cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sjøflyhavnen (Tallinn)
Bakgrunn
Under første verdenskrig ønsket Russland som da kontrollerte Estland å etablere en sjøflybase i Tallinn, det var et av flere ledd i forsvaret av det russiske imperiets hovedstad St. Petersburg.
Det ble utlyst en konkurranse som førte til at det danske entreprenørfirmaet Christiani & Nielsen fikk oppgaven, basert på et forslag de fremla med et bygg i betong med en frittstående konstruksjon. Byggingen begynte i 1916 og hangarene var ferdig året etter, i 1917, de var da de første av sitt slag i verden.
Etter Sovjets okkupasjon av Estland endte i 1991 ble de gamle hangarene ved sjøflyhavnen ulovlig overført til et privat firma og de rettslige prosessene fra den estiske stat knyttet til dette ble ikke avsluttet før i 2006, hvor overføringen ble annulert og området tilkjent staten.
Restaurering og ombygging til museum
En plan for området ble klar i 2007 og restaurering og ombygging av sjøflyhangarene begynte i 2010, prosjektet ble støttet av Den europeiske unions strukturfond med totalt 130 millioner kroon (om lag 60 millioner norske kroner).
De historiske sjøflyhangarene og området rundt var svært nedslitt og preget av tiårs manglende vedlikehold, det måtte derfor gjennomføres et omfattende arbeide med sikring og restaurering av de unike betongkonstruksjonene før lokalene kunne innredes som museum.
De gamle sjøflyhangarene var ferdig restaurert, ombygd og innredet i 2012 og ble offisielt åpnet 11. mai. Hovedattraksjonen er den gamle estiske ubåten «Lembit» men museet har også en rekke andre store og små utstillingsobjekter.
Tematisk er utstillingen delt i tre, over vann, vannflaten og under vann. Lys og lyd benyttes i utstrakt grad for å gjøre utstillingen så interessant som mulig. Utstillingen understøttes av en mengde opplysningsmontre med multimedia og tekst på flere språk.
Museet har også en rekke større og mindre fartøyer utenfor de gamle sjøflyhangarene, dels på land og ved kai. Det forhenværende norske Storm-klasse MTBen KNM «Arg» står plassert på land, mens den gamle dampdrevne estiske isbryteren «Suur Tõll» ligger ved kai.
Museet sikter mot å være en av de tre mest besøkte i Estland innen 2016.
Reduksjon av insektpopulasjoner
Historie
Studier som har påvist insektnedgang, har vært tilgjengelige før 2000. Blant annet påviste en studie nedgang fra 1840 til 2013. Imidlertid var det en tysk studie av naturreservater publisert i 2017, som gjorde at problemet fikk bred oppmerksomhet i media. Media omtalte studien med store overskrifter, blant annet ble den omtalt som «En insektapokalypse». Økolog Dave Goulson uttalte i The Guardian i 2017: «Vi mennesker ser ut til å gjøre enorme landområder uvennlige for de fleste livsformer, og vi er for tiden på kurs mot et økologisk Armageddon». I mange studier er faktorer som relativ artsforekomst, biomasse og artsrikdom av insekter påvist å være synkende, men dog ikke alle steder. Noen arter er i tilbakegang, mens andre ikke er det. Insektene som har blitt undersøkt har stort sett vært sommerfugler, møll, bier, biller, øyenstikkere, vannymfer og steinfluer. Hver art påvirkes på forskjellige måter av endringer i miljøet, og det kan ikke utledes at det er en jevn nedgang for alle insektgrupper. Når forholdene endrer seg tilpasser noen arter seg lett, mens andre sliter med å overleve.
En uttalelse fra 2019 fra Entomological Society of America sa at det ennå ikke er tilstrekkelige data for å forutsi en nært forestående masseutryddelse av insekter, og at noen av de ekstrapolerte prognosene kan ha blitt «utvidet langt forbi dataene [som foreligger] eller har vært overdrevet». For noen insektgrupper som visse sommerfugler, bier og biller, har nedgang i antall og mangfold blitt dokumentert i europeiske studier. Andre områder har vist økning hos noen insektarter, selv om trender i de fleste regioner foreløpig er ukjente. Det er vanskelig å vurdere langsiktige trender for insektforekomster eller mangfold, fordi historiske målinger generelt ikke er tilgjengelig for mange arter. Robuste data for å vurdere områder eller arter som er utsatt for risiko mangler, spesielt for arktiske og tropiske regioner, dessuten har en få observasjoner fra de fleste områder på den sørlige halvkule.
Antatte årsaker
Nedgangen er tilskrevet habitatødeleggelse forårsaket av intensivt jordbruk og urbanisering, sprøytemiddelbruk, fremmede arter, klimaendringer, og kunstig belysning.
Gedenkstätte Deutscher Widerstand
Gedenkstätte Deutscher Widerstand er et minnesmerke og informasjonssenter dedisert alle motstandsbevegelser i Nazi-Tyskland.
Reduksjon av insektpopulasjoner
Antatte årsaker
Noen mekanismer og samvirkninger for reduksjon er økende bruk av insekt- og ugressmidler på avlinger, noe som kan påvirke insektarter som ikke er ment å reagere på giften, men også plantene disse lever av. Klimaendringer og introduksjon av fremmede arter som konkurrerer med de opprinnelige artene, setter de lokale artene under press. De lokale artene blir dermed utsatt for å bukke under for patogener og parasitter. Mens noen arter som fluer og kakerlakker kan øke som et resultat av slike påvirkninger, er den totale biomassen av insekter estimert å synke med rundt 2,5 % per år.
Gedenkstätte Deutscher Widerstand
Senteret er lokalisert i Bendlerblocks østfløy i Stauffenbergstraße i Berlin-Tiergarten, bygningen som det feilslåtte 20. juli-attentatet ble ledet fra, og der flere av de involverte hadde arbeidsplassene sine. Senteret ble grunnlagt i 1980, til minne om motstandskjemperne fra dette attentatforsøket, spesielt de som ble henrettet i Bendlerblock: Ludwig Beck, Friedrich Olbricht, Claus Schenk Graf von Stauffenberg, Albrecht Ritter Mertz von Quirnheim og Werner von Haeften.
Reduksjon av insektpopulasjoner
Antatte årsaker
Forskere fra University of Melbourne, Beijing Forestry University og University of California, Davis utga sommeren 2023 en artikkel der de påviser at insekters evne til å finne mat og partner blir redusert hvis antennene forurenses av svevepartikler fra industri, transport, skogbranner og andre kilder til luftforurensning. Insektenes antenner har luktreseptorer som sanser luktmolekyler som stammer fra mat, en potensiell partner eller et passende sted å legge egg. Hvis antennene er dekket med svevestøv, oppstår en fysisk barriere som forhindrer kontakt mellom luktreseptorene og de luftbårne luktmolekylene. Omtrent 40 % av jordens landmasse har konsentrasjoner av partikkelluftforurensning over Verdens helseorganisasjons anbefalinger for årlige gjennomsnitt. Selv på avsidesliggende steder med områder av økologisk betydning kan forurensningen være stor, dette fordi små partikler kan transporteres tusenvis av kilometer med luftstrømmene. Dermed mener forskerne at dette kan være en av flere årsaker til den globale reduksjonen av insektsbestander og at selv fjerne og uberørte områder blir berørt.
Konsekvenser
Populasjonsnedgangen for insekter påvirker økosystemer, andre dyrepopulasjoner og mennesker. Insekter er «det strukturelle og funksjonelle grunnlaget til mange av verdens økosystemer». En global oversikt fra 2019 advarte om at hvis ikke nedgangen avbøtes med handling, vil tilbakegang ha en katastrofal innvirkning på klodens økosystemer. Fugler og større pattedyr som spiser insekter kan bli direkte påvirket av tilbakegangen. Reduserte insektpopulasjoner kan redusere økosystemtjenester levert av nytteinsekter, for eksempel pollinering av nyttevekster og biologisk nedbryting. Ifølge Zoological Society of London vil et slikt tap, i tillegg til redusert nytteverdi, også representere et tap av artens iboende egenverdi (verdi som ikke kan måles i penger).
Gedenkstätte Deutscher Widerstand
Senere er senteret utvidet til å omfatte all opposisjon mot NS-styret, også de som i det stille gav bistand til forfulgte jøder: prosjektet Gedenkstätte «Stille Helden». Et annet prosjekt omhandler Georg Elsers attentat mot Hitler 8. november 1939. Det historiske retterstedet i Plötzensee-fengselet i Berlin-Plötzensee er en del av Gedenkstätte Deutscher Widerstand, og organisasjonen driver et museum i Otto Weidts tidligere verksted for blinde i Berlin-Mitte.
Reduksjon av insektpopulasjoner
Rothamsted Insect Survey i Storbritannia
Rothamsted Insect Survey i Harpenden, England, er en overvåkningsstudie som startet opp i 1964, ved hjelp av insektfeller over hele Storbritannia. Ifølge forskningsgruppen har disse produsert «de mest omfattende standardiserte langsiktige dataserier om insekter i verden». Fellene er «effektive støvsugere som går 24 timer 7 dager i uken og fanger kontinuerlig passerende insekter». Dette ifølge undersøkelseslederen James Bell i tidsskriftet Science i 2017. Mellom 1970 og 2002 ble biomassen av insekter som ble tatt i fellene redusert med over to tredjedeler i det sørlige Skottland, men antallet var vedvarende stabilt i England. Forskerne lurer på om insektforekomstene allerede var blitt redusert i England i 1970. Blant annet var tallene i Skottland høyere enn i England da undersøkelsen begynte. En annen mulighet er at bladlus og andre skadedyr har økt i England på grunn av tilbakegang av predatorer som tar insekter.
Krefeld-studien i Tyskland
I 2013 rapporterte Entomologischer Verein Krefeld om en «enorm reduksjon av biomassen for insekter» fanget i malaisefeller i 63 naturreservater i Tyskland (57 i Nordrhein-Westfalen, en i Rheinland-Pfalz og en i Brandenburg). En ny gjennomgang publisert i 2017 antydet at det i 1989–2016 hadde vært en «sesongmessig nedgang på 76 %, og at reduksjonen midtsommers var på 82 %, av flygende insektbiomasse i løpet av de 27 studiene». Nedgangen var «tilsynelatende uavhengig av naturtype» og kunne ikke forklares med «endringer i vær, arealbruk eller habitategenskaper». Forfatterne antydet at ikke bare sommerfugler, møll og ville bier så ut til å være i tilbakegang, som tidligere studier indikerte, men «det flygende insektsamfunnet som helhet».
Ifølge The Economist var studien den «tredje hyppigste sitert vitenskapelige studien (av alle slag) i media i 2017». Den britiske entomologen Simon Leather sa at han håpet medieoppslagene etter studien, om et «økologisk Armageddon», hadde vært overdrevet. Han argumenterte for at Krefeld og andre studier burde være en vekker, og at mer finansiering er nødvendig for å drive langtidsstudier. Forfatterne av Krefeld-studien klarte ikke å koble nedgangen til klimaendringer eller plantevernmidler, skrev han, men de antydet at intensivt jordbruk var involvert. Han var enig i konklusjonene, men advarte om at «dataene er basert på biomasse, ikke arter, og prøvestedene ikke ble kontrollert kontinuerlig og ikke er globalt representative.» Som et resultat av Krefeld og andre studier etablerte den tyske regjeringen et «Handlingsprogram for insektbeskyttelse».
Bosque Nacional El Yunque, Puerto Rico
En studie fra 2018 om insekter i skogen Bosque Nacional El Yunque i Puerto Rico beskrev en nedgang i bestanden av leddyr, øgler, frosker og fugler (insektetere) basert på målinger i 1976 og 2012. Den amerikanske entomologen David Wagner kalte studien et «rop om handling» og «en av de de mest urovekkende artiklene» han noen gang hadde lest. Forskerne rapporterte om «tap av biomasse på mellom 98 % og 78 % for leddyr over en periode på 36 år, med respektive årlige tap på 2,7–2,2 %». Nedgangen tilskrives en økning i gjennomsnittstemperaturen, fordi tropiske insektarter ikke tåler et miljø med stort temperaturområde. Hovedforfatteren, Brad Lister, fortalte til The Economist at forskere ble sjokkert over resultatene: «Vi kunne ikke tro de første resultatene. Jeg husker [i 1970-årene] at det var sommerfugler overalt etter et regnfall. På den første dagen [da jeg kom] tilbake [i 2012] så jeg knapt noen».
Nederland og Sveits
I 2019 rapporterte Centraal Bureau voor de Statistiek (Statistisk sentralbyrå i Nederland) og De Vlinderstichting (Nederlands forening for sommerfuglbevaring) at antall sommerfugler i Nederland hadde blitt redusert med 84 % fra 1890 til 2017. Når reduksjonen ble analysert etter naturtype, ble det funnet at trenden hadde stabilisert seg på gressmarker og skog de siste tiårene, men nedgangen fortsatte i lynghei. Nedgangen tilskrives endringer i arealbruk på grunn av mer intensivert landbruk, noe som har forårsaket en nedgang i ugress. En nylig økning i noen populasjoner ble også dokumentert i studien. Dette tilskrives (bevaringsmessige) endringer i arealforvaltning og dermed en økning i passende habitater.
Undersøkelser utført av Sánchez-Bayo og Wyckhuy
Biologene Francisco Sánchez-Bayo og Kris A. G. Wyckhuys utførte i 2019 en metastudie som ble publisert i tidsskriftet Biological Conservation, der de hadde analyserte 73 arter av insekter som hadde vist tilbakegang over lang tid. De fleste av dem var insekter i USA og Vest-Europa. De kunne også observere en bestandsøkningen for visse arter av insekter i visse områder, men i sum estimerte Sánchez-Bayo og Wyckhuy et årlig tap på 2,5 % av biomassen for insekter. De skrev at studien «avslørte dramatisk nedgang som kan føre til utryddelse av 40 % av verdens insektarter de neste tiårene». Denne konklusjon ble imidlertid utfordret av andre forskere. De bemerket at metastudien hadde begrensninger, nemlig at den stort sett var konsentrert om interessante insektgrupper (som sommerfugler og møll, bier, øyenstikkere og biller), mens få undersøkelser hadde blitt gjort på grupper som tovinger (Diptera, fluer og mygg), Orthoptera (som gresshopper og ekte sirisser) og Hemiptera (som bladlus). Data fra fortiden for å beregne trender er stort sett heller ikke tilgjengelige. Et annet forhold er at dataene som eksisterer for det meste forholder seg til Vest-Europa og Nord-Amerika. Derimot er tropene og den sørlige halvkule, som utgjør de viktigste insekthabitater, underrepresentert.
Metodikken og den sterke språkbruken i metastudien ble det også stilt spørsmål ved. Nøkkelordene som ble brukt til et databasesøk i den vitenskapelige litteraturen var [insekt*] og [reduksjon*]+[undersøkelse], som for det meste ga studier som fant tilbakegang, ikke studier som viste økning. Sánchez-Bayo svarte at to tredjedeler av de gjennomgåtte studiene hadde kommet utenfor databasesøket. Økologen David L. Wagner skrev at mange studier har vist «ingen vesentlige endringer i antall insekter eller fare», til tross for en rapporteringsskjevhet mot «ikke-signifikante funn». Ifølge Wagner var metastudiens største feil å uttale at «40 % geografisk eller befolkningsnedgang i små land med høy befolkningstetthet og omtrent halvparten eller mer av arealet utnyttet som jordbruksland til 'utryddelse av 40 % av verdens insektarter de neste tiårene'». Han skrev at 40 % utryddelse ville utgjøre tapet av rundt 2,8 millioner arter, mens det er kjent at færre enn 100 insektarter har blitt utryddet. Selv om det er tilfelle at antallet insekter er på vei ned, skrev han, ga ikke gjennomgangen bevis for å støtte den konklusjonen. Andre kritikker tilføyde at forfatterne tilskrev tilbakegangen spesielle trusler basert på studiene de vurderte, til og med da disse studiene ganske enkelt hadde antydet trusler i stedet for å tydelig identifisere dem. Den britiske økologen Georgina Mace var enig i at gjennomgangen manglet detaljert informasjon som var nødvendig for å vurdere situasjonen, men sa at den kanskje undervurderer frekvensen av insektnedgang i tropene.
Ved vurderingen av studiemetodikken uttalte en redaksjon i Global Change Biology: «En objektiv gjennomgang av litteraturen vil fremdeles påvise tilbakegang, men estimater basert på denne 'ensidige' metodikken er ikke troverdig». Den finske biologen Atte Komonen og hans kolleger vurderte studien som «alarmistisk forårsaket av dårlig planlegging». De mente at uberettigede påstander og metodologiske spørsmål undergravde troverdigheten innenfor vitenskapen for biologisk konservering. Det som ble kalt utryddelser i studien representerte tap av arter på bestemte steder eller regioner. Noe som ikke burde ha blitt ekstrapolert og tolket som utryddelse i en større geografisk skala. De listet også opp at kategorier fra IUCNs rødliste ble misbrukt, da insekter uten data om en tilbakegangstrend, ble klassifisert som å ha en nedgang på 30 % av Sánchez-Bayo og Wyckhuy. Simmons og hans kollegaer hadde også innvendinger mot studiens søketermer, geografiske skjevheter, beregninger av graden av utryddelse og unøyaktige vurderinger av drivere for populasjonsendringer og uttalte at den var «en nyttig vurdering av redusert insektpopulasjon i Nord-Amerika og Europa, [men at den] bør ikke brukes som bevis på globale trender eller trusler for insektpopulasjoner».
Global assessment report on biodiversity and ecosystem services
FNs naturpanel (engelsk: Intergovernmental Science-Policy Platform on Biodiversity and Ecosystem Services - IPBES) publiserte sin rapport Global Assessment Report on Biodiversity and Ecosystem Services om globalt biologisk mangfold i 2019. Sammendraget for tilstanden for insektene var at «Globale trender for insektpopulasjoner er ikke kjente, men raske nedganger har blitt godt dokumentert noen steder [..] Lokale nedganger av insektpopulasjoner som ville bier og sommerfugler har blitt hyppig rapportert, og insektforekomsten har avtatt veldig raskt noen steder selv uten stor endring i arealbruk, men det globale omfanget av slike reduksjoner er ikke kjent [..] Andelen insektarter som er utrydningstruet er en viktig usikkerhet, men tilgjengelig bevis underbygger et tentativt estimat på 10 %».
Det er få insekter som er vurdert ut fra fare for utrydding på en global skala, men regionale og nasjonale vurderinger av insektsbestøvere indikerer ofte høye trusselnivåer. På nasjonalt nivå kan mer enn 40 % av artene være truet, spesielt gjelder dette bier og sommerfugler. Nyere europeiske vurderinger av omfanget antyder at 9,2 % av biene og 8,6 % av sommerfuglene er truet. Bier som pollinerer avlinger har lav utryddelsesrisiko. Det sies også at bare 62 insektarter er funnet å være utdødd, men på den annen side er mindre enn 1 % av alle insekter vurdert.
Anekdotiske beviser
Anekdotiske beviser for en insektnedgang blir gitt av personer som mener å huske tilsynelatende større insektforekomster på 1900-tallet. Entomolog Simon Leather husker at i 1970-årene var vinduer på hus i Yorkshire, som han gikk innom på avisrunden om morgenen, «innsmurt med tigermøll». Disse var tiltrukket av belysningen innenfor i løpet av natten. Tigermøll (Arctiinae) har nå i stor grad forsvunnet fra området. En annen anekdote som miljøforkjemper Michael McCarthy forteller, gjelder «snøstormer av møll» som var et relativt vanlig syn i Storbritannia i 1970-årene og tidligere, men senere har forsvunnet. Fenomenet oppstod når møll svermet så tett at det kunne se ut som en snøstorm når billysene traff dem.
Frontrutene og grillen på en bil blir ofte dekket av døde insekter etter en kjøretur, spesielt gjennom landlige områder i Europa og Nord-Amerika. Dette ser også ut til å ha blitt redusert siden 2000. Mange sjåførene mener at det kan gå en hel sommer uten å legge merke til døde insekter på bilen. John Rawlins, som er sjef for zoologi for virvelløse dyr ved Carnegie Museum of Natural History, har spekulert på om en mer aerodynamisk bildesign kan forklare endringen. Entomolog Martin Sorg kommenterte dette i Science i 2017: «Jeg kjører rund i en Land Rover som har aerodynamikk som et kjøleskap, og i disse dager forblir frontruten ren». Rawlins la til at landskapet ved siden av motorveiene med høy hastighet er blitt mer velstelte, og derfor er mindre attraktive for insekter. I 2004 organiserte Royal Society for Protection of Birds en stor aksjon for telling av insekter. De delte ut «klaskometere» (engelsk: «splatometer») til rundt 40 000 frivillige for å hjelpe til med å telle antall insekter som kolliderer med nummerplatene. De fant i gjennomsnitt ett insekt per 8 km tilbakelagt veg, noe som var mindre enn forventet.
Respons
Den britiske biologen Chris D. Thomas og andre forskere påpekte behovet for «samlet tenking» for å finne ut av nedgangen av insekter. Helst ved hjelp av mer robuste data enn de som hittil har vært tilgjengelige. Spesielt advarte de om at overdreven innsats for å redusere bruk av plantevernmidler kan virke mot sin hensikt. De har fremhold at skadedyr allerede forårsaker 35 % avlingstap, et tall som kan stige til 70 % om sprøytemidler ikke brukes. Hvis avlingsreduksjonen blir kompensert ved å utvide jordbruksland ved avskoging og annen ødeleggelse av naturtyper, kan det øke insektnedgangen ytterligere.
I Storbritannia signerte 27 økologer og entomologer et åpent brev til The Guardian i mars 2019, der de ber britiske forskningsinstitusjoner om å undersøke tilbakegangen av insekter.
Bevaringstiltak
Mange av verdens bestrebelser for å bevare det biologiske mangfoldet på nasjonalt nivå rapporteres videre til FN som en del av Convention on Biological Diversity. Rapportene beskriver typisk retningslinjer for å forhindre tap av mangfold generelt, for eksempel bevaring av naturtyper, i stedet for å spesifisere tiltak for å beskytte bestemte grupper. Bestøvere er hovedunntaket fra dette, og flere land rapporterer om forsøk på å motvirke nedgangen for de pollinerende insektene.
Etter studien til Krefeld i 2017 og andre studier, startet det tyske miljødepartementet (Bundesministerium für Umwelt, Naturschutz und nukleare Sicherheit) et handlingsprogram for insektbeskyttelse. Målene deres inkluderer å fremme insekthabitater i jordbrukslandskaper, samt redusere bruk av plantevernmidler, lysforurensning og miljøgifter i jord og vann. Et annet forslag fra Die Grünen (det tyske miljøpartiet) går ut på å forby løvblåsere. Årsaken er at den sterke luftstrømmen kan skade insekter. Imidlertid mener det tyske miljøverndepartementet at et slikt forslag ikke er gjennomførbart, men de oppfordrer allikevel folk om helst å avstå fra bruken av løvblåsere.
I en artikkel fra 2019 listet forskerne Olivier Dangles og Jérôme Casas opp 100 studier og andre referanser som antydet at insekter kan bidra til å oppfylle FNs mål for bærekraftig utvikling som ble vedtatt i 2015. De hevdet at det globale fellesskapet burde fortsette sin overgang fra å se insekter som fiender, til dagens syn på insekter som «leverandører av økosystemtjenester», og bør gå videre til et syn på insekter som «løsninger for bærekraftig utvikling» (for eksempel ved bruke dem som mat og biologisk skadedyrbekjempelse).
Entomological Society of America foreslår at folk opprettholder plantemangfoldet i hagene sine og etterlater «naturlige habitater, som løvavfall og død ved». Xerces Society er en miljøorganisasjon i USA som samarbeider med offentlige etater, forskere, lærere og allmennheten for å bevare virvelløse dyr; gjennom forskning, aksjonisme, og opplysningsarbeid. De støtter prosjekter innen tilbakeføring av habitat for truede arter, informasjonsarbeid om pollinatorer, og beskyttelse av vassdrag. De har avholdt en Western Monarch Thanksgiving Count som inkluderer observasjoner utført av frivillige over mange år.
Landbruket er over hele verden årsak til tap av biologisk mangfold gjennom ekspansjon, økt bruk av miljøgifter og ressursbruk som vann, gjødsel og sprøytemidler. Samtidig er landbruket sterkt avhengig av fungerende økosystemer rundt seg for å få næringsstoffer, god jordhelse, insektbestøvning og biologisk skadedyrbekjempelse. Naturpanelet sier at et viktig spørsmål er om, og hvordan, jordbruk og matindustri vil være i stand til å møte behovene til den globale befolkningen de kommende tiårene, uten ytterligere å forringe naturressursene. Endringer innenfor landbruksproduksjon, forsyningskjedene og forbrukervaner vil være avgjørende og blir diskutert i rapporten Global Assessment Report on Biodiversity and Ecosystem Services.
Nedgang i insektstudier
En årsak til at studier på tilbakegangen av insekter er begrenset, er at entomologi og taksonomi i seg selv er i tilbakegang. På kongressen for entomologi i 2019 sa entomologen Jürgen Gross at «Vi er selv en truet art», mens systematikkeksperten Wolfgang Wägele sa at «på universitetene har vi mistet nesten alle eksperter». Generelle biologikurs på videregående skoler gir mindre oppmerksomhet til insekter, og antallet biologer som spesialiserer seg i entomologi synker etter hvert som spesialfelter som genetikk utvides. I tillegg har studier som undersøker nedgangen en tendens til å bli gjort ved å samle insekter og drepe dem i feller, noe som utgjør et etisk problem for naturvernere.
Lanna
Lanna kan vise til:
Port de Larrau
Port de Larrau (spansk: Puerto de Larrau; baskisk: Larraineko mendatea eller Uthurzéhétako-Lépoua i den lokale baskiske dialekten Zuberoa) er et 1 573 meter høyt fjellpass i de sentrale Pyreneene. Det danner overgangen mellom den tidligere provinsen Soule i fransk Baskerland og den spanske Valle de Salazar. Det vil si at den utgjør forbindelsen mellom departementet Pyrénées-Atlantiques og regionen Navarra. Over passet ruver den 2 017 meter høye Pic d’Orhy (på spansk Orhi).
Strekning
Startende i Ochagavía (Navarra i Spania) er Port de Larrau 19,3 km lang med en 100 meter tunnel nær toppen. OVer denne distansen er stigningen 815 meter, et gjennomsnitt på 4,2 prosent, med et maksimum på 8 prosent.
Når en kommer fra nord fører veien først gjennom dalen Gave de Larrau, deretter opp en bratt stigning til stedet Larrau på 630 moh. Her starter den egentlige passvegen som over en lengde på 7,3 km stiger drøye 700 høydemeter til den 1 362 m høye Col d’Erroymendi. Uten store høydeforskjeller følger veien deretter den østlige siden til Pic d’Orhy opp til 1 424 moh. De siste 1,5 km opp til passhøyden er bratt med tre kurver. Den spanske siden er mye flatere, til landsbyen Ochagavía på 758 moh. er det 19 km. Den øvre strekningen er 10,5 km lang med en høydeforskjell på 665 meter. Mellom landsbyen Larrau og toppen passerer klatringen over Col d’Erroymendi ved 1 362 meter.
Tour de France
Port de Larrau har så langt stått to ganger på Tour de France-programmet, og er på grunn av den store stigninga klassifisert som Hors catégorie – den hardeste kategorien. I 1996 vant Richard Virenque 17. etappe til Pamplona. I 16. etappe under 2007-Touren nådde Vicente Garcia Acosta passhøyden først, tett fulgt av Juan Mauricio Soler som ledet forfølgergruppen.
Zumarraga (Samar)
Zumarraga (Bayan ng Zumarraga) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Samar.
Barangayer
San Jose er inndelt i 25 barangayer per 30. september 2019.
Journey
Journey kan referere til:
Signe Hofgaard
Signe Hofgaard (født 2. april 1901 i Fredrikshald, død 9. januar 1998 i Oslo) var en norsk danser, koreograf og pedagog. Hun ble utdannet hos Jaques-Dalcroze, Kurt Jooss og Inga Jacobi. Hofgaard debuterte med egne komposisjoner i Oslo i 1925. Hun hadde koreografiske oppgaver på teatrene, blant annet Pär Lagerkvists Bödeln på Nationaltheatret i 1935. Hofgaard danset Sagnfortelleren i Gerd Kjølaas' Mot Ballade i 1945. Hun var medlem av rådet for Den Norske Opera 1958–1963.
Saalekreis
Saalekreis er en landkrets i den tyske delstaten Sachsen-Anhalt. Kretsen ble etablert i 2007 ved en sammenslåing av Saalkreis og Landkreis Merseburg-Querfurt. Merseburg er landkretsens største by.
Geografi
Landkretsen består av 14 selvstendige kommuner og en forbundskommune. Saalekreis omkranser den kretsfrie byen Halle (Saale).
Aksana Dziamidava
Aksana Dziamidava (belarusisk: Аксана Яўгенаўна Дзямідава, født 23. desember 1993) er en belarusisk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Gina Kingsbury
Kingsbury ble olympisk mester i ishockey for andre gang under vinter-OL 2010 i Vancouver. Hun var med på det canadiske laget som vant ishockeyturneringen for damer foran USA og Finland. De vant semifinalen mot Finland med 5-0 og finalen med 2-0 over USA.
Parinus
Parinus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).
Utbredelse
Slekten er utbredt på New Zealand.
Rara nasjonalpark
Rara nasjonalpark er et nasjonalpark i Himalaya i Nepal som ble etablert i 1976. Parken er Nepals minste og utgjør 106 kvadratkilometer i de to distriktene Mugu og Jumla. I nasjonalparken ligger innsjøen Rara, som ligger 2 990 meter over havet parken ble dannet for å beskytte den unike flora og fauna i området. Parken ligger i høyder mellom 2 800 og 4 039 meter over havet, og er omgitt av Chuchemara Peak, på sydsiden av Rara Lake, og fjelltoppene Ruma Kand og Malika Kand i nord. Rara Lake er den største ferskvannskilden i Nepal med et areal på 10,8 km² og en største dybde på 167 meter. Innsjøen er oval, 5 kilometer lang og 3 kilometer bred. Den har utløp i Mugu-Karnali-elven, via Nijar Khola.
Rara National Park administreres av Department of National Parks and Wildlife Conservation and protected med assistanse fra militæret i Nepal.
Klima
Om vinteren faller temperaturen i nasjonalparken til under frysepunktetet, og flere fjelloverganger blir blokkert av snø. Somrene er varme og i monsunsesongen fra juni til august er det vanskelig å ta seg frem til parken.
Vegetasjon
Det finnes over tusen ulike tresorter og plantearter i parken, blant andre rhododendron, furu, edelgran brun eik, bjørk. I høyder lavere enn 3 200 meter, består vegetasjonen i hovedsak av tårefuru (Pinus excelsa), rhododendron (Rhododendron arboretum), himalayafuru, svarteiner og himalayasypress. I høyder over 3 200 meter består vegetasjonen av tett skog med en blanding av edelgran, gran og furu.
Fauna
I parken er det oppdaget 51 pattedyrarter, 241 fuglearter, to reptil- og amfibiearterer og tre fiskearter. Blant disse er moskushjorter, rød panda, snøleopard, kragebjørn, indisk leopard, sjakaler, ville geiter, villsvin, otter, asiatisk villhund, aper og rhesusape.
Av de 241 fugleartene er det 49 arter som bare holder til i våtmare ker. Sothøneer oppholder seg ofte i innsjøen i løpet av vinteren. Toppdykker og svarthalset lappedykker, rødhodet taffeland, stokkand, krikkand og laksand er vanlig.
I Lake Rara ble det i 1979 oppdaget tre arter snøørret, som ble beskrevet som nye arter som ikke er funnet noe annet sted: Nepalsk snøørret (Schizothorax nepalensis), rara snøørret (Schizothorax raraensis) og Schizothorax macrophthalmus. I 1979 ble det også observert tre nye arter av frosker som ikke er funnet andre steder.
Turisme
Turister og besøkende kan nå Rana nasjonalpark etter en tre dagers fottur fra Jumla eller Kolti. En alternativ rute er en ti dagers fottur fra Surkhet. Innsjøen i parken har under 200 besøkende turister årlig.
Liste over ordførere i Ballangen
Liste over ordførere i Ballangen er en oversikt over ordførere og varaordførere i den tidligere Ballangen kommune i Nordland.
Ballangen kommune ble etablert 1. juli 1925 etter en deling av Evenes kommune. De representantene som tilhørte Ballangen sogn i Evenes' herredsstyre gikk inn i det første herredsstyret til Ballangen frem til valgperioden var over 31. desember samme år. John Magnus Østvik ble valgt, ved akklamasjon, til kommunens første ordfører. Østvik var før dette ordfører i Evenes kommune. 1. januar 1962 ble Efjord-området skilt ut fra Lødingen kommune og ble en del av Ballangen, noe som også utløste et nytt kommunestyrevalg i kommunen.
Den 1. januar 2020 ble Ballangen slått sammen med Narvik kommune.
Anna Thomasson
Anna Juliana Thomasson (1880–1956) var en norsk salmeoversetter. Sammen med Anders Thomasson har hun oversatt en salme som er tatt med i Norsk salmebok 2013 til sørsamisk.
Center for Public Integrity
Center for Public Integrity (CPI) er en amerikansk ideell organisasjon stiftet i 1989 med formål å drive undersøkende journalistikk. Organisasjonen skal tjene demokratiet ved å avsløre maktmisbruk, korrupsjon og pliktforsømmelse som begås av fremtredende offentlige og private institusjoner. («To serve democracy by revealing abuses of power, corruption and betrayal of public trust by powerful public and private institutions, using the tools of investigative journalism.»)
Kolti
Kolti er en landsby i Bajura-distriktet i Seti nordvest i Nepal. Ved folketellingen i 1991 hadde landsbyen 4 530 innbyggere og 850 boliger.
Center for Public Integrity
International Consortium of Investigative Journalists (ICIJ)
I april 2016 avslørte ICIJ de såkalte Panama-dokumentene.Dokumentene ble offentliggjort ved en lekkasje fra arkivene til det panamanske advokatfirmaet Mossack Fonseca. I november 2017 fulgte saken om de såkalte Paradise Papers, som blant annet avslørte at 120 toppolitikere over hele verden var knyttet til skatteparadiser.
I oktober 2021 publisert ICIJ 12 millioner dokumenter som utgjør de såkalte Pandora papers.
Julija Khitraja
Julija Khitraja, belarusisk Юлія Хітрая (født 11. september 1989) er en belarusisk svømmer som spesialiserer seg i fristil.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Den jugoslaviske førsteligaen i fotball
Den jugoslaviske førsteligaen i fotball (serbisk: Prva savezna liga Jugoslavije u fudbalu norsk: Den øverste fotballigaen i Jugoslavia) var den øverste fotball ligaen i Kongeriket Jugoslavia og Jugoslavia. Ligaen varte fra 1923 til 1992 og ble regulert av Det jugoslvenske fotballforbundet. Deltakerne av ligaen spilte også i cupen.
Historie
Ligaen ble startet i Kongeriket Jugoslavia i 1923. De fire første sesongene ble spilt i et cupformat hvor lag kunne bli slått ut av ligaen midt i sesongen, men etterpå ble round robin-systemet innført hvor hvert lag møttes og det var en tabell med poeng. De første 17 sesongene (1927–1940) var det bare lag fra Kroatia og Serbia som vant ligaen. Den første klubben som vant ligaen var egentlig HŠK Građanski Zagreb i 1923 men mange vil si at det var SR Serbia i 1945 fordi ligaen ble mest populær da det var en del av Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia, og fordi mange kroatiske klubber og spillere boikottet å spille i ligaen da det var en del av Kongeriket Jugoslavia. Derfor kan vi si at ligaen deles i to deler, den ene da det var en del av Kongeriket Jugoslavia og den andre da det var en del av Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia. Det var etter 1945 at ligaen ble mest kjent, det var da de ble medlem av UEFA, og bla FK Partizan vant Mesterligaen, HNK Hajduk Split var i kvartfinalen til Mesterligaen og semifnalen i Europaligaen, og FK Željezničar Sarajevo kom til semifinalen i Europaligaen. Ligaen hadde gode lag, gode spillere og gode resultater internasjonalt, men det var tiden før jugoslaviakrigene at ting begynte å bli dårligere og det var krigen som førte til at ligaen ble avsluttet. Det siste laget til å vinne ligaen var Røde stjerne Beograd i 1992, selv om lag fra Bosnia, Kroatia og Slovenia ikke deltok grunnet at de forlot Jugoslavia. Totalt ble det spilt 63 sesonger. Lagene som spilte i ligaen spiller nå i sine egne land, noen av de i Prva HNL (Kroatia), Prva Slovenska nogometna liga (Slovenia), Premijer liga (Bosnia), 1. MFL (Makedonia), Superliga Srbije (Serbia), og Prva crnogorska fudbalska liga (Montenegro).
Kjente lag
Lagene som er med har enten vunnet ligaen, cupen eller deltatt mer enn 20 sesonger i ligaen.
Anders Thomasson
Anders Thomasson (1877–1954) var en norsk salmeoversetter. Sammen med Anna Thomasson har han oversatt en salme som er tatt med i Norsk salmebok 2013 til sørsamisk.
Kristine Hjulstad
Hjulstad bor på Kongsberg i Buskerud. Hun har tidligere fått medieoppmerksomhet som ung kreftpasient. Siden 2010 har hun studert medisin.
Zdzisław Hryniewiecki
Zdzisław Hryniewiecki (født 1. september 1938 i Lvov, død 17. november 1981 i Bielsko-Biała) var en polsk skihopper som representerte BBTS Bielsko-Biała. Han ble polsk mester i skihopping i 1959, og blir regnet som et av Polens største skihoppertalenter gjennom tidene, men han skadet seg alvorlig ved et fall på trening i 1960, og ble varig lam i beina og armene.
Biografi
Hryniewiecki var født i Lvov (nå Lviv), som da lå i Polen, men etter 2. verdenskrig ble byen en del av Sovjetunionen, og familien flyttet til Bielsko-Biała. I 1958 deltok han i Bronisław Czech og Helena Marusarzównas minnerenn i Zakopane, der han tok tredjeplass i kombinert og ble nummer to i skihopping, etter sovjeteren Nikolaj Sjamov. 15. februar 1959 gikk han til topps i det polske mesterskapet i Zakopane, og en måned senere vant han Czech og Marusarzównas minnerenn samme sted. Under skiflygingsuka i Bad Mitterndorf (Kulm) i mars 1959 ble han nummer 5 sammenlagt, og satte polsk lengderekord med 116 meter.
Den tysk-østerrikske hoppuka 1959/60 gikk uten de polske hopperne, fordi alle Østblokklandene trakk seg da arrangøren i Oberstdorf nektet å heise det østtyske flagget. I januar 1960 vant Hryniewiecki og Helmut Recknagel hvert sitt renn i Lauscha i Øst-Tyskland. Deretter vant han det ene av to renn i Oberwiesenthal, før han 16. januar vant i Malinkabakken i Wisła og satte bakkerekord med 78,5 meter, en rekord som ikke ble slått på fire år. Etter dette var Hryniewiecki blant favorittene til OL i Squaw Valley noen uker senere.
Det polske landslaget trente i Malinkabakken 28. januar 1960, et par dager før de skulle dra til OL. I sitt første hopp landet Hryniewiecki på 78 meter, bare en halv meter kortere enn hans egen bakkerekord. Foran det andre hoppet ba landslagstrener Mieczysław Kozdruń ham om å være forsiktig, og hans venn og landslagskollega Władysław Tajner foreslo at de skulle gå ned på farten, men Hryniewiecki nektet, og hoppet på nytt med toppfart. Det hoppet endte tragisk for Hryniewiecki, som falt og skadet seg svært stygt. Han brakk femte halsvirvel og fjerde brystvirvel, skadet ryggmargen, og ble lam i armene og beina. Han ble kjørt til sykehuset i Cieszyn og videre til Piekary Śląskie, der han ble operert 9. februar. Operasjonen gikk så bra som det var realistisk å forvente, men kunne ikke hindre at han ble sittende i rullestol. Etter en tid ble han sendt på opptrening på et sanatorium i Hornbæk i Danmark, der han gjenvant noe av førligheten i armene, men han forble lam i beina. Det hersker ulike meninger om hvem som egentlig var ansvarlig for ulykken som ødela Zdzisław Hryniewiecki. Władysław Tajner la skylda på trener Mieczysław Kozdruń, og mente at det var helt unødvendig å trene i hoppbakken i Wisła, som i likhet med mange andre bakker i og utenfor Polen på den tida hadde utdatert bakkeprofil og ikke var tilpasset de beste hopperne. Han mente at det ikke ville ha nyttet å motsi treneren, og at de da bare ville risikere å bli utestengt fra OL-troppen. Kombinerttreneren Tadeusz Kaczmarczyk var enig i at Malinkabakken var utdatert, men pekte på at det i dagene før OL bare var i Wisła det var snø nok til å hoppe. Han mente at Kozdruń ikke var uvanlig autoritær som trener, og at han ikke kunne klandres for ulykken.
Under et senere rehabiliteringsopphold i Ciechocinek møtte Hryniewiecki sykepleieren Wanda Góralska, som han giftet seg med. Ekteskapet holdt imidlertid bare i fem år. Etter hvert henfalt han til apati og alkoholmisbruk. Fra 1976 var han plaget av trykksår, og han tilbragte sine siste år for det meste i senga. Han hadde også sirkulasjonsproblemer og nyreproblemer. Zdzisław Hryniewiecki døde 17. november 1981, bare 43 år gammel.
Annet
Hoppbakken ved Przełęcz Salmopolska (Salmopol-passet) ble oppkalt etter Zdzisław Hryniewiecki. Bakken brant ned i 2000, men var da allerede stengt og skulle rives.
Grits
Grits (engelsk for gryn ) er en amerikansk matrett av indiansk opphav. Det er en form for maisgrynsgrøt som idag vanligvis spises ved en tyngre frokost med stekt bacon, egg og ristet brød. Iblant anvendes creekindianernes ord sofkee som betegnelse.
Grits kokes med vann og eventuelt salt eller sukker. Normalt kokes de i 15–20 minutter og krever omrøring for å unngå klumper. Det serveres vanligvis med revet ost, smør eller sterk saus og spises til pølse, egg og bacon. Det kan også serveres med godt stekt fisk.
Grits kan stekes til en fast blokk som skjæres i biter og så friteres i fett som vegetabilsk olje, margarin, smør eller baconfett.
Charleston-style grits er grits som kokes i melk i stedet for vann, hvilket gir en mer kremete konsistens.
Opphav
Grits har sitt opphav i indianernes tilberedning av mais. Maiskornene ble malt og silt, og de grovere grynene ble spart til grits.
Tre firedeler av den grits som selges i USA, selges i de amerikanske sydstatene som derfor også kalles gritsbeltet. I 2002 ble retten kåret til den amerikanske delstaten Georgias offisielle matrett.
Fischtown Pinguins
Fischtown Pinguins er et ishockeylag som spiller i Bremerhaven, Tyskland. De spiller sine kamper i Eisarena Bremerhaven. Laget ble grunnlagt i 1974.
Idrettslaget Varg
Idrettslaget Varg (stiftet som Arbeidernes Idrettslag 1. mai 1923) er en norsk svømmeklubb fra Oslo. Foruten konkurransesvømming driver idrettslaget med svømmeopplæring og instruksjon.
Historie
1. mai 1923 møttes en gruppe fagorganiserte arbeidere i nordre sving på Dælenenga idrettsplass etter initativ fra Olaf Thorsen. Sammen stiftet de en idrettsklubb som fikk navnet Arbeidernes Idrettslag. Konstituerende møte ble holdt kort tid etter i Toftes gate 54 på Grünerløkka, og første formann ble Carl Søderstrøm. Arbeidernes Idrettslag var i mars 1924 med på å arrangere brytestevnet som var en av de utløsende årsakene til at Arbeidernes Idrettsforbund ble stiftet. I etterkant av stevnet ble 16 brytere ekskludert fra Norges Bryteforbund, fordi de angivelig hadde drevet politkk. På stevnet hadde det blitt flagget med røde flagg og Internasjonalen var blitt sunget. 8. og 9. juni samme år ble Arbeidernes Idrettsforbund konstituert, med AIL blant medlemmene.
Arbeidernes Idrettslag vokste raskt og fikk 700 medlemmer i løpet av det første året. Klubben drev fra begynnelsen friidrett og begynte etter kort tid også med atletikk (bryting og boksing). I 1926 kom svømming på programmet. I 1927 brøt 12 medlemmer ut og dannet Sportsklubben Oslo-Ørn. 9. desember 1932 slo Arbeidernes Idrettslag seg sammen med Idrettslaget Varg, og sammenslutningen tok navnet Arbeideridrettslaget Varg. Etter frigjøringen i 1945, da norsk idrett ble forent i Norges Idrettsforbund, ble navnet til det nåværende Idrettslaget Varg.
Varg har vært en pioner i norsk kvinneidrett. Arbeidernes Idrettslag startet i 1926 den første kvinnegruppe i friidrett. I 1931 opprettet klubben kvinnegruppe i svømming.
I årenes løp har Varg hatt aktiviteter innen atletikk, bandy, friidrett, orientering, ski, sykling, tennis, volleyball, svømming, vannpolo og livredning. I 1954 ble Vargs kvinnelag i volleyball norgesmestere.
Etter hvert tok vannaktivitetene mer og mer over, og klubben har vært blant Norges ledende svømmeklubber. Varg var delaktig da Tøyenbadet ble bygget på 1950-tallet. I dag holder Varg til på Furuset, men har også aktivitet i flere andre svømmeanlegg i Oslo.
Zarraga
Zarraga (Bayan ng Zarraga) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Iloilo.
Barangayer
Zarraga er inndelt i 24 barangayer per 30. september 2019.
Natasha Hind
Natasha Hind (født 21. august 1989) er en newzealandsk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Nikolaos Pananos
Nikolaos Pananos (født 29. mars 1968) er en gresk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne.
Pananos har cerebral parese, og bruker rullestol. Han begynte med boccia i 2006, og begynte å konkurrere i 2007.
Karriere
Han kom på 12.-plass ved EM i boccia 2009, som ble arrangert i Póvoa de Varzim i Portugal. Året etter kom han på 12.-plass ved VM i boccia 2010, og han fikk 27.-plass ved World cup 2011 i Belfast. Ved utgangen av 2011 var han rangert som nummer 20 i verden i klassen BC3.
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London var han med på Hellas' lag som fikk gull i klassen BC3 for par, her spilte han sammen Maria-Eleni Kordali og Grigorios Polychronidis. Hellas slo her Portugal 4-1 i finalen. I den individuelle konkurransen ble han slått ut i 16.-delsfinalen, der han tapte 0-10 for Choi Ye-Jin.
Jaque
Jaque kan vise til:
Tara Marie Norum
Tara Marie Norum (født 18. september 1991 på Ytterøy) er en norsk friidrettsutøver som representerer Steinkjer Friidrettsklubb. Hun konkurrerer på sprintløp, og har bronse på 4 x 400 meter stafett fra Lag-EM i friidrett 2014 (First League) som fremste internasjonale meritt. Hun har også flere NM-gull på stafett, og på 60 meter innendørs fra 2014.
Taras yngre søster Emily Rose Norum driver også med friidrett.
Norum ble rangert som nummer 450 på listen over de tusen beste idrettsutøverne i Trøndelag i avisa Nidaros sin kåring i 2022.
Karriere
Ungdomsmesterskapet i friidrett 2008 ble arrangert i Sigdal, og Norum kom på 3.-plass både på 100 meter og 400 meter i J17-klassen. Hun kom på 7.-plass på 200 meter, og på 1000 meter stafett kom Steinkjer Friidrettsklubb på 2.-plass.
Hun deltok ved junior-NM i friidrett 2008 i Stavanger. Individuelt ble hun slått ut i semifinalen på 200 meter, der hun på 26,62 og fikk 10. beste tid. På 100 meter ble hun slått ut i innledningsheatet, med 13,53 sekunder, og også på 400 meter ble hun slått ut i innledningsheatet. På 1000 meter stafett fikk Steinkjer Friidrettsklubb bronse.
Ved NM i stafetter 2009 vant Steinkjer Friidrettsklubb 4 x 400 meter stafett, der Norum løp sammen med Marit Bruvoll, Rachel Nordtømme og Nina Katrine Brandt. Steinkjer fikk også bronse på 4 x 100 meter stafett, med Norum på laget.
Hun deltok ved NM i friidrett 2009, På 200 meter løp hun på 25,92 i innledningsheatet, og gikk ikke til finalen. Hun nådde finalen på 400 meter, men endte sist i finalen og kom på 8.-plass. I august deltok hun også ved junior-NM i friidrett 2009, og kom der på 3.-plass på 400 meter i J19-klassen, med 57,45 sekunder.
Ved NM i stafetter 2010 vant hun to NM-gull – Steinkjer vant både 4 x 100 meter og 4 x 400 meter stafett i seniorklassen. De kom på 4.-plass på 4 x 800 meter. Norum deltok også på 4 x 100 meter i juniorklassen, men der endte Steinkjer på 9.-plass.
Hun fikk én medalje ved NM i friidrett 2010 - Steinkjer kom på 3.-plass på 1000 meter stafett. Hun deltok også på 400 meter, der hun nådde finalen, og endte på 7.-plass. I september deltok hun også ved junior-NM i friidrett 2010, og vant 400 meter i klassen J19 på tiden 56,51. Dette var ny personlig rekord på denne distansen. Hun deltok også på 1000 meter stafett i klassen J22, der Steinkjer kom på 2.-plass bak Kristiansand IF.