cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
IK Hakarpspojkarna
Klubbens farger mørkeblå og gul. IKHP har virksomhet for løpere på elite-, ungdoms-, barne-, og mosjonsnivå. Orienteringsklubben har tidligere hatt stor suksess både på dame- og herresiden og har hatt flere løpere i stallen som har hevdet seg internasjonalt. De hadde en storhetstid tidlig på 1970-tallet noe som førte til seier i Tiomila i 1969, 1970 og 1974. Herrelaget vant igjen i 1995, mens det ble seier i Tiomilas ungdomsstafett i 1999. IK Hakarpspojkarna gikk til topps i Jukola, da orienteringsverdens største klubbstafett ble arrangert i finske Vederlax i 1992.
Meritter
Tiomila, herrer (4) : Jukola, herrer (1) : 25-manna (2) : Smålandskavlen, herrer (8) : Smålandskavlen, damer (3) : Tiomila, ungdomsstafetten (2) :
Eksterne lenker
Offisielt nettsted
Fjellengvikler
Fjellengvikler (Eucosma saussureana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae). Arten er regnet som sterkt truet i Norge.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 18-20 millimeter), ganske kraftig, gråbrun vikler. Forvingen har en utydelig, lys flekk ved bakkanten og noen lyse skråstreker ytterst. Bakvingen er lyst gråbrun.
Levevis
Larven, som overvintrer, lever i blomsterkurver og stengel av fjelltistel (Saussurea alpina), og arten forekommer på høytliggendee enger og setervoller der denne planten vokser. Slike enger er i dag truet av tilgroing, men dette kan ikke forklare hvorfor arten er så sjelden i Norge. De voksne viklerne flyr i juni-juli.
Euro Ice Hockey Challenge 2011/12
Euro Ice Hockey Challenge 2011/12 er serie av ishockeyturneringer for ishockeylandslag som avholdes i Europa under IIHFs pauser i november, desember og februar. Turneringene vil bli avholdt 7.–13. november og 12.–18. desember 2011 og 6.–12. februar 2012. Tolv land deltar i sesongens Euro Ice Hockey Challenge fordelt på syv turneringer.
EHIC Ungarn
Turneringen vil bli avholdt i Miskolc i Ungarn fra den 11.–13. november 2011. Standby:
EHIC Polen
Turneringen vil bli avholdt i Polen fra den 11.–13. november 2011. skulle egentlig delta i turneringen i stedet for Litauen men trakk seg fra turneringen.
Hjartdal kirke
Hjartdal kirke er en korskirke fra 1809 i Hjartdal kommune, Vestfold og Telemark fylke.
Vålerbanen
Vålerbanen er en asfaltert motorsportbane som er del av trafikktreningsanlegget benyttet av NAF Trafikksenter AS ved Braskereidfoss i Solør, Innlandet fylke.
Hjartdal kirke
Byggverket er i tømmer og har 220 plasser.
Kirken har prekestolalter og galleri.
Hjartdal hadde en gammel stavkirke, Holmskyrkja. Denne ble revet og en ny kirke ble reist på stedet i 1809. Byggmester var Halvor Høgkasin. Kirken ble restaurert i 1941, ansvarlig arkitekt var Wilhelm Swensen. Alterveggen og prekestolen har treskjæring.
Det sto en gapestokk ved inngangen til kirken, nå ligger den som et trinn i inngangen mot nordlig hovedinngang. Det er en steinobelisk på omtrent 2 meter også kalt en tempeltukter.
Vålerbanen
Anlegget har fire underanlegg:
Euro Ice Hockey Challenge 2011/12
EHIC Slovenia
Turneringen vil bli avholdt i Slovenia. Standby:
EHIC Norge
Turneringen ble avholdt i Lørenskog i Norge fra den 9.–11. februar 2012.
Lagtingsvalget på Færøyene 2004
Lagtingsvalget på Færøyene 2004 ble avholdt 20. januar 2004.
Hin stuttligi flokkurin stilte til valg for første og siste gang.
George Nash
George Nash (født 2. oktober 1989) er en britisk roer. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse i toer uten styrmann.
Nyttårsaften 2016 ble han utnevnt til medlem av Order of the British Empire.
6. etappe av Vuelta a España 2009
6. etappe av Vuelta a España 2009 ble kjørt 4. september 2009 med både start og målgang i Xàtiva. Etappens mest fremtredende brudd gikk etter 8 kilometer. José Antonio López (Andalucía-Cajasur), Aitor Pérez Arrieta (Contentpolis-Ampo), Bingen Fernández (Cofidis) og Matthé Pronk (Vacansoleil) fikk etter hvert nesten 7 minutter på hovedfeltet, men forspranget ble aldri større enn at rytterne bak hadde kontroll på utbryterne. Hovedfeltet stresset ikke med å ta igjen forspranget og lot bruddet sykle først over alle de kategoriserte stignignene og de innlagte spurtene. José Antonio López sanket 18 poeng på etappen og tok dermed over ledelsen i klatrekonkurransen. Etter sterk kjøring fra Team Columbia og Quick Step ble alle utbryterne kjørt inn etter 160 km. De neste kilometrene ble preget av flere angrepsforsøk blant annet av regjerende verdensmester Alessandro Ballan og danske Matti Breschel, men med Liquigas i front kjørte hovedfeltet inn alle forsøkene. I spurten var Borut Božič sterkest og tok en flott etappeseier for prokontinentallaget Vacansoleil.
1. klatring (Alto de la Muela)
Etter 64,5 km
2. klatring (Alto de Millares)
Etter 85,5 km
3. klatring (Alto de Benigánim)
Etter 152,5 km
1. spurt (Millares)
Etter 78,7 km
2. spurt (Xàtiva)
Etter 143,7 km
Målgang (Xàtiva)
Etter 176,8 km
Åkerman & Lund Orgelbyggeri
Åkerman & Lund Orgelbyggeri AB er et svensk firma som restaurerer og bygger orgler. Det holder til i Knivsta. Firmaet ble startet i 1860 av Per Larsson Åkerman (1826–1876), som først og fremst var inspirert av studiereiser som han ved hjelp av statsstipendier foretok til Aristide Cavaillé-Coll i Paris på 1850-tallet. Carl Johan Lund (1832–1914) var kompanjong med Åkerman, hvorav «Lund» i firmanavnet. Han overtok firmaet etter Åkermans død.
Filippa av England
Filippa av England (engelsk Philippa) (født 4. juli 1394, død 5. januar 1430) var en engelsk prinsesse, datter av Henrik IV av England og Mary de Bohun. Hun var født på Peterborough slott i Peterborough.
Filippa ble gift med Erik av Pommern som i perioder var konge av Danmark, Norge og Sverige. Hun var selv de facto regent av Danmark og Norge i tiden 1423–1425 i ektemannens fravær. Vielsen foregikk i Lund domkirke i Lund den 26. oktober 1406. 1. november samme år ble tolvåringen kronet som dronning av Danmark, Sverige og Norge.
Politisk innflytelse
Etter sigende skal Filippa ha vært en klok kvinne og ektemannen fikk stor tiltro til henne. Hun fikk store landområder i Sverige som sin medgift, og handlet som sin manns representant mens hun tilbrakte sin tid på landet. Erik ga henne tidvis en viss politisk innflytelse, blant annet var hun stedfortredende regent for de tre nordiske landene fra 5. august 1423 til 24. mai 1425 mens Erik var på valfartreise til Jerusalem.
8. oktober 1424 kom hun til enighet med Lübeck, Hamburg, Lüneburg og Wismar om å slå samme mynt som dem. Mynten ble hetende «dronning Filippas søsling», og ble preget i Lund. Samtidig ble det slått hulpenninger av sølv i Lund og Næstved.
Filippas myntreform innebar at tidligere danske mynter ble devaluert, at man fikk satt verdi på utenlandsk valuta, slik at disse myntene kunne brukes i de nordiske landene, og at de nye danske myntene var lovlig betaling i Skandinavia så vel som i Hansa-byene. Med en avtalt myntvekt på 1,37 gram inneholdt Filippas søsling bare 0,96 gram rent sølv mot Hansa-byenes mynt med 1,03 gram rent sølv. Hennes avtale sikret altså at Norden kunne sirkulere mynter med opp til 6,5% mindre sølvinnhold og likevel bytte like over i handel, mot at hun hadde gitt opp kravet om at bare dansk valuta gjaldt i Danmark. 9. oktober 1425 sluttet også Rostock, Stralsund og Greifswald seg til myntunionen. Men i 1426 brøt det ut krig mellom Danmark og Holstein, og da gikk også myntunionen naturlig nok i stykker. På grunn av krigsutgiftene gikk kong Erik igjen i gang med å slå underlødig mynt, noe som var ett av de nitten klagepunktene mot ham i oppsigelsesbrevet riksrådet sendte ham i juli 1439, med klage på kobberpenningene hans helt tilbake fra 1422.
Selv etter at Erik av Pommern hadde kommet tilbake, fortsatte hun sitt engasjement for kongedømmet. Hun dømte i tvister blant undersåttene, og organiserte i 1428 med hell forsvaret av København mot angripende styrker fra hanseatiske byer. Om våren hadde den hanseatiske flåten samlet seg ved Wismar – det dreide seg om 260 skip med 12 000 manns besetning. 6. april 1428 seilte den inn i Øresund og skapte stor forvirring i København. Kong Erik var i Sorø og ville ikke forlate sine andaktsøvelser der. Filippa som oppholdt seg på Københavns slott, delte ut våpen og lovet belønning til de tapre. Den danske flåten lå riktignok i havn, men så tidlig på året var bare en liten del av den ferdig utrustet, så løsningen var å bygge en tømmerflåte som sammen med noen krigsskip la seg i dypet utenfor havnen. Det ble humoristisk foreslått at tyskerne var kommet for å hente med seg «den danske kuen», og derfor ikke hadde annen ballast enn salt og tomme tønner til å frakte slaktet hjem i. Derfor dro danskene med seg en ku ut på tømmerflåten sin, og oppfordret tyskerne til å hente henne om de kunne. Med havneinnløpet sperret, rigget også tyskerne til en tømmerflåte av master og annet stort trevirke, tok de største kanonene dit og styrte den mot danskenes flåte. Nå åpnet også danskene ild, slik at ca. 200 kanoner ble avfyrt. Wismar-folkene prøvde videre å tette igjen havneinnløpet ved å senke gamle skip som de hadde fraktet med til formålet, men dette mislyktes, da skipene sank på langs og ikke på tvers av rennen i dypet. De danske skipene trengte seg dermed forbi og jaget fienden på flukt. Under slaget lå dronningen og hoffdamene hennes på kne i byens kirker og klostre og bad om seier, og da denne var et faktum, mottok hun de seirende med hedersbevisninger og sørget for å få de sårede bandasjert.
Året etter skrev kong Erik ut en stor svensk krigsflåte. Den ble liggende i København hele sommeren, og svenskene klaget over at kongen ikke gav dem mer proviant da de hadde spist opp den de hadde med seg. Like fullt nektet han dem å dra hjem, og i stedet måtte de selge sine klær og utstyr. Rundt mikkelsmesse fikk de endelig lov å dra hjem, men alt ved Dragør på Amager kom en storm på dem som ødela de fleste av skipene. Enkelte drev til Barsebäck i Skåne, andre drev i land på Saltholm, dit Filippa sørget for å sende dem mat og øl, og siden fikk dem hentet til København med skip.
Død og ettermæle
Filippa fødte et dødfødt barn i 1429. Hun fikk ingen flere barn, og ble kun 35 år gammel. Under et besøk i nonneklosteret Vadstena i Lidköping ble hun uventet syk, og døde der 5. januar 1430. Hennes død var et stort tap både for Erik og for kongedømmet. Hun ble gravlagt i det St. Annas kapell som hun selv hadde innstiftet i Vadstena klosterkirke, og i forbindelse med begravelsen skjenket Erik klosteret rike gaver til Filippas minne. Til gjengjeld forlangte han at klosteret ansatte ti prester som på skift skulle be og synge kong Davids salmer for hennes sjels frelse, døgnet rundt. Det var en svært belastende «gave» for klosteret. Filippas gravsten kan fremdeles ses i Vadstena kloster.
Filippa hadde vært svært populær blant Københavns befolkning, og de tok det ille opp at kong Erik holdt hennes hoffdame Cæcilie som sin frille. Trolig talte ridderen Oluf Axelsen Thott på manges vegne da han stanset Cæcilie en dag han traff henne på Højbro på vei til slottet, og spurte henne om hun ville ta med en beskjed til kongen. Da hun svarte ja, smekket Axelsen henne over baken og bad henne med grove ord fortelle kongen at hun skulle drive ham ut av Danmark. Det ble sagt at Erik tok seg så nær av episoden at han dro til Kalundborg og derfra med rikets kostbareste skatter til Gulland, der han siden holdt seg.
Landskrona slott
Landskrona Slott, også kalt Landskronas Citadel er et citadell beliggende i Landskrona, Sverige. Da det ble oppført var det imidlertid en del av det østlige Danmark.
Hans Skramstad
Hans Skramstad (døpt 26. desember 1797 på Toten; død 15. juni 1839 i Bergen) var en norsk komponist og pianist.
Landskrona slott
Historie
Byggingen av citadellet ble startet i 1549 (eller 1543) av Peder Skram med Christian III som byggherre, og er plassert hvor det tidligere lå et karmelittkloster. Slottet som mest er en festning sto ferdig i 1559. Det ble omkranset av en ringmur og en vollgrav på 70 meter. Fra Øresundssiden var det adgang over en vindelbro.
Mathias Storch
Michael Mathias Johannes Storch (født 21. april 1883 i Manermiut, død 21. november 1957) var en grønlandsk prest og forfatter. Sammen med Knud Rasmussen er han en av de mest kjente personene fra Ilulissat kommune.
Familie
Hans far var fangstmannen David Storch, og hans mor var Ane Sofie Storch. Han var gift to ganger; først med Ane Jensine Emilie Berthelsen som døde i 1913, og på nytt med Emilie Justine Margrethe Johanne Frederiksen i 1915.
Utdanning
Storch ble utdannet kateket ved Godthåb Seminarium i 1906 og ble ordinert i 1910. Til tross for at han kun hadde gått på bygdeskolen før han tok sin utdanning gikk han ut fra seminariet som en av de meste elevene, med karakteren UG. Han ble derfor valgt ut til å få videreutdanning i Danmark.
Jobb
Han var en dominerende skikkelse i Grønlands kirke- og utdanningsinstitusjoner. Han styrte kirke- og skolevesenet i hele Nordgrønland, og besørget både utplasseringen av lærer og prester, og utdanningen av disse. Han stod også bak den landsomfattende vekkelsesbevegelsen peqatigiinniat.
Storch var aktivt med i samfunnsdebatten, og kjempet for grønlendernes rettigheter og likeverd med danskene. I 1921 ble han medlem av Grønlandskommisjonen, og fra 1927 til 1933 satt han også i Nordgrønlands Landsråd.
Som forfatter debuterte han i 1914 med romanen Sinnattugaq (SingnagtugaK), som året etter ble utgitt på dansk med tittelen «En grønlænders drøm». Dette var den første romanen som ble utgitt på grønlandsk.
Landskrona slott
Historie
I 1589 begynte Landskrones lensmann Jørgen Ottesen Brahe 1588–91 byggingen av en bolig. Det var senere her i huset at astronomen Tycho Brahes fordrukne elg ramlet ned av trappene og brakk bena så den måtte avlives.
20. mars 1644 angrep svensken Gustav Horn Landskrone by og slott. Byen var evakuert og han kunne gå direkte over til en beleiring av slottet med dets 300 manns store besetning. 7. april overga festningen seg og det ble innsatt en svensk besetning på 1000 mann.
I senere tid ble citadellet, med nye bygninger, brukt som fengsel.
Hans Skramstad
Skramstad pianodebuterte i Christiania 1819, deretter forlot han Norge og studerte antakelig i Paris. Fra 1822 til 1826 gav han konserter i en rekke norske byer og i Stockholm og København. Senere reiste han i Tyskland, Frankrike og Sveits og opparbeidet seg snart et ry som klavervirtuos. Fra 1835 til sin død arbeidet han som klaverpedagog, hovedsakelig i Christiania.
Blant hans bevarte verk finnes det kun klaverstykker: variasjoner over Stusle søndagskvelden (opus 1), over Gubben Noa (opus 2), over en tirolerlied (opus 4) og over Hvor saare lidet vil der til (opus 6). Dessuten en vals og en firhendig marsj.
The Reform Candidate
The Reform Candidate er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Frank Lloyd.
Handling
Når han innser at kampanjen hans for å bli valgt til ny borgermester er i alvorlig trøbbel, sender kandidat Frank Grandell håndlangerne sine for å grave opp mest mulig dritt på Art Hoke. Denne etterforskningen fører dem til Jim som antyder at han har vet noe skadelig informasjon om datteren til Hoke.
Men Jim dør før han rekker å avsløre noe som helst. Grandell oppdager imidlertid hva denne «hemmeligheten» er, og må bestemme seg for om han faktisk ønsker å bruke dette i sin egen kampanje for å beseire Hoke sin kandidat.
Petter Aaslestad
Aaslestad ble mag. art. i allmenn litteraturvitenskap i 1984 på en avhandling om Samuel Becketts romantrilogi og dr. philos. i 1990 på avhandlingen ''Dømt til kunst. Jonas Lies romaner 1884–1905''. Han var universitetslektor i perioden 1979–1992 i norsk språk og litteratur ved Universiteit van Amsterdam. Så ble han førsteamanuensis i allmenn litteraturvitenskap 1992–1994 ved Universitetet i Trondheim (senere NTNU), og han har fra 1994 vært professor i nordisk litteraturvitenskap samme sted.
Fra 1999 til 2007 var han dekanus ved Det historisk-filosofiske fakultet ved NTNU. Han var tidligere i styreleder av NOKUT og er i dag president i Vlaamse universiteiten en hogescholen raad (VLUHR), Belgias kvalitetssikringsorgan. I 2014 overtok han ledervervet i Forskerforbundet etter professor Bjarne Hodne.
Hamish Bond
Hamish Bond (født 13. februar 1986) er en newzealandsk roer og syklist. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok gull i toer uten styrmann.
I 2017 deltok han i VM i landeveissykling. I 2018 vant han temporittet i det australske mesterskapet og i oseaniamesterskapet.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok han gull i åtter.
Rune Nøstvik
Rune Nøstvik (født 13. desember 1966) er en norsk journalist og forfatter. Han arbeider som sikkerhetsrådgiver i AFRY Norge.
Nøstvik har arbeidet i Securitas og tjenestegjort tre kontingenter i Norbatt, den norske delen av UNIFIL i sørlige Libanon. Han er utdannet journalist ved Høgskulen i Volda. Arbeidet som frilansjournalist, Asker og Bærums Budstikke, VG Nett og NRK. Sistnevnte i åtte år som journalist, vaktsjef og redaksjonssjef. Han jobbet deretter åtte år som informasjonsdirektør i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO). Fra 2016 til 2018 drev han sitt eget selskap innen krise, beredskap og reisesikkerhet.
Guido Crepax
Crepax var en toneangivende utøver innen europeiske voksenserier på 1960- til 1990-tallet med stor innflytelse på flere andre tegnere. Han ble særlig kjent for seriefiguren Valentina som han skapte i 1965 i ånden fra det frigjorte sekstitallet. Crepax lagde også egne tegneserieversjoner av klassiske erotiske romaner som Histoire d'O, Justine og Emmanuelle samt skjønnlitterære noveller og annet.
Albumene og stripene er kjennetegnet av Crepax' raffinerte strek, hans psykedeliske og drømmeaktige fortellerstil og ofte erotiske fantasier på grensen til spekulativ pornografi.
Guido Crepax mottok den svenske tegneserieprisen Adamsonstatuetten i 1972.
Fritz Pfeffer
Friederich «Fritz» Pfeffer (født 30. april 1889 i Gießen i storhertugdømmet Hessen, død 20. desember 1944 i leiren Neuengamme) (også kjent som Albert Dussel) var en tysk tannlege som under andre verdenskrig gikk i dekning sammen med blant andre Anne Frank. Fra Anne Franks dagbok er han kjent under det lite smigrende pseudonymet Albert Dussel. Navnet Dussel ble gitt av Anne Frank og betyr 'idiot' på tysk.
Fritz Pfeffer van den siste av de åtte som gikk i dekning sammen med:
Tidlig liv
I 1936 møtte Fritz den katolske dame, Charlotta Kaletta, men på grunn av «jødelovene» i Tyskland, (som sa at jødiske ikke kunne gifte seg med ikke-jødiske) kunne de ikke gifte seg. På grunn av volden mot jødene, flyktet Fritz og Charlotta til Amsterdam i Nederland.
I dekning
Da krigen tok til på alvor var det ikke trygt i Nederland lengre. Da det lenger ikke ble trygt for jøder i Nederland heller, gikk han i dekning sammen med familien Frank og van Pels. Pfeffer sluttet seg til de andre i den hemmelige delen av bygget 16. november 1942. De gjemte seg sammen i bakbygningen av Otto Franks tidligere forretning, Opekta som lå i Prinsengracht 263. Margot Frank flyttet til foreldrenes rom og Anne måtte dele rom med Fritz. Til å begynne med likte ikke Anne å dele rom med ham; de to kranglet hele tiden om hvem som skulle sitte ved bordet. Anne ville helst skrive i dagboka si, men Fritz ville heller studere og skrive brev.
Arrestasjonen og død
4. august 1944 stormet SS-soldater inn i Prinsengracht 263 etter å ha fått et anonymt tips om at det skjulte seg jøder der. De arresterte de åtte som var i dekning inkludert to av hjelperne, Victor Kugler og Johannes Kleiman. De åtte jødene ble først sendt til Durchgangslager Westerbork, der de oppholdt seg i ca. én måned før de ble sendt videre til Auschwitz-Birkenau, hvor de alle ble separert. Pfeiffer ble sendt til Sachsenhausen sammen med 59 andre menn og derfra sendt videre til Neuengamme utenfor Hamburg hvor han døde den 20. desember 1944.
Ettermæle
I 9. april 1953 giftet Charlotte Kaletta seg (post mortem) med Fritz Pfeffer.
Høgtunga (Rauma)
Høgtunga er et fjell sørøst i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 912 moh. Fjellet ligger i Reinheimen nasjonalpark.
Cecilia Malmström
Cecilia Malmström (født 15. mai 1968 i Stockholm) er en svensk statsviter og politiker (Folkpartiet liberalerna). Hun var medlem av Europaparlamentet 1999–2006, EU-minister i Statsrådsberedningen 2006–2010 og var EU-kommissær i Barroso II 2010–2014. Hun var fra 2014 til 2019 medlem av Juncker-kommisjonen som EU-kommissær for handel.
Liv
Cecilia Malmström er vokst opp i Göteborg og Frankrike. Hun har arbeidet blant annet i Stuttgart og i Barcelona og taler flytende engelsk, fransk og spansk, samt noe tysk og italiensk. Hun bor i Brussel, er gift og har tvillinger.
Malmström var ansatt ved Göteborgs universitet fra 1992 til 1999. Hun ble forsker 1994 og tok doktorgrad i statsvitenskap 1998 med avhandlingen Regionen, makten och härligheten: regionala partier i Västeuropa og var 1998–99 lektor ved universitetet. Hun har forsket og undervist i europeisk politikk, regionalisme, innvandringspolitikk og terrorisme.
Malmström ble medlem av Folkpartiet på slutten av 1980-tallet, og har sittet i Västra Götalandsregionens regionsforsamling 1998–2001 og i Folkpartiets partiledelse 1997–2010. I 2007 ble hun valgt til første nestleder etter Jan Björklund, en post hun forlot straks hun ble utnevnt til kommissær. Hennes ansvarsområde som EU-kommissær i Barroso II var innenriksspørsmål som blant annet omfattet asyl- og migrasjonsspørsmål og EUs arbeid mot den organiserte kriminalitet.
William T. Rowe
William T. Rowe (født 1947) er en amerikansk sinolog. Han er professor i kinesisk historie ved Johns Hopkins University.
Hans forskningstyngdepunkt er det moderne Kinas sosialhistorie, men han sprer seg også utover til kinesisk kulturell, intellektuell, økonomisk og politisk historie helt fra 1300-tallet og til 1900-tallet. Han har redigert tidsskriftet Late Imperial China.
Mirinidae
Mirinidae er en gruppe av sommerfugler som hører til gruppen spinnere (Bombycoidea). Det er bare kjent tre arter, som blir plassert i slekten Mirina og lever i Øst-Asia. Noen ganger blir de ført til familien Endromidae.
Utseende
Middelsstore (vingespenn ca. 35 mm), lyst brune eller grå, tettebygde, hårete sommerfugler med store vinger. Kroppen er kort og trinn, tett hårete, hodet er forholdsvis bredt (sammenlignet med andre spinnere). Sugesnabelen og labialpalpene er tilbakedannet. Antennene er omtrent så lange som halve forvingene, bredt fjærformet hos hannene og smalt fjærformet hos hunnene. Forvingene er tilspisset trekantede, mønstret i hvitt og lysebrunt hos M. christophi, mer ensfarget lysegrå hos de to andre artene. Nær forkanten er det en stor, svart flekk. Denne er størst hos M. fenzeli, mindre hos M. christophi og kommaformet hos M. confucius. Bakvingene er avrundet, av samme farge som forvingene, men uten den svarte flekken. Bakkroppen er forholdsvis lang og sylindrisk hos hunnene, kort og kjegleformet hos hannene. Beina er ganske korte. Larvene er ganske karakteristiske, grønne og hårløse, men med lange, stive, piggete utvekster. På hvert kroppsledds ryggside er det fire foroverrettede utvekster, på buksiden minst to. Vorteføttene på bakkroppsleddene er uvanlig lange og kraftige.
Eksterne lenker
Mirinidae
Dronningens gate (Larvik)
Dronningens gate var navnet på en tidligere gate i Larvik. Fylkesvei 303 gikk over den. Gaten begynte fra Strandpromenaden på Skottebrygga og gikk ved Furumoa over til å bli Tjøllingveien. Til midten av 1800-tallet var hovedparten av gata en landvei via en tynt bebygd furumo. Den gikk hovedsakelig til Undersbo og var stengt med grind cirka der inngangspartiet til Alfred Andersens fabrikker befinner seg i dag. Det var først på slutten av 1800-tallet at Dronningens gate var bebygd helt ut dit.
Dronningens gate opphørte 4. desember 2017. Da ble Møllegata, Storgata, Dronningens gate og den første, opprinnelige delen av Tjøllingveien slått sammen til «Nye» Storgata.
Dattatreya
Dattatreya (दत्तात्रेय) er en gudeskikkelse i hinduismen. Spesielt for Dattatreya er at han anses som en inkarnasjon av Vishnu, men også dyrkes blant tilhengere av Shiva, og tilmed blant muslimske sufi-mystikere. Noen anser ham som en  avatar   av alle de tre hovedgudene Shiva, Vishnu og Brahma. Hans tilhengere finnes i svært ulike grupper av hinduer, blant brahminer og lavkaster og ikke  minst blant sadhuer og tantrikere.
Dattatreya avbildes med tre hoder og ledsages av fire hunder og ei ku. De tre ansiktene kan representere Shiva, Vishnu og Brahma. De kan også symbolisere fortid, nåtid og framtid eller tre bevissthetstilstander. De fire hundene sies å representere de fire vedaene. Siden de følger Dattatreya innebærer dette at han anses som hevet over vedaene.
Dattareya antas å ha vært en historisk skikkelse, en asket som har vandret rundt i Nordindia. Dattatreya omtales i Ramayana og Mahabharata såvel som i en rekke puranaer  og i en sein upanishade; Dattatreya Upanishade. I denne omtales han som en inkarnasjon av Vishnu samtidig som upanishaden avsluttes med en påkallelse av Shiva, om nama shivaya.
Dattatreyas  søken etter moksha tok alle midler i bruk. Han skal  ha spist kjøtt og nytt såvel alkohol som andre rusmidler. Han skal ha også ha omgitt seg med kvinner. Dattatreya knyttes til tantriske tradisjoner og dyrkes av asketer i den shivaittiske nath-tradisjonen.
Han dyrkes også som inkarnasjon av Vishnu blant lavkaster i Gujarat og Maharashtra.
Litteratur
Dattatreya omtales på side XLVIII – L, i Rasmus Reinvangs innledning til antologien Shiva – Endeliktets gud (De Norske Bokklubbene, Oslo 2005). I samme bok  side 204 – 215 er gjengitt  Den fries sang, som tillegges Dattatreya
Dark Angel (band)
Historie
Dark Angel ga ut fire demoalbum før deres første LP We Have Arrived ble utgitt i 1984. I 1986 utga de albumet Darkness Descends som anses som et av 1980-tallets mest innovative ekstrem metal-album, og blant de viktigste thrash metal-utgivelsene det året, sammen med Master of Puppets (Metallica), Reign in Blood (Slayer), Peace Sells... But Who's Buying? (Megadeth), The Dark (Metal Church) og Pleasure to Kill (Kreator). Det var på denne tid at Dave Mustaine spurte Eric Meyer om å bli medlem i Megadeth, men han avslo for å bli værende i Dark Angel.
Sauland kirke
Sauland kirke er en korskirke i Hjartdal kommune, Vestfold og Telemark fylke.
Dark Angel (band)
Historie
Ytterligere to studioalbum fulgte, Leave Scars (1989) og Time Does Not Heal (1991). De viste økende progressive sangstrukturer (det siste albumet inneholder etter sigende hele 246 riff), og Hoglan's tekster som håndterte (spesielt for thrash metal) alvorlige emner, ofte om psykologiske emner og traumer.
Sauland kirke
Kirken ble innviet 25. september 1859, men ble ikke helt ferdig før i 1863. En stavkirke fra middelalderen ble revet i 1860. Det finnes en vangeportal fra den i Oldsaksamlingen i Oslo.
Selv om Sauland kirke strengt tatt er en korskirke, er tverrarmene nokså korte, og kirken blir ofte omtalt som langkirke Tverrarmene er møblert med vanlige stoler, mens hovedskipet har tradisjonelle kirkebenker. I 1974 ble alterpartiet endret og dekorert av Finn Emanuel Olsen i 1974. Kirken ble fargerestaurert innvendig til jubileet i 2009.
Heggurtunnelen
Tunnelen er en del av veiforbindelsen til Tafjord, og går under et svært bratt fjellparti på nordøstsiden av Tafjorden. Den er 5277 meter lang, og ble åpnet i 1982. Begge tunnelåpningene ligger like over havnivå og tunnelløpet er tilnærmet horsiontalt. Tunnelen er ikke bred nok til å ha gul midtstripe. Den var den lengste tunnelen i Møre og Romsdal da den ble åpnet. Den var den lengste tunnelen på en fylkesvei inntil de mindre riksveiene ble omgjort til fylkesveier i 2010.
Fjellet over Heggurtunnelen raste ut i 1934, og forårsaket en flodbølge som tok 40 menneskeliv, kalt Tafjord-ulykka.
Bird strike
Bird strike (el. birdstrikes) er en betegnelse for kollisjoner mellom fugler og fly.
Bird strikes kan ha voldsomme konsekvenser, og selv små fuglers kollisjoner med jetmotorer fra store fly, kan resultere i omfattende ødeleggelser og kan gjøre nødlandinger nødvendige. Forekomster av våtmark nær flyplasser øker tilstedeværelsen av fugler, og øker tilsvarende risikoen for kollisjoner mellom fly og fugler. Den største risikoen ligger ved start og spesielt landing, hvor flyene befinner seg i lav høyde. Derfor bygges gjerne rullebanene ofte retning vekk fra slike områder.
Ole Moen
Ole O. Moen (født 3. august 1940 i Hell i Stjørdal) er en norsk historiker med USA som spesialfelt. Han har hatt stillingen som professor i nordamerikastudier ved Institutt for litteratur, områdestudier og europeiske språk ved Universitetet i Oslo. Han har skrevet flere bøker om USA.
Yrkeskarriere
Moen tok en cand. mag. ved Universitetet i Trondheim og cand. philol. i 1971 ved Universitetet i Oslo. I 1974 tok han en mastergrad i American Studies ved University of Minnesota og i 1978 forsvarte han en doktorgrad ved samme universitet. Hans spesialfelt er amerikansk konstitusjonshistorie (særlig høyesterett), samt minoritetsproblematikk og det amerikanske politiske system. Han har skrevet flere bøker og artikler om emnet og har blitt mye brukt som kommentator i TV, radio og aviser.
Han var ansatt ved Universitetet i Oslo, og hadde der stillingen som professor i Nord-Amerika-studier ved institutt for litteratur, områdestudier og europeiske språk fra 2005 til 2010.
Moen har flere bøker på norsk om amerikansk kultur, historie og politikk samt forfatter og medforfatter av en rekke fagbøker og artikler på engelsk i internasjonale publikasjoner. I tillegg har han skrevet flere hundre avisartikler om amerikanske forhold. Hans akademiske hovedverk på engelsk er boka Race, Color, and Partial Blindness: Affirmative Action under the Law (2001).
Han har hatt flere verv. Dette inkluderer visepresident i The American Studies Association of Norway, president i The Nordic Association for American Studies, generalsekretær i The European Association for American Studies og rådgiver for The American University of Beirut i Libanon og for Universitetet i Beograd i Serbia. Han har også vært norsk redaktør for The Journal of American History (organet for The Organization of American History, Bloomington i Indiana). Han er også innvalgt medlem av den amerikanske akademiske merittorganisasjonen Phi Kappa Phi.
Utmerkelser
I 2010 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt samfunnsengasjement og for å gi nordmenn en bedre forståelse av det amerikanske samfunn.
Han er æresmedlem i Christiania Lodge av Sons of Norway og medlem av Torske Klubbens Alumni i Minneapolis.
Moen har vært autorisert ski- og flyinstruktør og er tildelt Norsk Aero Klubbs utmerkelse for sikker flyging.
Han har også blitt universitetsmester i fotball ved Universitetet i Trondheim.
Den store beleiringen av Malta i 1565
Den store beleiringen av Malta i 1565 (maltesisk: L-Assedju l-Kbir) skjedde da Det osmanske riket forsøkte invaderte og erobre øya Malta som på dette tidspunktet ble holdt av malteserordenen. Ordenen med omtrentlig 2 000 fotsoldater og rundt 400 maltesiske menn, kvinner og barn sto imot en beleiringen som var en av de blodigste og nådeløse i historien. Ved at de ikke bare sto imot, men også beseiret de muslimske tyrkerne ble en av de mest feirede begivenheter i sin samtid, og markerte for Europa at tyrkerne ikke var uovervinnelige. Den franske dikteren Voltaire bemerket at «Ingenting er bedre kjent enn beleiringen av Malta», Samtidig markerte den til en ny fase for spansk dominans av Middelhavet.
Bakgrunn
Etter at kalif Suleiman I etter seks måneders beleiring hadde slått malteserordenen på Rhodos i 1522 og jaget dem fra deres hovedbase der, ble ordenen tilbudt nytt oppholdssted på Malta av Karl V av Det tysk-romerske rike. Siktemålet var at en befestning av den strategisk viktige øya kunne bidra til å sikre Roma fra osmansk ekspansjon.
Beleiringen
Jean Parisot de la Valette var, gjennom etterretningsrapporter fra Istanbul, klar over at tyrkerne var på vei våren 1565. Han ga ordre om innhøstning av modne og umodne landbruksprodukter, ikke minst for å sikre at tyrkerne ikke skulle få noen forsyninger på øya. Videre ble vannet ødelagt i alle brønner som tyrkerne ville få kontroll over, og festningene forsynt og bemannet.
Den tyrkiske flåten besto av 193 fartøyer og var en av de største som var mønstret siden antikken. Flåten ankom 18. mai, men ankret først opp utenfor øya. Tyrkerne ønsket å sette særlig Fort St. Elmo ut av spill for å sikre en havn til flåten. I tillegg til å kontrollere innseilingen til de maltesiske havnene, var dette det minste borgen. Dette viste seg i ettertid å være en pyrrhosseier og en taktisk feil, da borgen gjorde slik langvarig motstand at det tappet de tyrkiske styrkene med 8 000 mann før det falt først etter en måned.
26. mai ble Fort St. Elmo angrepet med et bombardement. Først etter en måned lå festningen i ruiner, men soldatene kjempet videre inntil tyrkerne hadde drept dem. Tyrkerne drepte da alle sårede og halshugget de døde ridderne. Hodene satt på staker og kroppene korsfestet på kors før likene ble drevet over havnen mot ridderne på den andre siden. Den tyrkiske kommandanten ville gi en klar beskjed til forsvarerne om hva som ventet dem. Det groteske synet av sine døde venner forskrekket selv de krigsvante ridderne. Stormester Valette ga da ordre om at de tyrkere som til da var blitt tatt til fange skulle bli halshugget, den ene etter den andre. Hodene ble deretter skutt av gårde med forsvarernes største kanon over til fienden. Beskjeden var åpenbar: «Det ville ikke bli noen forhandling, intet kompromiss, ingen overgivelse, ingen tilbaketrekning.»
Deretter begynte tyrkerne å angripe Birgu og festningsverkene ved Senglea, men uten resultat til tross for de ble beskutt med 65 beleiringskanoner i noe som sannsynligvis var det mest vedvarende bombardement i historien opp til den tid.
5. juli kom det forsterkninger til malteserne fra Sicilia. Det var imidlertid bare snakk om en mindre styrke på 700 mann og denne fikk derfor navnet Piccolo Soccorso. Den 7. september kom det derimot en ny styrke på hele 10 000 mann fra Sicilia og fire dager senere, fant en demoralisert tyrkisk styrke ut at angrepet og beleiringen var en fiasko og de forlot øya.
Ettervirkninger
Både anslagene over tap av menneskeliv og hvor mange som var med i den tyrkiske styrken, er usikre. Men Malteserordenen mistet en tredjedel av sine riddere og Malta mistet tilsvarende en tredjedel av sin befolkning. Det øvrige Europa så imidlertid hvor viktig denne seireren var for dem, og hvilken strategiske betydning Malta hadde, slik at midler til gjenoppbygging strømmet inn til øya. Dette gjorde det mulig for Valette å starte oppbygging av den befestede byen Valletta (oppkalt etter Valette) på Mt. Sciberras. Byen ble bygget slik at tyrkerne ikke kunne ta denne posisjonen igjen. Valette døde imidlertid i 1568, slik at han ikke fikk se byen ferdig.
Resultatet av beleiringen endret neppe maktbalansen i Malta, utover det at den forhindret at den tippet i tyrkisk favør. Men kampene var det første store nederlaget Det osmanske riket hadde på over hundre år, og slik sett hadde dette en meget stor innvirkning på den europeiske kampmoralen, da dette slaget viste at tyrkerne ikke var uovervinnelige.
Stålis
Stålis er blank, gjennomsiktig is med stor bæreevne.
Rombaken
Rombaken (nordsamisk: Rouppat) er en fjordarm av Ofotfjorden i Narvik kommune i Nordland.
Stålis
5-10-20-regelen
50 cm stålis kan bære kjøretøy på 12 tonn totalvekt og en aksellast inntil 7 tonn, mens 80 cm stålis kan bære kjøretøy på opptil 25 tonn med en aksellast inntil 10 tonn.
Islegging
I stille, klart vær med temperatur -10° tar det om lag 3 døgn å danne et 10 cm tykt isdekke. Når rent vann fryser, blir det dannet stålis, mens en blanding av is og snø gir sørpeis. Stålis er sterkere enn sørpeis, men mørk sørpeis er nesten like sterk som stålis. Når snøen ikke er vannmettet, får man lys sørpeis,og den er svakere, dess lysere den er.
Rombaken
Fjorden ligger mellom fjellene Dalstind i nord og Rombakstøtta i sør. Videre langs Rombaksbotnen ligger Haugfjell på nordsiden mens Langryggen og Sildviktinden ligger på sørsiden. Rombakselva har utløp i fjordbunnen.
Bosetning
Bosetningen langs Rombaken ligger som et belte langs Europaveien med Øyjord på nordsiden og Straumsnes på sørsiden som de største stedene. Omtrent midt mellom Narvik by og Strømsnes ligger industriområdet Djupvik. De mindre grendene Leirvik, Trældal, Nygård og Hergot ligger mellom Øyjord og Rombaksbrua. Det er i dag ingen bosetning av betydning langs Rombaksbotn.
Michael Fredrik Libenberg
Michael Fredrik Libenberg (født 2. april 1767, død 3. mai 1828) var en dansk prest, forfatter og salmedikter.
Liv
Libenberg ble født i København av fattige foreldre. Begge foreldrene døde tidlig, og han ble tatt vare på av en venn, bryggeren Bent Hoftved. Hoftved sørget for at han fikk skolegang, og Libenberg begynte å studere i 1783. Hoftved døde samme år, og Libenberg måtte ta en stilling som huslærer for å forsørge seg. Han var ikke dette så lenge, men sa opp og ble forsørget av Hoftveds familie. 1789 ble et vendepunkt i livet hans, da hans barndomslærer, Niels Qvistgaard, døde og etterlot seg enke og en liten datter. Libenberg så det som sin oppgave å forsørge disse. Han tok over Qvistgaards skole, og forlovet seg i 1790 med enken, som var 17 år eldre enn ham selv.
Han satset nå på å bli prest, og ble ordinert til en stilling som fengselsprest i 1794. Samme år giftet han seg med sin folovede, Sophie Charlotte.
I 1797 ble han overlærer for religionsundervisningen ved Metropolitanskolen. Han var der i to år, men ble forflyttet i 1799 til en sognepreststilling på Fredriksberg, et relativt dårlig kall.
Sophie Charlotte døde i 1802, og han giftet seg samme år med den nitten år gamle Antoinette Thomasine Birck.
Hoffet tilbrakte somrene på Fredriksberg, og dette gjorde at han kom i kontakt med hoffet og fikk stilling som slottsprest i tillegg til sognepreststillingen sin i 1805. Han ville gjerne bli kvitt sognepreststillingen, og i 1810 ble han hoffprest i stedet for sogneprest, i tillegg til slottsprest. Han flyttet til København, der han ble en prest med mange tilhørere. I 1818 ble han tilbudt bispeembedet i Ribe, men avslo dette. Han ble med i styret i Det Danske Bibelselskab i 1819 og ble nestleder der i 1826.
I 1826 ble han tildelt Kommandørkorset. Han døde i 1828.
Litterært arbeid
I årene før han ble ordinert oversatte han flere dikt fra tysk, og i tidsskrift som Minerva var det flere av hans dikt på trykk. I 1795 kom en oversettelse av Marezolls Predikener. Denne kom i nytt opplag i 1804. I 1797 gav han ut den utbredte boken Andagtsbog for Kvindekjønnet og bearbeidet i denne perioden også flere skrifter fra tysk. I 1805 og 1809 kom en samling av hans egne prekener ut i to bind under tittelen Kristelige Religionstaler I årene 1823 til 1826 kom Bidrag til kristelig Eftertanke og Oppbyggelsens Fremme ut i tre bind. Dette ble svært utbredte bøker i såkalte «dannede hjem». I 1817 stod han bak en utgivelse av C.F Jacois Samlede Skrifter.
Libenberg skrev også salmer. Fem av hans salmer ble med i Evangelisk-Christelig Psalmebog. To av disse ble så videreført i Roskilde Konvents Salmebog. I Norsk Salmebok er han representert med en salme.
Thomas McCarthy
Thomas Joseph McCarthy (født 30. januar 1966) er en amerikansk skuespiller, manusforfatter og regissør.
Utdannelse
McCarthy er utdannet på Boston College og Yale School of Drama.
Skuespiller
Han debuterte som skuespiller i 1992 i filmen Crossing the Bridge, og har senere spilt i filmer som Good Night, and Good Luck., Flags of Our Fathers og 2012. Han spiller også reporteren Scott Templeton i siste sesong av The Wire.
Regissør
McCarthy regidebuterte med filmen The Station Agent (2003), som han også skrev. På norsk fikk denne filmen tittelen Et slags vennskap. Filmen vant flere priser, deriblant en BAFTA for beste manus. Hans andre film, The Visitor, kom i 2007, og McCarthy ble tildelt en Independent Spirit Award for beste regissør.
I 2010 ble McCarthy nominert til en Oscar for beste originalmanus for animasjonsfilmen Se Opp. Sammen med Josh Singer vant han en Oscar for manuset til spillefilmen Spotlight, og var også nominert for i kategorien «Beste regi» for samme film. Spotlight hadde premiere i 2015.
Ontario internasjonale lufthavn
LA/Ontario internasjonale lufthavn (IATA: ONT, ICAO: KONT) er en internasjonal lufthavn i Ontario i San Bernardino County i California. I 2008 fløy 6,2 millioner passasjerer til eller fra lufthavnen. Lufthavnen eies av Los Angeles World Airports. I 2011 reiste 54% av passasjerene fra flyplassen med flyselskapet Southwest Airlines.
Dark Angel (TV-serie)
Dark Angel er en amerikansk science fiction-TV-serie. Det ble bare spilt inn to sesonger av serien, som gikk på Fox fra oktober 2000 til mai 2002. TV-serien ble produsert av James Cameron og Charles H. Eglee.
Handlingen i serien foregår for det meste i et fiktivt Seattle i år 2020, selv om hovedpersonen Max ofte har tilbakeblikk til år 2009, da USA holder på å utvikle genetisk modifiserte soldater. I 2009 flykter tolv niårige transgeniske soldater fra Manticore, den hemmelige myndigheten som står for fremavlingen og utdanningen av soldatene. Et par måneder etter flukten inntreffer et terrorattentat kalt «the Pulse». Et kjernefysisk våpen skytes opp og detonerer over USA. Bomben får ingen direkte offer, ettersom detonasjonen skjedde så høyt opp. Derimot forårsaker bomben en så kraftig elektromagnetisk puls at nesten alle datamaskiner i USA ødelegges. Bortsett fra at USAs økonomi ødelegges, og at all kommunikasjon og lignende skades, så slettes også alle register. I dette kaoset lykkes de transgeniske rømlingene å skjule seg.
I 2020 er USA et U-land under unntakstilstand. En av de transgeniske, Max, eller X5-452 som hennes benevnelse er, bor i Seattle, og forsøker å finne de andre. Hun jobber som sykkelbud om dagene, men om natten jobber hun som innbruddstyv. En natt bryter hun seg inn hos Logan, som senere viser seg å være Eyes Only, en hacker som hacker seg inn på TV-sendinger og forteller sannheter som staten vil holde borte fra folket.
Det er også laget 2 sesonger av denne på film.
Jacob van Eyck
Jonkheer Jacob van Eyck (1590–1657) var en nederlandsk klokkenist, klokke-ekspert og blokkfløytevirtuos. Van Eyck var en av sin tids mest kjente musikere.
Liv og virke
van Eyck var blind fra fødselen. I 1625 forlot han foreldrehjemmet for å bli klokkenist i domkirka i Utrecht. Seinere hadde han lignende poster ved andre kirker i Utrecht og i byens rådhus. I 1649 fikk han lønnsforhøyelse på den betingelse at han spilte blokkfløyte mens han vandret til sine arbeidsplasser.
Han hadde et utmerket ry i sin samtid, René Descartes berømmet han for hans gode gehør og klokkenister kom til Utrecht for å studere hos ham.
Verket Der Fluyten Lust-hof gjorde ham kjent som blokkfløytist. Den omfangsrike samlingen solostykker for sopranblokkfløyte ble publisert i ulike versjoner og deler i årene 1644, 1646, 1649 og 1654. Nesten alle følger følgende variasjonskjema: først presenteres en enkel versjon, omtrent som en folkesang eller salme, deretter følger gradvist kortere noteverdier til en virtuos versjon avslutter stykket. De fleste stykkene i Fluyten Lust-hof bærer påskriften gebroocken vam J. Jacob van Eyck.
Vincenzo Ruffo
Vincenzo Ruffo (ca. 1510 – 1587) var en italiensk geistlig, kapellmester og renessansekomponist.
Lloyd E. Eastman
Lloyd E. Eastman, (født i New Rockford i Eddy County i Nord-Dakota i USA) var en amerikansk sinolog.
Vincenzo Ruffo
Etter å ha blitt presteviet besatte Ruffo geistlige poster i Verona og Milano. Fra 1551 arbeidet han som musiker, først som maestro di musica ved Accademia Filarmonica di Verona, fra 1554 også som maestro di cappella ved katedralen i Verona. Samme posisjon hadde han i Milano fra 1563 og deretter i Pistoia og Sacile. I 1560 sluttet han seg til motreformasjonen og fulgte deretter Trientkonsilets regler for komposisjon av kirkemusikk.
Ruffo var en svært produktiv komponist og skapte tallrike kirkemusikalske verk; messer, motetter og madrigaler. Han skrev også verdslige verk, hvorav Capricci in musica av betydning. Til tross for han var svært lojal overfor Trientkonsilets temmelig begrensende musikalske påbud, klarte han å skape musikk av høy kvalitet. Han regnes som en av de mest betydningfulle italienske komponistene på 1500-tallet.
Einar Østmo
Einar Østmo (født 3. april 1946) er en norsk arkeolog.
Østmo tok magistergraden i 1975 med avhandling om skafthulløkser fra Østfold. Senere har han arbeidet som forsker stort sett innenfor yngre steinalder og bronsealder. Han arbeidet i flere år i prosjekter og vikariater til han ble ansatt som førsteamanuensis ved Universitetets Oldsaksamling i 1991. Han fikk da hovedansvaret for stein- og bronsealdersamlingene ved museet, en funksjon han fremdeles har. I 1993 ble han utnevnt til professor.
Østmo har gitt viktige bidrag til forskning innenfor et vidt felt av forhistorien. En kan nevne bl.a. bronsealderens helleristninger og yngre steinalders jordbruksbosetning i Sør-Norge. Viktig i denne sammenheng er undersøkelse og publikasjon om og omkring den meget innholdsrike boplassen ved Auve utenfor Sandefjord. En må også nevne utgravningen av tomten etter Skjeltorpdyssen i Skjeberg, Østfold; et nærmest unikt kulturminne i Norge.
Earl Swisher
Frank Earl Swisher (født 22. juli 1902 i Lyons (Kansas i Kansas i USA, død 2. juni 1975 i Jamestown i Colorado) var en amerikansk sinolog.
Norgesmesterskap i bridge 2019
I 2019 ble det avholdt norgesmesterskap i bridge i klassene åpen par. klubblag, monrad par, mix par, junior,  damer par, veteran par, damer lag, veteran lag, monrad lag, og mix lag i tillegg til seriemesterskap.
Earl Swisher
Han var professor på University of Colorado i Boulder.