cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kvinnherad
Rosendal
Rosendal er administrasjonssenter i kommunen, og har også en sentral rolle i turistsammenheng. Her ligger Baroniet Rosendal, Folgefonna nasjonalparksenter, skipsbyggingsmuseum og steinpark. Det avholdes årlig forskjellige tilstelninger som musikkfestival, matfestival, fjellstreif, med flere.
Courtney Thorne-Smith
Thorne-Smiths første filmrolle var i spillefilmen Styrkeprøven i 1986.
Kvinnherad
Varaldsøy
Varaldsøy er en tidligere selvstendig kommune i Hordaland fylke. Fra 1837 var Varaldsøy en del av Strandebarm formannskapsdistrikt. Varaldsøy er den største øya i Hardangerfjorden med 45,4 kvadratkilometer. Fylkesvei 126 (Hordaland) går fra ferjekaia til Gjuvsland. På veien kan en svinge nord til Øyarhavn. Der er det rester fra gammel gruvedrift, mens det nå er oppdretsnæringa som rår i Øyarhavn. Vestsida har vei fra ferjekaia via Trå til Sandvik. Øya har fergesamband til Årsnes i sør og Gjermundshamn i vest.
Kongsten fort
Historikk
Fredrikstad by ble etablert 1567. Under Hannibalfeiden begynte en med en befestning av byen, i begynnelsen meget enkelt. Først i 1685 anså en selve bybefestningen som fullført, og en begynte å vurdere det omkringliggende terreng. Byggingen må ses i sammenheng med tapet av Båhuslen. Ca. 500 m øst for byen ligger to mindre fjellknauser: det litt slake runde Galgeberg i nord på ca. 14 m, og den noe høyere knausen på 25 m litt lenger sør med bratte fjellsider, særlig mot øst – mot Sverige!
Christian Joseph Zuber
Karriere
Han gjenoppførte Glorup på Fyn for A.G. Moltke etter Jardins tegninger. Ved Glorup leverte han også tegninger til Andromedatempelet og plasseringen av «familiesøylen».
Latvias geografi
Naturressurser
Latvia har ikke særlig mange verdifulle naturressurser, men likevel store mengder kalkstein som benyttes til å lage sement, gips og leire av høy kvalitet, i tillegg til dolomitt, torv og byggesmaterialer. Fisk fra Østersjøen er en annen potensiell eksportvare. Man kan ofte finne rav langs kysten, som det er stor etterspørsel etter hos smykkeprodusenter. Enkelte geologer mener det finns olje i havgrunnen på latvisk sokkel.
Kvinnherad
Ølve
Ølve befinner seg mellom Gjermundshamn og Stussvik. I Ølve og på Seimsfoss ligger Umoe Schat Harding A/S, som er en av verdens ledende livbåtprodusenter til handelsflåten og til cruiseskip. Fabrikkene er en viktig arbeidsgiver for befolkningen i området. Her ligger også Ølve Industrier som bidrar med øking av arbeidsplasser i Ølve, videre har ein Ølve- elektro, aldershjem og jordbruk som er hovednæringer i Ølve.
Christian Joseph Zuber
Karriere
Samtidig med fullføringen av Glorup fikk han i 1765 Akademiets store reisestipend. Han la ut på studiereisen i 1766, var i Frankrike og Italia og han vendte tilbake først i 1772. Etter hjemkomsten ledet han restaureringen av Århus domkirke i tidsrommet 1774–77. I samme periode oppførte han herregården Moesgaard ved Århus, som betraktes som hans hovedverk.
Zuber hadde vært tegnelærer for de kongelige barna i 1763, og i 1766 ble han kongelig bygningsinspektør. Han ble utnevnt til hoffbyggmester i 1781; i denne egenskapen har han oppført bibliotekbygningen mellom den søndre lønngangen på Christiansborg og Tøjhuset. I sin embetsgjerning kom Zuber i et delvis påtvungent motsetningsforhold til sin jevnaldrende konkurrent C.F. Harsdorff. Zuber kom opp i vanskeligheter, fikk flere bøter for forsømmelse av sine plikter som hoffbyggmester og ble til slutt avskjediget fra sitt embete i 1789.
Det antas at han har tilbrakt sine siste leveår i Fredericia hvor hans ektefelle Maria Catharina født Granry, døde i 1800.
Kvinnherad
Folgefonna
Folgefonna er Norges tredje største isbre og ligger på Folgefonnhalvøya i Hardanger og dekker områder i Ullensvang, Etne og Kvinnherad kommuner. Isbreen er den sørligste i Norge.
Latvias geografi
Miljø
Naturfarer: Ingen
Miljøproblemer: Luft- og vannforurensning på grunn av dårlig håndtering av søppel. Rigabukten og elven Daugava er kraftig forurenset. Forurensning av jordsmonnet og grunnvannet av kjemikalier og petroluemsprodukter ved militærbaser.
Kvinnherad
Folgefonna
Breen har et samlet areal på 214 km². Breområdet er tredelt med Nordre Folgefonna (25 km²), Midtre Folgefonna (9 km²) og Søndre Folgefonna (180 km²). Breen har flere utløpere ned mot omliggende dalfører. De mest kjente er Bondhusbreen, Buarbreen og Blomsterskardsbreen. Høyeste punkt er 1644 moh. Istykkelsen er opptil 500 m.
Folgefonna nasjonalpark ble opprettet i 2005, og omfatter et område på 720 km². Fem elver med nedbørsfelt er allerede varig vernet: Æneselva, Furebergselva, Hattebergselva, Mosneselva og Opo.
NOU 1992: 26, Sysselsettingsutvalget
NOU 1992:26 «En nasjonal strategi for økt sysselsetting i 1990-årene» var en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som avga sin innstilling til Finansdepartementet i 1992. Utvalget ble ledet av Per Kleppe, og det ble gjerne referert til som «Sysselsettingsutvalget» eller «Sysselsettingskommisjonen».
Sysselsettingsutvalget var bredt sammensatt og bestod av politikere, representanter for partene i arbeidslivet og fagøkonomer.
Forslag
Sysselsettingsutvalget foreslo et samlet opplegg, «Solidaritetsalternativet», som skulle bringe arbeidsledigheten ned mot tre og en halv prosent i løpet av 1990-årene.
Kvinnherad
Historie
1. januar 1965 ble daværende Kvinnherad kommune slått sammen med Fjelberg kommune, deler av Skånevik kommune (1 189 personer) og deler av Varaldsøy kommune (511 personer). Eid kommune hadde allerede i 1855 blitt en del av Fjelberg. Fra 1. januar 2013 ble grendene Gausvik, Årvik, Årsand og Hesvik med 41 personer etter søknad overført til Jondal kommune.
Kommunen har stor turisttrafikk, og langs Hardangerfjorden finnes flere hoteller, hytteanlegg og det drives gårdsturisme. I fjellet er det særlig Folgefonna og de tilstøtende fjellområdene som er mye besøkt, med utgangspunkt i Mauranger. Hovedkirken i Kvinnherad prestegjeld i Rosendal er fra ca. 1250, Ænes kirke i nord er fra ca. 1200. Begge kirkene er bygd i stein. Baroniet Rosendal i nærheten av hovedkirken var omkring 1870 et av landets største jordegods. De fleste bruk er nå frasolgt. Hovedbygningen fra 1660-årene og en stor prydhage eies av Universitetet i Oslo. Halsnøy kloster, grunnlagt i 1164 av Erling Skakke, med middelalderruiner, hageanlegg og gårdshus i bygdeempire, bygd av stein fra kirkeruinen; avdeling av Sunnhordland Folkemuseum. Eiendommen er et av de største gårdsbruk i fylket. I nærheten ligger Sunnhordland folkehøgskole. Rosendal har et skipsbyggingsmuseum og i Uskedalen ligger Rød bygdetun. Mindre bygdetun finst også på Gjerde i Mauranger samt i Omvikdalen og på Kirkhus.
Navnet
(ref: Professor Gunnstein Akselberg/ www.nrk.no).
Se også: Krødsherad og Sauherad
Samfunn
Nesten hele Kvinnherads befolkning har fastlandsforbindelse. Halsnøya har fått fastlandsforbindelse med Halsnøysambandet. Og i 2008 åpnet Halsnøytunnelen. Fjelbergøy og Borgundøy ønsker også å få fastlandsforbindelse via Halsnøya med Fjelbergsambandet og det samme med Varaldsøy. Fra Kvinnherad går det mange fergesamband, men de viktigste er fergene til Skånevik og Stord. Den kjente Jondalstunnelen vil gå gjennom Mauranger i Kvinnherad.
Kvinnherad deltar i Samarbeidsrådet for Sunnhordland.
Innbyggere og talemål
Kvinnherad hadde 13 112 innbyggere 1. januar 2009 Kvinnherad har et befolkningstall som vokser, men ikke særlig sterkt. I 2008 økte folketallet med 49 personer. Året før økte det med 31 personer. 24,5 % av befolkningen er 0-17 år, noe som er 1,5 % mer enn landsgjennomsnittet. 5,4 % av befolkningen er eldre enn 80 år. I Kvinnherad er det varierte dialekter. Fra Rosendal og sørover er det Sunnhordlandsk som dominerer. På andre siden av Hardangerfjorden og fra Rosendal og nordover er dialekten mer påvirket av hardangermål. Det er også områder med bergensk bydialekt, men disse ligger helst helt nordvest i kommunen.
Dialektområdene i Hordaland kan deles inn slik:
Kommunestyrevalget 2015
Ved kommunevalget i 2015 var det 10 178 stemmeberettigede i kommunen. Avgitte stemmer var 5728 (56,3% oppslutning). Kommunestyret hadde 35 representanter. I perioden 2015-2019 var åtte partier representert:
Peder Sjo Slettebø (H) var ordfører og Hans Inge Myrvold (Sp) varaordfører i et samarbeid mellom H, Sp, KrF og V.
Religion
Kvinnherad prestegjeld er et prestegjeld i Sunnhordland prosti i Bjørgvin bispedømme. Det omfatter den nordøstre del av Kvinnherad kommune, og består av sognene Kvinnherad, Åkra, Ænes, Hatlestrand, Ølve, Uskedalen og Varaldsøy.
Hatlestrand sogn ble utskilt fra Kvinnherad sogn i 1885. Det nåværende Husnes prestegjeld var en del av prestegjeldet som Husnes sogn inntil 1968.
Det er 12 kirker i Kvinnherad. Alle har kirkegård.
Aviser
Det utgis to lokalaviser, Grenda (Rosendal) og Kvinnheringen (Husnes). Begge avisene redigeres på nynorsk.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er tettstedene Rosendal og Husnes. Det var en politisk beslutning og Kvinnherad Sparebank ga midler til utsmykning for å markere tusenårsstedene i disse bygdene. Skulpturer er satt opp på Bankplassen i Rosendal og på Solplassen i Husnes.
Vennskapskommuner
Kvinnherad har tre vennskapskommuner.
Referanser
www.kvinnheradguiden.no etter godkjenning fra Vårdal Informasjonsteknologi www.vit.no.
Latvias geografi
Miljø
Miljøvernsavtaler:
Let It Snow! Let It Snow! Let It Snow!
'''«Let It Snow! Let It Snow! Let It Snow!»''' er en amerikansk sang med melodi av Jule Styne og tekst av Sammy Cahn. Den ble skrevet i juli 1945 i Hollywood, California, på årets varmeste dag.
Sangen ble først spilt inn på plate av Vaughn Monroe. Den ble utgitt av RCA Victor Records med katalognummer 20-1759. Den andre siden var «When the Sandman Rides the Trail». Sangen ble en populær hit og nådde førsteplassen på Billboard-listen året etter. Det har blitt gjort tallrike coverversjoner av «Let It Snow! Let It Snow! Let It Snow!». På grunn av sin sesongbetonte tekst blir den vanligvis betraktet som en julesang. Likevel til tross for den glade helligdagsfølelsen er den en kjærlighetssang som aldri nevner julen.
Frank Sinatras fremførelse var nedlasting nummer 25 millioner på Apples musikkbutikk iTunes.
Sinatras kamerat i The Rat Pack, Dean Martin, spilte den inn. Sangen ble utgitt på LP-platen The Dean Martin Christmas Album (Reprise R 62222 (mono), Reprise RS 6222 (stereo)) i 1966. Den ble brukt under rulletekstene på de to første Die Hard-filmene, hvor handlingen utspilte seg på julaften.
Vonda Shepard gjorde en coverversjon i 2000 for Ally McBeal. Den ble utgitt på albumet A Very Ally Christmas.
Jessica Simpson spilte inn sangen i 2004. Den ble utgitt på hennes Rejoice: The Christmas Album. Billy Mann var produsent. Sangen var også den første singlen fra albumet og nådde inn på topp 20 på Billboards Adult Contemporary-liste.
Den italienske sangeren Irene Grandi spilte inn en personlig versjon i 2008, fremført på engelsk.
Norske versjoner
Arne Riis har skrevet en norsk tekst. Den heter «La det sne». En tekstforfatter, som ikke er angitt, har skrevet en annen norsk tekst. Den bærer tittelen «Se det sner».
Innspillinger
God Jul er en nyutgivelse av Nora's jul
Kongsten fort
Historikk
Fra et militært synspunkt er dette uheldig. En antatt fiende fra øst vil kunne rykke frem i ly av kollen. Dersom en trekker artilleri opp på toppen, vil dette få bedre skuddvidde og en vil få en bedre oversikt over Fredrikstad festning. Dette førte til at en allerede i 1677 hadde satt opp et provisorisk forsvarsverk utført i jord og tømmer, som fikk tilnavnet Svenske Skremme.
Da bybefestningene var nær fullført, tok en i tiden 1682-1685 til med det det som er blitt festningens sterkeste detasjerte verk: Kongsten fort. Fortet ble oppført etter planer utarbeidet av generalmajor Johan Caspar de Cicignon. Det ble bygget med høye murer og formet etter det italienske befestningssystem, utformet med hornverk, redanger, kurtine og tenaljeverk.
Den rent praktiske oppfølgingen av arbeidet ble tillagt kommandanten på Fredrikstad festning, generalmajor Hans Rasmus van der Pfordten. Arbeidet ble i hovedsak utført av soldater fra Det Bergenshusiske - og Det Smålenske regiment. I byggeperioden hadde fortet gått under navnet Königsten, men etter Christian Vs inspeksjon i 1685 ble fortet omtalt som Christianstein. Etter et par år gikk en imidlertid tilbake til Kongsten.
Tronende på den skarpe klippen er Kongsten fort et eminent eksempel på datidens konstrukjsonsevne. En har utnyttet terrenget til fulle og i tillegg skapt et anlegg av høy arkitektonisk kvalitet. Fortet er en hel festning i miniatyr. Det eneste som mangler er en indre donjon, et siste forsvarsverk. Et slik var planlagt, men ble aldri oppført. En annen spesialitet ved Kongsten er at det har sousterrains, hele 10 underjordiske rom bygget inn i hornverk og redanger. Det kom delegasjoner langveis fra for å ta dette i øyesyn, så mange at regnskapene spesifiserer hvor mye som gikk med bare til lys for omvisningene. Dalføret mellom de to fjellkollen ble delvis gjenfylt og støttes opp i øst og vest av to lange murer i fortsettelsen av hornverket. Mellom disse murene er anlagt en tørrgrav og et glacis som flyter ut over toppen av den nordre kollen.
Fortet var oppsatt med opp til 150 mann og 20 kanoner. Kommandanten, vanligvis med kapteins eller løytnants grad, hadde egen familiebolig på fortet og en haveparsell nedenfor murene.
Selv om det var lagt ned mye arbeid i å befeste klippen, følte en seg ikke trygg på at dette var godt nok. På midten av 1700-tallet vurderte en om hele fortet og klippen kunne sprenges bort, men kostnadene ble for store til at det lot seg gjøre å demolere fortet, noe vi er glade for i dag. I begynnelsen av 1800-tallet hadde fortet mistet sin militære betydning, men ble formelt nedlagt først i 1903 sammen med festningsbyen.
Fortet i dag
I forbindelse med fortets 300-årsjubileum i 1985 ble det utgitt et frimerke med motiv fra Kongsten fort. Kongsten fort samt Den dekkede vei, forbindelsesveien inn mot festningen, er i dag fredet og fra 1942 eiet av Fredrikstad kommune.
Rehabilitering
Kongsten fort er mer enn 300 år. Det trengs et fortløpende vedlikehold. Sommeren 2009 ble det bevilget kr. 1 050 000 til vedlikehold. Dette er benyttet til rehabilitering av den ytre mur i redangen mot byen.
En vandring rundt festningen
Kartet har klikkbare objekter for hopp til mer informasjon.
Hornverket. Mot nord er fortet innrettet med et hornverk, to halvbastioner bundet sammen av Nordre kurtine. Fra knepunktet mellom bastionenes faser ligger et nedsenket tenaljeverk (se avsnittet nedenfor). Nordre tenalje ble bemannet via en sortieport i Østre horn. Videre er det en port gjennom tenaljens midtre spiss, og en kan fortsette frem til tørrgraven og ned til en port i tørrgravens østre begrensningsmur. På 1950-60-tallet var det utenfor muren her innrettet en utedo med «fritt fall»!
Mot nord begrenses tørrgraven av kontreskarpen. Deretter flyter glaciset ut over Galgeberget. På 1950-tallet ble både Galgeberget i nord og selve fortsområdet brukt til tivoli, teater og festplass. For å skape kontakt mellom Galgeberget og festningen ble det anlagt en bred tretrapp fra Nordre kurtine ned på Nordre tenalje.
Latvias geografi
Miljø
delaktig i avtaler som omhandler: Luftforurensning, biologisk mangfold, klimaendringer, utryddingstruede dyrearter, miljøfarlig avfall, vern av ozonlaget, skipsforurensning, våtmarksområder.
signert, men ikke ratifisert: Luftforurensning ved persistente organiske stoffer, Kyotoavtalen.
Kongsten fort
En vandring rundt festningen
=== === Kommandantboligen var opprinnelig oppført i tømmer. I 1734 ble den gamle bygningen revet og erstattet av dagens bygning, oppført i råkilt granitt. Boligen var tidligere oppdelt i flere rom, men flere av deleveggene er nå revet. I mange år har det vært holdt visekvelder i kommandantboligen om sommeren. På sydsiden er det adkomst til kjelleren med videre adkomst til et underjordisk hvelvet rom i Østre redang. Dette rommet skal ha vært brukt som kruttkjeller. Innredingen er imidlertid noe forvirrende, idet det er en åpning mot nord langs Østre horn. Dette kan ha vært posisjon for en nedsenket kanon. Det er imidlertid lite sannsynlig at det har vært både åpning ut mot fienden, en brannfarlig kanon og kruttkammer samtidig. Det skal ha vært en fluktvei ut av festningen fra kommandantboligen til sortieporten i Østre horn.
<span id="Østre redang">
Østre redang Utenfor kommandantboligen løper Østre redang. Herfra er det mulig å bestryke den lange muren langs Østre horn og videre forbi tørrgraven. Østre redangs flanke mot øst kan ikke beskyttes, men her danner det underliggende fjellet en nær 22 m vertikal mur. I Østre redang finnes det et underjordisk hvelvet rom med adgang fra kjelleren i Kommandantboligen. Det skal her ha vært plass for en nedsenket kanon som kunne bestryke Østre horns flanke.
Østre kurtine danner overgangen fra Østre redang til tenaljeverket.
Tenaljeverket eller stjerneverket består av 4 mindre bastioner i hver av stjernens spisser eller tenaljer og avslutter festningen mot syd. Bak fronten ligger en oppbygget kanonplattform og vollgang som er avsluttet av en mur. På innsiden av muren er terrenget ca. 2 m lavere inn mot Provianthuset og Brønnhuset. Tidligere hadde tenaljeverket en noe annen utforming enn i dag. Fra denne indre muren var det fire «skjæringer» ut mot yttermuren. Sidene var oppført i tørrmur, og i yttermuren var det kanonporter. Disse nedsenkede kanoner kunne bestryke flere av tenaljeverkets flanker og muren langs Provianthuset. Kanonstillingene var overbygget med tjæret tømmer og jord, slik at vollgangen trolig fremsto som i dag. Det er uklart om den indre muren eksisterte, eller om anlegget med de overbygde kanonstillingene fremsto som stillinger med overbygde gallerier, sett fra Brønnhuset. Det hele var fullført først i 1690. I likhet med deler av de underjordiske rom i Horverket råtnet tømmertaket, og det hele ble trolig gjenfylt mot slutten av 1690-årene.
<span id="Brønnhuset">
Brønnhuset eller Cisternen. For å kunne utholde en lengre beleiring er tilgang på vann av vesentlig betydning. Vann var også nødvendig ved hver kanon. Mellom hvert skudd måtte løpet trekkes gjennom med en våt visker for å sikre at det ikke lå igjen glør som kunne antenne neste ladning. På Kongsten finnes brønnen bak Tenaljeverket. Brønnhuset ble reist i 1692 med hvelvet stentak med et overbygget saltak i tre og ble ansett for å være bombesikkert. Tilgangen på vann skal alltid ha vært tilfredsstillende.
Proviantmagasinet, eller det av Graasteen byggede Proviant og Tøi-Huus danner store deler av festningsmuren mot sørvest. Veggen som inngår i festningsmuren stod ferdig allerede i 1684. Deretter ble kjelleren og, over denne, to tønnehvelvede rom i hele bygget lengde, adskilt av en 2 m tykk delevegg i mur, oppført i 1687-89. Ferdig var bygningen først i 1699. Opprinnelig var de store, lange rommene delt i to etasjer med et tømret gulv. I veggen mot syd er det skyteskår for 4 kanoner. Som på datidens fartøyer var affutasjene festet til veggen med tau for retting og oppfanging av rekyl. Dørene var utført i jern. Tilsvarende var det jernskodder som kunne lukkes foran vinduer og skyteskår. Proviantmagasinet ble brukt som losji og matsal for mannskapet. Annen etasje og loftet over takhvelvingen ble brukt som lager. I kjelleren var det magasin for 156 centner (7,8 tonn) krutt. I dag er mellomgulvet borte, og første etasje i provianthuset er innredet som festsal.
Rundellen. Bastionen mellom Provianthuset og porten har en sterkt avrundet spiss, derav navnet. Her finner en to bombesikre rom. Det ene skal ha hatt en nedsenket kanon. Etter tegninger fra 1807 synes plassen for en slik kanon å være meget begrenset. Den kunne knapt rettes i side. Ser en på størrelsen på kanonporten, kan den heller ikke rettes i høyde. Kanonen er låst til å skyte mot nedre del av trappen. Aktuell ammunisjon må trolig ha vært kardesker. Kanonen må også ha vært liten for i det hele tatt å kunne blir transportert inn.
František Janda-Suk
František Janda-Suk (født 25. mars 1878, død 23. juni 1955 i Praha) var en friidrettsutøver fra Böhmen som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris og 1912 i Stockholm.
Kongsten fort
En vandring rundt festningen
På Rundellen står festninges flaggstang, godt synlig fra adkomstrappen og fra byen.
František Janda-Suk
Janda-Suk kom på andreplass i diskoskonkurransen med et kast på 35,14 meter under OL 1900 i Paris. Rudolf Bauer fra Ungarn vant med 36,04 som var ny olympisk rekord.
Kongsten fort
En vandring rundt festningen
Portkurtinen. Adkomsten til fortet er via den mektige trappen fra Den dekkede vei opp til vaktstuene, som er sammenbygd med portkurtinen mellom Rundellen og Vestre redang. I front møter man en gitterport, levert fra Larvik jernverk i 1691. Over porten er Christian V/5s monogram fra 1685 innhugget.
František Janda-Suk
Tolv år senere, under sommer-OL 1912 i Stockholm kom han på 17.-plass i diskos og i kulestøt ble han nummer femten.
Under sommer-OL 1924 i Paris kom han på 29.-plass i diskos
Kongsten fort
En vandring rundt festningen
I 1983 skulle en gjennomføre en lenge etterlenget restaurering av dette monogrammet. Så langt en kjente til hadde det her stått en «V» omskrevet av en «C» for Christian V. Under arbeidet oppdaget en imidlertid at det stod «XIII» inne i C-en. Dette avstedkom en rekke spekulasjoner og undersøkelser. Kunne dette stå for Carl den XIII, svensk og norsk konge i årene 1814-18? Under «XIII» igjen fant en «5». I brev av 21. sept. 1983 konkluderte Riksantikvaren med at dette var Christian 5s monogram. Christian hadde brukt både det arabiske «5» og det romerske «V». Her fant en det riktig å bruke den eldste versjonen.
Innenfor porten passerer man en porthvelving med vaktstuer på begge sider, fortets corps de garde. Dette var opprinnelig oppført i tre, men ble i 1741 gjenoppbygd i sten. Det minste rommet i sør var for offiserer, og det største i nord for de gevorbene mænd. Begge rommene hadde peiser, skorstener og dører inn mot porthvelvingen. Siden vaktstuene også var en del av kurtinen, er veggen på denne siden opptil 2,5 m tykk og uten vinduer.
Vestre redang ligger nord for Portkurtinen. Her er innredet to underjordiske rom som fortsatt er i god stand. Mot nord er en trang åpning, og en mener at dette ga plass for en nedsenket kanon. Mot vest er en mindre åpning med jernlem. Tilsvarende i det indre rom: et «vindu» med jernskodde mot trappen og en murt peis med skorstein.
Fortet hadde 10 underjordiske rom, kjent som 'Sousterrains' eller kasematter. Disse var ment som losjement for fortets besetning, som kunne telle 150-200 mann. Fem av rommene lå i Hornverket, to i Vestre horn og tre i østre. Disse var utstyrt med tak av tjæreimpregnert tømmer, overdekket med jord. Rommene hadde åpne peiser med skorsteiner opp til vollen. Uten skikkelig drenering og isolasjon var disse rommene kalde og fuktige og gikk snart ut av bruk som losji. Etter hvert forfalt de, takene raste ned, og til slutt ble de gjenfylt i 1690-årene. Det er ytterligere fem nedsenkede rom som har holdt bedre stand mot tidens tann, da de er bygget med hvelv av sten. I Østre redang finnes ett rom med adkomst fra kjelleren i Kommandantboligen. I Rondellen finnes to og likeens ytterligere to i Vestre redang med nedgang litt nord for Portvakten.
De nedsenkede kanoner. Det skal ha vært plass for en nedsenket kanon i Østre redang med skuddretning langs Østre horns flanke, en i Rondellen og en i Vestre redang med skuddretning langs Vestre horns flanke. Når en studerer «kanonporten» i Vestre redang, kan en trekke den slutning at en nedsenket kanon her er tvilsom. Innerst i hjørnet mellom Vestre horn og Vestre redang er det en åpning på ca. 50 x 50 cm helt nede ved bakken. Innenfor utvider tunnelen seg noe, samtidig som gulvet stiger markant. Det er under slike forhold vanskelig å tenke seg en kanon med fornuftig affutasje. Den vil i liten grad kunne rettes i side. I elevasjon kan den på grunn av gulvet og den lavtliggende åpningen heller ikke rettes. Det synes som om en kanon her vil skyte i bakken rett utenfor åpningen. Dersom gulvet er endret, kan det ha vært noe bedre, men noen god standplass er dette ikke. Kanskje åpningen i stedet har tjent som ventilasjon og en mulig sortieport for et hemmelig utfall fra fortet?
Fortet i kamp. Eneste gang fortet var i kamp, var i august 1814 da svenskene angrep Fredrikstad festning fra Tangen på Kråkerøy og opp Glommas begge løp. Det ble da avfyrt noen skudd mot fartøyer nær Vaterland. Ingen fra fortets besetning ble skadet under disse hendelsene.
Fortets kommandanter
Faste:
Senere offiserer som har hatt kommandoen ved Kongsten:
Litteratur
(I det vesentlige skrevet av oberstløytnant C S Widerberg)
Talus
Talus kan vise til:
Mo Mowlam
Marjorie «Mo» Mowlam (født 18. september 1949 i Watford i Hertfordshire, England, død 19. august 2005 i Canterbury) var en britisk politiker for det politiske partiet Labour. Hun var blant annet parlamentsmedlem og minister for Nord-Irland.
Bakgrunn
Mowlam ble født i Watford som det midterste av to tre barb; foreldrene var Tina ogd Frank. Hun vokste opp i Coventry, der faren etterhvert ble Coventrys assistant postmaster. Hun gikk på Chiswick Girls' grammar school i London, og deretter ved Coundon Court School i Coventry. Hun studerte så sosiologi og antropologi ved Durham University.
Det var i Durham hun meldte seg inn i Labour Party. Hun arbeidet for Tony Benn i London og den amerikanske forgatter Alvin Toffler i New York City, dit hun flyttet for Ph-D.-studier i political science ved University of Iowa.
Akademisk karriere
Mowlam var foreleser i statsvitenskap ved University of Wisconsin i 1977, og ved Florida State University i Tallahassee fra 1977 til 1979. I hennes tid ved universitetet i Florida ble hennes leilighet brutt opp av noen som hun mistenkte var Ted Bundy, en seriemorder og voldtektsmann som drepte 35 unge kvinner og angrep flere andre kvinner. Mowlam returnerte til England i 1979, og hun begynte ved University of Newcastle upon Tyne. Mowlam giftet seg med bankmannen Jonathan Norton den 24. juni 1995. Ektemannen døde 3. februar 2009. Paret hadde ingen barn sammen.
Statssekretær, politisk virke
Fra 1987 til 2001 representerte hun i Underhuset parlamentssetet for Redcar (North Yorkshire).
Mowlam var fra 1997 til 1999 minister for Nord-Irland. Hun var med på å få IRA til å gjenoppta våpenhvilen.
Den 4. september 2000 annonserte Mowlam at hun ville trekke seg fra parlamentet ved valget i 2001. Etter å ha trukket seg fra House of Commons, ble Mowlam en kjent kritiker av regjeringens utenrikspolitikk.
Hennes politiske memoarer ble publisert i 2002. Den 3. august 2005, rapporterte BBC at hun var kritisk syk og innlagt ved Kings College Hospital i London. I januar 2010 ble det avslørt av hennes tidligere lege at en kreftsvulst var årsaken til hennes død. Mowlam var ateist og ble kremert den 1. september 2005 under en ikke-religiøs seremoni. Halvparten av hennes aske ble spredt i nærheten av Hillsborough Castle og den andre halvparten ble spredt i hennes tidligere parlamentariske valgkrets Redcar.
Vanja Nilsen
Vanja Renate Nilsen (født 22. august 1983) er en tegneserieskaper og forlegger fra Stavanger. Hun driver tegneserieforlaget Wildside Comix. Nilsen har hatt serier på trykk i antologiene "Ero-Mania", "Wildside" og "Darkside". For ungdomsbladet Klikk lagde hun tegneserien "Maja". "Maja" var også trykt i FLEIP.
I de siste årene har Nilsen laget digitale tegneserier og er manusforfatter for skrekktegneserien "Sally The Ghost Hunter".
Frank Eriksen
Frank Eriksen er navnet til flere personer:
Banjo
Banjoen er et strengeinstrument med et trommeskinn over resonanskassen. Den er av afrikansk opprinnelse og kom til USA med slaver på 1600-tallet. Den ble vidt utbredt i USA med minstrel-showene i 1840-årene og fikk på den måten også innpass i England, Irland og Frankrike I minstrel-sangen ''Oh! Susanna!, som Stephen Foster skrev i 1848, har jeg-personen a banjo on mye knee''. I 1936 ble Banjo on My Knee brukt som filmtittel.
Antallet strenger på en banjo kan variere, men opprinnelig hadde den fem strenger, og dette strengeantallet er mest vanlig også i dag. Denne banjotypen kjennes fra oldtime-musikken, men kalles gjerne bluegrass-banjo fordi dyktige banjospillere har satt og setter et tydelig preg på bluegrassmusikken.
Femstrengs banjo
Denne er vanligvis stemt i tonene GDGHD. Den femte strengen (G) er en oktav høyere enn den tredje, og den har også den for strengeinstrumenter særegenhet at den ikke «starter» på samme sted som de andre strengene, men derimot i femte bånd, hvilket gir en spesiell – og for bluegrass meget anvendelig – effekt. Innen oldtime var bl.a. Charlie Poole (1882-1931) og Snuffy Jenkins (1908-1990) kjent for sitt banjospill. De var forgjengere, læremestere og inspirasjonskilder for bluegrassens banjovirtuoser, som begynte å utfolde seg rundt 1945. Den mest berømte er Earl Scruggs (1925-2012), en gigant i bluegrass-sammenheng, hvis perfeksjonerte trefingerspill («Scruggs-stil») dannet skole. Han var aktiv i nærmere 70 år. Andre banjovirtuoser i tradisjonell bluegrass var Don Reno (1926-84) og Bill Keith (1939-2015). Alle disse hadde en lang karriere etter et kort mellomspill i gruppen til «bluegrassens gudfar», Bill Monroe – Scruggs i 1946–48, Reno i 1948–49, Keith i 1963–64. Keith ble særlig kjent for sitt melodiøse banjospill. En annen banjoist var Wade Mainer (1907–2011), en brobygger mellom oldtime og bluegrass, som i 2008 utmerket seg med en konsertopptreden på sin 101-årsdag.
Nyere navn er bl.a. Douglas Dillard (1937-2012) og Béla Fleck (født 1958).
Ikke bare bluegrass
Guinness rekordbok har gitt Todd Taylor tittelen verdens raskeste banjospiller, med 210 taktslag i minuttet (bpm, beats per minute). Også ellers spilles bluegrass ofte i svært høyt tempo; 160-180 bpm er vanlig.
Labbespill
Labbespill, på engelsk "clawhammer" er en vidt brukt teknikk innen old-time. I motsetning til bluegrass hvor man plukker strengene, slår man de fire første strengene med neglene i en nedoverbevegelse, mens tommelen plukker på den femte strengen for å marker halvtaktene. Hånden holdes med fingrene samlet slik at den ser ut som en labb eller en hammer og man plukker tradisjonelt ikke strengene på vei opp. Derav navnet "labbespill":
En vanlig tilnærming til labbespill kan deles i tre deler Denne måten å spille på skaper en drone-effekt fra den femte strengen som skaper driv og rytme i melodien.
Andre banjovarianter
Det finnes også varianter av 4-strengs banjoer som kalles plektrumbanjo og tenorbanjo. Disse brukes hovedsakelig innen dixielandjazz og tradisjonell irsk musikk. Av de mest kjente 4-strengs banjomusikere kan Barney McKenna (irsk 17-bånds tenor) og Sean Moyses (22-bånds plektrum) nevnes.
Ukulelebanjoen finnes i utgavene sopran og tenor i hovedsak. Sopranen er 53 cm lang som en vanlig ukulele. Den tidligere nevnte Sean Moyses har også tenorukulelebanjo (CGEA) som en av sine spesialiteter.
Gitarbanjoen har 6 strenger, er stemt som en gitar og brukes hovedsakelig av gitarister som også vil spille banjo. Dessverre er kvaliteten på dagens nye gitarbanjoer dårlig, men 20-70-talls gitarbanjoer har en meget god kvalitet. Django Reinhardt spilte på en slik banjo.
Mandolinbanjoen har 8 strenger og er stemt som en mandolin. Denne brukes i hovedsak av mandolinister. Få eksemplarer blir produsert i dag, men 20-50-talls eksemplarer er ikke uvanlige å finne.
Ola Brunkert
Ola Brunkert (født 15. september 1946 i Örebro, død 16. mars 2008 på Mallorca ) var en svensk musiker (trommeslager). Han var en av Sveriges mest anerkjente og betrodde trommeslagere på 1970-, 1980- og 1990-tallet og har medvirket på hundretalls plateinnspillinger.
Banjo
Andre banjovarianter
En rekke banjolignende instrumenter er utviklet i Afrika. Fra Japan kommer shamisen, som er adoptert av enkelte bluegrassgrupper.
Ola Brunkert
Blant annet spilte han trommer på alle ABBAs plater og medvirket på deres turnéer. Videre spilte han med Ted Gärdestad, Sveriges Jazzband og Janne Schaffer. Han har også turnert med dansebandet Simons.
Ola Brunkert døde uventet i sitt hjem på Mallorca den 16. mars 2008.
Sharlee D’Angelo
D'Angelo spiller også for supergruppen IllWill. Tidligere har han spilt for band som King Diamond (1990–1993), Dismember, Sinergy, Witchery og Hemisfear.
Fox, Fowler and Company
I likhet med mange andre kommersielle banker på den tiden hadde Fox, Fowler and Company rett til å utstede egne pengesedler. Etter at Bank Charter Act ble vedtatt i 1844 fikk ikke nye banker i England og Wales denne retten, og antallet banker som fremdeles hadde rett til å utstede pengesedler falt etterhvert. Fox, Fowler and Company var den siste kommersielle banken med rett til å utstede pengesedler, frem til den ble kjøpt opp av Lloyds Bank i 1921. Banken mistet denne retten ved sammenslåingen med Lloyds Bank, slik det var bestemt i 1844, og Bank of England ble den eneste banken som utstedte pengesedler i England og Wales. I Skottland og Nord-Irland finnes det fremdeles enkelte kommersielle banker med denne retten.
Erik Haabjørn
Erik Haabjørn (født Erik Haabjørn Tobiassen 19. januar 1919, Lillehammer, død 1953) var en norsk offiser i Luftforsvaret. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset med sverd, Norges fremste utmerkelse.
Andre verdenskrig
Haabjørn kom seg videre til Little Norway i Canada og fullførte flygeropplæringen i september 1940. I mai 1941 ble han sendt til Storbritannia til en treningsenhet, 52 OTU, før han møtte ved den nyopprettede norske 331 (Norwegian) Squadron i august. I oktober var det overskudd på piloter ved skvadronen, og en håndfull flygere, deriblant Haabjørn, ble sendt til britiske skvadroner. Han havnet i 615 Squadron RAF. Våren 1942 ble det opprettet ytterligere en norsk skvadron, 332 (Norwegian) Squadron, der Haabjørn møtte i februar.
I juni 1942 ble Haabjørn beordret til 56 Squadron RAF, en jagerbomberskvadron utstyrt med Hawker Typhoon. Der var han inntil han ble overført til en annen Typhoon-skvadron, 609 Squadron RAF i februar 1943. I august 1943 ble han forfremmet til major og beordret som skvadronsjef for 247 Squadron RAF, også det en jagerbomberenhet satt opp med Typhoon. 247 Squadron var sammen med to andre skvadroner, 181 og 182, del av 124 Wing. I januar 1944 ble Haabjørn forfremmet til Wing Commander, og ble operasjonsgruppesjef (Wing Commander Flying) for vingen. Han ledet operasjonene til Typhoon-flyene, i hovedsak angrep mot fiendtlige bakkemål og skipsfart, og som ble ansett for å påføre fienden betydningsfulle tap.
I juli 1944 fløy han sitt siste operative tokt med Typhoon før han ble sendt på hvile. Han ble da sendt til Central Fighter Establishment på Tangmere, der han var instruktør. Med unntak av et kort vikariat som sjef for 124 Wing, var han ved CFE resten av krigen.
Ved tre tilfeller ble Haabjørn nødt til å hoppe ut i fallskjerm. Den første gangen, 30. juli 1942, ble han angrepet av Spitfire-fly like sør for Dungeness. Hawker Typhoon kunne fra enkelte vinkler ligne på det tyske Focke-Wulf Fw 190, og flere Typhoon-piloter ble skutt ned av alliert fly- og luftvernild. Haabjørn kom seg uskadd ut av flyet, og ble plukket opp av et redningsfartøy. 3. mai 1944, på hans 150. tokt, fikk han motorstopp og måtte hoppe ut like ved Dunkerque. Han ble i løpet av en snau time plukket opp av en Supermarine Walrus, et redningsfly fra RAF. Like etter, 22. mai, skulle Haabjørn angripe en radarstasjon like ved Dieppe. Der ble han truffet av luftvernild. Motoren stoppet, og han måtte hoppe. Også denne gang ble han plukket opp av en Walrus. I tillegg ble han truffet av kraftig antiluftskyts da han angrep sjømål like ved Vlissingen 3. juni 1943. Med store skader på flyet, klarte han likevel å komme seg tilbake til basen ved Manston i Kent.
Etter krigen
Haabjørn fortsatte etter krigen sin tjeneste i Forsvaret, men søkte i 1946 avskjed etter en intern konflikt i Luftforsvaret.
Aiguntraktaten
Beskrivelse
Traktaten føyer seg inn i rekken av «ulikeverdige traktater» som den gang ble påtvunget Kina av fremmede makter. Den russiske side ble anført av generalguvernøren av Østsibir, Nikolai Nikolajevitsj Muravjov-Amurski og med Nikolaj Ignatiev som pådriver/rådgiver, den kinesiske ved øverstkommanderende for den kinesiske hær, Yishan.
Traktaten ble ratifisert den 14. juni 1858 av den kinesiske keiser og den 20. juli av den russiske regjering.
Erik Haabjørn
Utmerkelser
I statsråd 25. august 1944 ble oberstløytnant Haabjørn tildelt Krigskorset med sverd for fremragende ledelse av 124 Wing i det britiske RAF. Haabjørn ble også tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren og Krigsmedaljen. Av britene ble han hedret med Distinguished Flying Cross og Distinguished Service Order.
Aiguntraktaten
Beskrivelse
Kina hadde ved en tidligere traktat, Nertsjinsktraktaten av 1689, fått definert sin nordgrense et godt stykke nord for elven Amur, men kineserne hadde aldri effektivt etablert noe nærvær nord for elven eller varig etablert vesentlige handelsstasjoner. Etterhvert hadde russerne de facto begynt å gjøre seg mer gjeldende i området. Det kinesiske keiserrikes blikk var vendt mot mer akutte utfordringer, ikke minst i 1850 til 1864 da Taipingopprøret utgjorde en dødelig fare i de sørlig-sentrale deler av det egentlige Kina.
Erik Haabjørn
Utmerkelser
I 1990 ble det avduket et minneportrett over Haabjørn i Tangmere Military Aviation Museum ved RAF Tangmere nær Chichester i England.
Aiguntraktaten
Beskrivelse
Dermed tapte Kina store deler av Mandsjuria som var blitt anerkjent som kinesisk ved Nertsjinsktraktaten i 1689.
Aiguntraktaten ble revidert ved Pekingkonvensjonen allerede to år etter; igjen i kinesernes disfavør.
Brasils kvinnelandslag i fotball
Brasils kvinnelandslag i fotball representerer Brasil i internasjonale fotballturneringer. Laget ble dannet på 1980-tallet. I løpet av 1990-tallet forbedret laget seg kraftig og tok sin første medalje under VM i fotball for kvinner 1999 i USA. Under VM i fotball for kvinner 2003 ble laget slått ut av Sveriges kvinnelandslag i fotball i kvartfinalen, mens laget tapte 0-1 i finalen mot Tyskland under VM i fotball for kvinner 2007.
Yina Moe-Lange
Yina Moe-Lange (født 22. mai 1993 i Tokyo) er en dansk alpinist.
Ayashi no Ceres
Ayashi no Ceres (妖しのセレス, Ceres: Himmelsk legende) er en tegneserieserie, manga, laget av Yû Watase som ble utgitt fra 1996 til 2000. I 2000 kom en animeserie.
Yina Moe-Lange
Hun har ikke debutert i verdenscupen i alpint, men har deltatt i en rekke FIS-renn.
Moe-Lange deltok for Danmark under Vinter-OL 2010 og oppnådde en 47.-plass i storslalåm som beste resultat.
Ayashi no Ceres
Historien forteller om Aya og tvillingbroren hennes Aki; begge er medlemmer av den rike og mektige Mikage-familien. På deres 16-årsdag blir de tilkalt til bestefarens hus for å motta en spesiell gave. Gaven er egentlig en slags prøve. Gjennom denne prøven viser det seg at Aya er en reinkarnasjon av en tennyô (himmelsk kvinne), og når hun blir opprørt forvandles hun til denne tennyôen: Ceres. Ifølge legenden vil Ceres ødelegge Mikage-familien om hun får leve. Aya oppdager derfor snart at familien jakter på henne i den hensikt å drepe henne.
Olav Midttun
Olav Midttun (født 8. april 1883 i Mauranger i Kvinnherad, død 5. januar 1972 i Bærum) var riksprogramsjef i NRK i tidsrommet 1934–1940 og 1945–1947 og professor i nynorsk litteratur og språk ved Universitetet i Oslo 1940–1945 og 1947–1953.
Riksprogramsjef
Olav Midttun er trolig mest kjent for å ha vært den første riksprogramsjefen i NRK. Han var riksprogramsjef fra 1. januar 1934 til han ble avsatt av NS den 28. september 1940. Etter frigjøringen 8. mai 1945 ble Midttun gjeninnsatt, men gikk av i 1947. Året etter ble det innført ny administrasjonsordning i NRK. Som riksprogramsjef passet han på å få inn norsk musikk, og av og til noen foredrag på nynorsk.
Midttun var en kulturperson med røtter i frilynt målnasjonalisme i 1890-årene. I 1905 var han republikaner og formann for Studentmållaget i Oslo. Fra 1908 til 1960 var Midttun redaktør for det nynorske tidsskriftet Syn og Segn. I tillegg hadde han en rekke andre tillitsverv.
Åsa Vartdal
Åsa Vartdal (født 3. desember 1976) er programleder og journalist i NRK Nyheter. Hun er utdannet ved Universitetet i Oslo (1995-96) og ved University of Stirling (1996-2000). Siden 2000 har hun jobbet i NRK Nyheter som reporter/journalist i NRK Dagsrevyen, som researcher og reporter for Redaksjon 21, Sommeråpent, Redaksjon EN, Standpunkt, NRKs valgsendinger og Debatten, og som programleder for Ukeslutt, NRK Direkte, Din stemme, Nyhetsmorgen og Dagsrevyen.
Åsa Vartdal har hatt diverse roller i norske filmer og forestillinger, blant annet Frida – med hjertet i hånden.
Etterlønn
I tiden man mottar etterlønn etter at man har sluttet i en stilling, - har man ikke krav på dagpenger.
Med etterlønn i forbindelse med at man har sluttet i en stilling, - menes ytelse som helt eller delvis skal dekke bortfall av inntekt for en periode arbeidstakeren ikke er omfattet  av arbeidsavtale, og som arbeidsgiver tidligere har forpliktet seg til ved skriftlig eller muntlig avtale.
Skal godtgjørelsen anses som etterlønn, må arbeidsgiveren ha forpliktet seg før arbeidsforholdet bringes til opphør.
Følger kravet om etterlønn av avtale mellom arbeidsgiver og arbeidstaker, må dette være fastlagt i tariffavtale eller arbeidsavtale.
Godtgjørelse som avtales i forbindelse med opphør av arbeidsforhold, regnes ikke som etterlønn.
Etterlønn vil som regel bli betalt etter oppsigelsestidens utløp.
Den som mottar etterlønn, vil kunne få dagpenger i den utstrekning dagpengene er større enn etterlønnen.
Erstatning for usaklig oppsigelse, som ikke innberettes som lønn, samt sluttvederlag etter tariffavtale, er ikke etterlønn.
Stortinget
For folkevalgte valgt til Stortinget, - er regelen at representantene som forlater Stortinget etter et valg – enten frivillig eller fordi velgerne ikke gjenvelger – får inntil tre måneder full godtgjørelse.
Etter de tre månedene kan representanter som fortsatt ikke er i jobb, få etterlønn tilsvarende to tredjedeler av hva en stortingsrepresentant tjener i inntil 12 måneder.
Denne ordningen vedtok Stortinget den 12.12.2016 at skulle utvides fra 12 måneder til 24 måneder (mot stemmene fra 33 representanter).
Forslaget endte likevel opp med å falle, - da endringen av perioden man kan motta etterlønn, - krever en lovendring.
En lovendring krever som hovedregel at innstillingen fra komiteen skal behandles av Stortinget i plenum minst to ganger med minimum tre dagers mellomrom. Tredje gangs behandling blir nødvendig hvis lovvedtaket ikke bifalles ved annen gangs behandling.
Etter at media skrev om saken den 13.12.2016, - trakk samtlige partier, - og representanter, - som stemte for forslaget, - sin støtte til forslaget.
Den formelle metoden man gjorde dette på var at det den16. desember ble det vedtatt en anmerkning ved andregangsbehandlingen som sier at etterlønnsperioden for stortingsrepresentantene fortsatt skal være 12 måneder.
Dette vedtaket ble gjentatt ved tredjegangsbehandlingen 19. desember 2016.
Idrett
Etterlønn blir så godt som alltid tema i forbindelse med avgang til trenere i ulike idretter.
Deriblant var etterlønn ett tema i forbindelse med Per Mathias Høgmo sin avgang som Norsk lanslagstrener for A-lage for menn i 2016.
Harvey Milk
Harvey Bernard Milk (født 22. mai 1930 i Woodmere i Nassau County i New York, død 27. november 1978 i San Francisco i California) var en amerikansk politiker. Han var den første folkevalgte i California som var åpent homofil. Han satt elleve måneder i San Francisco Board of Supervisors før han ble myrdet av en annen politiker.
Liv og politisk karriere
Harvey Milk var ikke åpen om sin homofile legning eller politisk aktiv før han var omkring 40 år. Han forlot da New York City for å bosette seg i San Francisco i forbindelse med en migrasjon av homofile menn som flyttet til Castro-området på 1970-tallet. Områdets voksende politiske og økonomiske makt fremmet Milks interesser. Han stilte opp som kandidat til politiske embeter tre ganger uten suksess. Teatralske valgkampanjer økte imidlertid Milks popularitet, og i 1977 ble han valgt til bystyremedlem i San Francisco, et resultat av breiere sosiale endringer i byen. Harvey Milk beholdt embetet i elleve måneder og var ansvarlig for en kommual bestemmelse som fastslo de homofiles rettigheter. 27. november 1978 ble Milk og borgermesteren George Moscone drept av Dan White, et annet bystyremedlem som nettopp hadde sluttet, men ville ha tilbake jobben. Liberale strømninger i San Franciscos politikk førte til valget av Harvey Milk. Motstanden fra konservativt hold var tydelig i det som skjedde etter drapene. Til tross for sin korte karriere innen politikken, blir Harvey Milk ofte kalt en martyr for de homofiles rettigheter og regnes av mange som et ikon i byens politiske historie.
I 2008 ble Harvey Milk portrettert i spillefilmen Milk. Hovedrollen ble spilt av Sean Penn.
Avskjed i unåde
Fra 1993 til 2011 hadde de amerikanske styrkene en personalpolitikk som ble kjent som «Don't ask, don't tell». Den innebar at homofile ble tolerert, så lenge de ikke var åpne om legningen sin.
Milk tjenestegjorde som løytnant i den amerikanske marinen under Koreakrigen om bord på ubåtredningsskipet USS «Kittiwake» (ASR-13). Milk er en av tjenestemennene i den amerikanske marinen som ble råket av forbudet mot homofile og bifile i det amerikanske militæret før «don't ask, don't tell» trådte i kraft. Han trakk seg fra marinen i 1955 med det som kalles en «avskjed i unåde». Milk trakk seg for ikke å bli stilt for krigsrett som homofil. I 2021 oppkalte den amerikanske marinen skipet USNS «Harvey Milk» (T-A0-206) etter Milk, for å hedre han.
Meath (grevskap)
Meath (irsk An Mhí, midten) er et grevskap i provinsen Leinster i Irland. Det blir også kalt The Royal County (det kongelige grevskap), grunnet sin historie som sete for overkongen av Irland, men dette har aldri vært et offisielt navn. Administrasjonsbyen er Navan, men enkelte offentlige kontoret ligger i Trim, som er en historisk viktig by. Grevskapet hadde 184,135 innbyggere ved folketellingen i 2011.
Meath var opprinnelig kjernen i en egen provins, provinsen Meath, men denne ble opptatt i Leinster. Grevskapet omfattet hele dagens Westmeath fram til 1543, da Westmeath ble et eget grevskap.