokia (død ca 183-185 e.Kr.) var en tidlig kristen apologet, den sjette patriark (biskop) av Antiokia, etterfulgte Eros ca 169 og ble selv etterfulgt av Maximus I ca. 183, men disse datoene er kun tilnærmet. Theofilos, som hadde sitt fødested ikke langt fra elvene Eufrat og Tigris, var ikke født kristen, men ble omvendt i lesningen av Bibelen, hvilket framkommer i hans skrift Apologia, en unnskyldning til Autolykos. Dette er hans eneste bevarte skrift, og er et klart og enkelt apologi med de vanligste bevisene for kristendommens sannhet og de kristnes høye moral sett opp mot den greske religionen og de greske filosofenes usedelige lære. Han er helgenerklært av den katolske kirke, og i helgenkalenderen feires han den 12. oktober.
Fra hans skrifter (det eneste gjenværende er Apologia) gjør han ingen referanser til sine kirkelige posisjoner, heller ingen andre detaljer fra sitt senere liv. Eusebius har derimot fortalt om at han drev vekk kjettere som verbalt angrep de kristne, særlig nevnes hans polemiske verk mot den gnostiske kristne og «erkekjetteren» Markion. Han ga bidrag til den kristne litteraturen, polemikker, eksegetikk (fortolkninger), og apologetikk (forsvar). William Sanday har beskrevet Theofilos som «en av forløperne av den gruppe skribenter som, fra Ireneus til Cyprianus, som ikke bare brøt dunkelheten som hviler på kirkens tidligste historie, men på samme måte som i Øst og Vest førte den i fronten av litterær rang, og distanserte alle deres hedenske samtidige.»
Verker
Eusebius og Hieronymus nevner tallrike verker av Theofilos som eksisterte i deres tid. Disse er:
Bamboutos
Bamboutos er et departement i regionen Ouest i Kamerun. Departementet hadde 318,848 innbyggere i 2001, og har et areal på 1,173 km². Departementets hovedstad er Mbouda.
Bénoué
Bénoué er et departement i regionen Nord i Kamerun. Departementet hadde 568,793 innbyggere i 2001, og har et areal på 13,614 km². Departementets hovedstad er Garoua.
Kortbane-VM i svømming 2021 – 800 meter fri kvinner
800 meter fri for kvinner under Kortbane-VM i svømming 2021 fant sted 17. og 18. desember 2021 i Etihad Arena.
Rekorder
Før mesterskapet var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Finale
Finalen ble avholdt 18. desember kl. 19:41.
I Promised Myself
«I Promised Myself», er en sang av den svenske eurodance-artisten Basshunter. Sangen er en opprinnelig laget av den britiske artisten Nick Kamen i 1990. Den er også spilt inn av norske Lars Fredriksen. Låten er den andre singelen på Basshunters album «Bass Generation» fra 2009.
Musikkvideo
Musikkvideoen er en fortsettelse fra «Every Morning». Basshunter får en telefon fra en venn, som sier at Aylar er funnet og at han må dra til sykehuset. Mens Basshunter sitter i en taxi på vei til sykehuset, så tenker han på alle minnene han har hatt med henne. Øyeblikk fra de tidligere videoene: Now You're Gone, All I Ever Wanted, Angel in the Night, I Miss You og Every Morning blir vist. Taxien blir stående i trafikk-kø og Basshunter begynner å gå til sykehuset for å treffe Aylar. Han kommer på sykehuset og spør hvor hun er, han leter og tilslutt så åpner han døra til rommet hvor hun ligger, men der er hennes eks-kjæreste Lucas fra videoene «Now You're Gone» og «All I Ever Wanted». Dette er nok en cliffhanger i historien om Basshunter og hans søken for å få den jenta han vil være sammen med.
Kristin K. Devold
Kristin Høegh Krohn Devold (født 2. oktober 1939) er en norsk politiker (H). Hun er datter av Nancy og Sverre Høegh Krohn.
Hun er gift med skipsmegler Edvard Devold (født 1928) og mor til Edvard Devold og tidligere Høyre-politiker Kristin Krohn Devold (født 1961). Devold har tidligere arbeidet som reisebyråleder.
Kristin Høegh Krohn Devold var Høyres gruppeleder i Ålesund bystyre inntil 1991, deretter medlem av Møre og Romsdal fylkesting 1992–1995. Hun var også 1. vararepresentant til Stortinget fra Møre og Romsdal 1989–1993, og møtte i til sammen 27 dager. Fra 2007 til 2015 var hun igjen aktivt medlem av Ålesund bystyre og formannskap. Etter valget i 2011 har hun også sittet som styremedlem i Tafjord Kraft og styreleder i 110 sentralen M&R.
Merete Westergaard
Merete Westergaard (født 26. juni i 1938 i Odense) er en dansk pianist og professor i hørelære. Hun er datter av musikkpedagog Agnete Ingeborg Jepsen og Hans Hansen Westergaard, og hun fikk musikkundervisning hjemme av sine foreldre. Hun var tidlig regnet som et stort musikalsk talent og holdt offentlige konserter i Danmark og Sverige i ung alder. Hennes debutkonsert hadde hun som 12-åring med Tivolis Koncertsals Orkester i 1950, og i 1954 holdt hun sin første soloklaverkonsert. Hun studerte piano i Paris, Saltzburg og Roma og tok senere eksamen i musikkpedagogikk og hørelære i 1963 på Det Kongelige Danske Musikkonservatorium.
I sitt virke som pianist har hun spilt konserter både som solist og kammermusiker. Hun var blant annet knyttet til Musikkhistorisk Museum i København hvor hun spilte på historiske instrumenter. En del av disse konsertene er også innspilt på plate.
Hun underviste som dosent ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium fra 1966, hvor hun var prorektor i to perioder før hun ble valgt til rektor i 1989. I 1995 til 1998 var hun gjesteprofessor ved Musikkonservatoriet ved Høgskolen i Tromsø, hvor hun bidro til å legge grunnlaget for konservatoriets masterutdanning i hørelæredidaktikk. Hun har hatt flere administrative oppdrag gjennom årene blant annet som medlem av styret i Musikhistorisk Museum og Carl Claudius’ Samling og i Carl Nielsen og Anne Marie Carl-Nielsens Legat. Hun var også styremedlem i Det Danske Kulturinstitut. I 1975 mottok hun Tagea Brandts Reiselegat.
Innspillinger
1982: «Rachmaniniv og Prokofiev cellosonater med Gert von Bulow og Merete Westergaard» (1982)
2002: «Hartmann-klaveret på Fuglsang: Merete Westergaard spiller værker af Hartmann, Gade, Röntgen». Utgiver: St. Heddinge: Helikon (CD)
1979: «Chopin, Beethoven, Schumann: Played on Original Instruments». Diverse utøvere. København: Point (LP)
1974: «Sonate for fløjte og klaver, e-mol, opus 71»; «Introduktion og rondo for fløjte og klaver, opus 98»; «Sonate for fløjte og klaver, g-mol, opus 83:3» av Friederik Kuhlau. Med Franz Lemsser og Merete Westergaard. Utgiver: Phillips
1971: Musikk av C E F Weyse; Friedrich Kuhlau: «Etude for klaver E-dur, op. 60, nr. 1; Etude for klaver e-mol, op. 60, nr. 2» med Merete Westergaard; Poul Birkelund; København [?]: Philips
Publikasjoner
2001: «Polyrytmik for orkesterstuderende. Bd. 1: Strygere».
2000: «Musikskolernes undervisning i hørelære, teori, musikhistorie og musikkundskab i relation til DKDM's musiklærerstudieordninger». Merete Westergaard, Hans Abrahamsen, Lars Bisgaard, Bodil Westergaard.
1998: «Omkring et flygel – Carl Claudius’ Samling no. 73» (Henrik Bøggild og Merete Westergaard). I Mette Müller og Lisbet Torp: «Musikkens tjenere: instrument, forsker, musiker. Musikhistorisk Museums 100 Ars Jubilaeumsskrift: Musikhistorisk Museum and Carl Claudius' Samling»
Kvalitetsstyring
Kvalitetsstyring sikrer at en organisasjon, produkt eller tjeneste er konsekvent. Det har fire hovedkomponenter: kvalitetsplanlegging, kvalitetssikring, kvalitetskontroll og kvalitetsforbedring.
Hovedprinsipper for kvalitetsstyring
Den internasjonale standarden for kvalitetsstyring (ISO 9001:2015) angir en rekke styringsprinsipper, som kan brukes av ledelsen for å veilede sin organisasjon mot forbedret ytelse. Med ISO 9001:2015 ble antallet hovedprinsipper redusert fra 8 til 7.
Lyrikkåret 1904
Lyrikkåret 1904 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til lyrikk i 1904.
Fødsler
og programleder på TV ||align=center|69 ||align=center|1974 ||
Friidrett under Sommer-OL 1912 – Lengdehopp menn
Rekorder
Dette var de gjeldende verdens- og olympiske rekorder (i meter) før Sommer-OL 1912.
Resultater
De tre hopperne med de beste resultatene etter tre hoppomganger fikk ytterligere tre hopp hver; bare Åberg maktet å forbedre resultatet sitt, men rekkefølgen forble uforandret.
Adolf Watzinger
Han bygde opp undervisningen i termodynamikk, herunder varmekraftmaskiner. Han var primus motor ved etableringen av Varmekraftlaboratoriet og var dets leder frem til 1950. Han sluttet som professor i 1951, men fortsatte å forelese ved behov også som pensjonist. Watzinger måtte forlate NTH noen år fordi han som tysk statsborger ble innkalt til krigstjeneste under den 1. verdenskrig, stasjonert i Kiel.
Han var far til Herman Watzinger, en av deltakerne på «Kon-Tiki»-ekspedisjonen.
Karoline Andaur
Andaur var førstekonsulent i budsjett- og komitésekretariatet på Stortinget, før hun i 2009 ble ansatt som rådgiver for bærekraftig sjømat i WWF Verdens naturfond.
Andaur ble konstituert som generalsekretær i 2019 etter å ha vært WWF-nestleder under Bård Vegar Solhjell, som ble utnevnt til ny Norad-direktør samme år.
Asa Hutchinson
William Asa Hutchinson (født 3. desember 1950 i Bentonville, Arkansas) er en amerikansk politiker, og den 46. guvernøren for den amerikanske delstaten Arkansas. Han er medlem av Det republikanske parti.
Hutchinson ble valgt til guvernør den 4. november 2014 og overtok embetet den 13. januar 2015. Han ble gjenvalgt i 2018. I januar 2023 blir han etterfulgt som guvernør av Sarah Huckabee Sanders.
Jean-François Blassel
Jean-François Blassel (født 18. april 1956) er en fransk arkitekt og utformer av broer, viadukter og jernbanebroer. I Norge har han utført Hell jernbanebru.
Verk og arbeider
Listen er ikke utfyllende
Øvrebygda skule
Øvrebygda skule er en barneskole som ligger til i Fitjar kommune, Hordaland. Skolen har 61 elever og de er fordelt på fire klasser. Skolen ligger i landlige omgivelser ca 9 km fra Fitjar sentrum. Skolen er blitt utbygd i flere etapper, og inneholder en avdeling for småskolen og en for storskolen. Skolens visjon er slik: Øvrebygda skule skal vere trygg og god for alle og gi faglige utfordringer.
George Underwood
George Bernard Underwood (født 4. november 1884, død 28. august 1943) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.
5145 Pholus
5145 Pholus er en kentaur i en eksentrisk bane med en perihelium mindre enn Saturns og aphelium større enn Neptuns. Pholus har ikke kommet nærmere enn én astronomisk enhet av en planet siden 764 f.Kr., og vil heller ikke gjøre det før i 5290. Det antas at Pholus opprinnelig kommer fra Kuiperbeltet.
Rimbareid barne- og ungdomsskule
Rimbareid barne- og ungdomsskule er en barne- og ungdomsskole som ligger til i Fitjar kommune, Hordaland. Skolen har 366 elever og de er fordelt på 18 klasser. Viktige satsingsfelt for skolen er læremiljøet, faglig og personlig utvikling, lese- og skriveopplæringen og IKT.
Ved Vejen
Ved Vejen er én av fire deler av Herman Bangs roman Stille Eksistenser fra 1886. Den ble i 1988 filmatisert som Ved vejen med manuskript av Klaus Rifbjerg og regi av Max von Sydow.
Kulturkanonen
Novellen er tatt opp i den danske kulturkanonen under litteratur. I sin begrunnelse for valget av Ved Vejen sier Kanonutvalget blant annet:
Amstel Curaçao Race 2010
Rittet ble arrangert 7. november 2010 og gikk over 80 km.
Vinner var Fränk Schleck.
Resultater
Topp 10 syklister av 73:
Krysstabell
En krysstabell er en tabell som sammenligner frekvensfordelingen mellom to eller flere variabler slik at man kan se hvordan de samvarierer. Men kan for eksempel sammenligne hvordan avhengige variabler varierer med uavhengige variabler. Krysstabellanalyse egner seg best på variabler med få verdier eller lavt målenivå.
Boumba-et-Ngoko
Boumba-et-Ngoko er et departement i regionen Est i Kamerun. Departementet hadde 116,702 innbyggere i 2001, og har et areal på 30,389 km². Departementets hovedstad er Yokadouma.
Sælevik skule
Sælevik skule er en barneskole som ligger til i Fitjar kommune, Hordaland. Skolen er liten, og har tre klasser.
Boyo
Boyo er et departement i regionen Nord-Ouest i Kamerun. Departementet hadde 169,725 innbyggere i 2001, og har et areal på 1,592 km². Departementets hovedstad er Fundong.
Petter Westlund
Petter Thure Mjøen Westlund (født 2. april 1997 i Skien) er en norsk skuespiller. Han har bakgrunn fra en rekke forestillinger ved Teater Ibsen, Skien Kulturskole og Telemark Barne- og ungdomsteater.
MS «Trondheimsfjord II»
MS «Trondheimsfjord II» er en norsk hurtigbåt bygd ved Brødrene Aa i Hyen i 2008. Fartøyet eies av FosenNamsos Sjø, og betjener sambandet Trondheim-Vanvikan. Fartøyet har en kapasitet for 130 passasjerer, et mannskap på 3 på hvert skift, marsjfart 25 knop og toppfart 32 knop.
Diamaré
Diamaré er et departement i regionen Extrême-Nord i Kamerun. Departementet hadde 566,921 innbyggere i 2001, og har et areal på 4,665 km². Departementets hovedstad er Maroua.
Annibale de Gasparis
Annibale de Gasparis (født 9. november 1819 i Bugnara, død 21. mars 1892 i Napoli) var en italiensk astronom. Fra 1864–1889 var han direktør ved Osservatorio Astronomico di Capodimonte i Napoli. Han mottok Royal Astronomical Societys gullmedalje i 1851.
Asteroiden 4279 De Gasparis er oppkalt etter ham. Det samme er månekrateret de Gasparis (30 km i diameter) og Rimae de Gasparis (en 93 km lang sprekk langs krateret).
Wenches 16 største hits
Wenches 16 største hits er det 1. samlealbumet til Wenche Myhre som ble gitt ut i 1984.
Sporliste
Side A:
Side B:
Supermarine Attacker
Supermarine Attacker var et britisk en-seters hangarskipbasert jagerfly bygget av Supermarine for Royal Navys Fleet Air Arm (FAA). Typen var den første jetjager i operativ tjeneste i FAA. I likhet med flere første-generasjons jetfly fikk det en kort tjenestetid på grunn av den raske utviklingen av stadig mer avanserte fly på 1950- og 1960-tallet.
Konstruksjon og utvikling
Attacker utviklet seg fra et jagerflyprosjekt for Royal Air Force (RAF). Konstruksjonen til Attacker benyttet laminær bevegelse med rette vinger som på Supermarine Spiteful, et jagerfly med stempelmotor ment å erstatte Supermarine Spitfire. Derfor ble Attacker opprinnelig omtalt som "Jet Spiteful". Prosjektet var ment å være en midlertidig jager for RAF, mens et annet fly, Gloster E.1/44 som også brukte Nene motor, ble utviklet. En ordre på tre prototyper ble plassert 30. august 1944,, der det andre og tredje flyet skulle tilpasses maritimt bruk. En ordre på ytterligere 24 før-produksjonsfly, seks for RAF og de siste 18 for Fleet Air Arm ble plassert 7. juli 1945.
Problemer med Spiteful-prototypen forsinket arbeidet med den jetdrevne versjonen, og førte til at ordren på de 24 flyene ble stoppet, selv om arbeidet på de tre prototypene fortsatte. Fleet Air Arm kjøpte istedet 18 de Havilland Vampire for å få erfaring med jetfly. RAF forkastet begge konstruksjonene siden de ikke viste noen merkbare forbedringer i ytelse sammenlignet med de eksisterende Gloster Meteor og de Havilland Vampire, RAFs to første operative jetfly. Supermarine tilbød en marinetilpasset versjon til Admiralitetet. En landbasert prototype, Type 392, ble fløyet første gang 27. juli 1946 av testpilot Jeffrey Quill.
Attacker led av en rekke mangler som førte til at det ble fortrengt. En var understellet som beholdt Spitefuls halehjulskonstruksjon, noe som gjorde flyet vanskelig å lande på hangardekk. Samtidig førte halehjulskonstruksjonen til at når flyet takset på gressrullebaner, lagde det en dyp fure bak flyet. I tillegg var vingen tilsynelatende aerodynamsik underlegen Spitfire-vingen.
Storbritannia
Attacker hadde en kort karriere ved Fleet Air Arm. Den kom ikke i strid ved FAA og ble tatt ut av førstelinjetjeneste i 1954. I Royal Naval Volunteer Reserve (RNVR) ble den tatt ut av tjeneste tidlig i 1957. Attacker ble erstattet av de mer kapable Hawker Sea Hawk og de Havilland Sea Venom.
Pakistan
Tidlig på 1950-tallet da det nyopprettede Royal Pakistan Air Force (RPAF), senere Pakistan Air Force) skulle anskaffe jetfly, førte manglende finansielle midler kombinert med press fra britiske leverandører til en anskaffelse av Supermarine Attacker “P” (Type 538), en ikke marinetilpasset variant av typen som ble brukt av FAA.
Den eneste skvadronen som ble utstyrt med disse flyene i 1953 var en avskjæringsenhet, 11. “Arrows” skvadron. Tilsammen 36 Attacker var anskaffet før skvadronen konverterte til F-86F Sabre 18. januar 1956. Enkelte kilder oppgir at Attacker ble brukt av PAF frem til 1960.