cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirke- og utdanningsdepartementet
Kirke- og utdanningsdepartementet var et norsk departement som ble opprettet i 1819 på bakgrunn av det foregående 1. departement, og som eksisterte til utgangen av 1989. Første statsråd var Niels Treschow, og den siste var Einar Stensnæs.
Den 1. januar 1990 inngikk departementet inn i det nye Utdannings- og forskningsdepartementet (UFD) bortsett fra kirkeavdelingen fra det tidligere Kirke- og utdanningsdepartementet som ble flyttet til det tidligere Kulturdepartementet. Det nye departementet fikk navnet Kirke- og kulturdepartementet (KD).
Marit Aschehoug
Hun har vært journalist i Ullern Avis/Akersposten, Programbladet og Adresseavisen, dessuten journalist, vaktsjef og redaksjonssekretær i Aftenposten. Hun har vært redaktør i Osloavisen, Tique, Hadeland og Østlandets Blad. Fra 2001 til 2014 var ansvarlig redaktør i Advokatbladet.
Hun er utdannet journalist ved Norsk journalisthøgskole og har første avdeling juss fra Universitetet i Oslo i tillegg til en rekke kurs og lederutdanning. Sammen med Marit Haukom og Johanne Grieg Kippenbroeck har hun gitt ut Kvinner i ledelse (1991).
Hun er tildelt Paul Harris Fellow av Nordby Rotary. Aschehoug var styreleder i Den Norske Fagpresses Forening fra 2006.
Edvard Larsen
Martin Edvard Larsen (født 27. oktober 1881 i Oslo, død 11. september 1914 samme sted) var en norsk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Larsen vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1908 i London. Han kom på tredjeplass i tresteg, bak britiske Timothy Ahearne og John Garfield MacDonald fra Canada.
Fire år senere, under 1912 i Stockholm kom han på sjetteplass i tresteg og han deltok også på det norske stafett-laget på 4 x 100 meter.
Larsen ble norsk mester i tresteg 1900, 1906, 1908 og 1911 og i lengdehopp 1906 og 1908.
Han var ved sin død anført som maskinist.
Manic Street Preachers
Manic Street Preachers (Manics) er et walisisk rockeband. De debuterte med albumet Generation Terrorists i 1992. 1. februar 1995 forsvant låtskriver og andregitarist Richey James Edwards. Han er ikke blitt sett siden. De to albumene som fulgte etter forsvinningen, Everything Must Go (1996) og This Is My Truth Tell Me Yours (1998), er de mest populære albumene de hittil har gitt ut. Sistnevnte hadde også hitsingelen «If You Tolerate This Your Children Will Be Next», en sang om den spanske borgerkrigen. I 2001 ble Manics det første vestlige rockebandet som spilte på Cuba. Fidel Castro var til stede, og sa etter konserten at den hadde vært «louder than war».
Tonnesgrotten
Historier om Tonnesgrotten
Tonnesgrottens proporsjoner har ført til mange sagn og historier. Noen hevder å ha sett en rødrev gå inn på den ene siden for så å komme ut på andre siden uten hår. Den er også sentral i Sagnet om de syv søstre.
Diktet om sagnet om reven går sånn:
Innj for hanj rau
ut kom hanj snau
nær va hanj dau!
HockeyAllsvenskan
HockeyAllsvenskan er den nest høyeste nivået av hockeyligaer for menn i Sverige. Serien består fra sesongen 2019/2020 av 14 lag som spiller 52 runder. Lagene møtes to ganger hjemme og to ganger borte.
TV-sendinger
Hockeyallsvenskan har blitt vist på fjernsyn på 2010-tallet på TV4 Plus, Viasat Sport, Sport Express, TV4 Sport, og fra sesongen 2009/2010, vil det vises på Viasat Hockey, TV8, Viasat i OnDemand og Sportbladets web kanal S24. 2010/11 kom sendingen på TV10. Fra 2016/2017 kom sendingen på CMore.
Sluttspillmestere
HockeyAllsvenskan begynte fra sesongen 2014–15 med sluttspill.
Kongregasjonen for katolsk utdannelse
Kongregasjonen for katolsk utdannelse var en del av Den romerske kurie, det vil si Den katolske kirkes sentrale administrasjon.
Pave Frans I fremla den 19. mars 2022 en ny forfatning – Praedicate evangelium – som med virkning fra 5. juni 2022 erstattet Kuriens kongregasjoner og pavelige råd med dikaster.
Historikk
Kongregasjonen ble opprettet av pave Sixtus V i 1588 under navnet Congregatio pro universitate studii romani. Oppgaven var å føre kontroll med studiene med Universitá di Roma og andre, viktige pavelige universiteter, som de i Bologna, Paris og Salamanca.
I 1824 opprettet Leo XII Congregatio studiorum for skolene i Pavestatene. I 1870 fikk denne også jurisdiksjon over de katolske universitetene, noe som ble bekreftet av Pius X ved reformen av kurien i 1908. Benedikt XV opprettet en seksjon for presteseminarene som ble underlagt studiekongregasjonen. Paul VI endret i 1976 navnet til Sacra Congregatio pro institutione Catholica, og kongregasjonen fikk så sitt nåværende navn av Johannes Paul II i 1988, gjennom dokumentet Pastor Bonus.
I tillegg til prefekten har kongregasjonen en sekretær og en undersekretær, 31 medlemmer (kardinaler, erkebiskoper og biskoper), en stab på 25 personer og 31 konsultorer. Kongregasjonen fører tilsyn med alle presteseminarer, unntatt de som er underlagt Kongregasjonen for folkenes evangelisering (i misjonsområder) og Kongregasjonen for Østkirkene (orientalske katolske seminarer); over alle, høyere, katolske utdanningsinstitusjoner og over skoler som er underlagt kirkelig myndighet.
Det pavelige verk for prestekall er underlagt kongregasjonen, og har kongregasjonens prefekt som sin president.
Sittehemning
Sittehemning (også kalt nedsatt sitteevne, redusert sitteevne eller sitteproblemer ), er den mest primære funksjonshemning ved rygglidelser, bekkenproblemer og muskel- og skjelletlidelser generelt.
Operasjon Vengeance
Operasjon Vengeance ble gjennomført 18. april 1943, i felttoget på Salomonøyene under Stillehavskrigen med det formålet å drepe den japanske admiralen Isoroku Yamamoto, som var øverstkommanderende for den keiserlige japanske marinen (IJN). Yamamoto ble drept på øya Bougainville da hans fly ble skutt ned av amerikanske jagerfly fra Henderson Field på Guadalcanal.
Operasjonen var basert på oppsnappede etterretninger om Yamamotos reiseplaner i Salomonøyene. Yamamotos død var et slag for moralen i den japanske marinen (Samuel Eliot Morison beskrev det som tilsvarende til et stort tapt sjøslag). Det styrket moralen blant de allierte styrkene, og kan – noe som er kontroversielt – ha vært amerikanske lederes hevn over Yamamoto for hans involvering i angrepet på Pearl Harbor, som innledet krigen mellom Japan og USA. Etter krigen var det ytterligere kontroverser om operasjonen, ettersom flere av de deltagende jagerpilotene i årevis diskuterte om hvem som skulle ha æren for nedskytingen av Yamamotos fly.
Sittehemning
Sittehemning og universell utforming
Sittehemning er en lite kjent type funksjonshemning. Utredningen «Likeverd og tilgjengelighet» i NOU 2005:8 omtaler ikke sittehemning. Begrepet «sittehemning» ble nevnt for første gang i et offentlig dokument i lovforarbeidene til diskriminerings- og tilgjengelighetsloven, jfr. Ot.prp.nr.44 (2007-2008) punkt 9.4.8.2. Disse forarbeidene er en viktig rettskilde ved fortolkning av loven. Det ble her uttalt: «Departementet viser til at diagnoser innenfor autismespekteret og sittehemminger er omfattet av begrepet nedsatt funksjonsevne».
Operasjon Vengeance
Bakgrunn
Admiral Isoroku Yamamoto, lederen av den keiserlige japanske marinen, planla en inspeksjonstur på Salomonøyene og Ny-Guinea. Han ville inspisere japanske flyenheter som deltok i I-Go-operasjonen, som var begynt den 7. april 1943, og styrke den japanske moralen etter den katastrofale evakueringen av Guadalcanal. 14. april oppsnappet og dekrypterte den amerikanske marinens etterretningstjeneste en ordre som notifiserte de berørte japanske enhetene om reisen.
Sittehemning
Sittehemning og universell utforming
Deltasenteret er statens kompetansesenter for deltakelse og tilgjengelighet for mennesker med nedsatt funksjonsevne. Målet er ifølge websiden deres; «..deltakelse og tilgjengelighet for alle, uavhengig av funksjonsevne». Sittehemning er imidlertid ikke nevnt til tross for at andre typer nedsatt funksjonsevne er beskrevet i detalj.
24. serierunde i 2. divisjon avdeling 4 2009
'''24. serierunde i 2. divisjon avdeling 4 2009''' startet 9. oktober med oppgjøret mellom Manglerud Star og Bærum og ble avsluttet 12. oktober med FF Lillehammer mot Stabæk 2.
Operasjon Vengeance
Bakgrunn
Den opprinnelige meddelelsen, NTF131755, adressert til sjefene for Baseenhet No. 1, 11. Air Flotilla og 26. Air Flotilla, ble kryptert i den japanske marinens kode JN-25D (marinens operasjonskodebok av den tredje versjonen av RO), og ble snappet opp av tre stasjoner innenfor "Magic"-organisasjonen, herunder Stillehavsflåtens radioenhet. Meddelelsen ble deretter dekryptert av marinens kryptografer. Den inneholdt spesifikke detaljer om Yamamotos ankomst og avgangstider og steder, samt antallet og typene av fly som ville transportere og ledsage ham på reisen.
Sittehemning
Sittehemning og universell utforming
Ifølge samferdselsministeren har luftfarten lenge vært et forbilde på området universell utforming. Avinors forum for tilgjengelighet til flyreiser har utarbeidet brosjyren «Kvalitetsplan for hele flyreisen». Avinors brosjyre inndeler funksjonshemmede i 3 hovedgrupper: Bevegelseshemmede, orienteringshemmede og miljøhemmede. Sittehemmede er ikke omtalt.
Operasjon Vengeance
Bakgrunn
Ifølge reiseplanen skulle Yamamoto fly fra Rabaul til Ballale flyplass på en øy ved Bougainville i Salomonøyene den 18. april. Han og hans stab ville fly i to mellomstore bombefly (Mitsubishi G4M fra 205. Kokutai marineflyenhet), ledsaget av seks Mitsubishi A6M Zero jagerfly fra 204. Kokutai marineflyenhet, og ville reise fra Rabaul kl. 06.00 og ankomme til Ballale kl. 08.00 (Tokyo-tid).
Sittehemning
Sittehemning og universell utforming
Gode sitte- og liggemuligheter for sittehemmede er en del av tilgjengeligheten for denne gruppen funksjonshemmede. Benker og ryggvennlige stoler vil derfor være en del av "universell utforming" for gruppen sittehemmede. Med universell utforming menes det forhold at produkter, bygninger og omgivelsene for øvrig kan brukes eller er tilgjengelige for så mange mennesker som mulig, uavhengig av brukernes ferdighetsnivå og uten at det forutsettes spesialtilpassede løsninger for enkelte.
Operasjon Vengeance
Bakgrunn
President Franklin D. Roosevelt ga den amerikanske marinens overordnede Frank Knox ordre om å «ta Yamamoto». Knox opplyste admiral Chester W. Nimitz om Roosevelts ønske. Nimitz konsulterte først admiral William F. Halsey, kommandanten av flåten i det sørlige Stillehavet, og godkjente deretter operasjonen 17. april.
Sittehemning
Sittehemning og universell utforming
Plan- og bygningslovgivningen er et sentralt virkemiddel som skal sikre tilgjengelighet og bruk av bygninger for personer med nedsatt funksjonsevne. Forslag til ny Plan- og bygningslov nevner ikke sittehemning og omtaler heller ikke løsninger som er nødvendig for å sikre en bygnings brukbarhet for sittehemmede.
Operasjon Vengeance
Avskjæringsoppdraget
For å unngå å bli oppdaget av radar og japansk personell på Salomonøyene bestod operasjonen av en flyvning over vannet sør og vest for Salomonøyene, en distanse på 690 km. Dette var lengre enn rekkevidden til jagerflyene F4F Wildcat og F4U Corsair, som på den tid var til rådighet for flåten og marinekorpset, så oppdraget ble gitt til hærens 339. jagerflyskvadron i 347. jagerflygruppe i 13. flyvåpen. Denne skvadronen hadde P-38G jagerfly utstyrt med ekstra tanker som ville ha den nødvendige rekkevidden til å avskjære og angripe.
Planleggingen av dette oppdraget ble startet av jagerflykommandoens nestkommanderende, marineløytnant Luther S. Moore, som hadde utstyrt P-38'ene med skipskompass etter anmodning fra major John W. Mitchell, lederen av 339. skvadron, for å hjelpe til med navigeringen. Hver av disse jagerflyene hadde en 20 mm kanon og fire 12,7 mm maskingeværer og hadde normalt to 165-gallon (625 l) dropptanker under vingene. Til dette angrepet ble det fløyet et mindre antall 310-gallon (1136 l) tanker inn fra Ny-Guinea, mange nok til at hver P-38 fikk en av de større tankene. Tross forskjellene i størrelse ble tankene plassert like ved flyets tyngdepunkt for at det ikke skulle oppstå noen ytelsesproblemer av den grunn.
Sittehemning
Sittehemning og universell utforming
Personer med rygglidelser utgjør ingen tallmessig liten eller marginal gruppe. Tvert i mot representerer rygglidelser den største enkeltårsak til langtidssykmelding og uføretrygd i NAVs statistikker.
Operasjon Vengeance
Avskjæringsoppdraget
Oppgaven ble tildelt 18 P-38-fly. En gruppe på fire fikk betegnelsen "dreper"-gruppen, mens resten som også omfattet to reserver skulle ligge i 5 500 meters høyde og fungere som toppdekning overfor den forventede reaksjonene fra de japanske jagerflyene, som hadde base på Kahili. En flyplan ble utarbeidet av enhetens operasjonsoffiser, marinemajor John Condon, men ble skiftet ut med en som var utarbeidet av Mitchell. Han regnet med å møte de japanske flyene kl. 09.35 basert på tidspunktene i reiseplanen, og derved nå bombeflyene mens de var på vei ned mot Bougainville ti minutter før de skulle lande i Ballale. Han arbeidet seg baklengs fra dette tidspunktet og tegnet fire nøyaktig utregnede strekninger, med en femte lagt til i tilfelle Yamamoto ikke fulgte den mest direkte ruten. I tillegg til å fly over Korallhavet skulle flyene holde seg høyest 15 m over vannet hele veien til Bougainville og unngå å bruke deres radioer.
Sittehemning
Isolert gruppe personer
Personer med alvorlig nedsatt sitteevne er blant de mest isolerte personer med nedsatt funksjonsevne. Likevel er denne type funksjonsnedsettelse gjennomgående uteglemt i offentlige utredninger og rapporter om nedsatt funksjonsevne og tilgjengelighet. I tillegg til å mangle offentlig omtale, er nedsatt sitteevne ofte en usynlig funksjonsnedsettelse for den enkelte. Dessuten er moderate ryggplager uten betydelig funksjonsnedsettelse svært utbredt i befolkningen. Disse forhold fører til at gruppen sittehemmede gjerne møter liten forståelse i samfunnet og er særlig utsatt for diskriminering.
Operasjon Vengeance
Avskjæringsoppdraget
De spesialutstyrte P-38'ene begynte å ta av fra Guadalcanal kl. 07.25. Datoen 18. april hadde betydning, ettersom det var ettårsdagen for Doolittle-raidet såvel som påskedag. To av flyene som tilhørte "dreper"-gruppen falt ut ved starten, et med et punktert dekk ved takeoff og det andre da dets dropptanker ikke leverte brennstoff til motorene.
I Rabaul lettet Yamamotos fly som planlagt, tross oppfordringer fra lokale ledere om å droppe reisen av frykt for bakbold, og begynte den 510 km lange reisen. De steg til en høyde av 2 000 meter og hadde sin jagereskorte bak seg og 450 meter høyere hvor den var delt i to V-formasjoner, hver med tre fly.
Mitchells gruppe på fire ledet skvadronen med "dreper"-gruppen bestående av kaptein Thomas G. Lanphier, Jr., premierløytnant Rex T. Barber og reservene, bestående av løytnantene Besby F. Holmes og Raymond K. Hine like bak. Oppdraget ble den lengste avskjæringsoperasjonen i krigen og ble utført så presist av major Michell, at hans styrke nådde til møtestedet kun et minutt tidligere enn planlagt, kl. 09.34. Akkurat på det tidspunktet da Yamamotos fly kom nedover og til syne gjennom disen. Mitchell ga sine fly ordre om å kaste tankene, svingte til høyre for å fly parallelt med bombeflyene og begynte å stige med full motorkraft.
Curt Lofterud
Curt Lofterud (født 1928) er en svensk forfatter. Lofterud er bosatt i Kromkom kommune, nordvest for Östersund,Sverige. Lofterud har skrevet mange sine bøker sammen med Ingvar Björk og hovedfokus har vært på natur, dyreliv og lokalhistorie. Flere av bøkene er oversatt til norsk og blitt benyttet som lærerbøker i skoleverket. Lofterud har vært styremedlem i Bild og Ord Akademin siden opprettelsen i 1983.
Operasjon Vengeance
Avskjæringsoppdraget
Løytnant Holmes klarte ikke å kaste sine tanker og vendte tilbake mot havet, fulgt av sin sidemann løytnant Hine. Over radioen ga Mitchell ordre til Lanphier og Barber om å angripe, og de svingte for å stige opp mot de åtte japanske flyene. De nærmeste eskorteflyene kastet sine egne tanker og begynte å stupe mot de to P-38-flyene. Ved et fornuftig taktisk trekk svingte Lanphier med en gang direkte imot og steg mot eskorten mens Barber jaget stupbomberne. Barber svingte skarpt for å komme inn bak bombeflyene og hadde dem ute av syne for et øyeblikk, men da han igjen fikk synlig kontakt var han rett bak det ene og begynte å skyte inn i dets høyre motor, skroget og halen. Barber traff flyets venstre motor. Den begynte å slippe ut kraftig sort røyk, og rullet voldsomt mot venstre. Barber unngikk med nød og neppe en kollisjon. Da han tok en titt bakover, så han en sort røyksøyle stige oppover og antok at flyet hadde styrtet ned i jungelen. Barber fløy deretter mot kysten i tretopphøyde på utkikk etter det andre bombeflyet, siden han ikke visste hvilket av dem som hadde Yamamoto ombord.
Barber fikk øye på det andre bombeflyet lavt over vannet utenfor Moila Point, idet Holmes (hans dropptanker hadde endelig løsnet) og Hine angrep det. Holmes skadet den høyre motoren på flyet, som begynte å slippe ut hvit damp, og deretter fløy han og Hine over det skadede bombeflyet som hadde stabssjefen viseadmiral Matome Ugaki og en del av Yamamotos stab ombord. Barber angrep så det skadede flyet, og løse deler av Yamamotos fly skadet til og med hans eget fly. Deretter krasjlandet det japanske bombeflyet i vannet. Ugaki overlevde styrtet sammen med to andre, og de ble senere reddet. Barber, Holmes og Hine ble angrepet av Mitsubishi A6M Zero-fly og Barbers P-38 ble truffet av 140 skudd, og Holmes og Barber hevdet begge å ha skutt ned en Zero under kampen. Toppdekningsstyrken kom i små kamper med reagerende Zero-fly, men klarte ikke å skyte ned et eneste. Major Mitchell så røyksøylen fra Yamamotos nedstyrtede fly. Løytnant Hines P-38 hadde forsvunnet på dette tidspunktet, antagelig styrtet ned i vannet. Da deres brennstoffsreserver var like ved å ta slutt avbrøt P-38'ene kampen og vendte tilbake til basen, og løytnant Holmes hadde så lite brennstoff at han ble tvunget til å lande på Russell-øyene. Løytnant Hines P-38 var den eneste savnede, og ble aldri funnet. Han er oppført på tavlene over de savnede på den amerikanske kirkegården i Manila med utmerkelsene Navy Cross; Distinguished Flying Cross; Air Medal; og Purple Heart.
Etterspill
Nedstyrtningsstedet og liket av admiral Yamamoto ble funnet den etterfølgende dagen i jungelen nord for det stedet på kysten hvor den tidligere australske observasjonsposten og den katolske misjonen i Buin hadde ligget (den ble gjenetablert etter krigen, flere kilometer inn i landet), av et japansk redningsteam under ingeniørløytnant Hamasuna. Ifølge Hamasuna hadde Yamamoto blitt kastet ut av flyvraket og hans behanskede hånd holdt fast på hans katana, mens han satt oppreist i sitt sete under et tre. Hamasuna sa at man straks kunne gjenkjenne Yamamoto med hodet senket som om han var i dype tanker. En obduksjon av liket avslørte at Yamamoto hadde fått to sår, et bak hans venstre skulder og et i hans venstre underkjeve som hadde utgang over hans høyre øye. I Japan har der vært kontrovers om hvorvidt admiralen i første omgang hadde overlevd styrtet.
I Japan ble dette kjent som "Marinens kō-hendelse" (海軍甲事件). Det styrket moralen i USA og sjokkerte japanerne, som først fikk den offisielle meddelelsen 21. mai 1943. For å skjule det faktum at de allierte kunne lese de japanske kodene ble de amerikanske nyhetsbyråene gitt den opprinnelige dekkhistorien om at sivile kystobservatører i Salomonøyene hadde sett Yamamoto gå ombord på et bombefly i området og deretter hadde videresendt denne informasjon til amerikanske marinestyrker i området over radio.
Kontrovers
Lanphier fikk opprinnelig æren for nedskytingen av Yamamotos bombefly, men de andre piloter på oppdraget var skeptiske fra starten. Selv om det var et av de mest velutførte oppdragene i historien var det i etterfølgende periode skjemmet av kontroversen om hvem som faktisk hadde skutt Yamamoto ned og over marinens ramaskrik over uautorisert frigivelse av detaljer om operasjonen til pressen, herunder et nummer fra oktober 1943 av Time Magazine som inneholdt en artikkel om nedskytingen og omtale av Lanphier med navns nevnelse. Mitchell hadde blitt nominert til en Medal of Honor for oppdraget, men som følge av sikkerhetsproblemene ble det nedgradert til kun et Navy Cross, som han og alle pilotene i "dreper"-gruppen senere fikk tildelt.
Etter krigen fant man ut av at ingen av de eskorterende japanske jagerflyene hadde blitt skadet og slett ikke skutt ned, og Lanphier fikk dermed streket sin nedskyting. Siden andre Zero-fly tok av fra den nærliggende Kahili flyplass, fikk både Barber og Holmes godkjent deres påstander om den andre kampen. Likeeldes bekreftet arkivene at kun to bombefly hadde blitt nedskutt, ikke tre, og etterfølgende tildelte flyvåpenet "halve nedskytinger" til Lanphier og Barber for nedskytingen av Yamamotos fly. Et filmintervju fra 1985 med en av de eskorterende Zero-pilotene, Kenji Yanagiya, så ut til å underbygge Barbers påstand, men flyvåpenet nektet å gjenåpne saken.
Rex Barber lagde deretter sak ved en føderal domstol for å få omgjort luftfartsministerens avgjørelse, men retten avslå å gripe inn. I mai 2006 nummeret av AIR FORCE Magazine offentliggjorde Douglas S. Canning, et tidligere medlem av 347. jagerflygruppe som deltok i Yamamoto-oppdraget (Canning eskorterte løytnant Holmes tilbake til Russell-øyene) og som var venn av både Lanphier og Barber, et brev hvor han hevdet at Lanphier utover å ha skrevet den offisielle rapporten, medaljebegrunnelser og flere magasinartikler også hadde skrevet et detaljert manuskript som aldri ble offentliggjort. I dette manuskriptet hevdet han at han alene skjøt ned Yamamoto. Inntil han hadde lest dette manuskriptet hadde Barber vært villig til å dele æren for nedskytingen. Canning siterte den japanske Zero-piloten Yanagiyas vitneutsagn om at Yamamotos fly styrtet ned 20-30 sekunder etter å ha blitt truffet av ild fra en P-38, og fra admiral Ugaki på det andre bombeflyet om at Yamamotos fly styrtet ned 20 sekunder etter å ha blitt truffet. Canning fastslo kategorisk at de P-38G-modellene som fløy den dagen ikke hadde det samme sideroret som senere modeller, og at det var fysisk umulig at Lanphiers fly kunne ha gjennomført en 180 graders sving, som Lanphier påstod han gjorde for å skyte ned Yamamoto.
Se også
T1-323 var halenummeret på Yamamotos fly. Vraket og krasjstedet er i dag turistattraksjoner ved Buin på Bougainville. Flyets venstre vinge ble senere fjernet intakt og plassert på Isoroku Yamamoto familiemuseet i Nagaoka, Japan på grunn av plyndringer på stedet.
Zhag’yab
Zhag'yab (tibetansk: བྲག་གཡབ་རྫོང་, Wylie: brag g-yab rdzong; kinesisk: 察雅县; pinyin: Cháyǎ Xiàn) er et fylke i prefekturet Qamdo i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 51,730 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Storkommuner:
Amager Scenen
Amager Scenen var et teater i København etablert i 1976. Det hadde sin storhetstid under grunnleggeren Sejr Volmer-Sørensen med revyer, farser og operetter.
Anders Johansen (sosialantropolog)
Anders Johansen (født 12. november 1952 i Porsgrunn) er professor i medievitenskap ved Universitetet i Bergen. Han er utdannet sosialantropolog ved samme sted. Hans forskningsinteresser er orientert mot persepsjonshistorie, globalisering og nasjonal kultur og historiske og komparative tilnærminger til folks bevissthet om tid.
I 2008 ble han tildelt Språkprisen fra Språkrådet, for fremragende bruk av norsk språk i sakprosa.
I 2010 ble han også utnevnt til Norges andre professor i sakprosa.
Sandur
Sandur (foreldet dansk skrivemåte: Sand), eller Heima á Sandi, er en bygd og et sogn på Færøyene. Sandur er den største bygda på Sandoy, midt i øygruppen, og ligger midt på øya. Den 1. januar 2019 hadde Sandur 520 innbyggere. Sandur er en av Færøyenes eldste bygder. Arkeologiske undersøkelser har påvist bosetning tilbake til landnåmstiden. Sandurs historie som et kirkested kan regnes tilbake til kristningen av Færøyene.
Bygda ligger på et flatt og fruktbart nes mellom Sandsvatn og Gróthúsvatn. Jordsmonnet er velegnet til blant annet potetdyrking. Bygda har også en moderne fiskerihavn. De viktigste næringsveiene på Sandur er jordbruk, fiskeforedling, handel og tjenesteyting. Fra Sandur er det veiforbindelse til alle bygdene på Sandoy, og fergeforbindelse med Skúvoy.
Innen Fólkakirkjan er Sandur hovedsognet i Sandoyar prestagjald med Sands kirkja som sognekirke. Administrativt var Sands sókn en del av Sandoyar prestagjalds kommuna fra innføringen av det kommunale selvstyret i 1872. I 1910 ble Skopun utskilt fra Sandur som et eget sogn, og i 1923 ble Stóra Dímun overført fra Sands sókn til Skúvoyar sókn. I 1930 ble Sandoyar prestagjalds kommuna delt, så alle sognene ble utskilt som egne kommuner, deriblant Sands kommuna.
Geografi
Sandur ligger sør på øya Sandoy. Sandur er inndelt i tretten tradisjonelle grender, hvorav de fleste vokst sammen til dagens bygdesentrum. Bygdesenteret ligger på et nes mellom innsjøene Gróthúsvatn i nordvest og Sandsvatn i nordøst, samt buktene Grótvík og Sandsvágur. Sandsvágur er en av Færøyenes få sandstrender, og er den desidert største. Noe av bygda Sandur er allikevel adskilt fra bygdesenteret, slik som bebyggelsen ved Sandsvatn.
KulturEn
KulturEn er et norsk kulturmagasin med Anne Hoff som gikk på NRK1 i 1996. Henry Notaker og Anne Grosvold var reportere. Programmet gikk på tirsdager og hadde som mål å gi seerne innsyn i det løpende kulturlivet.
Sandur
Geografi
Landskapet rundt Sandur er forholdsvis flatt, og de fjellene som finnes er ikke spesielt høye sammenlignet med fjell andre steder på Færøyene. Derfor er Sandur og det meste av Sandoy godt egnet for fotturister og syklister. Fra Sandur går det en vei til Søltuvík, en ubebodd vik på vestkysten som er et yndet badested. For å komme seg til Sandur fra Tórshavn må man ta ferge fra Gamlarætt ved Kirkjubøur og over til Skopun, og deretter kjøre langs Sandsvatn og til Sandur.
Historie
Sandur er en av Færøyenes eldste bygder, og har vært hovedbygd på Sandoy siden landnåmstiden. Den nevnes første gang skriftlig i Hundebrevet fra siste halvdel av 1300-tallet. På Sandur holdt man vårtinget for Sandoy.
Den nåværende Sands kirkja ble innviet i 1839. Den er en tradisjonell færøysk trekirke. Kirken ble påtent i 1988 og deretter gjenoppbygd som en nøyaktig kopi av kirken fra 1839. I 1969/1970 ble det gjennomført en arkeologisk utgravning på stedet, og man fant rester av fem eldre kirker, den eldste en stavkirke fra 1000-tallet. Kirken hadde mye til felles med Haltdalen stavkirke.
I 1863 ble en myntskatt funnet på kirkegården. Av de 98 sølvmyntene er de eldste fra ca. år 1000, og de antas begravet mellom 1070 og 1080. Myntene kommer fra England, Irland, Danmark, Norge, Tyskland og Ungarn. Det er uklart hvordan myntene havnet der hvor de ble funnet, men de påviser kontakt med utlandet.
Sands Fornminnissavn, etablert i 1988, driver et bygdemuseum i det gamle huset Norðara Koyta. Museumslaget eier også en gammel landhandel, som ble etablert i 1860 som storkjøpmannen Johan Mortensens første filialhandel utenfor Tvøroyri.
Palais des Beaux-Arts (Brussel)
Palais des Beaux-Arts (BOZAR) er et kultursenter i Brussel. Bygningen rommer flere konsertsaler og utstillingsrom. Hovedsalen, Henry Le Boeuf Hall, har 2200 sitteplasser. Konsertlokalet har blitt brukt i forbindelse med større musikkarrangementer som europamesterskapet for brassband.
Gruvearbeiderstreiken i Ruhrområdet i 1905
Gruvearbeiderstreiken i Ruhrområdet i 1905 var en streik blant gruvearbeidere i Ruhrområdet som pågikk fra 6. januar til 7. februar 1905. Streken berørte opp i mot 268 000 gruvearbeidere.
Bakgrunnen for streiken var blant annet dårlig helseomsorg, nedleggelsen av gruver og forlenget arbeidstid. Kritikken fra arbeiderne rettet seg mot gruveselskapene, foreningen for gruvedriftens interesser i Oberbergamtsbezirk Dortmund og kullsyndikatet i Rhinen-Westfalen.
Volme
Volme er en elv i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Volme er en av sideelvene til Ruhr og munner ut i denne fra vest. Elven er 50 km lang, hvorav 21 km ligger innenfor bygrensen til Hagen. Volme har sitt utspring 480 meter over havet i den sørøstlige delen av Ruhrområdet. Elven renner gjennom kommunene Meinerzhagen og Hagen. 91 meter over havet munner elven ut i Ruhr. I byen Hagen er Volme stort sett kanalisert.
Like før utløpet i Ruhr blir Volme forent med elven Ennepe.
Aldcliffe
Aldcliffe er liten engelsk grend (eller landsby) sørvest i distriktet City of Lancaster i grevskapet Lancashire. Landsbyen ligger kun rundt 30 minutters gangveg eller 2, 5 km fra byen Lancasters sentrum. Stedet ligger på østsiden av elven Lune.
Stedsnavnet
Selve navnet Aldcliffe kan bli delt i to deler, ald, angelsaksisk for «old», altså gammel, og clif som betyr høyereliggende område, noe som er åpenbart sett fra elven. Det er en mulighet for Ald kan vise til personnavnet Alda.
Historie
Aldeclif er nedtegnet i Domesday Book for året 1086, og av den grunn kan det bli slått fast at det har vært en bosetning der før den tid. Etter den normanniske erobringen i 1066 kom Aldcliffe under besittelse av en Roger av Poitou, i henhold til en opptegnelse hos i klosteret St. Mary i Lancaster. Aldcliffe Old Hall ble bygget under styret til kong Vilhelm Rufus på slutten av 1000-tallet og ble utvidet på slutten av 1400-tallet. Det var åpenbart også et katolsk kloster her. På 1100-tallet hadde familien Fitz Reifrid interesser i området, og siden familien Ypres. I 1834 nevnes det at klosterforstander John Innocent leide ut landgods Aldcliffe til en viss Peter de Bolron for 60 år. Denne leien må ha blitt utvidet for i 1482 holdt en Thomas Bolron fortsatt land i Aldcliffe. Da det ble vanskelig å opprettholde katolsk tro i byer som Lancaster på slutten av 1500-tallet og begynnelsen av 1600-tallet var Aldeclif for en stakket stund et fristed.
San Carlos Lake
San Carlos Lake er en kunstig innsjø i San Carlos-reservatet i Gila County og Graham County i delstaten Arizona, USA. Den er en av åtte innsjøer som er omringet av ørken og demmet opp av demninger i fjellene omkring Phoenix. Innsjøen ligger på foten av de steinete og kaktusbevoksede fjellene Gila Mountains, Mescal Mountains og Santa Teresa Mountains.
San Carlos Lake ble dannet av Coolidge-demningen, som ble bygget ferdig i 1928 og innviet i 1930. Demningen og reservoaret er plassert på Gila River – den største elven i Sør-Arizona, og som springer ut i fjellene Mogollon Mountains i det vestlige/sentrale New Mexico.
Aafia Siddiqui
Aafia Siddiqui (født 2. mars 1972 i Karachi) er en amerikansk-utdannet pakistansk forsker som ble dømt for overfall med hensikt å myrde sine amerikanske forhørsledere i Afghanistan.
Siddiqui kom inn i USA med et studentvisum i 1990 og hun skulle ta både lavere og høyere utdannelse. Hun slo seg ned i Massachusetts og studerte ved Massachusetts Institute of Technology. Hun mottok sin doktorgrad i nevrovitenskap fra Brandeis University i 2001. Siddiqui ble beskrevet som en hengiven muslim som var engasjert i islamsk veldedighetsarbeid. Siddiqui flyttet tilbake til Pakistan i 2002. Hun forsvant sammen med sine tre små barn i mars 2003. Det er blitt hevdet at hun ble kidnappet av pakistansk politi i samarbeid med FBI, og holdt fanget i en av USAs fangeleirer i Afghanistan, Bagram. Hennes barn ble separert fra henne og det fryktes at den yngste av dem, Suleman, på bare 6 måneder døde under kidnappingen. I Bagram ble det rapportert fra flere tidligere fanger at hun ble utsatt for tortur og psykisk mishandling kort tid etter hennes onkel, Khalid Sheikh Mohammed, ble arrestert i Pakistan.
Khalid Sheikh Mohammed nevnte Siddiqui under avhør, og kort tid senere ble hun oppført på listen over Most Wanted Terrorists av FBI. Hennes oppholdssted ble rapportert å være ukjent i mer enn fem år, men det er nå flere vitner som kan bekrefte hennes kidnapping og fangeskap. Hun ble funnet vandrende med sin sønn i byen Ghazni og arrestert i juli 2008 i Afghanistan. Under arrestasjonen fant afghansk politi blant annet oppskrifter på konvensjonelle bomber og masseødeleggelsesvåpen, samt instruksjoner om hvordan det er mulig å skyte ned amerikanske droner. Aafia selv hevder dette er bevismateriale som ble plantet på henne da hun ble tatt inn til avhør. Andre har også fremmet denne påstanden.
Hun ble aldri tiltalt for terror eller tilknytning til Al Qaeda som FBI tidligere hadde hevdet. Siddiqui ble den 31. juli 2008 tiltalt i District Court for Southern District of New York. Anklagene gjaldt overfall med et dødelig våpen og forsøk på å drepe amerikansk personell. Hun ble fløyet til New York 6. august, og siktet den 3. september 2008, for to tilfeller av drapsforsøk av amerikanske statsborgere. Siddiqui ble dømt til 86 års fengsel i 23. september 2010. En rettssak som ble fordømt av flere menneskerettighetsorganisasjoner, hvorav blant annet Amnesty International.
John Bunyan
John Bunyan (født 28. november 1628, død 31. august 1688) var en engelsk kristen forfatter og lekmannspredikant. Bunyan skrev flere inderlig fromme kristne bøker, rundt 60 til sammen, men det er særlig en som han huskes for den evangeliske fabelen om kristenlivet En pilegrims vandring (The Pilgrim's Progress) som for en tid hevdes å ha vært en av de mest leste bøker etter Bibelen. Handlingen beskriver et menneskes møte med evangeliet: en pilegrim bærer en tung bør av synder, men får den lempet av ryggen etter møtet med Jesus, og hans liv får en ny mening på vegen mot den himmelske byen.
Boken har også kommet ut flere ganger på svensk, dansk og norsk, og blitt filmatisert flere ganger, første gang i 1912, og en lavbudsjettfilm i 1979 som er hovedsakelig interessant for ettertiden for at en ung Liam Neeson hadde debutrollen som evangelisten.
Liv og virke
Bunyan kom fra beskjedne kår. Faren var kjeleflikker, og sønnen gikk en tid på latinskole i Bedford, senere ble han lærling som kjeleflikker. Etter morens død i 1644 var han i parlamentets hær under den engelske borgerkrigen. Selv om han antagelig ikke var direkte involvert i krigshandlinger, opplevde han sannsynligvis krigens grusomheter. Rundt 1648 giftet han seg og livnærte seg fortsatt som kjeleflikker. De følgende årene opplevde han en religiøs krise, og da hans hustru døde en gang rundt 1656 begynte han som omvandrende predikat.
Hans første kone var like fattig som han selv, men ut etterla seg to oppbyggelige bøker etter sin far, Den jevne manns vei til himmelen og Fromhetens utøvelser. Det vitnet han om i en senere bok, Grace Abounding to the Chief of Sinners (Overflod av nåde for den største synder, 1666). Hans predikanttid førte til sist at han ble arrestert i 1660 og satt fengslet i tolv år. I denne tiden skrev han ni bøker. Til sist ble han løslatt da Karl II av England lot utferdige en ny forordning religionsfrihet i 1672 og han kom ut av fengselet som folkehelt. Etterpå fortsatte han sin lekpredikantvirksomhet, særlig i og rundt London. På en reise til London i 1688 ble han forkjølet og døde, 60 år gammel.
Bibliografi (utvalg)
Han utga rundt seksti bøker, mange av det var i hovedsak utbroderinger av bibeltekster. I sin tid ble The Pilgrim's Progress betraktet som den mest leste og oversatte boken i engelsk språk, med unntak av Bibelen.
Berghøne
Berghøne (Alectoris chukar) inngår i slekten steinhøns som er en gruppe i fasanfamilien. Denne arten har størst utbredelse blant alle steinhøns og er utbredt fra Bulgaria og Hellas i vest østover gjennom det sentrale Asia til kysten av Gulehavet i Kina. Hele 14 underarter blir i øyeblikket akseptert, men ennå flere har blitt beskrevet. Disse har imidlertid blitt synonymiserte med én av de 14 aksepterte underartene.
Berghøna er Pakistans nasjonalfugl.
Taksonomi
Berghøne er nærmest beslektet med steinhøne, svartstrupehøne og qinghaihøne, og alle fire har tidligere blitt regnet som konspesifikke.
Den seneste inndelingen av berghøna er fra 1965 og teller 14 underarter. Mange flere underarter har imidlertid blitt beskrevet, men disse har blitt synonymiserte med én av de 14 nevnte. I så måte er caucasica synonymisert med kleini; scotti med cypriotes; daghestanica og armenica med kurdestanica; farsiana med werae; laptevi og dementievi med shestoperovi; obscurata med dzungarica; ordoscensis med pubescens; og senest asoica som er klassifisert som en mellomform mellom werae og kurdestanica.
Navnet falki erstatter kakelik, som regnes som et mellomstadia.
Biologi
Berghøne blir 34–38 cm lang og veier 550–675 g. Kjønnene er ganske like, men hunnen har litt svakere tegninger i hodet og mangler spore. Hannen blir dessuten litt større enn henne.
Fjærdrakten varierer med utbredelsen. De ulike underartene skiller seg imidlertid hovedsakelig gjennom nyanser i fargene, i det fugler i mer fuktige områder blir mørkere og mer olivenfargen på oversiden, rikere rustfarget undersiden; og fugler i tørre områder blir blekere og gråere på oversiden, blekere gule undersiden.
Arten er utbredt fra Bulgaria og Hellas østover til Liaoning, Hebei og Shandong områdene rundt Bohaibukten ved kysten av Gulehavet i Kina. Den har også blitt introdusert mange steder, og er blant annet etablert med populasjoner i USA og Canada, samt på New Zealand og Hawaii. I Storbritannia er det vanlig med hybrider mellom denne arten og rødhøne, som også er introdusert der.
Arten trives i steinete skråninger med kort gress, tynt dekket med korte busker, men mikrohabitattrekk varierer mellom ulike underpopulasjoner, selv de som ligger relativt nært. Dette er vanligvis halvtørre og tørre områder, fra lavereliggende sletter ned mot havnivå og opp til 3 000 moh., lokalt til 4 500 moh., og opp til og med 5 000 moh. i Vest-Himalaya.
Berghøna er bakkekjær fugl som spiser mens han går og løper og hopper fremfor å fly. I fjellskråninger løper den vanligvis oppoverbakke og kan effektivt distanse en person til fots. Fuglene hopper fra stein til stein eller fra stein til bakke til stein, når de krysser ulendt terreng. Når fuglene er i fjellskråninger og tar til vingene skjer det gjennom intense vingeslag for å vinne høyde, før de svever nedover. Like før de lander vender de seg oppover mot skråningene og lander. Det normale er en flukt på mellom 46 og 365 m, men av og til kan man observere fugler som flyr opp mot 800 m når de krysser mellom dalsider. Fugler som er svært oppjagde kan imidlertid fly lenger enda.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen m.fl. (2008, 2017, 2020).
Monumento a La Raza
Monumento a La Raza er et monument i Mexico by som består av en pyramide og en rekke statuer. Det befinner seg nord i byen, langs Avenida de los Insurgentes. Pyramiden er 50 meter høy, og på toppen er det en ørn. Monumentet symboliserer den indianske rasen.
Prosjektet ble utført av ingeniøren Francisco Borbolla, og sto ferdig i 1940. Skulpturene er av Luis Lelo de Larrea.
Ved monumentet er det både en metrostasjon og en metrobusstasjon med navn La Raza.
Ike Turner
Ike Wister Turner (født 5. november 1931, død 12. desember 2007) var en amerikansk musiker, låtskriver, orkesterleder, talentspeider og plateprodusent, som var best kjent for sitt samarbeid med sin tidligere kone Tina Turner i duoen Ike & Tina Turner. I denne sammenhengen oppnådde han også en plass i Rock and Roll Hall of Fame i 1991. I 2005 ble han valgt inn i Blues Hall of Fame.
I 1951 skrev han og var med på å spille inn Rocket 88 som ble gitt ut under navnet Jackie Brenston and his Delta Cats. Dette regnes som tidenes første rockeplate.
I 1960-årene og tidlig i 1970-årene oppnådde duoen flere store hits:
Hans ettermæle har blitt noe svertet da det i 1980-årene ble kjent at han ved flere anledninger hadde mishandlet sin kone, Tina Turner, mens de var gift i 1960- og 1970-årene. Dette kom frem i hennes selvbiografi Jeg Tina fra 1986 og i filmen What's Love Got to Do with It.
Turner døde av en overdose kokain 12. desember 2007.
Rødhøne
Rødhøne (Alectoris rufa) inngår i slekten steinhøns som er en gruppe i fasanfamilien. Arten består som tre underarter og er utbredt i Sørvest-Europa, inkludert på Balearene og Korsika.
Biologi
Rødhøna blir 34–38 cm lang og har et vingespenn på 47–50 cm. Hannen blir størst og veier 480–547 g, mens hunnen veier 391–540 g. Bortsett fra størrelsen er det lite som skiller kjønnene, men hunnen har litt blekere hode og strupe og mangler spore.
Rødhønas fjærdrakt er mer grålig jordbrun på oversiden enn hos de nærmeste artsfrendene. Arten har karakteristiske svarte flekker på brystet og sidene av nakken som danner et halskjede med flekker og striper. Blir av og til forvekslet med rapphøne (Perdix perdix), men man legger merke til en svartkantet hvit hals, umerket overside, dristigere flankemarkeringer og hvitaktig supercilium hos rødhøna.
Rødhøne synes å være mindre spesialisert enn andre steinhøns hva habitatvalg angår. Arten utnytter alt fra middelhavsterreng til fuktige tempererte soner, men ikke boreale, oseaniske og tørre soner; foretrekker lavlandsområder og finnes generelt i tørrere habitater enn for eksempel rapphøne. Unngår store skogområder og våte områder hvis mulig; bruker ellers habitater med et bredt spekter av jordsmonn og arealbruk, igjen mer variert enn sine nærmeste slektninger. Trives i tørt, kupert landskap med spredte små busker opp til cirka 1 300 moh ved foten av fjellene, men tilsynelatende en gang i blant også opp mot 2 000 moh, spesielt i sør; samt alt fra ugjestmildt tørt terreng i lavere fjellskråninger til marginalt kultivert mark, dyrket mark, frukthager (for eksempel olivenlunder), skog, med mer.
Arten er blitt satt ut som jaktbytte, og forvillede bestander finnes i Vest-Europa nordover til Storbritannia og Nederland. Rødhøne er også blitt satt ut i Norge, men det er bare gjort ett hekkefunn, så langt tilbake som i 1990. Arten er antagelig for varmekrevende til å kunne etablere seg i Norge nå, men klimaendringer kan endre dette.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen m.fl. (2008, 2017, 2020).
Osby kommune
Osby kommune er en kommune i Skåne län i landskapet Skåne i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Osby.
Tettsteder
Osby kommune har tre tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Jorun Solheim
Jorun Solheim (født 18. november 1944) er en norsk sosialantropolog og kvinneforsker, som er særlig opptatt av kjønn, kultur og modernitet.
I sin ungdom var Solheim aktiv i Sosialistisk Folkepartis ungdomsorganisasjon Soslialistisk Ungdomsforbund. Hun satt i SUFs sentralstyre, og var i årene 1963–1964 redaktør for organisasjonens blad Ungsosialisten. Siden var hun engasjert i den norske ml-bevegelsen.
Hun er utdannet mag. art. i sosialantropologi (1970), og var universitetslektor ved Institutt for sosialantropologi ved Universitetet i Oslo i perioden 1971–1983. Fra 1981 til 2001 var hun forsker ved Arbeidsforskningsinstituttet, og fra 1994 til 1999 professor i annenstilling ved Senter for kvinneforskning ved UiO. Hun har vært gjesteforsker ved Stanford University (1992–1993), University of California, Berkeley (2001) og University of Bristol (2002–2003). Hun er nå forsker ved Institutt for samfunnsforskning og var fra 2007 redaktør for Tidsskrift for kjønnsforskning.
Hun er gift med Tian Sørhaug.
Banbar
Banbar (kinesisk: 边坝县; pinyin: Biānbà Xiàn; tibetansk: དཔལ་འབར་རྫོང་ ; Wylie: dpal 'bar rdzong) er et fylke i prefekturet Qamdo i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 29,337 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Bøyen Beng
Bøyen Beng, også skrevet bøyen beng, Böyen beng, böyen beng, etc., er et norsk rockeband startet i 1987 av felespiller Silja Starbo fra Asker.
Sony Ericsson K850i
Sony Ericsson K850i en kameratelefon som ble lansert i oktober 2007. Den er Sony Ericssons første telefon i serien Cyber-Shot med et kamera på 5 megapixler. Telefonen finnes i fargene Velvet Blue og Luminous Green.
Cetina
Cetina er en elv sentralt i Dalmatia i Kroatia. Den har en total lengde på 105 km med et nedbørfelt på 3 700 km². Den faller 385 meter fra kilden til utløpet i Adriaterhavet.
Geografi og geologi
Cetina har sitt utspring på nordvestsiden av Dinara nær en liten landsby kalt Cetina, 7 km nord for Vrlika. Den renner 105 km før den munner ut i Adriaterhavet. En stor, kunstig innsjø begynner nær Vrlika, Peručasjøen, som ble dannet av en demning 25 km lenger nede. Cetina renner over de nedre delene av karstsletten Sinj, rundt fjellet Mosor før den munner ut i Adriaterhavet ved byen Omiš.
Den siste delen av Cetina har relativt stort fall, og her er det bygget flere omfattende vannkraftverk. Vannet tappes også på flasker som Cetina.
Elven har en årlig middelvannføring på omtrent 105 m²/s, som følge av den årlige nedbørsnormalen på 1 380 mm. Elven grenser opp mot De dinariske Alper i øst, som stiger til en høyde på 2 000 meter, og i nordvest av fjellet Svilaja. Det meste av nedbørsfeltet har kalkholdig stein fra krittiden, hovedsakelig kalkstein. Steiner fra trias og juratiden er også en del av området og inkluderer dolomitt og flysj.
Historie og arkeologi
Cetinadalen og den smale dalen ved Klis har alltid fungert som den viktigste handelsveien mellom den kroatiske kysten og Bosnia. Strategisk var den svært viktig for utviklingen av både Balkan og store deler av Europa.
De tidligste tegnene på jordbruksaktivitet er fra den tidlige neolittiske tiden i den øvre delen av dalen. I tidlig bronsealder ble Cetinakulturen dominerende med kontakter rundt hele Adriaterhavet. Som i andre deler av Europa, ser man ut til å ha kastet mange kulturlegemer i elven gjennom forhistorisk tid. Dette gjelder særlig der Cetina og elven Ruda renner sammen ved Trilj. Området ligger midt i Delmatae og spor av at området har vært strategisk viktig kan man se ved legionsfestningen ved Tilurium (Gardun), som vokter over inngangen til dalen fra sør og innfartsveien til byen Salona.
Litteraturåret 2002
Litteraturåret 2002 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 2002.
Cetina
Historie og arkeologi
Fra tidlig i middelalderen har man funnet spor som tyder på at Cetinadalen, og kanskje selve elven, ble en grense mellom slaviske og sen-romerske folk. Området rundt Sinj ble etter hvert et sentrum for den slaviske makten, og til slutt sentrum i den tidlige kroatiske staten.
I senere perioder kom området stadig inn under nye regionale og lokale styresmakter før det ble erobret av Det osmanske riket tidlig på 1500-tallet. Etter dette var elven en grense før området igjen ble erobret av osmanene 150 år senere.
Sony Ericsson XPERIA X1
Sony Ericsson Xperia X1i er en mobiltelefon fra Sony Ericsson basert på Windows. Den produseres av HTC.