cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uriel Sebree
Sebree ble ikke holdt direkte ansvarlig for kollisjonen ettersom det ble gjort kjent at han hadde oppholdt seg under dekk på den tiden kollisjonen skjedde. Men det ble senere hevdet at han ikke hadde gjort nok for å avgjøre om det andre skipet ble skadet før han seilte derifra. Anklagene som ble reist mot ham i november/desember 1883 avgjorde at ble han funnet skyldig i «uaktsomhet og ineffektivitet i utførelsen av sin plikt i sjøforsvaret». Han ble dømt og ble suspendert fra rang og plikt i tre år med en offisiell reprimande fra Secretary of the Navy. Senere ble det slått fast at dommen var for hard og den ble redusert til en offentlig reprimande. Sebree ble deretter overført til skipetUSS Powhatan, men ikke som skipets skipssjef.
Maestà
Maestà (it. "majestät") er i kunsten en fremstilling av den tronende jomfru Maria med Jesusbarnet og tilbedende helgener og engler.
Vilhelm Bissen
Christian Gottlieb Vilhelm Bissen (født 5. august 1836 i København, død 20. april 1913 samme sted ), var en dansk billedhugger. Han var sønn av Herman Wilhelm Bissen og eldre bror av Rudolf Bissen.
Bissen var utdannet ved Det Kongelige Danske Kunstakademi, var lærling hos faren og var med på flere av hans arbeider. Blant annet modellerte han hesten på Frederik VIIs rytterstatue som står foran Christiansborg.
Av egne arbeider har han stått for mange portrettstatuer, blant annet av H.C. Ørsted og Niels W. Gade. Ved inngangen till Marmorkirken står hans kolossale bronsestatue av N.F.S. Grundtvig. Mest kjent er han i dag for rytterstatuen av Absalon som står på Højbro Plads København.
Bissen ble utnevnt til professor ved Kunstakademiet i 1890 og var dets direktør 1902–1905.
Norge
Fra unionsoppløsning til nåtid
Økende norsk misnøye med unionen på slutten av 1800-tallet førte i 1905 til oppløsningen av den norsk-svenske personalunionen i 1905. Dette ble bekreftet ved en folkeavstemning. Den norske regjeringen tilbød den norske tronen til den danske prins Carl. Etter en ny folkeavstemning kåret Stortinget ham til konge og han tok navnet Haakon VII.
Norge førte en vestvendt nøytralitet under 1. verdenskrig. I mellomkrigstiden var partipolitikken fragmentert og økonomien gjennomgikk en serie kriser, noe som førte til store deler av befolkningen både på ytterste høyre og venstre fløy mistet troen på parlamentarisk demokrati. Da 2. verdenskrig brøt ut, ønsket politikerne å holde landet nøytralt også i denne krigen, men landet ble overrumplet av det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. Tyskerne innsatte et militærdiktatur mens den norske regjering og Konge ledet et eksilstyre fra London. Det gradvis økende hatet mot det tyske styret sammen med båndene til Storbritannia og USA som krigen skapte, førte til at alliansen ble videreført etter krigens slutt; NATO ble dannet i 1949 med Norge som medlem. Norge var også et av landene som bidro til opprettelsen av FN i 1945.
Etterkrigstidens politikk har vært dominert av Arbeiderpartiet. De hadde rent flertall fra 1945 til 1957, men tonet i løpet av denne tiden ned sin politiske linje fra sosialistisk planøkonomi, til konsensuspreget blandingsøkonomi. Den norske regjering har ved tre anledninger (1962, 1967 og 1992) søkt om landets tilslutning i Den europeiske union (EU) (el. dens forløpere). De to sistnevnte søknadene munnet ut i ferdigforhandlede medlemskapsavtaler, men vant ikke tilslutning i rådgivende folkeavstemninger henholdsvis i 1972 og i 1994. Norge er imidlertid tilknyttet EUs indre marked og medfølgende regelverk gjennom EØS-avtalen som trådte i kraft i 1994.
Statsoverhode og regjering
Norge er et konstitusjonelt monarki med et parlamentarisk regjeringssystem. I henhold til Grunnloven fra 1814 er Kongen statsoverhode og velger selv sitt råd, men etter innføringen av parlamentarismen må imidlertid Regjeringen i praksis ha støtte fra et flertall i Stortinget. Kongen er den utøvende makt, og er øverstkommanderende for Forsvaret. Grunnloven gir Kongen vidtrekkende rettigheter, men disse utøves ikke i praksis i dag, og hans funksjon er i hovedsak seremoniell. Statsrådet, eller Regjeringen, består av en statsminister og minst syv statsråder, utnevnt av Kongen. Kongen kan i teorien utnevne hvem han vil, men har siden 1905 med få unntak valgt den regjeringen statsministeren foreslår. Norge har siden 2010 toppet Economist Intelligence Unit sin indeks over mest demokratiske land.
Administrativ inndeling
Norge er delt inn i 11 fylker samt Svalbard og Jan Mayen. Fylkene er inndelt i totalt 356 kommuner. Begge disse administrasjonsnivåene styres av folkevalgte organ, fylkesting og kommunestyrer. I hovedstaden Oslo fungerer bystyret både som fylkesting og kommunestyre. Statsforvalteren er statens representant overfor de folkevalgte, lokale myndigheter og han skal påse at Norges lover og statlige forskrifter blir fulgt, samt gi råd og veiledning ved behov. Oslo og Viken har felles statsforvalterembete. Hver kommune ledes av sitt eget kommunestyre og har en ordfører. På Svalbard finnes ett lokalstyre som tilsvarer kommunestyre på fastlandet. Her er sysselmesteren statens øverste representant og politimyndighet. Ulike statsorganer deler Norge på andre måter, for eksempel har helsevesenet fire helseregioner.
Fastlandet inndeles gjerne i de fem landsdelene Nord-Norge, Trøndelag, Vestlandet, Sørlandet og Østlandet. Denne inndelingen baserer seg på geografiske, historiske og språklige kriterier, men har ingen formell politisk betydning.
Rettsvesen
De ordinære rettsinstansene består forliksrådene (behandler bare sivile tvistesaker), tingrettene, lagmannsrettene og Høyesterett. Det er ett forliksråd i hver kommune, 65 tingretter og seks lagmannsretter (Borgarting, Eidsivating, Agder, Gulating, Frostating og Hålogaland). Høyesterett har 19 dommere og ledes av en høyesterettsjustitiarius. I tillegg er det enkelte særdomstoler som Arbeidsretten. Den særskilte Riksretten behandler anklager om embedsforbrytelser begått av medlemmer fra Stortinget, regjeringen eller Høyesterett, men denne har ikke vært i bruk siden 1927.
Dommerne i tingrettene, lagmannsrettene og Høyesterett er alle jurister og utnevnes av Kongen i statsråd etter innstilling fra justisdepartementet og Innstillingsrådet for dommere, og de er embetsmenn som etter Grunnloven bare kan avskjediges ved dom.
Politi og påtalemakt
Politiet er en riksdekkende statlig etat underlagt Justis- og beredskapsdepartementet. Etaten er organisert i geografiske distrikter, sentrale organer og fellestjenester. Sikkerhetstjenesten (PST) med ansvar blant for å bekjempe terrorisme og spionasje er en del av etaten. Særegent for Norge er at laveste ledd i påtalemyndigheten er en del av politiet, mens den høyere påtalemyndigheten (statsadvokatene og riksadvokaten) er en egen myndighet utenfor politiet.
Utenrikspolitikk
Norge har ambassader i 81 land, og 60 land har sine ambassader i Norge, hvorav samtlige holder til i Oslo.
Norge deltok i opprettelsen av De forente nasjoner (FN), Den nordatlantiske allianse (NATO), Europarådet og Det europeiske frihandelsforbund (EFTA). Norge fulgte etter da nordiske naboland henholdsvis i 1962, 1967 og 1992 søkte medlemskap i Den europeiske union (EU) eller dens forgjengere. Til tross for at både Danmark, Sverige og Finland ble innlemmet, forble Norge utenfor, ved at den fremforhandlede tilslutningsavtalen ble forkastet i rådgivende folkeavstemninger både i 1972 og 1994. Siden 1992 har Norge tatt del i Det europeiske økonomiske samarbeidsområde (EØS), et avtaleverk som sikrer adgang til mesteparten av Unionens indre marked, mot at landet implementerer all den lovgivning som anses for å være relevant for de deler av Det indre marked som omfattes av avtalen. I 2010 utgjorde dette til sammen omkring 7,000 rettsakter. Norge har siden 1994 blitt innvilget deltagelse uten stemmerett i ytterligere deler av EUs samarbeid, eksempelvis i unionens felles utenriks-, sikkerhets-, asyl-, utdannings- og politisamarbeid, Schengen-avtalen, samt 19 ytterligere programmer.
Norge bidro til fremforhandlingen av Oslo-avtalen, et forsøk på å løse Israel-Palestina-konflikten.
Norges forhold til EU
EFTA ble opprettet som et motstykke til EEC (EUs forløper) ved Stockholm-konvensjonen av 1960. EFTA ble som EEC opprettet i henhold til GATT-avtalens artikkel XXIV. Formålet med EFTA var blant annet å styrke forhandlingsposisjonen overfor EEC og bidra til et mer omfattende frihandelsområde i Europa. EFTA er en tradisjonell internasjonal organisasjon uten overnasjonalitet og Storbritannia var hovedaktøren bak EFTA.
Medlemskap
Norge har søkt tre ganger om medlemskap i den europeiske unionen (eller dens forløpere) og spørsmålet om medlemskap har vært et av de viktigste etter andre verdenskrig.
Den første søknaden i 1962 ble stanset av Frankrikes president Charles de Gaulle da han ensidig la ned veto mot britisk medlemskap, noe som også forhindret videre forhandling med Norge, Danmark og Irland. Etter de Gaulles avgang ble det på nytt levert en søknad i 1970, denne ble stoppet av en folkeavstemning i 1972 da 53,5 % av de som stemte gikk mot, og valgdeltagelsen var på 79,2 %.
Det ble en ny folkeavstemning i 1994 etter at Norges tredje søknad hadde blitt levert to år tidligere. Denne gangen var deltagelsen ved avstemningen enda høyere, og resultatet enda jevnere. Valgdeltakelsen var på 89 %. Bare 126,806 stemmer skilte ja fra nei i avstemningen som endte med 52,2 % flertall for å avvise medlemskap. EU-spørsmålet var ikke høyt på dagsorden ved valget i 1989, mens det ved stortingsvalget i 1993 var et EU mer fremtredende. Maastricht-traktaten og søknader fra Sverige og Finland om medlemskap (som skjedde på bakgrunn slutt på den kalde krigen) var viktig rammebetingelse for den norske debatten om medlemskap. I Norge var EU-saken like mye et innenrikspolitisk som utenrikspolitisk spørsmål. EU-saken splittet de tradisjonelle alliansene i norsk partipolitikk og skapte nye som ikke fulgte den tradisjonelle høyre-venstre-aksen. Nei-siden omfattet Sp, KrF, SV, Venstre og RV; SV og Sp var de mest markerte motstanderne, mens KrF og Venstre var for EØS-avtalen. Blant medlemmer og velgere i de fleste partier var det ulike syn. FrP var det eneste store partiet uten erfaringer fra EF-saken i 1972. Partiet begynte uten standpunkt i slutten av 1980-årene, Carl I. Hagen gikk etter hvert inn for EF men mot EU og landsstyret endte før folkeavstemningen i 1994 med å gå inn for EU-medlemskap. Gro Harlem Brundtland, leder av Arbeiderpartiet, ventet lenge med å annonsere sitt syn og anbefaling. På Hordaland Arbeiderpartis møte våren 1992 sa hun første gang tydelig at hun gikk inn for norsk medlemskap og la frem sin begrunnelse. Landsmøtet i Ap vedtok å søke medlemskap med 182 mot 106 stemmer.
EØS og Schengen-avtalen
Norge har et tett samarbeid med EU gjennom EØS-avtalen. Den ble signert i Porto i 1992 og sikret Norge tilgang til EUs indre marked. Norge var i 2019 EUs åttende største handelspartner. Norge eksporterte da til EU for ca. 2,4 milliarder euro mer enn det landet importerte.
EØS-avtalen omfatter også samarbeid innenfor forskning, utdannelse, miljøvern, sosiale spørsmål og kultur. Avtalen omfatter imidlertid ikke fisk og landbruk. Selv om det ikke er noen formell kontingent i EØS bidrar Norge økonomisk til EU og EUs medlemsland. Overføringene beløp seg i 2010 til rundt 5 milliarder kroner, men en del midler blir også ført tilbake til Norge i form av diverse programmer i EU-regi, så nettokostnadene var på ca. 3,4 milliarder kroner. EØS-midlene går blant annet til prosjekter innen miljø og klimatiltak, helse, kulturarv, forskning, trening og utveksling, sivilt samfunn, regionalt og grensekryssende samarbeid.
Schengen-avtalen trådte 25. mars 2001 i kraft for Norge, noe som førte til at norske statsborgere kunne reise uten pass innenfor det som er kjent som Schengen-området. Avtalen er gjensidig, så statsborgere fra Schengen-området kan også komme inn i Norge uten pass. Avtalen, og dermed også området, omfatter i dag 26 land og over 400 millioner mennesker.
Næringsliv og økonomi
Norge er et høyt utviklet industriland med en levestandard blant de høyeste i verden. Norge har lite dyrket eller dyrkbar jord og skogarealet har stort innslag av produktiv barskog. Fiskeressursene i havet er betydelige også i global målestokk. Med unntak av olje og gass er berggrunnen relativt fattig og landet har underskudd på de fleste mineraler og metaller. Industrialiseringen av Norge begynte rundt 1840 med tekstilindustri og mekaniske verksteder. Teknologi til industrien ble først hentet fra Storbritannia og senere på 1800 særlig fra Tyskland. Ved århundreskiftet var omkring 9 % sysselsatt i industrien. Først ved inngangen til første verdenskrig i 1914 var Norge et industrisamfunn og dette var tydeligst i Kristiania (Oslo), Drammen, Grenland og Østfold senere lokalsamfunn dominert av industri, som Rjukan og Årdal. Utbredt leseferdighet og generelt godt utdanningsnivå antas å være viktig grunn vellykket industrialisering og rask økonomisk vekst i Skandinavia på 1800-tallet. I 1860 var brutto nasjonalprodukt per innbygger 315 dollar i Skandinavia sammenlignet med 402 dollar i Storbritannia, Frankrike, Nederland og Sveits; i 1913 var Norge nesten på høyde med andre industriland med tallene henholdsvis 735 og 765 dollar.
Vannkraften er blant Norges viktigste naturressurser innføring av elektrisitet rundt år 1900 var i stor grad basert på vannkraft. Norge er verdens sjette eller syvende største produsent av vannkraft (per 2019) og Norge har lenge vært i særstilling ved at nesten all elektrisk strøm blir produsert ved vannkraft. Etter vesentlig utbygging av vindkraft sto vannkraften i 2021 for knapt 90 % av elektrisitetsforsyningen. Omkring 75 % kraftproduksjonen i Norge er regulerbar ved at vannet holdes i magasiner og produksjonen justeres raskt opp og ned ved behov. Norge har halvparten av Europas magasinkapasitet og en stor del av kapasiteten er i fjellområdene i Telemark, Rogaland, Vestland fylke og i Nordland.
Norges moderne velstand er i stor grad et resultat av at landet, i likhet med resten av Vest-Europa, også ble trukket med i den industrialiseringen som pågikk fra rundt 1800. Omfattende handel og annen kontakt med omverdenen ga impulser til økonomisk utvikling, og gjorde sammen med en velutdannet befolkning og nærhet til teknologiske sentre i Europa at landet tidlig tok i bruk ny teknologi. Fra 1865 til 1890 var økningen i BNP på 1,8 % årlig, i mellomkrigstiden 3,2 % og i etterkrigstiden 4,4 %. Investering i produksjonsutstyr, bedre utdanning, tekniske fremskritt, og forbedret offentlig forvaltning er trolig blant faktorene som har bidratt til veksten. Den økonomiske virksomheten har stort sett vært bygd på privat eiendomsrett og private initiativ til utvikling av industri og annen næring. Statlig regulering og statlig næringsvirksomhet i nøkkelindustrier har gitt Norge preg av blandingsøkonomi. Staten har blant annet vært eier av militære bedrifter på Kongsberg og Raufoss, og av de store smelteverkene i Årdal, Sunndal og Mo i Rana. Norge hadde ved inngangen til 1900-tallet en økonomi på nivå med gjennomsnittet i Vest-Europa og var blant de 15–16 landene på verdensbasis som på det tidspunktet hadde opplevd moderne økonomisk vekst. Samtidig hadde Norge rundt århundreskiftet en andel av befolkningen som utvandret til Amerika kun overgått av Irland. Til tross for fem års okkupasjon under annen verdenskrig opplevde landet i løpet av hundreåret en rask velstandsøkning, og var ved inngangen til det 21. århundret et av de rikeste landene i verden målt i nasjonalprodukt per innbygger. Velstandsøkningen skjedde i en kombinasjon av naturgitte forhold (fiskeri, vannkraft, olje, industri). Norge har i dag en akutt mangel på arbeidskraft og har siden 1970-årene hatt en betydelig arbeidsinnvandring.
Tidlig næringsliv og industrialisering
Norge var en viktig europeisk sjøfartsnasjon fra 1600-tallet og ble i løpet av 1800-tallet verdens tredje største sjøfartsnasjon med en handelsflåte bare forbigått av USA og Storbritannia.
Olje og mineraler
Landet er rikt på naturressurser som olje, naturgass, vannkraft og fiskerier. Andre naturressurser Norge har er jordbruk, skogbruk, kull og mineraler. De store naturressursene har samtidig gjort landet avhengig av internasjonale råvarepriser, særlig oljeprisen. I 2016 var eksportverdien av råolje, naturgass og kondensat ca. 350 milliarder kroner, og utgjorde 47 % av eksportinntektene. Norge dekker ca. 2 % av verdens oljeetterspørsel. Staten får store deler av oljeinntektene gjennom høye skattesatser for oljeselskaper. Oljeutvinningen begynte rundt 1970, nådde en topp mellom 1990 og 2000, og har siden gått nedover i volum.
Bergfriheten innført i 1539 ga alle rett til å undersøke drivverdige mineraler ved muting. Norges første store gruve var Kongsberg Sølvverk fra 1623 og denne produserte 1330 tonn sølv i løpet av over 300 år. Kobberfunnet i Kvikne i 1632 var det første av flere i Trøndelag. Kobberverket i Kåfjord hadde opp til 1,000 mann i arbeidet på 1800-tallet. Blaafarveværket på Modum sto på det meste for 80 % av verdens blåfarge. På 1600-tallet var det 12–15 relativt store jernverk i drift og et tilsvarende antall kobberverk. I Finnmark har bergverk utgjort en relativt stor del av økonomien særlig i Syd-Varanger. På Svalbard er det kullforekomster. Knaben hadde Europas eneste molybdengruve med opp til 400 ansatte. Utenom petroleumsvirksomheten utgjør bergverk en beskjeden del av Norges samlede økonomi. Skaland gruve på Senja har Europas viktigste forekomst av naturlig grafitt av høy kvalitet.
Fisk
Norge er et av verdens største fiskeriland målt i oppfisket mengde. Torsk, sild, makrell, lodde, sei, hyse og kolmule er viktige arter i norske farvann. Den fanges en del reker samt hummer og krabber i mindre volum. Den havgående norske fiskeflåten høster også langt unna norskekysten. Ferskvannsfiske omfatter innlandsfisk, kreps, laks, sjøørret og sjørøye. Kommersielt innlandsfiske drives hovedsakelig i de store innsjøene som Mjøsa og Jølstravatnet. Fiskeretten i ferskvann hører som hovedregel til grunneier. Artsrikdommen er størst i de sørøstlige delene av landet. Laks, sjøørret og sjørøye fiskes hovedsakelig i elver med stang og er ettertraktet som rekreasjon blant annet i Alta, Namsen og Gaula.
Rundt 1860 var det rundt 90,000 fiskere i Norge, etter et fall på slutten av århundret økte sysselsetting i fiskeriene til 100,000 rundt 1900 (mest i Europa utenom Storbritannia). Antall fiskere holdt seg til etter krigen, og falt til 35,000 i 1970 og er nå (2016) omkring 11,000.
Oppdrett av laksefisk begynt rundt 1960 og har blitt en av landets viktigste næringer. I 2018 var fisk den største eksportvaren (målt i verdi) etter olje og gass. Norge eksporterte sjømat for 31,4 mrd kroner i 2000, og 94,5 milliarder i 2017. Av den samlede eksportverdien kom 72 % fra havbruk (fiskeoppdrett m.m.), mens 28 % kom fra fiskeriene. Norge eksporterte sjømat for over 100 mrd kroner i 2019 og 2020, og ca. 2/3 av dette var laks. Norges eksport av sjømat har ligget på cirka 2,5–2,7 millioner tonn pr år, i årene 2010–2020.
Det ble igangsatt privatiseringer i 2000, hvor regjeringen solgte en tredel av det helstatlige oljeselskapet Statoil. Norge står utenfor EU etter folkeavstemningene i 1972 og i 1994, men er medlem av EFTA, en del av Schengenavtalen, og er sammen med Island og Liechtenstein en del av det indre markedet i EU gjennom EØS-avtalen.
Fiske har trolig siden landet ble bosatt vært et viktig næringsgrunnlag. Arkeologiske undersøkelser viser at befolkningen i steinalderen fisket i saltvann, innsjøer og elver. Torsk og sild, de to viktigste fiskeslagene, ble eksportert i vikingtiden hovedsakelig tørket. Tørrfisk var et viktig eksportprodukt fra omkring år 1000. Salt til konservering ble tatt i bruk sent i Norge sammenlignet med andre land og klippfisk ble eksportert fra rundt 1740. Hvalfangst av betydning ble innledet av Svend Foyn i 1868. Hvalfangst var en stor næring til 1968 da det ble stans i ekspedisjonene til Sørishavet. Senere ble det bare drevet småhvalfangst i Nord-Atlanteren.
Uriel Sebree
Den 9. oktober 1901 ble Sebree forfremmet til kaptein og fikk ordre om å reise til Amerikansk Samoa å ta kommandoen over skipet USS Abarenda og til å være kommandant for United States Naval Station Tutuila. Sebree ble forfremmet til kontreadmiral i 1907 og fikk kommandoen over en skvadron av to skip: hans flaggskip USS Tennessee og USS Washington.
Alti Førde
Alti Førde er et kjøpesenter som ligger midt i Førde sentrum. Med over 45 butikker er dette det største kjøpesenteret mellom Bergen og Ålesund. Senteret har blant annet apotek, Vinmonopolet, dagligvare, treningssenter og flere serveringsplasser. De har ca. 500 gratis parkeringsplasser, og rutebilstasjonen er like ved.
Senteret er forvaltet av Alti Forvaltning AS og eies av Handelshuset AS.
Alti Førde ble opprinnelig bygd som et slaktehus på 1960-tallet. På 1980-tallet flyttet slakteriet til nye lokaler på Reset og private investorer kjøpte bygget og bygde det om til et moderne kjøpesenter, som åpnet i 1987. Dette het da Handelshuset og var det første kjøpesenteret i Sogn og Fjordane. Kjøpesenteret har vært gjennom mange ombygginger siden da. Den største utbyggingen åpnet i 2005; da ble det bygd en gangbro – en «skywalk» – som binder de to byggene i senteret sammen. Kjøpesenteret hadde navnet Handelshuset frem til 2016, da de ble AMFI Førde. 19. september 2019 endret senteret navn til Alti Førde, og ble en del av kjøpesenterkjeden Alti.
Uriel Sebree
Den 5. juni 1908 ble Sebree nesten drept under en prøveversjon av USS Tennessee utenfor kysten av California. Han hadde nettopp avsluttet en omvisning inni fyrrommet på skipets styrbord side da en pipe eksploderer og dreper to offiserer og sårer ti andre av mannskapet, 3 av dem ble hardt såret. Vitner opplyste senere at Sebree og noen andre offiserer hadde forlatt fyrrommet bare 50 sekunder før eksplosjonen.
Puebla FC
Puebla Fútbol Club er en meksikansk profesjonell fotballklubb fra Puebla. Den spiller i Primera División. Hjemmebanen er Estadio Cuauhtémoc. Draktene er hvite og blå.
Uriel Sebree
Sebree sitt siste oppdrag før han pensjonerte seg for godt var da han lede Stillehavsflåten på en tur til flere havner i Øst-Asia. Flåten forlot San Francisco den 5. september 1909 og seilte først vestover til Filippinene med kun korte stopp underveis. Kort tid etter at han la opp som kontreadmiral ble Sebree gitt en farvel-bankett som inkluderte den britiske feltmarskalk Herbert Kitchener som en kjent gjest og California-guvernør James Gillett fungerte som toastmaster.
Puebla FC
Klubben ble grunnlagt 7. mai 1944. Den har to seriemesterskap (1982/83 og 1989/90) og én tittel fra CONCACAFs mesterliga (1991). Puebla rykka opp i Primera División sist i 2007.
Norge
Norsk økonomi
Norges BNP var i 2017 på 3,299 milliarder kroner, opp 2 % fra 2016. Dette gir en BNP pr innbygger på 626,200 kroner, som er ca. 50 % høyere enn gjennomsnittet for EU. Med unntak av 1988 og 2009 har Norge hatt økning i BNP siden 1959.
Norges samlede eksport av varer og tjenester var i 2017 855 milliarder kroner, og importen var 699 milliarder kroner. Norges største eksportmarkeder var Storbritannia, Tyskland og Nederland, mens landet importerte mest fra Sverige. Pr 2018 hadde Norge en utenlandsformue på 14.174 milliarder kroner og en utenlandsgjeld på 7,040 milliarder kroner, noe som gjør Norge til en netto fordringshaver.
Det er stadig bekymringer omkring hvor landet vil stå når olje- og gassreservene er tømt. Statens store overskudd på sine budsjetter plasseres derfor i Statens pensjonsfond – Utland, som i sin helhet er investert i utlandet. Verdien av forvaltningskapitalen i fondet passerte i 2017 8,000 milliarder kroner, og er det største nasjonale investeringsfondet i verden. Bruttonasjonalprodukt (BNP) i 2015 var 3117 milliarder kroner. Den økonomiske veksten i Fastlands-Norge var 4,6 prosent i 2006, det tredje året på rad med en vekst over 4 prosent, men etter Finanskrisen fra 2007 opplevde også Norge flere år med negativ økonomisk vekst. Norge har også en viktig industri basert på produksjon av elektrisk og vitenskapelig utstyr, maskiner, metaller, fisk, petroleumskjemi, skipsindustri og kjemikalier.
Husholdninger og arbeid
38 prosent av husholdningene i Norge besto i 2016 av aleneboende, mot 34 prosent 25 år tidligere. Av samboende par var 28 prosent ugifte i 2015, en økning fra 11 prosent i 1990. og blant par under 30 er det mer vanlig å være samboer enn å være gift. Av nye giftemål i 2016 var rundt en tredel borgerlige vielser. Det var registrert ca. 4,600 homofile ekteskap eller partnerskap.
I 2015 var 2,8 millioner, eller 50 prosent av befolkningen i Norge sysselsatt. Kvinner utgjorde 47 prosent av disse. Av kvinner i alderen 15–74 var 68 prosent i arbeidsstyrken, mens tilsvarende tall for menn var 74 prosent. Av menn jobber 85 heltid, mens bare 62 prosent av kvinnene jobber heltid. Gjennomsnittlig årslønn var 520,000 i 2015, og kvinners månedslønn er ca. 86 prosent av menns månedslønn, omregnet til heltidsstilling. Her har det vært en utjevning siden 1960, da kvinner tjente 60 prosent av menns lønn.
Sivilsamfunn
I 2016 var i underkant av 1,814,000 personer registrert som medlem av norske arbeidstakerorganisasjoner. De største organisasjonene er LO, YS, Unio og Akademikerne, som til sammen organiserte 93 prosent av alle medlemmene i arbeidstakerorganisasjonene, mot 87 prosent i 1999. LO er størst, med nesten halvparten av alle organiserte. Organisasjonsgraden totalt i Norge var 49 % i 2016, en liten nedgang fra 2006 da den var 49,5 %. Andelen organiserte i offentlig sektor er ca. 80 %, mens den i privat sektor er ca. 38 %. Generelt er kvinner i større grad organisert enn menn, eldre i større grad enn unge, og personer med lang utdanning i større grad enn personer med kort utdanning.
Levekårsundersøkelsen i 2014 viste at nesten 80 prosent av befolkningen var medlem av en eller flere organisasjoner, hvorav fag- og arbeidstakerorganisasjoner var den klart største gruppen. Men kun 45 prosent svarte at de var i aktive i organisasjonen de var medlem, og blant aktive medlemmer var de i idrettslag den største gruppen. Syv prosent av befolkningen var medlem av et politisk parti.
Helse
Norges helsevesen kan deles inn i primærhelsetjenesten, som hver enkelt kommune har ansvar for, og spesialisthelsetjenesten, som er underlagt fire regionalt helseforetak. Norge innførte fastlegeordningen i 2001, og helse- og sosialsektoren sysselsatte ca. 325,000 mennesker i 2016, hvorav ca. 85 % var kvinner. Cirka 70 % av innbyggerne konsulterer sin fastlege årlig.
En gutt født i Norge i 2015 kunne forvente å bli 80,4 år, ei jente 84,2. Dette er en markant økning siden perioden 1946–1950, da tallene var henholdsvis 69,3 og 72,7 år. Spedbarnsdødeligheten er ca. 3 av 1,000, dvs ca. 200 dødsfall i året pr 2015.
Hjerte- og karsykdommer sto for nesten 40 prosent av dødsfallene i den norske befolkningen i begynnelsen av 2000-årene, etter en nedgang fra 1970-årene. Dette har sunket videre, og i 2014 skyldte 29,6 % av dødsfall i Norge hjerte- og karsykdommer. Dødsfall på grunn av kreft har i stedet økt og sto for nærmere 30 prosent de første årene i 2000-årene. I 2014 lå denne andelen på 27,4 %. Grunnet nedgang i antall dødsfall knyttet til hjerte- og karsykdommer, samt stigende levealder, har andelen dødsfall som skyldes demenssykdommer økt fra 2,2 % i 2000 til 7,6 % i 2014.
Av voldsomme dødsfall er det fallulykker, trafikkulykker og selvmord som dominerer, selv om antallet slike dødsfall har sunket de siste årene.
Antall dagligrøykere i Norge, både for menn og kvinner, var 9 % i 2020. Antallet som bruker snus daglig lå på 14 % i 2020. Omsetningen av alkohol har ligget på 25–26 millioner liter de siste årene, der tendensen er noe nedgang i sprit, økning i vin og rusbrus, og stabilt volum av øl.
Kriminalitet
I 2018 ble det anmeldt 318,000 lovbrudd. Fra 2003 var dette en nedgang på 24 % (35 % korrigert for folkeveksten). Av anmeldte lovbrudd gjaldt 29 % tyveri, 10 % vold og mishandling, 14 % var relatert til rusmidler og 14 % var trafikkovertredelser. I Norge er det rundt 0,4 drap per 100,000 innbyggere årlig. Antall drap relativt til befolkningsstørrelsen har vært stort sett stabil fra 1850 til år 2000. Antallet drap var lavt i 1950- og 1960-årene. Etter år 2000 har antallet drap gått nedover. Norge har en av de laveste drapsratene, antall drap per 100,000 innbyggere, i verden. Drapsraten i USA er over 5, i Storbritannia 1,6 og i El Salvador og Honduras over 50 (tall for 2010).
Fra 2007 til 2017 falt antall personer som fikk en straffereaksjon fra 80 til 57 per 100,000 innbygger.
I levekårsundersøkelsen for 2007 rapporterte rundt 5,5 prosent av befolkningen over 16 år å ha blitt utsatt for vold eller trusler det siste året, og drøyt 10 prosent for tyveri eller skadeverk. I 2018 var andelen av befolkningen som rapporterte seg utsatt for tyveri eller skadeverk 5 %. I 1989 rapporterte rundt 1 % at det hadde opplevd innbrudd, noe som var på nivå med Finland, mens tallet for USA var 8 % og under 5 % i Storbritannia. I 1989 rapporterte 16 % av de spurte at de hadde vært utsatt for noe kriminelt, mot 29 % i USA og 19 % i England.
Politiet i Norge tok i 2000-årene rundt 80,000 enkeltpersoner hvert år på bakgrunn av de anmeldte lovbruddene, hvorav omtrent 60 prosent pleier å få et forelegg (bot) og nærmere 30 prosent ender med å bli tiltalt for en domstol. Den vanligste årsaken til både bøtelegging og fengsling som straff i Norge er trafikklovbrudd, men dette er ikke lovbrudd som gir de strengeste straffene.
Knapt 4,000 personer satt i fengsel gjennomsnittlig i Norge i 2017 og det var nær 9,000 påbegynte soninger i løpet av året. Av disse var 3,600 relatert til rusmidler, 2,000 gjaldt vold og mishandling, knapt 2,000 var vinningsforbrytelser og 450 gjaldt trafikkreglene. Under 10 % av soningene er straffer på over 1 år. Halvparten av soningene var dommer på mindre enn 6 måneder. Av de i gjennomsnitt rundt 3,400 personene som satt i fengsel i Norge i 2009 hadde nærmere 30 prosent et narkotikalovbrudd som det alvorligste lovbruddet, fulgt av vinningslovbrudd og vold som de nest største gruppene, begge på over 20 prosent.
Bostedsløshet
I 2016 var bostedsløsheten i Norge 1,6 per 1,000 innbyggere, en nedgang på 36 % fra 2012. I 2020 hadde andelen falt til 0,62 per 1,000 innbyggere, som var en nedgang på 15 % fra 2016. Antallet bostedsløse i 2020 var 3,325, og bostedsløsheten var størst i de store byene. Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger hadde i 2020 gjennomsnittlig 1,09 bostedsløse per 1,000 innbyggere.
Annet
I levekårsundersøkelsen Social Progress Index utført av Deloitte og Social Progress Imperative ble Norge rangert først blant 149 land i 2019.
Musikk
Norges folkemusikktradisjon ble på 1800-tallet løftet frem av de nasjonale musikkpionerene Ole Bull og Ludvig Mathias Lindeman og gjort til en viktig del av den norske nasjonsbyggingen. Norges internasjonalt kjente klassiske komponister Edvard Grieg og Johan Svendsen var dypt inspirert av den norske folkemusikken og brakte folketoner og norsk folkemusikkrytmikk inn i sin kunstmusikk. Når det gjelder populærmusikk, har Norge mange artister som driver med pop, rock eller elektronisk musikk. Blant dem som har gjort mest suksess internasjonalt er A-ha og Röyksopp, og i nyere tid Kygo og Alan Walker. I tillegg har landet kjente jazzartister som Bugge Wesseltoft og Jan Garbarek. Norge har også bidratt i utviklingen og veksten til Black Metal, med Mayhem, Burzum, Dimmu Borgir og Enslaved som kjente band.
Litteratur og skriftkultur
Norsk litteratur går tilbake til norrøne kvad og kongesagaer som ble nedtegnet av Snorre Sturlason på Island på 1200-tallet. Det best kjente middelalderverket er Kongespeilet som er et læreverk i form av dialog som ble laget for sønnene til Magnus Lagabøte.
I dansketiden er de to mest berømte skribentene Petter Dass, som skrev salmer og dikt hvorav det mest kjente er Nordlands Trompet, en poetisk skildring av Nordland, og den dansk-norske dramatikeren Ludvig Holberg som også skrev romanen Nils Klims reise til den underjordiske verden.
På 1800-tallet var det en oppblomstring av norsk litteratur. Den nasjonalromantiske Henrik Wergeland og den mer europeiske Johan Sebastian Welhaven var to fremtredende poeter som sto for hver sin vidt forskjellige tradisjon. Henrik Ibsen er fremdeles regnet som en av verdens fremste dramatikere og den fremste representant for realisme innen teater. Andre fremtredende forfattere på denne tiden var Bjørnstjerne Bjørnson, Alexander Kielland og Jonas Lie som sammen med Ibsen ble regnet som de fire store på slutten av 1800-tallet. I tillegg bør Arne Garborg og Amalie Skram fremheves som viktige forfattere på denne tiden. Nevnes bør også Peter Chr. Asbjørnsen og Jørgen Moes utgivelser av norske folkeeventyr, som utkom første gang i 1840-årene. Til forskjell fra mesteparten av kunstlitteraturen, gjenspeilte eventyrene den sterke muntlige fortellertradisjonen som fantes ute på bygdene. Folkeeventyrenes folkelige språkdrakt og bruk av norsk dagligtale, fikk stor betydning for utviklingen av det norske skriftspråket og den norske litteraturen.
Første halvdel av 1900-tallet ble dominert av Sigrid Undset og Knut Hamsun som begge var konservative og tilbakeskuende politisk selv om de skrev på svært forskjellig måte. Begge disse vant nobelprisen i litteratur.
I etterkrigstiden har det vært et vidt spenn av forskjellig litteratur fra Jens Bjørneboe og Agnar Mykles kulturradikalisme til Dag Solstads venstreradikale modernisme til Erlend Loes naivisme. Jan Kjærstad, Lars Saabye Christensen og Erik Fosnes Hansen er kjente nålevende skjønnlitterære forfattere. Jon Fosse er den mest spilte norske dramatiker siden Henrik Ibsen, og var i begynnelsen av 2000-årene den mest spilte samtidsdramatiker i Europa.
Billedkunst
Norges folkekunsttradisjon omfatter blant annet brukskunst som rosemaling og treskjæring. 1800-tallet anses i ettertid som en gullalder innen norsk bildende kunst. Preget av samtidens rådende romantiske kunstideal oppnådde en rekke norske kunstnere internasjonal berømmelse, som for eksempel Adolph Tidemand, Hans Gude og J.C. Dahl. Denne norske gullalderkunsten gjenspeiler i sine motiver norsk landskap, historie og folkekultur. Edvard Munch, som arbeidet i en stil kalt ekspresjonisme, er i dag den norske kunstner som er best kjent internasjonalt. I moderne tid er Odd Nerdrum, Håkon Gullvåg, Inger Sitter og Ørnulf Opdahl blant de mest kjente norske malerne.
Gustav Vigeland er Norges mest kjente skulptør og er mannen bak Vigelandsanlegget i Frognerparken. Fra etterkrigstiden er Arnold Haukeland og Nils Aas sentrale navn.
Idrett
Nettstedet Greatest Sporting Nation rangerer årlig verdens land ut ifra sportslige resultater, både samlet sett og beregnet pr innbygger (Per Capita Cup). Norge kom der på førsteplass i 2010 og 2011, og igjen fra 2017 til 2020. Mye av årsaken til dette tillegges den satsingen Norge gjorde etter sommer- og vinter-OL i 1984, der Norges medaljefangst ble beskjeden. Norges idrettsforbund og Norges olympiske komité etablerte i 1985 «Prosjekt 88», for å bedre resultatene frem mot sommer-OL 1988, og et av tiltakene var etableringen av Olympiatoppen i 1988. Olympiatoppen har til hensikt å etablere samarbeid på tvers av de ulike idrettsmiljøene, og å gi økonomisk støtte til utøvere.
Sjakk har fått enorm popularitet i Norge. Nordmannen Magnus Carlsen er femdobbelt verdensmester.
Kjente idrettsutøvere er blant annet Oscar Mathisen, John Arne Riise, Ole Gunnar Solskjær, Sonja Henie, Grete Waitz, Bjørn Dæhlie, Ole Einar Bjørndalen, Cato Zahl Pedersen, Petter Northug, Kjetil André Aamodt, Jon Rønningen, Andreas Thorkildsen, Petter Solberg, Johann Olav Koss, Marit Bjørgen, Kari Traa og hoppukevinnerne fra de senere årene Sigurd Pettersen og Anders Jacobsen.
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Verdensarven i Norge består av åtte steder som er oppført på UNESCOs verdensarvliste. Geirangerfjorden og Nærøyfjorden er oppført sammen som vestnorsk fjordlandskap.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
Kristineberg tunnelbanestasjon
Kristineberg tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane i bydelen Kristineberg i Stockholms innerstad.
Stasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) mellom Thorildsplan og Alvik.
Stasjonen ble åpnet 26. oktober 1952. Det er en av få stasjoner i innerstaden som ikke er underjordisk.
Snøsoleie
Snøsoleie (Ranunculus nivalis) er en flerårig urt som hører til soleiefamilien.
Den blir 5–20 cm høy og har en opprett, ugrenet stengel med noen få blad. Stengelbladene mangler stilk og består av tre smale fliker. De nedre bladene har stilk og er nyreformete med tre fliker. Blomstene er gule, 15–20 mm store med rustbrune, hårete begerblad. Planten vokser på fuktige steder med lite vegetasjon i høyfjellet og langt mot nord. I Sør-Norge finnes den opp til 1550 moh.
Snøsoleie har en sirkumpolar utbredelse i Arktis og i fjellstrøk lenger sør. I Norge tilhører planten de svakt bisentriske fjellplantene. Den finnes spredt i de sørnorske fjellene fra Hardangervidda og Hemsedal til Trollheimen og Forollhogna. Den vokser også et par steder øst for riksgrensen i Sylan. Arten er vanligere i fjellet fra Børgefjell til Finnmark, og her strekker utbredelsen seg inn i tilstøtende deler av Sverige, Finland og Russland. Den er også vanlig på Svalbard.
I Norge er snøsoleie i tilbakegang på grunn av uttørking av snøleier og gjengroing, noe som kan skyldes høyere temperaturer.
Juliet Marillier
Juliet Marillier (født 27. juli 1948) er en New Zealandsk forfatter av fantasy, særlig historisk fantasy. Hun bor nå i Vest-Australia. Mens Marillier skriver mest for voksne og blant hennes siste bøker er Cybele's Secret, en oppfølger til hennes roman for unge voksne Wildwood Dancing. Hennes siste utgivelse er Heart's Blood, en gjenfortelling av historien om skjønnheten og udyret.
Liv og utdanning
Juliet Marillier ble født i Dunedin, New Zealand og vokste opp omgitt av keltisk musikk og historier. Hennes egne keltisk-gæliske røtter inspirerte henne til å skrive sin første serie, Sevenwaters Trilogy. Marillier ble utdannet ved University of Otago, hvor hun tok hovedfag i musikk og språk. Hun har sagt i intervjuer at denne opplæringsdelen styrket hennes diktning, og at hennes livslange interesse for historie, folklore og mytologi har hatt stor innflytelse på hennes historiefortellende stil.
Hun bor i et hundre år gammelt hus i en forstad til Perth. Hun har fire voksne barn og to barnebarn, som alle bor i Australia. Hun har vært forfatter på heltid siden 2002, og har tidligere arbeidet ved en rekke jobber, inkludert musikk undervisning både sekundære og tertiære nivåer og i offentlig tjeneste.
Skrivestil
Flere av Marillier bøker er skrevet i første person. En av hennes sterke sier er hennes evne til å bruke denne synsvinkelen, slik at leseren danner et nært bånd med hovedpersonen. Hennes persongalleri er godt avrundet og leseren blir kjent med deres sterke og svake sider, noe som igjen oppmuntrer til å hengi seg til figurenes verden. Marillier er også kjent for å skrive oppfølgere som kan stå alene: leserne av de tidligere bøkene i serien vil kjenne igjen gamle venner samtidig som nye lesere vil raskt føle seg hjemme med kjente figurer.
Marillier har sagt at det tar henne om lag et år å fullføre en roman, og at hun ofte gjør forarbeid til en bok mens hun skriver en annen og redigerer en tredje. Hun sier også at hun vanligvis baserer en historie på to elementer: hva hovedpersonen lærer om seg selv og sin verden som gjør dette eventyret personlig viktig, og det store bildet som viser denne personens rolle i noe utenfor seg selv, for eksempel redde et samfunn eller megle fred mellom to stridende stammer. Den første ideen forsterker den andre og gjør skrivingen både personlig og realistisk.
Juliet Marillier bøker har vunnet mange priser, for eksempel American Library Association's Alex Award for Daughter of the Forest og Aurealis Award for Best Fantasy Novel for Son of the Shadows, Blade of Fortriu og Wildwood Dancing.
Johan Henrik Deuntzer
Johan Henrik Deuntzer (født 20. mai 1845 i København, død 16. november 1918 i Charlottenlund ) var en dansk jurist og politiker fra Venstre. Han var Danmarks statsminister og utenriksminister i regjeringen Deuntzer 24. juli 1901–14. januar 1905. Han var den første danske statsministeren fra partiet Venstre.
The Last Shadow Puppets
The Last Shadow Puppets er et band som ble startet av artistene Alex Turner og Miles Kane. Turner og Kane bestemte seg for å lage et sideprosjekt sammen, etter å ha blitt kjent da Kanes band The Rascals turnerte sammen med Turners Arctic Monkeys som oppvarmere.
Johan Henrik Deuntzer
Deuntzer ble cand.jur. i 1867. I perioden 1872–1901 var han professor i sivilrett ved Københavns Universitet. I tidsrommet 1897–1898 var han rektor. Han var ekstraordinær assessor i den danske høyesterett fra 1894, og i samme år ble han også æresdoktor ved Københavns Universitet.
Deuntzer var innehaver av Dannebrogordenen og Dannebrogordenens hederstegn.
The Last Shadow Puppets
Bandets sound er svært 60-tallsinspirert, og guttene trekker fram Scott Walker og tidlig David Bowie som inspirasjonskilder.
Bandets første album The Age of the Understatement ble spilt inn i Frankrike august 2007 og lansert 21. april 2008. På dette albumet spiller produsenten James Ford trommer. Komponisten Owen Pallett utarbeidet et strykearrangement som ble lagt på etter at bandet selv hadde vært i studio.
Nordisk Uke
Nordisk Uke' (Nordisk Vecka) er et sosialt og faglig studentarrangement som arrangeres elleve ganger i året, ved de fleste nordiske universiteter som har fullverdig juristutdanning. Nordisk Uke arrangeres i tilknytning til årsballet i regi av Juristforeningen ved universitetet. Til uken blir representanter fra de andre Juristforeningene invitert til et faglig så vel som sosialt arrangement. Hver uke har et overordet juridisk tema som den faglige delen av uken knyttes opp mot.
The Last Shadow Puppets
Våren 2016 lanserte bandet sitt andre album, som bar tittelen Everything You've Come to Expect.
Nordisk Uke
For deltakere fra Oslo er arrangementet organisert slik at Juristforeningen dekker deltakeravgiften for inntil tre reisende til hver av de andre ukene.
The Last Shadow Puppets
Bandet spilte på Øyafestivalen i Oslo sommeren 2016.
Nordisk Uke
Det overordnede ansvaret for arrangeringen av de Nordiske Ukene ligger hos Det Nordiska Sekretariatet der hver foreningen er representert av en representant (internasjonal sekretær) samt en President og Visepresident. De internasjonale sekretærene velges lokalt av hver forening. Presidenten og Visepresidenten velges av int.sekene på et int.sek-møte som finner sted på høstsemesteret. Funksjonstiden til representantene er ett år.
I tillegg til de Nordiske Ukene arrangeres det hvert år mot slutten av sommerferien en Culpa Cup som er en slags mini-Nordisk Uke. Ansvaret for arrangeringen av dette går på rundgang mellom de ulike landene. Culpa Cup var henholdsvis arrangert av Island i 2014, Danmark i 2015, Norge i 2016 og Sverige i 2017. 2018s utgave vil finne sted i Finland.
Oppbygning
Nordisk Uke varierer fra sted til sted, men det er visse gjennomgangselementer. En Nordisk Uke varer i hovedsak fra onsdag til søndag. Unntak fra dette må godkjennes på Int.sek-møtet. Unntak er gjort for Island (der ballet alltid arrangeres den 16. februar og uken legges opp rundt dette) og Lex Codex (der ballet alltid arrangeres på fredag). Jevnt over har en Nordisk Uke følgende oppbygning:
Hi-Fi Klubben
HiFi Klubben er en kjede av elektronikkbutikker, med fokus på Hi-fi og fjernsynsapparater.
Historie
Kjeden ble startet i Danmark i 1978 av Peter Lyngdorf i Århus. Han begynte selv å importere produkter fra en rekke produsenter, først Cerwin Vega høyttalere. Fra starten av vare det kun mulig å kjøpe produkter via postordre, direkte fra lager. På grunnlag av responsen åpnet han så demorom i Århus og København hvor man kun fikk lytte på produktene, ikke kjøpe dem, de ble sendt fra lager direkte til kunden.
Per desember 2016 har HiFi Klubben 101 butikker i Danmark, Norge, Sverige, Tyskland og Nederland.
American Shipping Company
American Shipping Company (tidligere Aker American Shipping) er et norsk selskap som driver med skipsverft og shipping.
Steinnype
Steinnype eller klunger (Rosa canina) er en plante som tilhører rosefamilien. Den kan bli opp til fire meter høy og vokser ofte flere sammen, som rosekratt eller kjerr. Blomsten er hvitaktig eller rosafarget, og den kalles vanligvis nyperose. Planten kan finnes over store deler av verden, men vokser helst på tørre steder. I Norge er den funnet langs kysten helt fra Akershus i sør til Trøndelag i nord.
Pražský krysařík
Pražský krysařík er en hunderase. Prazsky betyr Praha og krysarik betyr rottefanger på tsjekkisk. Rasen ble godkjent i Norge i 2008 som selskapshund med navnet «tsjekkisk rottehund», mens den på engelsk heter «Prague Ratter».
Rasebeskrivelse
Rasen kan være både korthåret og langhåret. Den kommer også i forskjellige farger som gul, blue tan, rød og red & tan, men black & tan er det mest vanlige. Idealhøyde er 20 – 23 cm, mens under 17 og over 23 cm ikke er godkjent. Vekt i voksen alder er 1,5 til 3 kg, med en idealvekt på 2,5 kg. Den mister relativ lite pels.
Rasen har store, mørke øyne og store, flaggermuslignende ører. Tidligere ble halen avskåret, men dette er ikke lenger lovlig.
Temperament
Tsjekkisk rottehund er en veldig aktiv, livlig og oppmerksom rase. Rasen er kjent for å gi masse kjærlighet til sin eier og familie, men er naturlig forsiktig i forhold til fremmede. Dette er likevel ikke en aggressiv hund, men en kjærlig hund, som krever masse omsorg og oppmerksomhet. Bjeffer sjeldent, lydig, veldig sosial og intelligent.
Helse
Pelsen krever lite arbeid. Forsiktig børsting eller å gå over med en fuktig klut er alt som trengs.
Dens tynne ben kan lett knekke, så man må ta hensyn til hunden, og ikke la den løpe for mye i trapper og hoppe ned fra høye avsatser før den er ferdig utvokst. Ved voksen alder trenger man ikke å være fullt så forsiktig, men man må forstatt ta mer hensyn enn ved tradisjonelle hunderaser i Norge.
Det er viktig å huske at dette er en rase med svært lite fettlag, og den skjelver lett på kalde dager, for ikke å snakke om en norsk snøfull vinterdag. Den vil da sette stor pris på en varm genser.
Forventet levealder
Rasen lever normal mellom 12-14 år.
Generelle raseproblemer
Som mange små hunderaser er det viktig å være oppmerksom på følgende:
Ralph Miliband
Ralph Miliband (født 7. januar 1924, død 21. mai 1994) var en britisk professor i statsvitenskap, med tilknytning til London School of Economics. Han blei født som Adolphe Miliband av polsk-jødiske foreldre i Brussel, men foreldrene flykta derfra etter Tysklands invasjon i 1940.
Miliband er far til labourpolitikerne David Miliband og Ed Miliband.