cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veien til paradis
Handling
De tre vennene Willy, Kurt og Hans vender tilbake fra en reise og oppdager at de er blakke. Etter at de har pantsatt alle møblene sine har de bare en hund og en bil igjen. Bilen selger de etter å ha kjørt den tom for bensin. For pengene kjøper de en bensinstasjon. På bensinstasjonen blir alle tre kjent – og forelsket – i den rike og attraktive Lilian Cossmann, men holder det hemmelig for hverandre...
Andre forhold
I 1955 ble filmen spilt inn på nytt. Også denne gangen var Willy Fritsch med, men i den mindre rollen som Konsul Kossmann.
22. september 2005 ble musikalen Die Drei von der Tankstelle uroppført i Berlin.
Skrolsvik kapell
Skrolsvik kapell er en langkirke i Senja kommune, Troms og Finnmark fylke. Opprinnelig var bygningen en rorbu, og denne ble flyttet til Skrolsvik i 1924 og i første omgang brukt som ungdomshus. Fra 1930-årene av ble bygget også brukt til gudstjenester. Bygget ble ombygget i 1967.
Byggverket er i tre og har 150 plasser. Det er eid av det lokale bygdelaget.
Sebbe De Buck
Han representerte Belgia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvalifiseringen i slopestyle.
Ordenen for arbeidets ære
Ordenen for arbeidets ære (bulgarsk: орден „Трудова слава”) er en bulgarsk orden innstiftet 28. mai 1974 til belønning av arbeidere for lang og tro tjeneste. I Folkerepublikken Bulgarias ordensvesen rangerte Ordenen for arbeidets ære på nivå seks. Etter at Bulgaria endret styresett og innførte flerpartidemokrati og markedsøkonomi ble ordenen avskaffet.
Inndeling
Ordenen for arbeidets ære har tre trinn:
Insignier
Ordenstegnet for Ordenen for arbeidets ære består av en stjerneformet medaljong med seks kvadratformer vekselvis med seks hveteaks. Midtmedaljongen er rødemaljert med en hvit, femtagget stjerne i midten. Medaljongen er omgitt av en hvit bord hvorpå innskriften «НРБ» (FRB, forkortelse for Folkerepublikken Bulgaria) og «Трудова слава» (arbeidets ære) adskilt av små stjerner. Ordenstegnet for 1. klasse er i gult metall, for 2. klasse i hvitt metall og for 3. klasse i grått metall.
Ordensbåndet er blått med kantstriper i hvitt, grønt og rødt på venstre side av båndet.
Tildeling
Ordenen for arbeidets ære ble tildelt arbeidere i industrien, bygningsbransjen, transportsektoren og landbruket for langvarig, hengiven arbeidsinnsats i én og samme virksomhet. Utnevnelse skjedde til laveste grad med forfremmelse etter ytterligere arbeidsår.
Til sammen 6,557 personer mottok Ordenen for arbeidets ære.
Philip Wilby
Philip Wilby (født 1949 i Pontefract) er en engelsk komponist. Wilby er særlig kjent for sine komposisjoner for brassband og regnes for å være blant de mest betydningsfulle komponistene innen sin genre. I 2004 ble Philip Wilby tildelt Iles-medaljen for betydelige bidrag til brassbandbevegelsen.
Einmal sehen wir uns wieder
«Einmal sehen wir uns wieder» (norsk tittel: En gang skal vi atter møtes) var Vest-Tysklands bidrag i Eurovision Song Contest 1961. Sangen ble fremført på tysk, med ett vers på fransk av Lale Andersen (1905–1972). Melodien ble skrevet av Rudolf Maluck, og teksten ble skrevet av Ernst Bader.
Bakgrunn
Da Andersen medvirket i konkurransen i 1961, var hun muligens den mest etablerte og velkjente artisten i konkurransen. I 1939 spilte hun inn originalversjonen av krigstidsevergreenen «Lili Marleen». Sangen ble fremført som åttende bidrag om kvelden 18. mars 1961 (etter Sveriges Lill-Babs med «April, april» og før Frankrikes Jean-Paul Mauric med «Printemps, avril caril carillonne»).
Suksess i Sverige
Dan Ryde skrev den svenske teksten. Den svenske tittelen er «En gång ska vi åter mötas». Thory Bernhards med Sven-Olof Walldoffs orkester spilte inn sangen i 1961. Den ble utgitt på singelen Polydor NH 10905 og EP-platen Polydor EPH 10784.
Bernhards hadde nølt med å spille den inn på grunn av dens dårlige plassering i Eurovision Song Contest, men hennes versjon ble en storselger i Sverige i 1961. «Åter på toppen», skrev avisene og utropte henne til årets artist. Bernhards gjorde en nyinnspilling i 1989. Den ble utgitt på albumet Kärlek genom åren.
Yu Chunyan
Yu Chunyan (født 18. april 1985 i Jiaxing i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk seiler som konkurrerer i seileklassen 470. Hun representerte Kina under Sommer-OL 2008 der hun ble nummer 18.
Klepp Kvinner Elite
Klepp Kvinner Elite er et norsk fotballag som tilhører Klepp IL og har spilt i norsk toppdivisjon.
Historie
I 1984 var ikke Klepp med i den øverste divisjonen, avdeling Vestlandet, en avdeling nylig skapt for å kunne gjøre den uoffisielle ligaen offisiell og dermed representere hele Norge. Klepp rykket imidlertid opp fra divisjonen under. I cupen ble Klepp slått ut i gruppespillet på Vestlandet. Det var siste gang det var et gruppespill som begynte i avdelinger fordelt på geografisk beliggenhet. Klepp debuterte på det øverste nivå i 1985, der de var med i avdeling vestlandet. De endte på en fjerdeplass, bak Nymark, Sandviken og Viking. I cupen det året kom Klepp til tredje runde, der de tapte for Viking.
Det var imidlertid først i 1986 at Nord-Norge ble inkludert med egen serie, og man fikk hele landet representert. Det var også den siste sesongen med regionale serier der vinnerne møttes, og det ble bestemt at det skulle dannes en nasjonal serie med ti lag. Av disse fikk Østlandet fem plasser, mens Vestlandet og Trøndelag fikk to hver og Nord-Norge én. For Klepps del betydde det at de måtte komme blant de to beste for å komme med i den øverste nasjonale serien. Klepp lyktes i å vinne avdeling Vestlandet, og var dermed sikret både sluttspill og en plass i den nasjonale serien. I sluttspillet tapte de 4-3 mot Sprint-Jeløy, og fikk dermed delt bronse med Grand Bodø, da det ikke ble spilt bronsefinale. I norgesmesterskapet fikk Klepp en relativ enkel vei til kvartfinalen, der de tapte mot Jardar.
Fra toppen... (1987-1990)
I 1990 var Klepp aldri med i kampen om gullet, og de fikk bronse i serien mer på grunn av ujevne lag bak Asker og Sprint-Jeløy, som gjorde opp om gullet. Klepp endte femten poeng bak nummer to. I cupen kom Klepp til semifinalen, der de ble slått ut av Asker.
...og nedover (1991-1995)
Klepp hentet seg aldri fra denne perioden, og de første årene etter gikk det riktig dårlig. I 1991 ble det en femteplass der Klepp bare noen få ganger var med i kampen om bronsen. I cupen kom Klepp til kvartfinalen. I 1992 var Klepp stort sett midt på tabellen gjennom hele sesongen, og det endte med en sjetteplass. I cupen ble det nok en kvartfinale. Veien nedover fortsatte med en sjuendeplass i 1993, der Klepp med en rundes unntak lå på nedrykksplass i de tretten første serierundene. Det gikk bedre i cupen, der Klepp kom til semifinalen. Det ble en ny sjuendeplass i serien i 1994, denne gangen aldri egentlig i fare for nedrykk, men aldri noe bedre enn rett over. I cupen tapte Klepp for Donn i åttendedelsfinalen. I 1995 fikk Klepp sitt foreløpige bunnivå. Klepp hadde igjen kontroll på nedrykksstriden for det meste, men greide likevel ikke å forhindre en åttendeplass. For første gang siden nasjonal serie ble innført, var Klepp ikke lenger det beste Rogaland-laget, de kom bak Haugar. I cupen tapte Klepp 0–5 for Sandviken i kvartfinalen.
Ny optimisme i ny serie (1996–1999)
I 1996 byttet serien navn fra 1. divisjon til Eliteserien, og i samme år ble Klepp et noe bedre lag. De kjempet nesten hele sesongen om en plass mellom tredje og femte, og var aldri under midtstreken etter første serierunde. I tillegg gikk det bra i cupen, der Klepp kom helt til finalen. I finalen tapte de mot Trondheims/Ørn, men det var et tegn på at Klepp var på vei oppover igjen.
Klepp lyktes imidlertid langt bedre i 1999-sesongen, der de knivet med Asker om gullet, og hadde en ren seriefinale mot dem i siste serierunde. Klepp tapte 1-3 foran 1033 tilskuere, og dermed kom også Trondheims-Ørn seg foran Klepp, som dermed endte på tredjeplass. Klepp hadde flere ganger ledet tabellen gjennom sesongen, og Klepp hadde nok en gang vært et topplag. I cupen ble det et semifinaletap mot Athene Moss.
De mange trenerutskiftingene (2000–2004)
Da Eliteserien ble Toppserien, begynte problemene for Klepp, som ikke greide å forbli et topplag. I 2000 begynte Klepp på en periode med store trenerbytter og store interne problemer. Asgeir Kleppa hadde trent laget til den sensasjonelle bronsen i 1999, men det var skader på laget på viktige spillere som landslagsspiller Silje Jørgensen og lagets toppscorer for 1999, Line Anzjøn. I tillegg hadde Klepp en beskjeden stall på bare 16 spillere. Sesongen var alt annet enn vellykket, og akkurat som i 1998, fulgte Klepp opp en jubelsesong med en sjetteplass. Mye av sjetteplassen kom etter at Klepp skjerpet seg kraftig i høstsesongen, og vant mange poeng. Ellinor Grønfur hadde blitt flyttet opp på topp, og svarte med Toppseriens (per november 2011) raskeste hat trick da hun egenhendig snudde 3-4 til 6-4 for Klepp.
I 2001 hadde Klepp skaffet seg en ny trener i Roar Wold, mens Asgeir Kleppa ble assistenttrener. Den positive høstsesongen og den utvidede stallen, nå på 22 spillere, ga optimisme. Særlig var Grønfur og Anzjøn sett på som et fryktinngytende spisspar. Det var imidlertid klart at noe var alvorlig galt med Klepp. Etter de sju første rundene lå Klepp med i gullkampen, men deretter gikk laget på fire tap og en uavgjort på de fem neste kampene. Klepp forble en middelhavsfarer, og i de to siste kampene gikk de på svært stygge tap. Verst gikk det borte mot Trondheims-Ørn, der Klepp tapte 0-10. Hjemme mot Kolbotn ble det også ufint, da med 0-5. Det kom etter hvert fram at det var store uenigheter mellom spillerstall og støtteapparat.
Resultatet av denne turbulensen, som da hadde vart i et år, ble at Øyvind Skadberg ble ny trener, og at Anzjøn, Grønfur, Jørgensen og Reidun Byrkjedal, også hun fast i Klepp, forsvant. Troppen var nå nede i beskjedne 16 spillere, og det var kjent at det var konflikter i laget. Kleppa hadde også forlatt posisjonen som assistenttrener. Sesongen ble nok en katastrofe, og Klepp endte på en sjuendeplass, og gjennom sesongen hadde de svært få besøk på øvre del av tabellen. Skadberg forsvant fra trenerposisjonen i november, og Geir Herrem tok over. Muligens som resultat av det returnerte Elinor Grønfur til Klepp, og også tidligere landslagsspiller og olympisk mester Anne Tønnesen, kom inn. Det var optimisme foran sesongstart, men Klepp leverte for å si det beskjedent ikke. De hadde to poeng på de første sju kampene, og Klepp valgte å bytte trener. Magnar Vigrestad tok over, og lyktes i noen grad å gå Klepp igang. Imidlertid lå Klepp i bunnstriden gjennom hele sesongen. Klepp reddet seg på målforskjell, bare to plussmål skilte dem fra nedrykk.
Foran 2004-sesongen valgte Grønfur å gi seg, men samtidig fikk Klepp en forsterkning i Dagny Mellgren. Hun ble imidlertid ute hele vårsesongen, i likhet med Horpestad. Klepp virket preget av dette, og resultatene manglet. Enda Mellgren og Stangeland kom tilbake, lyktes det aldri laget å komme seg nevneverdig opp på tabellen. Laget hadde nå hatt Vigrestad og Skadberg som hovedtrenere om hverandre. Klepp ble trukket med i nedrykkskampen igjen, og ble der til siste serierunde. Klepps manglende resultater ga murringer også i media.
I retning stabilitet (2005–)
Mot slutten av 2004 ble Frode Olsen ny trener for Klepp. Olsen valgte å satse på å skaffe nye spillere, og fikk Maureen Mmadu og Faith Ikidi. Det gikk bedre denne sesongen, og Klepp endte over midtstreken på en femteplass, den beste plasseringen på mange år. Imidlertid ville ikke Frode Olsen fornye kontrakten, uten at han var konkret om grunnen. Det ble foreslått at grunnen var den økonomiske situasjonen.
Klepp var usikre på om de skulle satse, men de bestemte seg for å satse likevel, på tross av at både Ikidi og Mmadu forsvant fra klubben. Imidlertid gikk det motsatt vei. Flere spillere forsvant, og det var vanskelig å få inn nye. Foran 2006-sesongen var det vanskelig for Klepp. Imidlertid viste det seg at Klepp hadde hatt stre utgifter, og gikk i underskudd.
Innsparinger betydde at Klepp gjennomførte 2006-sesongen på redusert budsjett, og med Knut Eriksen tilbake som trener. Laget besto hovedsakelig av spillere som hadde vunnet 2.divisjon i 2005 med klubbens 2.lag. Asgeir Vikedal trente dette laget i 2005 og han ble også Eriksen sin assistenttrener i perioden 2006-2008 Laget endte nest sist, og måtte ut i kvalifisering for å bli i den utvidede Toppserien i 2007. Klepp møtte Manglerud/Star og vant komfortabelt. I 2007 tok Klepp 21 poeng også i Knut Eriksen sitt andre trenerår i denne perioden.Ane Stangeland Horpestad og Lene Espedal kom tilbake fra Kolbotn. I 2008 tok Klepp 31 poeng som er det høyeste antall poeng klubben har tatt i toppserien etter bronsemedaljen i 2009.
Foran 2009-sesongen tok Kenneth Eidsaunet over. Eidsaundet fortsatte de to tingene Eriksen hadde satset på, lokal rekruttering og få krangler. I 2009-sesongen kom Klepp på en sjuendeplass, poenget bak sjetteplassen. I 2010 fortsatte han med en ny sjuendeplass, langt fra sjette, og såvidt foran åttendeplassen. Dette ble Eidsaunets siste sesong. Trener Tommy André Velde tok over foran 2011-sesongen, og fortsatte tendensen, litt nedover, denne gangen med en åttendeplass. Under Eriksens, Eidsaunets og Veldes periode har flere gode, unge spillere utviklet seg, men også valgt å dra fra klubben, muligens på grunn av manglende satsing. Dette har gjort sitt til at Klepp har slitt med å ta skrittet opp på øvre halvdel i Toppserien.
Chaske Spencer
Chaske Spencer (født 9. mars 1975 i Talequah i Oklahoma) er en amerikansk skuespiller av indiansk opphav.
Bakgrunn
Spencer ble født i Tahlequah i Oklahoma og vokste opp i Montana, Kooskie, Lapwai og Lewiston i Idaho. Han har Sioux, Nez Perce, Cherokee, Creek, fransk og nederlandsk avstamning. Han har to yngre søstre. Han tok eksamen ved Clearwater Valley High School i 1994 hvor han da het «James Spencer». I tenårene deltok han som skuespiller ved Lewiston Civic Theater. Spencer gikk på college ved Lewis Clark State College i et år før han droppet ut for å satse på en skuespillerkarriere.
Filmkarriere
Hans første filmrolle var i 2002 med Skins som hadde lokalisering i fiktive indianerreservatet Beaver Creek, og hvor han framstilte tenåringen «Rudy». I 2009 spilte Spencer varulven «Sam Uley» i New Moon, basert på Stephenie Meyers roman med samme navn. I filmen Eclipse (2010) gjentok han denne rollen.
Itapetinga
Itapetinga er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Pluripotente stamceller
Pluripotente stamceller (latin: pluri betyr «flere») er en type stamceller som kan gi opphav til alle celletypene i et født individ. Forskere har funnet pluripotente stamceller i embryoer og aborterte fostre. Hvis eggceller befruktes i laboratoriet, kan det befruktete egget brukes til å isolere pluripotente stamceller.
Det er til nå ikke blitt isolert noen pluripotente stamceller i fødte individer. Vi vet ikke ennå om det skyldes at det ikke trengs annet enn multipotente stamceller i fødte individer. Men at de er enklere å finne i embryoer og fostre er ikke rart, etter som det skal lages et helt individ.
Thor Magne Seland
Thor Magne Seland (født 1967) er en norsk politiker som representerer Høyre. Han ble valgt inn i bystyret i Sandnes i 2007, og satt som leder av Sandnes Høyre fra 2009–2011. I 2011 ble Seland gjenvalgt til bystyret. Seland var i perioden 2011-2015 gruppeleder og medlem av formannskapet, noe han i perioden 2015-2019 også er. Seland var Sandnes Høyres ordførerkandidat til kommunevalget i 2015.
Han er utdannet optometrist og har en mastergrad i klinisk optometri.
Michael Schärer
Han representerte Sveits under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvalifiseringen i slopestyle.
VM i alpint 1991
VM i alpint 1991 ble arrangert fra 22. januar til 3. februar på det østerrikske vintersportsstedet Saalbach-Hinterglemm.
Intel Core i5
Intel Core i5 er benevnelsen på en type mikroprosessorer av typen Intel Core. Intel Core består av tre kategorier mikroprosessorer: Intel Core i3 som det billigste valget, Intel Core i5 som en «mellomklasse» av mikroprosessorer, og Intel Core i7 som kategorien med høyest ytelse.
Konfesjon
Konfesjon er et annet ord for trosretning. Det finnes mange ulike konfesjoner.
Ferenc Puskás
Ferenc Puskás (født 2. april 1927, død 17. november 2006) var en ungarsk fotballspiller. Puskás var den største stjernen på s fantastiske landslag på første halvdel av 1950-tallet. Puskás scoret utrolige 84 mål på 85 landskamper for sitt hjemland i perioden 1945–1956. Han ledet Ungarn til OL-gull i 1952, og var tapende finalist i VM-finalen i 1954, da ungarerne svært overraskende tapte for. Dette tapet var Ungarns første på nesten fire år. På klubbnivå spilte Puskás for Kispest Honvéd fra Budapest.
Da sovjetiske styrker gikk inn i Ungarn i 1956, hoppet Puskás av til vesten, og signerte etterhvert for den spanske storklubben Real Madrid. Han ble spansk seriemester fem ganger, og var med på å vinne Europacupen i 1959 og 1960. I sistnevnte finale, hvor Real Madrid vant hele 7-3 over Eintracht Frankfurt, scoret Puskás fire mål (de tre andre ble scoret av lagkamerat Alfredo Di Stéfano), og ble den første spilleren som scoret hat-trick i en Europacupfinale – 15 minutter før Di Stéfano. Totalt scoret legenden 156 mål på 180 kamper for det spanske hovedstadslaget.
I 1962 fikk Puskás spansk pass, og var med i s tropp under fotball-VM i Chile. Han spilte totalt fire landskamper for Spania, uten å havne i målprotokollen. Puskás kom på andreplass i kåringen av årets spiller i Europa i 1960.
Etter at spillerkarrieren var over, var Puskás en kort periode trener for den greske klubben Panathinaikos. Han hadde også en kort periode som ungarsk landslagssjef i 1993.
Puskás døde 17. november 2006, 79 år gammel, av lungebetennelse etter lang tids sykeleie. Han ble bisatt på Puskás Ferenc-stadioni Ungarn, som er oppkalt etter han selv. Kisten var plassert i midtsirkelen, og seremonien ble overvært av kjente fotballstorheter som FIFA-president Sepp Blatter, Michel Platini, Franz Beckenbauer, Raymond Kopa og Francisco Gento.
Masthamnen
Masthamnen og Yttre Masthamnen er den østlige fortsettelsen av Stadsgårdshamnen på Södermalm i Stockholm. Kaiområdet er cirka 600 meter langt og ligger i hovedsak mellom Londonviadukten i vest, Fåfängan i sør, Danvikskanalen i øst og Saltsjön i nord. Masthamnens vestre del og området ved Londonviadukten disponeres av Viking Line, mens Yttre Masthamnen fungerer som liggeplass for internasjonale cruisefartøy. Yttre Masthamnen er det eneste sentrale kaistedet i Stockholm for de største cruiseskipene som anløper byen. Masthamnen eies og drives av Stockholms hamnar.
Historie
Masthamnen fikk sitt nåværende navn i 1925. Stockholms namnberedning begrunnet sitt forslag slik: «En karta 11 jan. 1774 över trakten, upprättad för upplåtelse av berget till grosshandlare Fredrik Lundin […] utvisar läget av den fordom vid bergets västra ända belägen masthamn.» Også på en tegning over Stockholms stora skeppsvarv fra 1745 er «masthamnen» markert. En «masthamn» var et område innen en havn hvor mastvirke ble oppbevart. Området var avdelt fra resten av havna med en palisade eller pæleverk.
I forbindelse med at Stadsgårdshamnen trengte å utvides kunne ikke lenger virksomheten ved Stora skeppsvarvet opprettholdes. Tegelviken ble fylt igjen og i august 1910 ble den nye Stadsgårdshamnen innviet. På 1940-tallet ble området for Yttre Masthamnen planlagt på delvis utfylling i Saltsjön. På Stockholmskartan fra 1940 angis der tre langsmale kvarter med navnene Hamnarbetaren, Skeppslasten og Vinschen.
Huseby gård (Stange)
Huseby gård ligger i et gammelt kulturlandskap. Fra Huseby gård er det utsikt over Mjøsa mot Helgøya. Islandske og norske kongesagaer og registrerte beviser tyder på at Huseby var kongsgård.
Eier av Huseby gård er (pt.) Jens Ringnes.
ISO 3166-2:PY
ISO 3166-2:PY er Paraguays del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Paraguay er det definert koder for 1 hovedstad og 17 departementer. Hovedstaden Asunción har spesiell status på linje med departementene.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er PY, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Paraguay. Andre del er en av følgende:
Wen Yimei
Wen Yimei (født 21. november 1982 i Hangzhou) er en kinesisk seiler som konkurrerer i seileklassen 470. Hun representerte Kina under Sommer-OL 2008 der hun ble nummer 18.
Fancheng
Fancheng (kinesisk: 樊城区; pinyin: Fánchéng Qū) er et bydistrikt i provinsen Hubei i byprefekturet Xiangfan. Det har et areal på 614 km² og teller 635 080 innbyggere (2004).
Pardosa afflicta
Pardosa afflicta er en av edderkoppene i gruppen ulveedderkopper (Lycosidae).
Fransk bulldog
Bakgrunn
Opprinnelsen til denne bulldoggen er usikker og omdiskutert. FCI anerkjenner den som fransk av opprinnelse, men mange briter mener at opprinnelseslandet er Storbritannia.
Pardosa afflicta
Utseende
Mange av artene i slekten Pardosa er ganske lik hverandre og er variable i farge, selv om enkelte kan ha artstypiske flekker (mønster). For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og et hode-bryst parti (prosoma eller cephalothorax). Foran på hodet er det åtte øyne, hvorav de to midterste er langt større enn de andre.
Fransk bulldog
Bakgrunn
En teori er at småvokste spanske bulldogger ble ført til Frankrike (Paris) og krysset der med småvokste engelske bulldogger på andre halvdel av 1800-tallet. En annen teori er at spesielt småvokste engelske bulldogger ble ført til Frankrike av engelskmenn som søkte jobb der i siste halvdel av 1800-tallet. Det engelske tidsskriftet Country Life skrev den 29. april i 1899 i en artikkel at for 35 år siden (altså omkring 1865) var det vanlig med småvokste lette bulldogger i landet. På den tiden ble det alt mer populært med små hunder i Frankrike, spesielt blant såkalte «Belles De Nuit» (spaserende folk) i Paris.
Den første raseklubben ble etablert i Paris i 1880. De første registreringene i stamboka ble foretatt i 1885, mens den første rasestandarden ble publisert i 1898. Samtidig ble rasen akseptert under navnet fransk bulldog av Société Centrale Canine i Frankrike. Den nye hunderasen ble først vist på en hundeutstilling i 1887.
Zhangwan
Zhangwan (kinesisk: 张湾区; pinyin: Zhāngwān Qū) er et bydistrikt, der zum Verwaltungsgebiet i byprefekturet Shiyan i kinesiske provins Hubei. Det har et areal på 652 km² og teller 320 000 innbyggere (2004).
Antal Majnek
Antal Majnek O.F.M. (født 18. november 1951 i Budapest i Ungarn) er en ungarsk katolsk prelat og emeritert biskop av Mukatsjevo i Ukraina.
Fylkesvei 7588
Fylkesvei 7588 går mellom Nordlandshagen og Tjuvneset i Værøy. Veien er 8,7 km lang.
Fransk bulldog
Preget av helseproblemer
Det er en del utfordringer med helse hos denne rasen.
Fylkesvei 7588
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 791.
Antal Majnek
Biskop
Den 9. desember 1995 utnevnte pave Johannes Paul II ham til hjelpebiskop i Zakarpattia og titulærbiskop av Febiana. Paven bispeviet ham personlig den 6. januar året etter; medkonsekratorer var kurieerkebiskopene Giovanni Battista Re og Jorge María Mejía.
Trollskau, skrømt og kølabrenning
Trollskau, skrømt og kølabrenning er det norske folk metal-bandet Myrkgravs debutalbum. Tekstene er basert på gamle historier og sagn fra området Lars Jensen vokste opp og er skrevet på ringeriksmål.
Fransk bulldog
Preget av helseproblemer
Fransk bulldog er spesielt utsatt for hudlidelser og allergier. I tillegg har mange pusteproblemer, noe som har sammenheng med den korte snuten. Endel sliter også med ryggen, hoftene og knærne. Øyeproblemer er heller ikke uvanlig.
Antal Majnek
Biskop
Den 7. oktober 1997 ble Antal Majnek utnevnt til apostolisk administrator av Zakarpattia. Med da dette ble elevert til bispedømme den 27. mars 2002 ble han utnevnt til den første biskop av Mukatsjevo.
Den 28. januar 2022 innvilget pave Frans biskop Antal Majneks avskjedssøknad.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Trollskau, skrømt og kølabrenning
Albumcoveret er designet av Robert Høyem for At the Ends of the Earth Designs. Selve motivet er en gammel gård fra der morssiden av slekta til Lars Jensen bodde og drev, og er malt av G. Garder.
Simon Tischer
Simon Tischer (født 24. april 1982) er en tysk volleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der laget hans røk ut i kvartfinalen.
Itapicuru
Itapicuru er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Amalactus
Utseende
Middelsstore, avlange, blankt brunrøde til svarte snutebiller. Kroppen er ikke skjellkledt. Snuten er forholdsvis lang og tynn, de knebøyde antennene sitter festet nær spissen. Hodet er lite og rundet. Pronotum er tønneformet, dekkvingene nokså jevnbrede, grovt punkterte.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen.
Intel Core i3
Intel Core i3 er benevnelsen på en type mikroprosessorer av typen Intel Core. Intel Core består av tre kategorier mikroprosessorer: Intel Core i3 som det billigste valget, Intel Core i5 som en «mellomklasse» av mikroprosessorer, og Intel Core i7 som kategorien med høyest ytelse.
Arkitekturåret 1590
Arkitekturåret 1590 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1590.
Bygninger
thumb|250px|Hardwick Hall, bygget 1590–1597
Hedonism Resorts
Hedonism II og Hedonism III er to feriesentre i Jamaica drevet av selskapet SuperClubs. Hedonism II åpnet i 1976 i Negril, Hedonism III åpnet i 1999 i Ocho Rios; det finnes ikke noe Hedonism I. Begge feriesentrene har områder som er reservert for nudister. De er velkjent for klientellets liberale holdninger til sex og rusmidler. Barn har ingen adgang.
Offentlig nakenhet er forbudt i Jamaica, men lovene håndheves ikke (og kommer muligens ikke til anvendelse) i private feriesentre.
Björn Andrae
Björn Andrae (født 14. mai 1981) er en tysk volleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der laget hans røk ut i kvartfinalen.
Trym Bergman
Trym Bergman (født 24. januar 1969 i Horten) er en norsk tidligere fotballspiller som kunne spille i de fleste posisjoner, men i hovedsak på midtbanen eller i angrep. I sin karriere spilte han for klubbene Kongsvinger, Hammarby IF, Ørn-Horten og Sandefjord. I 1988-sesongen scoret han begge målene da Ørn-Horten slo 2-1 i finalen i Junior-NM. Da han var i Kongsvinger fikk han med seg seriesølv i 1992. Han ble også toppscorer i klubben tre sesonger; 1996, 1997 og i 1998. Da han senere dro til Hammarby ble han svensk seriemester i 2001. Han fikk ingen landskamper i sin karriere. I 1995 ble han omskolert til høyre-back for sesongen. Siden alternerte han mye mellom å spille back og flanke.
ISO 3166-2:SS
ISO 3166-2:SS er Sør-Sudans del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Sør-Sudan er det definert koder for ti delstater.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er SS, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Sør-Sudan. Andre del er to bokstaver.
Bjørn Nyland
Bjørn Arne Nyland (født 8. oktober 1962 i Lillestrøm, Skedsmo) er en norsk tidligere skøyteløper og –trener. Han representerte Sportsklubben Ceres og senere Ask Skøyteklubb.
Han ble juniorverdensmester på Elverum, Norge i 1981. Han tok EM-bronse i Den Haag, Nederland i 1983. Nyland deltok under vinter-OL for Norge i 1984 i Sarajevo, Jugoslavia og tok en 7.-plass på 5,000 meter som beste resultat.
Sammenlagt i Verdenscupen
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
Karl Høgberg
Karl Høgberg (født 23. mars 1901 i Stavanger, død 11. januar 1981) var en norsk kunstmaler. Han var elev av Axel Revold på Statens kunstakademi 1926–27. Fra 1946 til 1971 var han overlærer ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo.
Murales
Murales er en type veggmalerier typisk for landsbyen Orgosolo på Sardinia, hvor omtrent halvparten av de ytre husveggene har malerier oppetter husfasaden. Tradisjonen oppsto på 1960-tallet, og historiene om hvordan de ble til er mange. En av de mer troverdige er at det var skoleelevene i Orgosolo som begynte å male veggene som en markering av jubiléet for den endelige seieren over fascistene. Siden er det blitt en tradisjon å male malerier rett på ytterveggene.
Itapitanga
Itapitanga er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Moritz Thönen
Moritz Thönen (født 9. desember 1996) er en sveitsisk snøbrettkjører.
Han representerte Sveits under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvalifiseringen i slopestyle.
Node
Node kan vise til
Siskiyou County
Siskiyou County er et fylke i den amerikanske delstaten California. Det ligger i de nordlige delene av staten og grenser mot Humboldt County i sørvest, Del Norte County i vest, Trinity County og Shasta County i sør og mot  Modoc County i øst. Det har også grense mot delstaten Oregon i nord.
Siskiyou Countys totale areal er 16 440 km² hvorav 157 km² er vann. I 2000 hadde fylket 44 301 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Yreka. Fylket ble grunnlagt i 1857 og har fått sitt navn etter fjellet Siskiyou Mountains. Hva ordet Siskiyou betyr er ukjent, flere ulike betydninger eksisterer.
Modoc County
Modoc Countys totale areal er 10 887 km² hvorav 672 km² er vann. I 2000 hadde fylket 9 449 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Alturas. Fylket ble grunnlagt i 1857 og har fått sitt navn etter indianerstammen modoc.
Karl Gustafsson
Karl «Köping» Gustafsson (født 16. september 1888 i Köping, død 20. februar 1960 i Köping) var en svensk fotballspiller som deltok i flere olympiske leker 1908 i London, 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.
Gustafsson ble historisk da han scoret Sveriges første mål mot Norge i Sveriges første landskamp, 12. juli 1908 i Göteborg. Kampen endt med seier til Sverige med 11-3.
Gustafsson spilte 32 landskamper for.
Statens spesiallærerhøgskole
Statens spesiallærerhøgskole var en høgskole for spesialpedagogikk. Skolen ble etablert i Bærum i 1961 som Statens spesiallærerskole; og er siden 1990 tilknyttet Universitetet i Oslo som Institutt for spesialpedagogikk.
Før etableringen fantes noen etterutdanningstilbud ved enkelte lærerskoler. Skolen tilbød fra starten et toårig videreutdanningstilbud for lærere. Fra 1976 ble studiene utvidet med hovedfag i spesialpedagogikk.
Skolens første rektor var Hans Jørgen Gjessing.
Flåklypa Grand Prix
Filmen er den mest sette norske filmen gjennom tidene – det er antatt at det har blitt solgt rundt fem millioner kinobilletter. Den har også blitt en juletradisjon på NRK 1 og siden TV 2, der den nå sendes hvert år på henholdsvis julaften og 1. juledag.
Llywelyn den siste
Llywelyn ap Gruffudd (født ca. 1223, død 11. desember 1282), Llywelyn den siste, eller på walisisk, Llywelyn Ein Llyw Olaf («Llywelyn, vår siste leder»), var konge av Wales fra 1258 og fram til sin død ved Cilmeri i Powys i 1282. Som sønn av Gruffudd ap Llywelyn Fawr og sønnesønn av Llywelyn den store, var han den siste selvstendige fyrste og konge av Wales før landets erobring og annektering av Edvard I av England.
Bakgrunn
Llywelyn var den nest eldste av de fire sønnene til Gruffudd, den eldste sønnen til Llywelyn den store, og Senana ferch Caradog, datter av Caradoc ap Thomas ap Rhodri, herre av Anglesey.
Den eldste var Owain Goch ap Gruffudd, og Llywelyn hadde to yngre brødre, Dafydd ap Gruffudd og Rhodri ap Gruffudd. Han hadde også tre søstre, Gwladus, Catherine og Margred. Llywelyn er antatt å ha vært født en gang rundt 1222 eller 1223. Han er første gang dokumentert om som en landeier i Vale of Clwyd rundt 1244.
Som følge av hans bestefars død i 1240, etterfulgte Llywelyns onkel, Dafydd ap Llywelyn (som var Llywelyn den stores eldste legitime sønn), ham som hersker av Gwynedd. Llywelyns far, Gruffudd (som var Llywelyns sønn, men født utenfor ekteskap), og hans bror Owain ble innledningsvis holdt som fanger av Dafydd, deretter overført til varetekten til kong Henrik III av England. Gruffudd døde i 1244 etter et fall under fluktforsøk fra sin celle fra toppen av Tower of London. Vinduet som han forsøkte å rømme fra ble murt igjen, men kan fortsatt bli sett den dag i dag.
Det satte Dafydd ap Llywelyn fri til å gjøre som han ville da kong Henrik ikke lenger kunne benytte Gruffudd imot ham, og det brøt ut krig mellom ham og kong Henrik i 1245. Llywelyn støttet sin onkel i de heftige kampene som fulgte. Owain ble imellomtiden satt fri av Henrik etter hans fars død i håp om han ville starte en innbyrdeskrig i Gwynedd, men han ble værende i Chester, og da Dafydd døde februar 1246 uten å etterlate seg en arving, var Llywelyn den nærmeste til å overta ledelsen.
Tidlig styre
Llywelyn og Owain kom til en enighet med kong Henrik og i 1247 ble Woodstock-avtalen signert ved Woodstock Palace i Woodstock i Oxfordshire. De betingelser som waliserne ble tvunget til å akseptere, begrenset dem Gwynedd Uwch Conwy, den delen av Gwynedd som lå vest for elven Conwy. Llywelyn og Owain delte dette området mellom seg, mens England okkuperte Gwynedd Is Conwy, området øst for elven.
Da Dafydd ap Gruffudd ble gammel nok aksepterte kong Henrik hans hyllest og annonserte at han hadde til hensikt å gi ham en del av det allerede reduserte Gwynedd. Llywelyn nektet å akseptere dette, mens Owain og Dafydd opprettet en allianse mot ham. Det førte til slaget ved Bryn Derwin i juni 1255. Llywelyn beseiret sine brødre Owain og Dafydd, tok dem til fange og ble den eneste herskeren av Gwynedd Uwch Conwy. Llywelyn vurderte nå hvordan han kunne ekspandere sitt rike. Den walisiske befolkningen i Gwynedd Is Conwy var krenket av engelsk styre. Dette området, også kjent på walisisk som Perfeddwlad («Mellomlandet»), ga kong Henrik formelt til sin sønn Edvard (den framtidige kong Edvard I av England), og i løpet av sommeren 1256 besøkte han området, men brydde seg ikke om å ta stilling til klager mot styret til hans engelske administratorer. Isteden rettet lokalbefolkningen en anmodning til Llywelyn, som benyttet denne som påskudd for å krysse elven Conway med en hær. I hans følge var hans bror Dafydd som var blitt sluppet ut av fangehullet. Ved begynnelsen av desember kontrollerte Llywelyn hele Gwynedd Is Conwy, unntatt de kongelige festningene ved Dyserth og Dnoredudd. Den engelske kongen hadde gitt disse til Rhys Fychan («den yngre»), sønn av Rhys Mechyll, som belønning for hans støtte. En engelsk hær ledet av Stephen Bauzan invaderte området for å gjenerobre det og gi det tilbake til Rhys Fychan, men ble besluttsomt beseiret av walisiske styrker i slaget ved Cadfan som strakte seg over to dager. Bauzan var en av de falne.
Rhys Fychan slapp anna og forsonte seg med Llywelyn og aksepterte ham nå som sin overherre, men det skaffet problemer for Llywelyn da Rhys’ land allerede var blitt gitt hans onkel Maredudd ap Rhys Gryg. Llywelyn ga likevel hans land tilbake. Engelskmennene så da en mulighet for å sette en kile mellom waliserne og kontaktet Maredudd med tilbud om hjelp om han endret allianse. Maredudd underkastet seg kong Henrik sent i 1257. Tidlig neste år benyttet Llywelyn tittelen fyrste av Wales (engelsk: Prince of Wales), først gang benyttet i en avtale mellom Llywelyn og hans tilhengere, og den skotske adelen knyttet til familien Comyn. Den engelske kongen nektet å anerkjenne tittelen. I 1263 ble Llywelyn sviktet av sin bror Dafydd som gikk over til kong Henrik.
Den 12. desember 1263 i Ynysymaengwyn (på engelsk gjengitt som Ystumanner) i sørlige Gwynedd underkastet Gruffydd ap Gwenwynwyn seg og sverget troskap til Llywelyn, og ble deretter gjort til Llywelyns vasallherre og de landområder som Llywelyn seks år tidligere hadde tatt fra ham ble gitt tilbake.
Herredømme i Wales
Etter Simon de Montforts død måtte Llywelyn gripe initiativet for å ikke tape det han hadde vunnet. Han satt i gang en militær kampanje for å skaffe seg en bedre forhandlingsposisjon før kong Henrik hadde gjenvunnet sin autoritet. I 1265 erobret Llywelyn festningen Hawarden Castle i Flintshire, og slo på flukt de kombinerte engelske hærene til Hamo Lestrange og Maurice fitz Gerald i nordlige Wales. Han bevegde seg deretter til Brycheiniog i sørlige Wales, og i 1266 slo han tilbake Roger Mortimers hær. Mortimer var for øvrig en slektning av ham, de hadde begge Llywelyn den store som bestefar, og de kom til føre krig mot hverandre så lenge som de begge levde.
Med disse seirene og med støtte fra pavens legat Ottobuono, gjenopptok Llywelyn forhandlinger med kong Henrik, og ble til sist anerkjent som fyrste av Wales av den engelske kongen i avtalen i Montgomery i 1267. Som gjenytelse måtte han for de landområder han hadde erobret og den underkastelse han hadde fått fra andre walisiske konger betale en tributt på 25 000 mark ved en rate på 3 000 mark årlig. Han kunne, om han ønsket, kjøpe underkaste for den ene gjenvære uavhengige walisiske fyrsten, Maredudd ap Rhys av Deheubarth, for ytterligere 5 000 mark. Imidlertid gjorde Llywelyns territoriale ambisjoner ham upopulær blant de mindre fyrste i særlig sørlige Wales. Han måtte tilbakelevere de engelske landområdene han hadde erobret i Cheshire og Shropshire. Dette var høydepunktet i Llewelyns karriere. Han vurderte seg selv som uavhengig hersker, dog en føydal vasall av den engelske kongen, men ikke som en kong Henrik IIIs undersåtter.
Henrik III døde den 16. november 1272, og med den nye kongen, Edvard, ikke tilstede i riket, falt regjeringen på tre menn. En av dem var Llewelyns gamle fiende, Roger Mortimer, og da Humphrey de Bohun forsøkte å ta tilbake Brycheiniog, som var gitt til Llywelyn i avtalen i Montgomery, ble han støttet av Mortimer. Samtidig hadde Llywelyn problemer med å skaffe midler til den årlige tributt som avtalen krevde, og oppga betale ytterligere.
Llewelyns posisjon innenfor Wales var ikke uten utfordrere. Han var formelt sett ikke sin fars arving, og hans eldste bror Owain satt fengslet, noe som plaget hans samtidige. Hans yngre brødre Rhodri og Dafydd krevde også retten til å dele Llewelyns makt, noe de hadde rett til under walisisk skikk. Han var ugift og hadde heller ingen arving. Han var jevnlig i kronisk mangel av de økonomiske midler han trengte, og for å møte sine finansielle forpliktelser, presset han sine undersåtter hardt.
Tidlig i 1274 sammensverget Llywelyns bror Dafydd og Gruffudd ap Gwenwynwyn av Powys Wenwynwyn og hans sønn, Owain, om å drepe Llywelyn. Dafydd var sammen med Llywelyn på denne tiden, og det ble arrangert slik at Owain skulle komme med væpnede menn den 2. februar for å utføre drapet; imidlertid ble han forhindret av en snøstorm. Llywelyn oppdaget ikke de fullstendige detaljene om sammensvergelsen før Owain bekjente seg til biskopen i Bangor. Han sa at hensikten var å gjøre Dafydd til fyrste av Gwynedd, og at Dafydd skulle belønne Gruffudd med landområder. Med konspirasjonen avslørt flyktet Dafydd og Gruffudd til England hvor de ble tatt imot, og herfra utførte de herjingstokter mot Llywelyns rike. Da kong Edvard krevde at Llywelyn kom som hans vasall til Chester i 1275 for å underkaste seg, nektet Llywelyn å delta.
Llywelyn gjorde seg også til fiende av kong Edvard ved å fortsette å alliere seg med familien til Simon de Montfort, selv om deres makt var nå sterkt redusert. Montforts datter Eleanor æret avtalen som faren hadde inngått i 1265 og aksepterte å gifte seg med Llywelyn
Ekteskap
Avtalen ved Pipton-on-Wye ble signert den 22. juni 1265 og etablerte en allianse mellom Llywelyn og de Montfort, men de svært fordelaktige betingelser som vilkårene ga Llywelyn i denne avtalen var en indikasjon på de Montforts svekkede posisjon. Avtalen ble beseglet med at Llywelyn ble forlovet med de Montforts datter Eleanor. De ble gift ved fullmakt (per verba de presenti) i 1275, men kong Edvard hadde innvendinger, delvis ettersom Eleanor var hans søskenbarn ved at hennes mor var Eleanor av Leicester, yngste barn av kong Johan av England, og prinsesse av huset Plantagenet. Da Eleanor seilte fra Frankrike for møte sin ektemann for første gang, leide Edvard pirater som grep skipet hennes, førte det til Bristol og hun ble holdt fengslet i Windsor Castle i nær tre år. inntil Llywelyn kom med innrømmelser.
I 1277 erklærte den engelske konge at Llywelyn var en opprør og samlet en enorm hær for å marsjere mot ham. Edvards hensikt var å gjøre Llywelyn fullstendig arveløs og overta Gwynedd Is Conwy. Han overveide to muligheter for Gwynedd Uwch Conwy: enten å dele det mellom Llywelyns to brødre, Dafydd og Owain, eller å annektere Anglesey og dele kun fastlandet mellom de to brødrene. Edvard hadde støtte fra Dafydd ap Gruffudd og Gruffudd ap Gwenwynwyn. Mange av de mindre walisiske fyrstene som tidligere hadde støttet Llywelyn var nå raske til å inngå fred med Edvard. I løpet av sommeren 1277 hadde Edvards styrker nådd fram til elven Conwy og slo leir ved Deganwy. En annen hær hadde erobret Anglesey og tatt besittelse i grøden fra innhøstingen der. Det fratok Llywelyn og hans menn for matforsyninger og tvang dem til å forsøke å oppnå en avtale.
Forhandlingene resulterte i avtalen ved Aberconwy som garanterte fred i Gwynedd mot at Llywelyn måtte inngå en rekke vanskelige og ydmykende innrømmelser, blant annet på nytt å begrense sin autoritet til Gwynedd Uwch Conwy. Deler av Gwynedd Is Conwy ble gitt til Dafydd ap Gruffudd med et løfte om at hvis Llywelyn døde uten en arving ville han bli gitt en andel av Gwynedd Uwch Conwy.
Llywelyn ble tvunget til å anerkjenne den engelske kongen som sin herre, således gjøre selv til en undersått. Han måtte også betale en bot på 50 000 pund for sin opprørske oppførsel. Med en inntekt på rundt 650 pund i året var det en umulig eller evig gjeld. Han måtte også reise til Edvards julehoff i London for å gjenta sin ed om underkastelse.
Eleanor ble løslatt i 1278 etter at Llywelyn signerte avtalen i Aberconwy med kong Edvard. Avtalen innebar en fred mellom de to, men garanterte også i all vesentlighet at walisisk selvstyre ville opphøre ved Llewelyns død, og representerte det første stadium i Edvards erobring og underleggelse av Wales.
Etter at Llywelyn hadde gått med på Edvards betingelser fikk ha tillatelse til å gifte seg med Eleanor i katedralen i Worcester. Det eksisterer et glassmaleri som avbildet bryllupet mellom fyrsten av Wales og lady Eleanor. Eleanor og Llywelyn ble formelt gift (secundum formam ecclesie) ved katedraldøren i Worcester på festdagen til sankt Edvard i 1278. Edvard ga bort bruden, sin kusine, og betalte for bryllupsfesten. Før bryllupsmessen var feiret insisterte den engelske kongen på at Llywelyn skulle sette sitt segl på en justering av avtalen de hadde inngått. Llywelyn ble tvunget til å føye seg, og uttalte senere at han gjorde det under tvang, «beveget av frykt som kan gripe en stødig mann.»
Flåklypa Grand Prix
Bakgrunn
Egentlig var samarbeidet mellom filmregissøren og animatøren Caprino og tegneren og forfatteren Aukrust ment for prosjektet Flåklypa TV og radio, en TV-serie som skulle bestå av sketsjer uten en sammenhengende historie.
Child Ballads
The Child Ballads er en samling av 305 ballader fra England og Skottland og deres amerikanske varianter, samlet av Francis James Child i siste halvdel av det 19. århundre. Samlingen ble publisert under tittelen The English and Scottish Popular Ballads i ti bind mellom 1882 og 1898. Balladene er av ulik alder; for eksempel ble en versjon av «A Gest of Robyn Hode» ble trykket sent i det 15. århundre eller tidlig i det 16. århundre, og manuskriptet med «Judas» er fra det 13. århundre. Flesteparten av balladene, derimot, dateres til det 17. eller 18. århundre. Selv om kan man regne med at noen har svært gammelt opphav, er det bare en håndfull som beviselig skriver seg fra før 1600. Videre er det bare få av melodiene som er like gamle som tekstene. Mange av dem hadde blitt trykket tidligere som broadsides, men Childs samling var mer omfattende enn noen tidligere samling av ballader på engelsk.
Flåklypa Grand Prix
Bakgrunn
I programmet Lørdagskveld med Erik Bye den 1. mai 1971 viste Aukrust og Caprino frem både modellbilen Il Tempo Gigante og dukkene som var laget til bruk i fjernsynsserien. Caprino opplyste at det var Bjarne Sandemose som hadde bygget modellbilen, mens dukkemakeren Ingeborg Isdahl Riser hadde laget dukkene. Caprino fortalte også at teamet hadde holdt på i halvannet år med å få ferdig alle figurene og bilen, og bekreftet at de håpet å ha ferdigstilt noen episoder en eller annen gang utpå høsten 1971. Resultatet ble vist fram for sjefene i NRKs underholdningsavdeling, Erik Diesen og Sverre Christophersen. NRK mente at det som ble laget ikke holdt mål, og TV-visningen ble avlyst.
Child Ballads
På andre språk fantes det få tilsvarende samlinger, men samlingen «Danmarks gamle Folkeviser», påbegynt av Sven Grundtvig i 1853, ble Childs forbilde. Han hadde et nært samarbeid med Grundtvig og dette resulterte blant annet i alle hevnisningene til nordiske ballader i kommentarene til balladene.
Flåklypa Grand Prix
Bakgrunn
Etter ett års tenkepause besluttet Caprino at animasjonsstudioet hans måtte begynne å lage reklamefilmer igjen, siden den planlagte NRK-serien bortfalt. Hans sønn Remo fikk da ideen om å benytte Flåklypa-figurene som stod klare til bruk, i en spillefilm og søke spillefilmstøtte. Det eneste som trengtes var et nytt manuskript. Idéen slo an, og de bestemte seg for å gjøre et forsøk. I juli 1972 ble Caprino invitert med på sommertur med sin tremenning Lillerut Bryn i hennes Colin Archer-skute, den tidligere redningsskøyta RS 14 Stavanger. Caprino og Aukrust var da i gang med planlegging av Flåklypa som helaftens kinofilm, så Aukrust ble med på sommerturen hvor de samtidig jobbet med den første dreieboka til kinofilmen. Dagbladet omtalte turen i en reportasje i 1972:"«Caprino-filmen utvides til helaftens spillefilm. – Og nettopp i disse maritime omgivelser skal de to fullføre manus til fargefilmen 'Flåklypa Radio/TV Norway'. Det er nemlig store muligheter for at de to kommer til å lage en helaftens kinofilm av dette i stedet for korte episoder for TV. En halvtime av filmen er allerede ferdig innspilt, og den ble så bra at de to har bestemt seg for å prøve å lage en helaftens film om 'Flåklypa Radio/TV Norway'.»"Dagbladet skrev også at de ønsket å satse internasjonalt og at det ville få føringer på handlingen i filmen.