cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludwik Grohmans villa
En portikus fører til villaens hovedinngang. Første etasje hadde både representative og private rom. Med sin heis var bygningen også en av de mest moderne fabrikantresidensene i sin tid. Villaens indre fikk en rik neorenessanseutsmykning med stukkatur, allegoriske dekorasjoner, marmorer, paneler og veggmalerier. I dag er villaen privateid.
Pikkolo
Pikkolo kan referere til
Jeong Doo-hee
Han representerte Sør-Korea i Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter butterfly.
Fylkesvei 4588
Fylkesvei 4588 går mellom Grødem i Randaberg og Tasta i Stavanger. Veien er 2,6 km lang.
Beck – Gutten i glasskulen
Beck - Gutten i glasskulen (svensk tittel: Beck – Pojken i glaskulan) er en svensk TV-film fra 2002. Dette er den syvende filmen i den andre utgaven med Peter Haber og Mikael Persbrandt i hovedrollene.
Handling
En kvinne er funnet slått i hjel i sitt hjem. I huset er hennes autistiske sønn med mordvåpenet i hånden. Det vil imidlertid ikke ta lang tid før Martin Beck og kollegene hans mistenker at noe ikke er riktig.
Amanda Doman
Amanda Doman (født 24. oktober 1977 i Gladstone i Queensland), australsk softballspiller som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen.
Doman vant en olympisk sølvmedalje i softball under sommer-OL 2004 i Athen. Hun var med på det australske laget som kom på andreplass i softballturneringen bak USA. Australia tapte finalen til USA med 1-5.
Stuart Rudin
Stuart Rudin (født 1941 i Vancouver, Washington, USA) er en amerikansk skuespiller, som har spilt i ca. tretti filmer og TV-serier i løpet av karrièren sin. Han er spesielt kjent for rollen som Miggs i filmatiseringen av Thomas Harris' Nattsvermeren.
Elektroniske mottiltak
Elektroniske mottiltak eller elektroniske angrep (en: Electronic Countermeasures, ECM) er elektroniske signaler som sendes ut for å forstyrre eller totalt blokkere radiosamband eller for eksempel radar, sonar, infrarøde instrumenter eller laser. EMT er en del av det som kalles elektronisk krigføring. EMT kan deles opp i tre undergrupper:
Elektronisk jamming
Jamming av samband går ut på å overdøve en radiomottaker med et sterkere signal enn det signalet som mottakeren prøver å motta. Sambandet mellom sender og mottaker kan derved brytes, og man svekker fiendens muligheter til å lede sine styrker. Fenomenet kan også oppstå tilfeldig ved at to radiosendere sender på samme frekvens i et område hvor en mottaker er i stand til å høre begge sendestasjonene. Dette skjer særlig i frekvensbånd hvor radiobølgene følger jordkrumningen - fra de laveste radiofrekvenser opp til 30 Megahertz. Frekvenser høyere enn 30 MHz rekker vanligvis bare innen synsvidde, slik at jammesenderen må være i samme område som den jammede radiomottakeren.
Jamming av radar har til hensikt å blinde radaren slik at den ikke kan motta ekko av egne pulser skikkelig. Det er også mulig å skape falske mål ved å bruke en metode «Digital Radio Frequency Memory» som digitaliserer den mottatte radarpulsen for å sende den tilbake til radarmottakeren litt forsinket slik at det blir skapt et falskt mål bak det egentlige målet.
Jamming av navigasjonssystemer som GPS fører ofte til mindre nøyaktig eller bortfall av navigasjonsmuligheter, og anskaffelsen av slike jammere er lett. Noen firmaer har såkalt flåtestyring gjennom GPS-sporing, det vil si at firmaet til enhver tid vet hvor bilene er. En sjåfør kan da skaffe seg en jammer slik at firmaet ikke kan se hvor vedkommende er på gitte tidspunkt. I Europa (Tyskland og Nederland) brukes GPS-system til innkreving av bompenger i forbindelse med veiprising. Bruker man da en jammer, blir ikke veilengden registrert, og det blir billigere å kjøre. Biler og dyre gjenstander som er utsatt for tyveri, utstyres gjerne med GPS-sporing. Tyven kan hindre dette ved å bruke en GPS-jammer.
Jamming eller villedning av nærhetsbrannrør fører til at ladningen i granaten eller missilet eksploderer i ufarlig område før den når målet.
Villedning
Elektronisk villedning eller skinnutsendelse inkluderer en rekke metoder som må vurderes ut fra den taktiske situasjon på slagmarken. Blant de mest brukte metodene for elektronisk villedning er: Manipulativ elektronisk villedning er en metode hvor man fanger opp fiendens utsendelser på sambandet for senere avspilling i redigert form. Simulativ elektronisk villedning betyr at man narrer fienden ved å sette opp egne elektroniske ressurser for å skape et falskt bilde av situasjonen. Et eksempel kan være å simulere et typisk bataljonssamband hvor man vil at fienden skal tro at en bataljon av egner styrker er deployert.
Elektronisk nøytralisering
Elektromagnetisk puls (EMP) var tidligere et biprodukt ved detonasjon av et kjernefysisk våpen, men er per 2016 lagt inn under elektronisk krigføring fordi det er mulig å produsere rene elektromagnetisk bomber uten kjernefysisk detonasjon. En EMP kan ødelegge alt elektronisk utstyr inne i en bygning, et kjøretøy, fly eller skip som ikke er sikret mot dette. Andre mål for EMP kan være radaranlegg, sambandssentraler eller overvåkningsanlegg.
Lloseta
Lloseta er en by og kommune i det østlige Spania, på øya Mallorca i provinsen Balearene. Kommunen har 6,250 innbyggere (2021).
No Night There
«No Night There» er en amerikansk salme. Melodien ble skrevet av Hart P. Danks. Teksten ble skrevet av John R. Clemenets i 1899 og var inspirert av Åpenbaringen 21:25.
Bakgrunn
Under en reise til California på slutten av 1890-tallet fikk Clements se solnedgangen i Golden Gate, en scene han aldri ville glemme. Så tenkte han at mørket snart ville følge dette store synet. Men én dag ville han være i et land uten natt, med evig dag, ingen smerte, ingen død eller frykt. Den kvelden skrev han «No Night There».
Norsk versjon
Trygve Fossen har skrevet en norsk tekst. Hans norske tittel er «Alle tårer tørres av».
Agonum muelleri
Agonum muelleri er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Utbredelse
Agonum muelleri finnes i nesten hele Europa. Den er utbredt i Nord-Amerika og Asia. Finnes i Norge.
Utseende
Agonum muelleri er 7,2-9,5 mm lang. Kroppen er metallglinsende, med grønn forkropp og mer messingfarget bakkropp. Dekkvingene kan være ensfarget enten i grønn eller messingfarget til litt fiolett. Dekkvingene er ensfarget uten lysere eller mørkere parti, rillene er tydelige helt bak til spissen. Rillenes mellomrom er flate, ikke opphøyde. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene) og har avrundede bakhjørner. Antennenes første ledd (rotledd) er lysere brunlig og det fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se). Beina er ikke ensfarget, men har mørkere parti. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).
Levevis
Agonum muelleri er ganske vanlig, lever på lokaliteter med leire grunn, ofte på gressenger og i kulturlandskapet. Den er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr.
Samuel Wilberforce
Samuel Wilberforce (født 7. september 1805 i London, død 19. juli 1873 i Dorking i Surrey) var en britisk teolog og anglikansk biskop. Han var sønn av William Wilberforce.
Bakgrunn
Wilberforce studerte i Oxford, ble i 1830 pastor i Brightstone (på øya Wight) og i 1845 domprost i Westminster. Wilberforce var forkjemper for at Oxford skulle bli et religiøst lærested, og var motstander av den ungen garden av naturvitere som ønsket å studere naturvitenskap uavhengig av presteyrket. Striden toppet seg med debattene i etterkant av publiseringen av Charles Darwins Artenes opprinnelse i 1859, hvor Wilberforce sto på tradisjonalistenes side mot blant annet botanikeren Joseph Dalton Hooker og zoologen Thomas Henry Huxley.
Han ble biskop i Oxford, hvorfra han i 1869 ble forflyttet til bispedømmet Winchester.
Han døde ved fall fra hesten under et ritt i Dorking.
Luxembourg under Sommer-OL 1900
Luxembourg under Sommer-OL 1910. Én sportsutøver fra Luxembourg deltok i friidrett under Sommer-OL 1900 i Paris, Michel Théato som vant maratonøvelsen.
Det ble lenge antatt at Théato var fransk, først mot slutten av 1900-tallet ble det kjent at han faktisk var fra Luxembourg. Dermed er han den første olympiske medaljevinneren fra Luxembourg. I IOKs medaljedatabase var han tidligere registrert som deltaker for Frankrike, men dette ble endret i juli 2021 slik at Théato nå er oppført som gullmedaljevinner for Luxembourg.
Håvard Wiik
Håvard Wiik (født 10. mars 1975 på Frei i Kristiansund ) er en norsk jazzmusiker, arrangør og komponist, kjent fra en rekke innspillinger.
Artistliv
Etter flytting til Oslo har han medvirket i flere prosjekt:
Selv har han ledet Håvard Wiik Trio med Mats Eilertsen (bass) og Per Oddvar Johansen (trommer), til utgivelsen Postures (Jazzland, 2003).
Let’s Call the Whole Thing Off
«Let's Call the Whole Thing Off» er en amerikansk sang med melodi av George Gershwin og tekst av Ira Gershwin, som ble skrevet til filmen Skal vi danse (1937), hvor den ble introdusert av Ginger Rogers og Fred Astaire som en del av deres feirede danseduett på rulleskøyter.
Sangen er mest kjent for sin «You like tomathos» og «I like tomatos» samt andre vers som sammenlikner deres ulike regionale dialekter.
«Let's Call the Whole Thing Off» lå rangert på en 34.-plass på AFI's 100 Years... 100 Songs.
Norsk versjon
Prima Vera skrev en humoristisk norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Grepa tolk». Den ble utgitt av Prima Vera på LP-platen Brakara (RCA Victor PL 40029) i 1978.
På film
Versjonen med Ella Fitzgerald og Louis Armstrong ble anvendt i filmen When Harry Met Sally.
Aisne (elv)
Aisne er en elv nordøst i Frankrike og en av sideelvene til Oise. Elva har gitt navn til departementet Aisne.
Jon Balke
Jon Georg Balke (født 7. juni 1955 på Furnes ved Hamar) er en norsk musiker (klaver og synthesizer), arrangør og komponist.
Aisne (elv)
Kilden ligger i Argonnerskogen ved Sainte-Menehould og den renner så nordover og vestover før den munner ut i Oise ved Compiègne. Aisne er 355,9 km lang. Flere slag ble utkjempet ved elven under første verdenskrig.
Jon Balke
Karriere
Han vokste opp i Oslo, der han i løpet av 1970-årene startet gruppen «Unis» med broren Erik Balke og Radka Toneff (1973–74), platedebuterte i Arild Andersens kvartett (1974–76), tok del i Radka Toneff og Karin Krogs besetninger, var i Lars Klevstrand/Guttorm Guttormsen kvartett (1977–78), «Kråbøl» og ledet kvartett med Jon Eberson. I 1980-årene ble han kjent i Jazzpunkensemblet, Masqualero, Sidsel Endresen kvartett og mottok Buddyprisen (1984), samt ble «Årets jazzmusiker» (Foreningen norske jazzmusikere, 1993).
Michal Rubáček
Han representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter butterfly.
Jon Balke
Karriere
Han har komponert en rekke verk som kommer til syne i utgivelser med ministorbandet Oslo 13 og i trioen JøKleBa med Audun Kleive og Per Jørgensen trompet (1990–), i Magnetic North Orchestra (1992–) og hans seneste orkester, Batagraf (2002–). Han ga ut Saturation (Vossajazz 1999) med musikerne Sidsel Endresen, Nils-Olav Johansen og Fredrik Lundin (Jazzland, 1999). Nevnes kan også Solarized, som ga han Edvard-prisen i klassen populærmusikk – større verk i 2000. Han har også skapt en rekke lydinstallasjoner, bl.a. til Kong Haralds fødselsdags gave, installasjonen «Isrosa» (av Peder Istad) foran slottet i Oslo.
Han har gitt ut flere soloalbum, blant annet Book of Velocities fra 2007 og Warp fra 2016. I 2009 ga han ut Siwan med Amina Alaoui, som mottok den tyske «Jahrespreis den deutschen musikkritiker»-prisen.
Hans virke er dokumentert i Audun Aagres film Magnetisk musiker (NRK 2006; DVD).
Roos af Hjelmsäter
Sudreimsætten i Norge
Slekten var opprinnelig del av Norges adel, og dens stamfar, lendmann Åge varg, var gift med en datter av kong Harald IV.
Åge varg var farfar til Olav mokk, sysselmann på Hedmark, som selv var far til lendmann Ivar på Skedjuhov († om. 1240). Den sistnevntes sønn, baron Jon Ivarsson til Sudreim, var far til baron Havtore Jonsson († om. 1320), som var gift med kong Håkon Vs datter Agnes Håkonsdotter. Deres sønner var Jon Havtoresson til Elingård og Sigurd Havtoresson til Sudreim.
Jon Havtoresson var far til Håkon Jonsson, som ble foreslått som Konge av Norge etter kong Olav Håkonssons død i 1387. En annen sønn av Jon, Ulv, ble stamfar til familien Roos af Hjelmsäter i Sveriges adel.
Sigurd Havtoresson giftet seg med Norges rikeste arving, Ingeborg Erlingsdotter, og kom dermed i besittelse av Giske-Bjarkøygodset. Deres datter var Agnes Sigurdsdotter, som ble gift med den svenske adelsmann Jon Marteinsson (Stjerne) († om. 1400) og som ble mor til Sigurd Jonsson (Stjerne) († 1453) til Sudreim, Giske og Bjarkøy. Sigurd var norsk regent, og han ble som kongelig etterkommer tilbudt tronen, men avslo forslagene. Hans sønn, junker Hans Sigurdsson (Stjerne) († 1466), var slektens siste mann i Norge.
Roos af Hjelmsäter i Sverige
Slekten ble i 1625 introdusert på Ridderhuset med navnet Roos af Hjelmsäter og som adelig slekt nr. 51. En gren ble i 1705 opphøyet til friherrer med navnet Roos og som friherrelig slekt nr. 186. Denne døde ut i 1765.
Framnes terrasse (Oslo)
Framnes terrasse er en gate på Skillebekk i bydel Frogner i Oslo. Det er en blindvei sørover fra Munkedamsveien som slutter ved bebyggelsen før jernbanelinjen på Filipstad.
Gaten fikk navn i 1934 etter Framnes løkke. Murvillaen som stod der (i Framneshaven eller Tinker'n), ble revet etter to branner i 1981, men portnerboligen står fortsatt.
Roos af Hjelmsäter
Roos af Hjelmsäter i Sverige
Roos af Hjelmsäter er en av få norske uradelsslekter som fortsatt lever i dag.
Slektsvåpen
Slektens våpenskjold er i gull skjold en rød rose. I Norge brukte Sudreimsætten også andre våpen.
Bergisch Gladbach
Bergisch Gladbach er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 105 000 innbyggere. Byen er administrasjonssete for Rheinisch-Bergischer Kreis. Bergisch Gladbach ligger på østsiden av elven Rhinen, omtrent 10 km øst for Köln.
Hovednæringen i byen er papirproduksjon, trykking, glasstøy og tekstiler.
Historie
Ordet «Bergisch» i navnet kommer av at byen lå i jarldømmet Berg, og ble lagt til for å skille den fra Mönchengladbach. I 1975 ble byen slått sammen med nabobyen Bensberg og fikk over 100 000 innbyggere i 1977.
Vize
Vize er en by med 27 358 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Kırklareli. Den ligger nordvest for Saray, sør for Demirköy og sørøst for Pınarhisar.
Natalie Hodgskin
Natalie Hodgskin (født 24. mai 1976 i Brisbane), australsk softballspiller som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen.
Hodgskin vant en olympisk sølvmedalje i softball under sommer-OL 2004 i Athen. Hun var med på det australske laget som kom på andreplass i softballturneringen bak USA. Australia tapte finalen til USA med 1-5.
Capt. Kane & Big Trouble
Capt. Kane & Big Trouble er et countryband fra Haugesund som har gitt ut to plater.
Besetning:
1942
1942 (MCMXLII) i den gregorianske kalender var et år uten skuddag som begynte på en torsdag. Det etterfulgte 1941 og ble etterfulgt av 1943.
Hans Albertsen
Hans Albertsen var født i København og kom i en ung alder til universitetet, hvor han i 1544 tok den filosofiske bachelorgrad, og i 1546 tok han magistergraden. Selv om han ikke hadde studert i utlandet ble han likevel professor i gresk ved Københavns Universitet, senere (1554) i dialektikk.
Da biskop Peder Palladius i sine siste år var meget svak, hjalp Hans Albertsen ham med hans teologiske forelesninger. Den 1. april 1558 tok han bachelorgrad i teologi, og 31. mai samme år ble han teologiprofessor.
Peresvet
Peresvet (russisk: Пересве́т) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger ved elva Kunja (en bielv til Dubna), rundt 90 km nordøst for Moskva og 17 km nord for Sergijev Posad. Innbyggertall: 17 500 (2005 est.).
Offisielt ble Peresvet grunnlagt i 1955 som en bymessig bosetning som betjente NIIChimMash (russisk: НИИ́Хи́мМа́ш, en forkortelse for «forskningsinstitutt for kjemiteknikk»), et forskningsinstitutt for testing av rakettmotorer og vakuumkammertesting av romfartøyer. Bosetningen fikk navnet Novostrojka (russisk: Новостро́йка).
Til 1992 var Novostrojka et forbudt område. I sovjetperioden var all bosetning fullstendig underlagt instituttets autoritet. Senere ble det styrt av administrasjonen i byen Krasnozavodsk. I 2000 fikk byen endelig innvilget bystatus og sitt nåværende navn (etter middelalderhelten Alexander Peresvet).
Steinverktøy
Steinredskap er ethvert redskap som er produsert helt eller delvis ut av stein. Selv om samfunn som er avhengig av stein som emne for redskaper fortsatt eksisterer i dag, er de fleste steinredskaper assosiert med forhistorisk tid, særlig steinalderkulturene som siden har blitt erstattet av andre, mer avanserte kulturer. Arkeologer som har studert slike forhistoriske samfunn viser til studiet av steinredskaper som litisk analyse. Stein har blitt benyttet for å lage en rekke forskjellige redskaper gjennom historien, inkludert pilspisser, spydspisser, økser og kvernhjul. Steinredskaper kan ha blitt tilvirket gjennom at avslag blir slått fra en steinkjerne og/eller gjennom å slipe steinen til en ønsket form. De som tilvirker steinverktøy kalles for steinsmed. De stedene hvor de tidlige menneskene bearbeidet og produserte redskaper av stein kalles for knakkeplasser.
De eldste kjente steinverktøy kommer fra Oldowan-kulturen og er 2,6 millioner år gamle. De kan ha blitt tilvirket enten av tidlige menneskearter som Australopithecus garhi eller Homo habilis. Deretter gjennomgikk steinverktøyene en utvikling gjennom flere kulturelle faser, og ble mer og mer raffinerte.
Ikke bare mennesker, men også sjimpanser har benyttet enkle steinverktøy, blant annet for å knekke nøtter, og kan de kan læres til å tilvirke steinverktøy med skarp kant.
Slipte steinverktøy
Steinverktøy som ble formet ved hjelp av sliping benyttet materiale som basalt, ryolitt, granitt eller andre magmatisk bergarter. Disse materialenes grove struktur gjorde dem meget hensiktsmessig for å male og slipe andre materialer som andre steiner.
Iblant kom slipte steinverktøy til som et biprodukt ved tilvirkningen av andre verktøy eller så ble de slipt gjennom sin anvendelse. Ulike former av kverner har trolig beholdt sin slipte former i første hånd gjennom anvendelsen av dem, mens andre verktøy, som skarvøks og øks har fått sin form gjennom arbeidsintensivt og langvarig sliping med enten hardere stein eller med sand. Til disse behandlet verktøy ble det benyttet vanligvis et noe finkornet materiale enn til kvernsteiner og lignende.
Økser av grønnstein ble tilvirket vanligvis ved hjelp av en kombinasjon av de ovennevnte teknikkene. Første ble et råemne formet gjennom at avslag ble slått av fra en kjerne, deretter ble den grovt tilhugget kjernen banket med en bultstein og til sist ble eggen eller øksen slipt til den ønskelige form.
Andraž Šporar
Andraž Šporar (født 27. februar 1994 i Ljubljana) er en slovensk fotballspiller som spiller for den greske klubben Panathinaikos og for.
Šporar har tidligere spilt for blant andre Olimpija Ljubljana, Slovan Bratislava og Sporting Lisboa.
Landslagskarriere
Šporar debuterte for Slovenia U-19 i 2012 og spilte på ulike aldersbestemte landslag frem til Slovenia U-21 i 2016. Han fikk sin a-landslagsdebut for i en VM-kvalifiseringskamp borte mot  den 11. november 2016 (0–1). Hans første landslagsmål kom i en EM-kvalifiseringskamp borte mot den 21. mars 2019 (1–1).
Elisabeth Slettum
Elisabeth Slettum (født 31. august 1986) er en norsk friidrettsutøver, som driver med sprint. Hun representerer Skjalg IL.
Under Bislett Games i 2022 løp hun på Norges lag som satte norsk rekord på 4 × 400 meter stafett med tiden 3.28,58.
Medaljer i norske mesterskap
Hun vant også gull på 200 m under Nordisk Mesterskap i friidrett (U23) i 2006.
Muro (Balearene)
Muro er en by og kommune i det østlige Spania, på øya Mallorca i provinsen Balearene. Kommunen har 7,515 innbyggere (2021).
Teksmona
Teksmona er ei øy i Meløy kommune i Nordland. Øya ligger nordvest for Ørnes. Teksmona har et areal på 5,2 km², og høyeste punkt på øya er Nattmålstuva på 227 moh.
En del av Teksmona er vernet som Teksmona naturreservat. Øya er ei av bare få øyer på kysten av Nordland med furuskog.
Kondom
Et kondom er et prevensjonsmiddel i form av et slags futteral, ofte laget av latex, som dekker mannens penis under samleie.
Kondom reduserer risikoen for graviditet og for å få kjønnssykdommer som klamydia, gonoré, syfilis eller hiv. Kondomer kan også brukes til å holde sexhjelpemidler, som for eksempel dildoer, rene, og også hindre spredning av kjønnssykdommer.
Tidligere ble kondomer ofte omtalt som kardonger, eller bare donger, men siden 1980-årene brukes disse uttrykkene mindre.
Historisk
De første kondomer til prevensjonsbruk ble fremstilt av dyretarmer. Før dette hadde noen kulturer benyttet penisfutteraler fremstilt av ulike materialer, dog var ikke disse hovedsakelig brukt for å forhindre graviditet, slike innretninger kunne være laget av silke, lin, fiskehud eller dyreinnvoller. De første kondomer med henblikk på å beskytte mot seksuelt overførbar sykdom stammer fra tidlig 1600-tall. På slutten av 1800-tallet begynte man å fremstille kondomer av natur-gummi, men disse var meget dyre i innkjøp og var lite brukervenlige. Kondomets popularitet steg først da man på 1930-tallet begynte å fremstille kondomer av lateks. I Norge var det i mellomkrigstiden tillat å selge kondomer, men ikke informere om bruken av dem. Dette informasjonsforbudet ble opphevet i etterkrigstiden, og da steg kondomets popularitet raskt. På 1960-tallet var kondom det klart mest brukte preventivet i Norge.
Svømming under samveldelekene 1978
Svømming under de britiske samveldeleker 1978. Svømming var en av flere sporter under de ellevte samveldelekene som ble arrangert i Edmonton i Canada i perioden 3. til 12. august 1978. Det var ellevte gangen som svømming var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1978 ble det konkurrert i tjueni øvelser i svømming, femten for menn og fjorten for kvinner. Canada ble beste nasjon med femten gullmedaljer foran Australia med ti.
Kondom
Historisk
Som et ledd i bekjempelsen av hiv/aids kjørte Staten flere kampanjer på 1980-tallet for å få flere, særlig unge, til å bruke kondom. På tross av kostbare kampanjer så man ingen betydelig økning i kondombruk, og den eneste økningen man fant var ved samleie med en partner av utenlandsk opprinnelse.
Bruken av kondom har sunket noe i nyere tid. Dette kan skyldes den økte tilgangen på andre prevensjonsformer, dog beskytter ingen av dem mot seksuelt overførbare sykdommer slik kondom gjør. Nyere tids holdningskampanjer har lyktes i å påvirke bruken av kondom, og i en stor spørreundersøkelse fra 2016 opplyser ca. 25% av nordmenn at de opplever det som uproblematisk å bruke kondom. Likevel viser undersøkelser at kun ca. 15–17% av nordmenn bruker kondom fast, og en større andel opplyser at de bruker kondom for å beskytte mot graviditet enn dem som opplyser at de ønsker å beskytte seg mot kjønnssykdom.
Aleksandar Miladinovski
Han representerte Makedonia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter butterfly.
Olivier Panis
Olivier Panis (født 2. september 1966 i Oulins, Lyon) er en fransk racerkjører, mest kjent fra sin 10 år lange karriere som Formel 1-fører.
Karriere
Som de fleste andre førere kjørte Panis gokart tidlig i sin karriere. Han kjørte deretter flere år i «junior»-serier, før han omsider fikk kjøre i det franske Formel 3, hvor han ble mester i 1991. Han havnet deretter i Formel 3000 hvor han vant mesterskapet i 1993.
Embraer ERJ 145-serien
Serien består av følgende flytyper:
Olivier Panis
Karriere
I 1994, da han var 27 år, ble Panis Formel 1-fører for det franske Ligier-teamet. Han debuterte i Brasils Grand Prix 1994, hvor han fullførte på ellevteplass. Han oppnådde samme sesong en overraskende andreplass på Hockenheim, foran lagkameraten Éric Bernard, og avsluttet sesongen på 11.-plass i førermesterskapet. Han fullførte alle løpene unntatt Frankrike. Han ble imidlertid diskvalifisert fra en niendeplass i Portugal for ulovlig skidblock-slitasje.
Hans beste resultat, og den største overraskelsen, kom dog utvilsomt i Monaco i 1996. Panis startet på 14.-plass, men på den regnvåte og trange banen passerte han andre konkurrenter en etter en, blant annet Martin Brundle, Mika Häkkinen og Johnny Herbert. Da banen begynte å tørke opp, gjennomførte han et meget godt timet pitstop og skiftet til slicksdekk. Han passerte Eddie Irvine og lå på tredjeplass da både Damon Hills Williams-Renault og Jean Alesis Benetton-Renault måtte gi opp på grunn av tekniske problemer. Kun 4 biler fullførte løpet (foruten Panis: David Coulthard, Johnny Herbert og Heinz-Harald Frentzen), og tross utfordringer fra Coulthard vant Panis løpet, som sluttet etter 75 av de planlagte 78 rundene på grunn av to-timers regelen. Panis' seier var Ligier-teamets første seier på 15 år (og deres siste), og det var den første seieren til en fransk fører i en fransk bil i Monaco på 66 år. Dette var imidlertid det eneste høydepunktet i 1996-sesongen hans, da hans beste plassering ellers var en 5.-plass i Ungarn.
Panis hadde potensial til en stor sesong i 1997, da han kjørte for Alain Prost, som hadde kjøpt Ligier. På Bridgestone-dekk tok han dekkselskapets første pallplassering i Brasil. Han lå på en andreplass i Argentina, men måtte imidlertid bryte løpet. Etter 6 løp lå han på tredjeplass i mesterskapet takket være enda en pallplassering, med andreplass i Spania. Han lå an til å kunne vinne det løpet, men havnet i trafikk over syv runder, hvor han tapte over 6 sekunder til løpslederen Jacques Villeneuve. Sesongen hans fikk imidlertid en brå slutt da han i Canada brakk begge beina i en ulykke i høy hastighet, og han gikk på grunn av dette glipp av de neste syv løpene. Plassen hans i laget ble overtatt av Jarno Trulli, fram til han returnerte til de siste tre løpene i sesongen. Han kom på sjetteplass i Luxembourg, og til tross for at han gikk glipp av nesten halve sesongen, endte han på niendeplass i førermesterskapet med 16 poeng.
1998-sesongen ble elendig for Panis. Han klarte ikke en eneste poengplassering for Prost, delvis på grunn av en upålitelig bil. Den beste plasseringen var en niendeplass i Australia. Året etter fikk han kun to poeng, med sjetteplasser både i Brasil og Tyskland. Etter denne sesongen avsluttet han sitt forhold til Prost-teamet.
Til tross for de vanskelige to forrige sesongene var Panis i betrakting som fører for Williams for 2000-sesongen, men han avslo for i stedet å være testkjører for McLaren. Dette hjalp Panis til å få vist seg fram for andre toppteam i F1, og for 2001-sesongen ble han fører for British American Racing (BAR). BAR var imidlertid ikke det toppteamet han hadde håpet på, og han endte på fjortendeplass i mesterskapet begge sesongene han var der, med totalt 8 poeng. Hans høyeste plassering for BAR var fjerdeplassen i Brasil i 2001. Han avsluttet også debutløpet for BAR-teamet i Australia på fjerdeplass, men fikk en 20-sekunders tidsstraff for brudd på gulflagg-reglene og havnet med det på syvendeplass. På grunn av dette oppnådde også Kimi Räikkönen å score sitt første poeng i F1.
Panis ble hos Toyota også i 2004, som var hans tiende sesong i Formel 1. I oktober 2004 bekjentgjorde han at han hadde til hensikt å trekke seg tilbake fra racing etter Japans Grand Prix, og at han planla å fortsette for Toyota som testfører i 2005 og 2006. Før han sluttet var han med sine 37 år den eldste aktive føreren i F1. I 2004 scoret han igjen bare 6 poeng, før han til Brasils Grand Prix ble erstattet av sin brasilianske lagkamerat, testføreren Ricardo Zonta.
Han var den nominerte tredjeføreren for Toyota i Frankrike i 2005, men dette var siste gang han deltok i konkurransesammenheng i en Grand Prix-weekend. Den 18. september 2006 annonserte Panis at han sluttet for godt i F1 for å kjøre i andre grener av motorsport. Hans siste tur som Formel 1-testfører fant sted på Jerez i Spania 14. desember 2006.
Panis ble høyt ansett for sin dyktighet som fører. Han ble betraktet som en av de aller beste testførerne av blant andre Mika Häkkinen, som ble opprørt da Panis forlot McLarens testteam for å vende tilbake som fører på fulltid.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Demirköy
Demirköy er en by med 8 482 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Kırklareli. Den ligger nord for Vize, nordøst for Pınarhisar, sør for Bulgaria og sørøst for Kofçaz.
Doktorgrad
Doktorgrad er i mange land betegnelsen på den høyeste akademiske grad man kan oppnå, men doktorgrad er ikke noen enhetlig grad og innhold og nivå på grader betegnet som doktorgrad varierer sterkt både mellom land, institusjoner og i tid. Doktorgrad kan være et av flere elementer som avgjør akademisk kompetanse, men i dag stort sett bare på lavere- eller mellomnivå i en forskerkarriere.
Tradisjonelt ble doktorgraden oppnådd gjennom at en doktorgradskandidat (doktorand) muntlig forsvarte et arbeid i en disputas (men det var ikke nødvendigvis samme person som hadde forfattet doktorgradsarbeidet). Historisk ble doktorgraden kun tildelt innen teologi, jus og medisin, og var sidestilt med magistergraden som ble tildelt ved det filosofiske fakultet (det vil si innen alle andre fag). Ordet doktorgrad kommer fra latin docere, «å undervise», og har blitt forkortet fra latin licentia docendi, «lisens til å undervise», og betød at man hadde rett til å forelese ved universitetene.
Doktorgraden som forskningsgrad, i sin moderne typiske form, innebærer for det meste at man gjennomfører forskning av et visst omfang og skriver en doktorgradsavhandling. I sin nåværende form har denne graden utspring i tysk universitetstradisjon fra 1800-tallet og spredte seg etter hvert til USA. I løpet av 1900-tallet har doktorgrader, særlig i den amerikanske formen ph.d. (PhD), fått stort gjennomslag på verdensbasis som en forskningsgrad man tar i begynnelsen av sin forskerkarriere. Ph.d.-grader etter amerikansk modell innebærer ikke alltid noen disputas. I mange land, blant annet Norge og Storbritannia, var doktorgrad inntil nylig en grad man eventuelt tok sent i karrieren og ikke noen forutsetning for en forskerkarriere. I norsk sammenheng fantes det flere eldre grader, slik som lisensiatgrad og magistergrad, som hadde den funksjonen «doktorgrad» hadde i blant annet Tyskland og USA, som ble regnet som jevnbyrdige med grader betegnet som doktorgrad i utlandet, og som omfangsmessig tilsvarer den nyere ph.d.-graden. I Norge ble PhD-grader fra USA og Storbritannia og doktorgrader fra Tyskland ved mange anledninger bedømt som tilsvarende norsk magistergrad eller lisensiatgrad frem til 2003.
Doktorgrad kan også vise til et kompetansenivå uavhengig av formell grad; man kan oppnå doktorgradskompetanse (jf. førstestillingskompetanse) uten å avlegge en formell doktorgrad gjennom å publisere forskningsarbeider av samme omfang og kvalitet som en doktorgrad, i dag som oftest i form av fagfellevurderte vitenskapelige artikler, eventuelt bøker (en norsk doktorgrad i dag tilsvarer for det meste fire vitenskapelige artikler). Det er ingen forskjell på kompetansenivået til personer med formell doktorgrad og personer som har oppnådd samme kompetanse gjennom publisering av forskningsarbeider og bedømmelse som doktorgradskompetent (i Norge gjerne førsteamanuensiskompetent).
Ordet doktor kan også inngå i profesjonelle grader, det vil si grader som ikke er forskningsgrader. Tittelen doktor blir også tildelt som en æresbevisning (æresdoktor).
Otere
Otere (Lutrinae) er en gruppe semi-akvatiske rovpattedyr som tilhører mårfamilien (Mustelidae). Gruppen består av 13 arter fordelt i sju slekter, hvorav oter (Lutra lutra) er den eneste arten som finnes i Europa, inkludert i det meste av Fennoskandia.
Biologi
Otere er typiske mårdyr med langstrakte, slanke kropper med korte, men kraftfulle lemmer og en relativt lang og kraftfull hale. Dyrene i denne gruppen er gjennom evolusjon tilpasset et semi-akvatisk liv, i nær tilknytning til sjø, elver og innsjøer. Allikevel tilbringer otere mest tid på land. Labbene er utrustet med svømmehud mellom tærne, som for de fleste artene også har kraftige klør. Otere er meget dyktige svømmere og dykkere. Pelsen har et spesielt tett hårlag, som låser luft i pelsen og isolerer svært godt mot kulde og vann.
Doktorgrad
Historie
Den første kjente tildelingen av en doktorgrad skjedde i Bologna i 1219, etter at pave Honorius III hadde bekreftet Bologna-universitetets doktorgradsordning.
Otere
Fylogeni
Nyere genetisk forskning antyder at mårfamilien bør deles inn i åtte underfamilier. Forholdet mellom gruppene er ikke avklart, men det synes å være enighet om at Taxidiinae var den første linjen som splittet fra hovedlinjen. Likeledes synes det å være enighet om at Lutrinae og Mustelinae er søstergrupper.
Doktorgrad
Historie
I middelalderen var doktorgraden den høyeste akademiske graden. Den ble kun brukt av de teologiske, juridiske og medisinske fakulteter; filosofiske fakulteter tildelte gradene baccalaureus og magister, der magister var likestilt med doktorgraden.
Otere
Inndeling
Inndelingen følger Sato et al. (2004), Fulton & Strobeck (2006) og Law, Slater & Mehta (2018).
Doktorgrad
Historie
I 1603 ble den dansk-norske legen Villads Nielsen den andre som ble promovert som doktor ved det medisinske fakultet ved Københavns Universitet. Det skjedde etter at han forsvarte teser forfattet av Thomas Fincke. Først 50 år senere ble det vanlig at doktorander forfattet sine avhandlinger selv.
Offiong Edem
Offiong Edem (født 31. desember 1986) er en nigeriansk bordtennisspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i den innledende runden.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun utslått i andre runde i singel.
Doktorgrad
Norge
Det finnes en rekke doktorgrader, og grader på tilsvarende nivå, i Norge. Gjennomsnittsalderen ved tildeling av doktorgraden er innen de fleste fagområder ca. 37 år. De siste 25 årene har snittalderen blant kvinner vært et par år høyere enn blant menn.
Eldre doktorgrader
De følgende gradene har eksistert helt siden grunnleggelsen av Københavns Universitet i 1479 og er de opprinnelige doktorgradene. De ble i Norge avskaffet i 2008.
Den følgende doktorgraden ble opprettet i 1824 (både i Norge og Danmark) etter tysk forbilde, og har sine røtter i den humboldtske universitetstradisjonen. Graden erstattet den tidligere magistergraden som øverste grad ved det filosofiske fakultet. Graden er etter 2008 en av to doktorgrader som fortsatt tildeles i Norge.
De følgende gradene er nyere, fagspesifikke doktorgrader, opprettet i perioden mellom 1950-årene og 1990-årene, og i alle tilfellene avskaffet i 2008.
Ny doktorgrad
I 2003 ble det i Norge innført en ny versjon av den filosofiske doktorgrad. Etter 2008 er denne graden ved siden av dr. philos. en av to doktorgrader som fortsatt tildeles.
Ph.d.-graden kan gis innen alle fagområder. I forbindelse med innføringen av graden ble de tradisjonelle gradene, med unntak av dr.philos., avviklet. Dermed tilstrebes det i Norge å heretter kun tildele to versjoner av den filsofiske doktorgrad, skrevet philosophiae doctor (ph.d.) eller doctor philosophiae (dr.philos.) Forskjellen på de to doktorgradene er at ph.d. gis den som deltar i organisert doktorgradsprogram, mens dr.philos. gis den som kvalifiserer seg for doktorgrad på den tradisjonelle måten, uten å delta på slikt program. De tradisjonelle doktorgradene ble utdelt i perioden 2003–2008 til personer som påbegynte sin doktorgrad før omleggingen. Ph.d. er normert til tre år, selv om de fleste bruker langt mer enn dette, mens dr. philos. ikke har noen tidsnormering.
Eldre grader på nivå som internasjonalt tilsvarer doktorgrad
De følgende gradene, som eksisterte i Danmark-Norge fra 1479 til omkring årtusenskiftet, har internasjonalt blitt ansett som grader på ph.d.-ekvivalent nivå og ofte oversatt som PhD internasjonalt. Den nye ph.d.-graden er å oppfatte som en avløser til blant annet disse gradene.
Språk
Inntil 1845 ble alle doktorgrader i Norge avlagt på latin.
Det er anledning til å levere doktorgrader innen alle fagområder på alle de tre skandinaviske språkene, engelsk, tysk og fransk. Andre språk kan benyttes i unntakstilfeller, på grunn av fagområde eller etter søknad.
I 2008 var de fleste doktorgrader skrevet på engelsk.
Avlagte doktorgrader i Norge 1980–2015
I Norge har det i perioden 1980–2015 vært en betydelig vekst i antall avlagte doktorgrader (dette kan ses i tabellen under). Det har vært en økning fra 187 avlagte doktorgrader i 1980, til 1436 i 2015. Det har også vært en økning i andelen kvinner som tar doktorgrad. I 1980 utgjorde kvinner 15 prosent av doktorandene, mens i 2015 var de 53 prosent.
I 2015 var kvinner spesielt sterkt representert blant doktorandene innenfor de to største fagområdene, med 65 prosent i medisin og helsefag og 62 prosent i samfunnsvitenskap. Teknologi og matematikk/naturvitenskap var dominert av menn, hvor de stod for henholdsvis 71 og 63 prosent av gradene som ble avlagt.
Høyskolene har utstedt omtrent fem prosent av doktorgradene i perioden. Det store flertallet har blitt utdelt ved universitetene. De to mest fremtredende institusjonene har vært Universitetet i Oslo (UiO) og Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Til sammen har disse to lærestedene delt ut over halvparten av doktorgradene.
Det har i perioden blitt opprettet flere nye institusjoner som tilbyr doktorgrad. I 1980 var det åtte læresteder som utstedte doktorgrad (fem universiteter og tre høyskoler). I 2015 derimot var det 22 læresteder (åtte universiteter og fjorten høyskoler).
Prosentandel med utenlandsk statsborgerskap ved disputas 1990–2015
{	"version": 2, "width": 800, "height": 350, "data": [ {			"name": "table", "values": [ {					"x": 1990, "y": 9 },				{					"x": 1991, "y": 7 },				{					"x": 1992, "y": 9 },				{					"x": 1993, "y": 12 },				{					"x": 1994, "y": 9 },				{					"x": 1995, "y": 11 },				{					"x": 1996, "y": 14 },				{					"x": 1997, "y": 12 },				{					"x": 1998, "y": 13 },				{					"x": 1999, "y": 10 },				{					"x": 2000, "y": 13 },				{					"x": 2001, "y": 19 },				{					"x": 2002, "y": 15 },				{					"x": 2003, "y": 20 },				{					"x": 2004, "y": 19 },				{					"x": 2005, "y": 21 },				{					"x": 2006, "y": 24 },				{					"x": 2007, "y": 23 },				{					"x": 2008, "y": 25 },				{					"x": 2009, "y": 26 },				{					"x": 2010, "y": 28 },				{					"x": 2011, "y": 33 },				{					"x": 2012, "y": 35 },				{					"x": 2013, "y": 36 },				{					"x": 2014, "y": 35 },				{					"x": 2015, "y": 37 }			]		}	],	"scales": [ {			"name": "x", "type": "ordinal", "range": "width", "zero": false, "domain": { "data": "table", "field": "x" }		},		{			"name": "y", "type": "linear", "range": "height", "nice": true, "domain": { "data": "table", "field": "y" }		}	],	"axes": [ {			"type": "x", "scale": "x" },		{			"type": "y", "scale": "y" }	],	"marks": [ {			"type": "rect", "from": { "data": "table" },			"properties": { "enter": { "x": { "scale": "x", "field": "x" },					"y": { "scale": "y", "field": "y" },					"y2": { "scale": "y", "value": 0 },					"fill": { "value": "steelblue" },					"width": { "scale": "x", "band": "true", "offset": -1 }				}			}		}	] } Antall avlagte doktorgrader i perioden 1980–2015 fordelt på fagområde og kjønn
Danmark
I Danmark er ph.d. (Danmark) innført som erstatning for lisensiatgraden, og går uoffisielt under betegnelsen «den lavere doktorgrad» eller «den lille doktorgrad», selv om den ikke formelt regnes som doktorgrad. De høyere, tradisjonelle doktorgradene (i hovedsak identisk med de norske) er også beholdt.
Nederland
I Nederland finnes det bare en doktorgrad, doctor (forkortet dr.).
Music for the Jilted Generation
Music for the Jilted Generation er det andre studioalbumet av The Prodigy, utgitt 4. juli 1994. Det oppnådde førsteplass på UK Albums Chart.
I Norge kom den inn på listene uke 29/1994 på en 19.-plass og gikk ut uke 25/1995 på 37.-plass. Platen oppnådde 12.-plass i en uke, og var på listen tilsammen i 13 uker.
Albumet ble remastered og gjenutgitt i 2008 med bonusspor og ny tittel, More Music for the Jilted Generation.
Oleg Lyashko
Oleg Lyashko (født 13. oktober 1982) er en usbekisk svømmer.
Alastair Hannay
Robert Alastair Hannay (født 2. juni 1932 ) er en britiskfødt norsk filosof og professor emeritus ved Institutt for filosofi, ide- og kunsthistorie og klassiske språk ved Universitetet i Oslo. Han ble utdannet i Edinburgh og London, og har bodd i Norge siden 1961. I Mental Images (1971) motsier han Gilbert Ryle og Daniel Dennett. Hannay har oversatt Søren Kierkegaard, og har skrevet en biografi om ham.
Elvina går til sin faders borg
«Elina går i sin faders borg» er et dikt med tittelen Nattevanderinden, skrevet av den danske dikteren Bernhard Severin Ingemann. Diktet ble først trykt i diktsamlingen «Procne» i 1813. Utover på 1800-tallet ble teksten spredd i skillingstrykk. Det er blitt sunget til flere melodier.
Diktet tilhørerer den tidlige romantikkens periode. Det kan oppfattes som et forsvar av bror-søsterincest, men necrofil incest er sterk kost også i skrekkromantisk kontekst.
Alf Prøysen presenterte det i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957.
Teksten
som den sto i Procne.
1.Elina gaaer i sin Faders Borg I sorte, flagrende Klæder, Hun synes at skjule dyb Hjertesorg; Men aldrig hun sukker eller græder: Hver Dag hun svinder som Dugg for Sol, Hun seer det og smiler med stille Taal, Bekymret den Moder tit spørger: "Siig Dotter! hvorfore du sørger!
3."O! vogt dig, Stjernen er vist ei blid, som Pigens Hjerte besnærer; Og Maaneskinnet gjør Kinden hvid, Og Midnatttaagen udtærer." "Lad tæres Legem, lad blegne Kind! Men sød er dog Stjerne og Maaneskin Og Lillien haver jeg funnen, Som kun dufter i Midnatstunden.
4.Den Moder sukker, og tier qvær; Men vil sitt Forsæt fordølge: Ved Nat hun Pigen bortvandre seer, Saa sagte hun efter mon følge. Bag Haugen ligger en Kirkegaard, Didhen den sørgende Pige gaaer, Bag Kirkemuren bortsvæver, Den Moder det skuer og bæver.
5.I Natten lyser en Marmelsteen, Til Stenen den pigelil vanker: "Stat op, min Elskede! kom, min Ven!" Paa Graven hun saktelig banker. Brat revner Stenen, og underfuld En Dødning stiger af sorten Muld; – Ak! hellige Christ! dig forbarme! - Hun synker udi hans Arme.
6.Hun læner sit Hoved op til hans Bryst, Tæt Læber med Læber sig møde, Og Pigen hensmelter i rædsomme Lyst, Og klynger sig fast til den Døde; Paa Graven de sidde som Brudgom og Brud, Og hviske saa sagte i Natten ut: "O! Yngling, naar vil du modtage For evig din elskede Mage.
8.Ak! beed for din syndige Sjæl en Bøn! Beed Barn! og flye med din Moder! O! vee dig Dødning! – du est min Søn, O! Dotter, det er din Broder”. Den Døde hører det Angestskrig, Og bleg og langsom han hæver sig: ”Tie stille Moder! Tie stille! Ei Blod kan Sjælene adskille.
9.Paa Jorden gjelder det store Bud; Men ikke i Aandenes Rige, I Døden vorde vi Brudgom og Brud Hos Gud samles Lige med Lige. Gak hjem, og tag din Dotter ved Haand! I Morgen samles vi Aand med Aand, Farvel – hør Hanerne gale, De Døde til Graven de kalde.
The Fifth Discipline
The Fifth Discipline: The Art and Practice of the Learning Organization er en bok av Peter Senge, forsker og foreleser ved Massachusetts Institute of Technology, som tar for seg systemtenking i forbindelse med organisasjonsutvikling. Boken omhandler begrepet lærende organisasjoner i forbindelse med ledelse og utvikling av organisasjoner. Den ble først publisert av Doubleday i 1990. ISBN 0-385-26095-4
De fem disipliner
En disiplin er ”… a body of theory and technique that must be studied and mastered to be put into practice” (Senge 1990:10). De fem disiplinene boken tar for seg er personlig mestring, mentale modeller, felles visjon, gruppelæring og den femte disiplinen, systemisk tenkning. Disse er forutsetninger for utvikling av en lærende organisasjon. Her følger en kort og forenklet gjennomgang av disiplinenes innhold:
Kilder
Senge, Peter M. (1990). The fifth discipline: the art and practice of the learning organization. New York: Doubleday
Borgøy
Borgøy eller Borgøya er en øy i Tysvær kommune i Rogaland. Øya ligger i innløpet til Skjoldafjorden mellom Tysvær og Nedstrand og er uten bro- og ferjeforbindelse. Borgøy er forbundet med fastlandet med en skyssbåttjeneste som går til i Steinsvik i Tysvær. Øya er ca. 4,5 km².
Den sydlige delen rundt gården Østabøvik er det store åpne granittsvaberg. På nordenden av øya ligger det små runde hattøyer som kalles Skullebergsøyni. Faunaen på øyene er preget av furtrær som beveger seg helt ned til vannkanten. Borgøyhatten er øyas høyeste punkt på  292 moh.
På øya har det vært drevet tinngruver og granittbrudd.
Lars Hertervig
Maleren Lars Hertervig var født på Borgøy. Foreldrene hans hadde et småbruk innerst i Hattarvågen i fjellsiden på vestsiden av øya. Slektsnavnet Hertervig skal være avledet av Hattarvåg, som er navnet på bukten i den nordvestre delen av Borgøya. På fødestedet hans er det satt opp en minneplate. Huset han ble født i, ble flyttet av hans foreldre til Stavanger da hele familien flyttet dit.
Agonum quadripunctatum
.
Agonum quadripunctatum er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Utbredelse
Agonum quadripunctatum finnes i  Europa, Nord-Afrika og Asia. Den er registrert fra Norge, men er ikke vanlig.
Utseende
Agonum quadripunctatum er 4,5-5,8 mm lang, fargen er mørk, svart med svak bronseglans. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre markerte og tydelige børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene) og har avrundede bakhjørner. Beina er ikke ensfarget, men har mørkere parti. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia). Antennenes fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. Det tredje leddet er bart (nakent), uten de korte tilliggende hårene. (Krever forstørrelse for å se).