cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Siri Derkert
Politisk engasjement
Deckert var en ivrig talsperson for fred, feminisme og miljøspørsmål. Dette engasjementet startet i begynnelsen av 1940-årene og økte i løpet av fremveksten av den svenske fredsbevegelsen i 1950-årene. Hun var en tid leder av Stockholmsavdelingen av Svenska Kvinnors Vänsterförbund. Säkerhetspolisen (Säpo) overvåket alle medlemmene i forbundet, som nylig var blitt tilknyttet den internasjonale foreningen Kvinnenes Demokratiske Verdensforbund. Foreningens aktiviteter ble omhyggelig nedtegnet i Säpos arkiv, men det finnes ingen egen mappe over Siri Deckert i arkivet.
Da Apollo 11 landet på månen i 1969, inviterte Sveriges Radio tre fremtredende svensker til å kommentere hendelsen i løpet av sendingen. Derkert deltok sammen med tidligere leder av det Kommunistiske Partiet i Sverige, C.-H. Hermansson, og erkebiskop Ruben Josefson. Hennes korte kommentar om hvorfor månelandingen interesserte det svenske folket, var: «Jag tror att det intresserar svenska folket, eftersom man inte vill intressera sig för mer närliggande problem, ur kvinnlig synpunkt avgörande frågor. Månlandningen har jag har svårt att gripas av».
Familie
Siri Derkert hadde seks søsken. Faren, Carl Edvard Johansson Derkert, arbeidet først som bokholder, men avanserte til å bli forretningsmann innen tekstilindustrien i Norrköping. Moren, Emma Charlotta Valborg, var sydame før hun giftet seg.
Derkert hadde tre barn; en sønn (1915) med den finske kunstneren Valle Rosenberg, og to døtre (1917; 1920) med den svenske illustratøren Bertil Lybeck, som hun var gift med i årene 1921–1925.
Leptochirini
Leptochirini er en gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). Denne underfamilien er representert med 37 arter i Mellom- og Sørvest-Europa, nordligst i Tyskland og Polen.
Utseende
Middelsstore, langstrakte, jevnbrede kortvinger. Hodet er rundet med ganske små fasettøyne. Pronotum er avrundet firkantet. Mange arter har forstørrede mandibler, og kan være ganske fargerike.
Levevis
I alle fall noen arter lever under barken på døde trær.
Utbredelse
Gruppen forekommer i varme områder av den Gamle verden, særlig i Sørøst-Asia.
Jacob L. Martin
Jacob L. Martin (død 26. august 1848) var en amerikansk diplomat. Han var sjefskontorist for utenriksdepartementet fra 16. juli 1840 til 5. mars 1841. I bare to dager, den 4. og 5. mars 1841, var han fungerende utenriksminister.
I 1848 ble han utnevnt til chargé d'affaires fra USA til den hellige stol. Martin var protestant, men ble valgt fra noen få kandidater som var åpent vennligsinnet overfor Vatikanet. Han nådde Roma den 2. august 1848, men nølet med å gå inn i byen på grunn av den pågående revolusjonen. Martin presenterte seg for paven den 19. august 1848, men døde syv dager senere.
Sjenkelvikning
Sjenkelvikning er en dressurøvelse. Det er en sidelengs (lateral) bevegelse, hvor hesten beveger seg både sidelengs og fremover på samme tid. Sjenkelvikning er blant de første sidelengse bevegelsene en hest blir opplært til, da den her lærer en enkel men verdifull leksjon: å bevege seg sidelengs bort fra bentrykket.
Flip Your Wig
Flip Your Wig er et musikkalbum av rockebandet Hüsker Dü, sluppet ut i 1985 på SST Records.
Valderrubio
Valderrubio er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Granada. Kommunen har 2,059 innbyggere (2021).
Flip Your Wig
Bakgrunn
Med hver nye utgivelse bandet slapp ut utviklet sounden seg til å bli mer raffinert, og når dette albumet ble sluppet ut satt bandet med en kontrakt på Warner Bros. Bandet følte imidlertid de skyldte SST Records et album så de gav rettighetene til de. Albumet fikk generelt høye karakterer, selv om produksjonen og musikken var mer melodisk enn deres tidligere utgivelser. Dette reagerte fansen forskjellig på, og albumet har ikke fått den samme klassikker-statusen i ettertid som New Day Rising og Zen Arcade. Tittelsporet og «Keep Hanging on» ble raskt livefavoritter blant fansen, mens «Makes No Sense At All» ble gitt ut som singel og fikk egen musikkvideo. Bob Mould framførte denne låten ofte live under hans solokarriere på 1990-tallet. Albumet inkluderer to instrumentaler.
«Makes No Sense At All» ble sluppet ut som singel fra albumet, sammen med «Love Is All Around» (kjenningsmelodien fra Mary Tyler Moore Show) på b-siden. «Makes No Sense At All» videoen som ble laget inkluderer begge låtene.
Flip Your Wig har som resten av bandets katalog på SST Records ikke blitt remasteret.
Sandra Faber
Sandra Moore Faber (født 1944) er en universitetsprofessor i astronomi og astrofysikk ved universitetet i California, Santa Cruz, og arbeider ved Lick Observatory. Hun fikk en B.A (Bachelor of Arts) i 1996, med høye utmerkelser, i fysikk fra Swarthmore College. I 1972 mottok hun en doktorgrad i astronomi fra Harvard University.
Hun ble valgt inn i National Academy of Sciences i 1985, og American Philosophical Society i 2001. Sandra var leder av ett team (kjent som Seven Samurai) som oppdaget en massekonsentrasjon som heter “The Great Attaractor”. Hun var også ledende etterforsker for Nuker Team, som brukte Hubble Space Telescope for å søke etter supermassive sorte hull som eksisterte i sentrum av galakser.
På UCSC bruker hun sin forskning på å fokusere på utviklingen av strukturen i universet, og utviklingen og dannelsen av galakser. Hun mottok prisen Heineman Prize fra Harvard Centennial Medal i 2006.
Sandra er i dag medredaktør i Annual Review of Astronomy and Astrophysics.
Jeff Reine-Adélaïde
Jeff Jason Reine-Adélaïde (født 17. januar 1998) er en fransk fotballspiller som spiller for, på lån fra.
Hadropechys
Hadropechys er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene lever i Australia. Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Arten lever i Australia (Victoria).
Fylkesvei 215 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 215 i de følgende fylkene:
The Branding Iron
The Branding Iron er en amerikansk stum western-dramafilm fra 1920, regissert av Reginald Barker. Hovedrollene spilles av Barbara Castleton og James Kirkwood. Manus er basert på Katharine Newlin Burts roman med samme tittel fra 1919.
Filmen ble utsatt for en del sensur på grunn av en nakenscene.
Filmen er antatt tapt.
Handling
Pierre Landis er vanvittig misunnelig på sin attraktive unge kone Joan, og sjalusien hans får ham til å ta et merkejern til henne for å markere henne som hans eiendom. Hun blir reddet av Prosper Gael, en dramatiker, som blir tvunget til å skyte Pierre. Han tar med seg Joan til hans eget bortgjemte tilfluktssted, og forteller henne at han har drept Pierre. Det Joan imidlertid ikke er klar over er at Prosper i all hemmelighet skriver et skuespill basert på hennes eget liv, og dessuten at Pierre egentlig ikke er død.
Pikene fra Rochefort
Pikene fra Rochefort (fransk originaltittel: Les Demoiselles de Rochefort) er en fransk filmmusikal fra 1967 skrevet og regissert av Jacques Demy. Musikken er av Michel Legrand og koreografien av Norman Maen. Tittelrollene spilles av søstrene Catherine Deneuve og Françoise Dorléac. Ellers spiller blant andre Jacques Perrin, Michel Piccoli, Danielle Darrieux, George Chakiris, Grover Dale og Gene Kelly.
Om filmen
Pikene fra Rochefort er en underholdende, lystig, fargeglad og sukkersøt danse- og syngefilm. Den er den tredje i en uformell «romantisk trilogi» av Demy-filmer med flere av de samme skuespillerne, rollefigurene og stiltrekkene. Filmen kommer etter Lola, piken fra kaiene (1961) og Paraplyene i Cherbourg (1964). Den ble som forgjengeren en stor suksess i Frankrike.
Handling
Pikene fra Rochefort handler om de vakre tvillingsøstrene Delphine (spilt av Catherine Deneuve) og Solange (Françoise Dorléac) som lengter vekk fra den lille havnebyen Rochefort der de gir danseundervisning. Da et dansekompani ankommer for å opptre på torget, blir livet forandret for mange i byen.
Musikk
Filmmusikken er komponert av Michel Legrand, som har skrevet musikk til en mengde filmer, mens tekstene er skrevet av manusforfatter og regissør Jacques Demy selv.
Som i Paraplyene i Cherbourg ligger musikksporet med tilbakevendende hovedtema under hele handlingen til forskjell fra musikaler der selvstendige musikknumre står atskilt fra dialogen og hverandre. De mest berømte sangene fra Pikene fra Rochefort ble den energiske Chanson des Jumelles og Chanson de Maxence (You Must Believe in Spring), selv om musikken ikke ble like stor internasjonalt som den fra Paraplyene i Cherbourg.
Wagrien
Wagrien (Waierland, Wagerland) er et historisk landskap i det nordøstlige Holstein i den tyske delstaten Schleswig-Holstein. Wagrien omfatter halvøya mellom Kiel og Lübeckbukta, og tilsvarer omtrent dagens administrative distrikter Plön og Ostholstein.
Wagrien har sitt navn etter den slaviske folkegruppa wagrierne, som bebodde området iallfall fra 700-tallet. Wagriernes hovedborg var Oldenburg, som på slavisk het Starigard («gammelborg»). Rester av borgmuren eksisterer fortsatt. Andre viktige byer var Lübeck (Lubice) og Plön (Plune).
Wagrien er et bølgende sletteland med Bungsberg (168 moh.) som høgeste punkt.
Antoni Martí
Antoni Martí Petit (født 10. november 1963 i Escaldes-Engordany) er en andorransk arkitekt og politiker. Han var statsminister i Andorra fra 11. mai 2011 til 16. mai 2019. Martí tilhører Demòcrates per Andorra.
Martí er utdannet arkitekt fra École nationale supérieure d'architecture de Toulouse. Han var fra 1994 til 2003 representant i Andorras nasjonalforsamling for Partit Liberal d'Andorra. Fra 2004 til 2011 var ordfører i Escaldes-Engordany.
Ved valget i mars 2015 vant Martí gjenvalg til tross for at Partit Liberal d'Andorra stilte egen liste og Demòcrates per Andorra gikk tilbake i oppslutning. 16. mai 2019 ble han etterfulgt som statsminister av Xavier Espot.
Bob Jones University
Ved universitetet var det 4 096 studenter og 309 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 9 770 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Convolvulus althaeoides
Convolvulus althaeoides er en plante i vindelfamilien.
Den er en flerårig urt med utløpere. Veksten er krypende eller slyngende, og planten kan bli opptil 1 m høy. Utseendet til bladene varierer mye, og de er ofte grålige. De nederste bladene er hjerte- eller nyreformede, mens de øvre er dypt flikete. Blomstene sitter 1–3 sammen på en lang stilk. Blomstene er mørkt rosa og 30–50 mm i diameter. Frukten er en glatt kapsel med 4 frø.
Convolvulus althaeoides vokser på steinete steder og brakkmark. Den vanligste formen, subsp. althaeoides, er utbredt i hele middelhavsområdet og finnes nordover til Ungarn og Romania, og sørover til Mauritania, Mali og Tsjad. Den vokser også på Kanariøyene og Madeira, men det er usikkert om disse forekomstene er naturlige. En form med sølvgrå blader som har smalere fliker, skilles ut som subsp. tenuissimus. Den er utbredt i det sørlige og østlige middelhavsområdet.
Suleiman Bilali
Suleiman Bilali (født 5. juni 1978 i Nairobi) er en kenyansk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen lett fluevekt. Bilali fikk sin olympiske debut da han representerte Kenya under Sommer-OL 2008. Her ble han slått ut i første runde av Winston Méndez Montero fra Den dominiskanske republikk i vektklassen lett fluevekt. Han har også to gull fra de panafrikanske leker i 2003 og 2007.
Wilhelm Dörpfeld
Wilhelm Dörpfeld (født 26. desember 1853 i Barmen, død 25. april 1940 i Lefkada) var en tysk arkitekt som først og fremst er kjent for sitt arbeid innen den klassiske arkeologien.
Bakgrunn
Wilhelm Dörpfeld var sønn av pedagogen Friedrich Wilhelm Dörpfeld. Han gikk på det humanistiske gymnasium i Elberfeld, som nå bærer hans navn (Wilhelm-Dörpfeld-Gymnasium), og i 1872 tok han sitt abitur der.
Deretter studerte han arkitektur ved Berliner Bauakademie, der han i sin vennekrets hadde arkitektene Friedrich Graeber og Karl Siebold. Via en ansettelse i kontoret til sin lærer (og senere svigerfar) Friedrich Adler fant han sitt innpass til den arkeologiske byggforskning.
Arkeolog
I 1877 ble han assistent ved utgravningene av Olympia i Grekenland under Richard Bohn, Friedrich Adler og Ernst Curtius. I 1882 sluttet han seg til Heinrich Schliemann, som da holdt på å grave ut Troja. Han fortsatte å arbeide med Schliemann i Tiryns (1884–1885), deltok i utgravningene på Akropolis (1885–1890), Pergamonutgravningene (1900–1913) med Alexander Conze, og i utgravningene av Athens agora i 1931.
Dörpfeld gravde på ny ut Troja 1893–1894. Han anså at Heinrich Schliemann hadde ødelagt de øverste lagene (der han anså at Troja hadde ligget) ved å grave seg med de nedre to lagene.
I 1896 grunnla Dörpfeld Den tyske skolen i Athen, som også ble oppkalt etter ham: "Dörpfeld gymnas".
Mellom 1887 og 1912 var han sjef for det tyske arkeologiske instituttet i Athen. Han døde 25. april 1940 i Lefkada og ble begravd i Nydri, der han anså at Odysseus palass hadde ligget.
Dörpfeld betraktes som en pioner når det gjelder stratigrafisk utgravning og presis grafisk dokumentasjon av arkeologiske prosjekt.
Dörpfeld ble valgt inn som medlem av Kungliga Vetenskapsakademien i 1906.
Fylkesvei 217 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 217 i de følgende fylkene:
Macleayella
Macleayella er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene lever i Australia. Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Arten lever i Australia (delstaten Western Australia).
Stavanger stadion
Stavanger stadion er et idrettsstadion i Stavanger. Anlegget, som er lokalisert på Eiganes, var inntil 2003 Viking FKs hjemmestadion. Etter at klubben flyttet derfra har stadionet blitt pusset opp og brukes i dag til forskjellige aktiviteter, som for eksempel friidrett. Anlegget kan også brukes til konserter, blant annet har Elton John gjestet stadionet.
Historie
Stavanger stadion ble åpnet 13. august 1917. Åpningskampen ble spilt mellom Brodd og Frem, Bergen. Stavanger stadion var den første moderne gressbane som ble bygget i Norge. I 1917 ble cupfinalen mellom Sarpsborg og Brann spilt på Stavanger stadion. Dette var den første cupfinale som spilt på gress.
Allerede i 1940 forelå det planer om en ombygging av Stavanger stadion, men på grunn av krigen ble ikke disse planene iverksatt. I 1946 ble planene vedtatt på nytt. Første byggetrinn var Vestbanen, som stod ferdig i 1949. Denne banen skulle i hovedsak benyttes til trening, men ble også benyttet til kamper mens stadion ble ombygget med nye betongtribuner. Da nye Stavanger stadion stod ferdig i august 1955, var den snudd 90 grader i forhold til den gamle, og den nye tribunen hadde en kapasitet på 10 000 tilskuere.
Etter at Viking kvalifiserte seg for europacupspill ved å bli nr. 3 i serien i 1971, ble det satt fart på planene om å bygge flomlysanlegg på Stavanger stadion. 13. september 1972 ble flomlysanlegget innviet da Viking møtte islandske IBV i UEFA-cupens 1. runde. Mot slutten av 1970-årene ble tribuneanlegget utbygget med 5 555 overbygde sitteplasser. Den 1. november 2003 spilte Viking sin siste seriekamp på Stavanger stadion.
Landskamper
Det ble totalt spilt ni A-landskamper på Stavanger stadion. I 1955 ble det for første gang spilt landskamp på Stavanger stadion. Norge møtte i ungdomslandskamp, og Finland vant 4–1. I 1966 ble det for første gang spilt på Stavanger stadion. Også denne gang var Finland motstander, og resultatet ble 1–1. Den 21. juli 1971 spilte Norge mot, en privatlandskamp som Norge vant 2-1 etter mål av Olav Nilsen og Ola Dybwad-Olsen. Den siste ble spilt 22. august 1990 mot og endte 1-2. Dette var den første A-landskampen Norge tapte på Stavanger stadion.
Roma Mineralvannfabrikk
Roma Mineralvannfabrikk er en liten familieeid brusfabrikk i Lillestrøm, den ble etablert i 1920.
Historie
Roma ble etablert i Lillestrøm i 1920 av Martin Bergersen. De første 45 årene holdt fabrikken til i Teatergata 7 i sentrum av Lillestrøm. I slutten av 1960-årene flyttet brusfabrikken inn i nye store lokaler på Nesa litt utenfor sentrum. Fabrikken drives i dag av 3. og 4. generasjon.
Roma produserer brus, mineralvann og saft. Produktene selges fra fabrikkens egen butikk og i dagligvarebutikker i lokalområdet, i tillegg til utvalgte Meny, Spar og Joker-butikker i hele landet. Fra 2016 har produktene også vært til salgs i Europris. Fabrikken har også lisensproduksjon av varer til andre aktører på markedet, samt spesialproduksjon av drikke med egen etikett til bedrifter, lag og foreninger.
Roma Mineralvannfabrikk er et av to bryggerier i Norge som har lisens til å produsere og selge RC Cola.
Roma Butikken
Roma Butikken er Roma sitt eget fabrikkutsalg som ble åpnet for første gang i 1971. Butikken har over 30.000 besøkende hvert år og ca 500 registrerte bedrifter, lag og foreninger.
Grunnstøtte til nasjonalt arbeid
Ordningens formål er å bistå med pengestøtte til frivillige organisasjoner som arbeider for barn og ungdom. Ordningen må ikke forveksles med statsstøtte som gis til religiøse samfunn.
Prosjekt Prinsesse
Prosjekt Prinsesse (engelsk: Princess Protection Program) er en film på Disney Channel. Når Rosalindas land invaderes av en slem diktator tvinges hun til å flykte og havner hos Prosjekt Prinsesse, en hemmelig organisasjon som hjelper prinsesser i fare. Mason, en agent i organisasjonen, tar hånd om Rosalinda og lar henne flytte hjem til hans familie og datter Carter. For å beholde prinsessens identitet hemmelig later de som at hun er Carters kusine, Rosie, fra Iowa. Men å være en "vanlig" tenåring viser deg ikke å være helt enkelt for en prinsesse...
Disney Channels Prosjekt Prinsesse er en morsom og hjertevarmende film om vennskap og hvor vanskelig det kan være å passe inn. I hovedrollene treffer vi Selena Gomez (også kjent fra Magikerne på Waverly Place) og Demi Lovato (fra Camp Rock). Bonusmaterialet inneholder blant annet et innblikk i en ekte prinsesses hverdag, og bestevenninnene Selena og Demi snakker om livet både i og utenfor studioet.
Sammendrag
Prinsesse Rosalinda María Montoya Fioré (spilt av Demi Lovato) er i ferd med å bli kronet til dronning av den lille nasjonen Costa Luna. Men general Magnus Kane (spilt av Johnny Ray Rodriguez), som er diktator i nabolandet Costa Estrella, invaderer palasset hennes med sine hjelpere kort tid før hun skal krones. Han forsøker å kidnappe hele kongefamilien, og ta kontroll over hele kongeriket deres. Major Joe Mason (spilt av Tom Verica), som er agent i Princess Protection Program (eller P.P.P.), en hemmelig organisasjon finansiert av kongefamilien, får prinsessen i sikkerhet via helikopter. Kanes agenter lykkes imidlertid med å fange hennes mor, dronning Sofía Fioré av Costa Luna.
Beskyttelsesprogrammet gjemmer Rosalinda i Joe Masons hjem ved Lake Monroe i delstaten Louisiana, hvor hun går i dekning som en vanlig amerikansk tenåring, under det falske navnet Rosie Gonzalez. Hun møter Joes tenåringsdatter Carter Mason (spilt av Selena Gomez), som arbeider i familiens butikk og drømmer om å gå ut med Donny som hun er opp over ørene forelsket i. Carters klassekamerat Edwin er på sin side hemmelig forelsket i Carter. Rosie later som om hun er Carters kusine fra Iowa, og Carter lærer Rosie å oppføre seg som en helt vanlig amerikansk tenåring.
Rosie viser Carter hvordan hun kan løse noen problemer hun har med noen andre jenter ved skolen, blant annet Donnys kjæreste Chelsea Barnes og hennes venninne Brooke Angels. Rosie begynner på Lake Monroe High School, og blir raskt svært populær. I et forsøk på å narre Rosalinda til å avsløre hvor hun befinner seg, kunngjør general Kane sine planer om å tvinge moren hennes til å gifte seg med ham. Brooke oppdager at "Rosie Gonzalez" faktisk er prinsesse Rosalinda.
Brooke og Chelsea konfronterer Rosie og truer med å avsløre henne, men sier at de foreløpig skal holde på hemmeligheten hennes. Brooke og Chelsea ødelegger også kjolene som Carter og Rosie planla å bruke på en skoledans. Rosie ønsker å reise hjem, men Carter mener at Costa Luna fremdeles er alt for farlig. Carter kontakter Mr. Elegante, Rosalindas nære venn som arbeidet for konge-familien, for å få hans hjelp til å utarbeide en plan for å kvitte seg med generalen og få makten tilbake på kongefamiliens hender.
Statkraft Varme
Statkraft Varme er en produsent av fjernvarme i Norge og Sverige. Total årlig produksjon er på over 1 TWh.
Statkraft Varme Trondheim produserer og distribuerer fjernvarme til kunder i Trondheim kommune. Årlig produksjon er på over 600 GWh og er basert på avfallsforbrenning. Det er undersentraler på Marienborg, Nidarvoll, Dragvoll, Lilleby, Øya, i Midtbyen, på Brattøra, på Heggstadmoen og på Ladehammeren.
Statkraft leverer også fjernvarme basert på biobrensel i Harstad, Stjørdal, Namsos, Levanger, Haugerud, Bogerud, Nannestad, Moss og Sverige.
Historie
Trondheim Energi Fjernvarme ble stiftet i 1982 som et datterselskap av Trondheim Energi. I 2002 ble Statkraft eier av Trondheim Energi. Fjernvarmenettet hadde i 2007 en utstrekning på 140 km, fra Heggstadmoen i sør til Lade/Tunga i nord. Trondheim Energi Fjernvarme leverte da fjernvarme til over 5 000 boliger og 450 bedriftskunder, og dekket med dette 30% av oppvarmingsbehovet i Trondheim og Klæbu.
Det ble foretatt en større utbygging av anleggene i 2006/2007, hvor særlig kapasiteten på forbrenning av avfallsenergi, og distribusjon, ble utvidet. Etter denne utvidelsen kan avfallet fra store deler av Midt-Norge forbrennes ved anlegget på Tiller. Trondheim er ledende på utvikling av vannbåren varme og er nest størst på fjernvarme i Norge, etter Oslo.
Selskapets målsetting er å utvikle og tilby kundene et fleksibelt energiforsyningssystem basert på forskjellige fornybare energikilder. Varmesentralen har nå kapasitet til å motta 225000 tonn søppel og ca. 75% av produsert energi blir gjenvunnet fra søppel-/avfallsforbrenning. I tillegg benyttes elektrisitet, bioenergi, varmepumper, bioolje, naturgass (LNG), propan/butan (LPG), strøm og litt fyringsolje.
I 2013 dekkes 30 % av Trondheims oppvarmingsbehov av fjernvarme. Statkraft Varme leverer til 8000 boliger og til 650 bedrifter og offentlige bygg i Trondheim.
I 2017 ble anlegget i Klæbu solgt ut av Statkraft Varme.
Colin Baker
Colin Baker (født 8. juni 1943 i London, England) er en skuespiller som er mest kjent for å ha spilt den sjette Doktoren i science fiction-serien Doctor Who fra 1984 til 1986.
Petr Frydrych
Petr Frydrych (født 13. januar 1988 i Klatovy) er en tsjekkisk friidrettsutøver som konkurrerer i spydkast.
Colin Baker
Bakgrunn
Baker ble født i London, men familien flyttet nordover til Rochdale. Han ble utdannet hos St Bede's College, Manchester. Før han ble valgt ut til å avløse Peter Davison som Doktoren, var Baker allerede en etablert TV-skuespiller. Hans mest kjente rolle var som Paul Merroney i The Brothers. Baker gjestespilte også som Bayban i en episode av Blake's 7.
Doctor Who
Etter å ha spilt i For Maddie with Love, dukket Baker opp for første gang i Doctor Who som kommandør Maxil i historien Arc of Infinity. Produsent John Nathan-Turner beskrev Bakers opptreden som «quite arch» og litt nesevis. Til tross for dette, var Maxil en av de få som faktisk skjøt Doktoren, som da ble spilt av Peter Davison.
Petr Frydrych
Hans personlige rekord er 88,23 meter, satt i Ostrava 27. mai 2010.
Colin Baker
Doctor Who
Etter at Baker offisielt fikk jobben som Davisons etterfølger, ble han den eneste skuespilleren som har vært med i Doctor Who før han spilte Doktoren. Den scenen hvor Maxil skjøt Doktoren i Arc of Infinity ble nevnt, noe som fikk Baker til å si at han fikk rollen ved å skyte sin forgjenger. Colin Baker sa også at han ikke var i slekt med Tom Baker som hadde spilt den fjerde Doktoren i sju år.
Petr Frydrych
Som junior kom han på åttendeplass under Junior-VM i friidrett 2006, med et kast på 67,84 meter. Hans årsbeste den sesongen var 70,91.
Colin Baker
Doctor Who
Baker dukket opp som Doktoren første gang på slutten av The Caves of Androzani hvor han sa sin første replikk. Bakgrunnen for rulleteksten hadde Bakers ansikt istedenfor Davisons og Bakers navn dukket også opp før Davisons. Dette er den første, og eneste, gangen at den nye Doktoren i Doctor Who kom først i rulleteksten i den forrige Doktorens avskjedshistorie. Bakers første egne historie begynte påfølgende uke og het The Twin Dilemma. Dette var første gangen siden 1966 at en ny skuespiller tok over rollen som Doktoren i løpet av en sesong istedenfor mellom to sesonger.
Bakers periode ble avbrutt av en lang pause fordi sesong 23 ble flyttet fra å bli vist på våren til høsten.Kontrolløren av BBC One, Michael Grade, kritiserte Doctor Who. Han sa at serien hadde blitt for voldelig og historiene for farseaktige.
Petr Frydrych
I 2009 kom han på sjetteplass i EM for lag i Leiria i Portugal, og under VM i friidrett 2009 kom han på 10.-plass med et kast på 79,29.
Colin Baker
Doctor Who
Baker fikk til slutt sparken etter at BBCs ledelse insisterte fordi de ville fornye serien. Han er fremdeles den eneste skuespilleren som har blitt sparket fra rollen som Doktoren. Med bare 11 historier og litt under tre år i rollen var Baker den som hadde spilt Doktoren i kortest tid frem til Paul McGann i 1996.
Karriere etter Doctor Who
Etter at han forlot Doctor Who fortsatte Baker å spille, hovedsakelig på teateret. Han spilte Doktoren en gang til i veldedighetsspesialen Dimensions in Time i 1993. Han spilte også en doktor-aktig person i BBVs videoserie The Stranger så vel som i et BBV-drama kalt The Airzone Solution. Han har også spilt Doktoren i en rekke hørespill produsert av Big Finish Productions. Hørespillene er generelt godt mottatt av fans som mener at det var dårlige manuskript som Bakers periode i Doctor Who led av og at det ikke var hans feil. I en spørreundersøkelse gjort av Doctor Who Magazine ble Baker utropt til den beste Doktoren i hørespillene.
Holdøla
Holdøla er ei elv i Ullensvang kommune som renner fra fjellområdene fra rundt Reinsnosi og Bjørnanuten i Vestland. Elva er sammensatt av to elveløp fra sør og nord som renner sammen omentrent 1,7 km før elva renner ut i Valldalsvatnet. Totalt er nedbørsområdet 20,3 km2. Området som dreneres består av snaufjell med bratte sider ned mot elva i dalbunnen. Vassdraget grensen mot den sørlige delen av Hardangervidda nasjonalpark.
Colin Baker
Karriere etter Doctor Who
Baker dukket opp i flere TV-serier på 1990-tallet, inkludert gjesteopptredener i BBCs dramaserie Casualty, Channel 4s versjon av A Dance to the Music of Time og som seg selv i spørrekonkurransen Countdown. I 1994 ble Baker den første (og så langt den eneste) tidligere Doktoren som har skrevet en Doctor Who-historie, The Age of Chaos. Det er en tegneserieroman som ble publisert av Marvel UK. Den handler om den sjette Doktoren og følgesvennen Frobisher.
Holdøla
Det er i 2013 søkt konsesjon for utbygging av Holdøla. Utbyggingen innebærer at det bygges to separate kraftverk som benevnes Holdøla sør og Holdøla nord. Inntaket til Holdøla sør legges på kote 1065 og inntaket i Holdøla nord etableres på kote 1085. I Holdøla nord etableres et inntaksbasseng ved at det bygges en dam like nedenfor et lite vann som ligger på kote 1085,3. Inntaksdammen får største høyde på ca 4,5 meter og en kronelengde på ca. 30 meter. Holdøla sør overføres til nedbørfeltet til Holdøla nord. Her etableres en enkel sperredam om lag 80 m fra grensen til Hardangervidda nasjonalpark. Vannet tas inn gjennom et lite inntak. Langs det nedgravde røret tas det inn to bekker ved hjelp av to små inntak. Fra inntakene føres vannet i separate vannveier til kraftstasjonene. I kraftstasjonene settes det inn turbiner med installert effekt på 4,5 MW og 5,2 MW, og årlig middelproduksjon er beregnet til 13,4 GWh og 15,8 GWh. Det må bygges en 200 meter lang adkomstvei til kraftstasjonene. Det er forutsatt slipping av minstevannføring lik 0,41 m3/s om sommeren og 0,01 m3/s omvinteren. Slipping av minstevannføring og flomtap gir en gjennomsnittlig restvannføring fra inntaket i Holdøla på 0,38 m3/s, dvs. ca. 24,8 % av middelvannføringen. Dette er et gjennomsnitt over året, og mye av dette vannet vil komme i flommer.
Colin Baker
Karriere etter Doctor Who
Baker har også spilt i opera som Sir Joesph Porter i Carl Rosa Companys produksjon av H.M.S. Pinafore.
Holdøla
Konsekvensanalysen som er gjennomført, viser at utbyggingen vil ha middels negativ konsekvens for landskapet i området. For å bøte på konsekvensene for landskapet er det siden konsesjonssøknaden ble levert inn til NVE en planendringssøknad der det foreslåes tunnel i fjell fremfor nedgravd rør. Utyggingen er vurdert å ha liten negativ konsekvens for det biologisk mangfold. Konsekvensene for øvrige temaer/fagområder (kulturminner, ferskvannsressurser og fisk/ferskvannsbiologi) er også vurdert som små.
Colin Baker
Karriere etter Doctor Who
Baker har skrevet en spalte for sin lokale avis, Bucks Free Press, siden 1995.
Boricula College
Boricula College  er et privat, kommersielt universitet i New York i delstaten New York, USA. Det ble opprettet i 1974.
Risnefjorden
Risnefjorden er en fjordarm i ytre del av Sognefjorden i Gulen kommune i Vestland. Fjorden strekker seg omtrent seks kilometer sørover fra fjordåpningen, som ligger mot nord.
Langs østsiden av fjorden ligger, som går til Ytre Oppedal, hvorfra det går ferge over Sognefjorden til Lavik. På vestsiden ligger Fv 1.
I april 1945 ble skipet «Inger Seks», som var rekvirert av de tyske okkupasjonsstyrkene i Norge, senket av britiske fly mens det lå i Risnefjorden.
Westamaran
Westamaran er en type hurtigbåt utviklet av Westermoen Hydrofoil i 1973. Båttypen ble populær, og introduserte en ny epoke for transport langs norskekysten og andre steder.
På ruten fra Bergen til Stavanger eksisterte det allerede fra tidlig på 1960-tallet en hurtigbåtforbindelse med hydrofoil. De første Westamaranene gikk saktere enn hydrofoilene, men de var mer komfortable, og bedre likt av publikum. Plassforholdene var bedre, og disse båtene gikk adskillig mykere i urolig vær. De var også mer driftssikre og hadde ikke behov for spesielle gangveier etc. ved anløpsstedene.
Westamaranene
Westamaranen hadde asymmetriske skrog, der innsiden var nærmest flat, og tunnelen mellom skrogene var rektangulær i tverrsnitt. Profilen var ganske lik en Storm-klasse kanonbåt delt i to, og konstruksjonen av Westamaranen var basert på erfaringene fra denne båttypen. Skipsdesigneren Harald Henriksen, som utarbeidet utkastet på katamarandesignen man presenterte for Toralf Westermoen og styret i Westermoen Hydrofoil i 1970, var klar over en alvorlig ulempe med det konvensjonelle katamaranskroget. Det hadde vist seg at det oppsto sterk bølgeturbulens i kanalen mellom skrogene under større hastighet. Ved å bruke asymmetrisk skrog ville man bryte opp tendensene til bølgedannelse og dessuten oppnå en planende effekt så man ikke kunne «grave seg dypt» i sammenligning med et enkeltskrogsfartøy.
45 westamaraner ble bygd og levert fra Mandal og Alta til forskjellige rutefergeselskaper i Norge, Danmark, Nederland, Frankrike, Italia, Spania, Jugoslavia og Hellas fra 1971 til 1986. Fire hovedtyper ble satt i produksjon, W 86 med plass for mellom 100 og 180 passasjerer fra 1971, W 95 med plass for mellom 180 og 220 passasjerer fra 1974, W 88 med plass for omtrent 130 passasjerer fra 1981 og W 100 med plass for opptil 100 passasjerer fra 1980. En spesiell variant av W 95 ble utviklet i 1976 for gassturbindrift, «Westjet» kunne komme opp i en hastighet på opptil 40 knop med en samlet motorytelse på 6700 hestekrefter fra to gassturbiner. I 1974-80 hadde Westamarin et verksted i Alta i Finnmark, som sto for bygging av marinefartøyer. Der ble 5 W 86 fartøyer bygget.
På slutten på 1980-tallet ble de avløst av en ny generasjon med symmetriske katamaranskrog som kom med W 3700. En overgang mellom de to forskjellige generasjoner var med W 120 som var satt i produksjon i 1985 for Pudu Shipping Enterprises Ltd. i Kina.
Bare et eksempel av type W 120 ble levert, «Zu Liang» som kom til Kina hvor det kom i trafikk fra 1987 for Nantoong Hi-Speed Passenger Ship Co. til tross for en hastighet på 25-27 knop. W 120 var den siste av sitt slag med asymmetrisk skrog og var et 36,2 meter langt og 9,8 meter bredt fartøy med plass for 354 passasjerer. En større design, W 130D, var på tegnebrettet med dimensjoner på 43,15 meter i lengde og 12,9 meter i bredde, som en videreutvikling fra W 120. Siden 1971 hadde Kristian Haanes i Kristiansand aksjemajoriteten i Westamarin, men hans familie solgte seg ut i 1986. Dette eierskiftet, hvor Alan Lundin fra Sverige overtok, førte til innføringen av svensk ekspertise som åpnet for katamaraner med symmetriske skrog.
Westamarin solgte lisensrettigheter til Mitsui Engineering & Shipbuilding Co. Ltd. i Japan i 1973. Med westamaranen som basismodell utviklet japanerne supermaranen som evolveres inn i en egne katamarantype i slutten på 1980-årene, 32 fartøyer ble bygget fram til 1997.
W 95
W 95 er en forlenget variant av W 88 for ekstra kapasitet i både frakt og motoreffekt, med to meget kraftige dieselmotorer kunne man oppnå 32 knop.
Spesifikasjoner
W 88
Med noe mindre kapasitet var W 88 utviklet som en raskere variant i forhold til eldre westamaraner da W 88 etterfulgte W 86. W 88 var mer rommelig enn W 86 med høyere fribord og skarpe linjer på overbygningen.
Spesifikasjoner
W 100
W 95 ble erstattet med W 100 som den største av westamarantypene med asymmetriske skrog, men så liten produksjon fram til de ble avløst av katamaraner med symmetriske skrog.
Spesifikasjoner
Liste over westamaranene
45 westamaraner var levert fra Westermoen Hydrofoil A/S som siden 1979 het Westamarin A/S i 1971 til 1986. Disse fordeles i flere typer; 24 fartøyer av type W 86, 14 fartøyer av type W 95, 4 fartøyer av type W 88 og 4 fartøyer av type W 100.
Japan
I 1973 kjøpte det japanske verftet Mitsui til seg lisensrettigheter for bygging av westamaraner fra Westermoen Hydrofoil, og satte umiddelbart i gang produksjonen av tre Super Westamaran CP20 basert på W 86. Dette ble videreutviklet til egne design uten norsk assistanse i 1978 med Supermaran som større og mer avanserte varianter av de norske westamaranene. Den japanske westamaranen som markedsførtes som supermaran hadde blitt tilpasset lokale betingelser med større sjødyktighet i krevende farvann med opptil 2,5 meter i bølgehøyde. CP30 Mk II var etter sjøsettingen i 1986 verdens største katamaranferge med en lengde på 41 meter i dette året. Produksjonen tok seg opp på slutten på 1980-tallet med flere modeller - CP5, CP10, CP15, CP20 og CP30 som hadde kommet meget langt fra sine norske røtter. Fram til 1991 var 19 Supermaran fartøyer bygget, da en ny generasjon - Mightycat - overtok i 1991. Mightycat 40 var basert på CP30, var i produksjon fram til 1997. Ved dette tidspunktet hadde Mitsui produserte 32 fartøyer, samtidige med aner i den norske westamaranen.
Supermaran CP20HF
Spesifikasjoner
Supermaran CP30
Spesifikasjoner
Supermaran CP30 Mk II
Spesifikasjoner
Supermaran CP30 Mk III
Spesifikasjoner
Supermaran CP15
Spesifikasjoner
Sikkim
Sikkim er en indisk delstat i Himalaya. Det er den minst folkerike staten i India og den nest minste.
Sikkim var en uavhengig stat styrt av Chogyal-monarkiet som støttet seg på bhutiaaristokratiet fra 1642 til 1975, da en folkeavstemning ga flertall for å innlemme Sikkim som Indias 22. stat.
Sikkim er en ren innlandsstat og grenser til Nepal i vest, Tibet i nord og øst og Bhutan i sørøst. I sør ligger den indiske staten Vest-Bengal. Det offisielle språket i Sikkim er nepali og de mest utbredte religionene er hinduisme og vajrayana-buddhisme.
Gangtok er hovedstaden og den største byen.
Sikkim ligger ved foten av Himalaya, og den vesle staten har stor variasjon i landskapsformer og klimasoner — fra tropisk klima i sør til tundra i nord. Verdens tredje høyeste fjell, Kanchenjunga; ligger i Sikkim, nær grensa til Nepal. På grunn av sitt ry for urørt fjellnatur og politisk stabilitet er Sikkim en av de mest besøkte statene i India.
Innlemmelsen av Sikkim i India ble oppfattet som indisk ekspansjonisme i flere av nabolandene og førte til protestdemonstrasjoner i Nepal. Kina nektet lenge å godkjenne Indias suverenitet i Sikkim, og har først nylig endret sin holdning som et ledd i de siste åras diplomatiske sjarmoffensiv mot New Delhi.
USA under Vinter-OL 1988
USA under Vinter-OL 1988. 117 sportsutøvere, åttiseks menn og trettien kvinner fra USA deltok i ti sporter under Vinter-OL 1988 i Calgary i Canada. De deltok i aking, alpint, bobsleigh, langrenn, kunstløp, skihopping, hurtigløp på skøyter, ishockey, kombinert og skiskyting. USA kom på niendeplass med to gull- og en sølv- og tre bronsemedaljer. Skiskytteren Lyle Nelson var USAs flaggbærer under åpningsseremonien.
Kristine Skjeslien
Kristine Marie Skjeslien, også kalt Kiss (født 4. desember 1913, død 12. februar 1990) var en norsk forfatter og misjonær i Kina og Etiopia. Hun var tilknyttet Norsk Luthersk Misjonssamband. Hun skrev en rekke bøker og hun omtalte også tiden i Kina og Etiopia i flere av sine bøker. Kristine Skjeslien var også redaktør i magasinet Blåveisen, som var Norsk Luthersk Misjonssambands magasin for barn, i perioden 1956-1957.
Oppvekst
Skjeslien vokste opp på Gjøvik i en stor familie med 7 søsken, 3 søstre og 4 brødre, på Gjøvikjordet. Hun utdannet seg til lærer og fikk et kall om å reise ut som misjonær. Hun reiste til Mandsjuria i Kina. Søsteren Olga (Sandved) (1917–2008) reiste også ut som misjonær, til Etiopia og giftet seg med Johannes Sandved. Søster nummer tre, Helga (Madslangrud) (1915–2008), ble i Norge der hun utdannet seg til diakon og giftet seg med Nils Rikard Madslangrud (1919–2010).
I Kina
Kinamisjonsforbundet som ble grunnlagt i 1891 sendte misjonærer til Kina og Kristine Skjeslien var en av dem. Da organisasjonen måtte forlate Kina etter andre verdenskrig, skiftet organisasjonen navn til Norsk Luthersk Misjonssamband. I boka Hjem fra Kina forteller Skjeslien om den dramatiske hjemreisen fra Manchuria i 1946 etter åtte harde år i Kina. Misjonærene hadde lenge vært adskilt fra både familie, venner og misjonsledelsen hjemme i Norge. Skjeslien fikk i 1946 klarsignal for oppbrudd med de andre misjonærene. På samme tid var Kina i krig med Japan og 26. februar 1946 startet hjemreisen ut av isolasjonen i Kina. Det ble en lang strabasiøs togreise gjennom kalde Sibir og misjonærene var plassert i godsvogner sammen med russiske soldater. De hadde også følge av en fangetransport av forviste til Sibir som var med toget et stykke. De norske misjonærene måtte fornye visum hele seks ganger på turen gjennom det gamle Sovjetsamveldet. Det var også flere tragiske dødsfall under togreisen. I Sibir fikk Kristine og de andre bytte til et tog med 3. klasses vogn der de hadde trebenker som køye. Denne reisen tok 43 døgn før de nådde Norge og Oslo Østbanestasjon på palmesøndag, 13. april 1946.
I Etiopia
I 1949 dro Skjeslien til Etiopia. Her hadde Norsk Luthersk Misjonssamband måttet gi opp misjonstasjonen de hadde i østlige Etiopia. De ønsket å etablere misjonstasjon med skole og sykehus i byene Dilla og Yirga Alem og etter audiens hos Haile Selassie I av Etiopia ble det godkjent. I 1950 var Skjeslien med på å starte en skole med 12 studenter fra Etiopia og hun underviste der.
I Norge
Etter å ha vært misjonær i Kina og Etiopia i en rekke år slo Skjeslien seg til ro i Norge og hun bosatte seg i Oslo. Fra 1956 til 1957 utmerket hun seg som redaktør i magasinet Blåveisen, gitt ut av Norsk Luthersk Misjonssamband. Idag heter magasinet Blink. Skjeslien begynte på 1960-tallet å skrive bøker og debutromanen Morgenrøden kom i 1964. Så fulgte Du er min sol i 1965 og Hjem til slutt i 1974. I 1985 kom boka I samtale med Arna Vågen, om Kinamisjonæren Arna Vågen som ble over hundre år og i 1988 var Skjeslien medforfatter på Jorunn Hamres bok Fra trollkvinne til evangelist som handlet om den kjente Etiopiske trollkvinnen Sue Bengere, som var gift med en trollmann og ble evangelist. Hennes siste utgivelse, Regnbuen, Guds signatur i mitt misjonærliv kom i 1989.
Skjeslien giftet seg aldri, men hun tok til seg en gutt som ble funnet forlatt som spedbarn i Etiopia. Han ble adoptert og tatt med til Norge hvor han vokste opp hos Kristine.
Hun døde i Oslo i 1990, og ble gravlagt på Grefsen kirkegård.
Alfio Rapisarda
Alfio Rapisarda (født 3. september 1933 i Zafferana Etnea i provinsen Catania på Sicilia i Italia) er en katolsk prelat og titulærerkebiskop som var diplomat for Den hellige stol.
Prest
Erkebiskopen av Catania, Guido Luigi Bentivoglio S.O.C., ordinerte ham til prest den 14. juli 1957.
Apostolisk nuntius, erkebiskop
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 22. april 1979 til titulærerkebiskop av Cannae og apostolisk nuntius til Bolivia og bispeviet ham den 27. mai samme år i Peterskirken; medkonsekratorer var kurieerkebiskopene Duraisamy Simon Lourdusamy og Eduardo Martínez Somalo.
Den 29. januar 1985 utnevnte Johannes Paul II ham til apostolisk pro-nuntius til Zaire, den 2. juni 1992 til apostolisk nuntius til Brasil og den 12. oktober 2002 til apostolisk nuntius til Portugal.
Pave Benedikt XVI innvilget den 8. november 2008 hans alderbetingede fratreden.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Alena Matejka
Alena Matejka (Alena Matějková) (født 26. januar 1966 i Jindřichův Hradec) er en tsjekkisk kunstner som arbeider med tredimensjonale verk, vanligvis i materialene stein og glass. Hun designer også kunsthåndverk, særlig med glass som hovedmateriale. Hennes kunst er inspirert av gammel ornamentikk, myter og drømmer.
Utdanning
Alena Matejka er utdannet som glasskunstner i den tsjekkiske tradisjonen. Hun studerte ved High School of Applied Arts i Kamenicky Senov fra 1981 til 1985. Etter fire mislykkede forsøk ble hun opptatt som student ved Academy of Arts, innen arkitektur og design, Praha, Tsjekkia Glass Department, ved professor Vladimir Kopecky. Studiet begynte i oktober 1989, noen uker før fløyelsrevolusjonen brøt ut. Hun studerte ved Academy of Arts i perioder frem til 1997. I 1995 var hun student ved Glasgow School of Art, keramisk avdeling. I 2000 tok hun et Ph.D. studie ved Academy of Arts, arkitektur og design, i Praha.
Arbeid
Alena Matejka har fått anerkjennelse for sine monumentale verk i stein og glass. Hennes motiver strekker seg fra dører og åpninger, fragmenter av vegger, lysestaker, kongelige kroner, båter, blomster, mennesker og mye mer. Hun henter sin inspirasjon fra gammel ornamentikk, fra myter og historier, spunnet sammen med sine egne drømmer. Hun vender stadig tilbake til lyset, det gjennomskinnelige, slik som i hennes arbeider i glass. Hun forsøker også å få stein til å skinne blant annet med å bearbeide den og lage åpninger for lyset.
Under et opphold i Skottland i 1995 reiste hun en del rundt og fant interesse i å studere gamle gravsteiner og deres ornamentikk. Hun besøkte også gamle bosetninger. Senere lagde hun en serie med mugger i glass. Disse hadde fragmenter fra hennes reise i Skottland, inspirert av landskapet, menneskene, og den gamle skotske kulturen. Muggene fikk understell med hjul og fiktive kongelige navn.
I sink, therefore I am fra 2007, er en badestamp, laget av en blokk rød granitt fra Sverige. Tittelen er en omskrivning av filosofen René Descartes kjente utsagn, I think, therefore I am (Jeg tenker, derfor er jeg). Utvendig har den et lengre sitat av Descartes. Det tok to år å lage verket, som kan tolkes på flere måter, steinen er steget opp fra dypet av jorden (magmatisk bergart), samtidig som det er en badestamp hvor en senker seg ned i vann (synker).
For sine skulpturer i stein og glass har hun fått første premie i internasjonale konkurranser både i Murano, Italia (1996) og Ebeltoft, Danmark (1997).
Prosjekter
Hun har vært involvert i flere prosjekter innen tredimensjonale uttrykk, ofte i samarbeid med ektefellen Lars Widenfalk. Han er skulptør og arbeider i hovedsak med stein, vanligvis marmor og granitt, men også med andre materialer som glass.
Bed of roses er laget av is og roser under Luleå Vinter Biennal. En stor «seng» (isblokk) i glassklar is er plassert inne i et hus. Innfrosset i «sengen» er en mengde roser. Isen er symbol for evigheten, mens rosene symboliserer livet og kjærligheten.
Utstillinger og innkjøp
Alena Matejka har deltatt på en lang rekke utstillinger, særlig i Tsjekkia, men også i flere andre land, hovedsakelig i Europa. Hun har vært involvert i flere prosjekter og deltatt i flere symposium. Blant annet med arbeider i is og snø i Luleå Winter biennalen, Luleå i Sverige. I Norge har hun blant annet deltatt på gruppeutstillingen Skulptur 2003 på Aker Brygge i Oslo, samt Kleppesommeren 2004 i Kleppe i 2004. Sommeren 2012 var hun med på et skulptursymposium på Eide på Nordmøre.
Xylotribus
Xylotribus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, brokete fargede trebukker, mørkt brune eller rødbrune med gule til hvite, avlange flekker. Kroppen er påfallende kort og bred. Antennene er lengre enn kroppen. De innerste leddene er utvidete: det første leddet er kølleformet tykt, ledd tre og fire har utvidelser innover i spissen.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Fransk Guyana, Ecuador og det nordlige Brasil.
Michael Goodliffe
Lawrence Michael Andrew Goodliffe (født 1. oktober 1914, død 20. mars 1976) var en britisk skuespiller, best kjent for å spille roller som for eksempel leger, advokater og militære offiserer. Han spilte også noen ganger vanlige arbeidere.
Biografi
Goodliffe ble født i Bebington, Cheshire, sønn av en prest, og utdannet ved St. Edmund ' s School, Canterbury, og Keble College, Oxford. Han startet sin karriere i Rpertory Theatre i Liverpool før fortsatte ved Royal Shakespeare Company i Stratford upon Avon. Han sluttet seg til den britiske hæren i begynnelsen av den Andre verdenskrig som sekondløytnant i det Kongelige Warwickshire Regiment i februar 1940. Han ble såret i beinet og tatt til fange under slaget om Dunkerque. Goodliffe var feilaktig blitt oppført som drept i aksjon, og endatil hans nekrolog publisert i en avis. Han tilbragte  resten av krigen som fange i Tyskland.
Mens han var i fangenskap produserte  og spilte han (og i noen tilfeller skrev han skuespill og sketsjer for å underholde sine medfanger. Disse omfattet to produksjoner av William Shakespeare's Hamlet, en i Tittmoning, og den andre i Eichstätt der han spilte tittelrollen. Han produserte den første iscenesettelsen av Noël Coward's Post Mortem i Eichstätt.