cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ole Stokkestadeie
Rettssak og henrettelse
Henrettelsen ble utført av Samson Isberg den 21. august 1863 på gjerningsstedet. Dødsstraffen ble utført ved halshugging med håndøks. Etter gammel skikk ble kista med den døde morderen (hodet og kroppen i samme kiste) løfta over gjerdet rundt kirkegarden for å ikke «vanhelge vegen til kirka».
Ultimate Santana
Ultimate Santana er et samlealbum med Santana som ble gitt ut i 2007.
Harald Rygh
Hans Harald Rygh (født 27. februar 1920 på Jæren, død 30. august 1943 i Arkhangelsk eller ved Jertsovo eller fangeleiren Kodina ved Arkhangelsk ) var en norsk politimann som da krigen brøt ut i 1940 ble utkommandert til tjeneste i det tysk-okkuperte Finnmark. Han ble stasjonert på Kirkenes i Sør-Varanger. 6. oktober 1942 hjalp han den norske motstandsmannen og kommunisten Osvald Harjo å flykte over til Sovjetunionen etter at Harjo først hadde blitt torturert av Gestapo. Rygh hjalp flere andre motstandsfolk ut av tysk fangenskap. Rygh flyktet sammen med norske partisaner til Sovjetunionen i januar 1943. I Sovjetunionen ble Harjo og Rygh anklaget for å være tyske spioner, og de to ble adskilt fra hverandre. De fant senere sammen igjen i den sovjetiske fangeleiren Kargopol (eller Kodina). Rygh ble dømt til fem års straffarbeid, og døde av dysenteri omkring 26. august 1943 etter å ha blitt svekket av dårlig kost og hardt arbeid, ifølge Harjo. Rygh ble lagt i en umerket grav. Ifølge nordmannen Rudfalk døde Rygh våren 1944, noen måneder før de to nordmennene Ragnar Rudfalk og Odd Willassen kom til leiren som fanger. Rygg er ikke oppført i Våre falne.
Polyphon
Polyphon er varemerket for mekaniske instrumenter fra Polyphon-Musikwerke AG. Firmaet ble etablert i 1887 av Gustav Adolph Brachhausen (1860–1943) og Ernst Paul Rießner i  Leipzig. De kom da fra konkurrenten Symphonion i samme by der den ene hadde arbeidet som forman, den andre som tekniker. I 1890 stilte de ut en platespilledåse for første gang. I de første fem årene søkte de syv patenter og presenterte et dusin modeller. De fikk en sølvmedalje på verdensutstillingen i Antwerpen 1894. I 1895 ble firmaet omdannet til aksjeselskap. I 1900 hadde firmaet ca. 800 ansatte og en årlig årsproduksjon på 40.000 instrument. Med det var de verdensledende på markedet for platespilledåser.
I 1904 gikk Polyphon inn i grammofonplateindustrien og i 1914 ble merket Polydor etablert som paraply for musikkinstrumenter, noter, plater, stiftvalser og grammofonplater (Polyphon produserte også skrivemaskiner og biler). ). I 1917 ble Deutsche Grammophon kjøpt og firmaet ble omdannet til Polyphon Werke AG. Etter hvert kom plateselskapet PolyGram å bli skapt av denne konstellasjon.
Det ble laget modeller med fjorten ulike størrelser på plater fra 16,5 cm til 63 cm i diameter, samt i en rekke ulike varianter i form og materiale. Større modeller ble laget kun som myntopererte laget for å leies ut i hoteller, cafeer, jernbanestasjoner osv. Myntopererte instrument ble i katalogene kalt «Automata». Hver modell fikk systematisk et suffiks etter modellnavn som fortalte dets finesser. Automata ble «A». Noen modeller ga også en premie i tillegg til melodien (eller bedre omvendt) i form av sjokolade, sigaretter eller tyggegummi, «C» for «chocolate». Andre modeller kunde være utstyrte med register for klokkespil, og merket «G» (for tyske «Glocken»), register for xylofon, «K» (tysk «Klangplatten»), for å passe i en klokke, «U» (tysk for «Uhr»), kombinasjonsinstrument med både spilledåseplater og fonografruller, «PG» (tysk «Polygraphon») og så videre. Fra 1897 ble innført en automatisk plateskifter, som på en juke-boks, med plass for inntil tolv plater.
Polyphon var kjent for sin kraftfulle lyd og den velorganiserte distribusjonen. I Storbritannia, som importerte en stor del, fikk modellene tilpasset navnene sine: modell nr 1 ble kalt «The Gold Medal», nr40, Paris, 44D Waterloo, nr 52 «The Carmen» og så videre. .
I Norge har Polyphon vært til stede siden 1890-tallet. Navnet har lenge blitt brukt som en generisk term for alle merker av platespilledåser. Den er representert på flere museer, blant annet Ringve Musikkmuseum, Norsk Teknisk Museum og Vest-Agder-museet IKS.
Shane Duffy
Shane Patrick Michael Duffy (født 1. januar 1992) er en nord-irskfødt irsk fotballspiller som spiller for den engelske klubben.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
The Broken Cross
The Broken Cross er en amerikansk stumfilm fra 1911, regissert av D. W. Griffith.
Handling
Før Tom reiser til storbyen, blir han forlovet med Kate. Hun gir ham halvparten av det ødelagte anhengskorset sitt, og de avtaler at de kan avslutte forlovelsen ved å sende sin halvdel til den andre.
Men ved et pensjonat i storbyen møter Tom en flørtende manikyrist som får vite om avtalen. Hun sender Tom et halvt kors, og later som om korset kommer fra Kate. Men Tom innser etter hvert at han har blitt narret, så han vender tilbake til forloveden sin i hjem-byen.
Jóhannes Eðvaldsson
Jóhannes Eðvaldsson (født 3. september 1950 i Reykjavík i Island, død 24. januar 2021 i Glasgow i Skottland i Storbritannia) var en islandsk profesjonell fotballspiller.
Karriere
Jóhannes Eðvaldsson spilte for fotballag i Island, Frankrike, Danmark og USA, og i særdeleshet Skottland, og var fra 1971 og 1983 med på i alt 34 landskamper for det islandske fotballandslaget, med i alt to scoringer. Han var med på å vinne Scottish league championship to ganger med Celtic F.C., og Scottish Cup én gang.
Jóhannes Eðvaldsson døde 24. januar 2021 i Glasgow av covid-19, i en alder av 70 år.
Fotballfamilie
Jóhannes' far Evald Mikson var keeper for Estlands landslag i 1930-årene, og ble senere vise-politimester i Tallinn under den nazistiske okkupasjonen. Da han eetter andre verdenskrig ble beskyldt for krigsforbrytelser flyktet han fra Estlans. Han steg iland på Island; der slo han seg til og stiftet familie: Hans nye islandske navn ble Eðvald Hinriksson.
Jóhannes' syv års yngre bror Atli ble også fotballspiller. Atli var stjernespiller i hjemlandet, og spilte for det meste av sin karriere for Borussia Dortmund, Bayer Uerdingen og Fortuna Düsseldorf før han gikk over i rollen som trener. Han trente det islandske landslaget fra 2000 til 2003.
Familienettet.no
Familienettet.no er et nettsted for alle familier som har barn med nedsatt funksjonsevne, enten det dreier seg om barn som har funksjonsvansker, funksjonshemming, psykiske lidelser eller kronisk sykdom.
Hensikten med dette nettstedet er at foreldre og andre interesserte skal ha:
Familienettet.no har som mål å gjøre det enklere å finne og å ta i bruk informasjon, og å muliggjøre deling av kunnskap og erfaring med andre i lignende situasjon uavhengig av hvor i landet man er bosatt.
Nettstedet er blitt til gjennom samarbeid mellom enkeltbrukere, representanter fra FFO og SAFO, Familieprosjektet/Nasjonalt Kompetansesenter for læring og mestring, Sosial- og Helsedirektoratet, tidligere Rikstrygdeverket, samt fagfolk med forskjellig bakgrunn og kompetanse. Fra 1. januar 2010 er familienettet overført til Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet (Bufdir), seksjon for familievern.
Familienettet.no tar utgangspunkt i et menneskesyn som innebærer at «alle mennesker har lik verdi, og at alle menneskers erfaring og kunnskap er av lik betydning».
Zakros
Zakros (gresk: Ζάκρος) er et arkeologisk sted på øya Kreta (i dagens Hellas) som inneholder ruiner fra minoisk kultur. Det er antatt å ha vært en av de fire viktigste administrasjonssentrene til minoerne, og dens beskyttede havn og strategiske plassering gjorde den til et viktig kommersielt senter for handelen østover.
Byen ble dominert av palasset Zakros som opprinnelig ble bygget rundt 1900 f.Kr., gjenoppbygget rundt 1600 f.Kr. og ødelagt rundt 1450 f.Kr. sammen med de andre viktigste sentrene for minoisk sivilisasjon. Omfattende ruiner av palasset finnes fortsatt og er populære turistmål.
Zakros er noen ganger delt inn i Epano Zakros («Øvre Zakros»), delen høyere oppe på høydedraget, og Kato Zakros («Nedre Zakros»), delen nær havet. En ravine kjent som «de dødes ravine» går gjennom både de øvre og nedre delene av det antikke stedet, oppkalt etter tallrike gravene som er funnet i hulene langs murene.
Arkeologi
Zakros ble først utgravd av D.G. Howarth fra British School of Archaeology at Athens og 12 hus ble avdekket før gravingen ble oppgitt. Nikolaos Platon gjenopptok utgravingen og oppdaget palasset Zakros i 1961.
Det har blitt funnet flere leirtavler med inskripsjoner på Linear A i Zakros.
Carl-Alexander von Volborth
Carl-Alexander von Volborth (født 1919, død 2009) var en tysk-amerikansk-belgisk kunstner, forfatter og heraldiker.
von Volborth var født i Berlin, Tyskland, og var fra 1952 bosatt i USA der han virket som kunstlærer og dosent i kunsthistorie, til han i 1969 bosatte seg i Antwerpen.
Han har flere norske våpenskjold med i sin lille håndbok Alverdens heraldik i farver, Politikens Forlag, København 1972 (engelsk utgave: Heraldry of the World, Dorset 1973).
Han er særlig kjent for sin store bok Das Wappen – Stil und Form, Limburg an der Lahn 1977 (engelsk utgave: Heraldry – Customs, Rules and Styles, Dorset 1981, og den kom også i en fransk utgave). Boken er rikt illustrert med hans egne tegninger – også av flere norske offentlige og private våpenskjold. Han tegnet og skrev dessuten et par humoristiske, heraldiske bøker: The very dubious Codex Senilski, Wijnegem 2001, og The very peculiar Codex of Pluckingham Court, Wijnegem 2004.
Han fikk bl.a. den heraldiske, finske Gustaf von Numers-prisen, og var medlem av bl.a. L'Académie Internationale d'Héraldique.
Litteratur
von Volborths egne publikasjoner som også inneholder forfatterbiografien
Wlamir Marques
Wlamir Marques (født 16. juli 1947 i São Vicente), brasiliansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne, 1960 i Roma, 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by. Marques vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1960 i Melbourne. Han var med på det brasilianske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen bak USA og Sovjetunionen. Marques spilte alle åtte kampene og scoret 127 poeng for Brasil under OL-turneringen.
Brown of Harvard (1911)
Brown of Harvard er en amerikansk stumfilm fra 1911, regissert av Colin Campbell.
Maren Johannesen
Maren Johannesen (født 27. januar 1972) er en norsk tidligere toppsvømmer som konkurrerte for Bergens SC og Hansasvømmerne. Hun vant i alt 32 NM-gull i butterfly, fri og medley.
Jan Thoresen (curlingspiller)
Jan Thoresen (født 1. desember 1968 i Oslo) er en norsk tidligere curlingspiller. Han representerte Snarøen CC.
Thoresen deltok under vinter-OL for Norge i 1998 i Nagano med bronse i curling. De andre på laget var Eigil Ramsfjell, Stig-Arne Gunnestad, Anthon Grimsmo og Tore Torvbråten.
Han har også bronse fra VM i curling 2006 og EM i 1995.
Southern Nazarene University
Southern Nazarene University  er et privat, kristent universitet i Bethany i delstaten Oklahoma, USA. Det ble opprettet i 1899.
Ved universitetet var det 2 218 studenter og 176 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 5 378 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Landover (Maryland)
Landover er et folketellingsspesifisert sted i Prince George's County i staten Maryland i USA. Området har ikke bystatus eller noen annen offisiell status med unntak av United States Census Bureau regner det som en del av Greater Landover folketellingsspesifisert område.
Landover er hjemstedet til hovedkontoret til supermarkedskjeden Giant og FedEx Field, hjemmebanen til Washington Redskins.
Ord (informatikk)
Ord er en benevnelse som benyttes om den naturlige datastørrelsen i en gitt datamaskin. Et ord er ganske enkelt en samling av bit som håndteres samtidig av maskinen. Antallet bit i et ord, kalt ordstørrelsen, er et viktig kjennetegn ved enhver datamaskinarkitektur. Vanlige ordstørrelser i dagens PC-er er 32 og 64 bit.
Ordstørrelsen påvirker mange sider av datamaskinens oppbygging og virkemåte. De aller fleste registrene er vanligvis på størrelse med et ord. Ordstørrelsen har sammenheng med hvor store tall datamaskinen opererer med. Mengden data som overføres mellom CPU og dataminnet er vanligvis på størrelse med et ord. Det samme er også adressene som brukes til å angi hvor noe ligger i minnet.
Noen ganger er ordstørrelsen definert med tanke på kompatibilitet med tidligere datamaskiner. Den mest vanlige mikroprosessoren i personlige datamaskiner (slik som Intels Pentium og AMDs Athlon) er eksempler på dette. Intels IA-32-arkitektur er en utvidelse av designet til Intel 8086, som hadde en ordstørrelse på 16 bit. IA-32-prosessorer støtter fortsatt programmer skrevet for 8086 (x86), så definisjonen av et ord forble på 16 bit, selv om de nå vanligvis opererer med datatyper med 32 bit. Dette har blitt overført videre til x86-64-arkitekturen, som også definerer et ord som 16 bit, til tross for at de er laget for å vanligvis jobbe med datatyper med 64 bit.
Bruk
Alt ettersom hvordan datamaskinen er organisert, blir datatyper på størrelse med ordstørrelsen brukt til:
Valg av størrelse
Valg av ordstørrelse er en viktig faktor når man designer en ny datamaskinarkitektur. Ofte vil de forskjellige bruksområdene ha preferanser for forskjellige antall bit, men for designet i sin helhet vil det være best om man holder seg til én størrelse eller et lite antall størrelser. Disse størrelsene vil enten består av et helt antall av en grunnleggende størrelse, eller gå opp et helt antall ganger i en grunnleggende størrelse. Denne grunnleggende størrelsen blir ordstørrelsen.
Tegn- eller bytestørrelsen har ofte betydning for valget av ordstørrelse. Frem til midten av 1960-årene lagret man ofte tegn i seks bit, som gjorde det mulig å representere 64 forskjellig tegn (store bokstaver, sifre, osv.). Ettersom det var mest praktisk, valgte man å ha ord som bestod av et helt antall tegn. I 6-bit binære maskiner var en ordstørrelse på 36-bit vanlig, noe som også passet godt til flyttall.
Da IBM lanserte System/360 ble det standard å benytte 8 bit til å representere tegn, noe som gjorde at også små bokstaver kunne brukes. Ordstørrelsen ble følgelig multipler av 8 bit, med 16, 32 og 64 bit som vanlige ordstørrelser.
Arkitekturer med varierende ordstørrelse
Tidlige maskiner hadde gjerne arkitekturer som benyttet noe som har blitt kalt variabel ordstørrelse. I slike maskiner hadde ikke operander noen fast størrelse. En spesiell markering ble isteden brukt for å angi slutten. Slike maskiner lagret ofte tall som BCD-kode. Eksempler på slike maskiner er IBM 702, IBM 705, IBM 7080, IBM 7010, UNIVAC 1050, IBM 1401 og IBM 1620.
Ord- og byteadressering
Hvordan minnet er lagt opp i en arkitektur avhenger av ordstørrelsen, og da spesielt størrelsen på den minste minneenheten som kan adresseres direkte. Dette har ofte hvert et ord, noe som gjør at etterfølgende adressenumre viser til etterfølgende ord i minnet. Dette er hensiktsmessig for datamaskiner som nesten alltid opererer på data som består at ett eller flere hele ord. Dette gjør at adressene blir mindre enn om man hadde kunnet adressere mindre enheter, noe som sparer plass. Dette gjør det igjen mulig å ha mindre instruksjoner eller flere forskjellige typer instruksjoner.
Toerpotens
Avhengig av presisjonen man er ute etter, trenger man forskjellige mengder minne for å lagre verdier. Det vanligste er at disse størrelsene er størrelsen på den minste adresserbare dataenheten (byte eller ord) ganget med en toerpotens. For å regne om en indeks inn i en tabell til en minneadresse trenger man dermed bare å utføre et bitskift fremfor å måtte utføre en multiplikasjon. Grunnet dette er antallet byte i et ord i moderne datamaskiner en toerpotens.
Størrelsefamilier
Ettersom datamaskiner har blitt mer komplekse, har viktigheten av én sentral ordstørrelse i en arkitektur gått ned. De mer avanserte prosessorene i dag kan håndtere mange forskjellige datastørrelser, men markedskreftene presser på for å beholde bakoverkompatibilitet med eksisterende prosessorer. Resultatet er at det som ville vært den sentrale ordstørrelsen i det nye designet blir nødt til å dele rollen med den sentrale ordstørrelsen i det gamle designet. Den originale ordstørrelsen blir dermed værende i alle fremtidige kompatible design og blir dermed basisen i en størrelsefamilie.
Midt i 1970-årene utviklet Digital Equipment Corporation (DEC) VAX som en etterfølger til PDP-11. Selv om VAX var en 32-bit arkitektur, brukte de betegnelsen word (ord) om en størrelse på 16 bit mens betegnelsen longword (langt ord) ble benyttet om 32 bit. Dette står i kontrast til tidligere maskiner, hvor den naturlige datastørrelsen ble kalt ord og den halve størrelsen halvord, hvis noe i det hele tatt. I tillegg kalte VAX 64 bit for quadword, hvor quad kommer av det latinske ordet for fire.
Et annet eksempel er x86-familien. Den originale 8086-arkitekturen hadde en ordstørrelse på 16 bit, men den senere 80386 var en prosessor som opererte med 32 bit. Hadde 80386 vært et selvstendig design, ville ordstørrelsen vært 32 bit, men som en videreføring av 8086-designet forble benevnelsen ord knyttet til en datastørrelse på 16 bit. Det samme skjedde igjen med x86-64 som gikk over til 64 bit som naturlig enhet, men beholdt kompatibiliteten med de tidligere 16- og 32-bit prosessorene, og dermed 16-bit ord.
Dermed vil man i dag se datamaskinarkitekturer basert på en familie med nært beslektede størrelser snarere enn én enkelt altoverskyggende ordstørrelse. I en slik familie vil de mindre størrelsen gå et helt antall ganger opp i de større. Å trekke frem én av disse størrelsene som ordstørrelsen vil virke tilfeldig, og den størrelsen som kalles ord kan hete det kun av historiske grunner.
Dword, Qword og Oword
Sentrale størrelser utover ordet får gjerne egne navn. Dword (double word eller dobbeltord) er en enhet dobbelt så stor som et ord. På x86-maskiner, hvor ordstørrelsen er 16 bit, vil dword stå for en dataenhet på 32 bit eller 4 byte.
Intel har brukt benevnelsen double quadrouple word eller DQword om dataenheten på 128 bit brukt av SSE. I Microsofts x86-baserte Macro Assembler (MASM) ble den samme datastørrelsen kalt Oword (octuple word). Benevnelsene octaword og double quadword (DQ) er også brukt.
Wilhelm Henie
Wilhelm Henie (født 7. september 1872, død 10. mai 1937) var forretningsmann (pelshandler og sykkelforhandler) og idrettsutøver. Han representerte Oslo Velocipedklub og Oslo Skøiteklub.
Han var manager og far til Sonja Henie.
Wilhelm Henie vant i 1894 VM i banesykling, 100 km som gikk i Antwerpen. Han var riktignok påmeldt via det danske forbundet siden Norge ikke var medlem av det internasjonale sykkelforbundet på denne tiden. Tidligere samme år hadde han gjort det veldig bra under noen baneritt i England.
I 1896 ble han nummer to i EM på skøyter.
Kunstakademiets Arkitektskoles Bibliotek
Biblioteket het til å begynne med Bygningsteknisk Studiearkiv (BSA) og ble opprettet i 1929. I 1930 ble biblioteket overtatt av Det Kongelige Danske Kunstakademi som en avdeling av Arkitektskolen. Siden 1933 har biblioteket tilbudt offentlig adgang. Bygningsteknisk Studiearkiv endret i 1983 navn til Byggeriets Studiearkiv og igjen i 2000 til Kunstakademiets Arkitektskoles Bibliotek – KASB.
I 2005 feiret institusjonen sitt 75-årsjubileum.
Oxynoemacheilus namiri
Oxynoemacheilus namiri er en fiskeart.
Trikken i Szczecin
Nettverket ble åpnet i 1879.
Vogner
Trikkesystemet disponerer 203 vogner.
Johnny Flynn (musiker)
Johnny Flynn (født 14. mars 1983) er en sørafrikansk født engelsk musiker og skuespiller.
Theopanisme
Theopanisme er en religiøs lære som ble først brukt som et teknisk begrep brukt av jesuitter for å klare å skille uttrykket panteisme, som ser for seg verden som et absolutt vesen (Alt er Gud), fra theopanisme, som oppfatter Gud som den sanne åndelige virkelighet uten noen form for begynnelse og uten noen slutt.
Johnny Flynn (musiker)
Han er en vokalist og låtskriver i bandet Johnny Flynn & The Sussex Wit. Han er også kjent for å være hovedrolleinnehaver i tv-serien Lovesick (tidligere kjent som Scrotal Recall).
Tidlig liv og utdanning
Flynn ble født i Johannesburg, Sør-Afrika, sønn av Eric Flynn, skuespiller og sanger, og Caroline Forbes. Fra farens første ekteskap har han to eldre halvbrødre, skuespillerne Jerome og Daniel Flynn, og en eldre søster, Kerry Flynn. Fra farens andre ekteskap en yngre søster, Lillie Flynn, som synger med Sussex Wit. I en alder av to flyttet han med sin familie til Storbritannia.
Flynn vant et musikkstipend til Pilgrims School, en friskole  i byen Winchester i Hampshire, der han sang i kapellkoret og var nødt til å lære to instrumenter som krav for å oppfylle stipendets krav: fiolin og trompet. Senere, ville han lære seg gitar og ble tildelt et annet musikkstipend til Bedales School, en friskole i landsbyen Steep, i nærheten av  Petersfield, også i Hampshire. før han gikk videre til Webber Douglas Academy Of Dramatic Art for å studere skuespill.
Digos City
Digos City er en by på Filippinene og hovedstaden i provinsen Davao del Sur. Digos City grenser i sør til Hagonoy, i nord til Bansalan, og i nordøst til Santa Cruz. Under folketellingen i 2000 kom man til et befolkningstall på 125 171 i 26 306 husstander.
Konstantin II av Hellas
Konstantin II (født 2. juni 1940 i Psykhikó i Athen, død 10. januar 2023, samme sted) var Kongeriket Hellas' konge fra 1964 til monarkiet ble avskaffet først av den greske militærjuntaen i 1973 i en ufri folkeavstemning og, etter demokratiet ble innført, en folkeavstemning den 1. juni 1974.
Unge år
Da den greske kongefamilie ble tvunget i eksil under Andre verdenskrig, ble det til at prins Konstantin hadde sine tidlige barneår i Egypt og Sør-Afrika. Under den greske borgerkrig kam han tilbake i 1946 med foreldre og familie. Kong Georg II døde 1947, og Konstantins far ble konge, og Konstantin selv kronprins.
Regjerende konge
Kong Georg II døde relativt ung. Konstantin var bare 23 år gammel da han den 6. mars 1964 ble konge, men hadde klare politiske ambisjoner om å være en konge med makt og innflytelse. Dette førte ham opp i flere konflikter med de folkevalgte politikerne. Samme år som han ble konge, giftet han seg med sin firmenning, den 18 år gamle prinsesse Anne-Marie av Danmark. De fikk fem barn. Våren 1967 gjorde en militærjunta statskupp i Hellas, og avsatte regjeringen. I desember samme år gjorde kongen et forsøk på motkupp, men dette mislyktes. Kuppforsøket var dårlig planlagt og hjelpeløst gjennomført, og kongefamilien flyktet fra landet.
Lightiella magdalenina
Lightiella magdalenina er en art av krepsdyr, som lever på bunnen i havet. Dette er en art i slekten Lightiana, som inngår i familien Hutchinsoniellidae i den høyere gruppen av Cephalocarida. Dette er alle anatomisk arkaiske krepsdyr.
Konstantin II av Hellas
Regjerende konge
Oberst Georgios Papadopoulos kom til makten i Hellas ved et statskupp i 1967 og ble utnevnt av juntaen til statsminister av Hellas i desember samme år. Konstantin hadde da forsøkt seg på et motkupp, som førte til at kongen og hans familie måtte flykte fra landet. Konstantin II ble offisielt avsatt som konge av Hellas i 1973, etter en manipulert folkeavstemning.
I eksil
Kongefamilien flyktet først til Roma, og fra 1973 levde de i eksil i London.
Lightiella magdalenina
Cephalocarida-artene har en langstrakt, 2–4 mm lang leddet kropp med stort hode. Hovedkroppen (thorax) består av 10 ledd. I likhet med andre krepsdyr har de grenete bein, bare de første antennene er enkelt-leddede. Andre antennepar er plassert bak hodet også hos voksne Cephalocarida (ikke bare hos larvene), og dette er enestående blant krepsdyr og bestemmer denne gruppen som distinkt fra andre krepsdyr.
Konstantin II av Hellas
I eksil
Da Hellas ble et demokrati i 1974 ble det en ny folkeavstemning om monarkiet, og denne gangen riktig og uten fusk. Det var 69 prosent av velgerne som stemte i mot monarkiet. Konstantin aksepterte valgresultatet, men nektet konsekvent å slutte å bruke kongetittelen; han ville heller ikke ta i bruk noe etternavn.
En gresk lov fratok ham det greske statsborgerskap i 1994; deretter var han innehaver av et dansk diplomatpass.
Han hadde nære forbindelser til den britiske kongefamilien; Konstantin IIs far var fetter av prins Philip, hertug av Edinburgh, og kong Konstantin var personlig venn av daværende prins Charles, og gudfar til daværende prins William.
Tilbake til Hellas
I 2013 flyttet kong Konstantin fra sin millioneiendom i Hampstead i London tilbake til Hellas, sammen med Anne-Marie. Deres sønn Nikolaos hadde flyttet til Hellas noen måneder tidligere, sammen med sin kone Tatiana.
Idrettsutøver
Konstantin II vant gullmedaljen i seiling (drakebåt-klassen) ved Sommer-OL 1960 i Roma.
Æresbevisninger
Kong Konstantin ble i 1964 tildelt storkors med kjede av St. Olavs Orden. Han var også ridder av Elefantordenen og var tildelt Dannebrogordenen.
Stoke
Stoke kan vise til
I Storbritannia
''Stoke, som er gammelengelsk for «liten landsby», er et av de vanligste stedsnavnene i England. En rekke steder som i dag har det som en del av navnet ble opprinnelig bare kalt Stoke, noe som gjenspeiles i enkelte historiske dokumenter.''
Annet
Stoke City FC, britisk fotballag
Barlindåsen (Lillomarka)
Barlindåsen er en ås i Lillomarka i Oslo kommune med en høyde på 407 meter over havet. Åsen er relativt lang og smal i retning nord-syd. Grensen til Maridalen landskapsvernområde på vestsiden følger også åsen. Langs åsryggen går det en sti og det er steder med god utsikt vest- og sørover, blant annet mot Maridalsvannet og Oslo by. Barlindåsen er det 28. høyeste fjellet i Oslo av fjell med primærfaktor på minst 50 meter.
Trey Hardee
Trey Hardee (født 7. februar 1984 i Birmingham, Alabama) er en amerikansk friidrettsutøver.
Liste over integraler av inverse trigonometriske funksjoner
Følgende er en liste over ubestemte integraler (antideriverte) til uttrykk som involverer de inverse trigonometriske funksjonene. For en liste over integralformler, se lister over integraler.
Dominican College
Dominican College er et privat, kristent universitet i Orangeburg i delstaten New York, USA. Det ble opprettet i 1952.
Ved universitetet var det 1 856 studenter og 192 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 18 610 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.
Jhunjhunu
Jhunjhunu (hindi ) er en by og et distrikt i den historiske Shekhawatiprovinsen i den indiske delstaten Rajasthan. Jhunjhunu, som er en av delstatens rikeste distrikt, har et areal på 5 929 km², der en større del er steppelandskap. Aravallifjellet strekker seg inn i den sydøstlige delen av distriktet. I 1450 ble byen erobret av muslimene, som har opprettet et nawabrike under Chauhandynastiet. Ved folketellingen 2001 bodde det 1 913 000 i distriktet, mens i byen Jhunjhunu bodde det 100 000.
Dewas
Området ligger på Malwaplatået i vestre delen av delstaten, nordøst fra byen Indore, sydøst om Ujjain og sydvest om Shajapur. Området reiser seg sakte opp mot Vindhyafjellet, via Chambalelven og Kali Sindh-elven som igjen går nord gjennom distriktet på sin veg mot Ganges. I sør ligger Dewasdistriktet i Narmadaelvens dal.
Distriktets areal er i dag på 7 020 km² og ved folketellingen i 2001 var det 306 617 innbyggere i distriktet. I byen Dewas bodde det 245 000 innbyggere i 2001, noe som var en økning på 26 % siden 1991. Distriktets territorelle utstrekning samsvarer med de tidligere fyrstedømmene Dewas Senior og Dewas Junior, selv om fyrstedømmenes totale areal var noe større.
Referanser
Dewas
Drammens mannskor
Drammens mannskor ble etablert i 1907. Korets første dirigent var komponist og organist Eyvind Alnæs.
Fra 2006 overtok kulturskolerektor og komponist Aage Norman Eilertsen (1950) som ny dirigent. I jubileumsåret 2007 utga koret en jubileumsbok ført i pennen av Per Langlie Andersen samt en CD.
Caucus
Caucus (uttales kå-kus) er en betegnelse for et lukket politisk møte for en gruppe mennesker som tilhører det samme politiske parti eller fraksjon, og vanligvis for å velge sine kandidater eller fatte beslutning i en konkret sak.
Bakgrunn
Ordet har en uklar bakgrunn, selv om det i dag er forbundet med amerikansk politikk. Språkvitere antar at ordet kan ha utviklet seg fra Algonkinske språk som har et tilsvarende ord for en gruppe av eldre, ledere eller rådgivere.
Dagens bruk
Særlig Det demokratiske parti bruker benevnelsen, og en gruppe i New York, kalt Tammany Hall, var den første som tok det i bruk. I dag brukes betegnelsen om flere ulike forhold, men er særlig kjent som en del av nominasjonsprosessene til presidentvalg, og da som et alternativ til primærvalg.
Under nominasjonsprosessene er en caucus en form for allmøte, der partimedlemmer møter frem og diskuterer hvilken kandidat de mener tjener deres egne og lokalsamfunnets interesser best. De fleste stater har valg av forskjellige slag som primærvalg, men noen stater velger å benytte seg av slike allmøter i stedet. Iowas caucuser er kanskje det mest kjente, fordi det avholdes veldig tidlig, sammenlignet med andre staters primærvalg, og markerer ofte innledningen til nominasjonsprosessen.
Allmøtene foregår på lokalt plan (precinct), og man velger på disse møtene de som skal delta på fylkesforsamlingen. Her velges de som skal delta på distriktsforsamlingen, som igjen velger de som skal delta på delstatsforsamlingen, som er den instansen som bestemmer hvordan delstatens valgmenn skal fordeles. Med tanke på det store fokuset som er på Iowa i denne prosessen, er det viktig for partiene å få ut informasjonen om hvem som har vunnet raskt, og resultatene blir gjerne sluppet til pressen etter allmøtet. De resterende møtene blir så en formalitet, siden man vet hvordan delstatens stemmer ved partikongressen kommer til å fordeles.
Måten disse allmøtene foregår på, avhenger av hvilket partis allmøte man går på. For republikanerne er det gjerne ikke annet enn et hemmelig valg som ikke foregår i et valglokale, mens for demokratene er prosessen mer omfattende. Demokratene vil gjerne samtale om hvem de mener er den beste kandidaten, og etter hvert som man innser hvilke kandidater det er lite støtte for, kan man endre mening, og velge å støtte en annen kandidat.
Andre land
Betegnelsen er også vanlig om lignende forhold i Canada og på New Zealand. I tillegg blir også det også brukt av Australian Labor Party.
הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית
Ralph Kirkpatrick
Ralph Kirkpatrick (1911–1984) var en amerikansk cembalist og musikkviter.
Liv
Kirkpatrick studerte klaver og notasjon ved Harvard til 1931, deretter hos Nadia Boulanger og Wanda Landowska i Paris, hos Arnold Dolmetsch i Haslemere, hos Heinz Tiessen i Berlin og hos Günther Ramin i Leipzig.
I årene 1933 og 1934 underviste Kirkpatrick ved Mozarteum i Salzburg. I 1937 gjorde et stipend ham i stand til å foreta en omfattende og musikkvitenskapelig sett ambisjonsrik reise gjennom hele Europa, der han også fikk anledning til å studere gamle musikkinststrumenter. I 1940 underviste Kirkpatrick ved Yale University i USA, og gav der ut en ny verkfortegnelse over Domenico Scarlattis oeuvre som avløste den foreldede katalogen til Alessandro Longo.
Foruten å spille kammermusikk, beskjeftiget Kirkpatrick seg med moderne musikk, eksempelvis Quincy Porters konsert for cembalo og orkester (1960), Darius Milhauds sonate for fiolin og cembalo (1960) og Elliott Carters dobbeltkonsert for cembalo, klaver og kammerorkester (1961), som Carter dediserte Kirkpatrick.
Kirkpatrick ble kjent for sine cembaloinnspillinger av Domenico Scarlatti og Johann Sebastian Bachs musikk. I tillegg til cembalo spilte han inn musikk på klavikord, f.eks. Bachs to- og trestemte invensjoner og Das Wohltemperierte Klavier, dessuten også på hammerklaver, spesielt verk av Mozart.
Asteroiden 9902 Kirkpatrick har fått navn etter Ralph Kirkpatrick.
Alexander av Lippe
Alexander (født 16. januar 1831, død 13. januar 1905) var ikke-regjerende fyrste av Lippe fra 1895 til sin død i 1905.
Han ble født i Detmold som syvende barn av Leopold III og Emilie av Schwarzburg-Sondershausen. Han ble fyrste etter broren Woldemars død den 20. mars 1895. Adolf av Schaumburg-Lippe fungerte allikevel som regent ettersom Alexander led av en psykisk lidelse og ikke kunne utøve sin makt. Ei nemnd samlet under kong Albert av Sachsen bestemte i 1897 at prins Adolf skulle erstattes som regent av grev Ernst av Lippe-Biesterfeld (1842–1904). Grev Ernst regjerte fram til sin død i 1904 og sønnen Leopold av Lippe-Biesterfeld overtok. Han regjerte til fyrst Alexanders død i Sankt Gilgenberg den 13. januar 1905. Med Alexander ble Lippe-Detmold-linjen utryddet. Grev Ernst av Lippe-Biesterfeld overtok som fyrste av Lippe etter Alexander.
Puduer
Puduer (Pudu) er en liten slekt som består av to arter med bitte små hjortedyr (Cervidae), nemlig nordlig (Pudu mephistophiles) og sørlig pudu (Pudu pudu). Slekten tilhører gruppen med andre hjortedyr (Capreolinae).
United States Interests Section in Havana
United States Interests Section of the Embassy of Switzerland in Havana, Cuba (USINT Havana) var en seksjon ved Sveits' ambassade i Havanna som representerte USAs interesser på Cuba. Seksjonen var bemannet av ansatte i USAs utenrikstjeneste, og fungerte med unntak for protokollspørsmål nærmest fullstendig uavhengig av den sveitsiske ambassaden den var en del av.
Seksjonen ble lagt ned i 2015 i forbindelse med at USAs ambassade i Havanna ble etablert.
Franklin College
Franklin College  er et privat, kristent universitet i Franklin i delstaten Indiana, USA. Det ble opprettet i 1834.
Ved universitetet var det 1 013 studenter og 115 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 20 325 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
«Real»
«Real» bygd og sjøsatt i det spanske kongelige verftet i Barcelona i 1568, som den største galeien i sin tid, som flaggskipet for Don Juan de Austria i slaget ved Lepanto, 7. oktober 1571. Det store sjøslaget er også det største slaget mellom galeier i historien med over 80 prosent av alle krigsskipene i hele middelhavsområdet, hvor den kristne fellesflåten i den hellige ligaen avgjørende beseiret den osmanske flåten under storadmiral (Kaptan-I Derya) Ali pasja. Don Juan og Ali pasja som kommandanter for de største krigsflåter i nyere historie på hver sitt flaggskip oppsøkte hverandre for et voldsomt oppgjør.
Flaggskipet
Det nye flaggskipet som var sjøsatt i 1568, var et meget stort fartøy på 60 meter lengde og 6,2 meter bredde med en tomvekt på 237 tonn, som teknisk sett tilhørte galeitypen galea bastarda, overdimensjonelle varianter av den alminnelige krigsgaleien galea sottil. Den vanlige galeien i 1500-tallet kunne være opptil 42 meter langt, og hadde to forskjellige åresystemer, alla sensile med én mann per åre i en gruppe på to til fem per benke og a scaloccio med én åre per gruppe på mer enn fire menn. Alle storgaleier av type bastarda etter 1550 var utstyrt med det nye systemet a scaloccio, og dermed skulle ha et større antall roere ombord. Det spanske flaggskipet som seilskip hadde to master, en mindre formast som tars ned før slag og en større stormast.
«Real» hadde 35 par årer, dermed 35 skråstilte benker mot midtgangen kalt corsia fra poopdekket med kahytten for befalen, med en besetning av roere kalt ciurma på 290 roere, seks menn per åre. Flertallet av roere ombord på admiralskipet var dømte forbrytere eller slaver, dermed måtte en større kontingent av marinesoldater være om bord for vakthold og oversyn på disse galeislavene alene. Ombord hadde Don Juan en avdeling på 400 infanterister fra en tercio i Sardinia.
Det var to forskjellige tradisjoner for den middelhavske galeien i 1500-tallet, «ponentina», den vestlige tradisjonen, for Genova, Savoie, Toscana, Malta, Spania og Pavestaten, og «levantina», den østlige tradisjonen, for Venezia og Det osmanske riket. «Real» er en ponentina galei som gjerne var større og sløvere med større dypgang enn en levantina galei som i sammenligning var mer manøvrerbart. På grunn av sin størrelse og konstruksjon var det ikke mulig for flaggskipet å bevege seg sammen med slaglinjen, og måtte få hjelp av to andre galeier. Men det var mulig å identifisere flaggskipet på lang avstand ved å observere de tre svære lanterner montert akterut, som signalisere hva slags status skipet har. Alle kommandofartøyer måtte ha disse lanterner ombord for å kunne skille seg ut fra resten. Med slike lanterner ombord var flaggskipet dermed en «lanterna». Det var mulig for tyrkerne å finne det meste fornemste fiendeskipet som også var det meste ornamentert og oppsiktsvekkende.
I motsetning til de mange osmanske galeiene som aldri hadde mer enn tre kanoner, ofte bare ét skyts ombord, var de kristne galeiene gjerne kraftige bestykket med tre tyngre og seks lette skyts montert forut på baugen som sluttet mot en spiron. Dette massive baugspydet som forstavnen sluttet i, fungerte også som en rostrum (rambukk) for å kutte av årene på fiendeskipet eller som en bro for å entre og kapre fiendeskipet med egne infanteri. Før slaget hadde Don Juan gitt en ordre om å sage av endestykkene for å kunne bruke artilleriet på meget nær hold.
Ovenpå artilleriet var det reist en permanent stridsplattform kalt arrumbada for marineinfanteriet. På denne og langs relingen på apostis utriggerne på begge sider ble det plassert flere dreibare kanonskytser for bruk av soldatene. Ombord på «Real» ble soldatene fordelt i flere grupper; en på 50 menn på stridsplattformen, 50 menn på corsia midtgangen som er skrogets høyeste punktet, 50 menn på hver side av baugen, 50 menn langs hver side av skipet, 50 menn ved kanonene akterut, og sist 50 menn på poopdekket. Under sjøslaget var soldatene langt mer utsatt for den fiendtlige ilden enn roere, spesielt under nærkamp, men de fleste hadde harnisk på seg. Dessuten var man bedre beskyttet med et brystvern langs sidene.
Kampen med «Sultana»
Under slaget ved Lepanto den 7. oktober 1571 hadde den osmanske storadmiralen, Ali pasja, ordre om å møte og ødelegge den kristne fellesflåten tross den alvorlige svakheten i bestykningen, det var bare cirka 750 skyts mot 1.815 skyts. Dessuten var mesteparten av skipene i den osmanske krigsflåten lettbygd i sammenligning med de kristne galeiene av ponentina tradisjonen. Ali pasja dermed besluttet seg på et frontalt angrep med alle krefter for å binde ned Don Juan slik at hans dyktige kommandanter på høyre og venstre fløy skulle angripe og utmanøvrere de kristne, deretter rulle opp slaglinjen på begge flanker. Denne slagplanen som mente enorme tap og svære ødeleggelser for de tyrkiske flåtestyrkene på over 251 betydelige fartøyer, betyr at de to flaggskiper skulle oppsøke hverandre for et personlig oppgjør uten nåde. Over en halvtime inn i sjøslaget hadde Ali pasja innsett at slagplanen hadde gått galt, de seks galeasser hadde klarte å bryte opp samordenen i den tyrkiske slaglinjen, dessuten hadde Don Juan tilsidesatte en reservestyrke som intervenerte i rette tid på den kristne venstrefløyen. Deretter gikk han til angrep på det kristne flaggskipet, men på bare én kilometer hold ble akterlanternen knust av en kanonkule fra «Real».
I sentrum av slaget brakte de to flaggskipene inn i hverandre, og kampene tiltar etter hvert som de to hærene gikk løs på hverandre med alle tilgjengelige våpen. Allerede i begynnelsen ble arrumbada stridsplattformen på «Real» sønderrevet av flere treff, og en bresje var skapt for de mange tyrkiske krigerne som stormet det kristne flaggskipet med dødsforakt. Den sardiniske tercio under ledelse av oberst Don Lope de Figueroa klarte å stoppe angrepet, og i tur entre det fiendtlige flaggskipet som hadde kommet under dobbel ild i et møljesslåssmål uten at noen av partene kunne orientere seg.
«Sultana» var nesten lik stor som «Real», med purpurrødt skrog og utsmykninger med tradisjonelle muslimske mønstre som et slags religiøs speilbilde av det spanske flaggskipet som også var blitt de kristne stormaktenes flaggskipet med utskjærninger, skulpturer og malerier som ikke bare var et vitnesbyrd om det spanske kongehusets makten og rikdommen, men også om kristendommen. Meget fryktelige nærkamper fant sted, og fra nærliggende galeier var Don Juan i stand til å hente forsterkninger så opptil flere hundrer opptil ett tusen eller mer, gikk til angrep på det muslimske flaggskipet som likedan fikk forsterkninger. Kampene bølget fram og tilbake, først på «Sultana», deretter på «Real», siden tilbake på «Sultana», uten at nåde var gitt eller bedt.
Den venetianske admiralen, Sebastiano Venier, forsøkt å unnsette «Real» sammen med flere andre kapteiner på deres capitania galeier (capitania kan betyr kommandofartøy for mindre eskadron eller flotilje), men ble selv fanget opp i det voldsomme meléet der skipene kolliderte i hverandre i rasende manøvreringer. En osmansk galei klarte å ramme akterskipet på «Real», som dermed kom i meget stor fare om å bli overløpet. Men de kristne klarte å holde stand, og den overlegne ildkraften begynte å få sin virkning. Dessuten hadde den osmanske slaglinjen kommet i uorden, og de kristne galeiene kunne bryte seg inn til «Sultana».
De to galeasser foran senterlinjen med deres ildkraft forstyrret de bakerste rekker av den osmanske slaglinjen, og den muslimske flaggskipet ble deretter isolerte fra de andre fartøyene. De gjenværende krigerne ombord på «Sultana» ble tvunget bakover til poopdekket der de reiste en midtertidig barrikade, men med en kanon ombord på Veniers skipet ble denne knust, og deretter stormet soldatene det siste holdepunktet. Den osmanske admiralen, Ali pasja hadde forlengst gitt opp å lede slagets gang midt i dette ragnarokket, og grepet til sitt våpenet, en bue. Som en dyktig bueskytter skjøt han pil etter pil til det siste i forstavnen på sitt skip. Samtidig som poopdekket ble skånselløst ryddet, falt admiralen på sin post og ble kort etterpå halshogd av en spanjoler.
Hodet ble overrekket av spanjoleren til den kristne storadmiralen, Don Juan, som snudde i avsmak fra det blodige trofeet. Hodet ble satt på en pike for å vise sine egne soldater og de andre tyrkerne også på nærliggende skip fremdeles i kamp, at den osmanske flåtens leder var død. Den døde var forskånet for det siste opptrinnet da kalifatets banner ble firt og erstattet av det kristne korset i «Sultanas» masten.
Etter slaget
Om aften den 7. oktober fant et møte mellom de allierte admiraler inkludert Don Juan og Venier sted ombord på poopdekket i «Real», som hadde kommet i ly for været. Der takket Don Juan de andre sammen med offiserene fra fellesflåten for deres bidrag til den store seieren, som var usedvanlig blodig med et tap på 7 650 døde og 7 800 sårede mot tyrkernes tap på 35 000 døde, forsvunnede og fanger. Don Juan i forveien hadde lovet å befrie alle galeislaver om disse skulle få slåss sammen med soldatene, og ombord på «Real» holdt han sin løfte.
Men allerede i forveien hadde ikke fellesflåten store nok proviant for lengre opphold vekk fra sine baser, og var nødt til å trekke seg tilbake til Korfu den 21. oktober.
«Real» i moderne tid
For å feire 400-årsdagen for slaget i 1971, ble en troverdig kopi i full skala av «La Real» bygget og satt på utstilling i det spanske museet Museu Marítim i Barcelona i en stor utstillingshall der det kan sees den dag i dag. Som en eksakt kopi av et kongelig flaggskip er museumsskipet «Real» luksuriøst utsmykket, malt i rødt og gult, de spanske fargene, med et poopdekk som er rikt utskåret og bemalt med et stort tall skulpturer, relieffer, malerier og annen pynt. De fleste fremkaller religiøse og humanistiske inspirerende temaer
Dolores Costello
Dolores Costello (født 17. september 1903 i Pittsburgh, Pennsylvania, død 1. mars 1979 i California) var en amerikansk skuespillerinne som fikk sin største suksess med stumfilmer.
Costello var stemor til skuespiller John Barrymore sin datter Diana. Costello er datter av Maurice Costello og Mae Costello (født Altschuk) som også var skuespillere. Hun var av irsk avstamning gjennom sin far, Maurice. Dolores og hennes yngre søster Helene fikk sine første filmroller mellom 1909 og 1915 som barne-skuespillere for Vitagraph Film Company. Søstrene Dolores og Helene dukket opp på Broadway sammen og deres suksess resulterte i film-kontrakter med Warner Brothers Studios. I 1926, etter flere mindre roller i spillefilmer, spilte Dolores Costello mot John Barrymore i filmen The Sea Beast, en løs tilpasning av forfatter Herman Melville sin bok Moby Dick. Costello og Barrymore giftet seg i 1928 etter to år som kjærester.
I 1927 arbeidet Costello sammen med John Barrymore i filmen When A Man Loves. I 1928 spilte hun sammen med George O'Brien i Noah's Ark, som var en lydfilm. Costello og Barrymore tok ut skilsmisse i 1935. Costello gjenopptok sin karriere som skuespiller et år senere og oppnådde en viss suksess, spesielt i Little Lord Fauntleroy (1936), og The Magnificent Ambersons (1942). Hun pensjonerte seg permanent fra skuespiller-yrket i 1943.
I 1939 giftet Costello seg med dr. John Vruwink, hennes fødselslege, men de skilte seg i 1950. Costello tilbrakte de resterende årene av sitt liv i semi-sølibat og administrerte en gård der hun dyrket grønnsaker, hovedsakelig avokado. I 1970 ble huset hennes oversvømt som følge av en flom som ødela mye av hennes eiendom. Costello døde av emfysem i Fallbrook, California i 1979 og ble gravlagt i Los Angeles. Dolores Costello ble tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame for sine mange bidrag til film, stjernen ligger ved 1645 Vine Street i Hollywood.
Hans Jørgen Toming
Hans Jørgen Toming (født 9. juni 1933 i Esbjerg, Danmark, død 15. november 2002 i Oslo) var en dansk-norsk billedkunstner og bokkunstner. Toming ble utdannet ved kunstakademiet i Danmark, men bosatte seg i Norge fra 1956 og ble norsk statsborger. Han arbeidet både med design, tegning, maleri og grafikk. Han var også politisk karikaturtegner.
Som designer for Den Norske Bokklubben fra 1961 til 1980 var Toming ansvarlig for en enorm bokproduksjon. Toming var også en av initiativtagerne til Bokklubbens Barn, hvor han i mer enn ti år var med på å velge ut gode barnebøker. Opp gjennom årene mottok Toming en rekke priser, bl.a. Norsk Designpris i 1963, og han var representert blant «Årets utvalgte 25 vakreste bøker» 14 ganger. I 1994 ble han Æreskunstner i Grafill.
Hans Jørgen Toming hadde en rekke store utstillinger og arbeidene hans ble gjengitt i flere internasjonale årbøker.
Leptinopterus femoratus
Leptinopterus femoratus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Brigitte Foster-Hylton
Brigitte Foster-Hylton (født 7. november 1974 i Saint Elizabeth Parish på Jamaica) er en jamaicansk friidrettsutøver.