cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Modulær aritmetikk
Primitive røtter
Primitive røtter finnes for alle moduli n = 2, 4, pk og 2pk der primtallet p > 2 og k er et naturlig tall. Det finnes ingen systematisk fremgangsmåte for å identifisere de primitive røttene bortsett fra ved direkte utregning.
Lineære kongruenser
En eller flere polynomligning kan også løses innen rammen av modulær aritmetikk. De kalles da «kongruensrelasjoner» eller ganske enkelt for kongruenser. Avhengig av polynomenes grad, er de enkleste slike relasjoner lineære eller eventuelt kvadratiske kongruenser. I det spesielle tilfellet at modulus er et primtall p, tilsvarer dette å finne løsninger av ligningene innen tallkroppen Fp = Z/p Z.
Det enkleste tilfellet er en ligning med en ukjent. Den skrives som
hvor a og c er heltall. Denne relasjonen omtales som en lineær kongruens. Eventuelle løsninger kan finnes fra den ekvivalente ligningen
for ett eller flere heltall y. Denne kongruensen er da ekvivalent med en diofantisk ligning.
Løsningen av denne ligningen kan finnes ved bruk av Euklids algoritme og avhenger av den største felles divisor m = gcd(a,n). Når denne samtidig er en faktor i konstanten c, så har kongruensen m inkongruente løsninger i intervallet {0, 1, 2, 3, ..., n - 1}. Hvis det derimot ikke er tilfelle, finnes det ingen løsninger.
Som et eksempel kan man betrakte den lineære kongruensen
Her er m = gcd(4,10) = 2 som også er en faktor i c = 6. Derfor finnes det to løsninger som er x = 4 og x = 9. Hadde man istedet her hatt c = 7, vil det ikke vært noen løsninger.
Når a og n er relativt primiske, er m = 1 og kongruensen har bare en løsning. Det er tilfellet når modulus n = p er et primtall og den lineære kongruensen kan skrives som ligningen
i tallkroppen Fp. Løsningen er da formelt gitt som x = a-1⋅c. Har man for eksempel p = 7, er løsningen av 4x ≡ 6 (mod 7) gitt ved x = 5 fordi 4-1 = 2 og 2⋅6 = 5 i F7. På samme vis finner man at 16x ≡ 5 (mod 29) har løsningen x = 13. Når p er stor, er likevel fremgangsmåten med Euklids algoritme den raskeste.
Al-Muhtadee Billah Bolkiah
Al-Muhtadee Billah Bolkiah (Pengiran Muda Al-Muhtadee Billah ibni Sultan Hassanal Bolkiah Mu'Izzaddin Waddaulah, født 17. februar 1974) er Bruneis kronprins; han er sønn av sultan Hassanal Bolkiah og Pengiran Anak Saleha.
Han er Senior Minister i regjeringen, general i Brunei Armed Forces, og er sentralbanksjef i Bruneis sentralbank (Autoriti Monetari Brunei Darussalam).
Biografi
Al-Muhtadee Billah studerte ved Emanuel School i London og Magdalen College i Oxford i 1997. Da han studerte i Oxford fulgte han et studium spesialtilpasset ham, som omfattet islamske studier, handel, diplomati og internasjonale relasjoner. Grunnskolen gikk han ved St. Andrews School i Bandar Seri Begawan i Brunei.
Den 10. august 1998 ble han utnevnt til Bruneis kronprins, noe som vil gjøre ham til Bruneis 30. sultan.
Tsjornie Bratja
Tsjornie Bratja er to vulkanske øyer, Tsjirpoj og Brat Tsjirpojev (russisk for «Tsjirpojs bror») i Kurilene i Russland. De ligger mellom Simusjir og Urup. De to naboøyene ble kalt Tsjirpoj etter den største av de to.
Al-Muhtadee Billah Bolkiah
Biografi
Kronprinsen er også Senior Minister ved statsministerens kontor, og statsministeren er hans far, sultanen av Brunei. Han er også general i Brunei Armed Forces, og ble av sin far utnevnt som nestledende generalinspektør i politiet – Royal Brunei Police Force. Som Senior Minister er han også leder for den nasjonale katastrofehåndteringskomiteen. Da Bruneis nye sentralbank ble etablert 1. januar 2011 ble Al-Muhtadee Billah sentralbanksjef (chairman).
Når Sultanen er i utlandet er han utpekt til å fungere som stedfortredende sultan.
Tsjornie Bratja
Vulkanen Tsjernoga er den høyeste vulkanstrukturen på øya Tsjirpoj og det høyeste punktet på øya med en høyde på 691 meter over havet. Den høyeste strukturen på begge øyene er på Brat Tsjirpojev der den 749 meter høye Brat dominerer øya. Brat har ikke hatt utbrudd i historisk tid. På en annen side blir vulkanen Tsjernoga regnet for å være aktiv.
Øyene og de små holmene rundt er de eneste eksisterende delene av en delvis undersjøisk kaldera, som er 8–9 km bred.
Brat Tsjirpojev er den sørligste av fem store stellersjøløvekoloniene på Kurilene.
Administrativt hører øyene til Sakhalin oblast.
Løvliveien (Oslo)
Løvliveien var en vei på Bekkelaget i bydel Nordstrand i Oslo. Den gikk fra Ormsundveien til Kneppebakken. Utbygging har imidlertid endret området fullstendig, først med byggingen av Bekkelaget renseanlegg på 1960-tallet. Senere ble hele Bekkelagskollen sprengt vekk, i forbindelse med utvidelse av Oslo havn. Alt som gjenstår i dag, er en liten veistump inn mot parkeringsplassen ved renseanlegget.
Veien fikk navn i 1917 etter grosserer Andreas Løvlie (1860–1915), som eide eiendommen Sommerfryd og anla veien.
Pål Breen
Pål Breen (født 14. april 1969) er en norsk fotballeder. Han var direktør i Vålerenga Invest Fotball AS (Vålerenga Fotballs elitesatsing) fra 2007 til 2013.
Som aktiv idrettsutøver var Breen sykkelrytter for Glåmdal-Nittedal, og arbeidet også som mekaniker for det norske sykkellandslaget. Breen valgte senere bort syklingen til fordel for en karriere i Forsvaret, der han var i syv år. I 1995 var han med på å starte sikkerhetsselskapet SES, som i 2001 ble kjøpt av Hafslund. Breen ble da administrerende direktør for Hafslund Sikkerhet Bedrift.
Breen ble ansatt som administrerende direktør i Vålerenga Invest Fotball AS rett før jul i 2006, og overtok på nyåret. Han sluttet som administrerende direktør i Vålerenga fotball da aksjeselskapet ble lagt ned i 2013. Breen var da den lengstsittende leder i en norsk toppklubb på herresiden.
Breen har siden arbeidet for interesseorganisasjonen Norsk Toppfotball.
Johann Theodor Roscher
Johann Theodor Roscher (født 1. november 1755 i Mildenau i Sachsen, død 3. november 1829 i Döhlen) var saksisk, senere prøyssisk hytteinspektør ved Spiegelglashütte Friedrichsthal.
Under den russiske fremrykningen i avslutningsfasen av Napoleonskrigen ble han i 1813 tatt til fange av russiske tropper og hans egne arbeidere.
Familie
Flere av hans sønner var aktive innen bergverk og hyttevesen:
Jim Wallace
James Robert «Jim» Wallace, baron Wallace av Tankerness, (født 25. august 1954 i Annan i regionen Dumfries and Galloway i Skottland) er en britisk advokat og politiker, som har vært leder av de skotske Liberaldemokratene, første Deputy First Minister i Skottland og fungerende Førsteminister i Skottland i kortere perioder i henholdsvis oktober 2000 og november 2001. Han representerte valgkretsen Orknøyene i det skotske parlamentet fra 1999 til 2007, samt valgkretsen Orknøyene og Shetland i det britiske underhuset fra 1983 til 2001. Han ble adlet som baron Wallace av Tankerness høsten 2007 og ble dermed medlem av overhuset, hvor han fra 2013 ledet Liberaldemokratenes gruppe.
Motorvognavgift
Motorvognavgift er avgifter på kjøp, eie og bruk av motorvogn i Norge.
Engangsavgift og omregistreringsavgift er avgifter på kjøp av motorvogn, årsavgift for motorvogn og vektårsavgift er avgifter på eie av motorvogn, mens veibruksavgift på bensin og veibruksavgift på autodiesel er avgifter på bruk av motorvogn.
American Anthropological Association
American Anthropological Association (AAA) ble grunnlagt i 1902 og er i henhold til egne nettsider "the world's largest professional organization of individuals interested in anthropology".
Innenfor sosialantropologien har organisasjonen en helt unik og sentral stilling. De årlige konferanser, vekselvis på øst- og vestkysten av USA, som foreningen arrangerer er et 5 dagers samlested for ca. 6 500 sosialantropologer fra en rekke land, inkludert Norge. Foreningen gir også ut tidsskriftet American Anthropologist Medlemstallet er i dag ca. 11 500.
Tomas Böhm
Thomas Böhm (født 20. april 1945 i Stockholm, død 30. mai 2013 ) var en svensk psykiater, psykoanalytiker og forfatter. Hans foreldre flyktet 1938 til Sverige fra Østerrike på grunn av sin jødiske bakgrunn. Thomas Böhm er bror til skuespilleren Stefan Böhm.
Bibliografi
Faglitteratur og populærvitenskap:
Romaner:
1331 Solvejg
1331 Solvejg er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 25. august 1933 av Grigoriy N. Neujmin ved Krim-observatoriet i Simeiz på Krimhalvøya.
Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder
Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder, forkortet KLNM, er et bokverk som presenterer artikler for de fem nordiske landene på dansk, norsk og svensk av forskere med ulike spesialiteter. Verket utkom med 22 bind i perioden 1956 til 1978.
Verkets geografiske omfang er de nordiske land, og det tar med fremmede emner, bl.a. fra tysk kultur, i den grad det har påvirket livet i Norden.
Verkets målsetting var å være opplysningsverk for forskning og folkeopplysning. Verket var først og fremst beregnet som et oppslagsverk for bibliotek, museum og arkiv. Verket har høy faglig kvalitet og artiklene er signert av forfatterne. Det er mange henvisninger til annen litteratur, mens statistikk og kart mangler.
Redaksjonskomitéen, ledet av en redaktør fra hvert land, bestod blant annet av fra Danmark: Johannes Brøndsted, Bernt Hjejle, Lis Jacobsen, Peter Skautrup, John Danstrup (redaktør 1951-57) og Allan Karker (redaktør 1957-78). Fra Island: Kristján Eldjárn, Þorkell Jóhannesson, Magnús Már Lárusson (redaktør) og Ólafur Lárusson. Fra Sverige: Ingvar Andersson, John Granlund (redaktør), Dag Strömbäck, Bengt Thordeman og Elias Wessén. Fra Finland: Gunvor Kerkkonen (redaktør), Aarno Maliniemi og Carl Axel Nordman. Fra Norge: Trygve Knudsen, Hallvard Lie, Johan Schreiner, Didrik Arup Seip og Finn Hødnebø (redaktør).
Asterix: Byplanleggeren
Asterix: Byplanleggeren (Astérix - Le Domaine des Dieux) er en fransk/belgisk dataanimert animasjonsfilm fra 2014. Filmen er i 3D og er løst basert på det syttende albumet i Asterix-tegneserien Byplanleggeren.
Annecysjøen
Annecysjøen (fransk: Lac d'Annecy) er en innsjø i departementet Haute-Savoie i Frankrike.
Asterix: Byplanleggeren
Handling
Julius Caesar blir stadig mer frustrert over det pågående opprøret til gallerne, og utvikler en ny ordning for å erobre dem: Byggingen av en by med luksuriøse leiligheter kalt “The Gods Mansions” i skogen, for å gjøre dem til en del av romersk sivilisasjon. I løpet av en villsvin-jakt oppdager Asterix og Obelix denne nye byggeplassen. Prosjektleder og arkitekt Squaronthehypotenus og Romerske legioner beordrer slaver til å hugge ned skogen rundt området. Asterix og Obelix forsøker å hindre romernes innsats ved å bruke magiske eikenøtter fra en druide Getafix, som straks spirer ut til fulle trær etter plantingen.
Etter å ha hørt den frustrerte Squaronthehypotunusen som truer med å arbeide slaverne i hjel, kommer Asterix og Obelix seg inn i den romerske leiren for å frigjøre slavene og gi dem gallernes trylledrikk som et middel for å unnslippe. Men dette fungerer ikke etter planen når slavene i stedet bruker trylledrikken til å bli raskere ferdig med konstruksjonen, samt få samme lønn som legionærene, pluss deres frihet og egne leiligheter til hver av dem etter ferdigstillelse. Gallerne forbereder seg på å angripe og ødelegge herskapshusene, men oppdager at området allerede er befolket av romerske sivile. Når de innser at de ikke kan skade sivile, vender de tilbake til landsbyen for å legge en ny plan.
Annecysjøen
Den er den nest største innsjøen i Frankrike etter Bourgetsjøen, bortsett fra den franske delen av Genfersjøen. Den er også kjent som «den reneste innsjøen i Europa» på grunn av strenge miljøreguleringer som ble innført i 1960-årene. Innsjøen er et populært turiststed, og blir blant annet brukt til bading og vannsport.
Innsjøen ble dannet for rundt 18 000 år siden av store alpine isbreer. Den får vann fra mange mindre elver fra de omliggende fjellene (Ire, Eau morte, Laudon, Bornette og Biolon), og fra en kraftig undervannskilde, Boubioz, som munner ut i et dyp på 82 meter.
Asterix: Byplanleggeren
Handling
Caesar går til neste fase av planen ved å tilby gratis leiligheter til gallerne. I et annet forsøk på å få romerske sivile til å reise sin vei, synger Cacofonix øredøvende høyt utenfor herskapshusene. Dette fungerer nesten, helt til gallerne dukker opp for å flytte inn i de nye leilighetene deres. Caesar begynner den siste delen av planen sin, og jevner landsbyen ved jorden. Gallerne jager romerne tilbake til herskapshusene, bare for å bli tatt til fange når romerne innser at de har blitt lurt. Asterix forsøker å redde dem, men får problemer fordi han konsumerer en ufullstendig trylledrikk.
Om filmen
Filmen hadde premiere i Frankrike den 26. november 2014 og ble vist i over 696 kinoer, hvor den spilte inn 7,64 millioner euro den første uken.
1332 Marconia
1332 Marconia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 9. januar 1934 av Luigi Volta ved Osservatorio Astronomico di Torino i Pino Torinese.
China World Trade Center
China World Trade Center (中国国际贸易中心; Zhōngguó guójì màoyì zhōngxīn) ligger i Beijing i Folkerepublikken Kina, i bydistriktet Chaoyang, nærmere bestemt i forretningsbydelen Beijing CBD.
Byggingen tok til i 1985 og ble ferdig i 1990. Senere er det tilkommet flere bygninger, som den 330 meter høye skyskraperen China World Trade Center Tower 3.
Jan Werner Danielsen
Jan Werner Danielsen (født 10. april 1976 i Nord-Odal, død 28. september 2006 i Oslo), også kjent under artistnavnet Jan Werner, var en norsk sanger. Han var særlig kjent for sine tolkninger av populære musikalsanger og sin stemme, som strakte seg over fire og en halv oktav. Han var både tenor og kontratenor.
Liv og karriere
Jan Werner Danielsen ble født i Nord-Odal i 1976. Han begynte tidlig å synge sanger av sitt idol, Barbra Streisand. Han debuterte fire år gammel som sanger, vant talentkonkurransen Talent'88 i 1988 og fikk sin første platekontrakt da han var tolv. Han ga ut singelen «Jeg ser en dag». Han hadde sin TV-debut da han sang i det populære ungdomsprogrammet Midt i smørøyet på NRK Fjernsynet i 1988, med «Somewhere» av Barbra Streisand. I årene mellom 1988 og 1993 sang han jevnlig med Hamar symfoniorkester. I 1992 fikk Danielsen sin andre platekontrakt og ble samtidig inkludert i planer for de kulturelle begivenhetene rundt OL på Lillehammer i 1994.
Danielsen slo igjennom som artist i 1994. Han deltok og vant den nasjonale konkurransen Talentiaden på NRK Fjernsynet med sangen «The Right to Sing» og «Anthem» fra Chess. Samme år vant Elisabeth Andreassen og han den norske finalen i Melodi Grand Prix med «Duett». I Eurovision Song Contest 1994, som ble holdt i Dublin, fikk de en sjetteplass med låten. I 2000 deltok Danielsen igjen i den norske finalen i Melodi Grand Prix, denne gangen alene. Han kom på andreplass med sangen «One More Time», slått av Charmed med «My Heart Goes Boom».
Jan Werner Danielsen debuterte som voksen plateartist i 1995 med albumet All By Myself som solgte til gull. Her tolket han sanger som Eric Carmens «All By Myself» og Cheap Tricks «Time Will Let You Know». Inner Secrets, hans andre album, kom to år senere i 1997. Det solgte 14 000 eksemplarer og inneholdt flere selvskrevne komposisjoner som «Find Your Way» og en duett med jazz-sangeren Karin Krog. Det tredje, Music of the Night, kom i 1999 med tolkninger av sanger fra musikalene Chess, West Side Story, og Les Misérables. Hans fjerde, Singer of Songs (2003), er bestselgende med over 120,000 eksemplarer. Femte og siste album, Stronger, ble utgitt 13. november 2006.
Danielsen har deltatt i flere musikalske sammenhenger, fra pop til klassisk og julesanger til musikalstoff. Han har tolket Johann Sebastian Bach (han satte tekst til «Air») og komponert sine egne sanger og melodier. Han opptrådte sammen med Lisa Stokke og Kåre Conradi i showet Back to Broadway i 2002. Andre han har opptrådt med gjennom årene er Benedicte Adrian, Secret Garden, Sølvguttene, Tommy Körberg, Øivind Blunck, Ytre Suløens Jass-ensemble og sist, men ikke minst, svensken Robert Wells i Royal Albert Hall i 2003.
I 2002 opptrådte han på Fredspriskonserten sammen med blant andre Catherine Zeta-Jones og Michael Douglas. Han deltok også på Frelsesarmeens julekonsert i 2003. I tillegg var han kunstnerisk leder for Dissimilis i en årrekke og turnerte også med gruppen.
Elisabeth Andreassen og Danielsen fortsatte å samarbeide etter duetten under Melodi Grand Prix i 1994. Fra 1997 holdt de julekonserter i Norge, og de spilte sommeren 1999 inn et album i Uranienborg kirke med utvalgte låter fra samme turné. På julekonsert-­turneen i 2004 var han soloartist, og biskop Rosemarie Köhn var med på utvalgte konserter. Danielsen har tilsammen solgt over 800,000 plater og over 1,000,000 konsertbilletter.
En uke før Jan Werner Danielsens død var han og manageren i Canada for å legge forretningsplaner i forbindelse med Danielsens internasjonale karriere. Dette inkluderte en vårturné med The Canadian Tenors i 2007. I mai 2007 holdt The Canadian Tenors en miniturné i Norge med en hyldningskonsert til Danielsen. De spilte også inn hans versjon av «Always There» (fra Stronger) på sin CD «The Canadian Tenors» i 2009.
Privatliv
Jan Werners Danielsens legning var gjennom hele hans karriere gjenstand for diskusjon og rykter. I boken Bare Werner utgitt i 2007 forteller hans far Thor-Egil Danielsen at sønnen hverken var bifil, homofil eller heterofil. «Werners uavklarte seksuelle legning preget livet hans. Det var problematisk for ham. Han tok aldri noen endelig valg mellom kvinner og menn, rett og slett fordi han ikke kunne. Det var sannheten, som pressen hele tiden var på jakt etter. Han sa til oss at det ikke hadde noe med kjønn å gjøre, men at han ble forelsket i mennesker», skriver faren i boken.
I løpet av 2003 og 2004 begynte Danielsen å slite med prestasjonsangst og høye forventninger til seg selv.
En av hendelsene som preget Danielsen det siste året han levde, var kollapsen på julekonserten på Nøtterøy i desember 2005. Etter å ha sunget bare noen få strofer av den andre sangen måtte han avbryte en julekonsert foran 500 publikummere i en fullsatt Nøtterøy kirke.
Død
Jan Werner Danielsen ble funnet død av sin manager i sin leilighet på Frogner i Oslo 29. september 2006. Dødsårsaken ble i obduksjonsrapporten fastslått å være hjertesvikt.
9. oktober 2006 ble det avholdt en minnegudstjeneste i Uranienborg kirke i Oslo. Elisabeth Andreassen sang ved Jan Werners kiste en duett til opptak av Jan Werner med sangen «You Raise Me Up» sammen med Ole Edvard Antonsen og Rolf Løvland på trompet og piano. Jan Werner Danielsen ble senere gravlagt ved Sand kirke i Nord-Odal.
Utgivelser etter hans død
I november 2006 utkom biografien Bare Werner om Jan Werner Danielsen, ført i pennen av hans far, Thor-Egil Danielsen. Julen 2007 ga hans familie, i samarbeid med Frelsesarmeen, ut julealbumet Eg Veit I Himmerik Ei Borg med tidligere ikke utgitte konsertopptak fra diverse konserter og tv-opptredener. Den solgte over 10,000 eksemplarer.
Høsten 2010 utkom dobbelt-albumet One More Time – The Very Best Of med hittil ukjente opptak som ble funnet av hans familie etter hans død og gitt ut i samarbeid med Universal Music. Dette dobbeltalbumet fikk terningkast 5 i VG og Aftenposten.
Kannus
Kannus er en by og kommune i landskapet Mellersta Österbotten i Finland. Kommunen har cirka 5,700 innbyggere og en areal på 470,65 km². Kannus er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Kalajoki, Karleby, Sievi og Toholampi.
Ambrosi Hoffmann
Ambrosi Hoffmann (født 22. mars 1977 i Davos) er en sveitsisk tidligere alpinist.
Hoffmann vant gull i utfor under junior-VM 1996. Samme år debuterte han i verdenscupen.
Under OL 2006 i Torino tok han bronsemedaljen i super-G. I OL 2010 tok han en 23.-plass i utfor.
Hans beste VM-resultater er en fjerdeplass i Super-G under VM 2003 i St. Moritz, og en femteplass i utfor fra VM 2007 i Åre.
China World Trade Center Tower 3
China World Trade Center Tower 3 (kinesisk: 国贸3期 eller 国际贸易中心3期) er en 330 meter høy skyskraper med 74 etasjer, fire underjordiske etasjer og 30 heiser i Beijing i Kina. Høyhuset ble påbegynt i 2005 og skulle etter planen stå ferdig i 2008. Byggingen ble forsinket, og bygningen ble først fullt åpnet for vanlig virksomhet den 30. august 2010.
Bygningsmassen utgjør 540 000 m² og vil romme kontorer (1.-55. etasje) og hotell (56.-68. etasje + lobby i 71. etasje).
China World Trade Center Tower 3 er en del av China World Trade Center og ligger i forretningsbydelen Beijing CBD i Beijings østlige bydistrikt Chaoyang. Adressen er 1 Jian Guo Men Wai Avenue.
29. desember
29. desember er den 363. dagen i året og den 364. i skuddår. Det er to dager igjen av året.
Navnedag
Vemund, Vidar
Fødsler
Se flere som er født 29. desember i Kategori:Fødsler 29. desember.
Dødsfall
Se flere som døde 29. desember i Kategori:Dødsfall 29. desember.
Vestegnen
Vestegnen (eller Den københavnske vestegn) er en betegnelse for den del av det tidligere Københavns Amt som ligger vest for København i Københavns omegns storkrets i Hovedstadsregionen (Danmark). Vanligvis defineres området som bestående av kommunene Hvidovre, Rødovre, Glostrup, Brøndby, Albertslund, Vallensbæk, Ishøj og Høje-Taastrup.
Med andre ord dekker området byene omkring de stasjoner på S-banen som ligger på linjene mot Høje Taastrup og Køge og som ligger innenfor det forhenværende Københavns Amt. Det finnes imidlertid ingen offisiell definisjon av dette og hvilke kommuner som omfattes er til tider avhengig av konteksten.
Felles for de nevnte kommuner (bortsett fra Vallensbæk Kommune) er at de i lange perioder har vært ledet av socialdemokratiske borgermestre – i flere tilfelle med absolutt flertall i kommunalbestyrelsen.
I kommunerne omfattet av Vestegnssamarbejdet (Hvidovre, Glostrup, Rødovre, Brøndby, Albertslund, Vallensbæk, Ishøj, Høje-Taastrup bor rundt 270 000 mennesker, hvorav om lag 19 % har en annen etnisk bakgrunn enn dansk. Det er over dobbelt så høyt som landsgjennomsnittet på 9 %. Om lag 108 000 av innbyggerne inngår i arbeidsstyrken og i området finnes rundt 136 000 arbeidsplasser.
Vestegnsamarbeidet
Vestegnsamarbeidet er et frivillig kommunalt samarbeide mellom 8 kommuner i Vestegnen: Albertslund, Brøndby, Glostrup, Hvidovre, Rødovre, Høje-Taastrup, Ishøj og Vallensbæk. Samarbeidet har to hovedformål, å markere kommunenes synspunkter og skape optimale betingelser for innbyggere og virksomheter.
Alsvåg kirke
Alsvåg kirke ligger i Alsvåg i Øksnes kommune i Nordland. Den tilhører Øksnes sogn i Vesterålen prosti.
Kirka er ei langkirke i tre. Den ble innviet som bedehus 7. oktober 1923, og restaurert og ombygd til kirke i 1949. Bygget ble gjort høyere ved at det ble lagt til en halv meter og vinduene endret fra rektangulære til spissbuede. Kirken ble restaurert innvendig i 2009. Altertavlen er fra samme tid som bedehuset ble reist i 1923 og er av Gebart fra Tromsø. Orgelet er av nyere dato; fra 1961 og er fra Vestres orgel-og pianofabrikk.
Antall sitteplasser er oppgitt forskjellig i kildene, fra 210 i kirkebyggdatabasen hos Kirkesøk til 300 i norsk kirkeleksikon.
Vitnemøte
Et vitnemøte er en møteform som brukes i kristne sammenhenger. Under vitnemøtet er det ingen taler som snakker til forsamlingen, men det er publikum selv som står for det åndelige innholdet. Her har publikum mulighet til å dele hendelser i livet sitt hvor de føler Gud har vært med dem, bønnesvar de har fått, bønneemner/ting de ønsker at forsamlingen skal være med og be for, og sanger og bibelvers som betyr noe for dem.
Symfoni nr. 39 (Mozart)
I tillegg til de andre symfoniene i hans siste symfoniske trilogi, skrev Mozart sine klavertrioer in E— og C—dur, sin sonate facile og en fiolin-sonatino denne samme sommeren.
Aarhus stift
Henrik Wigh-Poulsen er biskop i stiftet siden 2015.
Stiftet inneholder følgende prostier:
Provstier før 2007:
Henrik I av Portugal
Henrik I av Portugal (portugisisk Dom Henrique; født 31. januar 1512 i Lisboa i Portugal, død 31. januar 1580 i Almeirim) var konge av Portugal mellom 1578 og 1580. Han var den portugisiske kong Manuels femte sønn. Han var dessuten en av Den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Braga, Évora og Lisboa.
Bakgrunn
Henrik var sønn av Manuel I av Portugal og hans hustru Maria av Aragon, og yngre bror til Johan III, og som sådan ble det ikke forventet at han skulle kunne havne på den portugisiske trone.
Biskop, kardinal
Han lot seg ordinere og ble i 1526 prior av Coimbra og i 1538 erkebiskop av Braga og 1545 erkebiskop av Évora. I 1557 etterfulgte han sin bror Afonso de Portugal som abbed for det kongelige abbedi Alcobaça og ble i 1564 erkebiskop av Lisboa of primas av Portugal. I 1539 var han blitt generalinkvisitor og i 1545 kardinal. I 1561 ble han pavelig legat.
Han var regent for sin unge nevø Sebastian I av Portugal i 1557-68.
Konge
Etter Sebastians død i Marokko i 1578 ble han selv konge.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul III den 16. desember 1545. Som katolsk prest var han forpliktet til å leve i sølibat, men da han ble konge, søkte han paven om å bli fritatt for dette løftet, slik at han kunne gifte seg og produsere en arving til tronen. Søknaden ble aldri ferdigbehandlet; det er mulig at pave Gregor XIII lot saken hvile idet han ikke ville ta sjansen på å komme på kant med kongr Filip II av Spania.
Kongen døde i en alder av 78 år uten å ha fått noen arvinger.
Han var den siste konge av slekten Aviz. Han ble etterfulgt av sin fetter, Filip II av Spania etter at Anton av Portugal hadde regjert bare noen dager.
Røytjern
Røytjern (eller Røytjenn) er et vann mellom Bjørkelangen og Setskog i Aurskog-Høland kommune i Viken. Røytjern ligger 227 meter over havet. Tar man gåturen rundt vannet oppdager man demningen på sydsiden som vitner om storhetstiden til Eidsverket på Bjørkelangen. Røytjenn er vannmagasin for div virksomhet. Det er tilrettelagt med badeplass på Røytjern, og badeplassen på Røytjern er den mest benyttede badeplassen for befolkningen i de nordre deler av Aurskog-Høland. Det er satt ut ørret i Røytjern, og Aurskog-Høland kommune har tilrettelagt med fiskeplasser for bevegelseshemmede på Røytjern. Fiskearter: gjedde, abbor, røye, ørret, ørekyt.
Lagun Onari
Lagun Onari (norsk: God venn) er en medalje innstiftet i 1996 av regjeringen i den autonome regionen Baskerland i Spania. Utmerkelsen tildeles personer eller institusjoner som har bidratt til Baskerlands beste, dets økonomiske framgang eller fremmet baskisk historie og kultur utenlands, som har bidratt til vennskapelige forbindelser mellom Baskerland og andre land eller som har fremmet verdier baskerne verdsetter. Lagun Onari tildeles personer eller institusjoner som ikke selv er baskiske. Blant de offisielle baskiske utmerkelsene rangerer Lagun Onari etter Gernikatreets kors og Lan Onari.
Utforming
For personer er Lagun Onari utformet som en medalje i brystbånd, mens organisasjoner og institusjoner tildeles utmerkelsen i form av en plakett.
Medaljen er rund (45 mm i diameter) og i forgylt sølv. Den bærer i midten en tradisjonskledd mannsfigur som bøyer seg til hilsen. Motiver er omgitt av innskriften «EUSKAL HERRIAK» (Baskerland) i en øvre bue og «LAGUN ONARI» (god venn) i nedre bue. På revers står Baskerlands riksvåpen, innskriften «EUSKO JAURLARITZA-GOBIERNO VASCO» (Baskerlands regjering på baskisk og kastiljansk), samt tildelingsdato og mottagerens navn. Medaljen er opphengt i et bånd i rødt, grønt og hvitt. Fargene er hentet fra Baskerlands flagg. Plaketten har samme utforming som medaljen, men er større (160 mm).
Mottagere
Utmerkelsen ble første gang tildelt i 1997. Følgende har mottatt Lagun Onari:
Springfrøslekten
Springfrøslekten (Impatiens) er en planteslekt i springfrøfamilien.
Artene er ett- eller flerårige urter med opprett stengel. Det er også noen få halvbusker. Plantene er saftige med oppsvulmede leddknuter og slår ofte rot hvis leddknuten får kontakt med jord. Bladene er som regel tannede og sitter spiralstilt. Akselblad mangler, men det sitter ofte kjertler ved basis av bladstilken. De fungerer som ekstraflorale nektarier og lokker til seg maur som beskytter planten mot andre insekter.
Blomstene er tvekjønnede og zygomorfe. Det er 3, eller mer sjelden 5, begerblad. Det nederste begerbladet danner en stor leppe og har nesten alltid en nektarproduserende spore. Det er 5 kronblad; det øverste kronbladet er fritt, mens de 4 andre er mer eller mindre vokst sammen til 2 par. Det er 5 pollenbærere som er sammenvokst i toppen. Fruktknuten har 4 eller 5 kammer med fra 2 til mange frøemner. Frukten er en kapsel som eksploderer og slynger ut frøene.
Formen og lengden på sporen og andre detaljer i blomsterbygningen varierer mye. Pollineringen er svært spesialisert, og det har ført til en stort artsmangfold. De fleste artene er funksjonelt sambu. Blomstene har først et hannlig stadium der de sammenvokste pollenbærerne dekker arret. Deretter faller pollenbærerne av så arret blir tilgjengelig, og det hunnlige stadiet kan begynne. Hos ulike arter kan bier, sommerfugler, tovinger og solfugler utføre pollineringen. Enkelte arter har, avhengig av miljøforholdene, kleistogame blomster, altså blomster som ikke åpner seg og som selvpollinerer.
Slekten omfatter rundt 1000 arter og er rikest utviklet i tropiske og subtropiske strøk i den gamle verden. Det er også noen arter i tempererte deler av Europa og Asia og i Nord- og Mellom-Amerika, men i Oseania og Sør-Amerika mangler de helt. I Norge finnes én art naturlig, springfrø (Impatiens noli-tangere).
Artsmangfoldet er størst i fuktige tropiske fjell i tropisk Afrika, Madagaskar, sørlige India og Sri Lanka, østlige Himalaya og Indokina. De fleste artene vokser på skogbunnen i fjellregnskog, men epifytter finnes i Afrika, Madagaskar og India. Noen få arter har tilpasset seg tørrere voksesteder og har i noen tilfeller utviklet knoller.
Slekten inneholder en rekke viktige hage- og stueplanter med stor økonomisk omsetningsverdi. Flere av artene sprer seg raskt som invaderende arter, for eksempel mongolspringfrø (I. parviflora) og kjempespringfrø (I. glandulifera) i Europa og flittiglise (I. walleriana) i tropisk Sør-Amerika.
Utvalgte arter
Blant de rundt 1000 arter i slekten kan særlig nevnes følgende, hvorav de med navn i kursiv ikke vokser i Norge:
Kaustby
Kaustby (finsk: Kaustinen) er en kommune i landskapet Mellersta Österbotten i Finland. Kommunen har cirka 4 300 innbyggere og en areal på 361,12 km². Majoriteten av befolkningen, cirka 98%, er finskspråklig, og cirka to prosent har svensk som morsmål. Kommunen grenser til kommunene Vetil, Halso, Karleby og Kronoby.
Kaustby er kjent for sine spillemannstradisjoner og for den årlige folkemusikkfestivalen som finner sted midt i juli. Videre avholdes i januar hvert år en kammermusikkuke. Kaustby kaller seg for en «musikk-kommune» og har en fiolin i kommunevåpenet.
Ove Dalen
Ove Dalen (født 21. september 1970) er en norsk konsulent og forfatter.
Dalen er innholdsrådgiver innen webkommunikasjon. I 2004 ga han ut boken God nettskriving (Cappelen Damm akademisk ISBN: 9788202235017), sammen med Jon Mjølhus. I 2009 kom oppfølgeren Effektiv nettskriving og i 2012 Slik lykkes du endelig med innhold på nett.
Norges Funksjonærforbund
Norges Funksjonærforbund (NOFU) er et tidligere fagforbund som hadde sin bakgrunn i Oslo, der kontorfunksjonærer begynte å organisere seg i 1905. Forbundet fusjonerte 1. januar 2005 med Kommunikasjonsforbundet til Negotia.
Montgomery Clift
Montgomery Clift (født 17. oktober 1920 i Omaha i Nebraska i USA, død 23. juli 1966 i New York City) var en amerikansk filmskuespiller.
Liv og virke
Han debuterte på Broadway i en alder av 15 år, og gikk til filmen i 1948 med Et streif av sol, etterfulgt av Red River. I begge filmene viste han usedvanlig gode skuespillerferdigheter. Han fikk sitt gjennombrudd som George Eastman i En plass i solen i 1951, hvor han spilte mot Elizabeth Taylor, som også var en relativt ny stjerne på filmlerretet.
Clift grunnla sammen med Marlon Brando en ny skuespillerform i Hollywood, den såkalte «method acting», en mer naturalistisk stil som gir rom for mer improvisering. I likhet med Brando var Clift mer enn en filmstjerne, han var også en høyt anerkjent skuespiller, ja faktisk genierklært av mange. Clift viste imidlertid ikke – igjen i likhet med Brando – særlig mye begeistring over sin suksess. Han hevdet at han var en ganske vanlig skuespiller, som aldri hadde drømt om å bli stjerne.
Som person var han ifølge flere selvdestruktiv og kunne være vanskelig å arbeide sammen med. Etter å ha fullført filmen Herfra til evigheten i 1953 skulle det ta fire år før han opptrådte på det hvite lerret igjen, og da hadde nye stjerner som James Dean og Paul Newman i stor grad overtatt. Hans begrensede aktivitet i filmindustrien var kanskje noe av årsaken til at hans popularitet sank mot slutten av 1950-årene. Det gjorde ikke saken bedre da han i 1956 ble utsatt for en bilulykke, som smadret ansiktet hans fullstendig. Plastiske kirurger klarte å gjenopprette ansiktet hans til en viss grad, men det var umulig å gi ham tilbake det vakre utseendet han var blitt så berømt for.
Ettervirkningene av bilulykken og den dalende populariteten gav Clift problemer med alkohol og narkotika. Dette medførte hjerteproblemer, og det kom ikke som en overraskelse da han døde i en alder av 45 år.
Selv om Clift ikke har legendestatus i dag på høyde med Brando og Dean, har han fremdeles mange tilhengere og oppdages fremdeles av nye generasjoner. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Scottie Pippen
Scotty Maurice Pippen (født 25. september 1965 i Hamburg, Arkansas) er en amerikansk tidligere basketballspiller som spilte i NBA. Han spilte også for de europeiske klubbene Torpan Pojat i Finland, og Sundsvall Dragons i Sverige. Han er allikevel mest kjent for å lede Chicago Bulls sammen med Michael Jordan til seks mesterskap. Han blir også ofte omtalt som en av de beste spillerne gjennom tidene, og har blitt kåret til en av NBAs 50 beste spillere.
Brignoles
Brignoles er en kommune i departementet Var i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur sørøst i Frankrike. Den er sous-préfecture (underprefektur) i Var, og har ca. 15,000 innbyggere.
Byen var sommerresidens for grevene av Provence. Slottet deres er fra 1200-tallet.
Byen er St. Louis av Toulouses (1274–1297) fødeby.
Kommunikasjonsforbundet
Kommunikasjonsforbundet startet som en fagorganisasjon for sentralborddamer innenfor Televerket. Forbundet fusjonerte 1. januar 2005 med Norges Funksjonærforbund til Negotia.
Gullruten 2010
Nominerte
Beste underholdningsprogram
Beste reality
Beste dokusåpe
Beste TV-drama
Beste barne- eller ungdomsprogram
Beste magasin- eller livsstilsprogram:
Beste fakta- eller aktualitetsprogram
Beste tv-dokumentar
Beste kvinnelige skuespiller
Beste mannlige skuespiller
Beste kvinnelige programleder
Beste mannlige programleder
Beste nye programserie:
Nominerte fagprisen
Beste regi flerkamera
Beste foto flerkamera
Beste regi enkamera
Beste foto enkamera
Beste manus – drama
Beste lyddesign
Beste klipp/redigering
Beste lysdesign/scenografi
1333 Cevenola
1333 Cevenola er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Eunomia. Den ble oppdaget 20. februar 1934 av Odette Bancilhon ved Observatoire astronomique d’Alger - Bouzaréah i Alger.
Greta Garbo
Greta Garbo (født Greta Lovisa Gustafsson; 18. september 1905 i Stockholm, død 15. april 1990 i New York) var en svensk-amerikansk skuespillerinne. Hun ble nominert til Oscar for beste kvinnelige hovedrolle fire ganger og ble belønnet med en æres-Oscar i 1955. Garbo er kjent som en av filmhistoriens mest myteomspunne personer; berømt for sin karisma, klassiske skjønnhet og gåtefullhet. I 1999 ble hun kåret til tidenes femte største kvinnelige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.
Gullnummer
Gullnummer er telefonnummer som består av sifre som er lett å huske. De består gjerne av flere like sifre eller siffergrupper. Andre telefonnummer med samme hensikt er alfanummer (også kalt tekstnummer).
Greta Garbo
Før gjennombruddet
Greta Lovisa Gustafsson vokste opp i enkle kår i en av Stockholms fattigste bydeler. Faren døde da hun var fjorten år og hun måtte tidlig tjene til livets opphold. Greta begynte å jobbe i en frisørsalong, senere ble hun ekspeditrise i et varemagasin. Hennes store drøm var å bli skuespillerinne, og mot alle odds kom hun gjennom nåløyet under en opptaksprøve på Dramaten, og mellom 1922 og 1924 studerte hun ved Dramatens elevskola i Stockholm. Her ble hennes særegne talent snart oppdaget av den svenske stjerneregissøren Mauritz Stiller som ga henne kunstnernavnet Greta Garbo. Han sørget for at hun som 18-åring debuterte i en filmatisering av Gösta Berlings Saga. Deretter fikk hun hovedrollen i to svenske spillefilmer og én tysk. Stiller overbeviste henne imidlertid om at fremtiden hennes var i USA, og med ham som hennes manager og nære venn dro de i 1925 sammen til Hollywood. Dette ble starten på en eksepsjonell filmkarriere.
Gullnummer
De forskjellige telefonoperatørene har sine egne definisjoner for gullnummer. Den mest vanlige definisjonen på et gullnummer er at det slutter på minst to nuller, eller har minst fire like siffer etter hverandre. Hver operatør har egne nummerserier som kunder kan velge mellom. Nye nummerserier blir tilgjengelig etter hvert som gamle serier blir oppbrukt. De fleste operatører tar betalt for gullnummer. Prisene varierer fra kr 500,- til kr. 5000,- hos operatørene. De mest attraktive numrene er gjerne i bruk og det er derfor vanskelig å finne gode gullnummer hos operatørene.
Greta Garbo
Hollywoodårene
I USA skaffet Stiller henne kontrakt med filmselskapet Metro-Goldwyn-Mayer. Det internasjonale gjennombruddet kom med Eros (1926) som umiddelbart gjorde henne til en av stumfilmens mest lysende stjerner. Det tette forholdet til Stiller kjølnet imidlertid i takt med Garbos stigende berømmelse. Han reiste tilbake til Sverige i 1928, der han døde kort tid etter. Dette skal ha gått svært hardt inn på Garbo, som likevel valgte å fortsette filmkarrieren. I motsetning til mange stumfilmstjerner, beholdt hun stjernestatusen da lydfilmen overtok. Tross sin mørke, monotone stemme og gebrokne engelsk, fascinerte hun nå kan hende i enda sterkere grad sitt publikum helt fra sin første talefilm Anna Christie i 1930. Suksessen ble fulgt opp med rollen som spion i Mata Hari (1931), samt Grand Hotel (1932) hvor hun spilte en danserinne.
Gullnummer
Gullnumre er blitt en utbredt salgsvare, oftest på Internett, og spesielle nummer har gjerne en høy pris. Det er ikke uvanlig at telefonnummer med mange nuller selges for over 100 000,- Under en veldedighetsauksjon i Taipei solgte Chunghwa Telecom gullnummeret 988-888-888 for én million kroner. Begrunnelsen skal ha vært at ordlyden for åtte på flere taiwanske dialekter er bli rik.
Greta Garbo
Hollywoodårene
En krangel med MGM om kontraktsbetingelser, resulterte i et toårig opphold i filmingen. Garbos store popularitet resulterte i at filmselskapet omsider gikk med på hennes noe uvanlige krav for datiden: hun skulle fra nå av selv få velge både filmmanus og sine motspillere. I tillegg gjorde en kraftig honorarøkning henne snart til en av Hollywoods rikeste kvinner.
Gullnummer
Annen bruk
Tidsskriftet Farmands julenummer kom i mange år ut med gyllent omslag og ble kalt årets «gullnummer».
Greta Garbo
Hollywoodårene
Nå fulgte de filmene Garbo huskes mest for; i Dronning Christina (1933) fremstiller hun Christina av Sverige, den svenske dronningen som frasier seg tronen. Siden fulgte en tolkning av Leo Tolstojs Anna Karenina (1935) og den kanskje mest typiske Garbo-filmen av dem alle; Kameliadamen (1936). I 1939 kom hennes eneste komedie, Ninotchka, hvor hun spiller sovjetisk spion.
Andre verdenskrig innebar slutten for hennes karriere. Mye av MGMs inntekter hadde kommet fra kinovisninger i Europa hvor Garbo hadde et stort publikum. Med et tyskokkupert Europa stoppet denne pengestrømmen, og MGM måtte satse utelukkende på det amerikanske markedet. Garbos siste film, Den lettsindige tvilling (1941), ble en fiasko og tjente inn for lite. Hun valgte med dette å avslutte karrieren i en alder av 35 år. Hun fikk flere lukrative filmtilbud etter krigen, men avslo. Hun valgte å bli amerikansk statsborger.
Frem til sin død i 1990 levde Garbo helt tilbaketrukket i en luksusleilighet i New York. Hun giftet seg aldri og fikk ingen barn. Garbo ble nominert til Oscar for beste kvinnelige hovedrolle fire ganger. Hun mottok en æres-Oscar i 1955, men var ikke selv tilstede ved utdelingen. Garbo har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1999 ble hun kåret til tidenes femte største kvinnelige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.
Myteomspunnet
Garbo var kjent som en svært sky person. I årene som filmskuespillerinne skydde hun publisitet. Hun viste seg aldri på Hollywoods premierer og deltok ikke i filmbyens selskapsliv. Hun gav ingen intervjuer eller autografer, fanbrev ble ikke besvart. Hun reiste ofte inkognito, helst under falskt navn. Det later til at hollywoodfilmingen ikke var noe annet enn en jobb for henne. På filmsettet opptrådte hun alltid høyst profesjonelt. Hun fulgte alltid regissørens råd, likefullt lot hun til å spille rollene sine nærmest intuitivt. Bare unntaksvis behøvde man å bruke tid på å øve inn scener før filmingen kunne begynne. Garbos replikker satt som støpt. Hun stilte alltid opp til avtalt tid, og gikk alltid hjem nøyaktig på det klokkeslettet som var avtalt i kontrakten.
Enkelte hevder at Garbo forble enslig på grunn av sin ubesvarte kjærlighet til en nær venninne fra dramastudiene, den svenske skuespilleren Mimi Pollak. Garbos personlige brev kan indikere at hennes kjærlighet for Pollak varte til hennes død. Da Pollak fortalte at hun var gravid, svarte Garbo: «Vi kan ikke hjelpe for vår natur, slik Gud har skapt den. Men jeg har alltid ment at du og jeg hører sammen».
Barry Paris, som skrev en Garbo-biografi, påstår at hun var «teknisk sett bifil, hovedsakelig lesbisk, og i økende grad aseksuell ettersom årene gikk».
Tross sitt amerikanske statsborgerskap, bevarte hun ifølge niesen sin følelsesmessige tilknytning til Sverige frem til sin død. Etter eget ønske ligger Greta Garbo begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.
Hallo i uken
Hallo i uken var et norsk humoristisk radioprogram som ble sendt på NRK P2 fra 1989 til 2013. Programmet kommenterte ukas nyhetsbilde, norsk politikk og mediebransje gjennom diverse sketsjer og reportasjer. Programmet ble sendt hver lørdag klokka 15.03 fra 4. februar 1989 til 8. juni 2013.
Høydepunkter fra programmene har blitt utgitt av Lydbokforlaget.
Kjenningsmelodien for programmet var basert på La Habanera av Yello, med ordene "Hallo i uken - Kulturkanalens nest morsomste program" lest over musikken.
Bidragsytere
Programmet ble sett på som en viktig yngleplass og karrieremessig springbrett for unge tekstforfattere. Mer enn 40 tekstforfattere leverte stoff til Hallo i uken gjennom årene. En lang rekke kjente tekstforfattere, låtskrivere, skuespillere, imitatorer og komikere bidro til programmene, blant andre Else Michelet, Rune Gokstad, Øystein Bache, Jakob Margido Esp, Are Kalvø, Terje Nordby, Knut Nærum, Kai Sibbern, Rune Andersen, Otto Jespersen, Morten Lorentzen, Espen Beranek Holm, Pål Espen Mulder Kilstad, Geir Terje Ugland, Torkjell Berulfsen, Knut Borge, Tor Arne Johnsen, Tormod Aune, Anne Marie Ottersen, Cecilie Mosli, Ingrid Jørgensen, Geir-Atle Johnsen, De Gyngende Seismologer, Elisabeth Botterli, Peder Udnæs, Jørgen Mehren, Jørgen Strickert, Egil Birkeland, John Brungot, Sigrid Bonde Tusvik, Knut Lystad, Lars Mjøen og Martin Beyer-Olsen.
Programledere
Hallo i uken ble utviklet av Else Michelet. Det nye programmet startet med Nils Rykken ved roret i 1989, og høsten 1990 overtok Kai Sibbern. Fra høsten 1993 overtok Else Michelet produsentansvaret alene, etter at hun hadde vært bidragsyter siden programmets begynnelse. Michelet, programleder Are Kalvø og Espen Beranek Holm ledet programmet i 16 år. De sluttet sommeren 2009 og ble etterfulgt av Cathinka Rondan, som overtok produsentrollen, Geir-Atle Johnsen og programleder Jørgen Strickert. Michelet fikk i 2009 Fritt Ords honnørpris blant annet for sitt arbeid med Hallo i uken.
Stridigheter og avvikling
I desember 2010 oppsto det stridigheter mellom NRKs programledelse og Hallo i uken-redaksjonen, da Strickert sa opp sin stilling i protest mot at Johnsen ikke fikk fornyet sin kontrakt. I tillegg skulle Rondan ut i fødselspermisjon, og disse forholdene førte til at programmet i en periode ikke lot seg produsere og flere sendinger i januar 2011 måtte kanselleres. Stridighetene ble løst ved at NRK forlenget Johnsens kontrakt, og Strickert gikk da med på å trekke sin oppsigelse.
Etter 24 år hadde programmet siste sending 8. juni 2013. Radiosjef Marius Lillelien begrunnet dette med at NRK i 2014 skulle starte en ny radiokanal der «humor og satire får en sentral plass».
I 2008 hadde programmet 90,000 lyttere. I kjølvannet av at Are Kalvø og Espen Beranek Holm forlot programmet raste oppslutningen, og i 2013 var lyttertallene redusert til 40,000.
Ancona (provins)
Provinsen Ancona (it. Provincia di Ancona) er en provins i regionen Marche i det sentrale Italia. Ancona er provinsens hovedstad.
Provinsen er på 1940 km² og hadde i 2001 en befolkning på 448.473. Den ligger mellom Adriaterhavet i øst og Appenninene i vest. Storparten av befolkningen er langs kysten; en fjerdedel av dem bor i provinshovedstaden Ancona. Andre viktigere byer i provinsen er Castelfidardo, Chiaravalle, Fabriano, Falconara Marittima, Jesi, Loreto, Osimo og Senigallia.
Blant kjente personer fra provinsen Ancona kan nevnes maleren Gentile da Fabriano (født i Fabriano), komponisten Gaspare Spontini (født i Maiolati, nå kalt Maiolati Spontini), Vito Volterra (Ancona), pave Leo XII (Genga, skjønt noen mener at han var født i den umbriske byen Spoleto), pave Pius IX (Senigallia), og Maria Montessori (Chiaravalle).
Clásica de San Sebastián 2008
Clásica de San Sebastián 2008 foregikk i området rundt den baskiske byen San Sebastián den 2. august 2008 og var den 28. utgaven av rittet.