cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Beaujolais
Vinindustri
Det er mer enn 4000 vingårdeiere i Beaujolais. Den brøkdelen av vinen som ikke blir solgt til negociantene, blir tappet i flaske av de cirka 20 village kooperativene, men i stigende grad blir det mer vanlig å tappe de på eiendommene.
Lagring
Fordelaktig kan disse vinene drikkes unge, men de kan lagres i opptil ti år.
Veggpanel
Et veggpanel er en byggevare laget av trelast eller andre materialer og kan brukes til overflate av vegger på innsiden av bygninger
Veggpanelet kan dekke over murverk, bindingsverk og eventuelt andre deler av veggen som varmeisolasjon, dampsperre og skjult elektrisk anlegg. Veggpanel er relativt enkelt å sette opp, og kan redusere byggekostnadene og gi et funksjonelt, dekorativt og enhetlig utseende som har en viss holdbarhet og enkelt kan erstattes.
Riktig montering av paneler er avgjørende, og feil installasjon kan gi risiko for mugg og vannskader på underliggende materialer. Det er ingen faste grenser for hvilke materialer som kan brukes til veggpanel, men en maksimal praktisk størrelse per panel på 0,6 til 2,4 meter har blitt foreslått for å lette transport.
Célestin Chouvellon
Célestin Félix Joseph Chouvellon M.E.P. (født 19. desember 1849 i Usson-en-Forez i Frankrike, død 11. mai 1924 i Chongqing) var en fransk katolsk prelat og misjonær i Kina, som var apostolisk vikar i Øst-Setchouan, me sete i Tchongking (Chongqing).
Prest
Etter sin presteordinasjon for Det parisiske ytremisjonsselskap, ankom Célestin Chouvellon Tchongking (Chongqing) i begynnelsen av 1874. Han ble utnevnt til misjonsapostolat i Kiangtsin og deretter Suitin, hvor han fikk spillerom for sin iherdighet.
Apostolisk vikar, biskop
Han ble i 1891 valgt av sine medmisjonærerer til å etterfølge biskop Coupat som apostolisk vikar for Øst-Sichuan, noe pave Leo XIII approberte. Han ble bispeviet den 27. desember 1891 av Félix Biet, M.E.P., som var aposttolisk vikar for Thibet.
Han forble i denne stillingen i trettitre år (1891-1924) og besøkte stasjonene i hele sitt misjonsområde seks ganger.
Han bygde i Tchongking et sykehus som ble drevet av Franciscaines missionnaires de Marie, Sankt Paul-kollegiet drevet av maristbrødrene, og et trykkeri. Han grunnla avisen La Vérité. Han tilkalte karmelittene for å støtte misjonærene med sine bønner, og Petites Sœurs des pauvres  for å åpne et gamlehjem. Han bygde det presteseminaret Tseu Mou-Shan. Syttifem kinesiske prester skulle bli ordinert der.
Biskop Chouvellon hadde en spesiell hengivenhet til Korsveien, som han mediterte over hver eneste dag. I 1910 omfattet misjonen 51 misjonærer, 46 kinesiske prester, tre seminarer med 130 seminarister, 341 skoler (for totalt 5.365 elever), 175 kapeller eller kirker, tre barnehjem med 327 barn, alt for 40.587 katolikker.
Hans siste pastorale rundreise slet ham ut; underveis ble han overfalt og ranet av røvere, og klarte bare å redde sin bispering. Han mottok den siste olje den 29. april 1924 omgitt av sine kolleger fra byen og rundt tretti kinesiske prester som var samlet der for åndelig retrett. Det var i sykesengen han mottok, på vegne av Poincaré-regjeringen, Æreslegionens Storkors, som hyllest til mer enn femti år i sitt apostolat.
Ved begravelsen den 14. mai 1924 deltok misjonærene i byen og området rundt, femti kinesiske prester, alle studentene ved presteseminaret, alle de kristne i byen, og et stort publikum.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Jovan Vladimir
Vladimir var fetteren til den yngre Stefan I Vojislav, som gjenerobret Duklja fra bysantinerne og skapte en mektig fyrstestat i høymiddelalderen.
Vladimir var anerkjent som en kristen og mild hersker, som unngikk krig. Vladimir ble etterhvert lurt i en felel av bulgarernes ledere, og ble henrettet ved halshogging i byen Prespa. Han ble ganske snart kanonisert og hans helgendag er 4. juni (22. mai). hans levninger, som etter mye flytting i middelalderen nå ligger i Tirana, tiltrekker seg pilegrimer.
Kalktelg
Kalktelg (latin: Gymnocarpium robertianum) er art av bregner innenfor småtelgslekten i storburknefamilien (Woodsiaceae). Den kan i Norge danne steril hybrid med fugletelg.
Kalktelg er 10-30 cm høy, opprett, og skaftet er mørkt nederst med noe lyse skjell. Arten har én enkelt, 2-3 ganger fliket bladplate som er mattgrønn med kjertelhår, særlig under. Nederste primærflik er mindre enn den øvre hovedfliken, de kan gjerne være litt bøyd oppover, og her peker småflikene rett ut fra midtnerven til primærfliken.
På den andre primærfliken er det karakteristisk at den innerste, øvre småfliken er mye mindre enn de andre – dette er et sikkert kjennetegn for identifikasjon av arten.
Kalktelg vokser på baserik jord, i kalksteinsgrunn generelt, og generelt i østlige deler av landet. I Norge er lokalitetene blant annet Østlandet nordover fra Porsgrunn, og ellers i Voss, Aurland, Luster, Lærdal, og Eide, Sunndal og Aure i Møre og Romsdal. Nordover finnes den på strekningen fra Melhus til Alta. På Dovrefjell går den opp i 800 moh.
Hybriden Gymnocarpium dryopteris x robertianum vokser på Østlandet og i Nord-Norge. Den vokser i store bestander sammen med foreldrene, og kan ikke formere seg videre selv. Hybriden finner vi i Asker, Rendalen, Stor-Elvdal, i Oppland, Ringerike, Porsgrunn, Aurland i Sogn, Hattfjelldal, Saltdal, Ibestad (Troms), og antakelig flere steder.
Faxonius leptogonopodus
Faxonius leptogonopodus er en art av ferskvannskreps innenfor slekten Faxonius (familie Cambaridae, underorden eggbærereker) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er ferskvannskreps som på engelsk oftest kalles «crayfish».
Heterorrhina minettii
Heterorrhina minettii er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Faxonius leptogonopodus
Faxonius leptogonopodus lever i elver og innsjøer nesten utelukkende i Arkansas og Oklahoma.
Heterorrhina minettii
Utseende
En middelsstor, avlang, blank, ensfarget grønn eller rødlig gullbasse.
Utbredelse
Arten lever i Thailand og Myanmar.
Systematisk plassering
Som for flere andre av gullbasse-slektene med navn som slutter på "-rhina" er det uklart om navnet bør staves med én (-"rhina") eller to (-"rrhina") r-er.
Kjell Joar Petersen-Øverleir
Kjell Joar Petersen-Øverleir (født 17. juni 1968) er en norsk politiker (H) og musiker som var ordfører i Hemnes kommune fra 2011 til 2015.
Petersen-Øverleir er utdannet som cand. agric. fra Norges landbrukshøgskole og cand. philol. fra Høgskolen i Bodø.
Isfugler
Isfuglfamilien (Alcedinidae)eller isfugler er en av seks familier i ordenen råkefugler (Coraciformes). Familien består av små til middels store arter med lange, rette eller dolkeformede nebb, korte lemmer og en ofte svært fargesterk fjærdrakt. Artene har en kosmopolitisk utbredelse, men holder hovedsakelig til i varme strøk. Isfugl (Alcedo atthis ispida) er eneste art (en av sju kjente underarter) som tidvis hekker i det sørlige Norge.
Systematikk
Det finnes det 19 slekter, 120 arter og 327 taxa av isfugler. Av disse regner IUCN 16 arter som truet av utryddelse i en eller annen grad, og to arter er utryddet siden år 1600.
Tethystola
Utseende
Middelsstore, avlange, brunaktige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum er tønneformet uten tenner på sidene, dekkvingene jevnbrede. Noen av artene er ensfargede, andre har lyse tegninger.
Isfugler
Systematikk
Isfuglene deles tradisjonelt inn i tre underfamilier;
Tethystola
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika, fra Grenada i nord til Bolivia i sør, med særlig mange arter i Venezuela.
Isfugler
Systematikk
Noen behandler også isfuglene i en underorden (Alcedines). I disse tilfellene behandles de tre underfamiliene (Alcedininae, Halcyoninae, Cerylinae) som fullverdige familier (Alcedinidae, Halcyonidae, Cerylidae). Hva som er rett og galt er det fortsatt ikke enighet om, men Handbook of the Birds of the World og HBW Alive håndterer slekter og arter i underfamilier.
Beskrivelse
Isfugler måler typisk er små til mellomstore fugler, som typisk måler 10–46 cm. Artene karakteriseres gjennom å ha et relativt stort hode i forhold til kroppen, lange, rette eller dolkeformede nebb, korte lemmer, og ofte fargesterk fjærdrakt. Den minste arten, knøttisfuglen (Ceyx lecontei), veier kun 9–12 g, mens den største, latterkokaburrahunnen (Dacelo novaeguineae), veier omkring 490 g.
Atferd
Isfugler lever gjerne solitært og er svært territoriale utenom hekketiden, bortsett noen arter, for eksempel latterkokaburra (D. novaeguineae) og larmekokaburra (D. leachii). Disse opptrer normal i smågrupper på opptil åtte fugler, vanligvis bestående av et par og deres avkom fra forrige år. Territoriet forsvares gjerne hele året rundt. Hunnens territorium overlapper gjerne hannens. På steder med årstider kan territoriene bli sammentrykte i vintersesongen, spesielt der tilgangen på mat er størst. Noen isfugler er svært aggressive ovenfor andre arter i hekketiden, som for eksempel maskaraisfuglen (Todiramphus sanctus).
De fleste isfuglene eter på dagtid, og mange er aktive til flere bestemte tider om dagen. Kroknebbisfuglen (Melidora macrorrhina) er imidlertid helst skumrings- og nattaktiv. Dietten kan i hovedsak bestå av småfisk for mange av artene, men de fleste eter også mye annet. Noen eter også primært små virvelløse dyr, som for eksempel gresshopper og insekter.
Et karaktertrekk er den kontante måten fuglene stuper ned i vann på, enten det er for å fange mat eller for å bade. Er det for å bade vil fuglen fly tilbake til utsiktsplassen sin, ei grein eller lignende, for å stelle seg. Har den fanget mat vil den også fly tilbake til utsiktsplassen sin for å ete den.
Vestamerikansk hemlokk
Vestamerikansk hemlokk (vitenskapelig navn Tsuga heterophylla) er en art av bartrær innenfor hemlokkslekten i furufamilien (Pinaceae). Den er en av fire arter som vokser i Nord-Amerika. I USA kalles den Western Hemlock.
Beskrivelse
Trærne er middels store til store, gjerne 30-60 meter høye, sjelden inntil 78 meter. Den har konisk trekrone og brun, furete bark. Arten kjennes på at den har en «nikkende» øvre krone eller toppskudd, som henger litt ned. Stammen er oftest ugrenet, og mangler etter hvert grener i den nedre halvdelen etter som treet blir eldre. Unge trær har en bred konisk krone, eldre trær blir mer sylindriske. Diameteren på stammen kan nå 2,5 meter.
Nålene er inntil 2 cm lange, og kjennes spesielt på at undersiden av bladene har spalteåpninger i to smale, hvite bånd på hver side av en tynn, grønn midtribbe. Nålenes overside er mørkegrønne.
Konglene er små (14-30 mm og 7-8 mm brede når de er lukket), smale og med sprikende skjell. Frøene er brune, 2-3 mm lange med en slank 7-9 mm lang brun vinge. Trærne kan bli over 1200 år gamle.
Naturlig utbredelse
Arten vokser har sin naturlige utbredelse moh. fra Alaska (Kenai) i nord, via Rocky Mountains sørover til Idaho, Britisk Columbia, Utah, Montana og California. Den er nasjonaltreet i delstaten Washington i USA.
Kullsyregjæring
Karbonmaserasjon eller kullsyregjæring er en måte å fermentere vin på. Karbonmaserasjon er en anaerob fermentering, i den betydning at gjæringen skjer inne i druene. Dette skjer ved at hele drueklaser blir lagt inn i en tank med karbondioksid (CO2), og tanken forsegles for å unngå kontakt med oksygen. Inne i druen skjer det da en kjemisk prosess som omdanner druesukkeret til etanol. Prosessen lar den gjærede væsken trekke ut mer farge og fruktighet fra druene, uten å få med de harde tanninene i skallet.
Vestamerikansk hemlokk
Økologi
Vestamerikansk hemlokk er utbredt i områder med mildt, fuktig klima. Arten tåler mye skygge, og i det naturlige utbredelsesområdet er det bare stillehavsbarlind og stillehavsedelgran som er like mye eller mer skyggetålende. Den er en klimaksart som danner tette bestander, enten alene eller sammen med andre skyggetålende bartrær.
Ved kysten vokser vestamerikansk hemlokk sammen med Stillehavsedelgran, nobelgran, oregonlønn, rødor, Chrysolepis chrysophylla, lawsonsypress, nutkasypress, røkelsestre, Notholithocarpus densiflorus, sitkagran, sukkerfuru, redwood og californialaurbær. Arter den vokser sammen med både ved kysten og i Rocky Mountains omfatter blant annet kjempeedelgran, fjelledelgran, papirbjørk, kjempelerk, engelmannsgran, kvitgran, vrifuru, vestlig hvitfuru, gullfuru, kjempepoppel, douglasgran, stillehavsbarlind, kjempetuja og fjellhemlokk.
Utplantet utbredelse og bestand
I Norge omfatter utplantinger av vestamerikanske hemlokk i underkant av 2000 dekar, og mesteparten av dette arealet har vært utplantet på 1960-tallet. Den svake kvaliteten på virket og problemer med rotråte er hovedårsakene til at arten ikke har hatt noen sentral posisjon i skogreisningen. Hovedtyngden av utplantingen finnes i Rogaland og Hordaland, med spredte enkeltforekomster langs kysten fra Østlandet (f.eks. Ås) til Lofoten i nord. Treet er ofte brukt i park- og hageanlegg.
Fremmed art: Spredning og økologisk effekt
Vestamerikansk hemlokk setter frø tidlig, har hyppige frøsettinger og har rikelig med kongler. Frøene har dessuten vinger noe som gjør at de lett sprer seg med vinden. Arten har dermed gode spredningsegenskaper, og den har også vist god evne til langdistansespredning. Hemlokk er dessuten svært skyggetålende, vokser raskt og den har rundt plantefelt i Norge vist stor evne til foryngelse. I undersøkte eldre plantefelt i Hordaland er opptil 100 000 frøplanter per dekar registrert på tilgrensende kulturflater.
Størrelsen, tettheten og alderen på plantefeltet er i stor grad avgjørende for spredning og effekter. De gode spredningsegenskapene gjør at vestamerikansk hemlokk kan etablere seg langt fra opphavsbestanden dersom de lokale forholdene (vind, jordsmonn etc.) er tilstede. Treet er svært skyggetolerant og kan dermed etablere seg selv i tette skogbestander. Dessuten er treet en klimaksart og det tette barverket stenger etter hvert ute lyset til skogbunnen, noe som vil gi negative effekter på stedegent biologisk mangfold. I Fremmedartslista 2018 er vestamerikansk hemlokk vurdert til svært høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial og høy økologisk effekt.
Methodios
Den hellige Methodios (født rundt 820 i Saloniki, død 885) var en bysantinsk munk og misjonær som på 800-tallet sammen med sin bror Kyrillos utarbeidet det første slaviske skriftspråket, for kirkeslavisk, trolig det som vi i dag kaller «det glagolittiske alfabetet».
Kyrillos og Methodios kalles ofte «Øst-Europas apostler», og misjonerte i land som Bulgaria, Mähren, Ukraina og andre land som idag tilhører den senere Østkirken. Fra 859 fortsatte Methodios misjoneringen alene etter sin brors død, og han slo seg etterhvert ned i Mähren.
Heterorrhina chantrainei
Heterorrhina chantrainei er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Arten lever i Thailand.
Trefoldighet menighet (Arendal)
Trefoldighet menighet er Den norske kirkes menighet i Arendal sentrum. Menigheten ligger i Trefoldighet sogn (tidligere Arendal sentrum prestegjeld), Arendal prosti.
Menigheten ble etablert i 1705 da Arendal ble eget sognekall med egen sogneprest, skilt ut fra Holt prestegjeld. Menigheten fikk egen kapellan i 1742 i tillegg til sognepresten.
The Last Castle
The Last Castle er en amerikansk actionfilm fra 2001 regissert av Rod Lurie, med blant andre Robert Redford, James Gandolfini, Mark Ruffalo og Delroy Lindo i hovedrollene.
Filmen skildrer en kamp mellom de innsatte og ledelsen i et militært fengsel. En høyt dekorert generalløytnant blir stilt for krigsrett og dømt for ulydighet etter å nektet å etterkomme en ordre. Han blir sendt til et militært fengsel, og han kommer raskt på kant med kommandanten i fengselet på grunn av behandlingen av de innsatte. Generalløytnanten mobiliserer de andre fangene, og han leder et opprør for å ta over kontroll i fengselet.
Nærhetsbyen
Nærhetsbyen som begrep ble lansert i 2013 i forbindelse med «Framtidens byer», et samarbeidsprogram mellom staten og de 13 største byene i Norge om å redusere klimagassutslipp og gjøre byene bedre å bo i. Programmet har blitt administrert av Kommunal- og moderniseringsdepartementet, og pågått i perioden 2008-2014. Framtidens byer kan også sees i sammenheng med Regjeringens oppfølging av plansatsingen mot store byer fra 2013.
The Last Castle
Handling
Generalløytnant Eugene Irwin (Robert Redford) blir sendt til et militært fengsel for å sone 10 år etter å ha trosset en direkte ordre fra USAs president. Irwin sendte amerikanske soldater på et oppdrag i Burundi, som resulterete i åtte døde soldater. Oberst Winter (James Gandolfini), fengselets kommandant, ser i begynnelsen med beundring på generalen, men han blir kraftig fornærmet av en kommentar han overhører: Irwin kritiserer Winters høyt verdsatte samling av militære gjenstander. Irwin mener at en person som samler på militære våpen og gjenstander aldri har opplevd krig, fordi en slik samling bare ville bringe tilbake vonde minner for noen som har vært på slagmarken. Winter, som aldri har vært i kamp, misliker bemerkningen. Oberst Winter legger etterhvert merke til det som han oppfatter som Irwins forsøk på å endre holdningene til de innsatte, og hans beundring for Irwin smuldrer raskt vekk.
Nærhetsbyen
Nærhetsbyen ble for første gang tematisert i forbindelse med en undersøkelse av sentrumsområdet i Fredrikstad. . I samarbeid med Fredrikstad kommune og Kommunal-og moderniseringsdepartement undersøkte og belyste Rodeo arkitekter hvilket potensial Fredrikstad sentrum besitter, som kan realisere ideen om en nærhetsby. I dette la man til grunn prinsipper som for eksempel korte avstander mellom daglige gjøremål og målpunkter som jobb, skole, fritidsaktiviteter, handel. Prosjektet hadde som mål å utvikle en metodikk for å gjøre stedstilpasset bylivsregnskap, som kunne bistå andre kommuner i arbeidet mot nærhetsbyen. Som del av formidlingsarbeidet ble det utarbeidet en film der noen hovedpoenger ble kommunisert.
The Last Castle
Handling
Ved en anledning blir Irwin straffet hardt etter å ha stanset en vakt fra å slå en fange, korporal Ramon Aguilar (Clifton Collins Jr). Irwin prøver å forene fangene ved å bygge en vegg av stein og mørtel innenfor fengselsmurene. Winter misunner respekten Irwin får, og han gir vaktene ordre om å ødelegge murveggen. Aguilar, som var direkte involvert i byggingen, nekter å flytte seg fra en bulldoser. Winter gir en skarpskytter ordre om å skyte en gummi-kule direkte mot Aguilars hode som dreper ham. Når muren er ødelagt, har Irwin og de innsatte en liten seremoni for Aguilar i militær formasjon. Irwin kaller Winter en skam for uniformen. Fangene begynner å oppføre seg som soldater rundt Irwin ved hjelp av kodeord og gester, noe som irriterer kommandanten. Winter bestikker en innsatt som heter Yates (Mark Ruffalo), en tidligere offiser og helikopter-pilot dømt for narkotika-smugling, til å fortelle om Irwins planer i bytte mot mindre straff.
Irwin organiserer et komplott for å kaste fengselet ut i kaos, og få Winter avsatt som kommandant. Hans hensikt er å vise brigadegeneral Wheeler (Delroy Lindo), kommandantens høyere offiser, at kommandanten er uegnet og bør fjernes fra sin stilling. Under et besøk til fengslet, mottar Winter et anonymt brev som sier at fangene planlegger å kidnappe general Wheeler. Winter oppdager først etterpå at brevet var en bløff for å få ham til å virke inkompetent. Dette var også for å finne ut hvordan fengselsvaktene ville reagere under et faktisk opprør. Yates får i oppdrag å stjele et amerikansk flagg fra kommandantens kontor, og ta kontroll over et helikopter som blir brukt av vaktene. De innsattes opprør begynner. Ved hjelp av improviserte våpen tar fangene kontroll over et pansret kjøretøy og et helikopter. Fangene kontakter Wheeler og forteller om opprøret. Winter har lite tid til å gjenvinne kontrollen før Wheeler kommer og ser hva som skjer, og han beordrer bruk av skarp ammunisjon mot fangene.
Yates forteller Winter at Irwins mål er å heise det amerikanske flagget opp ned, et klassisk signal på krise. Irwin og hans menn skaper komplett kaos, før de blir konfrontert med et overveldende antall vakter bevæpnet med skarp ammunisjon. Å vise ytterligere motstand ville betydd massakre, Irwin beordrer at fangene skal overgi seg. Winter lykkes med å stanse opprøret, men Irwin velger likevel å personlig heise flagget. Winter beordrer soldatene til å åpne ild mot Irwin før det amerikanske flagget blir heist i flaggstangen. De nekter å utføre ordre, så han skyter Irwin selv og Winter blir drept. Hans nestkommanderende, Peretz, arresterer kommandanten. Fangene gir salutt mot flagget, og Winter oppdager at Irwin faktisk heiste flagget på riktig måte. General Wheeler dukker opp, og han tar med seg Winter i håndjern. Filmen ender med at de innsatte bygger en ny murvegg som minnesmerke over deres falne kamerater. Navnene til Aguilar og Irwin står også på denne veggen.
NM i roing 1977
NM i roing 1977 ble arrangert i Horten 2.-3. juli 1977. Kongepokalen ble vunnet av Ormsund Roklub (dobbeltsculler med Alf og Frank Hansen).
Bombaymøbler
Bombaymøbler er en bred klassifisering av møbler som opprinnelig ble produsert i Bombay (nå Mumbai) og i byene Surat og Ahmedabad i India. Navnet brukes også om møbler produsert andre steder men med lignende stil.
Tresorter
Trevirket som opprinnelig ble brukt i ekte Bombaymøbler var harde og mørke sorter som Dalbergia sissoo og Dalbergia, som med korrekt bearbeiding får en flott naturlig finish.
Utforming
Mange Bombaymøbler har noe klumsete og uelegante utforminger. Det finnes dog også mange eksempler på grasiøse Bombaymøbler som blir høyt verdsatt av samlere. Arbeiderne som produserer de mest kunstneriske Bombaymøblene lager ofte kun ett design som de har arvet fra sine foreldre.
Tidlig på 1900-tallet ble det med en viss suksess gjort forsøk på å modernisere industrien ved å overføre mange av disse designelementene til vestlige møbler. Bombaykommoder har ofte innslag av andre tresorter som sandel tre, sappan, ibenholt, samt elfenben og hjorte-horn, hvilket gir dem et særegent utseende.
Ballus
Ballus er en slekt av edderkopper i gruppen hoppeedderkopper (Salticidae).
Utseende
Ballus artene er generelt små edderkopper og mange er ganske like hverandre. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp og et hode-bryst parti (forkropp), kalt prosoma eller cephalothorax. Hodet har åtte øyne, to uvanlig store midt foran, og to litt mindre på hver side. De resterende fire øynene er plassert på siden av hodet. Hoppeedderkopper skiller seg ut ved at de har evnen til i en viss grad å fokusere blikket.
Pia Tafdrup
Pia Tafdrup (født 29. mai 1952 i København) er en dansk forfatter.
Tafdrup er utdannet cand. mag. i dansk og idrett fra Københavns Universitet i 1977. Hun arbeidet som lærer i gymnasiet inntil 1984, siden har hun vært forfatter på heltid. Fra 1989 er hun medlem av Det Danske Akademi, fra 1991 medlem av Dansk Sprognævn. I perioden 1991–95 var hun formann for det danske Statens Kunstfonds litterære utvalg. Fra 1998 mottar hun livsvarig kunstnerlønn fra Statens Kunstfond.
Pia Tafdrup debuterte som forfatter i 1981 med diktsamlingen Når der går hul på en engel. Hun regnes som en av de betydeligste nålevende danske diktere, og som en typisk representant for det som gjerne omtales som «80-tallsgenerasjonen» i dansk lyrikk.
I 1999 mottok Tafdrup Nordisk råds litteraturpris for diktsamlingen Dronningeporten. I 2001 ble hun utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.
Euscelophilini
Euscelophilini er en gruppe av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge. . De lever på trær, busker og urter, og mange arter ruller sammen blader til en sekk- eller fingerbølformet kapsel der larvene utvikler seg.
Utseende
Små (ca. 5 millimeter) biller, mørke på farge og noe knudrete. Hodet har en lang, bred "hals" bak fasettøynene, som er små og utstående, snuten er nokså kort og bred. Antennene er middels alnge, ikke knebøyde, med en oval klubbe ytterst. Pronotum er mye bredere og kortere enn hodet, rundet. Dekkvingene er jevnbrede, betydelig bredere enn forkroppen. Beina er nokså lange og kraftige, lårene på forbeina klubbeformede med an liten tann nær spissen.
Levevis
Alle bladrullerne er planteetere, de fleste lever på busker og trær, men noen også på urter. Mange arter ruller sammen blad til kapsler der larven utvikler seg, disse er som oftest eske- eller fingerbølformede, til forskjell fra snutebladrullere (Rhynchitidae) som vanligvis lager sigarformede bladruller. Det er vanlig at de to kjønnene samarbeider om å lage bladrullen, og hannenes forlengede hals hjelper dem til å gnage dype huller i bladene som virker som sting med sammenføyingen av bladene. Billene gnager gjennom bladet, bortsett fra midtnerven, helt eller delvis, slik at de blir lett å brette. Hunnen legger et eller flere egg i den ferdige beholderen. Dette er et eksempel på yngelpleie som er ganske uvanlig blant biller.
Hauser Plads
Hauser Plads er en plass eller torv i Københavns Indre by. Den er adskilt fra Kultorvet med den tidligere biblioteksbygning som i dag tilhører Niels Brocks Gymnasium. Tilstøtende gater er Pustervig, Suhmsgade og Hausergade.
Historie
Plassen er oppkalt etter sveitseren Conrad Caspar Hauser som i 1768 ble dansk gift og slo seg ned i byen. Etter britenes bombardement av København i 1807, kjøpte og bebygget Hauser en rekke tomter langs Hausergade, og Hauser Plads ble en av de få umiddelbare og vesentlige byplanmessige endringer etter bombardementet. Tidligere ble torvet også kalt Suhms Plads etter historikeren Peter Frederik Suhm, som bodde her med sin store boksamling inntil sin død i 1798.
Ecoporanga (slekt)
Ecoporanga er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lange og slanke trebukker. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Hode og pronotum er gulrøde, dekkvingene svarte med mer eller mindre tydelig metallglans. Pronotum er tønneformet, bredest litt bak midten, dekkvingene smale og jevnbrede. Beina er lange og tynne, gulaktige eller mørke.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Artene er kjent fra Bolivia, Peru og Ecuador.
Cebuanoer
Cebuanos, cebuanoer eller cebuanofolk (cebuano: Mga Sugbuanon) er en subgruppe av visaya-folkegruppen på Filippinene. Dens primære språk er cebuano. Utgangspunktet er det som i dag er provinsen Cebu i regionen Central Visayas, men de spredte seg til andre områder, som til Siquijor, Bohol, Negros Oriental, sørvestre Leyte, og fikk også et visst nærvær i vestlige Samar, Masbate og på store deler av Mindanao.
Historie
Austronesiske folkegrupper kalt malayo-polynesiere, bosatte seg på Cebu og resten av de filippinske øyer for om lag 30 000 år siden. De fleste av dagens cebuanoer er av malayo-polynesisk opphav. De tidlige cebuanoer utviklet sjøfartskulturer lignende de mikronesiske folk. Men ettersom de var nærmere det asiatiske fastlandet bedrev de også handel med Japan og Okinawa, India, Kina, Malaysia, Indonesia, Thailand og Sri Lanka.
Spanjolene kalte tatoverte cebuanoer for pintados. De var særlig å finne på øyene Cebu, Bohol, det østlige Negros, Samar og Leyte i Biçayas (Visayas)-regionen av deres filippinske kolonirike. Ordet betyr «bemalt/e».
Cebuanoene hadde før spanjolenes ankomst utviklet en kultur med mange influenser fra Japan, Kina, India og Borneo. Deres handelsvarer var særlig perler og koraller, og slik fikk de silke, gull, våpen og krydderier. Den tids cebuanoer var animister og trodde på anitos (naturånder) inntil de ble katolikker.
Det berømte møte og påfølgende sammenstøt mellom oppdageren Magellan og lokalhøvdingen Lapu-Lapu endte med Magellans død i slaget ved Mactan. Dette forsinket den spanske koloniseringen i flere årtier.
Kultur og fester
Likesom resten av Filippinene ble Cebu regjert fra Spania og Mexico, og dette gav deres kultur betydelige spanske og meksikanske impulser. Det er tusenere av meksikansk-spanske lånord i cebuano. Meksikansk og spansk innflytelse gjør seg gjeldende i matkultur, tradisjonelle drakter, danser, musikk, festivaler, tradisjoner, håndverk og husflid.
Cebuanokulturen karakteriseres gjerne som en sammensmeltning av malayiske og hispaniske tradisjoner tilført elementer fra Asia og USA. De fleste cebuanoer er katolikker.
Blant de viktigere fester må den hovedsakelig religiøse festivalen sinulog fremheves. Her har kristne grunntemaer - Santo Niño, Jesusbarnet - tatt farge av innfødte kulturelle elementer. Festen feires den tredje uken i januar.
Anne Gro Harby
Anne Gro Harby (født 13. oktober 1955) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Bodø og Omegn IL, Kamp-Vestheim og IL i BUL Tromsø.
Hun vant fem NM-gull i spyd og femkamp i perioden 1974 til 1977.
Ben Affleck
Benjamin Geza Affleck (født 15. august 1972 i Berkeley i California) er en amerikansk skuespiller. Han vokste opp i området rundt Boston, Massachusetts, og bor i Santa Monica i California.
Liv og virke
Affleck ble tidlig skuespiller, og allerede som barn hadde han roller i TV-serier og filmer laget for TV. Etter å ha spilt i mange Kevin Smith filmer på nittitalet fikk han hovedrollen i filmen Chasing Amy fra 1997 som var det store gjennombruddet hans. Han ble for alvor kjent som en av de største skuespillerne i Hollywood da han og hans gode venn Matt Damon skrev manuskriptet til filmen Den enestående Will Hunting (1997), som de vant en Oscar for.
Sammen med Matt Damon og produsent Chris Moore har Affleck opprettet produksjonsselskapet LivePlanet. Dette selskapet har produsert de tre vennenes dokumentarprosjekt Project Greenlight.
I november 2002 bekreftet Affleck forlovelse med skuespilleren Jennifer Lopez. Han hadde da vært sammen med henne siden juli 2002. Forholdet og forlovelsen ble brutt i januar 2004.
Ekteskap og barn
Den 7. mai 2005 bekreftet Afflecks kjæreste Jennifer Garner (kjent som Sidney Bristow fra TV-serien Alias) at hun er gravid med parets første barn. Ben og Jennifer giftet seg 29. juni 2005. Den 1. desember 2005 ble parets første barn, Violet Anne Affleck, født i Los Angeles i California. Deres andre barn, Seraphina Rose Elizabeth, ble født 6. januar 2009.
Pingvinene på Røst og i Gjesvær
Pingvinene på Røst og i Gjesvær ble satt ut i siste halvdel av 1930-tallet i et forsøk på å danne permanente pingvinkolonier. Noen av fuglene overlevde en tid og kan ha formert seg, men forsøket var mislykket, og alle fuglene var borte etter noen år.
Historie
Etter forslag fra forfatter Carl Schøyen ble ni kongepingviner fra øya Sør-Georgia i august 1936 satt ut av Landsforbundet for naturfredning i Norge (nå Norges Naturvernforbund). To par ble satt ut på Røst i Lofoten og to par og en ungfugl ble satt ut i Gjesvær i Finnmark. Pingvinene forlot disse stedene etter kort tid, og streifet deretter enkeltvis omkring langs kysten.
Én pingvin ble fanget i nærheten av Svolvær, en annen ved Stave på Andøya. Begge disse ble sendt tilbake til Røst. En tredje pingvin ble slått ihjel ved Horseid i Moskenes i oktober 1936. To av pingvinene ble også sett i Vestfjorden nord for Landegode høsten 1936. En av pingvinene som ble satt ut i Gjesvær ble slått ihjel i Gamvik i januar 1937, en annen ble skutt på, men ikke truffet, av en alkejeger utenfor Lyngen.
Sommeren 1938 satte Landsforbundet for naturfredning i Norge ut 13 gulltoppingviner og 10 bøylepingviner fra Sør-Georgia på Røst. En stund ble pingvinene holdt på et inngjerdet område på Svinøya. Flere av pingvinene ble ganske raskt syke og døde. Etter en stund ble de fire gjenlevende bøylepingvinene og fire gulltoppingviner fraktet til Vedøya og sluppet fri. Senere ble også de siste sju gulltoppingvinene sluppet fri.
De neste årene ble det sett pingviner flere steder langs kysten. I september 1943 slo to pingviner seg ned på Sandholmen ved Breistrand i Øksnes. Våren 1944 ble den ene fuglen funnet død, etter at den hadde gått seg på en linekrok. Den andre pingvinen forsvant kort tid etter.
Vinteren 1947 ble det sannsynligvis skutt to eller tre pingviner i Kåfjord. Høsten 1948 besøkte seks-sju pingviner Sakrisøy ved Reine i Moskenes, mens tre pingviner var innom Eggum i Borge (nå Vestvågøy). En pingvinunge ble tatt i pensjon i Sund i Flakstad.
I februar 1949 oppholdt et pingvinpar seg et par uker ved Gåshopen i Komagfjorden i Finnmark. Omtrent samtidig ble det sett pingviner ved Dverberg på Andøya.
Ingeborg Zernin
Sara Ingeborg Zernin (født Lund 17. november 1878 i Kristiania, død 5. oktober 1949 i Skien ) var en norsk forfatter og dramatiker.
Liv og virke
Ingeborg Zernin utga anonymt lystspillet ''Kvinder! Kvinder!, som ble satt opp på Centralteatret i 1924, med Ellen Isefiær i hovedrollen som Eva'', og med Thoralf Klouman i rollen som hennes ektemann, professor Aage Falck. Stykket hadde premiere 30. april, og gjorde ingen stor suksess.
I 1929 utkom hennes ungpikeroman Rittmesterens datter på forlaget Aschehoug, en bok hun tilegnet kusinene Eva og Inger Johanne. Boken kom i 1931 ut i svensk utgave på Bonnier, med tittelen Eva. Bokens Eva er nærmest grenseløst begavet og sjarmerende, og demonstrerer sine gode egenskaper på en rekke områder.
Familie
Ingeborg Zernin var datter av malermester Thore Nilsen Lund og Olea Aaseth. Hun ble 5. januar 1903 gift i Trefoldighetskirken med overlærer Walter Rikard Zernin fra Pommern.
Robert Haines
Robert Bentley Haines (født 27. mars 1954 i San Diego i California), amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.
Haines ble olympisk mester i seiling under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Sammen med Edward Trevelyan og Roderick Davis vant han soling-klassen foran en brasiliansk- og en canadisk båt.
NM i roing 1976
NM i roing 1976 ble arrangert på Årungen 21.-22. august 1976. Kongepokalen ble vunnet av Trondhjems Roklub (singlesculler med Ingunn Brechan). Kongepokalen gikk for første gang til en kvinnelig roer.
The Dark Road
The Dark Road er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Charles Miller.
Handling
Jim Morrison, en engelsk hær-offiser som kommer fra en veldig fremtredende og ærverdig familie, gifter seg med den attraktive - men skruppelløse - Cleo, som er veldig opptatt av luksus. Noe ektemannen hennes ikke kan gi henne.
Tamgås
Tamgås (Anser anser domesticus og Anser cygnoid domesticus) er den domestiserte formen av gjess, i Europa og vesten forøvrig gjerne synonym med ulike gåseraser hvis progenitor er grågås (Anser anser). I det østre Asia regnes tamgåsas progenitor som svanegås (Anser cygnoid). Det domestiserte avkommet etter denne arten kalles gjerne knølgås eller afrikansk gås og kinesisk gås.
The Dark Road
Handling
Når Jim blir sendt ut i krig, innleder Cleo en rekke affærer, blant annet med en tysk spion – og dette viser seg å være den samme spionen som ektemannen hennes har fått i oppdrag å spore opp. ​
Tamgås
Domestisering
Gjess regnes å ha blitt domestisert for omkring 5 000 år siden, og det har trolig vært tamgjess i Norden i cirka 4 000 år. Tamgåsa kan ligne viltformen i utfarging, men den kan også anta helt andre mønstre og farger, for eksempel bli helt hvit. Hos tamformer av svanegås er det vanlig at hannene utvikler en karakteristisk panneknøl, som ikke finnes hos viltformen.
Tamgjess varierer mye i størrelse, men er generelt mye større enn en viltformen. Flere raser blir mer enn 10 kg tunge. I så måte regnes emdenergås (A. a. domesticus) som verdens største tamgåsrase. Gassen blir cirka 11–14 kg tung, og gåsa cirka 9–11 kg.
Tamgjess i Norge
I norsk fjærfeavl er gåserasen italienergås (også kalt hvit italiensk gås) mest populær til kjøttproduksjon i dag, men det er også, eller har vært, en viss produksjon av hvit kinesisk knølgås (hvit svanegås), amerikansk gås (gul amerikansk gås), dansk landgås, emdenergås, toulousergås og ølandsgås, i tillegg til de to norske gåserasene hvit norsk gås og smålensgås.
Hvit norsk gås (også kalt østlandsgås) var tidligere en populær norsk gåserase, men den er nå svært utsatt. Rasen er kjent fra cirka 1927, men kan være eldre enn dette. Man mener at hvit pommersk gås og emdenergås kan være hovedrasene, men at både toulousergås (også kalt toulousgås) og italienergås er innblandet. Rasen tapte etter hvert popularitet og på 1980-tallet var den nærmest utdødd, da Karl Riskjell fra Klepp og Oddvar Nerby fra Trysil startet et samarbeide. Riskjell kjøpte rugeegg fra Nerby. Da Nerby senere døde overtok Riskjell Nerbys bestand av avlsfugler. I et samarbeide med Landbrukshøyskolen på Ås krysset Riskjell egen besetning med landbruksskolens. Dagens bestand av hvit norsk gås, som er svært beskjeden, kan derfor hevdes å være etterkommere av dette avlsarbeidet.
Gassen blir cirka 9 kg tung, og gåsa cirka 8 kg.
Smålensgås er en annen norsk gåserase, som dessuten er synonym med den gamle norske landgåsa. I eldre litteratur kalles den også for norsk gås og norsk flekket gås. Standardisering av denne rasen ble gjennomført i Østfold på begynnelsen av 1900-tallet, der den gamle betegnelsen for fylket var Smaalenene. Derav rasenavnet. Smålensgåsa er hvit med store mørkere flekker. Den ligner på den svenske skånegåsa, men er mindre enn denne. Man kan derfor tenke seg at skånegås har vært sentral for den norske rasen, som nå regnes som svært truet av utryddelse.
Gassen blir cirka 6,5 kg tung, og gåsa cirka 5,5 kg.
Heterorrhina chayuensis
Heterorrhina chayuensis er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Systematisk plassering
Som for flere andre av gullbasse-slektene med navn som slutter på "-rhina" er det uklart om navnet bør staves med én (-"rhina") eller to (-"rrhina") r-er.
Eric Woolfson
Eric Norman Woolfson (1945–2009) var en britisk musiker.
Han var del av gruppen The Alan Parsons Project, der han var låtskriver, vokalist og produsent. Senere i livet arbeidet han med musikaler.
Apollonia (Illyria)
Apollonia var en by i Illyria. Dens ruiner er ved kysten av det som i dag er Albania, tolv kilometer fra byen Fier. Den var oppkalt etter guden Apollon, og er kanskje den viktigste av alle de byer fra antikken som bar dette navn.
Beskrivelse
Apollonia ble bygd på en høyde om lag én kilometer nord for elven Vjosë og som etter få kilometer munner ut i Adriaterhavet. Apollonia ble grunnlagt i år 588 f.Kr. av greske kolonister fra Korfu og Korint, på et sted som opprinnelig var bebodd av illyriske stammer.
Det sies at byen opprinnelig het Gylakeia etter sin grunnlegger, Gylax, men at dette snart ble endret. Byen nevnes av Strabo i hans Geographica som «en overmåte velstyrt by». Aristoteles anså som et viktig eksempel på et oligarkisk system, der etterkommerne av de greske kolonister kontrollerte byen og hersket over en stor befolkning av treller an hovedsakelig illyrisk bakgrunn. Byen vokste seg rik ved slavehandel og lokalt jordbruk, og ved sin store havn som, ble det sagt, kunne ta imot hundre skip på én gang. Byen nøt også godt av en lokal tilgang på asfalt, noe som var en viktig handelsvare, brukt for eksempel ved skipsbygging og vedlikehold. Apollonia blomstret under romerne og hadde en vidgjeten filosofisk skole. Den var et intellektuelt sentrum for romere og grekere.
I oldtiden kunne skip nå opp elven. Apollonias akropolis behersket Myzeqe, slettelandet rundt, som var meget fruktbart i oldtiden. Likesom Dyrrhachium var Apollonia i romertiden en viktig havneby ved Illyrias kyst. Byen var et av de vestlige utgangspunkter for den romerske hærveien Via Egnatia som i øst førte til Thessaloniki og sluttet i Byzantion (Konstantinopel, Iswtanbul). På 300-tallet e.Kr. omfattet byområdet 81 hektar og var omgitt av en fire km lang mur.
Caesars adoptivsønn Augustus, senere Romerrikets keiser, studerte der i sin ungdom. Byen vokste raskt til 50 000 innbyggere ved 2. århundre e.Kr. Apollonia ble styrt av grekere som også hadde kontroll over den illyriske befolkningen.
Byen var for en tid del av Pyrrhus' herrevelde. Siden da, 229 f.Kr., stod den under romersk styre. I 148 f.Kr. ble Apollonia en del av den romerske provins Makedonia, og senere ble den del av provinsen Epirus. I 48 f.Kr. brøt det ut krig i Apollonia mellom Pompeius og Julius Caesar. Caesar brukte stedet som militærbase, og Octavianus ble underrettet om Caesars død mens haqn var plassert i Apollonia.
På 1300-tallet mistet Apollonia sin betydning som handelsby da et stort jordskjelv ødela handelsveien, og havnivået hadde sunket så lavt at byen ikke lenger var en havn.
Kristendommen kom tidlig hit. Et kloster tilegnet jomfru Maria er fra 1400-tallet. Idag er arkeologiske funn utstilt ved klosteret. Noen av funnene er fra Albanias hovedstad Tirana. I tiden da kommunismen var på vei til å styrtes var mange arkeologiske samlinger blitt plyndret. Også under ruinene hadde plyndrerne forsøkt å grave frem verdifulle gjenstander.
Orconectes limosus
Orconectes limosus er en art av ferskvannskreps innenfor slekten Orconectes (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er ferskvannskreps som på engelsk oftest kalles «crayfish».
Orconectes limosus er en av de om lag 85 artene i slekten, og lever i elver og innsjøer øst i USA, og er introdusert i Frankrike.
Artens taksonomiske plassering
En moderne oppdatering av systematikken til artene i slekten gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013, og med basis i Fetzner et al (2005):
Knut Hamsuns filmografi
En ganske almindelig Flue av middels Størrelse, novelle (1897)
== Hemmelig Ve, novelle (1897) / En Ærkeskjælm, novelle (1903) / Livets Røst, novelle (1903) / Kvindeseir, novelle (1905) ==
Dinside
DinSide er et norsk forbrukernettsted som i hovedsak dekker bil, data, mobil, bolig, personlig økonomi og reise.
Historikk
Nettstedet ble startet opp 15. april 1998. Initiativtaker og gründer Bernhard A. Steen hadde et mål om at DinSide skulle bli et referansested for folk som søker informasjon og råd om kjøp av ulike produkter. Driften skulle være reklamefinansiert. I dag publiserer nettsiden daglige nyheter, tips, råd og tester.
Redaksjonen bestod i starten av seksjoner for bilstoff, data og personlig økonomi. I 2000 ble den utvidet med en reiseseksjon, og i 2006 kom en helseseksjon på plass etter oppkjøpet av helsemagasinet Mozon. Dette området ble senere overført til andre redaksjoner i Aller Media. Bolig ble skilt ut fra personlig økonomi, og står nå for mye av stoffet på nettsiden.
DinSide ble raskt blant Norges mest besøkte nettsteder innen sine nisjer, og hadde i 2009 rundt 20 ansatte journalister, og om lag 465 000 besøkende pr. uke. Ved årsskiftet 2012/2013 var lesertallene oppe i 600 000 besøkende ukentlig.
Eierforhold
DinSide var tidligere en del av Katalysator Media, som ble kjøpt av Allergruppen i 2004. I dag er DinSide en del av Aller Media AS. All digital virksomhet i Allergruppen sorterer under dette selskapet.
Palmyra (Knox County, Ohio)
Palmyra er et kommunefritt område (unincorporated community) i Knox County, i delstaten Ohio i USA.
Historie
Palmyra ble opprettet i 1835. Da utbyggingen av jernbanen fortsatte videre, gikk aktiviteten ned i Palmyra, og befolkningen ble redusert.
Gavin DeGraw
Gavin DeGraw (født 4. februar 1977 i Catskills, New York) er en amerikansk sanger og tekstforfatter. DeGraw startet og spilte i flere år som en lokal pianospiller i New York City. Han er både sanger, komponist, pianist og gitarist.
Goatacara
Goatacara er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Gavin DeGraw
Biografi
DeGraw vokste opp i en ganske musikalsk familie. Han begynte å spille piano i åtteårsalderen, og spilte i et band sammen med broren, den mindre kjente Joey DeGraw. Senere valgte han å studere ved Berklee, kjent for sin oppfostring av musikalske talenter. Han begynte å mistrives etter en stund og bestemte seg fort for å søke lykken i New York som sanger og komponist. Han dumpet innom baren «Wilsons» på slutten av 1990-tallet. Der møtte han Debbie Wilson, innehaveren som senere ble hans manager. Etterhvert som tiden gikk begynte lokale journalister å få øynene opp for han. Han ble tidlig tilbudt en platekontrakt, men avsto fordi han ville være mer med på å bestemme hvordan han skulle fremstilles som artist. Ved årsskiftet 2002/2003 ble han kjent for et stort publikum etter at låta «I Don't Want To Be» ble gjort til tittellåt for den amerikanske serien One Tree Hill.
Goatacara
Utseende
En middelsstor, nokså kraftig, tofarget trebukk. Antennenes innerste ledd, hode, pronotum og dekkvingenes fremre del er brungule, resten av antennene og dekkvingene bakre del blåsvarte. Antennene er nokså kraftige, tydelig hårete, omtrent så lange som kroppen hos hunnen og noe lengre hos hannen. Pronotum er avrundet trapesformet, bredest bak, dekkvingene jevnbrede. På sidene når den gule fargen nesten tilbake til midten av dekkvinge, midt på er bare omtrent den fremre femtedelen gule. Beina er mørke, ikke særlig lange.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Bolivia.
Gavin DeGraw
Biografi
Gavin DeGraw, Gavin's selvtitulerte oppfølgeralbum kom ut 6. mai 2008. Gavin har selv uttalt at album nummer to kommer i en mer rocka utgave enn det Chariot var. Noen av sangene som er med på Gavin DeGraw, er «She Holds The Key», «We Belong Together» og «Cop Stop». Tre sanger Gavin har spilt på flere konserter rundt om i verden hvorav «We Belong Together» også er kjent fra filmen Tristan & Isolde. 5. februar 2008 kom den første singelen fra det nye albumet ut, navnet på singelen var «I'm In Love With A Girl». Som neste single ble «Cheated on me» sluppet i Nord-Amerika samtidig som «She holds a key» ble sluppet i resten av verden. Tredje singel fra Gavin DeGraw er «I have you to thank» som ble sluppet i januar 2009.
Gavin's tredje album heter Free. Denne ble sluppet 31. mars 2009 og inneholdt det Gavin selv kalte «Fan favourites» i tillegg til noen helt nye sanger og noen coverlåter. Ifølge han selv gikk Gavin med dette albumet tilbake til begynnelsen. Plata ble innspilt i løpet av et par uker i januar 2009, og det sies å være en rå og ærlig innspilling.
Blant småprosjekter Gavin DeGraw ha foretatt seg fikk også i starten av 2006 sangen «We Belong Together» inn på lydsporet til filmen Tristan & Isolde. En film med blant annet James Franco (bedre kjent som Harry Osbourne i Spiderman-filmene) i en av hovedrollene. Han har også gjort en cover-låt av «We Are The Champions» av Queen. Denne låten kom på en tributeplate til ære for Queen. Platen ble sluppet i 2007. Gavin har også bidratt på låta «Come Together Now». En sang som handler om ofrene etter Orkanen Katrina i New Orleans i 2005.