cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svartedauden
Pestens opphav og tidlige spredning
I Kina medførte de mongolske erobringer på 1200-tallet at både jordbruk og handel fikk en knekk. På begynnelsen av 1300-tallet tok handelen seg opp igjen, og det mongolske storrike medførte større trafikk av handelsvarer langs Silkeveien. I 1330-årene, og nærmere historisk daterbart til 1331 og fremover, førte en rekke naturkatastrofer og sykdomsutbrudd til hungersnød i Yuandynastiets Kina, og snart etter kunne man antagelig tale om dødbringende pest. Pestens herjinger i Kina og Sentral-Asia på 1300-tallet kan ha kostet rundt 25 millioner mennesker livet, allerede før svartedauden gjorde sitt inntog i Konstantinopel i 1347).
I oktober 2010 mente medisinergenetikere å kunne slå fast at alle de tre store historiske utbrudd av pesten (i tillegg til svartedauden den tidligere justinianske pest på 500-600-tallet og den senere pesten i Kina og India på 1890-tallet) kan ha hatt sitt utspring i Kina. Kina-hypotesen står sterkest, og av de to foreslåtte opprinnelsesområder står området i det som i dag er nordvestre Indre Mongolia vesentlig svakere enn de tropiske fjellområder langs dagens grense mellom Yunnan og Burma. Argumentene for dette området er svært sterke.
I 1331 brøt det ut pest i Hubei-provinsen sentralt i Kina. Kilden var altså trolig en latent smitte blant smågnagere i Yunnan og Burma, 800 km lenger sør. De neste tyve årene spredte smitten seg til resten av Kina. Etter folketellinger å dømme omkom minst 20 millioner. Kamelkaravanene langs Silkeveien brakte smitten vestover.
Erika Jänkä
Erika Jänkä (født 23. november 1995) er en finsk skiskytter.
Svartedauden
Pestens opphav og tidlige spredning
Sykdommen i Kina og omegn må etter alt å dømme dreie seg om samme dødbringende epidemi som svartedauden, selv om den kinesiske epidemiens karakteristika i seg selv ikke er presist beskrevet i samtidige historiske kilder. Det anses for et alt for stort tidsmessig sammentreff, hvis to så store epidemier i tilgrensende områder langs samme handelsrute ikke skulle ha noe med hverandre å gjøre. Sykdommen kan ha beveget seg vestover til lands og etter hvert også til vanns med handelsreisende.
Pesten kan ha oppstått i mongolkhanatet Den gylne horde i 1346 og ikke i Kina. Nestorianske graver datert til 1338–9 nær innsjøen Issyk-Kul i Kirgisistan har inskripsjoner som nevner en sykdomsepidemi som noen forskere mener kan ha oppstått omtrent der og da. Derfra kan den kan blitt spredt utover både øst- og vestover. I området nordvest for Det kaspiske hav finnes pestsmitten også i dag. En rapportert pest i India er etter alt å dømme et villspor. Den marokkanske reisende Ibn Battuta var i 1344 vitne til en stor epidemi i sørøstre India. Senere forskere har antatt at det han hadde observert var selve svartedauden. Men det finnes ingen holdepunkter i hans skildring for at det var samme sykdom. Heller ikke omtales noen større epidemi i dette tidsrom i samtidige indiske kilder. Det kan snarere se ut som om India ble spart for pesten, og likeså Sørøst-Asia sør for Kina.
Erika Jänkä
Hun representerte Finland under Vinter-OL 2022.
Under et verdenscuprenn i Hochfilzen i januar 2023 kollapset Jänkä og ble kjørt til sykehus. Ifølge legene skal dette ha skyldtes diabetes.
Svartedauden
Svartedauden i Europa
Feodosia var havneby for den italienske bystaten Genova. I 1343 ble Feodosia - som italienerne kalte Caffa - beleiret av khanen Jani Beg og hans armé av krimtatarer da svartedauden brøt ut blant tatarene. De kastet sine døde over murene slik at den beleirede befolkningen også ble smittet, og dermed er dette kjent som ett av de første eksempler på biologisk krigføring. Pestutbruddet tvang khanen til å gi opp beleiringen og trekke seg tilbake; men smitten fant veien videre til Europa da skip fra Genova og Venezia forlot Feodosia i desember 1346 med kurs for Italia. Med på skipene var pestbakterien, Yersinia pestis.
Island ble delvis spart, men katastrofen er omtalt i islandske annaler: «''På denne tiden kom den store drepsotten over den nordre halvdelen av verden, at aldri hadde det kommet slik siden landene ble bebodd. Først kom sotten til Babylon i Serkland, ut i Afrika. Siden fór den like til Jorsaland og Jorsalaborg og la nesten hele byen øde. Siden fór den nordover Jorsalahavet og over Romerriket nordover landet og til pavegarden. Og la nesten alt øde.''»
Svartedauden i Norge
En utbredt oppfatning er at epidemien kom med et handelsskip fra England til Bergen sommeren 1349, men i dag vet man at pesten brøt ut i Oslo alt høsten 1348, selv om det ser ut til at den gikk i vinterdvale før den på nytt spredte seg våren 1349. I løpet av noen måneder hadde den utslettet rundt 60 % av Norges befolkning. Den siste man vet døde av pesten, var biskopen av Stavanger, Guttorm Pålsson, som døde 7. januar 1350. Smitten kom fra skip som la ut fra England. Via testamenter kan pestens ferd gjennom Norge følges i 1349. I februar samme år ble det opprettet et alter for St. Sebastian i Oslo domkirke, noe som bekreftes i et diplom datert Oslo 20. februar 1349. St. Sebastian var de pestsmittedes skytshelgen på bakgrunn av den symbolske koblingen av hans martyrdød for pileskudd og pestens «pileskudd» mot de smittede.
I årene etter svartedauden var Norges befolkning redusert med 63 %. Dette skyldtes ikke bare pesten, men også klimaforverring og en bølge av senere epidemier. Følgevirkningene var likevel enorme. Pesten rev grunnen bort under den norske statsorganisasjonen, og fra 1350 ble Norges politiske historie i lang tid hovedsakelig bestemt av nabolandene. Danmark og Sverige kom seg igjen i løpet av rundt 100 år, mens Norge ikke maktet dette.
Rundt 1450 var om lag 60 prosent av alle gårder i landet lagt øde, og hele bygder var avfolket, særlig der det var dårlige vekstforhold. Sørkedalen ved Oslo og Geiranger ble folketomme områder. Folkestrømmen gikk motsatt vei, med fraflytning av indre strøk, og flere bosetninger langs kysten. Jostedalen var fremdeles øde i 1500, og først i 1600 var jordbruksproduksjonen på høyde med nivået før 1350. På reformasjonstiden var varebyttet fortsatt mye mindre, nasjonalformuen lavere og staten svakere enn før pesten, og landskylden fra gårdene var kun en fjerdedel av hva den hadde vært før pesten. Dette betydde et enormt inntektstap for lavadelen, den standen som hadde utgjort forbindelsen mellom stat og folk. Etter pesten måtte lavadelen livnære seg som bønder istedenfor å delta i rikstjenesten. Dermed opphørte tilknytningen til kongen.
Andreas Holmsen skrev at «ødegårdstiden» rammet Osloherad hardere enn bygdene rundt, og at ødegårdenes tilstedeværelse strakte seg over 300 år, altså frem mot 1650. Utarmingen rammet også kongehuset. Rundt år 1370 satt dronning Margrethe på Akershus slott og skrev til kongen som befant seg i Danmark, at også hun merket nøden. For å få drevet inn landskyld fra den utarmede norske befolkningen, måtte kongens folk bryte gammel lov og rett, noe som drev en dyp kløft mellom folk og stat.
I Norge døde alle bispene på én nær. Så sent som i 1371 hadde Nidaros bare 40 prester - mot før 300. Bare to lagmenn overlevde. Riksrådet mistet en rekke av sine viktigste medlemmer, og av riksembetsmennene var kansleren den eneste overlevende. Dermed var en stor del av den skrivekyndige del av befolkningen borte.
Typer pest
Man skiller mellom tre typer pest med tilhørende symptomer og sykdomsforløp - byllepest, lungepest og septikemisk pest. Alle er forårsaket av bakterien Yersinia pestis (også kalt Pasteurella pestis). Den klassiske pesten som trolig ga sykdommen navnet «svartedauden», er byllepest. Etter bitt fra et insekt (f.eks. loppe eller lus) transporteres bakteriene til en lymfeknute som svulmer opp til mørke byller i armhulene, lysken og på halsen. Sykdomsforløpet varer 5-7 dager med en dødelighet på over 50%. Bakterien kan bekjempes ved hjelp av antibiotika streptomycin og tetracyclin, men penicillin virker ikke. Lungepest smitter direkte fra menneske til menneske ved dråpesmitte og dreper 100% av de smittede i løpet av 2-3 dager. Septikemisk pest er en form for blodforgiftning hvor mennesker smittes av et insekt, som ved byllepest, men i stedet for å ende opp i lymfen, går bakterien rett i blodet og formerer seg der. Resultatet er død etter få timer i 100% av tilfellene. Alle de tre typene pest var kjente og fryktet i middelalderen.
Spredning
Det har tradisjonelt vært hevdet at svartedauden i hovedsak ble spredd av rotter; at pestsykdommen oppsto blant en populasjon av gnagere i naturen og spredde seg til svarte rotter (Rattus rattus). Når disse rottene ble bitt av smittebærende lopper (Xenopsylla chopsis) ble de syke og døde, noe som gjorde at loppene gikk over på mennesker som levde i tett nærhet til rottene. Denne teorien er i hovedsak basert på observasjoner av pestutbrudd i Kina på slutten av 1800- og begynnelsen av 1900-tallet. Denne teorien har imidlertid møtt sterk kritikk de siste årene.
Nyere forskning peker mot at svartedauden ikke ble spredd på samme måte som pesten Kina i moderne tid, men at de skyldige var menneskelopper (Pulex irritans) og kanskje også menneskelus (Pediculus humanus). Forskere fra Pasteur-instituttene undersøkte for mer enn 60 år siden pestepidemier i Nord-Afrika og Iran uten å finne spor av rotter eller rottelopper, men derimot store mengder av Pulex irritans. Deres konklusjon var derfor at pest kan spres mellom mennesker av menneskelopper.
Både den raske spredningen, manglende beskrivelser av døde rotter i middelalderen (i Norge også manglende funn av svarte rotter ) og analyser av hvordan bakteriesykdommen arter seg hos ulike loppearter, tyder på at den svarte rotta ikke har hatt en så sentral rolle i middelalderen som det har vært hevdet. Ole G. Moseng har kommentert at tross disse nye funnene tror han at pesten spredde seg på flere ulike måter.
En annen årsak til at forskerne tviler, er rottebestanden i perioden da pesten herjet. Det er ikke tvil om at det fantes massevis av rotter i byene, men utover på landsbygda kan det virke som om gnagerproblemet var mindre. Dette synet baserer de blant annet på oppdrett av duer på den engelske landsbygda i middelalderen. I dueslagene hadde de reirplasser helt nede ved bakken. Hvis rotter hadde vært et problem, ville reirplassene vært plassert høyere oppe, slik at rottene ikke kunne ta eggene. Hvis man tar et eksempel fra mer hjemlige trakter, kan man se på «burene» til oppbevaring av mat, i våre dager kjent som stabbur. Disse bygningene ble ikke satt på stabber før på 1700-tallet, og grunnen til at de hevet buret fra bakken, var nettopp for å holde gnagere unna. Dermed kan det se ut som om gnagerproblemene var mindre i perioden pesten herjet, og dette gjør teorien om rottespredning av pesten mindre troverdig.
I 2012 kartla den norske professoren Egil Lien de strategiene Yersinia pestis benytter seg av for å snike seg ubemerket inn i organismen uten at immunsystemet varsles. Den smittede er dermed alvorlig angrepet før immunsystemet rekker å gå til motangrep. Liens forskning vil omsider gjøre det mulig å fremstille en vaksine mot pest.
Ettervirkninger
Svartedauden etterlot seg et grunnleggende endret samfunn, der skillet var så markant at flere brev er datert «så og så mange år etter den store manndøden». Pesten reduserte inntektene til konge og aristokrati i slik grad at kirkemakten fremstod styrket, og først ble svekket da kongemakten innførte statskirken.
I 1350 ga Magnus Eiriksson påbud om offentlige bots- og bededager i håp om at det skulle hjelpe mot svartedauden. Røyking av einerbær ble prøvd, likeså omslag av den sykes ekskrementer mot byllene.
Gårdsnavn som Ødegård, Øygard, Øyjord og Aune stammer fra gårdsbruk som lå forlatt, til gårdsdriften senere ble gjenopptatt. I biskop Eysteins jordebok for Oslo bispedømme fra rundt 1400, også kjent som Rødeboken, fremgår at bispedømmets tiende fra rundt 1400 var rundt 60 % lavere enn i 1315. Dette kan skyldes flere faktorer enn nedgang i folketallet, blant annet omlegging i jordbruket, eller at kirken var mindre effektiv i tiendeinnkrevingen. Av en jordebok for Bergen bispedømme fremgår av innførslene fra Sogn at det før 1350 var 52 kirker og kapeller der med ialt 42 geistlige. I 1596 var tallet redusert til 38 kirker og kapeller og bare ti geistlige i Sogn.
Pesten var årsak til at det nye pest-reglementet som i 1348 ble sendt ut fra alle skolastiske og medisinske fakulteter, ikke innledes med standarduttrykkene «Som sagt av Galenus» eller «Som sagt av Avicenna», men med formuleringen «visis effectibus», dvs «(etter at) vi har sett virkningen (av pesten)». Få år senere skrev en nedertysk lege at «vi europeiske lenger vet nå mer om pesten enn alle leger i oldtiden og islam». Svartedauden fikk større påvirkning på alminnelig renslighet og synet på sykdomssmitte enn noe annet før kolerautbruddene på 1800-tallet.
Four thieves' vinegar (fire-tyvers-eddik) inngikk i folkemedisinen. Eddiken ble sagt å være en medisin kjent av fire dødsdømte tyver, som slapp å bli hengt mot å gi fra seg oppskriften som angivelig hadde spart dem for pestsmitten. Denne oppskriften ble fremvist på Musée de Paris i 1937, og skal være korrekt avskrift av oppskriften som ble slått opp på veggene i Marseille under et pestutbrudd: Ta tre pints (3 x 568 ml) av sterk hvitvinseddik. Slå i en håndfull av hver av disse urtene: Malurt, mjødurt, oregano og salvie, femti nellikspiker, røtter av klokkeblomster, to unser rosmarin, kvann og borremynte, samt rikelig kamfer. La blandingen trekke i 15 dager. Rist den og gni på hender, ører og tinninger før kontakt med en pestsmittet.
Eksterne lenker
<!-- Årsak:
Symptomer:
Virkning: -->
Luis José Rueda Aparicio
Luis José Rueda Aparicio (født 3. mars 1962 i San Gil i departementet Santander i Colombia) er en kolumbiansk katolsk kardinal-elekt og erkebiskop av Bogotá og primas av Colombia.
Bakgrunn
Luis José Rueda Aparicio studerte filosofi ved bispedømmet Socorro y San Gils presteseminar, og teologi ved erkebispedømmet Bucaramangas seminar.
Prest
Deretter arbeidet han i flere menigheter i sjelesorgen. Etter videre studier oppnådde han en grad i moralteologi fra Det pavelige akademi Alfonsiana i Roma. Han var da professor ved seminaret for Socorro y San Gil, visedirektør for bispedømmets Caritas-sekretariat, rektor ved bispedømmeinstituttet for rural utvikling og biskoppelig vikar for pastoral omsorg.
Erkebiskop av Popayán
Pave Frans utnevnte ham til erkebiskop av Popayán den 19. mai 2018. Innsettelsen i embedet fant sted den 7. juli samme år.
Scandinavian Airlines’ destinasjoner
Denne listen viser en oversikt over alle Scandinavian Airlines' destinasjoner som blir trafikkert på regulær rutebasis. Listen inneholder også destinasjoner som blir trafikkert av andre aktører, men på vegne av SAS, som for eksempel enkelte av Blue1s operasjoner, og en oversikt over avviklede destinasjoner.
SAS' rutenett dekker de fleste lufthavner i Norge, Sverige og Danmark, samt større lufthavner i Europa. Selskapet har også et lite antall ruter til destinasjoner i Nord-Amerika, Midtøsten og Asia. De fleste høyfrekvensrutene trafikkeres fra selskapets tre hovedbaser i København, Oslo og Stockholm.
Luis José Rueda Aparicio
Erkebiskop av Popayán
Han desiserte året 2020 i erkebispedømmet Popayan til «Brorskapets År» til fremme av sosial solidaritet og økologisk omvendelse.
Scandinavian Airlines’ destinasjoner
Oversikt
Destinasjonslisten inkluderer informasjon om by, land, IATA- og ICAO-kode og flyplass. Listen inkluderer også sesongavhengige destinasjoner, så vel som fremtidige- og avviklede destinasjoner.
Referanser
SAS.no, rutekart
Luis José Rueda Aparicio
Erkebiskop av Bogotá
Den 25. april 2020 utnevnte pave Frans ham til erkebiskop av Bogotá. Innsettelsen fant sted den 11. juni samme år. Francis utnevnte ham også til medlem av den pavelige kommisjon for Latin-Amerika den 10. mars 2021.
Scandinavian Airlines’ destinasjoner
Se også
Scandinavian Airlines
Luis José Rueda Aparicio
Erkebiskop av Bogotá
Han har vært en åpenhjertig og sterk tilhenger av fredsavtalen inngått i 2016 mellom regjeringen og opprørsgruppen FARC, og protestert mot drapene av sosiale lederpersonligheter.
I mai 2020 skulle han igjen ta til orde mot volden, og fordømte utryddelsen av en hel familie i Suárez kommune, inkludert en jente på bare fem år gammel. .
Fra 13. mai 2021 til 25. juni 2022 var Luis José Rueda Aparicio dessuten apostolisk administrator for det vakante bispedømmet Soacha. Det hadde mistet sin biskop José Daniel Falla Robles som døde av covid-19 den 1. mai 2021.
Den 6. juli 2021 ble Luis José Rueda Aparicio valgt til president for Den katolske biskopskonferanse i Colombia for en treårsperiode.
Den 9. juli 2023 kunngjorde pave Frans at han skulle kreeres til kardinal 30. september 2023.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Serhij Lahkuty
Serhij Lahkuty (ukrainsk: Сергій Лагкути, engelsk transkripsjon: Sergiy Lagkuti; født 24. april 1985 i Simferopol) er en ukrainsk landeveissyklist, som sykler for det russiske kontinentallaget Kolss-BDC Team.
Prioner
Prioner (PrPc) er smittestoffer bestående kun av proteiner som kan forårsake sykdommer som kugalskap hos storfe, skrantesyke hos hjortedyr og Creutzfeldt-Jakobs sykdom hos mennesker.
Prioner er proteiner som forvandles. De trenger ikke arvestoff for å gi infeksjoner, som andre smittestoffer. Prioner finnes i kroppen til både mennesker og dyr, og hjelper stamcellene. Noen ganger forekommer de i avvikende foldet versjon (PrPsc). Den unormale tilstanden smitter over til andre celler, og slik kan genfeilen spre seg fra individ til individ. PrPsc tåler UV-stråling, høye temperaturer, og kan ikke brytes ned av enzymer. PrPsc dreper nerveceller og ødelegger vevet i hjernen.
Louis Van Hege
Louis Van Hege (født 8. mai 1889, død 1975) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen og vinter-OL 1932 i Lake Placid.
Van Hege var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere i OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. De hadde en ledelse med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang. Van Hege deltok også i vinter-OL 1932 i Lake Placid i toerbob, han kom på niendeplass.
Carl Gustaf Estlander
Carl Gustaf Estlander (født 31. januar 1834 i Lappfjärd i Finland, død 28. august 1910 i Helsingfors) var en finlandssvensk professor i estetikk og litteraturvitenskap.
Estlander tilhørte svekomanene. Han var med på å etablere avisen Helsingfors Dagblad i 1862 og også Finsk Tidskrift i 1876. Som leder av Finska Konstföreningen var han med på å etablere det finske nasjonalgalleriet Ateneum i 1887, og han var og med på å stifte Svenska Litteratursällskapet i Finland i 1885.
Maurizio Felugo
Maurizio Felugo (født 4. mars 1981) er en italiensk vannpolospiller. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv med det italienske landslaget.
Straffeloven av 1842
Straffeloven av 1842 eller Lov angaaende Forbrydelser (ofte kalt Kriminalloven, forkortet Krl. eller Crl.) var den første norske straffeloven etter at Norge ble en egen stat i union med Sverige i 1814. Loven ble vedtatt i 1842, fikk kongelig sanksjon 20. august 1842 og gjaldt helt til den i 1902 ble erstattet av Almindelig borgerlig Straffelov, som trådte i kraft 1. januar 1905.
Forhistorie
Da Norge forlot unionen med Danmark i 1814 gjaldt fortsatt strafferettsbestemmelsene i Christian Vs norske lov av 1688, som for mange forbrytelser ga svært strenge straffer som dødsstraff, lemlestelse, pisking og brennmerking. Disse bestemmelsene ble riktignok til en viss grad mildnet ved kongelige forordninger utstedt i perioden 1688–1814.
Etter forslag av Christian Magnus Falsen hadde Grunnloven av 1814 bestemt at «en ny almindelig civil og kriminel Lovbog skal foranstaltes udgivet paa første, eller om det ikke er muligt, paa andet ordentlige Storthing« (§ 99 i Grunnloven av 17. mai, § 94 i Grunnloven av 4. november). Ludvig Aubert mener beslutningen neppe var grundig forberedt, men skyldtes en «ubestemt følelse» av at mange av lovene fra enevoldstiden ikke kunne brukes under den nye forfatningen, samt påvirkning av 1700-tallets naturrettsfilosofi, som hadde gitt seg utslag i nye lovbøker i mange europeiske stater (for eksempel Frankrikes Code civil av 1804). I virkeligheten var det bare bestemmelsen om en ny kriminell lovbok som noensinne ble ført ut i livet.
28. oktober 1815 vedtok Stortinget en lov som mildnet de gamle straffebestemmelsene, ved at brennemerking samt alle pinsels- og lemlestelsesstraffer i forbindelse med dødsstraff ble avskaffet. Dødsstraffer skulle utelukkende fullbyrdes ved halshugning, og alle lemlestelsesstraffer ble ombyttet med fengselsstraffer.
I praksis varte det lenge før grunnlovsbestemmelsen om en ny lovbok ble tatt til følge. Stortinget i 1818 tok opp planen om en ny kriminallovbok, og utnevnte statsråd Christian Krohg til å utarbeide lovboken. Krogh fikk imidlertid ikke utrettet noe før sin død i 1828, slik at arbeidet måtte begynne på nytt fra grunnen av. Stortinget i 1828 nedsatte en kommisjon med tre oppgaver, nemlig å skrive utkast til en kriminallov, til en lov om politiovertredelser og en lov om rettergangsmåten i straffesaker. Kommisjonen besto av
Falsen døde i 1830, Morgenstierne i 1835 og Berg gikk ut av kommisjonen i 1835. I stedet for disse tre ble høyesterettsassessor J. H. Rye utnevnt i 1835. Året etter gikk Vogt tilbake til statstrådet, og ble etterfulgt av ekspedisjonssekretær C. Arntzen fra 1837.
Vedtakelse og revisjon
Kommisjonen la fram utkast til ny kriminallov i 1835, men oppfylte aldri resten av mandatet. I stor grad ble dette utkastet fulgt i den endelige loven av 1842. Det nye straffelovsutkastet bygget i stor grad på den hannoverske straffeloven av 1840, som var påvirket av juristen Anton Bauer. Denne loven var igjen utarbeidet etter forbilde av Anselm von Feuerbachs bayerske straffelov av 1813. Ved siden av finnes det også spor av påvirkning fra den franske Code pénal.
Lovutkastet ble forelagt Stortinget i 1839. Stortinget endret så lite som mulig i utkastet, i frykt for at loven ikke ville få kongelig sanksjon. Spørsmålet om trykkefrihet vakte likevel politisk uenighet. Lovutkastet foreslo at boktrykkeren skulle kunne dras til ansvar for et utgitt skrift dersom forfatteren ikke kunne finnes. Dette kunne ikke bondeopposisjonen på Stortinget godta. Sammen med 9 embetsmenn som stemte med opposisjonen sørget de for at bestemmelsen ble endret og senere strøket. Ellers var det først og fremst de juridiske embetsmennene sammen med kaptein Foss og Ludvig Kristensen Daa som deltok i stortingsdebatten om loven. Men Ole Gabriel Uelands innlegg fra debatten i 1842 viser at bondeopposisjonens fører var tilhenger av strenge straffer og gjerne skulle sett enda strengere straffer for religionskrenkelser.
Etter vedtakelsen i Stortinget i 1839 ble straffeloven nektet sanksjon av kong Carl Johan, men kom opp igjen på Stortinget i 1842 med den samme endringen i trykkefrihetsspørsmålet som var foreslått i 1839. Etter å ha blitt vedtatt igjen fikk loven kongelig sanksjon 20. august samme år.
24. serierunde i Premier League 2006/07
24. serierunde i Premier League 2006/07 startet 20. januar kl. 13:45 med den ene storkampen denne helga; mellom Liverpool FC og Chelsea FC. Avsluttet med den andre storkampen mellom Arsenal og Manchester United på Emirates Stadium den 21. januar kl. 17:00.
* Det var egentlig Mike Riley som skulle dømme kampen, men han fikk influensa, så jobben gikk til Bennett i stedet.
Press (vektløfting)
Press er en tidligere øvelse innen idretten vektløfting som ble fjernet fra idretten i 1972 da den er hard for ryggen. De to andre er øvelsene som det nå konkurreres i innen vektløfting er støt og rykk. Øvelsen er lik støt, men stangen skal over hodet uten å bøye beina i løftet.
Straffeloven av 1842
Vedtakelse og revisjon
Over tid ble noen av straffesatsene i loven funnet uforholdsmessig strenge. Dette ble rettet på ved lover av 1866 og 1874, der den første særlig mildnet straffesatsene for gjentatt tyveri, mens den andre reviderte samtlige straffesatser.
Ipilimumab
Ipilimumab (varenavn Yervoy, tidligere kjent som MDX-010 og MDX-101), er et monoklonalt antistoff som skal aktivere immunsystemet ved å blokkere molekylet CTLA-4, en proteinreseptor som nedregulerer immunsystemet. CTLA-4 spiller en avgjørende rolle i regulering av kroppens naturlige immunforsvar, og når ipilimumab blokkerer denne aktiviteten, blir kroppens naturlige immunsystem styrket for å kunne angripe og bekjempe kreftcellene.
Straffeloven av 1842
Erstattet av straffeloven av 1902
Francis Hagerup mener loven hadde et «stærkt doktrinært præg» med kunstige og innviklede begrepsbestemmelser, noe som gjorde loven uskikket til å behandles av lekdommere og dermed uhensiktsmessig ved innføringen av jury på 1880-tallet. Det ble derfor funnet nødvendig å utarbeide en ny straffelov. I 1885 ble det nedsatt en kommisjon under ledelse av Bernhard Getz, som skulle utarbeide forslag til ny lov. Mens komiteen fortsatt var i arbeid trådte den nye straffeprosesslov i kraft i 1890. For å tilpasse den gamle straffeloven til den nye straffeprosessen ble det i 1889 og 1890 vedtatt lover som reviderte den gamle straffeloven på de punktene som skapte vanskeligheter for jurybehandlingen, særlig spørsmål om ærekrenkelser og formuesinngrep.
Press (vektløfting)
Øvelsen går ut på å løfte en vektstang med belastning fra golvet og over hodet i to bevegelser. Først løftes stangen til brystet, en bevegelse som gjerne kalles for frivending, eller bare «vending». Deretter samler utøveren krefter og presser stangen over hodet der den låses på strake armer. Denne pressdelen skal gjøres på strake bein, i motsetning til utførelsen av støt. Posisjonen med stangen over hodet skal være markert med låste albueledd, og løfteren får signal fra dommerne når løftet er dømt godkjent, slik at stangen kan slippes ned på golvet.
Ipilimumab
Ipilimumab er godkjent av Food and Drug Administration (FDA) for behandling av malignt melanom, en type hudkreft. Det pågår kliniske undersøkelser for behandling av ikke-småcellet lungekreft, småcellet lungekreft, urinveiskreft og metastatisk hormonresistent prostatakreft.
Straffeloven av 1842
Erstattet av straffeloven av 1902
I 1890-årene og de første årene av 1900-tallet ble det vedtatt en rekke lover som gjorde endringer i straffelovsbestemmelsene, etter forslag av straffelovkomiteen under Bernhard Getz. I 1902 ble så den nye straffeloven (Almindelig borgerlig Straffelov) vedtatt, som avløste straffeloven av 1842. Den trådte i kraft 1. januar 1905.
Press (vektløfting)
I tidligere versjoner av vektløfting var også enhåndpress en del av vektløftingens øvelser.
Ipilimumab
Konseptet med å bruke anti-CTLA4 antistoffer mot kreft ble først utviklet av James P. Allison mens han var direktør for Cancer Research Laboratory ved University of California, Berkeley. Klinisk utvikling av anti-CTLA4 ble initiert av Medarex, som seinere ble kjøpt opp av legemiddelfirmaet Bristol-Myers Squibb. I 2013 kostet det $120.000 for en behandling. For sitt arbeid med å utvikle ipilimumab ble Dr. Allison tildelt Laskerprisen i 2015.
Straffeloven av 1842
Innhold
Loven av 1842 innførte åtte forskjellige straffer, nemlig
Press (vektløfting)
Tyngste løft i press av nordmenn
Følgende er blant de tyngste press-løftene som er gjort av nordmenn i offisielle vektløfting-konkurranser:
Ipilimumab
Godkjente bruksområder
Ipilimumab ble godkjent av FDA i mars 2011 for å behandle pasienter med malignt melanom som har utviklet seg med spredning og som ikke kan fjernes ved operasjon. 1. februar 2012 godkjente Health Canada ipilimumab for behandling av inoperabel eller metastatisk melanom hos pasienter som ikke lykkes med eller tåler annen systemisk terapi for avansert sykdom. Ipilimumab ble godkjent i Den europeiske union (EU) for andrelinjebehandling av metastatisk melanom i november 2012. I Norge besluttet Helsedirektoratet 7. mars 2013 at ipilimumab ikke skulle tas inn i de nasjonale handlingsprogrammene mot kreft, men helseminister Jonas Gahr Støre snudde og sa ja til å bruke ipilimumab mot føflekkreft. Han startet et forskningsprosjekt som skulle gå over fire-fem år.
Straffeloven av 1842
Innhold
Loven ga absolutte bestemmelser om straffen for mange grovere forbrytelser, mens det i andre forbrytelser ga dommeren en begrenset utmålingsfrihet. For flere forbrytelser var det strenge regler om straffeskjerpelse ved gjentakelse. Dette gjaldt særlig tyveri og innbrudd, selv om det ikke lenger kunne ilegges dødsstraff for slike forbrytelser. Disse straffebestemmelsene ble senere mildnet ved lov av 9. juni 1866. Straffen for mange forbrytelser ble dessuten betydelig nedsatt ved lov av 3. juni 1874. I lovene av 29. juni 1889 og 28. juni 1890 ble det satt videre rammer for utmålingen av straffene.
Press (vektløfting)
Tyngste løft i press av nordmenn
Listen er foreløpig basert på resultater fra nordiske mesterskap t.o.m. 1961.
Ipilimumab
Skadelige virkninger
Ipilimumab behandling har vært forbundet med alvorlige og potensielt fatale immunologiske bivirkninger ved T-celleaktivering og proliferasjon. De fleste alvorlige bivirkninger berører mage-tarmkanalen: for eksempel magesmerter, oppblåsthet, forstoppelse eller diaré, men også feber, puste- eller urineringsproblemer.
Straffeloven av 1842
Innhold
Til tross for straffelovens bestemmelse om dødsstraff skjedde den siste fullbyrdelsen av en dødsstraff i 1876. Den siste dødsdommen ble avsagt i 1900.
Ipilimumab
Virkningsmekanisme
Kreftceller produserer antigener som immunsystemet bruker for å identifisere dem. Disse antigenene kjennes igjen av dendrittiske celler som presenterer dem for cytotoksiske T-lymfocytter (CTL) i lymfeknuter. CTL gjenkjenner kreftcellene ved disse antigenene og ødelegger dem. Men sammen med antigener presenterer de dendrittiske cellene også et hemmende signal. Dette signalet binder seg til en reseptor, cytotoksisk T-lymfocytt-assosiert antigen (CTLA-4) og slår av den cytotoksiske reaksjonen og dermed overlever kreftcellen.
Ipilimumab binder seg til CTLA-4 og blokkerer det hemmende signalet, slik at CTL kan ødelegge kreftcellene.
Straffeloven av 1842
Lovkommentar
Juristen Anton Martin Schweigaard var med på å vedta straffeloven som stortingsrepresentant i 1842. Han begynte å forelese om loven ved universitetet allerede året etter, og skrev deretter verket Kommentar over den norske Criminallov (1844–46), som ble den autoritative tolkningen av straffeloven og dannet grunnlaget for undervisningen av en generasjon av norske jurister. Aasmund Olavsson Vinje, som fulgte forelesningene, mener at Schweigaards tolkninger ble bestemmende for rettsbruken, og at Schweigaards autoritære utlegning av retten gjorde det «nokot saa nær umogelegt» for privatmannen å få rett mot det offentlige.
Ipilimumab
Kliniske utprøvinger
På 2000-tallet var man i gang med kliniske studier av ipilimumab på pasienter med føflekkreft, nyrekreft, prostatakreft og eggstokkreft. I 2007 var det to fullt humane anti CTLA-4 monoklonale antistoffer i avanserte kliniske studier: ipilimumab og tremelimumab (fra Pfizer). Positiv respons ble observert hos 20% av pasientene som levde i mer enn fire år, inkludert noen som har overlevd i 10 år eller mer..
Straffeloven av 1842
Bedømmelse
Francis Hagerup mente på begynnelsen av 1900-tallet at straffeloven av 1842 hadde stått på høyde med utviklingen i sin periode, og betegnet et stort framskritt sammenlignet med den eldre dansk-norske retten, selv om den senere viste seg uhensiktsmessig da juryordningen ble innført. Johs. Andenæs' bedømmelse er omtrent den samme. Historikeren Sverre Steen mener også at «straffeloven av 1842 var et langt skritt mot større humanitet overfor lovbrytere».
Aspidimorphini
Aspidimorphini er en gruppe av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utseende
Middelsstore, brede, gjerne brokete fargede bladbiller. Kroppen er dekket av pronotum og dekkvinger som danner et skjold, dette er hvelvet og ikke så flatt som hos mange andre skjoldbiller. Hodet er lite, antennene tynne og rundt halvparten så lange som kroppen, som er oval. Pronotum er noe rundet, beina forholdsvis korte.
Levevis
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Denne gruppen lever for det meste på bananplanter, bambus og planter i ingefærfamilien.
Hans Glaser
Hans Glaser (født ca. 1480? og død 1545) var en saksisk (tysk) bergmann som ble satt til å bli bergmester i Norge av Christian III konge av Danmark og Norge. I 1515 er det kjent at han jobbet for bergvesenet i Schneeberg.
Aspidimorphini
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Afrika og Asia.
Hans Glaser
Kong Christian III sendte den 2. mai 1538 et brev til kurfyrst Johan Friederich av Sachsen, ordførende representant for Det schmalkaldiske forbund, den første lutherske forsvarsalliansen. Brevet var skrevet i Hamburg. I brevet ba kongen kurfyrsten om hjelp til å starte bergverksdrift i Danmark-Norge. Kurfyrsten rådspurte sin betrodde mann i Schneeberg, Paul Schmidt, som foreslo Hans Glaser som rette mann til å bistå kong Christian. Som svar på forespørselen sendte kurfyrsten sin ekspert Hans Glaser til København som rådgiver for kongen.
Aspidimorphini
Systematisk inndeling
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.
Hans Glaser
I 1538 reiste han til Norge på befaring. Sammen med ham reiste kongens sekretær Anthoni Brüske, lensherre på Akershus Peder Hanssøn og bergmester ved Akersberg Sølvgruver Hans Semler. Glaser ble i 1538 den første som omtalte jernforekomster i et område i den nåværende Skien kommune, og hans oppdagelser i Skiensområdet dannet grunnlaget for oppstarten av Fossum Jernverk, som ble Norges første jernverk i daglig drift. Høsten 1538 ble Glaser sendt tilbake til Sachsen igjen for å skaffe nødvendig utstyr og folk som trengtes for å starte bergverksdrift. I mai 1539 dro følget til Danmark, der Christian III utnevnte han til å bli bergmester i Norge. I juli 1539 ankom Glaser Norge på nytt. Der tok han over driften ved Gullnes i Seljord, og satte igang drift ved Moisberg i Fyresdal og Fossum i Skien.
Han satte også i gang myntpregning, Gimsøydaleren, og bergverksdrift som fortrengte nonneklosteret på Gimsøy. Han var kongens øverste representant i Norge i forbindelse med bondeopprøret i Hjartdal. Det var kanskje den alvorligste militære konflikten i Norge rundt reformasjonen. Kong Christian III satte inn hærstyrker mot telemarksbøndene som hadde reist seg til opprør, for at bøndene omkring Golmsberg måtte forlate gård og grunn til fordel for de 100 sakserne som ble satt til å drive Gullnesgruva.
Etter han hadde vært i Norge noen år skulle han reise hjem, men ble syk og måtte takke nei. Sent på året i 1545 døde han i Norge.
The Man Inside
The Man Inside er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av John G. Adolfi.
Handling
Dana Thornton har en niese, Eleanor. Hun er venninne med Cynthia Carew, datteren til en amerikansk senator. Etter en sammenkomst oppdager Cynthia at faren hennes Under festen var Cynthia sammen med løytnant Lane, en amerikansk offiser. Løytnanten ber faren hennes om tillatelse til å gifte seg med Cynthia. Men faren hans nekter, og det oppstår en krangel mellom dem.
Det viser seg senere at før han gikk til festen, hadde Carew skrevet et brev til utenriksministeren - hvor han påstår at han kjenner til en viss amerikaner som selger landets hemmeligheter i Sør-Amerika. Men brevet fortsetter med å si at navnet på spionen ikke kan avsløres ennå. Men umiddelbart etter skrivingen av dette brevet, blir den gamle mannen funnet myrdet.
Siglufjörður
Siglufjörður er en by, fjord og tidligere også kommune, nord på Island. På begynnelsen av 1900-tallet vokste den seg til å bli en sentral by for fiskeindustrien. Stedet hadde 1605 innbyggere i 1999 og 1386 i 2004, og har fortsatt å dale i folketall siden 1950, da det var 3000 innbyggere i byen. Grunnen til at folketallet daler er at silda som fikk stedet til å blomstre på 1940- og 50-tallet nå er borte. Byen har flere virksomheter innen fiskeindustrien, som fryserier og sildeoljefabrikker.
Siglufjörður ligger i Fjallabyggð kommune og fikk bystatus i 1918.
I dag er byen fortsatt avhengig av fiskerinæringen selv om silda er borte. Regjeringen på Island forsøker å snu denne fraflyttingen i området ved å forbedre veitransporten. To nye veitunneler skal stå ferdig i 2010 for å koble Siglufjörður til nabobyen Ólafsfjörður i sør. Disse tunnelene vil bli kalt Hedinsfjordtunnelen og deres totale lengde vil være 11 km. Siglufjörður har allerede en 800 meter lang veitunnel i nord med navnet Strakatunnelen, for øyeblikket (før 2010) er det byens eneste veiforbindelse som er åpen hele året. Tunnelen sto ferdig i 1967, og før det var eneste vei til byen en smal fjellpassasje som kun var åpen om sommeren.
<!-- The old road to Siglufjörður is open during the summer. Den gamle veien til Siglufjörður er åpent om sommeren. The road was and still is the highest mountain road in Iceland and is used today both for hiking, horseriding and pleasure driving. Veien var og fremdeles er det høyeste fjellveien i Island og brukes i dag både for fotturer, hesteridning og glede kjøring.
The tunneling project is controversial due to its high cost and the fact that it benefits mainly a few thousand people in villages that have been shrinking fast in the last decade, there are many who are not convinced that the tunnels will reverse this development. Det tunneling prosjektet er kontroversielt på grunn av den høye prisen og det faktum at det fordeler i hovedsak et par tusen mennesker i landsbyer som er blitt krymper raskt det siste tiåret, er det mange som ikke er overbevist om at tunneler vil reversere denne utviklingen. The controversy also involves a seemingly easier access to public funds for projects in the more remote parts of Iceland than in the Reykjavík area, many allege that this is caused by the area's over-representation in Alþingi but currently 2 of the 10 MPs of the Northeast constituency are from Siglufjörður although the town comprises less than 4% of the constituency's population. Kontroversen også innebærer en tilsynelatende enklere tilgang til offentlige midler til prosjekter i de mer avsidesliggende delene av Island enn i Reykjavík-området, mange påstår at dette er forårsaket av områdets overrepresentasjon i Alltinget, men for øyeblikket 2 av de 10 parlamentarikere i Northeast valgkrets er fra Siglufjörður selv om byen utgjør mindre enn 4% av valgkretsen befolkning. Another source of controversy are environmental reasons because the tunnel project requires a road to be built across Héðinsfjörður fjord which is uninhabited and has barely been developed at all so far. En annen kilde til kontrovers er miljømessige grunner, fordi tunnelen prosjektet krever en vei som skal bygges over Héðinsfjörður fjorden som er ubebodd og har knapt blitt utviklet i det hele tatt så langt.
The town enjoys a large population of former inhabitants. Byen har en stor bestand av tidligere innbyggere. These people had moved away to other places in Iceland, because of lack of work in the area or in quest for higher education. Disse menneskene hadde flyttet til andre steder på Island, på grunn av mangel på arbeid i området eller i søken etter høyere utdanning. These people are coming back to town and choosing to spend a lot of their vactions in the area. Disse menneskene kommer tilbake til byen og valgte å tilbringe mye av sin vactions i området. They buy old houses and renovate them. De kjøper gamle hus og restaurere dem. The climate of the town is very mild, and the temperature is often high during the summer. Klimaet i byen er svært mildt, og temperaturen er ofte høy i løpet av sommeren. Endless hiking possibilities in the mountains attract many, but the place is still a secret for many of the travelling crowd. Uendelige turmuligheter i fjellet tiltrekker mange, men stedet er fortsatt en hemmelighet for mange av de reisende publikum.
Tautra
Deler av Tautra og Svaet har siden 14. desember 1984 vært vernet som naturreservat og fuglefredningsområde. Tautra og Svaet naturreservat og fuglefredningsområde er et ramsarområde, med et totalt areal på 20,54 km².
Øya er 3,5 km lang, og bredden varierer fra ca 70 meter på det smaleste, til ca. én kilometer på det bredeste. Totalt areal utgjør 1,5 km². Det høyeste punktet er 26 moh., noe som gjør den forholdsvis flat. Øya ble i 1979 forbundet til fastlandet via en molo, men pga. denne moloens innvirkning på dyrelivet, ble den i 2003 bygd om slik at en bro midt på moloen slipper vannstrømmen gjennom. Broen, Tautrabrua, har en post som skal hindre rovdyr i å ta seg over til øya.
Ikke langt fra ruinene av gamle Tautra kloster ligger i dag et nytt cistercienserkloster. Det ble grunnlagt i provisoriske bygninger i 1999. Den 25. mars 2006 ble klosteret gitt status som selvstendig priorat. Den nye klosterkirken er åpen for publikum. Det nye Klosteret er tegnet av Jensen & Skodvin Arkitektkontor AS. Grunnsteinen ble lagt ned av dronning Sonja 8. mai 2003 og tatt i bruk 11. juli 2006. Dronningen var til stede også ved vigslingen den 12. mai 2007. Bygget har fått flere arkitekturpriser, bl.a. Forum AID-prisen (2007) og en europeisk pris for steinarkitektur (2007).
En nå utdødd sauerase, tautersauen, hadde navnet sitt etter Tautra. Opprinnelsen til sauerasen er noe usikker, men man tror at den ble fremavlet på slutten av 1700-tallet. Plantefloraen i området er en studie verd, siden området har vært dyrket siden middelalderen, med kunnskapsrike munker som pionerer.
Nøkkelstimulus
Nøkkelstimulus er det som gjør at dyr begynner å utføre instinktene sine. Vi kan si at instinktene utløses av en nøkkelstimulus.
Eksempel
Lyden av rennende vann er et eksempel på en nøkkelstimulus hos beveren. Det får den til å følge instinktet til å bygge en demning.
Ved slukfiske bruker vi ofte sluktyper som ikke ligner noe særlig på fiskens byttedyr. Likevel hogger fisken. Derfor er synet hos fisken en nøkkelstimulus.
Rødstrupehannen vil angripe alle hanner av samme art som er i territoriet hans. Det er det røde på strupen som utløser angrepet. Rødstrupehannen vil reagere like sterkt på en rød bomullsdott. Det røde er nøkkelstimulusen.
Hver fugleart har sine mønstre av mørke linjer i et gult/oransje gap. Det er nøkkelstimulusen som får foreldrene til å stappe mat ned i ungenes nebb.
Lagmann
En lagmann er i moderne tid en fast utnevnt embetsdommer i en lagmannsrett. Alle lagdommere som er leder av en avdeling i lagmannsretten har denne tittelen (gjelder Borgarting og Gulating), men det er også lagmenn som ikke er avdelingsledere. I eldre tid var en lagmann i Norden en spesielt rettskyndig og høyt ansett mann som utla loven og rettslige sedvaner på tinget, og etterhvert gikk stillingen over til å bli en dommerstilling.
Historie
Tittelen er avledet av det norrøne ordet for lov, lǫg (flertall av lag), og betyr bokstavelig «lovmann», det vil si lovkyndig person.
Embetet stammer opprinnelig fra gammelt av, da en lagmann fungerte som en tillitsmann for bøndene. Lagmannen utla loven og rettslig sedvane på tinget, og ble opprinnelig valgt av bøndene selv. I høymiddelalderen overtok kongen retten til å peke ut lagmenn. Under kong Sverre (norsk konge 1177–1202) ble lagmannen gjort til kongelig tjenestemann, men lagmannen fungerte ikke som dommer før med Magnus Lagabøtes landslov i 1274. Dette embetet var i virksomhet frem til 1797.
Moderne historikere har regnet eldre tids lagmenn, frem til rundt år 1600, som en del av adelen. Tor Weidling skriver:
I moderne tid
Tidligere bestemte domstolloven at alle lagmenn, i likhet med høyesterettsdommere, måtte ha fylt 30 år og avlagt juridisk embetseksamen med «beste karakter» (laud), men etter omlegning av karaktersystemet ved juridisk embetseksamen, falt dette kravet falt bort i 2010. Men det kreves fortsatt solide juridiske kvalifikasjoner for å bli utnevnt til lagmann.
Lagmann var tittelen på lagmannsrettens leder, men fra 1980-tallet ble det utnevnt flere lagmenn i lagmannsrettene, og embetslederen i hver lagmannsrett fikk da tittelen førstelagmann. Per september 2020 er førstelagmannsembetene i landets seks lagmannsretter besatt som følger:
Eksterne lenker
Lawspeaker
Dag Johnson
Dag Gotskalk Johnson (født 12. august 1909, død 11. juni 2002) var en norsk sivilingeniør.
Han var dr.techn. av utdannelse og var overingeniør i Norsk Hydro 1941–1950, professor i dampteknikk og forbrenningsteknikk ved Norges tekniske høgskole (NTH) 1950–1976, teknisk direktør ved Raufoss Ammunisjonsfabrikker 1953–1955 og professor i dampteknikk ved Technische Hogeschool van Delft i Nederland 1960–1961.
Johnson etterlot seg en rekke ingeniørfaglige og lokalhistoriske artikler.
Five Years
«Five Years» er åpningssporet på David Bowies album The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars, utgitt i 1972.
Sangen handler om at det kommer en nyhet, og folk får høre at de bare har 5 år igjen å leve på jorden. Nyheten fører, forståelig nok, til fullt kaos og frustrasjon blant folk. Det har vært rykter om at Bowie valgte denne tiden - fem år - etter en drøm han hadde hvor han møtte igjen sin døde far, som rådet han «aldri til å fly mer», ellers så ville [han] dø i løpet av fem år.
«All the Young Dudes», som Bowie også skrev i 1971, handler også om samme tema. Til tross for at «All the Young Dudes» ofte er blitt tolket som en hyllest til ungdomen, uttalte Bowie om «All the Young Dudes», at «det er ikke en hyllest til ungdomen, men eksakt det motsatte».
Sangen er en rolig ballade, som er dominert av piano. Introen til sangen består av noen sekund med bare trommer, før selve sangen starter. Denne trommingen avslutter også sangen, før den glir over i «Soul Love».
Allmusic har beskrevet sangen som «en av de beste albumåpningene noen gang».
Oostzaan
Oostzaan er en kommune i Nederland i provinsen Noord-Holland.
Hægeland kirke
Hægeland kirke er en åttekantet kirke fra 1830 på Hægeland i Vennesla kommune, Agder fylke. Den brukes av Hægeland menighet som er en del av Vennesla fellesråd, Otredal prosti i Agder og Telemark bispedømme.
Byggverket er i tømmer og har 240 plasser. Adkomst til stedet er via Rv9 og Rv462.