cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amalia Assur
Amalia Assur (født 1803, død 1889) var den første kvinnelige tannlegen i Sverige. Amalia Assur var datter av tannlegen Joel Assur, som var en av Sveriges første tannleger. Hun var aktiv som farens assistent, og hennes bror var også tannlege. I 1852 fikk hun en spesiell tillatelse fra det kongelige Sundhetskollegiet til å praktisere selvstendig, til tross for at det frem til 1861 ikke var lov for kvinner å praktisere som tannlege. Bokverket Anteckningar om svenska qvinnor, som ble utgitt i årene 1864-1866, opplyste at Assur drev en praksis i Stockholm med innsetting av tannimplantater som spesiale («artificiella tänders insättande»). Den sterkt antisemittiske avisen Folkets Röst angrep lisensen som var tildelt til den jødiske Amalia Assur; avisen påstod at denne tillatelsen var å "rycka brödet ur munnen på landets infödda befolkning". For øvrig fremgår det av oppslaget i Folkets Röst 3. november 1852 at hun den 2. november 1852 hadde avertert i Stockholms Dagblad: "«Sedan jag nu erhållit Kongl Sundhets-Collegii tillstånd att rengöra och förfärdiga alla sorters Artificiella Emalj- och Bentänder, får jag mig härmed rekommendera hos den vördade allmänheten.""Amalia Assur.»"Amalia Assur skal ha vært ugift.
Etter at tannlegeyrket ble lovlig for kvinner i 1861, var Rosaline Fougelberg den første kvinnelige tannlegen til å få tannlegelisens.
Ravelsveita
Ravelsveita (4, 6), også kalt Ravertsveita er en 95 meter lang veit i Midtbyen i Trondheim sentrum som strekker seg østvest fra Munkegata til Prinsens gate, der den skifter navn til Holstveita.
Historie
Ravelsveita kan sees i sammenheng med Holstveita som en fortsettelse vestover. Rundt år 1600 gikk veita ut fra byen mot Trondhjems Hospital på Hospitalsløkkan, og ble derfor omtalt som Hospitalgata. Før bybrannen i 1681 var veita en del av Breierveita.
Veita er smal mellom Munkegata nummer 40 og 42 frem til den møter Bersvendveita, før den deretter blir bredere i retning mot Prinsens gate mot vest. Den vestligste delen av Ravelsveita hadde flere bygninger mot sør frem til disse ble revet på slutten av 1950-tallet og begynnelsen av 1960-tallet. Denne delen fremstår i dag som en åpen plass i kvartalet på baksiden av Hotell Augustin og bygningskomplekset i Bersvendveita 10. En del av denne åpne plassen var tilholdsted for Centrum bilpark og bensinstasjon bygget i 1937, som siden ble erstattet av bygget Arkaden.
Veita er enten oppkalt etter Jacobus Revel (Ravel), som eide Ravelsgården på hjørnet mot Munkegata på begynnelsen av 1700-tallet, eller etter tømmermann Ole Ravert som eide Ravelstuen på slutten av 1600-tallet. Det offisielle navnet på veita rundt 1900 var Rafaelsveiten, som var en forvrengning av det historiske navnet.
Referanser
<References />
Liste over flyplasser etter IATA-kode/J
J
Forklaring:
Baltimore Ravens i NFL-sesongen 2023
Baltimore Ravens spiller i lagets 28. sesong i National Football League (NFL) og 16. under hovedtrener John Harbaugh. De vil forsøke å forbedre på fjorårets sesongresultat på 10–7 og sikre divisjonstittelen i AFC North for første gang siden 2019.
Spillere ut
Noter for offseason
Draft
Draftbytter
Terminliste
Noter
<!--===Kampreferater===
Uke 6: at Tennessee Titans
NFL London Games
Uke 16: at San Francisco 49ers
Julekamper i National Football League
Conference
-->
Jacob Philipp Hackert
Jacob Philipp Hackert (født 15. september 1737 i Prenzlau – død 28. april 1807 i San Piero di Careggio ved Firenze) var en tysk landskapsmaler. Han kom til Roma i 1768 og tilbrakte en stor del av sin karriere der, samt i Tivoli.
Johann Wolfgang von Goethe var en venn av Hackert og skrev hans biografi, som ble utgitt i 1811.
National Academy of Sciences
National Academy of Sciences (NAS) er et amerikansk vitenskapsakademi. Medlemmer arbeider pro bono som «rådgivere for nasjon på vitenskap, ingeniørkunst og medisin.»
Akademiet har en meget sterk rolle i det amerikanske samfunn, og utføre forskning på direkte bestilling både Det hvite hus til andre offentlige institusjoner og avdelinger. NAS består (2006) av om lag 2000 medlemmer og 350 utenlandske samarbeidspartnere («foreign associates»). Av de sistnevnte er 200 nobelprismottakere. Tidsskriftet Proceedings of the National Academy of Sciences (PNAS) er akademiets offisielle tidsskrift.
Nordmenn som er valgt inn som foreign associate i NAS er Per Andersen (1994), Agnar Sandmo (2009), Johan P. Olsen (2011), Edvard Moser (2014) og May-Britt Moser (2014). Tidligere medlemmer er blant andre fysikeren Vilhelm Bjerknes, matematikeren Sophus Lie, oseanografen Bjørn Helland-Hansen, oseanografen Harald Ulrik Sverdrup og statsviteren Stein Rokkan.
Akademiet deler blant annet ut Charles Doolittle Walcott-medaljen for å stimulere forskning om liv og historie i tidsperiodene prekambrium og kambrium.
Liste over professorer ved Det humanistiske fakultet (UiO)
Dette er en liste over tidligere og nåværende professorer ved Det humanistiske fakultet (tidligere «Det filosofiske fakultet» og «Det historisk-filosofiske fakultet») ved Universitetet i Oslo.
Edward Glover
Edward Glover (født 1. mars 1885, død 31. oktober 1940) var en amerikansk friidrettsutøver.
Páll Guðmundsson
Páll Guðmundsson (født 1959 på Húsafell i det vestlige Island hvor han fortsatt bor) er en islandsk skulptør og kunstner.
Boball
Boball (eller pesäpallo) er en finsk baseball-lignende ballidrett utviklet av Lauri Pihkala i Finland ca. 1920 og blir ofte referert til som nasjonalsporten i Finland. I boball bruker man en stor gummiball, kølle og hanske. På hvert lag er det 9 spillere.
Marco Minghetti
Marco Minghetti (født 18. november 1818 i Bologna, død 10. desember 1886 i Roma) var en italiensk politiker (historiske høyre). Han var i to perioder (1863-1864 og 1873-1876) Italias statsminister.
Liv og virke
Årene fra 1848 til 1856 brukte Minghetti til studier og reiser. Statstminister Cavour kalte ham i 1856 til Pariskongressen for å forberede etableringen av Romagnaprovinsen. I 1959 president i den selvstendige regionen Romagnas folkevalgte forsamling.
Ana Pauker
Ana Pauker (født Hannah Rabinsohn; 13. februar 1893 i Codăești i Romania, død 14. juni 1960 i București) var en rumensk kommunistleder som var landets utenriksminister på slutten av 1940-årene og på begynnelsen av 1950-årene. Hun var det rumenske kommunistpartiets uoffisielle leder rett etter den annen verdenskrig.
Biografi
Pauker ble antagelig født i Codăești, Vaslui, der hennes besteforeldre bodde, men vokste opp i București, der hennes foreldre, Sarah and Zvi Hersh Kaufman Rabinsohn, bodde. De hadde fire barn som ble voksne, mens ytterligere to døde som spedbarn. Ana ble med i Romanias sosialdemokratiske parti i 1915 og dets etterfølger, Romanias Sosialistparti, i 1916. Dette skjedde mens hun arbeidet som lærer for hebraisk og jødisk kultur på den samme skolen som hun hadde vært elev ved. Der ble hun indoktrinert i sosialistisk ideologi av Henry Steinberg, historielæreren, som hun ble forelsket i. Etter en stund begynte hun å lære elevene revolusjonære sanger og nektet å undervise dem i religion. Hun fikk en advarsel av skoleledelsen, men ble til slutt avskjediget i 1917. Hun forsørget seg deretter ved å være privatlærer for barn av rike jødiske familier. Hennes yngre bror, Zalman, som var sionist, forble religiøs hele sitt liv. I september 1919 reiste hun til Genève i Sveits etter at hun hadde hørt at hun kunne ta artium der fortere enn i Romania. Hennes plan var å returnere deretter til Romania og studere medisin. Hennes fremtidige mann, Marcel Pauker, hadde også reist til Zürich noen måneder i forveien for å fullføre sine sivilingeniørstudier. På grunn av økonomiske problemer (bl. a. begikk hennes bror Jakob, som hadde regelmessig sendt henne penger, selvmord), måtte hun avbryte sine studier, reiste til Zürich til Marcel, giftet seg med ham og reiste sammen med ham tilbake til Romania i august 1921, da han avsluttet sine studier. Ana var aktiv i den pro-bolsjevikiske fløyen av partiet som tok kontrollen i partiorganisasjonen etter kongressen mellom 8. og 12. mai 1921. Partiet ble da medlem av Komintern under navnet Det Sosialist-Kommunistiske Partiet. Det skulle senere utvikle seg til Romanias Kommunistiske Parti. Pauker og hennes mann var ledende medlemmer i partiet.
Marco Minghetti
Kongedømmet Italia
I 1873 ble han på nytt statsminister og samtidig finansminister. Han klarte å holde denne posisjonen til mars 1876, da høyresiden mistet makten i Italia. I sin tid som statsminister brakte han Italia nærmere Østerrike og Tyskland, og reorganiserte både marinen og hæren. Som ansvarlig for finansene klarte han å skape balanse i budsjettene, forøvrig for første gang siden 1860.
Ana Pauker
Biografi
Hun ble arrestert for første gang i 1923 og for andre gang i 1924. Hun ble løslatt i midten av 1925, kunne ikke finne noe arbeid, og åpnet derfor en skredderbutikk, men ble igjen arrestert i 1925 på grunn av at hun hadde delt ut radikale manifester. Hun ble løslatt etter ti dager, og fikk lov av partiledelsen å reise til utlandet for å føde, ettersom hun var gravid i åttende måned.
Marco Minghetti
Kongedømmet Italia
Etter venstresidens maktovertakelse var Minghetti noen år i opposisjon. Mot 1884 sluttet han seg likevel til Depretis initiativ, om å sikre konservativ støtte til liberale regjeringer. Marco Minghetti kom selv aldri tilbake til noen maktposisjon.
Edward Glover
Han representerte USA under Sommer-OL 1906, hvor han tok bronse i stavsprang.
Páll Guðmundsson
Guðmundsson har også en karriere som musiker med sitt spesielle instrument som er en harpe lagd av steiner, og har med det turnert med det islandske bandet Sigur Rós.
Samuel J. Palmisano
Samuel J. Palmisano (født 29. juli 1951) er en amerikansk næringslivleder. Han har vært administrerende direktør og styreleder i IBM siden 2002.
Palmisano har arbeidet i IBM siden 1973. Han ble leder for Personal Systems-avdelingen i 1997, før han året etter overtok Global Services. I 1999 ble han leder for Enterprise Systems, før han i 2000 ble Chief operating officer.
Ana Pauker
Eksil
Først reiste hun til Praha, der Marcel var innlagt på et sykehus. Så dro hun videre til Berlin, Paris og Wien. Sønnen Vlad ble født i Wien enten i 1925 eller i 1926. Uten å returnere til Romania, reiste hun i 1928 til Moskva for å gå på Kominterns internasjonale Lenin-skole, der hun hadde bl. a. Dmitrij Manuilskij som lærer. Datteren Tatiana ble født i 1928 i Moskva. I 1930 ble hun sendt til Paris, under navnet Marina, for å drive organisatorisk arbeid i det franske kommunistpartiet. Hun tilbrakte to år der før hun reiste tilbake til Moskva, der hennes datter Masha (Marie) ble født i desember 1932 (noen kilder påstår at hun er født i Frankrike i 1934 ). Mashas far var den tsjekkiske kommunisten Eugen Fried, som også hadde vært kominterninstruktør for det franske kommunistpartiet i Paris. I mars 1934 ble hun sendt av Komintern tilbake til Romania for å drive subversiv undergrunnsarbeid, men ble arrestert i juli 1935. I juli 1936 ble hun dømt til 10 års fengsel «for medlemskap i en forbudt organisasjon». Mens hun satt i fengsel ble Marcel arrestert av NKVD sammen med andre rumenske kommunister i Moskva i 1937 og antakelig drept i 1938. I 1941 (eller høsten 1940, ifølge noen kilder ) ble hun utvekslet mot Ion Codreanu, en bondepartileder fra Bessarabia (som Sovjetunionen hadde annektert sommeren 1940 fra Romania), som satt fengslet i Sovjetunionen, og reiste til Moskva. Alt i alt tilbrakte hun 6 år i fengsel og 11 i eksil. Hun returnerte til Romania i 1944, etter at Romania skiftet side fra aksemaktene til de alierte.
Utenriksminister
I november 1947 ble hun utenriksminister, den første kvinnelige utenriksministeren i verden. På grunn av hennes autoritære lederstil ble hun kalt «Stalin i skjørt». I en artikkel i TIME i 1948, ble hun kalt til «den mektigste kvinnen i live». I sitt virke som utenriksminister (og samtidig viseforman for ministerrådet) var hun «en stalinist som dissenterte fra Moskvas ordre når hun måtte velge å gjøre det, en universalistisk kommunist som viste noe sympati for den vanskelige situasjonen som folkegruppen som hun tilhørte befant seg i.» Mens hun var utenriksminister spilte hun en avgjørende rolle i å tillate over 100 000 jøder å emigrere fra Romania til Palestina.
Død
Hun døde av brystkreft i 1960, og urnen med hennes aske ble satt ned i mausoleet i Carol-parken i București i 1963 (da denne ble ferdigbygd), men ble overtatt av familien i 1991 og overført til Israel i 1991.
Sentralorganet for fleksibel læring i høgre utdanning
Flere betydninger: Solstad Offshore (SOFF)
Sentralorganet for fleksibel læring i høgre utdanning (SOFF) var et forvaltningsorgan under Utdannings- og forskningsdepartementet i perioden 1990–2003. Fra 2004 er virksomheten videreført som del av Norgesuniversitetet.
Historie
SOFF ble opprettet i 1990, som et prosjekt for å følge opp Stortingsmelding nr. 43 (1988 – 89) «Mer kunnskap til flere». I 1994 ble det et permanent forvaltningsorgan med oppgave å stimulere tilbyderne av høgre utdanning til å utvikle mer fleksible og brukertilpassede utdanningsopplegg, gjennom tildeling av prosjektmidler, evaluering og informasjon.
SOFF var rådgivende for departementet i saker innenfor sitt arbeidsområde og forvaltet en årlig bevilgning fastsatt av Stortinget. SOFFs styre ble oppnevnt av departementet med fire medlemmer fra universiteter og høgskoler, en fra de frittstående fjernundervisningsinstitusjonene og to medlemmer oppnevnt etter forslag fra arbeidslivets organisasjoner.
SOFFs sekretariat besto av fem personer med en halv sekretærstilling i tillegg, og var lokalisert ved Universitetet i Tromsø. Jan Atle Toska var direktør for SOFF i hele perioden.
SOFFs ble 1. januar 2004 slått sammen med utdannings- og arbeidslivsorganisasjonens felles organisasjon Norgesuniversitetet, til et nytt statlig forvaltningsorgan med navn Norgesuniversitetet.
Dagens situasjon
Alle oppgavene til SOFF er videreført i Norgesuniversitetet.
Hoba
Hoba er den største kjente enkeltmeteoritten i verden, og ligger på famen «Hoba West» i Otjozondjupa-regionen i Namibia, der den også ble påvist i 1920. Den er en ataksittjernmeteoritt, bestående av 83% jern, 16% nikkel og 0,7% kobolt. Vekten er om lag 60 tonn, størrelsen er om lag 3 × 3 meter på tvers og omtrent 1 meter dyp. Steinen fikk status som nasjonalmonument i 1955.
Vinter-OL 1936
Vinter-OL 1936 var de 4. olympiske vinterleker og ble arrangert fra 6. til 16. februar 1936 i Garmisch-Partenkirchen i Tyskland. Dette var de første lekene der det ble arrangert Alpine grener under vinter-OL, med alpin kombinasjon for både menn og kvinner. Da Den internasjonale olympiske komité besluttet å utestenge skiinstruktører på grunnlag av de strenge amatør-reglene, nektet alpinistene fra Sveits og Østerrike å delta. Det ble også kritisert at IOK tildelte lekene til Tyskland, da dette ville gi Adolf Hitler mulighet til å bruke lekene som en del av hans nazi-propaganda.
Norge ble beste nasjon med sju gullmedaljer. Lekenes forgrunnsfigur ble Ivar Ballangrud med tre gull på skøytebanen. Sonja Henie vant sitt tredje gull på rad i kvinnenes kunstløp og Birger Ruud vant det olympiske hopprennet for andre gang på rad. Ruuds allsidighet på ski ga han også en 4.-plass i alpin kombinasjon for menn, etter at han vant utfor og ble nummer seks i slalåm-rennet. En annen allsidig idrettsutøver var bronsevinneren i alpin kombinasjon for kvinner, Laila Schou Nilsen. Hun var også skøyteløper, håndballspiller og tennisspiller og hennes bronsemedalje i 1936 var Norges eneste olympiske medalje for kvinner i alpine grener i 82 år, helt fram til Ragnhild Mowinckels sølvmedaljer under Vinter-OL 2018. Norges gullmedaljevinnere:
Valg av vertsby
Berlin i Tyskland ble valgt som arrangør av sommerlekene i 1936 og Tyskland hadde derfor opsjon på å arrangere vinterlekene samme år. Montréal i Canada og St. Moritz i Sveits meldte sin interesse for å arrangere vinterlekene dersom Tyskland ikke benyttet seg av opsjonen. 13. mai 1933 ble IOKs 32. sesjon informert av den tyske nasjonale olympiske komité om at Tyskland ville arrangere vinterlekene selv og at de hadde valgt Garmisch-Partenkirchen som arrangørby.
Ada Skolmen
Ada Skolmen (født 12. august 1911, død 14. september 2006) var en norsk danser, skuespille, kunstmaler og kostymeskaper.
Hun danset i Paris. I Norge debuterte hun i oppsetningen av "Du og jeg og vi to" i februar 1934, på Scala Teater som Victor Bernau drev 1934–37. Hun giftet seg i 1938 med Einar Bredo Olsen som drev Central Hotel i Arendalog sammen fik de tre børn: Kate Skolmen (f. 1940 - 1996) scripter, produktions ass. og forfatter. Brit Skolmen (f.1942) forfatter og Roar Skolmen (f. 1945) forfatter. Omkring 1946 ble de skilt og hun flyttet til Oslo. Det var Leif Juster som fikk henne til å i 1949 bli den første Pippi Langstrømpe i oppsetning på Edderkoppen.
Så studerte hun tilskjærerfaget, tegning og drakthistorie i Stockholm, samt ved Statens Kunst- og Håndverksskole. Hun tegnet kostymer for norske, svenske og danske teatre, og for Fjernsynsteatret til NRK frem til 1980, der forøvrig sønnen Roar Skolmen (1945–) ble tilsatt i 1963 som rekvisittingeniør. Hun laget også kostymer for femten norske produksjoner som Hans Nielsen Hauge (film), Tonny fra 1962, Sult (film) fra 1966, Bare et liv – Historien om Fridtjof Nansen fra 1968, An-Magritt (film) fra 1969, En dag i Ivan Denisovitsj' liv (film) (1970) og Edvard Munch (TV-film) fra 1974.
Et femtitall av hennes tegninger og malerier ble i 1991 utstilt i Danmark der hun feiret sin 80-årsdag. Fem år før det var hun utstilt på Det Norske Teatret.
Elfenbenskystens kvinnelandslag i fotball
Elfenbenskystens kvinnelandslag i fotball (også kalt det ivorianske kvinnelandslaget i fotball) representerer Elfenbenskysten i internasjonal fotball. Elfenbenskysten var med i sin første kvalifisering til Afrikamesterskapet i 2002, men tapte på bortemålsregelen for Mali. Elfenbenskysten stilte deretter ikke opp i kvalifiseringen til neste mesterskap, men i 2006 var de tilbake, og har siden deltatt i hvert mesterskap med en gradvis forbedring av resultatene. Laget kvalifiserte seg for sluttspill første gang i 2012, og fulgte opp to år etter med sin hittil (pr. desember 2015) beste prestasjon, 3.-plass i Afrikamesterskapet 2014. Dermed var laget også kvalifisert for sitt første verdensmesterskap, som ble VM i Canada 2015. Her ble de utklasset 0–10 av Tyskland, det største tapet i en VM-turnering for noe lag siden 2007, men de spilte relativt jevnt med Thailand (2–3) og Norge (1–3).
Elfenbenskysten har aldri spilt en kvalifiseringskamp til sommer-OL; i 2016 var de påmeldt, men trakk seg før andre kamp etter at motstanderne deres i utgangspunktet hadde gitt walkover i første kamp.
Elfenbenskysten er rangert som nummer seks i FIFAs CAF-rangering ved utgangen av 2015. De har stort sett blitt rangert mellom 60 og 80 i verden siden rangeringen ble innført.
Kholmsk
Kholmsk ble grunnlagt i 1870 som en militær utpost. Fra 1905 til 1945 var den under japansk styre, og ble på denne tiden kalt Maoka (真岡). Den ble levert tilbake til Russland etter andre verdenskrig.
A-League 2019/20
A-League 2019/20 var den 15. sesongen av A-League. vant både grunnspillet og Grand Final.
Lamborghini Sesto Elemento
Lamborghini Sesto Elemento er en "Limited Special Edition " fra den italienske bilprodusenten Lamborghini. Bilen er produsert i en blanding av plast og karbonfiber, og har to seter og V10-motor. Den ble første gang presentert på bilutstillingen i Paris i 2010. Bilen skal være den raskeste og letteste modellen Lamborghini noen gang har produsert, og er utstyrt med en automatisk girkasse og firehjulstrekk. Hele konstruksjonen er utført i en blanding av plast og karbonfiber, noe som bidrar til den lave vekten på 999 kg. Ved hjelp av V10-motoren på 570 hestekrefter skal bilen klare 0-100 km/t på 2,5 sekunder, og har et vekt-effekt-forhold på 1,75 kilo per hestekraft.
En Sesto Elemento er utstilt på Lamborghini Museo MUDETEC i Sant’Agata Bolognese i Italia.
Frøya Fiskeindustri
Frøya Fiskeindustri ble etablert 17. mars 1947 under navnet Frøya Fryseri og for å drive fryseri og kjøleanlegg for foredling og lagring av agn og fiskeprodukter på Nesset i Frøya i Trøndelag. En sildoljefabrikk ble åpnet i 1953. I 1954 ble navnet endret til Frøya Fiskeindustri.
Selskapet var blant annet initiativtaker til etableringen av det første oppdrettsselskapet på Frøya, Frøya Edelfisk AS i 1970. Bedriften vokste kraftig på 1980-tallet og 1990-tallet ved hjelp av produksjon og videreforedling av oppdrettslaks og ble regionens største eier av oppdrettskonsesjoner.
Rundt 1990 preget skiftende eierforhold bedriften. Mot slutten av 1990-tallet kjøpte imidlertid Hydro Seafood AS selskapet men solgte det videre til det nederlandske selskapet Nutreco som etablerte Marine Harvest Norway AS.
Marine Harvest Norway AS la fabrikken på Frøya ned 1. august 2003 og flyttet produksjonen til Polen.
Fabrikkanlegget på Nesset ble overtatt av Frøya Næringspark.
Veikko Kankkonen
Veikko Kankkonen (født 5. januar 1940 i Sotkamo) er en finsk tidligere skihopper.
Under OL 1964 i Innsbruck vant han gull i normalbakken og sølv i storbakken. Han vant også den tysk-østerrikske hoppuka sammenlagt to ganger: i 1963/64 og 1965/66. I 1964 ble han tildelt Holmenkollmedaljen, dette året vant han også Holmenkollrennet. Kankkonen vant også det individuelle hopprennet i Lahtisspelen 5 ganger i 1960, 1961, 1964, 1967 og 1968, i tillegg til to lagseiere i 1967 og 1968.
Urban exploration
Urban utforskning (engelsk: urban exploration; ofte forkortet urbex eller UE) er utforskning og fotografering av menneskeskapte ting som er blitt forlatt. Urban exploration blir også referert til som infiltrasjon, dog mener mange at infiltrasjon er å snike seg inn på områder eller bygg som ikke er forlatte og det fortsatt pågår aktivitet. Hovedformålet bak UE er å ta bilder og dokumentere steder vanlige mennesker sjeldent får se eller oppleve, disse bildene blir ofte delt på blogger eller nettforum. Grunnregelen i UE er: "Take Only Photographs, Leave Nothing but Footprints", på denne måten kan andre fotografer oppleve stedet på samme måte som en selv har gjort.
Mål for utforskning
Populære UE mål er som oftest forlatte bygninger, spesielt sykehus, asyl eller liknende steder med en spennende historie. I Norge er nedlagte Lier sykehus et populært mål. Andre populære mål er kloakkanlegg, katakomber, bunkere, Undergrunnsbane og liknende.
Farer og lovlighet
Ved å bevege seg på falleferdige forlatte områder kan en sette seg selv i fare. En kan gå gjennom gulvet, få fallende objekter på seg osv. Likende farer er knyttet til andre steder som kloakkanlegg da en kan bli utsatt for gasser. UE er lovlig så lenge du ikke bryter deg inn på stedet du vil fotografere. Generelt ligger UE i en juridisk gråsone, så folk har blitt anmeldt for innbrudd.
Happy New Century
Happy New Century (norsk tittel: Godt nytt århundre) var Norges bidrag til Underholdningsfestivalen i Montreux i 1983. Regi: Jo Vestly. Det var en framtidsfabel etter en idé av Harald Tusberg, med tilleggsmateriale av Øivind Blunck, Andreas Diesen, Anders Hatlo, Erik Søby, Jo Vestly og Sven Wickman. Det ble bearbeidet for TV av Vestly.
Handling
Ifølge NRKs nettsted var handlingen lagt til nyttårsaften 2000 med antihelten Roy som hovedperson.
Judo under samveldelekene 2002
Judo under de britiske samveldeleker 2002. Judo var en av flere sporter under de syttende samveldelekene som ble arrangert i Manchester i England i perioden 25. juli til 4. august 2002. Det var andre gangen som judo var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 2002 ble det konkurrert i fjorten øvelser, sju vektklasser for menn og sju vektklasser for kvinner. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. England ble beste nasjon med åtte gullmedaljer foran Canada og Australia med to hver.
Ragnar Lundberg
Ragnar Lundberg (født 22. september 1924, død 10. juli 2011) var en svensk friidrettsutøver.
Samuel Willard
Samuel Willard (31. januar 1640 – 12. september 1707) var en puritansk prest og religiøs skribent i kolonitidens Amerika. Født i New England ble Willard prest i Groton i Massachusetts fra 1663 til 1676 inntil han ble drevet derfra av indianere i den første indianerkrigen, den såkalt kong Philips krig. Han ble deretter prest ved Third Church i Boston fra 1678 og til sin død. Han var en dedikert motstander av hekseprosesser, den mest kjente var hekseprosessene i Salem i tiden 1692–1693, som han var deltager i og skrev en avhandling om. Fra 1701 var han fungerende president av Harvard Collage som siden ble til Harvard University. Han utga mange prekener, et manuskript i folio hadde tittelen A Compleat Body of Divinity ble utgitt etter hans død i 1726.
Tidlig liv
Da han var femten år gammel begynte han på Harvard College i 1655, tok eksamen i 1659 og var den eneste i sin klasse som mottok en masters grad.
Prest i Groton
I 1663 begynte Willard å holde gudstjenester i Groton i Massachusetts som den gang var grenselandet for Massachusetts Bay-kolonien. Byens første prest, John Miller, hadde blitt syk og da han døde ba menigheten Willard om bli, og ble offisielt ordinert av dem i 1664.
Den 8. august 1664 giftet Willard seg med Abigail Sherman fra Watertown i Massachusetts, og i 1670 ble han freeman med fulle privilegier som borger.
I 1671 ble en 16 år gammel pike i byen, Elizabeth Knapp, syk og synes å være besatt. Willard skrev om hennes merkelige oppførsel.
Groton ble ødelagt den 10. mars 1676 under kong Philips krig, den første indianerkrigen, og 300 beboere forlot byen. Willard og hans familie flyttet til Charlestown ved Boston.
Prest i Boston
Willard var prest i Bostons Third Church i løpet av sykefraværet til Thomas Thacher og holdt en preken på valgdagen den 5. juni. Third Church kalte Willard for å bli dens «lærer», en tilknyttet prest, den 10. april 1678. Da Thacher døde den 15. oktober ble Willard deres eneste prest. Medlemmer av menigheten omfattet en rekke innflytelsesrike medlemmer av samfunnet: John Hull, Samuel Sewall, Edward Rawson, Thomas Brattle, Joshua Scottow, Hezekiah Usher, og kaptein John Alden (sønn av John, etter sigende den første som kom av «Mayflower», og dennes hustru Priscilla Alden fra Plymouth).
Willards hustru Abigail døde en gang den første halvdelen av året 1679. I juli det samme året giftet han seg på nytt, med Eunice Tyng som muligens var svigerinnen til Joseph Dudley, en engelsk koloniadministrator.
Han var fungerende president av Harvard Collage, skjønt han hadde den nominelle tittelen av visepresident, fra 1701 og fram til sin død i 1707.
Hekseprosessene i Salem
Samuel Willard spilte en viktig rolle i å forhale og forsinke hekseprosessene i Salem. Selv om Willard var en hengiven puritaner, synes han å ha vært en mann med uvanlig ro da han ga lyd for og vektla forsiktighet i å anklage og forfølge påståtte hekser. Willard fordømte spektral (åndeaktig) bevis ved å hevde at djevelen kunne la seg legemliggjøre i selv den mest uskyldiges form. Etter at hekseprosessene i Salem ebbet ut i løpet av våren 1693 fremmet Willard hardt for en forsoning mellom de to fraksjonene i landsbyen Salem (i dag byen Danvers), en feide mellom pro-Parris og anti-Parris, som antagelig var årsaken til massehysteriet som førte til et stort antall mennesker ble offer for justismord.
Persone
Persone var en musikkgruppe som kommer fra Stockholm. Den ble grunnlagt i 1986 under den første Kultura Esperanto-Festivalo (Esperanto-kulturfestivalen). Gruppens første konsert var i 1990. Navnet kommer fra en ordspilltradisjon som ble startet av en annen esperantistmusikkgruppe, Amplifiki. Det er et ordspill fra esperanto per sono (per lyd, gjennom lyd) og persone (personlig).
Persone hadde ofte konserter på esperantofestivaler eller lignende for ungdom, for eksempel Internacia Junulara Kongreso og Internacia Seminario. Gruppen ga ut fem album totalt. Gruppen hadde sin siste konsert i 2000.
Norsk hotellhøgskole
Norsk hotellhøgskole ble etablert i 1912 under navnet Norsk hotellfagskole. Skolen er i dag en del av Universitetet i Stavanger. Det er verdens nest eldste fagskole for restaurant- og hotellyrker. Den ble høgskole i 1982, og har siden 1994 vært en del av Høgskolen i Stavanger, nå Universitetet i Stavanger.
Skolen åpnet i Bergen 18. oktober 1912. Blant de som ivret mest her var Hansa-direktøren Waldemar Stoud Platou (1868–1930). Skolen flyttet til Kristiania i 1915, videre til Sola i 1952, hvor den ble drevet i Sola strandhotell, og til sist Stavanger i 1973. I 2002 ble Norsk hotellhøgskole slått sammen med Institutt for økonomi og ledelse, og dannet instituttet NHS-IØL. Den 28. november 2008 ble vedtaket opphevet, og Norsk hotellhøgskole ble et eget institutt igjen fra 1. juni 2009. Studentene ved skolen arrangerer hvert år fagkonferansen Serviceforum.
Skolen har studenter innen hotelledelse og reiselivsledelse på bachelor-, master- og doktorgradsnivå. Blant skolens alumni finner man tidligere daglig leder av Bagatelle Restaurant Eyvind Hellstrøm og Torgeir Silseth, administrerende direktør for Skandinavias største hotellkjede, Nordic Choice Hotels.
Netscape Navigator
Netscape Navigator er en nettleser utgitt av Netscape Communications Corporation. Nyeste versjon er versjon 9.0.0.6, som kom 21. februar 2008. Netscape har siden versjon 6 vært bygget på open source-nettleseren Mozilla, som i sin tid ble dannet da nettopp Netscape valgte å invitere uavhengige programmere til å arbeide med utvikling av nettleseren deres, fremfor å benytte seg utelukkende av profesjonelle.
Netscape Navigator er en viktig del av historien til World Wide Web og Internett slik vi kjenner det i dag. På midten av 1990-tallet var Netscape den desidert mest brukte nettleseren, og hadde en markedsposisjon tilsvarende den Internet Explorer hadde i 2000-årene. Markedsposisjonen dalte imidlertid etter hvert som Internet Explorer fikk sitt fotfeste styrket gjennom distribusjon sammen med operativsystemet Windows. Dette var også foranledningen til antitrustsaken mot Microsoft.
Šipan
Šipan er en øy i Adriaterhavet ved kysten av Kroatia. Den er den største av Elafitiøyene, og ligger om lag 17 km nordvest for Dubrovnik. Koločepsundet skiller øya fra fastlandet, i øst ligger øya Lopud og den mindre øya Ruda. Øya Jakljan og Mljetsundet ligger mellom Šipan og Mljet i sør.
Øya er 9,1 km lang og største bredde er 2,6 km. To kalksteinsrygger går langs øya i øst-vest retning, den høyeste av disse når 243 meter over havet ved Veliji Vrh. Mellom disse går et dalsøkk med fruktbar jord. Her blir det dyrket oliven, fiken, vindruer, johannesbrødtre, mandel, appelsiner og sitrusfrukter.
Det er to større bosettinger på øya, Suđurađ i øst og Šipanska Luka i vest.
Kryptokrystallinsk
kryptokrystallinsk (fra gresk kryptos, skjult, hemmelig) er en betegnelse på en bergart, mineralklump eller substans der mineralkornene er for små for å bli sett i et vanlig mikroskop, men som likevel kan påvises på en annen måte for eksempel i et røntgenmikroskop.
Eggert Ólafsson
Eggert Ólafsson (født 1. desember 1726, død 30. mai 1768) var en islandsk filolog, forfatter, naturforsker, og oppdager. Hans dikt påvirket islandsk poesiskriving i lang tid. Han var tidlig representant for opplysningstiden på Island og i tillegg til praktiske emner som jordbruksteknikk huskes han for sine bidrag for å bevare det islandske språket og for sin tragiske død i en alder av 42 år.
En filologisk familie
Eggert Ólafsson var sønn av en bondeslekt fra Svefneyjar i Breidafjord (Breiðafjörður). Han var sønn av Ólafur Gunnlaugsson og Ragnhildur Sigurðardóttir. Eggerts bror var Jón Ólafsson (1731–1811), også kalt for «den lærde», var som faren også oldtidsforsker og som broren filolog. I København studerte Jón teologi og «østerlandske» språk. Eggerts andre søsken var Magnús (1728–1800), Guðrún (1732–1801), Rannveig (1734–1814) og Jón «den yngre» (c. 1738-1775).
I København studerte han også islandske oldtidsskrifter, tiltrakk seg positiv oppmerksomhet for sin kunnskap, og ble Arnamagnæansk stripendiat. I 1749 utga han avhandlingen De Islandia natura et constitutione.
På kryss og tvers over Island
I 1750 dro Eggert Ólafsson dro på en forskningsreise rundt om på Island sammen med den eldre medstudenten Bjarni Pálsson (som senere skulle bli Islands medisinaldirektør) og besøkte mange islandske steder, og med den informasjonen de samlet inn utformet de praktiske forslag på hvordan landet kunne forbedres. Han samlet også gamle manuskripter og naturvitenskapelige objekter. Sammen med Pálsson gjorde han den første dokumenterte bestigningen av fjellet Hekla, noe som islendingene mente var uhørt ettersom fjellet var «inngangen til helvete», men for Eggert var bestigningen en symbolsk seier for opplysningstanken og fornuften.
Eggert og Bjarni tilbrakte i alt seks år på utforske Island på langs og på tvers i årene 1752–1757 på vegne av Det kongelige danske vitenskapsakademi, en reise som ble rundhåndet finansiert av den danske krone. Reisen ga anledning til å undersøke naturforhold og naturmerker, likeledes befolkningens forhold, dens levevis og skikker, – og alle økonomiske forhold overhode. Begge mennene skrev utførlige dagbøker som ble sendt til København sammen med prøver og andre materialer.
London Company
Territoriet bevilget til London Company omfattet kysten av Nord-Amerika fra 34. nordlige breddegrad (Cape Fear) nord til 41. nordlige breddegrad (Long Island Sound). Som en del av Virginia Company eide London Company en stor del av kysten langs Atlanterhavet og innlandet av Canada. Selskapet fikk tillatelse ved sin charter å etablere en bosetning på 260 km² innenfor dette området. Andelen av selskapets territorium nord for 38. nordlige breddegrad ble delt med Plymouth Company med den felles avtale at ingen av selskapene skulle opprette en koloni innenfor 100 miles (161 km) av hverandre. London Company var ansvarlig for etableringen av bosetningen av Jamestown, den første permanente engelske bosetningen i Nord-Amerika i 1607.
Eggert Ólafsson
Revitaliserte språket
Eggert skrev om mange emner og fortsatt er ikke alt han skrev utgitt. Han bidro til å revitalisere det islandske språket og betraktes som en av de mest betydningsfulle islandske filologer som har bidratt til å bevare det islandske språket på 1700-tallet. Han skrev blant annet en avhandling om den islandske rettskrivningen hvor han fremmet grammatikalske prinsipper, men benyttet samtidig en arkaisk islandsk rettskrivning som er svært forskjellig fra den som benyttes i dag. Dessuten var han ikke selv fremmed for å benytte danske ord og vendinger.
Som opplysningsmann var formålet hans å vekke sine landsmenn til ettertanke og dåd. Den samme vekkelsen var også formålet for hans diktning hvor en samling ble utgitt i 1832 under tittelen Kvæði. Diktene er for en stor del belærende, enten moraliserende eller satirske. Blant hans mest kjente dikt står Búnaðarbálkur (Jordbruksbolken, 1783) sentralt. Et lengre dikt med den bastante tittelen Island forteller om den allegoriske fjellpiken som gir et overblikk over sin historie og beskriver sin elendighet. Tilsvarende beskriver Om Islandskens Sygdom og Død i humoristiske vendinger tilstanden til det islandske språket. I tillegg var han forfatter av flere læredikter og en del lyriske dikt og skjemtevers. Hans patriotisme var nok ofte større enn hans dikterkall, men hans dikt blir fortsatt lest av islendingene.
London Company
London Company gjorde landgang den 26. april 1607 ved den sørlige enden av munningen av bukten Chesapeake Bay og som de døpte Cape Henry, nær dagens Virginia Beach. De besluttet å flytte leiren og den 4. mai 1607 etablerte de bosetningen Jamestown ved elven James rundt 64 km oppstrøms fra munningen av Chesapeake Bay. Senere i 1607 etablerte Plymouth Company sin Popham-koloni i dagens Maine, men den ble oppgitt etter rundt et år. Ved 1609 hadde Plymouth Company blitt oppløst. Som et resultat av avviklingen ble charteret for London Company endret med en ny kongelig bevilgning som strakte seg fra «hav-til-hav» av det tidligere delte området mellom 38. og 40. breddegrad. Det ble forbedret i 1612 til også å omfatte det nye territoriet av Somers Isles, det vil si dagens Bermuda.
London Company slet økonomisk og tilsvarende med mangel på arbeidskraft i Virginia-kolonien. Dets profitt bedret seg søtere kultivering av tobakk enn den innfødte varianten og det ble med hell eksportert fra Virginia som kontantavling i 1612. I 1624 mistet selskapet sitt charter, og Virginia ble en kongelig koloni. Selskapets avlegger, The London Company of The Somers Isles, var i operasjon til 1684.
Eggert Ólafsson
Revitaliserte språket
En norsk gjendiktning finnes i Islandske dikt frå Sólarljóð til opplysningstid (1977) ved Ivar Orgland.
Drukningsdøden
Fra 1760 levde Eggert for det meste i Sauðlauksdalur i det nordvestlige Island med sin kommende svoger Björn Halldórsson som drev en bemerkelseverdig innovativ gård. Eggert var meget imponert av Björns jordbruksmodell og skrev begeistret om den i sitt diktverk Búnaðarbálkur som var en rousseauansk hyllest til den islandske idealbonden.
Høsten 1767 ble han gift med sin kusine Ingibjørg Guðmundsdóttir i et overdådig bryllup i et forsøk på å gjenoppvekke de gamle islandske bryllupsseremonier. Den kommende våren dro han sammen med sin hustru til sin egen gård ved Hofsstaðir under fjellet Snæfell. Den 30. mai 1768 seilte de fra nordsiden av Breidafjord i to åpne båter som var tungt overlastet, blant annet av mange av Eggert Ólafssons upubliserte manuskripter. De styrte direkte sørover på tvers av fjorden og inn i et dårlig vær og ble aldri sett igjen.
Eggert Ólafssons tragiske død da han var midt i livet og nylig gift sjokkerte hele Island. Matthías Jochumsson skrev et minnedikt kalt for Eggert Ólafsson i hans ære, og samme år som ekteparet druknet ble det gjort en allegorisk kobbergravering (se bilde) av hendelsen. I 1998 ble det avduket en minnestein i to deler, en for Eggert og en for Ingibjørg Guðmundsdóttir, av skulptøren Páll Guðmundsson ved Ingjaldshóll hvor Ingibjørg ble født og vokste opp og ikke minst hvor hun og Eggert møttes da han studerte der som en ung mann.
PAGON
PAGON (Progressive Architects Group Oslo Norway) var en sammenslutning av arkitekter som ønsket å videreføre de funksjonalistiske CIAM-ideene fra mellomkrigstiden. Målet var å arbeide for en ny, modernistisk arkitektur. Gruppen ble dannet på begynnelsen av 1950-tallet, men til tross for sin korte levetid ble den et viktig kontaktledd mot datidens internasjonale impulser.
Sentrale skikkelser i PAGON var Sverre Fehn, Geir Grung, P A M Mellbye, Christian Norberg-Schulz, Arne Korsmo og Håkon Mjelva.
Harold Camping
Harold Egbert Camping (født 19. juli 1921 i Boulder i Colorado, død 15. desember 2013 i Alameda) var en amerikansk kristen radiovert og forkynner som flere ganger uttalte at dommedag var nært forestående.
Camping var president i Family Radio, en California-basert radiostasjon som sender til hele USA. Han drev også radiostasjoner i Idaho og i områdene rundt New York. Camping var kjent for å bruke numerologi til sine tolkninger av Bibelen for å kunne forutsi datoen for verdens undergang.
Camping spådde dommedag 21. mai 1988, 7. september 1994. og som en prosess i 2011. Hans uttalelser om Jesus og dommedag i mai 2011 ble mye omtalt i verdensmediene. Etter at 21. mai 2011 passerte uten at de forutsagte hendelsene fant sted, uttalte Camping at han var overrasket fordi ingenting hadde skjedd. Camping sa senere at en åndelig dom hadde funnet sted på denne datoen, og at den fysiske dommedag skulle inntreffe den 21. oktober 2011, samtidig med at Gud ville ødelegge hele universet. Da spådommen også denne gang slo feil, gikk Camping i dekning.
Argyrogrammana
Argyrogrammana er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.
Birkedal
Birkedal er et etternavn, men kan ha flere betydninger. I Norge er det ifølge Statistisk sentralbyrå i underkant av 300 mennesker med Birkedal som etternavn.
Harold Camping
Camping trakk seg offisielt tilbake fra sin stilling i radiostasjonen 16. oktober 2011, noen dager før den siste spådommen om Jordens undergang skulle bli oppfylt.
Argyrogrammana
Utseende
Små (vingespenn 20-27 millimeter) med avrundede vinger. Oversiden hos hannene er enten gul eller oransje med mørkere flekker, eller blågrønt metallisk skinnende. Hunnene kan være kontrastrikt farget med hvite og brune tverrstriper, dette er også den vanligste fargen på undersiden for begge kjønn.
Levevis
Disse sommerfuglene finnes gjerne i regnskog. Larvene lever på busker og trær i familien Clusiaceae.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til det sørlige Brasil i sør.
Nord-Makedonia i Eurovision Song Contest
Nord-Makedonia debuterte i Eurovision Song Contest som selvstendig nasjon i 1998 og har deltatt 21 ganger. Landets deltakelse strekker seg imidlertid tilbake til 1960-årene, som del av Jugoslavia. Frem til og med 1991 deltok Nord-Makedonia som en del av Jugoslavia, før det erklærte seg uavhengig og etter hvert debuterte som selvstendig nasjon i 1998. Frem til 2019 het landet Republikken Makedonia, men i Eurovision-sammenheng gikk landet under navnet F.Y.R. Macedonia, på grunn av navnetvisten med nabolandet Hellas. I 2019 skiftet landet navn til Nord-Makedonia, og det nye navnet brukes også av EBU.
Etter innføringen av semifinaler i 2004 har Nord-Makedonia kvalifisert seg til finalen 6 av 18 ganger, sist gang i 2019. Landets beste plassering kom også i 2019, da Tamara Todevska fikk en syvendeplass med «Proud». De dårligste resultatene kom i 2018 og 2021, da Nord-Makedonia ble nest sist i sin semifinale.
Historikk
Frem til begynnelsen av 1990-årene var Nord-Makedonia del av Jugoslavia som hadde deltatt i Eurovision Song Contest siden 1961. I 1991 og 1992 erklærte Slovenia, Kroatia, Bosnia-Hercegovina og daværende Republikken Makedonia uavhengighet fra Jugoslavia.
Slovenia, Bosnia-Hercegovina og Kroatia debuterte som selvstendige nasjoner i 1993. Nord-Makedonia hadde planer om å delta i 1995, men sendte først inn et bidrag til Eurovision Song Contest 1996 i Oslo. Det makedonske bidraget kom imidlertid ikke gjennom EBUs forhåndskvalifisering dette året, og fikk dermed ikke delta i konkurransen. Først i 1998 fikk Nord-Makedonia sin debut i Eurovision Song Contest, med Vlado Janevski og «Ne zori, zoro». Landet har hatt liten suksess i konkurransen og ble slått ut i semifinalen i årene 2013–2018 og siden fra 2021. Siden innføringen av semifinaler i 2004, har Nord-Makedonia tatt seg til finalen 6 av 17 ganger – de fleste gangene med nød og neppe. Nord-Makedonia nådde sin første topp ti-plassering på sitt 19. forsøk, da Tamara Todevska fikk en syvendeplass med «Proud». Sangen vant også juryavstemningen.
Navnestrid
Frem til og med Eurovision Song Contest 2018 deltok landet under navnet F.Y.R. Macedonia eller FYROM. Begge er forkortelser av Former Yugoslav Republic of Macedonia (Den tidligere jugoslaviske republikken Makedonia). Dette kronglete navnet bunnet i Den makedonske navnekonflikten med Hellas, som argumenterer med at Makedonia er en historisk og geografisk region i Hellas. Den europeiske kringkastingsunion brukte derfor benevnelsen F.Y.R. Macedonia om landet frem til 2019.
Da Hellas arrangerte konkurransen i 2006, skrev de greske tv-produsentene demonstrativt landets navn fullt ut på poengtavlen og under fremføringen av det makedonske bidraget. Dette fikk den makedonske delegasjonen til å reagere, og flere kommentatorer valgte bevisst å omtale landet som bare Makedonia, i protest mot den greske skrivemåten. Først i 2018 ble navnetvisten løst, og Makedonia skiftet offisielt navn til Nord-Makedonia 12. februar 2019.
Deltakere
Under er en liste over Nord-Makedonias deltakere, plasseringer og poeng i konkurransen siden debuten. {{legend|gold|Vinner}} {{legend|#dcdcdc|Andreplass}} {{legend|#ffdead|Tredjeplass}} {{legend|#e0ffff|Sisteplass}}
Selv om Nord-Makedonia kom på tiendeplass i sin semifinale i 2008 og 2009, kvalifiserte ikke landet seg til finalen. Årsaken var at tv-seerne stemte frem ni bidrag, mens juryene valgte det tiende. I 2008 var Sverige juryenes valg, mens Finland var juryenes valg i 2009.
Merk at makedonske navn og titler er transkribert fra makedonsk-kyrillisk i henhold til Språkrådets og Wikipedias anbefalinger. Navnene vil derfor være stavet annerledes enn på engelsk.
Stemmehistorikk
Oversikt over poeng til og fra Nord-Makedonia i finaler siden debuten i 1998. Tallene er hentet fra nettstedet ESC Database. Ved like mange poeng, rangeres landene etter hvor mange prosent de har gitt av høyeste mulige oppnåelige totalscore.
Poengene i tabellene ovenfor omfatter bare finaler. Poeng som Nord-Makedonia har fått og gitt i semifinaler, er ikke inkludert i tabellene.
Karin Holter
Karin Magda Holter (født 11. mars 1935) er en norsk litteraturforsker.
Karin Holter ble cand.philol. i 1966 med en hovedoppgave om Den fremmede av Camus. Fra 1968 var hun tilknyttet franskseksjonen ved Klassisk og romansk institutt på Universitetet i Oslo. I 1981 bidro hun med artikkelen Simon Citing Simon : A Few Examples of Limited Intertextuality i boken Orion Blinded : Essays on Claude Simon, utgitt på Bucknell University Press. Hun ble dr.philos. på avhandlingen Tekst og virkelighet : åpninger i Claude Simons romaner fra 1988. Karin Holter ble professor i fransk litteratur i 1992. Hun var i en periode gjesteforsker ved Université Paris-Nord.
Eeles Landström
Eeles Landström (født 3. januar 1932, død 29. juni 2022) var en finsk friidrettsutøver.
Han representerte Finland under Sommer-OL 1960, hvor han tok bronse i stavsprang.
Willamette-meteoritten
Willamette-meteoritten eller Tomanowos, oppdaget i den amerikanske delstaten Oregon, er den største meteoritten som har blitt funnet i USA og den sjette største på verdensbasis. Den er en jern-nikkel-meteoritt. Ingen nedslagskrater er identifisert på oppdagelsesstedet; det er mulig at meteoritten landet i det som i dag er Canada og at innlandsis har flyttet den til der den ble funnet i moderne tid.
Nora Kobberstad
Eleonore Kristine «Nora» Kobberstad (født 23. juni 1863 i Volda, død 23. juni 1938 i Mosjøen ) var en norsk forfatter, lærer og sang- og dansepedagog. Hun var en kjent formidler av sangleker.
Noserius
Noserius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Nora Kobberstad
Liv og virke
Nora Kobberstad var med ved etableringen av Det norske spellaget i 1899, der hun den første tiden hadde rollen som kasserer. I 1890-årene medvirket hun også i tidsskriftet Barnets blad.