cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Magidepartementet
Avdelingen for magisk justis
Denne avdelingen, som ligger på andre plan, har flerdelte oppgaver. Her er både domstol og «politi» samlet, i tillegg til flere kontorer og råd: Det magisk-juridiske råd, Kontoret for ureglementert magiutøvelse (som bl.a. tar seg av tilfeller der mindreårige bruker magi når de ikke har lov til det), Svartspanersentralen (som har som sin oppgave å spore opp og uskadeliggjøre svart magi) og Hovedadministrasjonen for Heksingating (domstolen).
Rettssalslokalene ligger imidlertid ikke sammen resten av avdelingen, de ligger helt nede på tiende plan.
Mysterieavdelingen
Mysterieavdelingen er en mystisk avdeling. Den utfører de fleste av sine operasjoner i fullstendig hemmelighet. Få magikere i departementet vet hva avdelingen faktisk driver på med, og hva som befinner seg inne i avdelingen. De magikerne som arbeider i avdelingen blir omtalt som unevnelige.
Selv om det meste av arbeidet til avdelingen fortsatt er hemmelig, er det enkelte av prosjektene deres som blir avslørt i Harry Potter og Føniksordenen. Avdelingen arbeider sannsynligvis for å avsløre hemmelighetene med blant annet døden og tiden, og de gjør opptak av profetier når de blir laget. Profetiene blir lagret inne i glasskuler på hyllerader i rommet for spådommer. De blir beskyttet med magi, slik at bare personer som de handler om eller han som holder oppsyn med rommet kan løfte dem av hyllene, alle andre blir påført en umiddelbar sinnssykdom.
Rommene i avdelingen er blant andre:
!! Understående tekst kan avsløre handlingen i bøkene !!
Seksten år før handlingen i Harry Potter og Føniksordenen gjorde Rakel Rummelfiold en forutseelse om Voldemort og Harry Potter. En dødseter (som det senere ble avslørt var Severus Slur) overhørte profetien, men bare den første delen av den. Voldemort bestemte seg for å ta livet av Harry Potter, i den tro at dette ville fullføre profetien, men isteden gjorde han slik at profetien ble sann, og mistet kreftene sine.
Etter at han fikk tilbake kreftene sine i Harry Potter og Ildbegeret bestemte Voldemort seg for at han måtte få tak i profetien, som nå ble oppbevart i mysterieavdelingen. Siden Voldemort ikke hadde planer om selv å spasere inn i magidepartementet, bestemte han seg for å lure Harry dit.
Denne planen ble nesten en suksess, men profetien ble ødelagt før Voldemort fikk hendene i den. Det var et basketak i departementet, og Sirius Svaart ramlet gjennom forhenget i steinportalen og blir nå antatt som død. Da Kornelius Bloeuf så Voldemort i magidepartementet, ble han tvunget til å erkjenne at han tok feil da han nektet på at Voldemort var tilbake. Dessverre blir ikke situasjonen så veldig mye bedre, selv om departementet erkjenner at Voldemort er tilbake, og Bloeuf blir erstattet.
Fremtidige ansatte
I et intervju med J.K. Rowling etter utgivelsen av den 7. boka avslørte hun at Harry Jakob Potter får jobb som svartspaner og etter hvert blir leder for svartspanersentralen, og at Hermine Grang etter hvert blir leder i Avdelingen for Magisk Justis.
Historie
Forløperen for Magidepartementet het Magusrådet. Magidepartementet har eksistert i sin nåværende form (omtrent) siden 1600-tallet. Det var under hekseforfølgelsene at det internasjonale magisamfunnet vedtok å skjule seg fra gompene.
Departementet har helt fra starten av hatt kvinnelige så vel som mannlige ansatte og ledere.
Handlungsorte der Harry-Potter-Romane Lieux dans l’univers de Harry Potter
Vettisfossen
Vettisfossen (også omtalt som Vettismorkfossen, Markefossen eller Morkafossen) er en foss i Årdal kommune i den sørvestre delen av Jotunheimen. Den er Norges og Nord-Europas høyeste uregulerte fossefall. Vettisfossen har et fritt fall på 275 meter ned fra Vettismorki, et slakt platå med seter. Fossen er en del av vassdraget Morka-Koldedøla, som har sitt utspring i Morka-Koldedalen og renner ned i Utladalen og ut i elva Utla. I Norge er det bare Mardalsfossen, Ringedalsfossen og Skykkjefossen som har et større fritt fall. Vettisfossen ble fredet allerede i 1924. Fossen er et yndet turistmål. Cirka 1,5 times gange fra gården Hjelle, nærmere tettstedet Øvre Årdal.
Fossen ble fredet ved kongelig resolusjon 8. februar 1924: "...Vettisfossen og Fosselven med omgivelser paa gaarden Vetti gr.nr. 13 br.nr 1 i Aardal herred, Sogn, være fredet mot ødelæggelse eller beskadigelse eller forandringer av ethvert slags overensstemmende med en av eieren Jørgen A. Vetti utstedt erklæring 28. juni 1923...".
Leicester
Leicester (uttales lestah) er en by og enhetlig myndighet i Øst-Midlands av England og er administrasjonsby i grevskapet Leicestershire. Byen ligger ved elven Soar og ved enden av National Forest. Kong Rikard III er gravlagt i byen. I folketellingen i 2011 var befolkningen i Leicesters enhetlig myndighet på ca. 330 000 innbyggere, noe som gjør den til den mest folkerike enhetlige myndigheter i regionen Øst-Midlands. Det tilknyttede urbane området er også det 11. største i folketall i England, og det 13. største i Storbritannia. For 2014 er beregnet folketall for Leicester bestående av 337 653 innbyggere.
«Ulikt bortimot enhver annen by i Storbritannia, har Leicester beholdt en bemerkelsesverdig nedtegnelse av sin fortid i bygninger som fortsatt står i dag.» Antikke romersk steinlegging og bad står fortsatt i Leicester fra dens eldste bosetning som Ratæ, en romersk militær utpost i en region befolket med den keltiske stammen korieltauvierne. Som følge at romerne trakk seg ut av De britiske øyer på 400-tallet, havnet denne bosetningen i utydelighet, men i tidlig middelalder ble den erobret av danene og ble den ene av fem befestede byer som var betydningsfulle under Danelagen. Byen omtales i Domesday Book (1086) som Ledecestre. Byen fortsatte å vokse i middelalderen som en markedsby, men det var først under den industrielle revolusjon som førte til prosessen med en hurtigvoksende og planløst urbanisering av området.
Den 20. juni 2013 ble Leicester annonsert som den ene av fire byer som var kortlistet for den andre britiske kulturprisen. Kingston upon Hull ble dog annonsert som vinner den 20. november samme år.
Per Otnes
Per Jacob Otnes (født 21. mars 1941) er en norsk sosiolog.
Abalone Dots
Abalone Dots er et svensk band som spiller en blandning av bluegrass og country som de selv kaller softgrass.
Enneagram
Symbolets opphav regnes å være G. I. Gurdjieff, som brukte symbolet på en mer kompleks måte enn til personlighetstype-klassifikasjonen som symbolet ofte forbindes med.
I disse dager er Enneagream-figuren mest kjent for sitt bruk i å indikere en dynamisk modell av ni distinkte og sammenkoblede psykologiske typer. (vanligvis kalt personlighetstyper) Disse typene kan bli forstått som ubevisst utvikling fra ni spesielle arketyper i menneskepsyken.
Som en typologisk modell er den ofte navngitt «Enneagram av personlighet» (Enneagram of personality), men det er vanlig å kalle modellen Enneagrammet.
Det er et teoretisk skille mellom personlighet og karakter. Dagens måter å forstå og beskrive Enneagrammet på, har utviklet seg fra forskjellige tradisjoner av spirituell visdom til moderne psykologisk innikt. Fortsatt er det mange som forstår enneagrammet prinsipielt på en spirituell eller mystiske måte, andre mennesker forstår enneagrammet i psykologiske termer.
Den diametriske figur
Begrepet enneagram kommer fra det greske ordet «ennea» som betyr «ni» og betyr derfor et «ni-diagram». Figuren er også kalt et «enneagon». Den vanligste formen av en Enneagram-figur er satt sammen av en sirkel med en likebenet trekant og irregulære heksagon. Ni punkt av trianglet og heksagon er koblet sammen rundt sirkelen.
Köln
Köln (til 1919 også Cöln eller Cölln, fransk og engelsk Cologne) er den største byen i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen og den fjerde største i Tyskland. Den 2,000 år gamle, velstående og tradisjonelt katolske byen ligger ved Rhinen og hadde innbyggere per, med forsteder nærmere to millioner. Det er den 16. største byen i EU. Byen er en av de viktigste tyske innlandshavner, og anses som den økonomiske, kulturelle og historiske hovedstad i Rhinlandet.
Geografi og klima
Köln ligger på begge sidene av elven Rhinen. Kommunen har et areal på 405,15 km² (hvorav den vestre Rhinen består av en grunnflate på 230,25 km², den østre siden har et areal på 174,87km²). Den årlige gjennomsnittstemperaturen lå i 2005 på 11,9 °C, noe som gjør den til Tysklands varmeste by.
Romertiden
Vannforsyning fikk byen rundt 80 e. Kr. fra fjellkjeden Eifel rundt 60 km sørvest for byen. Eifelakvedukten er en av de lengste kjente romerske akvedukter og slynget seg over 95 km gjennom kupert terreng. I 89 ble Köln provinshovedstad for provinsen Germania Inferior. I 260 ble Colonia Agrippiniensis hovedstad for det kortvarige galliske utbryterriket. Etter det begynte man å bygge en fast bro over Rhinen, castellum, og på den andre siden et kastell kalt Castellum Divitia, dagens bydel Deutz. Fra 355 ble byen gjentatte ganger erobret av invaderende germanere og gjenerobret av romerske tropper frem til 454, da romerne måtte gi opp byen for godt og overlate området til frankere.
Over tre km av den antikke bymuren er stadig synlig. Man kan fremdeles stige ned i antikkens underjordiske kloakkanlegg, og besøke muséet med de mange gjenstandene fra romertiden.
Middelalderen
Etter romerrikets opphør forble Köln en betydelig by og Frankerkonger benyttet for eksempel det romerske Praetorium, militærkommandantes store borglignende bygg (fundamentene kan sees i dag under det middelalderske rådhuset). Kölns beliggenhet der Rhinen krysser en av de store handelsrutene mellom det østlige og vestlige Europa, var grunnleggende for byens videre kommersielle betydning.
Kristendommen er tidligst påvist fra rundt 313 i Köln, byen ble tidlig bispesete kort tid etter det. I middelalderen ble denne betydnigen økt med at byen ble erkebispesete i 795. Det var (og er) et av Europas store kirkelige sentre, og ble også et senter for kunst og vitenskap. Universitetet ble grunnlagt i 1388.
Erkebiskopen av Köln var en av de syv tyske kurfyrster, som valgte den romerske keiseren og kongen av Tyskland (siden 953). På 1200-tallet ble den store bymuren bygget, som økte byens areal til litt over 400 hektar. Muren hadde 52 tårn og 12 porter og var et av de største forsvarsverk i middelalderen. I 1259 fikk byen rett som ladested (Stapelrecht) som medførte at alle tilreisende eller passerende handelsmenn måtte tilby sine varer til salg i byen. Erkebiskopen styrte et stort område som verdslig fyrste i middelalderen, men i 1288 ble han slått av Kölns borgere og tvunget til å flytte til Bonn. I høymiddelalderen var den Tysklands største by med om lag 50,000 innbyggere. Köln var medlem av Hansaforbundet, men ble først fri stad i 1475.
Frem til 1900
I 1794, under den franske revolusjon ble Rhinlandet besatt av franske tropper. Under det franske styret mistet byen sin status som fri by og fikk tilbake erkebiskopen, og ved Wienerkongressen i 1815 ble den en del av kongeriket Preussen. Den ble en viktig industriby, og Kölnerdomen, påbegynt i 1248, men gitt opp på midten av 1500-tallet, ble omsider ferdigstilt i 1880. Den er det største gotiske kirkebygg i Nord-Europa, finnes på UNESCOs liste over verdens kulturarv og er et viktig landemerke i byen. I 1850 hadde Köln over 100 000 innbyggere.
Etter 1900
Som viktig tysk industriby ble Köln hardt angrepet av allierte bombefly under andre verdenskrig. Det aller første angrep med over 1000 fly ble utført mot Köln på 31. mai 1942. Over 90% av byens sentrum ble ødelagt i 262 bombeangrep og det meste av middelalderbebyggelsen gikk tapt. De tolv romanske kirker ble gjenoppbygget, midt i den nærmest totale ødeleggelsen fikk domen kun mindre skader.
Universitetet
Byen er idag sete for et av de største universiteter i Tyskland, Universität zu Köln, som er særlig anerkjent for sitt økonomiske fakultet. Universitetet ble grunnlagt av borgerskapet i 1388 og bekreftet av pave Urban VI. For tiden er det i overkant av 85 000 studenter i Köln, noe som utgjør ca. 8,5 % av byens totale befolkning.
Kultur og religion
Köln er dessuten sete for en romersk-katolsk erkebiskop (og kardinal). Den er tradisjonelt en overveiende katolsk-preget by. Ved slutten av annen verdenskrig kom det et større antall flyktninger fra de tyske østområdene. Idag er 43 % av innbyggerne katolikker, 18 % protestanter og 39 % sekulære eller tilhengere av andre religioner (hovedsakelig islam og jødedom). Kölns jødiske samfunn er det eldste jødiske samfunn nord for Alpene, og nevnes tidligst i år 321. De katolske verdensungdomsdagene i 2005 ble arrangert i Köln, og det kom da rundt 1 million katolske ungdommer fra hele verden til byen.
Köln har 31 museer, bl.a. det kjente Römisch-Germanisches Museum (romersk-germansk museum). I tillegg til universitetet er det 3 høyskoler i byen. Det totale studenttallet er 65 000.
17,2 % (175 515 innbyggere) av Kölns innbyggere er innvandrere, av disse er 40 % tyrkere. Andre større grupper inkluderer polakker, italienere, eks-jugoslaver og franskmenn.
Köln er velkjent for ølet sitt, kölsch. Kölsch er også navnet på byens dialekt.
Byen var vert for G8-toppmøtet i 1999.
Bydeler
Köln er delt inn i 85 administrative bydeler (Stadtteile) og ni bydeler (Stadtbezirke):
Lokaltransport
Byen har også et S-Bahn-nett. Togene går blant annet ut til flyplassen. Hovedstasjonen kalles Köln Hauptbahnhof og her møtes alle togene. Togene frakter hver dag 250 000 passasjerer.
Hohenzollernbrücke er en jernbane-, gang- og sykkelbro som går over Rhinen, fra bydelen Deutz til elvens venstre side.
Fly
Den internasjonale flyplassen Köln Bonn Airport er den femte største flyplassen i Tyskland med rundt 10 millioner passasjerer i året.
Næringsliv
De fremste næringsveiene i Köln er media, forskning, IT, industri, forsikring og bankvesen samt turisme. Rundt 2,5 millioner turister overnattet i 2005 i Köln. Flere nasjonale og internasjonale selskaper har hovedsete i byen, blant annet Kaufhof, REWE, Lufthansa og Germanwings.
Utvikling
Köln har de siste tiårene utviklet seg fra å være en industriby til å bli Tysklands mest utpregede mediaby. Da industrien gradvis ble lagt ned i løpet 1980-årene satset byen på å bli en medie- og teknologiby. Resultatet av denne utviklingen er at det er opprettet flere høgskoler; Fachhochschule Köln med ca. 17 000 studenter, Sporthochschule Köln samt kunstakademieene Kunsthochschule Köln og Internationale Filmschule Köln. Det nyeste tilskuddet er Tysklands første i sitt slag; mediehøgskolen Kunsthochschule für audiovisuelle Medien / Academy for Media Arts. I tillegg kommer Kölns universitet, Tysklands største og nest eldste, med vel 62.000 studenter. Vel 10 prosent av byens befolkning er studenter.
Kölns posisjon som kunnskaps- og medieby har gjort byen attraktiv for bioteknologiselskaper og media-bransjen. Disse selskapene etableres rundt hele byen, f.eks. den sentralt beliggende MediaPark med den 148m høye skyskraperen Kölnturm (tegnet av den franske arkitekten Jean Nouvel).
Koelnmesse
Koelnmesse, eller Köln Messe, er verdens fjerde største messeområde med et flateareal på 284 000 m². Messeområdet ligger i bydelen Deutz, ved jernbanestasjonen Bahnhof Köln Köln Messe/Deutz. Koelnmessen huser årlig et 50-talls messer med 42 000 utstillere og 2 millioner besøkere. Den tidligere hovedbygningen ble bygget om og tatt i bruk i 2008 som hovedsete for fjernsynsselskapet RTL.
Medier
Köln har en dominerende posisjon innen den tyske medieindustrien. I Köln lages over 30% av all tysk tv-produksjon. Köln er også hjemmebyen til flere av de største film- og tv-selskapene i Tyskland, bl.a. RTL, WDR, VOX, Terra Nova og nyhetskanalen N24.
Westdeutscher Rundfunk har hatt hovedsete i Köln siden 1926.
VM i fotball 2006
RheinEnergieStadion i Köln var en av arenaene som ble brukt under VM i fotball 2006. For eksempel ble gruppespillskampen England-Sverige spilt her. Arenaen har plass til 51 000 tilskuere. RheinEnergieStadion er også hjemmebanen for byens største fotballklubb, 1. FC Köln.
Kölnarena (nå LANXESS arena)
Kölnarena som er Tysklands største innenhusarena, ligger i bydelen Deutz og har plass til 20 000 tilskuere. Her ble blant annet VM i ishockey 2010 og Håndball-VM 2007 for menn arrangert.
ESL One Cologne (eSport)
Verdens største eSport-turnering for videospillet Counter-Strike: Global Offensive fant sted i Köln. Her spiller lag fra hele verden om premiepotten, som ligger på om lag 250 000 dollar, som tilsvarer 2 millioner norske kroner.
Severdigheter
Som en av Europas mest betydnigsfulle byer gjennom 2000 år har Köln svært mange severdigheter.
Kölnerdomen
Byens mest markante byggverk, den 157 meter høye Kölnerdomen, er en av Tysklands mest besøkte turistattraksjoner. I skyggen av domen ligger Römisch-Germanisches Museum som viser byens rolle som en viktig handelsby i det romerske riket.
Rådhuset
Rådhuset fra 1569 er bygget i renessansestil. Under den kan man se grunnmurene av den romerske prefektura. Rundt rådhuset den befandt seg i perioder byens jødiske kvarter.
Altstadt
Den eldste delen av Kölns sentrum, selv om få gamle bygninger er igjen etter bombingene under andre verdenskrig.
Sumisip
Sumisip er en kommune i provinsen Basilan på Filippinene. Under folketellingen i 2015 kom man til et befolkningstall på 41,730.
Barangayer
Sumisip er inndelt i 41 barangayer.
Schuyler Carron
Schuyler Antony «Sky» Carron (født 24. august 1921, død 15. juni 1964) var en amerikansk bobkjører som deltok i de olympiske leker 1948 i St. Moritz.
Carron vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Sammen med Frederick Fortune kom han på tredjeplass i toerbob bak to sveitsiske lag.
Vueling Airlines
Vueling Airlines er et lavprisflyselskap med base i Barcelona, Spania. Det flyr til store deler av Europa, særlig ved den vestlige delen av Middelhavet. Selskapet har også baser ved Madrids internasjonale flyplass, Charles de Gaulle internasjonale lufthavn i Paris og Sevilla lufthavn.
Vueling Airlines ble etablert i 2004, og startet flyvningene sine 1. juli samme år. Selskapet hadde da to fly, som begge fløy ruten Barcelona – Ibiza.
Blanus mariae
Blanus mariae er en ormeøgle som er utbredt på Den iberiske halvøy.
Tidligere ble ormeøglene på Den iberiske halvøy regnet som én art, iberisk ormeøgle (Blanus cinereus). En molekylærgenetisk undersøkelse fra 2007 viste at det er to godt adskilte klader innenfor ormeøglene på halvøya. I 2009 ble den sørvestlige kladen beskrevet som en egen art, Blanus mariae. Samtidig ble det definert en lektotype fra sentrale deler av halvøya for kladen som fortsatt skal kalles Blanus cinereus. Utbredelsen til Blanus mariae omfatter sørlige Portugal og sørvestlige Spania.
Ormeøglene på Den iberiske halvøy er et eksempel på et kryptisk artskompleks. Undersøkelser av mitokondrielt DNA viser at artene har vært forplantningsmessig adskilt i 5,2 millioner år, men det er ingen klare morfologiske trekk som skiller artene. Statistisk analyse viser likevel at det også er forskjeller i morfologi mellom de to artene.
8. serierunde i Tippeligaen 2011
8. serierunde i Tippeligaen 2011 spilles alle kampene torsdag 19. mai. Runden begynner klokken 19:00 med syv kamper, og blir avsluttet med hovedkampen mellom Start og Rosenborg på Sør Arena klokken 20:00.
Alexei Bychenko
Alexei Bychenko (født 5. februar 1988) er en israelsk kunstløper. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 21 i singel.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 26.
Tomás Mac Curtain
Tomás Mac Curtain (engelsk form Thomas MacCurtain; født 20. mars 1884, død 20. mars 1920) var borgermester i Cork i Irland. Han ble valgt til dette embetet som representant for Sinn Féin i januar 1920, og ble myrdet av britisk reservepoliti i mars samme år.
Mac Curtain ble født i sognet Mourne Abbey i Cork. Han ble ved århundreskiftet involvert i politisk og kulturell aktivitet, da han sluttet seg til Conradh na Gaeilge. I 1902 ble han sekretær for lokallaget i Blackpool i Cork. Han var interessert i musikk, poesi, arkeologi og historie, i særdeleshet i irsk historie. Mac Curtain arbeidet på kontor, og i fritiden underviste han i irsk gælisk til de som ønsket å lære det.
I 1911 gikk han inn i ungdomsbevegelsen Fianna Éireann. Hans aktivitet tiltrakk seg britenes oppmerksomhet, og han ble fengslet for kortere perioder i 1916 og 1917.
I lokalvalget i januar 1920 ble han valgt inn i bystyret for Sinn Féin for nordvestlig krets nr. 3 i byen. Rådsmedlemmene valgte ham deretter som borgermester. Han begynte straks med å gjennomføre reformer i byen, spesielt i forhold til bystyrets arbeidsmetoder.
Mac Curtain ble gravlagt på St Finbarrs kirkegård. Hans etterfølger i vervet som borgermester, Terence MacSwiney, døde under en sultestreik i Brixton fengsel i London. Mordet hadde en sterk effekt på befolkningen i Cork, som politisk sett ble kraftig radikalisert.
Kasseapparat
Et kassaapparat er en innretning for registrering av kontante inn- og utbetalinger i butikker, kontorer og lignende. Det første kasseapparatet ble funnet opp av James Ritty i 1879. Han eide et vertshus i Dayton, Ohio, og ønsket å stoppe uærlige arbeidere fra å stjele overskuddet.
Blant produsenter av kasseapparater er Sharp Corporation, Casio, NCR, IBM, Wincor-Nixdorf og Uniwell. Firmaet Jørgen S. Lien produserte kasseapparater i Norge under varemerket "Regna",
Historie
Et mekanisk kassaapparat ble oppfunnet av James Ritty og John Birch etter den amerikanske borgerkrigen. James var eier av en saloon i Dayton, Ohio, USA, og ønsket å stoppe ansatte fra nasking av hans fortjeneste.
De tidligere apparatene var helt mekanisk, uten kvitteringer. Den ansatte ble pålagt å ringe opp hver transaksjon i registeret, og når knappen for totalen ble presset, åpnet skuffen seg og en bjelle ville ringe, varsle sjefen om et salg fant sted. Disse originale maskinene var ikke noe annet enn enkle tellemaskiner.
Kakva
Kakva (russisk: Каква) er ei elv i Sverdlovsk oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Sosva (i Obs nedbørfelt). Elva begynner på østsiden av Uralfjellene, og renner østover til samløpet med Sosva. Den er 170 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 1 970 km².
Seabiscuit
Seabiscuit var en amerikansk veddeløpshest født 23. mai 1933 og død 1947, etter Hard Tack og under Swing On. Hard Tack var etter en annen berømt veddeløpshest, Man O' War, som også er kalt Big Red og tapte bare ett løp som toåring.
Historie
Seabiscuit var en såkalt eventyrhest. Som unghest ble han ikke ansett som dugelig som konkurransehest. Han fikk hard medfart og ble sett på som uhåndterlig. Så ble han kjøpt av Charles Howard som tok ham hjem til sin ranch og fikk en trener, Tom Smith, som kunne håndtere Seabiscuits gemytt og fant frem til rett treningsmetode.
Hesten vant en hel del løp med Red Pollard som jockey, blant annet mot War Admiral som ble ansett som den beste hesten på den amerikanske vestkysten.
Etter et uhell der Seabiscuit røk en sene i det ene frambenet mente veterinæren at hesten aldri mer skulle kunne konkurrere, men takket være Tom Smith, Charles Howard og Red Pollard som ga han en ny sjanse vant han Santa Anita Handicap og flere andre løp.
Den 10. mai 1940 avsluttet Seabiscuit sin konkurranse karriere og gikk i pensjon på Ridgewood Ranch nær Wilch i California.
Legenden
Seabiscuit er en av historiens mer kjenda hester, blant annet for det legendariske løpet mot War Admiral.
Da han døde, 14 år gammel, ble han begravd på Ridgewood Ranch, stedet som gav ham en andre sjanse i livet.
Air Europa
Air Europa Líneas Aéreas, S.A. er et spansk flyselskap med base på Palma på Mallorca. Det flyr blant annet charterflygninger mellom Nord- og Vest-Europa og feriesteder på Kanariøyene og Balearene, men har også en rekke ruteflygninger til Nord-Amerika og Karibia.
Selskapet ble registrert i 1986 under navnet Air España.
British International Helicopters
British International Helicopter Services Limited (tidligere Veritair Limited) er et britisk flyselskap med hovedkontor i Sherborne i Dorset.
Selskapet opererer sesongruter og helårsruter til St. Mary's lufthavn og Tresco heliport på Scillyøyene med to Sikorsky S-61 helikoptre fra sin hovedbase Penzance heliport.
En sekundær base opererer fra Plymouth lufthavn med to Eurocopter AS365 Dauphin 365N2 - helikoptre på vegne av Royal Navy Flag Officer Sea Training (FOST).
BIHL opererer også to Sikorsky S-61-helikoptre fra RAF Mount Pleasant på Falklandsøyene, der de benyttes for rutinemessig militærtransport og logistikkstøtte på øyene.
Harry Maskrey
Harry Mart Maskrey (født 8. oktober 1880 Unstone, Derbyshire, England, død 21. april 1927 i Derby, Derbyshire, England) var en engelsk, tidligere landslagsspiller i fotball som spilte for sju engelske fotballklubber.
Maskrey spilte en kamp for.
Biografi
På klubbnivå spilte han for Derby County fram til oktober 1909, da Bradford City ble hans nye klubb. Under første verdenskrig tjenestegjorde han for Grenadier Guards før han etter krigen spilte han for British Cellulose. Han returnerte til Derby da klubben fikk et akutt målvaktproblem i 1920, før han avsluttet sin fotballkarriere i Burton All Saints.
Maskrey fikk et illebefinnende, og døde på puben The New Inn i Russell Street, Derby i 1927.
Den fattige i Det gamle testamentet
Den fattige i Det gamle testamente (Tanak i jødisk tradisjon) representerer et fenomen som tillegges stor vekt både i tekstene selv og i de jødiske og kristne tradisjoner som er knyttet til dem. De hebraiske ordene som benyttes i grunnteksten til å betegne fattigdom er ebjon «fattig», ani/anav  «urettferdig behandlet», dal/dalah  «svak», hasor/mahsor  «manglende» og r´ash/rish/rosh  «ubemidlet». Disse er synonymer, med noe ulike bruksområder.
Fattigdom som tema er særlig behandlet i Jobs bok og i noen av Salmene, men det finnes gjennomgående i alle typer skrifter – dog med noe ulikt fokus. Lovtekstene i mosebøkene handler om hvordan man skal behandle fattigdom fra et juridisk perspektiv, visdomslitteraturen handler om hvordan man skal unngå å bli fattig, og hvordan man skal forstå fattigdom som konsekvenser av egen og andres handlinger, den profetiske litteraturen raser mot undertrykkere som gjør andre mennesker fattige, og den poetiske litteraturen skildrer de ulike stemninger og erfaringer knyttet til det å være «en fattig».
Fattigdom som straff eller forbannelse
Å være fattig er økonomisk sett en tilstand av mangel på materielle eiendeler (især som ebjon og rosh. Det er en relativ tilstand, som nødvendigvis måles opp mot dem man sosialt sett sammenligner seg med, og den måles i forhold til hva man særlig kan ønske seg. I det gamle testamente finnes det tekster som beskriver livet som knapt verdig å leve dersom man er fattig:
Også rabbinerne som står bak Talmud synes å forstå fattigdom som en forbannelse. I Det gamle testamente selv, er ønsket om at noen skal bli fattige regnet som en av de verste forbannelser man kan tenke over andre mennesker (1 Samuelsbok 2:7; 2 Samuelsbok 3:29; Job 1:21). Grunnene til fattigdom er mange. Det kan komme av tiltaksløshet og latskap (Ordspråkene 6:10; 19:15; 24:30), av drikkfeldighet (Forkynneren 19:1), av ødselhet (Ordspråkene 21:17), av dumhet og stahet (Ordspråkene 13:18; 28:19), av undertrykkelse og grådighet (2 Mosebok 1:13; 2 Samuelsbok 12:1-2; Jeremia 22:13) eller av pest og plager, underslag, renter og andre ting som offeret ikke har kontroll over (2 Mosebok 10:4-5; 4 Mosebok 11:4-5; Dommerne 10:8; Salme 105:34).
Slaveri
Det var mulig for den som var fattig å selge seg selv som slave, for å fri seg fra gjeld eller for å slippe sult (3 Mosebok 25:39-41). Man kunne også selge barna (2 Mosebok 21:7-9; Nehemja 5:5). Ifølge 3 Mosebok 25 og 27:17-24 skal det hvert femtiende år være jubelår (fra hebraisk jubel ). Dette året skal alt land tilbakeføres til de slektene det før tilhørte, og alt slaveri skal opphøre ifølge tekstene. I hvilken grad dette har vært gjennomført i praksis er usikkert, mest sannsynlig har det eksistert mange vilkår og mulige omgåelser. For eksempel vet man at noen solgte israelittiske slaver til utlendinger, som ikke var underlagt disse reglene, og man kunne da får bedre pris (Se 1 Mosebok 37:27; 2 Mosebok 21:8). Dette ble regnet som ytterst umoralsk, og var en vesentlig grunn til det sinnet noen av profetene uttrykker i sine straffetaler (Joel 3:8; Amos 2:6; Sakarja 11:5; Esekiel 30:12).
Den frivillige fattigdom
Noen i Israel var frivillig fattige. Dette gjelder især den tidlige profetbevegelsen. Da Elisja i 1 Kongebok 19:19-21 slaktet sine 12 okser for å gå ut i profettjeneste, så ødela han sitt eget livsgrunnlag som vanlig borger. Man kan si han brente broene bak seg, og valgte fattigdommen:
Forskeren Karel van der Toorn har beskrevet denne historien som paradigmatisk for profetbevegelsen, og som et sosialt alternativ til det ordinære samfunnet, med alternative roller. Å kaste en kappe symboliserer ekteskap, og i profetbevegelsen fikk noen rolle som far, og andre roller som barn. I Esekiel 16:8 beskrives forholdet mellom Jahve og Jerusalem gjennom en ekteskapsmetafor: «Da jeg gikk forbi, fikk jeg se at tiden var kommet for deg, elskovens tid. Så bredte jeg fliken av min kappe over deg og skjulte din nakne kropp. Jeg sverget deg troskap og sluttet pakt med deg, og du ble min». Språk som påviser at disse uttrykkene er knyttet til ekteskapet finner man i Malaki 2:14 og Ordspråkene 2:17. Man kan følgelig si at denne grupperingen valgte å avsondre seg fra det ordinære samfunnet, og heller binde seg til – eller gifte seg med – fattigdommen.
I Jeremiaboka blir det også presentert en gruppe som kalles Rekabitter, som velger å avstå fra vin, bo i telt, og å ikke så til jorden – fordi deres forfader Jonadab sønn av Rekab (Beskrives også i 2 Kongebok 10:13 og 23) en gang hadde lovet at han og hans etterkommere skulle avholde seg fra det:
Disse Rekabittene synes å representere et eldre ideal i Israel som man også finner knyttet til patriarkene Abraham (1 Mosebok 13:5-9 m. fl.) og Jakob (30:31-42) – og delvis også til Moses (2 Mosebok 3:1-2) og David (1 Samuelsbok 16:11; 17:34-36). Det var en gammel tanke om at man som Israelitt skulle være nomade. Det er verdt å merke seg at ingen av disse nomadene var egentlig fattige. I de nevnte tekstene vektlegges det alltid at Abraham, Jakob og Re'uel, Moses' svigerfar – var svært rike. Grunnen til at nomadeidealet blant forskere har blitt knyttet til fattigdom er fordi disse nomadene avstod fra noen av de livsvilkårene som er knyttet til rikdom, og at selve den sosiale ordenen i det nomadesamfunnet av egalitær solidaritet og vekt på slektsmønstre er annerledes enn den sosiale ordenen man finner i faste bosetninger, hvor familiebånd har mindre å bety, og hvor kapitalistisk markedsøkonomi råder. Det finnes forøvrig også noen forskere som hevder at monastisk fattigdomsfromhet aldri eksisterte i Israel, men at fattigdom alltid ble sett på som en forbannelse. Til det kan man godt si at verken profetbevegelsen eller nomadene synes å ha hatt fattigdom som et ideal, men at disse bevegelsene umiskjennelig har monastiske trekk.
De hebraiske ord for «fattig»
På hebraisk er det ulike begreper som benyttes for å være fattig. De viktigste av disse er ebjon, ani/anav dal/dalah , hasor/mahsor  og r´ash/rish/rosh. De har noe ulik betydning. For å ta litt statistikk først. Ebjon forekommer 61 ganger i 58 vers i Det gamle testamente. Det finnes 28 ganger i parallellisme med ani. Det finnes 9 ganger i parallellisme med dal Det finnes 4 ganger med anav Ett sted står ebjon i parallellisme med jatom - "farløs". Uttrykket ani finnes 120 ganger i 116 vers. Anav finnes 25 ganger i 23 vers. Uttrykket dal 49 ganger i 48 vers. Uttrykket dalah 13 ganger i 12 vers. Verbet dalal i 8 vers. Uttryket rosh 24 ganger. Uttrykket resh 7 ganger. Dette veldige omfanget av forekomster hvor ord som betegner fattigdom og elendighet finnes understreker betydningen av disse meningsfeltene blant de kretsene som skrev tekstene i Det gamle testamente.
Ebjon () «fattig»
Ordet ebjon har sin primære mening i å være økonomisk fattig. Ifølge Gesenius/Buhl skal ordet være et derivat av «ville», «ønske». Etter den hebraiske tankegang er denne konstante tilstanden av å ville, eller ønske noe man har som fakttig. I 2 Mosebok 23:11 heter det at de markene skal ligge brakk hvert sjuende år, og da skal all avlingen tilfalle de fattige i folket ditt ebjone ameka. enkelte vers heter det at guden skal la den fattige få spise seg mett, som i Salme 132:15. Det samme i Jesaja 41:17 heter det at når den fattige søker vann, vil Jahve ikke la dem være hjelpeløse. Det heter i 5 Mosebok 15:4 at man ikke skal ta renter, fordi det ikke skal finnes fattige i folket - man kan bare ta renter fra utlendinger. Hos Amos tegnes et bilde hvor de rike lever i luksus (4:1) imens de fattige blir solgt som slaver for sølv.
Det regnes som moralsk å hjelpe dem som er fattige. Man skal gi til dem. Som i 5 Mosebok 15:7 (og 11) hvor det står at man skal ikke «herde sitt hjerte eller lukke sin hånd for den fattige bror». I Purim-festen som skildres i slutten av Esters bok blir det beskrevet at alle ga gaver til sine venner, og presanger til de fattige. I Job 29:16 (lignende 30:25; 31:19) beskriver Job sin egen fortid, og sier at «Jeg var en far for de fattige, og førte sak for fremmede». «Den som er velvillig mot den fattige ærer hans skaper» (Ordsrpåkene 14:31). Den gode hustru i Ordspråkene 31:20 åpner hånden for de fattige. Følgelig er det solid grunnlag for å mene at grunnbetydningen i ordet ebjon er økonomisk mangel.
Videre er det et standard motiv at de fattige blir undertrykket i portene, at de ikke får sin rett. Det påbys i 5 Mosebok 24:14 verken landmenn eller utlendinger i skal undertrykkes i portene av ditt land. Portene var møtested og sted for juridiske handlinger, og for rettssaker. I 2 Mosebok 23:6 der det står: «Du skal ikke bøye retten for den fattige som bor hos deg», noe som henspiller på den praksis at rike kunne bestikke dommere eller øve innflytelse med trusler og annen maktbruk. Lignende i Ordspråkene 31:9 står det at man skal åpne munnen og gi rettferdig dom til den plagede ani og fattige ebjon. I Job 24:4 (og vers 14) beskrives det hvordan de fattige blir hundset og plaget, og drevet av veien (Lignende Salme 37:14; Ordspråkene 30:14). I 109:16 står det: "De har glemt hans velgjerninger, derfor forfølger de den fattige, og dreper dem med knust hjerte". Profetene anklager de svikefulle for å vinne over de fattige ved hjelp av løgn (Jesaja 32:7). I Jeremia 5:28 beskrives det hvordan man i ondskap hindrer de farløses sak. "Landets folk" undertrykker og raner de fattige og elendige, de trykker ned og gir ikke rettferdighet (Esekiel 22:29). I Amos 5:12 er også ett av ankepunktene at man "bøyer" retten for de fattige. De mektige blir beskyldt for å skusle med mål og vekt som brukes til kjøp og salg av mat, for å utsuge de fattige (Amos 8:4-6).
Den fattiges klagerop til Jahve legger seg som en synd på den som er hard (5 Mosebok 15:9), noe som kan føre til alvorlige ulykker. Det synes som om det å være fattig gir moralsk rett på hjelp blant gammeltestamentlige forfattere. I Salme 86:1 står det «Bøy ditt øre til meg Jahve, og svar meg, for jeg er plaget og fattig» (også Salme 109:22). Det understrekes at guden har en særlig plikt overfor den som er fattig. Tanken om at guden fører den elendiges sak finnes i 2 Samuelsbok 2:8; Job 5:15; Salme 9:19; 35:10; 40:18; 69:34; 70:6; 72:12-13; 82:4; 107:41; 109:31; 112:9; 113:7; 140:13; Jeremia 20:13. Særlig tydelig står Jahve som de fattiges forsvarer i Salme 12:6 «Fordi de elendige er blitt ødelagt, og de fattige sukker, så skal jeg nå stå opp – sier Herren. Jeg skal sette min frelse for dem som lengter etter den». Det er gjort til et ordtak i Salme 72:4: «Han dømmer de fattige i sitt folk rettferdig, og frelser de elendiges barn men han slår undertrykkerne». Dette blir enda mer tilspisset i profetenes orakler. Når dommen kommer ifølge Jesaja 14:30 skal de fattige få gresse ra'o som sauer – imens undertrykkerne vil Jahve selv slå ihjel. Jahve vil gi de fattige jubel og glede (Jesaja 29:19). I Jeremia beskylder profeten Jerusalem for å finne blod av uskyldige fattige hos Jerusalem som er den utro kvinnen. I Esekiel 18:12 settes undertrykkelse av fattige og elendige, vold og ran sammen med avgudsdyrkelse.
Det er et typisk motiv at Jahve er god mot den som hjelper de fattige. Som i Jeremia 22:16 hvor det sies at: "Den forrige kongen dømte de fattige, og da gikk det bra"; I Esekiel 16:49 begrunnes Sodomas tilintetgjørelse med at hun var arrogant, og ikke hjalp de fattige ani og ebjon.
Dal, dalah og dalal  «elendig»
Uttrykket dal kan bety dårlig, som faraos syv stygge kyr, som kom opp av Nilen og representerte de dårlige år (1 Mosebok 41:19); Av dårlig familie, om Gideon som mente han ikke var egnet som leder (Dommerne 6:15); Om en elendig person, som Herrens lidende tjener (Jesaja 53:3). Uttrykket kan også bety "hjelpeløs, som loven mot å gi fordeler til de rike fremfor de fattige (3 Moesebok 19:15; Jesaja 10:2; 11:4). Det er tydelig at dem som er dal trenger hjelp, og at det blir sett på som en dyd å hjelpe dem. Som et frelsesorakel i Jesaja illustrerer "fordi du har vært en beskyttelse for de hjelpeløse (Jesaja 25:14) og motsatt ved et domsorakel fra Amos: «De higer etter å se støv på de fattiges hoder» (dvs. å se dem døde) og bøyer retten for dem (Amos 2:7; også 4:1; 5:11; 8:6). Det er nærmest et ordtak «velsignet er den som husker på den fattige» dal (Salme 41:2) eller som Ordspråkene 14:31 sier: "Den som undertrykker den fattige (dal) spotter hans skaper. Det blir innrømmet moderasjon under ofringer for den som er fattig. For å få soningsoffer, holder det å ofre en tidels efa mel med olje – en betydelig mindre sum enn hva de rike må ofre for å få forsoning (3 Mosebok 14:21). Uttrykket dal brukes ett sted om å være deprimert. Det er hvor Jonadab sier til sin venn Amnon: «Hvorfor er du så nedtrykt» dal (2 Samuelsbok 13:3). Ellers er i motsetning til ebjon og ani, dal ikke et uttrykk noen bruker til å beskrive seg selv. Man omtaler alltid noen andre som dal.
Verbet dalal forekommer i alt åtte ganger i Det gamle testamente. En av de mest instruktive forekomstene av dette verbet er Jesaja 19:6 hvor det heter: Elvene skal stinke, og Egyptens elver skal "minke" og tørke bort. I Dommerne 6:6 heter det at midjanittene "svekket" israel. I Salme 79:8 beskriver salmisten hvordan folket er blitt svekket, som en grunn til medlidenhet. I Jesaja 17:4 heter det: Den dagen skal Jakobs herlighet "bli elendig". I Jesaja 38:14 heter det: Jeg klager som en due, og mine øyne "svekkes". I Salme 116:6 står det: Jeg var elendig (dalal) men han frelste meg (også i Salme 142:7). Et kryptisk vers som her skiller seg ut, og som er vanskeligere å tyde er Job 28:4, hvor det beskrives det kryptisk hvordan vannmassene "svever" langt borte fra mennesker.
Ani og anav  «urettferdig behandlet»/«ydmyk(et)»
Det er vanlig å tenke substantivet ani som et derivat av verbet anah som i hovedsak betyr å «krenke». Men uttrykket har en bred praktisk bruk, og er det ordet som er gitt størst teologisk betydning.
Bruksområder for ani
Det kan i likhet med ebjon bety å være fattig i økonomisk forstand. Det heter at man ikke har rett til å låne ut med renter til en som er fattig (2 Mosebok 22:24). Det er også en plikt å ikke ettersanke i slåttonna for de fattige skal få det som ligger igjen etter slåttefolkene (3 Mosebok 19:10). Denne ettersankingen er levende skildret i Ruts bok, og synes å ha vært en virkelig skikk i Israel (Rut 2:2 og utover).
Noen av teksten peker nokså entydig mot at dette ordet bør forstås som "Urettferdig behandlet". Det mest sentrale bruksområde for ordet ani er for å tale om den som er urettferdig behandlet. I 1 Mosebok 16:11 sier Jahves engel til Hagar: Se deg, gravid. Du skal føde en sønn og du skal kalle ham ved navnet Ismael, for Jahve har hørt til din ani. Dette står i en sammenheng hvor Hagar er blitt dårlig behandlet av Sarai som slave. En lignende situasjon er hvor Jahve ser Lea ani, nemlig at Jakob elsker Rakel, og bryr seg lite om Lea (1 Mosebok 31:42; også 1 Samuelsbok 1:11). Når Josef i 1 Mosebok 41:52 gir navn til Efraim, sier han "Gud har gjort meg fruktbar i landet hvor jeg led urett (ani)". Det Josef i konteksten refererer til er: først fordi han ble solgt som slave, siden at han ble satt i fengsel ved falsk anklage og deretter glemt av munnsjenken som hadde lovet å hjelpe ham. Når Israel i Egypt er ani (2 Mosebok 3:7, 17; 4:31; 5 Mosebok 16:3; 26:7; Nehemja 9:9), handler det om hvordan de blir tvunget til å arbeide hardt, og hvordan barna deres blir drept. Når Job diskuterer sin skjebne i Job 10:15; 30:16, 27, så er det den sosiale nedverdigelsen som er senter for hans status som ani. Også som del av en rettstale i Job 24:4 gir han uttrykk for en klage mot den uretten aniim opplever som vesentlig. "Før dagen gryr står morderen opp, slår ihjel den som er plaget ani og fattig ebjon, og om natten er han som tyven" Job 24:14. I Salme 9:14 er ani er påført av dem som hater salmisten (også 10:2, 9). I Salme 12:6 er de fattige blir ødelagt ved tungene til de selvgode, som mener at taleferdighetene gjør dem til herrer over alle. Dette må hentyde til rettssaker. De fattiges råd er noe man kan forakte (Salme 14:6; 22:25) men gud gjør det ikke. I Salme 37:14 vektlegges hvordan de onde dreper de oppriktige I Salme 72:2 står det et ønske om at guden må dømme sitt folk i rettferdighet, og de plagede i rettferd" underforstått at det er urettferdighet som gjør folket plaget. Salme 107:10 er betegnende. Der er salmisten bundet i ani og jernlenker. I Ordspråkene 22:22 bydes den lærende til: "Ikke slå ned den fattige i porten". I Ordspråkene 30:14 beskrives en genersajon som grådig, som spiser de aniim fra landet. Videre i Ordspråkene 31:5 tales det om at de ønsker å drikke, og glemme loven for de aniim. I Klagesangene 1:3, 7 beskrives eksilet som ani. Esekiel 22:29 blir aniim undertrykket og får ikke rettferd. I Amos 8:6 blir de fattige og plagede lurt med falske mål. I alle disse forekomstene er det treffende å oversette "den (eller de) som er urettferdig behandlet". Dette svarer også til verbet anah som betyr "å undertrykke", og dersom alle eksemplene av ani hadde vært som de nevnte ville det vært entydig å oversette ani som derivat av anah.
Det finnes også noen tekster som peker i retning av å forstå ani som "Økonomisk fattig". Det finnes også noen forekomster hvor det synes nokså klart at ani handler om økonomisk fattigdom. I 2 Mosebok 22:24 heter det: "Det er ikke tillatt å ta renter fra ani i mitt folk" (2 Mosebok 22:24; Esekiel 18:17). Man skal forlate ifølge 3 Mosebok 19:10, 22 overlate etterhøsten og nedfallsfrukten for ani. Det står "du skal åpne din hånd for ani". Du skal ikke holde anis kappe i pant over natten i 5 Mosebok 24:12. I det følgende 14-15 beskrives den typiske ani som dagarbeider som skal få lønn før solen går ned. I Amos 8:6 blir de fattige og plagede lurt med falske mål. Selv om det er åpenbart at ani i alle disse tilfellene omhandler økonomisk fattigdom, er det likevel også mulig å si at disse økonomisk fattige er plaget, eller urettferdig behandlet - i det minste av skjebnen. Følgelig er det mulig, som en generalisering å si at også i disse tilfellene handler ordet om det å være urettferdig behandlet på en avledet måte. En grunn til dette kan være som 2 Kongebok 14:26, som ødelegger bildet av ani som økonomisk fattige. Det står der at Jahve har sett folkets ani, og derfor latt dem vinne en krig hvor de fikk tilbake land som før hadde tilhørt Juda. Det er nokså søkt å forestille seg at dette skal handle om økonomisk fattigdom. Det handler om at de "vant tilbake" noe de tidligere hadde mistet ved urett.
Moralsk vurdering av ani
Den som ber forventer at guden skal hjelpe ani, og mener at han er moralsk forpliket til det. I Salme 44:25 er tonen klagende: «Hvorfor skjuler du ditt ansikt og glemmer min fattigdom?» På lignende måte i Salme 74:19: «Overgi ikke din turteldue til den mordlystne skare. Glem ikke den anis liv for alltid» (også i Salme 74:21). Et spesielt tilfelle er Salme 82:1-3 hvor gudene i flertall blir bydd til å dømme de svake, farløse, plagede og manglende, og gi dem rettferdighet. I Salme 88:10 beskrives et voldsomt patos hos den bedende. "Hele dagen strekker jeg mine hender til deg" i sin ani (Lignende i Salme 107:41).
Som med ebjon, er det også slik med ani at det er en direkte moralsk rett til hjelp ved det å være plaget – fordi ki jeg er plaget, må du hjelpe (Salme 25:16 – lignende også i Salme 10:12; 40:18; 69:30; 70:6; 86:1; 109:(21-)22; 119:153; Salme 140:13 og Klagesangene 3:19). Det at man er ani er i seg selv et godt argument for at man bør bli hjulpet, og at guden bør føle seg forpliktet til å hjelpe.
I noen få tilfeller er det guden selv som forårsaker ani. I Salme 102:1 beskrives en ani som i vers 10 har sin plage på grunn av gudens sinne. I Klagesangene 3:1 beskrives Israels plager som forårsaket av Herrens vredesris. I to tilfeller er forårsakes ani av synder, og disse er Jahve bare i andre rekke årsak til, som i Elihus forklaring av plagen som et resultat av ondskap aven (Job 36:21) og Salme 25:18 hvor det heter: "Se min plagethet og nød, og løft av meg alle mine synder". I to tekster blir plagen eller uretten ani beskrevet som et pedagogisk virkemiddel benyttet av guden for å lære den lidende noe. Jesaja 48:10 lyder: «Se, jeg renser deg i ani-ovnen». Et annet sted står det at Det står at guden åpner de aniims ører i trengselen (Job 36:15).
Fra et menneskelig perspektiv holdes det å hjelpe ani som noe godt, imens det å undertrykke aniim som noe meget dårlig. I Ordspråkene 16:19 sies det at det er «Bedre å være ydmyk med de plagede enn å dele bytte med overmodige». Job skryter av sin fortid, Job 29:12 – den plagede og fattige. I Ordspråkene 14:21 står det at «lykkelig er den som har velvilje for de plagede». I Salme 9:13 lignes guden med en blodhevner, som ikke glemmer skriket til de plagede. I Salme 72:2, 4, 12 og 19 fremlegges det som kongens viktigste funksjon å redde den plagede. Den samme tanken er også tydelig i Jeremias domsorakel mot Sjallum i 22:1-17 (ani i vers 16). I Ordspråkene 31:9 skal man hjelpe den plagede til sin rett, og i 31:20 gjør den god hustru dette. I Jesaja 58:7 skal man føre den plagede i sitt hus, og kle den nakne. I Sakarja 7:10 heter det at man ikke skal undertrykke de plagede.