cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bergsund
Vestre Bergsund (gnr. 277 i Ringerike, gnr. 7 i tidligere Ådal herredskommune, opprinnelig matrikkelnummer 172). Gården nevnes først i norske kilder som westre Bærgha sundhe (Vestre Bergsund) i et diplom (DN. IX 251, 1436) datert 11. mars 1436. Gården ligger på ei halvøya langs vestbredden av elva, et stykke sør for Killingstrømmen. Vestre Bergsund og halvøya har bare tilkomst med bil via Vestre Ådal (lokalt kalt Vestsideveien).
Bergsundet
Før 1868 var sundet ver Bergsund kun et naturlig sundsted mellom øst og vest i dalføret Ådal. Fra 1868 ble imidlertid sundstedet et av anløpsstedene for DS «Bægna», en dampbåt som trafikkerte Ådalselva fra Hen og opp gjennom Sperillen fram til 1929, da en motorbåt tok over trafikkeringen. Dette fortsatte fram til 1933, da båttrafikken ble nedlagt for godt. På elva ble imidlertid trafikken nedlagt alt i 1926, da Sperillbanen ble åpnet. Langs østsiden av elva, ved Bergsund, lå også Bergsund skysstasjon, i en bygningsmasse som opprinnelig het Kjerstistua. Senere fikk skysstasjonen navnet Bergsund gjestgiveri.
Solluminositet
Solluminositet, L_\bigodot, er en konstant luminositetsenhet (effekt utstrålt i form av fotoner) som benyttes innen astronomien for å angi luminositeten hos stjerner. Den er lik med solens middelluminositet, som er 3,827 × 1026 W, eller 3,827 × 1033erg/s.
Beregning med denne konstanten
Det er mulig å beregne hvor mye solenergi som når jorden ved å sammenligne overflaten av et tverrsnitt av jorden med den totale overflaten av en sfære der radius er lik den gjennomsnittlige avstanden fra jorden til solen (en astronomisk enhet).
Det er anslått at menneskeheten forbruker totalt ca 12 × 1,012 W. Hvor mye areal ville være nødvendig for å forsyne energibehov med solenergi?
Brudekjolen (1945)
Brudekjolen, (originaltittel: Falbalas) er en fransk drama fra 1945, regissert av Jacques Becker.
Handling
Micheline, en ung kvinne fra de franske provinsene, ankommer Paris for å planlegge hennes nært forestående ekteskap til en silke-produsent fra Lyon: Daniel Rousseau.
Men Micheline forelsker seg snart i bestevennen til den kommende ektemannen hennes, motedesigner Philippe Clarence. Han oppfører seg som en Don Juan som raskt forfører Micheline. Hun føler derfor at hun ikke lenger kan gå videre, og gifte seg med Rousseau.
Fedorovbreen
Fedorovbreen er en isbre i den østre delen av Maudheimvidda i Dronning Maud Land. Breen strømmer fra Amundsenisen til Pencksøkket.
Viker
Viker (gnr. 295) nord i Vestre Ådal er en gammel matrikkelgård, et eget kirkesogn i Ådal prestegjeld, og er ei lita grend i Ringerike kommune.
Viker har gårdsnummer 295 i Ringerike, men i gamle Ådal herredskommune hadde den gårdsnummer 25. Gården ligger mellom Elsrud (gnr. 294) og Strande (gnr. 296) langs fylkesvei 2872, på en odde mellom Vikerfjell og Sperillen. Rett nord for odden danner Sperillen ei vik, som trolig er opphav til navnet Viker (av norr. Vikr i betydningen vik). Det er også tilkomst til Viker via avkjøring fra Europavei 16 ved Ringmoen i Øvre Ådal, via ei ettfelts veibru i stål over Killingstrømmen i Ådalselva.
Viker sogn
Viker kirke har egen leggplass og var sognekirke i Viker sogn i Ådal prestegjeld inntil omorganiseringen av Den norske kirke på 2000-tallet. Nå er prestegjeldene borte og Viker kirke inngår på lik linke med Hval kirke på Hallingby og Nes kirke på Nes i Ådal i nye Hval, Viker og Nes menighet.
Viker kirke dekker områdene fra lengst nord på vestsiden av Sperillen og sørover til Vestre Bergsund, samt østsiden av Sperillen fra grensen mot Nes i Ådal og sørover til grensen mot Ytre Ådal ved Østre Bergsund. Kirka er ei tømmerkirke fra 1702 og ligger like vest for gårdstunet på gården Viker. Gården Viker nevnes ikke direkte i gamle kilder før i 1723, men «Viker sogn på Ringerike» nevnes i et gammelt diplom datert 10. mars 1462 (DN. V 610, 1462) og i et annet gammelt diplom datert 21. desember 1529 (DN. VIII 639, 1529), i begge tilfeller i forbindelse med eierrettigheter knyttet til nabogården Strande. Man vet altså at det har stått ei kirke der også før 1702, siden Viker nevnes som eget kirkesogn alt i 1462. Man tenker seg at dette må ha vært ei lita stavkirke.
Kommunesenteret
Viker sto sentralt i Ådal i tidligere tider, og da Ådal ble egen herredskommune i 1857 ble Viker administrasjonssentrum for den nye kommunen, likeledes som Viker kirke ble hovedkirke i kirkesognet da Ådal prestegjeld ble opprettet samme året. Disse funksjonene ble imidlertid senere overtatt av Hallingby og Hval kirke i Ytre Ådal. Fra 1. januar 1964 ble imidlertid herredskommunen innlemmet i den nye storkommunen Ringerike.
Grenda
Viker er fortsatt den største grenda på vestsiden av Sperillen. Oppe i Ådalsfjellene ligger Vikerfjell naturreservat som omhandler hele 80,186 daa. Fjellområdene har dessuten flere store hyttefelt, både i områdene vest for Flaskerudsetra og i områdene rundt Ringerudsetra, Tosseviksetra, Vikerkoia og Helgestusetra. Ved Ringerudsetra er det vinterstid også et lite skitrekk. Setra har dessuten egne selskapslokaler som leies ut gjennom hele året, med skjenkebevilling og alle rettigheter.
I dag sogner innbyggerne i grenda til Hallingby skole for grunnskole, mens elevene må til Hønefoss for videregående skole.
Vornedskab
Vornedskab er betegnelsen for den plikten som var pålagt bøndene på Sjælland, Lolland og Falster med tilhørende øyer om å forbli på sine fødegods og til å overta eventuelt ødegods til feste. Ordningen kom i stand på slutten av 1300-tallet for å sikre godseierne arbeidskraft  til bondegårdene og til hoveri på hovedgårdsmarken; blant annet på bakgrunn av avfolkningen etter svartedauden.
Vornedskabet nevnes første gang i 1446 og utviklet seg på slutten av 1400-tallet til at en herremann kunne selge sine vornede bønder. Det ble forbudt av Christian II som «ondt og ukristelig». Kvinner var ikke bundet av vornedskabet.
Det lyktes innimellom vornede å flytte til kjøpsteder uten at de ble krevet tilbake. I 1542 ble de vornede som hadde bodd i en kjøpstad i tre år fritatt for sin vornedskab.
Afriqiyah Airways
Afriqiyah Airways (arabisk:الخطوط الجوية الأفريقية) er et flyselskap fra Libya med tilholdssted i Tripoli. Selskapet ble grunnlagt i april 2001 og opererer med innenriksruter mellom Tripoli og Benghazi samt internasjonale ruter til over 25 land i Europa, Afrika, Asia og Midtøsten. Selskapet har sin hovedbase ved Tripoli internasjonale lufthavn.
Afriqiyah Airways begynte med flyvninger den 1. desember 2001 og opererte i begynnelsen med flytypen Boeing 737-400. I 2003 gikk selskapet til innkjøp av ulike typer fly fra den europeiske produsenten Airbus. Flyselskapet er i sin helhet eiet av den libyske stat.
Flyflåte
Selskapet opererer følgende fly (pr 12. mai 2010):
Ulykker
Den 12. mai 2010 styrtet Afriqiyah Airways Flight 771, bestående av en Airbus A330-200 på veg fra Johannesburg til London, under mellomlanding ved Tripoli internasjonale lufthavn. Ulykken drepte 103 mennesker, hvorav 92 passasjerer og et mannskap på elleve. Ett barn skal ha overlevd ulykken.
MS «Midthordland» (1947)
MS «Midthordland» var i perioden 1947-1962 en lokalrutebåt av sjøbusstype tilhørende Det Midthordlandske Dampskibsselskab på Os i Hordaland. I 1962 fusjonerte Midthordlandske inn i Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap. Malt opp i HSD-farger fortsatte «Midthordland» så i lokalrutefart i ruteområde frem til 1971 da den ble solgt til utlandet. Etter mange år i bruk for ulike eier i Sverige, England og Norge kom båten i 1994 tilbake til Vestlandet som veteranbåt. Med sitt gamle navn og oppmalt i Midthordlandskes farger er «Midthordland» nå i bruk til ulike turer og arrangementer i sommerhalvåret.
Hugo Riemann
Karl Wilhelm Julius Hugo Riemann (1849–1919) var en betydningsfull tysk musikkteoretiker, musikkhistoriker, musikpedagog og musikkleksikograf.
Liv og virke
Hugo Riemann var talsmann for en undervisningsmetode med høy musikalsk kvalitet der pianoet dannet grunnlaget. Ved siden av ren spilleteknikk omfattet klaverundervisningen hørelære, satslære, frasering og oppøvelse av følelsen for polyfont spill. I komposisjonsundervisningen analyserte elevene mesterverkene og når de ble mer avanserte skulle de forsøke å etterligne de ideelle forbildene og til slutt utfolde og øve opp en skapende musikalsk fantasi.
Blant Hugo Riemanns mest kjente elever var komponistene Max Reger (1873–1916) og Hans Pfitzner (1869–1949).
Daggry (album)
Daggry er et musikkalbum med Rune Tønnessen, utgitt i 2009. Dette er hans platedebut som soloartist.
Singelen "Vil du vite" ble en hit på NRK P1 og musikkvideoene til låtene "Alene", "Vil du vite" og "Der et sted"
ble en av de mest sette på NRK Jukeboks i perjoden 2008-2011.
Performing Animals; or, Skipping Dogs
Performing Animals; or, Skipping Dogs er en britisk stumfilm fra 1895 regissert av Birt Acres.
Bogale
Bogale er en by i Irrawaddy-deltaet sørvest i Burma. Mens de fleste som bor i området må bruke båt for å komme til hjemmene sine, kan man komme til Bogale uten å bruke båt. Byen hadde om lag 42,000 innbyggere i 1983. Man regner med at om lag 10,000 døde i syklonen Nargis 2. mai 2008.
Administrasjon
Bogale er administrasjonsby i Bogale Township i distriktet Pyapon i regionen Ayeyarwady.
COL
COL kan sikte til:
Kurt Schwitters
Kurt Hermann Eduard Karl Julius Schwitters (født 20. juni 1887 i Hannover, død 8. januar 1948 i Kendal i Cumbria, England), var en tysk billedkunstner og forfatter. Under signaturen MERZ utviklet han et dadaistisk Gesamtweltbild (norsk: allverdensbilde). Hans verker omfattet stilretningene dadaisme, konstruktivisme og surrealisme.
Utdannelse og kunstnerisk utvikling
Etter å ha studert kunst ved Kunstakademiet i Dresden (Hochschule für Bildende Künste Dresden) sammen med Otto Dix og George Grosz (selv om Schwitters synes å ha vært uvitende om deres arbeid, eller til og med om den ekspresjonistiske kunstnersammenslutning Die Brücke ) i perioden 1909-1914, vendte Schwitters tilbake til Hannover og begynte sin kunstneriske karriere som post-impresjonist. Etterhvert som første verdenskrig skred frem, ble hans arbeid mørkere, og han utviklet litt etter litt en karakteristisk ekspresjonistisk tone. Ekspresjonisme var en overveiende tysk kunstnerisk bevegelse blant annet representert av Die Brücke og av malerier av Emil Nolde og Ernst Kirchner i særdeleshet. I 1918 endret hans kunst seg dramatisk som en direkte konsekvens av Tysklands økonomiske, politiske og militære sammenbrudd i avslutningen av den første verdenskrigen.
Schwitters deltok i Dada-bevegelsen under og etter 1. verdenskrig. Han ble likevel aldri fullt ut godtatt av den øvrige Dada-bevegelsen. Ifølge lederen for dadaistene i Berlin, Richard Huelsenbeck, var han for «borgerlig».
Han er særlig kjent for sine «Merz»-bilder, som er collager sammensatt av billetter, emballasje o.l. Ifølge Schwitters sjøl er ordet avleda av «Commerzbank», og det gir dessuten assosiasjoner til det franske «merde». Noen av kunstverkene kunne fylle et helt rom, og er tidlige eksempler på det som senere har fått betegnelsen installasjoner. Hans egen leilighet i Hannover var et «Merzbau». Den ble ødelagt i et bombeangrep under 2. verdenskrig, men er senere blitt rekonstruert i Sprengel-museet i Hannover.
Norge
Den politiske situasjon i Tyskland under nazismen ble forverret i 1930-årene. I 1934 mistet Schwitters sin kontrakt med Hannover byråd, og 1935 ble eksemplarer av hans verker i tyske museer konfiskert og offentlig latterliggjort. Da hans nære venner Christof og Luise Spengemann og deres sønn Walter ble arrestert av Gestapo i august 1936, sto det klart at situasjonen var farlig.
Da Gestapo ønsket en 'samtale' med Schwitters, flyktet han 2. januar 1937 fra Hannover for å slutte seg til sønnen Ernst i Norge, som allerede hadde forlatt Tyskland 26. desember 1936. Familien hadde vært på ferie flere ganger fra 1929. Hans kone Helma ble igjen i Hannover for å forvalte deres fire eiendommer. Samme år ble hans Merz-bilder innkludert i den nazistiske utstillingen med tittelen "Entartete Kunst" i München, noe som gjorde hans retur til Tyskland umulig. Beslagslisten inneholder 7 numre.
Helma var på besøk et par måneder hvert år inntil utbruddet av den andre verdenskrigen. Den felles feiring av moren Henriettes 80-årsdag og sønnen Ernsts forlovelse, ble avholdt i Oslo 2. juni 1939, og skulle bli siste gang de to møttes.
Storbritannia
Etter en inngripen fra Alexander Dörner, Rhode Island School of Design, ble Schwitters endelig frigitt 21. november 1941. Han oppholdt seg først i London, men flyttet 1945 til Lake District i det nordvestlige England hvor han i august 1947 begynte å arbeide på det siste Merzbau, som han kalte Merzbarn ("Merzlåven"). Med støtte fra Museum of Modern Art som opprinnelig var gitt for å hjelpe med å gjenopprette den opprinnelige fra Hannover, er en enkel mur av denne siste struktur nå i Hatton Gallery i Newcastle. Låvens skall eller skjelett er fremdeles i Elterwater nær Ambleside.
Hans kone Helma døde av kreft 29. oktober 1944; Schwitters hørte først om hennes død i desember, på omtrent samme tid som han oppdaget, at Merzbau var blitt ødelagt under et alliert luftangrep. Etter at hans sønn vendte tilbake til Norge, forlot han London med sin nye partner Edith Thomas (kjent som 'Wantee' for hennes vane med alltid å spørre gjester om de ville ha en kopp te) for å reise til Lake District 27. juni 1945.
Forfatterskap
Som forfatter er Schwitters kjent for sine lyddikt, der ordene gjerne er uten mening, og virkninga oppstår under framføringa, gjennom hans særprega stemmebruk. Tilhørerne ble møtt med en akustisk form for poesi, der kombinasjonen av rim, klang, rytme og lydrekkefølger kunne nærme seg barneregler. Han eksperimenterte med moderne opptaksmuligheter, og det er bevart lydopptak av flere dikt. Et av de mest kjente er An Anna Blume. Hans innspilling av Ursonate er senere blitt brukt som sample av Brian Eno i hans Kurt's Rejoinder, på albumet Before and after Science (1977).
Schwitters grav
Schwitters døde i Kendall i England og ble gravlagt i Ambleside. Grava var umarkert til 1966, da det ble reist en stein med innskriften «Kurt Schwitters – Creator of Merz». I mellomtida var Schwitters' levninger blitt overført til Hannover, der grava prydes av en marmorkopi av kunstverket Die Herbstzeitlose fra 1929.
For å unngå høye skattekrav prøvde Lola Schwitters, svigerdatteren til Kurt, å få til en stiftelse i Norge i 1996 for å holde kunstverkene samlet i Norge, men Kulturdepartementet viste ikke noe interesse. Derfor ble det opprettet Kurt-und Ernst-Schwitters stiftelsen i Hannover i 2001 som overtok kunstverkene. Stiftelsen forsker med verkene og utstiller i utgangspunktet på Sprengel Museum Hannover.
Sankt Anna
Sankt Anna har flere betydninger:
COM
COM kan sikte til:
Perifrase
Perifrase er i retorikken betegnelsen på en trope der en benytter seg av omskrivning når en av en eller annen grunn ikke vil nevne tingen ved dens egentlige navn. Grunnen kan være poetisk, som for eksempel i de norrøne kenningene.
Også i dagligspråket bruker en perifrase, som for eksempel i eufemismer, der en bruker forskjønnende omskriving av ubehagelige eller tabubelagte emner.
I lingvistikken betegner perifrase det fenomenet at grammatiske kategorier uttrykkes gjennom faste fraser i stedet for ved bøyingsendelser. For eksempel kan vi i norsk bruke uttrykket «kommer til å» for å uttrykke at verbalhandlinga skjer i framtida.
Lønselva
Vassdraget drenerer den nordøstlige deler av Saltfjellet. Den mottar mange mindre sidebekker fra et område med få innsjøer. Største innsjøer er Kjemåvatnet, Viskisvatna og Strájdasjávrre, og største sidebekker er Kjemåga, Viskisbekken, Dypenåga, Sørelva, Namnlauselva og Semska.
Jan Thomas Odegard
Jan Thomas Houge Odegard (født 3. oktober 1968 i Bergen) har siden 2018 vært daglig leder i Utviklingsfondet. Han var tidligere generalsekretær i Norges Naturvernforbund der han var ansatt fra 2007-2012. Han har vært engasjert i internasjonale miljø- og utviklingsspørsmål siden 1989 som frivillig, student, journalist, forsker, ansatt og styremedlem i en rekke organisasjoner og institusjoner. Han var partner i Nordic Consulting Group Norway (NCG) fra 2012 til 2018. Da hadde han utført over 40 oppdrag, inkludert evalueringer, gjennomganger, organisasjonsanalyser og rådgivningsoppdrag.
Samtidig som Odegard var partner i NCG var han med å utvikle Stiftelsen Trygg Mat Tracking (TMT), først som rådgiver i 2013-2014, deretter som daglig leder i 2015, fungerende styreleder fra april 2016 og styreleder fra 2018 (https://www.tm-tracking.org/board-members
Lønselva
Europavei 6 og Nordlandsbanen går delvis langs elva.
Jan Thomas Odegard
Før Odegard ble partner i NCG, var han generalsekretær i Norges Naturvernforbund i ett åremål fra 2007-2012. Der ledet han sekretariatet i Oslo med cirka 40 ansatte, og påvirkningsarbeidet mot norske myndigheter på vegne av 20 000 medlemmer og 100 lokallag i Norge. Ansvaret omfattet også NNV internasjonale prosjektvirksomhet med partnerorganisasjoner i 20 land i Afrika, Russland, Sentral-Asia og Kaukasus.
Odegard kom til Norges Naturvernforbund fra Regnskogfondet. Der var han særlig involvert i arbeidet for å få miljø til å er blitt et reelt hovedsatsingsområde for norske myndigheter internasjonalt. Odegard har fra 2008 vært styremedlem i Regnskogfondet kun med korte avbrudd (https://www.regnskog.no/no/om-regnskogfondet/styret).
Av utdanning er Odegard samfunnsgeograf med hovedfag fra Universitetet i Oslo.
Kvannesvatn naturreservat
Kvannesvatn naturreservat er et naturreservat i Harstad kommune i Troms. Naturreservatet ligger om lag 14 kilometer sør for Harstad sentrum, mellom Sørvikvågen i nord og Brokvika i sør, og omfatter Kvannesvatnet og det nærliggende våtmarksområdet. Det har et samlet areal på 125 dekar, hvorav 46 dekar består av vann eller myr og 68 dekar består av lauskog.
Naturreservatet ble opprettet 14. februar 1975 for å bevare et næringsrikt kalkvann og omgivelsene rundt med det tilhørende dyre- og plantelivet. Det er et hekkeområde for blant annet horndykkere, toppender, stokkender og sjøorrer.
Badminton under samveldelekene 1990
Badminton under de britiske samveldeleker 1990. Badminton var en av flere sporter under de fjortende samveldelekene som ble arrangert i Auckland på New Zealand i perioden 24. januar til 3. februar 1990. Det var sjuende gangen som badminton var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1990 ble det konkurrert i seks øvelser i badminton, single og double for både menn og kvinner samt en mixeddoubleturnering og en lagkonkurranse med både menn og kvinner. England ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Malaysia med to.
W-klasse trikk
W-klassen er de eldste trikkene på Melbournes trikkenettverk. Denne trikkeklassen er ansett som et kulturelt ikon for Melbourne og gjenværende trikker har blitt fredet av National Trust of Australia. I dag brukes trikken på gratis-/turistlinjen City Circle og som restaurantvogn for Colonial Tramcar Restaurant i Melbourne.
Historikk
W-klassen ble innført i 1923 for å standardisere trikkene Melbourne and Metropolitan Tramways Board hadde overtatt fra private aktører. De var bygget med dobbelt boggi, med reisverk av tre som viste seg å være en enkel og kraftig design. W-klassen var hovedtrikk i trikkenettet fra 1920-årene til 1980-årene. Totalt er det bygget 748 trikker av denne typen.
Det er flest av den opprinnelige W2 varianten som ble forsterket med 120 W5 trikker (også kjent som «Clyde») på slutten av 1930-tallet. W5 var bredere og med sterke motor, men var også kjent for å ha problemer med å gli i trafikken. Den neste varianten W6 ble derimot godt mottatt av både passasjerer og ansatte og viste seg å være både rask, god gli i trafikken og komfortabel i forhold til tidligere varianter. W7 var også populær blant passasjerene, den hadde Pneumatiske dører og bedre støtdemping.
I 1992 tok samferdselsministeren Alan Brown de siste W-klassetrikkene ut av bruk. Dette på grunn av at de nyere Z-klassetrikkene (som var blitt erstattet av A- og B-klassen) var tatt ut av bruk, mens rundt 200 W-klasse trikker fremdeles var i bruk. Dette viste seg å være upopulært blant bybefolkningen som følte at man fjernet et ikon fra bybildet. Derfor ble det vedtatt å beholde 53 W-klassetrikker for turister og i 1994 innførte man en gratisrute rundt sentrumsområdet (City Circle) med disse trikkene.
De rundt 150 gjenværende W-klassetrikkene befinner seg i opplag ved Newport Workshops. Det er ikke gjort noen beslutning på hva som skal gjøres med disse, men unntak av at det ikke er lov til å eksportere dem til utlandet. Likevel har myndighetene donert noen få trikker til utenlandske museer.
I dag
I 2000 ble samtlige W-klassetrikker midlertidig tatt ut av bruk, på grunn av bremseproblemer. Speedometere ble installert, pantografen ble skiftet ut, trikkene fikk et nytt bremsesystem og fikk fartsbegrensing på 40 km/t. De første trikkene var tilbake i tjeneste i mai 2001 og resten fulgte i løpet av 2003.
Tilstanden på trikkene har blitt kritisert av fagforeningen, som i september 2008 forlagte at man forbedret vedlikeholdet. En Yarra Trams talsmann uttalte da at W-klassen var i henhold til vedlikeholdsstandarder, men at de trenger mer vedlikehold enn andre trikker, på grunn av trereisverket.
W-klassen utenfor Melbourne
En del W-klassetrikker har blitt solgt til utlandet, blant annet fem trikker ble solgt til Seattle mellom 1978 og 1993 for å bli del av museumstrikkelinjen George Benson Waterfront Streetcar Line.
Dessuten er W-klassen i bruk i Dallas og Memphis og en modifisert W-klassetrikk som går på biodiesel er i bruk i Savannah.
I 2005 gav delstaten Victoria en restaurert trikk i bryllupsgave til det danske kronprinsparet Mary og Frederik.
Karin Maria Bruzelius
Karin Maria Bruzelius (født 19. februar 1941 i Lund i Sverige) er en svenskfødt norsk jurist, tidligere høyesterettsdommer i Norges Høyesterett og leder for Norsk Kvinnesaksforening. Bruzelius har bakgrunn som ekspedisjonssjef i Justisdepartementet og forretningsadvokat, og ble i 1989 departementsråd for Samferdselsdepartementet; hun var den første kvinnen som ble departementsråd i Norge og den andre kvinnen som ble ekspedisjonssjef. Hun ble utnevnt til høyesterettsdommer i 1997; hun fikk i 2011 avskjed i nåde (noe som innbærer at hun beholdt tittelen høyesterettsdommer) og har siden vært tilknyttet Nordisk institutt for sjørett; hun er også varamedlem av Arbeidsretten, har forskjellige andre verv og er bidragsyter til Norges lover, Norsk lovkommentar og Knophs oversikt over Norges rett. Bruzelius var leder for Petroleumsprisrådet (1987–2004) og medlem av Den faste voldgiftsdomstolen i Haag (2004–2010). Hun var leder for Norsk Kvinnesaksforening 1978–1984 og 2018–2020 og norsk styremedlem i NKFs internasjonale paraplyorganisasjon International Alliance of Women 1979–1985.
Bakgrunn
Hun ble født i Lund, der faren Anders Bruzelius var dommer og forsker i rettsvitenskap ved Lunds universitet. Hennes far utgav i 1965 boken Civil Procedure in Sweden sammen med Ruth Bader Ginsburg, som ble en nær venn av familien. Karin Bruzelius studerte jus ved Lunds universitet og ble jur. kand. der i 1964 og Master of Laws ved Columbia University i 1969.
Juridisk karriere
Hun var tingsnotarie (dommerfullmektig) ved rådhusrätten (tingretten) i Göteborg i 1964. Senere i 1964 flyttet hun til Norge som følge av sitt ekteskap med juristen Fredrik S. Heffermehl, og arbeidet i Justisdepartementet fra 1965 til 1982; hun ble byråsjef i Justisdepartementets lovavdeling i 1974, underdirektør i samme avdeling i 1978 og ekspedisjonssjef og leder for polaravdelingen i 1979. Hun arbeidet i Justisdepartementet særlig med transportlovgivning og internasjonal privatrett samt med folkerettslige spørsmål knyttet til Svalbard og norsk kontinentalsokkel. Hun ble i 1979 Norges andre kvinnelige ekspedisjonssjef (etter Elsa Rastad Bråten som ble ekspedisjonssjef i Forbrukerdepartementet to år tidligere) og den første i Justisdepartementet.
Hun var leder for Petroleumsprisrådet fra 1987 til 2004 og medlem av Den faste voldgiftsdomstolen i Haag fra 2004 til 2010. Hun er medlem av redaksjonsrådet i Nordic Journal of International Law og bidragsyter til Norsk lovkommentar, Norges Lover og Knophs oversikt over Norges rett. Hun har også vært medlem av Komitéen til bevarelse av Polarskipet Fram og styremedlem i Tim Greves symposium.
Kvinnesaksforkjemper
Bruzelius var leder for Norsk Kvinnesaksforening (NKF) 1978–1984 og 2018–2020, og 1. nestleder i periodene 1974–1978 og 2014–2016. Samlet har hun sittet 18 år i sentralstyret mellom 1974 og 2020, hvorav 14 år som leder eller 1. nestleder, og er dermed foreningens mest markante lederskikkelse i nyere tid ved siden av Eva Kolstad. Blant hennes forgjengere i nestledervervet var også Norges første kvinnelige høyesterettsdommer Lilly Bølviken. Hun har beskrevet NKFs fokus på pragmatisk politisk og rettslig reform forankret i det liberale demokratiet som «et realistisk, nøkternt syn på praktisk kvinnesak». Hun var styremedlem i NKFs internasjonale paraplyorganisasjon International Alliance of Women 1979–1985. Hun er fra 2016 medlem av Norges kvinnelobbys ekspertutvalg for kvinne- og likestillingspolitikk. Hun ble i 2022 æresmedlem i NKF.
Privatliv
Hun var tidligere gift med Fredrik S. Heffermehl og var da kjent under navnet Heffermehl, og er samboer med jusprofessor Inge Lorange Backer, som er tidligere ekspedisjonssjef i Lovavdelingen i Justisdepartementet. Dette medførte at hun som høyesterettsdommer ofte var inhabil i saker hvor staten var part. Bruzelius ble norsk statsborger i 1972 og ble naturalisert som norsk borger av Stortinget i 1974; naturaliseringen var nødvendig for at hun kunne utnevnes til embetsmann i Justisdepartementet.
Fritz Moen-saken
Privatetterforsker Tore Sandberg anmeldte de tre høyesterettsdommerne Bruzelius, Magnus Matningsdal og Eilert Stang Lund i 2006. Sandberg anmeldte dommerne for å få vurdert om de tre hadde gjort seg skyldig i grov uforstand i tjenesten da de vurderte gjennopptakelsesbegjæringen av sakene mot Fritz Moen. En enstemmig kontrollkomiteen på Stortinget bestemte den 5. februar 2008 å åpne sak for å vurdere om de tre høyesterettsdommerne skulle stilles for riksrett i etterkant av justismordet. Den 8. mai samme år besluttet et flertall i komiteen at det ikke var grunnlag for å gå til riksrettssak.
CPV
CPV kan sikte til:
Ole Daniel Enersen
Ole Daniel Enersen (født 14. mars 1943 i Oslo) er en norsk fjellklatrer, fotograf, forfatter og journalist.
I 1965 besteg han for første gang Trollveggen i Romsdalen sammen med Leif-Norman Patterson, Odd Eliassen og Jon Teigland. Han utga i 2000 en roman i fantasy-sjangeren, Dragen som elsket meg.
Enersen var en av initiativtakerne til Norske Naturfotografer, og ble foreningens første leder i 1976.
Han har opprettet og driver nettstedet WhoNamedIt, en omfattende engelskspråklig ordbok over medisinske eponymer, – en oversikt over medisinske termer avledet av navn på personer (eller av og til av navn på steder og ting).
Frem fra Glemselen – På oppfordring
Frem fra Glemselen – På oppfordring er en samleplate fra plateserien Frem fra Glemselen med Rita Engebretsen og Helge Borglund. Viseutvalget består av spor fra platene Frem fra Glemselen kap. 15, Frem fra Glemselen kap. 18 og Frem fra Glemselen kap. 19. På oppfordring var en plateserie på labelen «Godt Norsk», som ga ut samleplater med artister fra 1970-1980-årene. Her kunne man kunne finne plater både med Lillian Askeland og Inger Lise Rypdal i bookleten på platen. Fotoet er fra Frem fra Glemselen kap. 11.
Norsk audiovisuell oversetterforening
Norsk audiovisuell oversetterforening (NAViO) er en fagforening som organiserer oversettere innen audiovisuelle medier, hovedsakelig innen kinematografisk-, fjernsyns-, video-, DVD- og internettmarkedene, det vil si som arbeider med oversetting og teksting av utenlandske filmer og liknende.
Bestefar B
Bestefar B, også kjent som Kaptein B, er en fiktiv person fra Disney-tegneseriene. Han ble skapt av Carl Barks og opptrådte første gang i historien «Onkel Skrues fantastiske elvekappløp», som ble utgitt i Uncle Scrooge goes to Disneyland i august 1957. Han er senere særlig kjent fra italienske historier som leder av B-gjengen.
Norsk audiovisuell oversetterforening
NAViO ble etablert 15. oktober 1997. 166 oversettere er medlemmer av NAViO (2014).
Foreningen deler hvert år ut Teksterprisen for fremragende audiovisuell oversettelse.
Bestefar B
Bestefar B er grunnlegger av B-gjengen, der hans sønner senere er farsgenerasjonen til den moderne B-gjengen som ofte opptrer i Donald Duck & Co. Bestefar B (som ifølge ham selv står for «Blotøsjti», en feilstavelse for «Blodtørstig») har fangenummer 186-802.
Abd al-Qadir al-Husayni
Abd al-Qadir al-Husayni, også transkribert Abd al-Qader al-Husseini (arabisk: عبد القادر الحسيني; født i 1907 i Jerusalem i Det osmanske rike, død 8. april 1948 i al-Qastal i Palestinamandatet) var en palestinsk nasjonalist og kriger.
Bestefar B
Eksterne lenker
Björn Bandhund
Abd al-Qadir al-Husayni
Bakgrunn
Abd al-Qadir al-Husayni ble født inn i den innflytelsesrike Al-Ḥusaynī-slekten i Jerusalem, som sønn av Musa al-Husayni; han var også nevø av Amin al-Husayni. Han studerte ved Det amerikanske universitet i Beirut og tok senere slutteksamen i kjemi fra Det amerikanske universitet i Kairo, og organiserte Kongressen av utdannede muslimer. Til å begynne med tok han ansettelse i bosettelsesavdelingen i administrasjonen for det britiske mandatområde
Nasjonalistisk palestinsk virksomhet
I slutten av 1933 grunnla den hemmelige militære gruppe kjent som Den hellige krigs armé (Munazzamat al-Jihad al-Muqaddas) som han ledet sammen med Hasan Salama.
Han var medlem av Palestine Arab Party, og var dets generalsekretær, og sjefredaktør for partiavisen Al-Liwa' og andre aviser, som Al-Jami'a Al-Islamiyya.
Han tok del i det store opprøret som brøt ut i 1936. Men i 1938 ble Abd al-Qadir landsforvist, og i 1939 flyttet han til Irak der han tok del i Tashid Ali al-Gaylani-kuppet i 1941. Han flyttet til Egypt i 1946, men i januar 1948 vendte han i all hemmelighet tilbake til Palestina for å være med på det pågående opprøret.
Han flyttet til Hebron-området under borgerkrigen i Palestinamandatet som gled over i den arabisk-israelske krig i 1948. Oppstanden gjorde at han la bak seg sin priviligerte livsstil som urban notabilitet, og levde sammen med de landsens opprørerne i deres skjulesteder i fjellene. Dette økte hans popularitet i den palestinske befolkning.
Etter et kort opphold i Egypt kom han seg hemmelig tilbake til Palestina, og som kommandør for den irregulære styrken Den hellige krigs armé organiserte han beleiringen av Jerusalem i 1948. Fra januar til mars 1948 fikk han utført en rekke bilbombeangrep mot jødiske mål. Dette rammen blant annet avisen Palestine Post (tre døde), innkjøpsgaten Ben Yehuda Street (46 døde) og Jewish Agencys hovedkvarter  (13 døde - det nærliggende amerikanske kobsulatet ble da også sterkt beskadiget). Al-Husainis bombeekspert var Fawzi al-Kutub, som hadde fått opplæring i det da nazistiske Tyskland.
Dette var en stor seier for palestinerne, men så dro en stor del av hans menn fra post for å være med på hans begravelse aom skulle finne sted 9. apeil i Al-Aqsa-moskéen inne i Jerusalem. De jødiske Palmach-styrker utnyttet anledningen; de gjenerobret landsbyen natten 8.–9. april, skjønt de tapte 18 menn i kampene. De fleste av husene ble sprengt, og høyden ble til en israelsk kommandopost.
Abd al-Qadir al-Husayni hadde tre barn – Musa, Gazi og Faisal.
Det beste av det meste – Septimus 40 år
Det beste av det meste – Septimus 40 år er et samlealbum med Septimus med Jenny Jenssen og Steinar Fjeld, utgitt i 2011. Albumet markerer dansebandets 40-årsjubileum og består av 12 låter pluss bonusspor.
Mellomkjøttet
Male perineum.jpgn hos en voksen mann (med kjønnshåret barbert bort):
Francisco Soler
Francisco Soler (født 23. august 1992) er en puertoricansk bryter som konkurrerer i fri stil i 74-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i omspillet.
Mellomkjøttet
1. Mellomkjøttet (perineum)
2. Hudsøm i mellomkjøttet (raphe perinealis)
3. Endetarmsåpning (anus)
4. Pung (scrotum) med testikler
5. Hudsøm over pungen (raphe scrotalis)
Mellomkjøttet, på latin kalt perineum, er området mellom de ytre kjønnsorganene og endetarmsåpninga (anus) hos pattedyr. Fra rumpehullet til kjønnet går en mer eller mindre synlig hudsøm, en raphne, en sammenføyningsrest der to halvdeler av et organ har vokst sammen i fosterstadiet.
Place des Cordeliers à Lyon
Place des Cordeliers à Lyon er en fransk stumfilm fra 1895 regissert av Louis Lumière.
Flogeken
Flogeken er en isbre i Mühlig-Hofmannfjella i Dronning Maud Land som renner nordvestover mellom Grytøyrfjellet og Langfloget.
Kartlegging av området ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Navnet henspiller på de bratte klippene som omgir isbreen.
Noma (restaurant)
Noma er en restaurant i København i Danmark med nordisk/skandinavisk mat.
Sjefkokk og innehaver er René Redzepi, som tidligere arbeidet på restaurantene The French Laundry, El Bulli og Jardin des Sens. Navnet har sin opprinnelse i de to ordene «Nordisk» og «Mad». Sommelier er norske Mads Kleppe.
Restauranten ble stemt frem til å være den 10. beste i verden i tidsskriftet Restaurant Top 50 i 2008. I april 2009 kom Noma på tredjeplass, mens restauranten gikk helt til topps på listen i 2010. Noma vant i 2009 også «The Chefs’ Choice award», som er kjøkkensjefene på de 100 beste restaurantenes egen rangering.
Noma ble 18. april 2011 for annen gang kåret til verdens beste restaurant, ifølge San Pellegrino-listen. 30. april 2012 fikk Noma førsteplassen på Restaurant Magazines liste «The World's 50 Best Restaurants». I 2013 ble de nummer 2, mens de igjen klatret til topps i 2014. I 2015 havnet de på 3.-plass.
Vinteren 2015 flyttet sjefskokk René Redzepi restauranten til Tokyo i Japan. Han stengte da dørene i Danmark i en måned, og tok med seg samtlige ansatte til den japanske hovedstaden. NOMA holdt åpent i 4 uker i Tokyo, og det var tusenvis på venteliste. Gjestene ble utvalgt ved loddtrekning, og de fikk oppleve NOMA på japansk vis med utsikt mot Fujifjellet.
Noma hadde to stjerner i Michelinguiden.
25. februar 2017 stengte Noma, og René Redzepi satset på pop-up restauranter frem til nye Noma åpnet i 2018.
Seouls undergrunnsbane
Seouls undergrunnsbane er en av verdens mest benyttede undergrunnsbaner, med over 8 millioner reisende daglig på et linjenett som omfatter 10 linjer, 266 stasjoner og 287 km med spor. Systemet drives av de tre operatørselskapene Seoul Metro, Seoul Metropolitan Rapid Transit Corporation og Korail (den koreanske jernbanen). Systemet transporterer mennesker i Seoul, Incheon, samt Gyeonggiprovinsen og nordre del av Sør-Chungcheong, og er forbundet med Incheons undergrunnsbane. Det er også en forbindelse til Incheon internasjonale lufthavn. Over 70 prosent av skinnene ligger under bakken.
Operatører
Seouls undergrunnsbane driftes av tre ulike operatørselskaper:
Linjer under konstruksjon:
Historie
Korail begynte som operatør på linje 1 i 1974. Linjene 2, 3 og 4 ble ferdigstilt mot slutten av 1970-tallet og på 1980-tallet. Seoul Metropolitan Rapid Transit Corporation (SMRT) ble etablert i 1994 for å drive linjene 5, 6, 7 og 8.
Linje 2 (ringbane) ble påbegynt 3. mars 1978. En del av linja ble åpnet 22. mai 1984. Hela den grønne linja ble åpnet for trafikk samtidig med at linje 3 og 4 ble åpnet 18. oktober 1985. Linje 2 ble knyttet til den nye Bundanglinja på stasjonen Seolleung 29. august 2003.
Linje 3 og 4 ble påbegynt 26. februar 1980 og ble åpnet 18. oktober 1985.
Linje 6 ble påbegynt 8. januar 1984. De 6 første stasjonene, fra Bonghwasan til Sangwolgok, ble satt i drift 7. august 2000. Hele linja ble satt i drift 9. mars 2001.
Laugen landskapsvernområde
Laugen landskapsvernområde er et landskapsvernområde på Trondeneshalvøya i Harstad kommune i Troms. Området ligger mellom Altevågen i nord og Trondenes i sør og omfatter Altevågholmen, Sølvskeivågen, tjernet Laugen og de nærliggende landområdene avgrenset av Trondenesveien i øst. Det har et samlet areal på 153 dekar, hvorav 85 dekar består av salt- eller ferskvann og 56 dekar består av lauskog.
Landskapsvernområdet ble opprettet 8. desember 1995 for å gi vern til det gamle kulturlandskapet og tjernet som er hekkeområde for våtmarksfuglearter som blant annet horndykkere og sjøorrer. Området har en artsfattig vannvegetasjon.
Seouls undergrunnsbane
Historie
Bundanglinja ble åpnet 1. september 1994 mellom Suseo og Ori. Den ble forlenget til Seolleung 29. august 2003. 21. desember 2005 ble linja forlenget med ytterligere 2,5 km til endestasjonen Bojeong. I 2009 planlegges linja forlenget til Wangsimni.
Junganglinja mellom Cheongnyangni på gateplan og Deokso ble innviet 16. desember 2005. Fram til 2009 planlegges en forlengelse.
Incheons undergrunnsbane ble åpnet 10. oktober 1999, og den knyttes til Seouls undergrunnsbane ved Bupyeong.
Linjer
De ulike linjene, operatører, farger, og endestasjoner:
Billettpriser
Prisene på billettene starter på 1000 won for en reise på opptil 10 km. Ut over dette koster det 100 won per 5 km. Barn betaler halv pris. Det finnes ulike kort en kan benytte mot å få rabatt på reisa. Byregjeringen planlegger å benytte Seoul Citypass som et felles kortbasert betalingssystem. Eldre og handikapede reiser gratis.
Utvidelser
Det pågår konstruksjonsarbeider på to nye undergrunnslinjer:
På flere av de eksisterende linjene foregår dessuten utvidelser:
Ytterligere utvidelser er også under planlegging, men ikke vedtatt:
ScaleAQ
Scale Aquaculture AS er et internasjonalt selskap innen havbruk som leverer programvare, teknologi og utstyr. . Det har 27 kontorer i 11 land med omtrent 850 ansatte som dekker både landbasert og sjøbasert oppdrett, service og rådgivning. I tillegg til Norge har firmaet blant annet kontorer i Chile, Canada, Tasmania og produksjon i Vietnam.
Selskapet ble opprettet 1. august 2019 og er en sammenslåing av utstyrsleverandørene  Steinsvik, Aqualine og AquaOptima. Det står blant annet bak verdens første RAS (Recirculating aquaculture system) for slakteferdig laks. og verdens første rømningssikrede merdsystem.
Geir Myklebust er administrerende direktør i selskapet.
Victor Wanyama
Victor Mugubi Wanyama (født 25. juni 1991) er en kenyansk fotballspiller som spiller for den canadiske klubben Montreal Impact.
Han kom fra Scottish Premier League-klubben Celtic FC sommeren 2013. Han er også kaptein for s landslag.
Celtic
Da han kom til Celtic i juli 2011 på en fireårskontrakt, var han den først kenyaneren som har spilt i Scottish Premier League. Klubben hadde forsøkt å få han også et år tidligere. Han valgte draktnummer 67 til minne om Celtics seier i finalen i Serievinnercupen mot Internazionale i 1967.
Han scoret sitt første mål for Celtic 10. desember 2011, da han laget seiersmålet i 1-0 seieren over Hearts på Celtic Park, et skudd fra over 20 meter i vinkelen.
Han ble i desember 2011 kåret til månedens unge spiller i Scottish Premier League.
Southampton
Han ble solgt fra Celtic til Southampton sommeren 2013 for en rekordstor overgangssum på 12,5 millioner pund.
Tottenham
23. juni 2016 skrev han under en kontrakt til 30. juni 2021 med Tottenham.
Murasji
Murasji (russisk: Мураши) er en by i Kirov oblast i Russland. Den ligger 112 km nordvest for Kirov.
Minhang
Minhang (kinesisk: 闵行区, pinyin: Mǐnháng Qū) er et bydistrikt i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Det har 751 154 innbyggere (2003) på sine 371,68 km², noe som betyr at det bor 2 021 innbyggere pr km². Distriktet ligger sør for den egentlige Shanghai by.
Murasji
Den ble grunnlagt i 1895 som en bosetning i forbindelse med byggingen av en jernbanestasjon på Vjatka–Kotlas jernbanen. Den ble innvilget bystatus i 1944.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Minhang
Samferdsel
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Mohr
Bandet har fem studioalbum bak seg. «(...) blant det beste i norsk voksen-pop», skrev VG om selvtitulerte «Mohr» fra 2003. «Hver av platene til Mohr fungerer både som novellesamlinger og som et knippe fengende melodier,» heter det i Norsk pop- og rockleksikon.
Høsten 2015, etter noen års pause, utga Mohr singlen «Byen dør».
Albumet «Pop» ble utgitt 15. april 2016. Det er mikset av Espen Berg og Simen Eriksrud. Inge Engelsvold (keyboards), Gulleiv Wee (bass) og Harald Levang (slagverk) medvirket under innspillingen.
John Jellicoe
John Rushworth Jellicoe, 1. jarl Jellicoe, (født 5. desember 1859 i Southampton i Hampshire i England, død 20. november 1935 i London i England) var en britisk admiral i Royal Navy. Jellicoe holdt posisjonen som First Sea Lord of the Admiralty, men han ble fjernet fra denne posisjonen. Han var også generalguvernør i New Zealand.
Finanstilsynet (Danmark)
Finanstilsynet er en statlig myndighet som hører under Erhvervs- og Vækstministeriet, og som primært har til oppgave å føre tilsyn med finansielle virksomheter samt med verdipapirmarkedet i Danmark.
Finanstilsynet ble opprettet 1. januar 1988, da det daværende Tilsynet med Banker og Sparekasser ble slått sammen med Forsikringstilsynet.
John Jellicoe
Jellicoe ble født inn i en sjøfarende familie fra Southampton og han begynte som kadett i Royal Navy i 1872. Han ble utstasjonert på linjeskipet HMS «Britannia». Jellicoe ble kadett ombord på fregatten HMS «Newcastle» i september 1874, før han i juli 1877 ble stasjonert på HMS «Agincourt». Han tilbrakte deretter seks måneder ombord på HMS «Alexandra», flaggskipet i den britiske Middelhavsflåten.
Finanstilsynet (Danmark)
Tilsynet med finansielle virksomheter omfatter banker, realkredittinstitusjonner, forsikringsselskaper, pensjonskasser, forsikringsmeglere, Arbejdsmarkedets Tillægspension, Lønmodtagernes Dyrtidsfond, Arbejdsmarkedets Erhvervssygdomssikring, fondsmeglerselskaper og investeringsforeninger, mens tilsynet med verdipapirmarkedet omfatter tilsyn med Københavns Fondsbørs, verdipapirmeglervirksomheter, pengemarkedsmeglervirksomheter, clearingvirksomheter og verdipapirsentraler.
John Jellicoe
Jellicoe ble forfremmet til løytnant den 23. september 1880. Han var utstasjonert ombord på HMS Agincourt under krigshandlingene i Egypt mellom 1879 og 1882, og ledet et geværkompani under kampene ved Ismailia. For innsatsen under krigshandlingene mottok han Egypt-medaljen og Khedives bronsestjerne for denne handlingen.
Finanstilsynet (Danmark)
Finanstilsynet ledes av en direksjon på fire medlemmer. Direktøren står til ansvar overfor økonomi- og erhvervsministeren. Direktør er Henrik Bjerre-Nielsen.
Finanstilsynet har dessuten sekretariatsfunksjon for Det Finansielle Virksomhedsråd, Fondsrådet og Pensionsmarkedsrådet.
John Jellicoe
I mai 1886 ble han tildelt medaljen Board of Trade Silver Medal for å ha reddet hele mannskapet på en dampbåt som hadde kantret i nærheten av Gibraltar, da han var stasjonert ombord på HMS «Monarch». Kort tid senere begynte han ved HMS Colossus og han ble deretter gitt ansvaret for en avdeling ved HMS Excellent, en posisjon han holdt fra 6. desember 1886 til 10. mai 1888. Jellicoe ble utnevnt til assistent til direktøren for våpenteknisk materiale i det britiske sjøforsvaret, senere samme år. I juni 1891 ble han forfremmet til kommandør, og i januar 1897 ble han forfremmet til kaptein.
Jellicoe deltok i 1900 i Seymour-ekspedisjonen til Peking og ble alvorlig skadet. For sin innsats under ekspedisjonen ble han gjort til følgesvenn av Order of the Bath. For innsatsen i Kina ble han også hedret av den tyske keiseren Vilhelm II som tildelte han Den røde ørns orden.
I februar 1907 ble han forfremmet til kontreadmiral i sin periode som ansvarlig direktør for alt våpenteknisk materiale for det britiske sjøforsvaret. Jellicoe ble gjort til kontreadmiral og ble utnevnt til «second in command» over den britiske Atlanterhavsflåten i august 1907, og like etter utbruddet av den første verdenskrig i juli 1914 ble han utnevnt til admiral.
Han kommanderte Grand Fleet under Jyllandsslaget under den første verdenskrig. Hans håndtering av den britiske flåten ved Jylland i 1916 er fortsatt kontroversiell blant mange britiske historikere den dag i dag.
Han tjente som generalguvernører for New Zealand fra 1920 til 1924. Da han returnerte til England i 1925, ble han utnevnt til jarl. Jellicoe var i 1918 blitt gjort til vicomte. Da han døde, ble tittelene arvet av hans eneste sønn.
En byste av Jellicoe ble plassert ved Trafalgar Square i London, sammen med en byste av David Beatty og Andrew Cunningham som var admiraler i den britiske flåten under andre verdenskrig.
SML
SML har flere betydninger:
Liste over presidentene for Württembergs landdag
Under følger lister over presidentene i Württembergs ulike parlamenter etter 1815:
Våpenhus
Et våpenhus eller forhall er et forrom til menighetsinngangen i en kirke. Betegnelsen våpenhus brukes bare i Skandinavia og Finland (finsk: asehuone). På engelsk kalles det porch og på tysk Vorhalle. Betegnelsen skriver seg trolig fra at rommet ble brukt som våpenlager (arsenal) og kirken ble ofte brukt som tilfluktssted i urolige tider. Det er en vanlig antagelse at navnet våpenhus skriver seg fra en skikk om at mennene i eldre tider måtte sette fra seg våpnene i våpenhuset før de gikk inn i kirken. Denne teorien er først nevnt i Olaus Magnus' bok Historia de gentibus septentrionalibus (Historien om de nordiske folk) (1555). I sekstende bok (kapitlene 21-22) gir Olaus Magnus en livlig skildring av våpenbruken i tidligere tider der de på kirkevegen var utrustet med armbrøst og øks for å bekjempe bjørn og ulv; fremme ved kirken måtte de dermed legge fra seg våpnene og inne i kirken var de trygge for ingen tyv våget å stjele fra et hellig hus. Fremstillingen i tekst er illustrert med et tresnitt som viser våpen i et rom utenfor selve kirkerommet.