cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tex Johnston
I juli 1948 ble han testflyger for Boeing, der han blant annet deltok i utviklingen av B-47 Stratojet og fløy den første prototypen til B-52 Stratofortress.
Som prøveflyger på prototypen 367-80, forløperen til passasjerflyet Boeing 707, foretok han 7. august 1955 en barrel roll på en demonstrasjonsflygning over Lake Washington ikke langt fra Boeingfabrikken i Seattle. Da han ble innkalt til kontoret til Boeings direktør Bill Allen for å forklare hva han holdt på med, svarte han kort at han solgte flymaskiner. I 1993 ble Tex Johnston innvalgt i æresgalleriet National Aviation Hall of Fame.
N/a
n/a eller N/A (av og til N/a og NA) er en engelsk forkortelse som hovedsakelig brukes i informasjonstabeller. Forkortelsen kan ha flere betydninger:
Fedrelandet
Fedrelandet er en norsk dramaserie på fire episoder som gikk på NRK i 1991. Serien handler i hovedsak om de første fremmedarbeiderne som kom til Norge fra Pakistan på 1970-tallet. Handlinga strekker seg fra 1973 til 1990. Tema som rasisme, arbeidsforhold, ekteskap, kulturforskjeller står sentralt i handlingen. Hovedrollen spilles av Liv Bernhoft Osa.
Handling
Serien tar for seg historien til norske Rakel i forberedelsen til "Internasjonal 17. mai" i Blåfjellstrand som har støtt på alvorlige problemer etter at dekorasjonen, som symboliserer det flerkulturelle Norge, brennes ned. Var brannen påtent, og i så fall hvorfor? Rakel, som har holdt seg utenfor hele opplegget, blir uventet trukket inn i saken.
Rakels historie begynner i 1973, hvor hun er en idealistisk sosialhøyskolestudent med tro på egne ideer og løsninger. De to pakistanske fremmedarbeidene Asad og Khalid får jobb og bolig hos Rakels onkel Egen som driver skraphandel på østkanten i Oslo. Drikkepress, svart arbeid, dårlige boligkår og rasisme er en del av deres hverdag. En dag har Asad et uhell på arbeidsplassen, og Rakel gjør alt for å hjelpe han bli bedre. Hun blir også forelsket i mannen. Hun blir knust når hun får vite at Azad er gift, og hans kone og sønn skal få komme til Norge. Annen episode finner sted i 1978. Flere pakistanere og deres familier har nå flyttet inn i blokken til skraphandleren, og etablert seg på Grønland. Rakel jobber for at de skal få både norskopplæring og trivelige uteområder. Azad og hans familie bor også i blokken, men han blir utsatt for hverdagsrasisme, og blir økonomisk utnyttet av Khalid. Det kommer også til krangel mellom de gjenværende norske beboerne, pakistanerne og styret. Spliden mellom partene begynner å bli større, likesom ekteskapet til Azad. Det ender med at han og Rakel ligger med hverandre i et sårt øyeblikk, noe som skaper videre splid i blokken. I tredje episode skiftes fokus på Azads sønn Rahim. Uten en farsfigur i huset sliter han og moren med å komme seg gjennom hverdagen når 80-tallet begynner. Rahim viser antisosiale tendenser, og moskéen interesserer han ikke. Hans eneste ønske er å bli «norsk». Han blir medlem i en ungdomsgjeng, og bryr seg så lite om skolen at han setter fyr på vitnemålet sitt. Alt ender i en knivkamp på et utested, og Khalid truer med å sende han til Pakistan. På grunn av dette ramponerer Rahim Khalids butikk, noe han blir arrestert for.
I siste episode har brannen startet splid og debatt i Blåfjellstrand. Grunnen til at styret ønsket en «Internasjonal 17.mai» var fordi de ønsket å få etablert et asylmottak for å skape flere arbeidsplasser, og flere folk vil derfor nekte barna sine å stille opp på festen. Rahim, som mistenkes for brannen, forteller Rakel at etter han kom ut av fengsel ble han sammen med en norsk jente med en familie som aksepterte han, men som la så mye press på dem at de ble skilt. En nabo fortalte også om Rakels datter Astrid, som viser seg å være Rahids halvsøster. Rakel bestemmer seg for å ta på seg skylden for brannen for å redde både Rahim og Astrid, og for å opprette fred i byen. Det viste seg til slutt at det var to småunger som var ansvarlig for brannen.
Om serien
Serien ble innspilt i 1990.
Den hadde høye seertall og ble sett av nesten 1,5 millioner.
VGs anmelder gav den terningkast fire og skrev: «Som drama-serie er Fedrelandet en uhåndterlig koloss. Til tross for fremragende- og tidvis glitrende innsats både fra norske og pakistanske skuespillere, slipper det individuelle bare til som representant for tendenser og holdninger. Det sperrer for medopplevelsen som faktisk er svært så viktig i et engasjerende, dramatisk verk. Som dokumentasjon-serie er Fedrelandet utmerket. Ordentlig og hederlig uten å henge ut eller stigmatisere enkelt personer og enkeltgrupper, viser den hvordan uvitenhet og tankeløshet skaper konflikter. Den er en historie-dokumentasjon av hvordan vi strevet da vi gikk over fra å være et enkulturelt samfunn til fler-kulturelt». Aftenpostens anmelder gav den mindre bra omtale og mente den dalte på slutten.
Myren gård
Myren gård er en herskapelig gård med parkmessig opparbeidet hageanlegg i bydelen Vågsbygd i Kristiansand. Dagens bygninger er satt opp som lystgård i Sveitserstil, uten noen landbruksfunksjon. Gården ble kjøpt av Kristiansand kommune i 1964. Området har vært bosatt helt fra yngre steinalder. I 1764 ble Myren skilt ut fra gården Fiskå som husmannsplass. Den opprinnelige husmannsplassen står ikke lengre på stedet.
Konsul Johan Heinrich Wild kjøpte eiendommen i 1854 for 1 600 spesidaler. Fra 1854 til 1856 ble den nåværende gårdsbygningen reist i sveitserstil. I første omgang var stedet beregnet som sommersted. I tillegg til hovedhuset på to etasjer er det et langstrakt uthus og bryggerhus som rammer inn tunet. Hovedhuset er satt på en steinmur som er en meter tykk. Myren ble benyttet som helårsbolig av eierne fra 1930 og fram til kommunen overtok anlegget i 1964.
Hovedhuset er stokkebygd og sies å være et av de fineste sveitserhus nord for Alpene. Inventaret er hovedsakelig fra perioden 1860 til 1930. Rommene er vakre og herskapelige og inneholder en del inventar og malerier fra tidligere eiere. Kunstsamlingen omfatter et større maleri av Marcus Grønvold fra 1883 med tittelen Nonner i cistercienserklosteret Zu Seligenthal, Landshut, i ferd med å pynte klosteret. Videre inneholder samlingen et maleri av L. Bertini med motiv fra Venezia. Driftsbygningen benyttes av Myren Grafikk, som har verksteded som er utstyrt for høytrykk (flatdalspresse), dyptrykk, litografi og silketrykk.
Parkanlegget
Hageplanen ble utarbeidet av gartner Poul Holst Poulsson i 1860 i engelsk landskapsstil, og hagen og parken rundt gården er fredet. I 1867 ble gartner Anders Fredrik Almgren hentet fra Sverige for å forestå opparbeidelsen. Området ble omskapt fra myr til hage ved hjelp av ballastmasse fra seilskuter som la til ved gårdens brygge. Med disse massene fulgte også eksotiske planter og frø som trivdes i det sydnorske klimaet. Dessuten var eieren svært opptatt av å plante og drive frem sjeldne arter. Parken har derfor en flora som normalt bare finnes på sydligere breddebrader.
Parken på Myren har et eget område med rhododendron. I hagen vokser dessuten Sequoia gigantea (som er det største nåletre som finnes) samt andre Sequoia-arter, flikbladet lønn, svartfuru, valnøtt, lind, bøk, lerk, rogn, pil og japansk kirsebærtre. Hagens form er uendret siden den ble anlagt og har 35 forskjellige plantegrupper. Hagen er på 32 mål. Den er åpen for besøkende hele året.
Consiglio Grande e Generale
Consiglio Grande e Generale er parlamentet i San Marino, bestående av 60 representanter som velges for perioder på fem år.
Parlamentet møtes i Palazzo Pubblico i San Marino.
Moderne kvinner
Moderne kvinner (originaltittel 20th Century Women) er en amerikansk dramakomedie fra 2016, regissert og skrevet av Mike Mills. Filmen er delvis selvbiografisk og basert på Mills' barndom. Annette Bening, Elle Fanning, Greta Gerwig, Lucas Jade Zumann og Billy Crudup spiller hovedrollene.
Handling
Handlingen er satt i Santa Barbara i California sommeren 1979. Dorothea (Annette Benning), en viljesterk alenemor i midten av 50-årene, ber Abbie (Greta Gerwig) og Julie (Elle Fanning) om hjelp til oppdragelsen av sønnen Jamie (Lucas Jade Zumann).
Manca Slabanja
Manca Slabanja (født 8. august 1995) er en slovensk langrennsløper. Hun representerte Slovenia under Vinter-OL 2018, der hun kom på 59.-plass på 15 km skiatlon.
Sesongen 2012/13
Slabanja deltok i European Youth Winter Olympic Festival 2013, som ble arrangert i Romania. Der kom hun på 32.-plass på 7,5 km fristil, 28.-plass på 5 km klassisk og 35.-plass på sprinten. Hun deltok ikke på stafetten.
Sesongen 2013/14
I Junior-VM på ski 2014 kom Slovenia på sjuendeplass på stafetten, med Slabanja på laget. Individuelt kom hun på 28.-plass på 10 km skiatlon, 39.-plass på 5 km klassisk og 44.-plass på sprinten. Hun deltok også to løp i kontinentalcupen Alpen Cup i februar.
Sesongen 2014/15
Hun deltok i Junior-VM på ski 2015 i Almaty, der hun kom på 27.-plass på 5 km fristil og 29.-plass på 10 km skiatlon. I tillegg deltok hun på Slovenias stafettlag som kom på femteplass på 4 x 3,3 km stafett.
Sesongen 2015/16
I Alpen Cup 2015/16 ble henne beste enkeltresultat en sjetteplass på 10 km fristil, og sammenlagt kom hun på 18.-plass med 240 poeng. Julia Belger vant Alpen Cup denne sesongen.
Hun deltok i U23-VM på ski 2016 i Râșnov i Romania. Der ble hennes beste plassering 30.-plass på 10 km klassisk. På 10 km fristil kom hun på 34.-plass.
Sesongen 2017/18
Hun representerte Slovenia under Vinter-OL 2018, og kom der på 59.-plass på 15 km skiatlon.
Giacomo Giustiniani
Giacomo Giustiniani (født 20. desember 1769 i Roma i Italia, død 24. februar 1843 sammesteds) var en av den katolske kirkes kardinaler og pavelig diplomat. Han ble ansett for å være papabile under konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI, hans egen nominasjon ble stoppet av Ferdinand VII av Spanias veto.
Liv og virke
Giustiniani stammet fra en adelsfamilie. Han ble etter studiene utnevnt til apostolisk protonotar i 1792 og mottok de lavere vielser. På sin 23-årsdag ble han doktor i sivil- og kirkerett (utriusque).
Tidlig kirkelig karriere, Napoleonstiden
Det påfølgende år sendte pave Pius VI ham som pavelig legat til Romagna-området. Etter tilbakekomsten i 1795 ble Giustiniani protonotar ved Rituskongregasjonen.
Hans prestekarriere ble avbrutt av Napoleonskrigene. I de urolige årene i Europa under den franske maktstyrkelsen levde han fra 1799 som lekmann og reiste på kryss og tvers i Europa. Han fordypet seg igjen i studier. I 1798 satt han en kort stund i fransk fangenskap. Først i 1814 kunne han vende tilbake til den romerske kurie.
Den nye paven, Pius VII, utnevnte ham til pro-guvernør av Roma. I 1815 kunne han som apostolisk delegat gjenetablere det pavelige herredømme i Bologna, og knyttet der blant annet kontakt med den derværende erkebiskop Carlo Oppizzoni.
Prest og biskop
Den 21. desember 1816 mottok den da allerede 47 år gamle Giustiniani prestevielsens sakrament. Allerede året etter ble han titularerkebiskop av Tyrus; han ble bispeviet av kardinaldekan Alessandro Mattei i Peterskirken. Etter bispevielsen var Giustiniani apostolisk nuntius i Spania. På grunn av liberale oppstander måtte han i begynnelsen av 2823 flykte til Bordeaux. Først etter at kong Ferdinand VII kunne gjenvinne sitt herredømme med fransk hjelp, vendte Giacomo Giustiniani tilbake til Spania.
Kardinal
I 1826 utnevnte pave Leo XII ham til biskop av Imola (med personlig tittel som erkebiskop). I konstitoriet av 2. oktober 1826 tok paven ham inn i kardinalskollegiet. Kardinal Giustiniani fikk Santi Pietro e Marcellino som tittelkirke.
Etter Leo XIIs død deltok kardinal Giustiniani ved pavevalget i 1829. Det neste pavevalget fulgte allerede i 1830 og pågikk i femti dager til inn i 1831. Der ble kardinal Giustiniani ansett som en særlig sterk kandidat til å bli valgt til pave. Men kong Ferdinand VII av Spania gjorde ved sin representant kardinal Juan Francisco Marco y Catalán gjeldende sitt veto mot ham, på grunn av tidligere diplomatiske spenninger.
I 1843 døde Giacomo Giustiniani. 73 år gammel. Han ble gravlagt i kirken Santa Maria sopra Minerva.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
The Artist
The Artist er en fransk romantisk komedie fra 2011, regissert av Michel Hazanavicius. Hovdrollene spilles av Jean Dujardin og Bérénice Bejo.
Filmen er i svarthvitt, og uten tale i store deler av handlingen. Den ble belønnet med Oscar for beste film under den 84. Oscar-utdelingen.
Handling
Filmens handling foregår i Hollywood mellom 1927 og 1932, og følger en mannlig stumfilmstjerne på slutten av sin karriere, og en ung skuespillerinne på begynnelsen av sin.
Priser og nominasjoner
Filmen har blant annet vunnet følgende priser:
Flmen har dessuten blant annet blitt nominert til følgende:
Dipteridaceaefamilien
Dipteridaceae er en familie av bregner innen ordenen av såkalte «gaffelbregner» Gleichenales, som også omfatter to andre familier utfra genetiske ulikheter (Smith el al 2006). Familien har to slekter med i alt om lag 11 arter.
Man har fossilfunn tilbake til øvre trias. Stenglene er lange og krypende, ofte dekket med hår. Bladene er delt i to eller mer, og sporene er diskrete hos Dipteris. Disse artene har vært kjent i 100-200 år. Kromosomtallet (x) er 33.
Enkelte forskere har regnet familien Cheiropleuriaceae som en egen familie, men den anses nå integrert i Dipteridaceae.
Spencer Humphries
Spencer Humphries (født 30. april 1992 i Delta i Canada) er en canadisk ishockeyspiller som spiller back for Lillehammer Ishockeyklubb i Fjordkraftligaen. Spencer kom til Lillehammer i 2020 da fra spill i EC Kassel Huskies som spiller i DEL2. Der gjorde han 29 poeng (13+16) på 48 kamper. Året før tilbrakte han i Aalborg Pirates hvor han ble lagets mest produserende back, med 20 poeng (9+11) på 36 kamper. I sesongen 16/17 og 17/18 som han tilbrakte i Stavanger Oilers. Etter 2 sesonger i Stavanger ble det ett seriemesterskap, ett NM-gull og 61 poeng (27+34) på 104 kamper.
Nordsinni
Nordsinni er ei bygd i Nordre Land kommune. Bygda strekker seg fra Dokka til Høljarast, i dalføret på begge sider av Etna. Nordsinni har en spesiell beliggenhet, idet området utgjør flatbygdenes ytterste utpost mot Valdres. Skillet merkes kanskje lettest i den markerte dialektforskjellen ved Høljarast.
Opprinnelig var navnet Sinnen, bestående av Østsinnen og Vestsinnen. Men måten befolkningen anga himmelretningen på, førte til at Vestsinni ble til Nordsinni. Det er først på 1600-tallet at Nordsinni blir den offisielle betegnelsen.
Gravhauger og gravfunn fra vikingtida beviser fast bosetting i yngre jernalder (etter år 600). Den opprinnelige bosetningen var oppe på høydedraget. Helleristningene ved Møllerstufossen er et helleristningsfelt beliggende nede ved Etna. Dette er et felt med veideristninger fra Steinalderen.
Nordsinni kirke og Haugner kirke samt Åsli kirkegård (Åslibygda) ligger på Nordsinni.
Nordsinni sportklubb organiserer fotball på Baggerudmoen, som ligger sør for fylkesveien vis-a-vis gården Baggerud.
Kommunikasjon
Fylkesvei 33 går i dalbunnen gjennom hele bygda. Dokka flyplass, Thomlevold ligger ved gården Thomlevold. Den brukes mye av et aktivt mikroflymiljø. Den nedlagte Valdresbanen ble i 1903 åpnet fra Dokka og fram til Tonsåsen. Nordsinni stasjon ble åpnet i 1904.
Folketall
Utviklingen i folketall i Nordsinni:
1666 - ca. 278 innbyggere
1801 - 907 innbyggere
1900 - 1504 innbyggere
1930 - 1593 innbyggere
Palau under Sommer-OL 2020
Palau deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
30px|alt=|link= Svømming
Palau fikk en universell invitasjon fra FINA til å sende de to best rangerte svømmere (en fra hvert kjønn) i sine beste individuelle øvelser til OL.
Za vsjo zaplatsjeno
Za vsjo zaplatsjeno (originaltittel: За всё заплачено) er en sovjetisk film fra 1988, regissert av Aleksej Saltykov.
Handling
Etter krigen reiste flere russiske tidligere soldater til Sibir, i håp om å samle inn nok penger for å bygge et minnesmerke etter alle de tidligere kameratene deres som ble drept i krigen.
For dem var krigen langt fra over.
Sverre Ditlev-Simonsen
Sverre Ditlev-Simonsen (født 21. mai 1906, død 1. februar 2004) var en norsk skipsreder. Han ledet i en årrekke selskapet Sverre Ditlev-Simonsen & Co, og utmerket seg også både som spiller og leder i norsk bandysport.
Sverre Ditlev-Simonsen var sønn av skipsreder Olaf Ditlev-Simonsen. Han utdannet seg i Cardiff i Storbritannia, og ble bedriftsleder allerede i 1923 i rederiet Eidsvold. Fra 1930 ble han leder for rederiet Eidsiva. Fra 1934 var Sverre Ditlev-Simonsen eneinnehaver av Sverre Ditlev-Simonsen & Co, før sønnen Per Ditlev-Simonsen kom med på eiersiden i 1953.
Ditlev-Simonsen var styreformann i Oslo Nye Rederiforening på 1950-tallet, og var sentral i sammenslåingen med Oslo Rederiforening. Han var også i mange år styreformann i Norsk Sjøfartsmuseum. Han var ridder av både St. Olavs Orden og Vasaordenen.
Snelleprydvikler
Snelleprydvikler (Celypha tiedemanniana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae). Arten har tidligere vært plassert i slektene Olethreutes og Phiaris. Arten er regnet som truet i Norge.
Utseende
En middelsstor (vingespenn ca. 15 millimeter), brun vikler. Forvingen er mørkt gråbrun med to smale, hvite tverrbånd. Bakvingen er lyst gråbrun.
Utbredelse
I Europa har arten en ganske begrenset utbredelse som omfatter Norden, Tyskland, Baltikum og det vestlige Russland. Den finnes dessuten i det nordlige Asia. I Norge er den funnet spredt i det sørligste Norge vestover til Vest-Agder. Arten blir vurdert som Nær truet (NT) på Norsk rødliste for arter fra 2010.
Palpebiller
Palpebiller (Hydraenidae) er en familie av biller som lever i og ved ferskvann og brakkvann. De er små biller som kan kjennes på at maksillarpalpene (munnfølerne) er svært lange. De ligner på visse arter i gruppen vannkjær (Hydrophiloidea) men er trolig ikke nært beslektet med disse. Det er funnet 14 arter i Norge.
Utseende
Små biller (1–3 mm), brystskjoldet og dekkvingene enten tydelig skilt ved en innskjæring (slektene Hydraena og Ochthebius) eller dannende en kontinuerlig kurve (slekten Limnebius). Hodet er bredt med små, runde fasettøyne. Antennene består av ni til elleve ledd, med en svakt definert, fire- eller fem-leddet kølle. Palpene (munnfølerne) er kortere enn antennene hos slekten Ochthebius, mye lengre enn antennene hos slektene Hydraena og Limnebius. Brystskjoldet (pronotum) er kantete med tydelige groper eller lengdefurer hos Ochthebius og Hydraena, glatt og jevnt rundet hos Limnebius. Dekkvingene har tydelige punktrekker hos Ochthebius og Hydraena. Beina er foholdsvis korte med fire-leddete føtter. Hos slekten Limnebius er leggene (tibiae) korte og tykke. Larvene er lange og slanke, med tre par korte bein og en hodekapsel med forholdsvis lange antenner og små kjever.
Levevis
Palpebillene lever i eller ved vann. De forskjellige artene finnes stort sett enten i stillestående eller rennende vann, sjelden begge deler, og holder seg i vegetasjon eller mudder nær bredden, også på land ved vannkanten. Mange av artene i slekten Ochthebius lever i brakkvann og finnes ved grunne brakkvannsdammer i marsklands-områder. Andre arter lever i eller ved små bekker. Artene i slekten Hydraena foretrekker stort sett rent og klart vann, og kan være gode indikatorer på lite forurensning. Artene i slekten Limnebius lever i stillestående eller rennende ferskvann, og kan også finnes under steiner i vannkanten. De voksne billene er planteetere, larvene rovdyr.
Olifant (Tolkien)
Olifanter (eller Mûmakil) er i J.R.R. Tolkiens Midgard-univers elefantlignende vesener, men noe større, som blir brukt til krigføring og som lastdyr av Haradrim. De er ca. like store som mammutter, men har ikke pels.
I ringkrigen blir Mûmakilene brukt som krigsmaskiner, både i kampen om Ithilien og i beleiringen av Minas Tirith.
List of Middle-earth animals Lista zwierząt Śródziemia Olifante
Gaetano Aloisi Masella
Gaetano Aloisi Masella (født 30. september 1826 i Pontecorvo (Frosinone) i Italia, død 22. november 1902 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
I september 1879 ble han sendt til Portugal som nuntius, og fire år senere (i november 1883) ble han kalt til Roma av kurien. 14. mars 1887 kreerte pave Leo XIII ham til kardinal, forbundet med San Tommaso in Parione som tittelkirke.
Han var den senere kardinalen Benedetto Aloisi Masellas onkel, og han stod selv for nevøens prestevielse i juni 1902.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Gunnar Halle (offiser)
Gunnar Halle (født 19. november 1907 på Nesodden, død 29. oktober 1986) var en norsk offiser i Luftforsvaret. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset med sverd, Norges høyeste utmerkelse. Etter krigen hadde han ledende stillinger i Forsvaret og bidro til utbyggingen av Luftforsvaret.
Utdannelse og sivilt virke
Halle ble student i 1925 og tok fra 1926 til 1927 Hærens Flyveskole. Han studerte deretter fra 1928 ved maskinlinjen ved Norges tekniske høgskole i Trondheim, der han gikk ut i 1932. Halle arbeidet fra 1934 som ingeniør ved Arendal Smelteverk. Gunnar Halle var bror av Frode Halle.
Andre verdenskrig
Etter Tysklands angrep på Norge i april 1940, mot slutten av kampene i Sør-Norge, var Halle med i en gruppe flygere ledet av Bjarne Øen som forlot Norge om bord på MK «Sjøgutten» som gikk ut fra Herøy (Møre og Romsdal) den 6. mai til Storbritannia der han og fire andre nordmenn en stund gjennomgikk trening med en treningsskvadron i Royal Air Force med tanke på å bli satt inn i kampene i Nord-Norge. Men da kampene der opphørte, ble nordmennene trukket fra opplæringen. Halle var i den første puljen som ble sendt til Little Norway i Canada. Der var han som ingeniør med på utbyggingen av leiren. Han var også instruktør, både i Toronto og ved den videregående opplæringen ved RCAF-basen i Moose Jaw.
I hvileperioden som fulgte en avtjent tjenesteperiode, eller «tour of operations», kunne man bli plassert i stabsarbeid. Halle ble tilknyttet Forsvarets Overkommandos fjerde kontor, kjent som FO IV. Der hadde Halle kommet i kontakt med arbeidet til Kompani Linge. Så da tiden var inne for en ny tour, søkte Halle seg til 161 (Special Duty) Squadron. Også der fløy han Halifax, men i stedet for bomber ble det sluppet agenter og utstyr til motstandsarbeidet i blant annet Frankrike og Norge. I 161 Squadron ble han Flight Commander for B-Flight.
I statsråd 25. august 1944 ble major Halle tildelt Krigskorset med sverd for sin innsats som Flight Commander i ''151. Bomber Squadron'' [sic]. Halle hadde da 55 flygninger over fiendtlig område bak seg. Han ble overrakt Krigskorset etter freden, i en seremoni på Slottet i september 1945 da kong Haakon dekorerte en rekke personer for deres krigsinnsats.
Etter krigen
Etter krigen var Halle fra 1946 til 1947 luftfartsinspektør i Luftfartsdirektoratet. Han gikk deretter tilbake til Luftforsvaret og gjorde stabstjeneste inntil han i 1952 ble flyattaché ved Norges ambassade i Storbritannia. Halle vendte i 1954 tilbake til Norge og ble sjef for Horten Flyfabrikk, der han var til 1958. Han gjennomførte i 1955 kurs i administrasjon og ledelse ved Norges Handelshøyskole og tok fra 1957 til 1958 NATO Defence College i Paris.
I 1958 ble han utnevnt til oberst, da han en tid var midlertidig generalinspektør for Flyvåpenet. .  Fra 1962 til 1965 var han leder for den sivile flyhavarikommisjonen. Halle var fra 1965 til 1972 sjef ved Rygge flystasjon. Han gikk av med pensjon i 1972.
Utmerkelser
I tillegg til Krigskorset med sverd ble Halle tildelt en rekke andre norske og utenlandske ordener og utmerkelser. For sin krigsinnsats, ble han også tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren, Krigsmedaljen, Deltagermedaljen og Haakon VIIs 70-årsmedalje.
Av britene ble han hedret med Distinguished Flying Cross - senere også med spenne - 1939–1945 Star, Air Crew Europe Star og France and Germany Star. Under sin tid som flyattaché ved Norges ambassade i England, ble han også tildelt Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje.
Fra Frankrike ble han tildelt Croix de guerre 1939–1945, og ble utnevnt til kommandør av 1. klasse av den franske Æreslegionen.
Halle ble også utnevnt til kommandør av 1. klasse av Finlands løves orden, og samme grad i den iranske Tadj-ordenen. Halle ble også innehaver av 2. klasse av den tunisiske Republikkens orden.
Halle hadde ellers idrettsmerket i gull og statuetten, skimerket i gull og Forsvarsdepartementets premie [for skyting med pistol, sannsynligvis].
Stein Berge Svendsen
Stein Berge Svendsen (født 19. juli 1965) er en norsk filmkomponist, komponist og produsent. Han er utdannet ved Berklee College of Music, Boston USA. Han har komponert musikk til en rekke spillefilmer og TV-produksjoner. Svendsen stiftet i 2000 plateselskapet daWorks Records sammen med musikkbransjekollega Jørn Dalchow. De to utvidet senere driften i 2008 med stiftelsen av musikkforlaget daWorks Music Publishing. Stein Berge Svendsen ble nominert til Amanda-pris i 2010 for beste musikk til filmen Sykt Lykkelig.
Ahmetli
Ahmetli er en by med 16,150 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Manisa. Den ligger nord for Ödemiş, sør for Akhisar, øst for Turgutlu og vest for Salihli.
Harlem
Harlem er en del av Manhattan i New York City, i første rekke kjent som et senter for afroamerikansk kultur og forretningsvirksomhet. Navnet brukes enkelte ganger om hele området nord for Central Park.
Harlem strekker seg fra East River i øst til Hudsonelven i vest. I nord møter Harlem nabolaget Washington Heights ved 155th Street, mens den sørlige avgrensningen er mer irregulær. Central Harlem begynner på 110th Street ved nordenden av Central Park, Spanish Harlem strekker seg på østsiden helt ned til 96th Street, mens nabolaget Morningside Heights ligger vest for Morningside Avenue og sør for 125th Street. Harlem har en interresant multikulturell historie. Det var først jøder og italienere som bosatte seg i Harlem. Senere i 20 tallet begynte afroamerikanere å bosette seg i området.
Gothersgade
Gothersgade er en gate i Indre By i København. Gaten går fra Kongens Nytorv til Sortedamssøen. På veien passerer den blant annet Rosenborg have, Kongens Have og Botanisk have.
Historie
Området mellom Gothersgade og gatene Landemærket og Åbenrå ble i middelalderen kaldt Rosengården og var inntil senmiddelalderen ubebygd. Først på slutten av 1500-tallet begynte en utstykking av privat tomteland. På 1600-tallet nevnes en del «boder» i området, kalt «sjeleboder», fordi velstående folk ofte testamenterte slike til fattigboliger. Strøket fikk derfor preg av slum.
Gothersgade ble anlagt rundt 1647 da man hadde revet Østervold som lå på stedet. Gaten var en del av Christian IVs nye København. Det er flere eldre hus langs gaten, de eldste oppført allerede mellom 1650 og 1701. Reformert kirke ligger også i Gothersgade.
Et sanert slumstrøk
Rundt 1900 fant man i Store og Lille Brøndstræde beryktede vertshus som «Nordpolen», «Dukkehjemmet» og «Det lille apotek». Lille Brøndstræde het på et kart fra 1689 Strædet Bag Volden, og på et kart fra 1757 Bag Volden. I 1806 ble navnet endret til Lille Brøndstræde, og da Gothersgade ble utbygd i 1910, forsvant dette smuget helt. I selve det gamle Gothersgade før utvidelsen i 1910, fantes herskapsboliger helt uten slumpreg. Tredje og fjerde etasje i Gothersgade 14 (ikke den nåværende bygning på adressen) var leid ut til justisråd Voltelin av huseieren, brygger Titken, da de ble hjemsøkt av et poltergeistfenomen. Natt til mandag 10. mai 1779 våknet Voltelin, hans kone og sønn av banking og skraping på soverommets paneler. Et kvarter senere hørtes to brak, som geværskudd, fra sønnens rom, men det luktet ikke krutt. Noen dager senere begynte et bråk som deretter pågikk døgnet rundt. Verst var en hylende, klagende røst med uforståelige utrop. Da røsten kom mot en tjener i trappen, ble han så sjokkert at han falt og fikk kramper. Møbler fløy rundt og ble knust. Torsdag var Voltelin så utkjørt at han tilkalte politi for å få huset gjennomsøkt. Politimesteren nøyde seg med å sende to konstabler som holdt vakt. Familien flyttet til noen leide rom tvers over gaten for å få nattero, men ryktene gikk, og om kvelden stimlet en folkemengde sammen foran huset. Lørdag 15. mai visste ikke brygger Titken annen råd enn å rope at om bare Voltelins sønn og tjener flyttet, ville resten av huset få fred igjen. Justisråden skrev en klage over dette til det danske kancelli, der han ba om en undersøkelse for å få renset sitt navn for beskyldningen om å ha «spøkelsestekke» - og denne klagen er årsak til at det i dag finnes så mange opplysninger i saken. Kancelliet undersøkte saken i to måneder og gjennomførte samtaler med øyenvitner, men fant ingen forklaring. Voltelin lovet en dusør på 100 rigsdaler for opplysninger som kunne føre til oppklaring, og brygger Titken forhøyde denne til 300 rigsdaler. Lange annonser stod trykt i Berlingske Tidende og Adresseavisen, men saken ble aldri oppklart.
I strøket mellom Gothersgade, Adelgade, Klerkegade og Borgergade lå rundt 34 vertshus som alle klarte seg bra, selv om en flaske brennevin bare kostet 22 øre. «Dukkehjemmet» var et kjellerlokale på hjørnet af de to Brøndstræder, med et klientell bestående av halliker og svindlere. Da strøkets faste politikonstabel, Jørgensen, en gang under inspeksjon syntes at noen av de tilstedeværende brukte litt lang tid på å reise seg, fiket han til dem så de falt av stolene. Deretter kastet han dem en etter en opp i gatens rennestein. Derfra lusket de bort. På spørsmål om de hadde fortjent en slik omgang, sa han bare: «Det har de alltid.» I de to Brøndstræder var der også bordeller. I Lille Brøndstræde var de prostituerte eldre, slitne kvinner til gammel takst (2 Mark = 66 øre) for et besøk.
Livets karusell (1923)
Livets karusell (orig: Karusellen) er en svensk stumfilm fra 1923 i regi av Dimitri Buchowetzki.
Om filmen
Filmens svenske premiere var 1. oktober 1923 på biograf Skandia i Stockholm. Den ble innspilt ved filmaliliet Johannisthal Berlin Tyskland med eksteriører fra Danmark og Stockholm av Julius Jaenzon.
Norgesmesterskapet for brassband 2014
Norgesmesterskapet for brassband 2014, det 36. NM for brassband ble arrangert 7.- og 8. februar 2014 i Grieghallen, Bergen.
Norgesmesterskapet 2014 ble vunnet av Eikanger-Bjørsvik Musikklag (dirigent David King).
= Resultat og musikk =
Pliktverk i elitedivisjonen i 2014 var Mutant Sonorities (Torstein Aagaard-Nilsen). Dommere i eltedivisjonen var: Ian Porthouse, Ivan Meylemans, Stig Nordhagen, Thomas Beiganz, Bryan Allen og Yngve Slettholm.
1. divisjon
Kleppe Musikklag vant 1. divisjon - selvvalgt verk Sketches from Nowhere (Thomas Doss); dommere var: Bjørn Sagstad og Ivan Meylemans.
2. divisjon
Brøttum brass vant 3. divisjon - selvvalgt verk A London Overture (Philip Sparke); dommere var: Elisabeth Fossan og Bryan Allen.
Langhus Brass vant 4. divisjon - selvvalgt verk A London Overture (Philip Sparke); dommere var 	Ian Porthouse og Thomas Beiganz.
5. divisjon
Blærekatarr
Blærekatarr er noe man har i kroppen. Jenter få lettere blærekatarr en gutter fordi de har kortere urinblære, slik at bakteriene lettere finner veien til urinblæren.
Disse faktaene er laget av en jente som strevdes med å finne ut hva det var, men fant det ut til slutt.
BKS
BKS er på norsk forkortelse for
Junior-VM i håndball for kvinner 1987
Junior-VM i håndball for kvinner 1987 ble arrangert i Danmark i 1987.
Kjæmpehøjen
Kjæmpehøjen er et drama av Henrik Ibsen utgitt i 1850. Stykket hadde premiere på Christiania Theater 26. september 1850.
Woodstock (Oxfordshire)
Woodstock er en liten markedsby og verdslig sogn i Oxfordshire i England, omkring 12 km nord for Oxford. Byen deles i to, den gamle og den nye byen, av elven Glyme. I henhold til folketellingen i 2011 er befolkningen i byen på 3 100 innbyggere.
Blenheim Palace, tilhørende UNESCOs liste over verdensarven. Winston Churchill ble født på Blenheim Palace i 1874 og er gravlagt i nabolandsbyen Bladon.
Edward, den svarte prinsen, den eldste sønnen og tronarvingen til kong Edvard III, ble født på godset Woodstock Manor i 1330. I løpet av hans levetid ble han jevnlig referert til som Edward av Woodstock. Under styret til den katolske dronning Maria den blodige lot sin halvsøster Elizabeth bli holdt fengslet i vakthuset til Woodstock Manor.
Historie
Byen har siden tidlig middelalder hatt en tilknytning til den engelske monarken. Navnet er av angelsaksisk opphav, og betyr «lysning i skogen». Dette viser til at kongene tok ut tømmer i området. I Domesday Book (1086) omtales stedet som Wodestock, Wodestok og Wodestole, og var da en kongelig skog. Andre kilder hevder at Alfred den store skal ha oppholdt seg der i 890, og at Æhelred II holdt råd der og utstedte en lov som er kjent som IX Æthelred. Henrik I skal ha opprettet et menasjeri der i 1125. I 1179 ble Woodstock en by da den fikk sitt charter av Henrik II. Denne statusen har stedet beholdt til tross for det lave innbyggertallet.
Prinsesse Elizabeth ble holdt som fange i Woodstock. Hun ble da plassert i porthuset til Woodstock Manor, ettersom selve herregården var i for dårlig stand til at hun kunne bo der. Mens hun var holdt fanget skrev Elizabeth et dikt: «Much suspected by [of] me, None proved can be.»
På 1600-tallet ble Woodstock svært forandret, etter at hertugen av Marlborough slo seg ned der. Like utenfor Woodstock står Blenheim Palace, hvor Winston Churchill ble født i 1874.
Sognekirken, St. Maria Magdalenas kirke har en normannisk dørkarm, og et klokkespill som ringer hver time. Rådhuset er fra 1766 og ble tegnet av William Chambers, og det finnes flere bygninger fra 1600-tallet i sentrum. Chaucer's House var i en periode Geoffrey Chaucers hjem.
Byen hadde fra 1500-tallet gode inntekter fra produksjon av hansker. I senere tid er turisme viktigste inntektskilde, spesielt i forbindelse med de mange besøkende til Blenheim Palace. Oxfordshire Museum er plassert i Fletcher's House, en stor historisk bygning i sentrum.
Somoza-familien
Somoza-familien var et innflytelsesrikt politisk dynasti som hersket i Nicaragua i form av det som kan kalles et arvelig diktatur. De innehadde makten samlet i 43 år, som de facto presidenter i tillegg til at de var den reelle makten bak andre presidenter, under deres kontroll av Nasjonalgarden. Dette styret falt til slutt som følge av en revolsjon ledet av Den sandinistiske frigjøringsfront.
De tre fra Somoza-familien som var president i Nicaragua:
Andre medlemmer av Somoza-familien:
Kommunal vei 1114 (Kvinnherad)
Kommunal vei 1114 (Kv1114) i Kvinnherad går mellom Djupdal og Sunde i Kvinnherad kommune. Veien er 2,0 km lang.
Før veien ble omklassifisert hadde den nummeret fylkesvei 45.
A Girl Named Mary
A Girl Named Mary er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Walter Edwards.
Handling
I 15 år har den velstående enken Marise Jaffrey vært på leting etter datteren sin Mary, som ble tatt bort som spedbarn av faren hennes - men deretter forsvant hun etter at faren hennes ble drept i en tog-ulykke. Mary Healy, en stenograf som har hjulpet til under letingen, får vite at fru Healy egentlig ikke er hennes virkelige mor.
Samtidig fører Marys likhet med den savnede jenta til at fru Jaffrey undersøker situasjonennærmere, og hun oppdager at Mary faktisk er datteren hennes. Mary flytter deretter inn i Jaffrey-hjemmet, men hun stikker av på grunn av de snobbete holdningene til fru Jaffreys omgangskrets. Henry Martin, en trykkeri-formann, forteller fru Jaffrey om sin kjærlighet til Mary. Marys mor og fostermor forsoner seg snart, etter at de ser Marys lykke over hennes kommende ekteskap.
Asjik-Kerib
Asjik-Kerib er en sovjetisk film fra 1988, regissert av Dodo Abashidze og Sergej Paradsjanov.
Handling
En asjik ønsker å gifte seg med sin elskede, men faren hennes motsetter seg dette ettersom asjiken er alt for fattig. Faren hennes ønsker seg heller en langt mer velstående mann for sin datter.
Hun lover å vente på asjiken i tusen dager og netter, frem til han kan komme tilbake med nok penger til å endelig imponere faren hennes. Asjiken legger deretter ut på en lang reise for å skaffe seg mer velstand, og han møter en rekke vanskeligheter underveis.
Storbritannias riksvåpen
Storbritannias riksvåpen blir benyttet av den britiske regjeringen med et innhold som går tilbake til 1801 og tidligere. Monarkens personlige våpen, kongevåpenet (the Royal Arms), ligner riksvåpenet, men har flere heraldiske elementer: en hjelm med engelsk kongekrone, hjelmtegn (en stående leopard) og hjelmklede.(Ordet «leopard» brukes i heraldiske beskrivelser (blasoneringer) om løver som vender hodet mot tilskueren.) I sin egenskap av monark i Skottland bruker monarken et våpen som er noe forskjellig.
I England, Wales og Nord-Irland benyttes følgende versjon: våpenskjoldet har i skjoldets første og fjerde felt Englands kongevåpen (i rødt tre gående gull leoparder); i annet felt Skottlands kongevåpen (i gull en opprett rød løve innenfor en ramme av liljer og omvendte liljer); og i tredje felt Irlands kongevåpen (i blått en gull harpe). Nå for tiden skal det irske våpenet stå for Nord-Irland. Øverst på skjoldet står den stiliserte engelske kongekronen, og på hver side av skjoldet er det et dyr som skjoldholder: Leoparden, med krone på hodet er fra det engelske kongevåpenet, og enhjørningen som er fra det skotske kongevåpenet. Skjoldholderne står på en stilisert gressbakke med to roser, Englands nasjonalblomst, to tisteler, Skottlands nasjonalblomst, og fire kløvere, Irlands nasjonalblomst. Skjoldet er omgitt av den engelske Hosebåndsordenen og et bånd med mottoet: «Dieu et mon droit», fransk for Gud og min rett.
I Skottland bruker statsmyndighetene en variant av riksvåpenet, i henhold til unionsakten av 1707 som la grunnen for Det forente kongeriket, dvs unionen mellom Skottland og England. Skottlands våpen står der i skjoldets første og fjerde felt med Englands tre leoparder i det andre. På skjoldets øverste kant er det en stilisert skotsk kongekrone. Skjoldholderne har byttet plass etter rangorden med Skottlands enhjørning først, begge har krone på hodet, og på gressbakken er det åtte tistler, Skottlands nasjonalblomst. Skjoldet er omgitt av den skotske Tistelordenen ("Order of the Thistle") og mottoet: «Nemo me impune lacessit», latin for Ingen skader meg ustraffet.
Historisk utvikling
I napoleonstiden renonserte Storbritannia fra kravet på den franske tronen, og i forbindelse med unionen med Irland 1801 ble de franske liljene i tredje felt byttet ut med den irske harpen. Det finnes en irsk variant av kronen over skjoldet, men den ble svært sjelden benyttet ettersom unionen mellom Irland og Storbritannia, Act of Union 1800, ikke ble konsekvent praktisert og irene ikke greide å opprettholde alle de irske symbolene.
I en periode hadde riksvåpenet midt på et såkalt hjerteskjold som inneholdt det regjerende kongehusets våpen. Hjerteskjoldet ble tatt bort 1917 i samband med at den britiske grenen av huset Sachsen-Coburg-Gotha byttet navn til Windsor som følge av atni-tyske stemninger under første verdenskrig.
Det nåværende kongevåpenet er en sammensetning av våpnene til de kongeriker som utgjør Det forenede kongerike (the United Kingdom). Våpnene har utviklingslinjer tilbake til de første våpnene til kongene av England og Skottland. Det britiske kongevåpenet har variert opp gjennom århundrene, etter hvert som det fikk tillegg av våpenmotiver fra andre områder som kongene underla seg eller som de påberopte seg å ha rett til. Nedenfor er det satt opp hvordan kongevåpenet utviklet seg fra våpnene til Henrik II av England og William I av Skottland.
Paweł Kołodziński
Paweł Kołodziński (født 7. januar 1988) er en polsk seiler som spesialiserer seg i 49er. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 13.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 9.
Fanaa
Fanaa er sufi-termet for «oppløsning» eller «tilintetgjørelse» av «selvet» eller Muraqaba. Det betyr å oppløse ens ego, mens man fortsatt lever fysisk. Personer som har inngått denne oppvåkningstilstanden beholder en bevissthet om den indre enhet (tawhid) mellom Gud og alt som eksisterer, herunder enkeltes sinn. Det er kombinert konseptuelt med «baqaa», livsopphold, som er tilstanden av ren bevissthet og dveling i Gud.
Admiralgade (København)
Admiralgade er en gate i Indre By i København som går fra Fortunstræde til Holmens Kanal. I enden av gaten ligger Holmens kirke.
Boldhus Teatret ligger i Admiralgade nr.26.
Kvalsvenskan
Kvalsvenskan, av «Kvalificering» og «Allsvenskan», var en årlig fotballturnering i Sverige, som ble arrangert to ganger, i 1991 og i 1992. Kvalsvenskan var en kvalifiseringsturnering for spill i påfølgende sesong av Allsvenskan, og ble spilt som en serie bestående av de fire dårligst plasserte lagene i Allsvenskan, samt de fire best plasserte lagene i Division 1. Turneringen gikk samtidig som Mästerskapsserien, en egen fortsettelsesserie for de seks best plasserte lagene i Allsvenskan. Turneringen ble avviklet etter gjennomføring i 1992.
Vinnere
Vinnerlaget og laget som ble nummer to, var:
Keisersmeller
Keisersmeller (Elater ferrugineus) er en stor smellerbille med røde dekkvinger. Den er svært sjelden i Norge, siste funn var i Larvik i 2011.
Utseende
En ganske stor (17-24 millimeter), moderat avlang, halvblank, rustrød smeller, bortsett fra hodet som er mørkbrunt og bakkanten av pronotum som er mørk. Antennene er forholdsvis korte og sagtakkede.
En sterkt truet art
Arten lever i et truet habitat (gamle, hule trær) og er avhengig av ganske fåtallige byttedyr, så det er ikke uventet at denne arten er sterkt truet. På den andre siden fører den et svært skjult levevis og kommer sjelden ut fra de hule trærne den lever i, så den kan kanskje være oversett i noen områder.
Trones og Sentrum
Trones og Sentrum er en administrativ bydel i Sandnes kommune. Bydelen har 8 127 innbyggere per 1. januar 2014 og et areal på 2,5 km². Den består av området og valgkretsen Trones i tillegg til Sandnes sentrum. Bydelen inkluderer de mest sentrale og historierike deler av byen – den opprinnelige bosetningen og bybebyggelsen på Norestraen, store industriområder og kaier langs fjorden, og fortsettelsen av den første veksten i sentrum og på Trones.
På Trones ligger Sandnes idrettspark, like ved parkområdet Gisketjern. Her ligger også Giskehallen, Giske ungdomsskole og Sandnes videregående skole. Barneskole for bydelen er Trones skole.
Brian Gottfried
Brian Edward Gottfried (født 27. januar 1952 i Baltimore, Maryland) er en tidligere profesjonell amerikansk tennisspiller.
Han var ranket som verdens tredje beste mannlige singlespiller 19. juni 1977. Han vant 24 single- og flere doubleturneringer i løpet av sin tenniskarriere. Han vant blant annet tre Grand Slam-titler i double; French Open i 1975 og 1977 og Wimbledon i 1976 alle sammen med Raúl Ramírez fra Mexico. Gottfried vant ikke noen Grand Slam-tittel i single men han var finalist i French Open i 1977, men tapte for argentineren Guillermo Vilas i tre strake sett (0-6, 3-6, 0-6)
Nea Kameni
Nea Kameni (gresk: Νέα Καμένη) er en liten gresk, ubebodd øy av vulkansk opprinnelse i Egeerhavet som ligger innenfor krateret til den større øya Santorini. Nea Kameni og den lille naboøya Palea ble dannet over de siste 2000 år ved gjentatte utbrudd av stivnet lava og aske fra vulkanen Santorini. De største utbruddene over de siste 300 år skjedde i årene 1707–1712, 1866–1870, 1925–1928, og 1939-1941. Det siste mindre utbruddet skjedde i 1950 og førte til utstøting av lavadom.
Snøan stasjon
Snøan stasjon var en stasjon på Dovrebanen, i Midtre Gauldal kommune.
Nea Kameni
Nea Kameni er ganske rund og har en diameter på rundt 2 km og et areal på 3,4 km². Nea Kameni blir overvåket nøye av forskere fra Instituttet for studier og overvåking av Santorini-vulkanen (ISMOSAV) og er et beskyttet vitenskapelig område. Øya har mange aktive sulfuråpninger, foruten også et teppe av røde, gresskledde sukkulenter på den tynne jordoverflaten i sommermånedene.
Den nærliggende golde øya blir besøkt daglig av dusinvis med turistbåter i sommermånedene. Besøkende klatrer opp en grussti for å nå opp til det 139 meter høye vulkankrateret hvor det er mulig å gå helt rundt.
Snøan stasjon
Stasjonen åpnet 20. september 1921 sammen med strekningen fra Dombås til Støren. Den ble nedgradert til stoppested i 1934 og til holdeplass i 1958. Holdeplassen mistet persontrafikken i 1965 og ble nedlagt i 1971.
Stasjonsbygningen var av den minste bygningstypen for nordlig del av den «opprinnelige» Dovrebanen (strekningen over Dovre), og samme type ble brukt ved stasjoner som Fagerhaug, Engan, Driva og Garli.
Stasjonsbygningen ble revet i 1973.
Alley Cat
«Alley Cat» (norsk tittel: «Katta vår», dansk tittel: «Omkring et flygel»)» er en sang skrevet av den danske komponisten Bent Fabricius-Bjerre og er et instrumentalt musikknummer fra 1960. Den opprinnelige danske tittelen er «Omkring et flygel», fordi den ble skrevet som kjenningsmelodi til TV-serien med samme navn.
Sangen ble senere en internasjonal hit og ble utgitt på flere språk, blant annet på engelsk og norsk. Den engelske tittelen var «Alley Cat» ved utgivelsen i USA. Plateselskapet Atco mente at den danske tittelen ikke var god nok og ønsket en tittel der et dyr inngikk. Fabricius-Bjerre var artisten og kalte seg Bent Fabric. Singelen nådde en sjuendeplass på den amerikanske Billboard-lista høsten 1962. Den vant også en Grammy for beste rock 'n' roll-innspilling.
Wenche Myhre spilte inn sangen og ga den ut på singel i 1962. Den norske teksten er skrevet av Jørg-Fr. Ellertsen. Myhre ble akkompagnert av Sigurd Jansens orkester. På norsk ble sangen kalt «Katta vår». Sangen ble også gitt ut på albumet Wenche Myhre i 1963.
Al Hirt spilte inn sangen og ga den ut på albumet That Honey Horn Sound i 1965.
Otis R. Bowen
Otis Ray Bowen (født 26. februar 1918, død 4. mai 2013) var en amerikansk lege og republikansk politiker. Han var USAs helse- og omsorgsminister under president Ronald Reagan 1985–1989 og Indianas guvernør 1973–1981.