cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Forsker
Forsker I (forsker med professorkompetanse, sjefsforsker)
Dagens forsker I-stilling har røtter i stillingene forskningssjef og forsker I. Begge stillingene ble innført i det statlige lønnsregulativet rett etter andre verdenskrig som forskerstillinger på professor- eller dosentnivå med faglig ledelsesfunksjon. Blant de første institusjonene som brukte stillingene var NTH og Forsvarets forskningsinstitutt. Både forskningssjef og forsker I var historisk plassert i sjefsregulativet, som omfattet de øverste lederstillingene i staten, herunder professor, ekspedisjonssjef og generalsgrader. Frem til 1980-årene var kompetansekravet for forsker I-stilling vanligvis gammel dosentkompetanse (som generelt ble definert som forskning som minst tilsvarte to doktorgrader, som riktignok ofte var mer omfattende på den tiden; den gamle dosentstillingen ble integrert i den nye og bredere professorstillingen i 1985). Stillingen forskningssjef innebar både en faglig og administrativ lederfunksjon, og forutsatte professorkompetanse. I Hernesutvalgets rapport fra 1988 ble både forsker I og forskningssjef regnet til professorgruppen. I 1996 ble stillingskoden 1183 innført og kvalifikasjonskravene ble fastsatt i Statens personalhåndbok som «professorkompetanse eller forskerkompetanse på professornivå»; koden var tenkt som en faglig videreføring av stillingen forskningssjef, men uten å være automatisk knyttet til administrative lederoppgaver, og som direkte skulle tilsvare professor ved universitetene både faglig og administrativt. Stillingskode 1183 betegnes ved de fleste institusjoner med tittelen forsker I eller forsker med professorkompetanse. SSB er alene om å betegne stillingen forsker 0. Noen teknisk og industrielt orienterte institusjoner som f.eks. Forsvarets forskningsinstitutt, Norsk Regnesentral og SINTEF har senere tatt i bruk tittelen sjefsforsker om stillingen.
Tittelen forsker I oversettes normalt som Research Professor på engelsk og den tilsvarende stillingen er vanligvis betegnet som dette i engelskspråklige land; i de fleste engelskspråklige land vil stillingen forstås som en professorstilling med arbeidsoppgaver fokusert på forskning snarere enn en egen stillingskategori. I Sverige og Finland er den tilsvarende stillingen offisielt betegnet forskningsprofessor på svensk og tutkimusprofessori (med samme betydning) på finsk; i Danmark har stillingen også vært offisielt betegnet forskningsprofessor, men fra 2020 er toppstillingen i forskerstigen betegnet bare professor, og har dermed samme betegnelse som den likeverdige toppstillingen i den kombinerte stigen; stillingen rangerer i Danmark over seniorforsker. I 2010-årene tok flere norske institutter, bl.a. NUPI, i bruk forskningsprofessor som norsk tittel på stillingskode 1183 (forsker I), basert på tittelbruken på engelsk og i de andre nordiske landene; det har også vært foreslått å endre den formelle tittelen til forskningsprofessor for å få samsvar med titlene på engelsk og andre nordiske språk, og fordi det norske tittelsystemet med tall både er en norsk særordning og dårlig forstått utenfor instituttsektoren i Norge; blant annet har Akademiet for yngre forskere foreslått å endre tittelen forsker I til forskningsprofessor og tittelen dosent til undervisningsprofessor. Kunnskapsdepartementet uttalte i 2016 i brev til institusjonene at tittelen forskningsprofessor ikke kan brukes på norsk for personer som ikke er tilsatt som professor etter universitets- og høgskoleloven, men presiserte samtidig at Research Professor kan brukes som engelskspråklig oversettelse av tittelen forsker I i tråd med vanlig internasjonal språkbruk. Tittelen professor er en av få titler som er lovbeskyttet i Norge, og kan etter universitets- og høyskoleloven «bare benyttes om stillinger på høyeste vitenskapelige eller kunstneriske nivå ved universiteter og høyskoler» (§ 6-7), mens instituttsektoren bare delvis er en del av universitets- og høyskolesektoren. Ordet professor inngår derimot i de engelskspråklige oversettelsene av flere andre titler, bl.a. førsteamanuensis (associate professor), universitetslektor (assistant professor) og forsker I (research professor). De institusjonene som bruker tittelen sjefsforsker bruker også Chief Scientist som engelsk tittel.
Forsker II (seniorforsker)
Forsker II, idag vanligvis kalt seniorforsker, er en forskerstilling for en erfaren forsker med doktorgrad og ofte kvalifikasjoner utover dette. Stillingen er likeverdig med førsteamanuensis. Den har stillingskode 1109.
Stillingen forsker II ble innført i det statlige regulativet i 1948 og ble opprinnelig brukt ved Forsvarets forskningsinstitutt. I det gamle regulativet var stillingen plassert i en av de øverste klassene, klasse 22, på samme nivå som førsteamanuensis (og bl.a. oberstløytnant i hæren). Ved innføringen av stillingskoder i slutten av 1970-årene fikk stillingen stillingskode 0071. Senere ble koden avløst av koden 1109. Seniorforsker ble brukt som alternativ stillingstittel siden 1960-årene, og overtok som den klart mest vanlige tittelen i 1980-årene. Tittelen oversettes som Senior Researcher på engelsk, alternativt som Senior Scientist; førstnevnte tittel er vanlig i alle fagområder, mens sistnevnte tittel hovedsakelig brukes innen tekniske, naturvitenskapelige og medisinske fag.
Det vitenskapelige kompetansekravet til stillingen er nøyaktig det samme som for førsteamanuensis, definert i Statens personalhåndbok som «norsk doktorgrad, eller utenlandsk doktorgrad godkjent som likeverdig med norsk doktorgrad, eller førsteamanuensiskompetanse ved norsk virksomhet, eller dokumentert kompetanse på tilsvarende nivå gjennom vitenskapelig arbeid av tilsvarende omfang og kvalitet». En forsker III (SKO 1108) som oppnår slik kompetanse har rett til opprykk til forsker II (SKO 1109). Stillingen forsker II (seniorforsker) var den første stillingen under toppnivået (professor/dosent) med gjennomgående krav til vitenskapelig kompetanse på doktorgradsnivå, også før dette ble et uniformt krav for førsteamanuensisstillingen i 1995.
Det er den midterste stillingen i forskerstigen. Forskere i denne stillingskoden er som hovedregel fast ansatt i instituttsektoren. I European Framework for Research Careers tilhører forsker II og førsteamanuensis begge den nest øverste kategorien R3 som omfatter erfarne forskere (established researcher). Forskere med doktorgrad ansettes innen instituttsektoren også midlertidig som postdoktorer, en stilling som i European Framework for Research Careers er plassert på det lavere nivået R2.
Forsker III
Stillingen ble innført i det statlige regulativet i 1948 og ble opprinnelig brukt ved Forsvarets forskningsinstitutt. Ved innføringen av stillingskoder i staten i slutten av 1970-årene fikk den stillingskode 0070. I 1986 ble en rekke tidligere forskerstillinger slått sammen til forsker kode 0070. Koden ble senere endret til 1108.
Sammenligning av norske stillingstyper
Tabellen er en oversikt over det vanligste moderne stillingshierarkiet og innplasseringen i European Framework for Research Careers. Engelske oversettelser står i kursiv. Grønn bakgrunn angir en tidsbegrenset utdanningsstilling.
«Mobilitet på tvers» i figuren viser til at de formelle utdannings- og vitenskapelige kompetansekravene er de samme og at det er mulig å veksle mellom stigene fordi man har den samme vitenskapelige kompetansen, ikke til at den enkelte ansatt har en ubetinget rett til omgjøring av egen eksisterende stilling. Mobilitet vil normalt skje ved søknad på ny stilling, eller ved kallelse i professor II-stillinger. Eksempelvis vil en førsteamanuensis ha den vitenskapelige kompetansen som kreves for å bli ansatt som seniorforsker (forsker II) og omvendt; det er også mulig å ha stillinger i begge stigene samtidig, mest typisk som forsker I og professor II. En stor andel forskere med professorkompetanse er tilkjent professorkompetansen ved et universitet.
Andre land
Forskertittelen brukes ved institutter og universiteter i en lang rekke land, bl.a. Danmark, Sverige, Finland og de fleste engelskspråklige land.
I både Danmark, Sverige og Finland er seniorforsker på samme måte som i Norge en stilling for en forsker på førsteamanuensisnivå, mens forskningsprofessor eller professor er en forskerstilling på professornivå.
I Storbritannia er research fellow en forskerstilling på universitetslektornivå (lecturer/assistant professor) og senior research fellow en forskerstilling på førsteamanuensisnivå (senior lecturer/associate professor), mens toppstillingen i forskerstigen er betegnet enten research professor, professorial research fellow eller bare professor. Forskerstigen er en av tre karriereveier ved britiske universiteter ved siden av kombinerte stillinger og undervisningsstillinger. Varianter av det britiske systemet brukes i store deler av den engelskspråklige verden, særlig innen Samveldet av nasjoner.
I USA utgjør forskerstillinger ved universitetene et eget hierarki analogt med de ordinære stillingene, der research professor svarer til professor, research associate professor svarer til associate professor osv.
Danmark
Vitenskapelige institusjoner i Danmark har to karriereveier, den kombinerte stigen og forskerstigen. Danmark gjorde endringer i begge stigene i 2020; fra samme tidspunkt er toppstillingen i begge stigene betegnet professor. En professor kan hovedfokus på forskning, undervisning eller begge deler. Det er et mål at det ikke skal være skarpe grenser mellom stigene, for å fremme forskermobilitet og fleksibilitet.
Forsker som stillingstittel i bedrifter
Innen medisinske og naturvitenskapelige fag brukes på engelsk ofte begrepet scientist som ledd i stillingstitler, hovedsakelig om forskere i industrielle/anvendte sammenhenger og laboratoriebaserte stillinger, f.eks. i forskningsavdelinger i legemiddelselskaper (det engelske begrepet science brukes snevrere enn norsk vitenskap, og betegner som regel bare naturvitenskap og medisin). Stillingshierarkier varierer sterkt mellom ulike legemiddelselskaper, men et vanlig hierarki er scientist (ev. research scientist) som begynnerstilling, senior (research) scientist som mellomstilling og principal (research) scientist som øverste ordinære forskerstilling. Mange legemiddelfirmaer har flere stillingsnivåer over dette med til dels svært ulike betegnelser, f.eks. director og senior director, men forfremmelsen til disse stillingene bygger som regel mer på kommersielle og interne bedriftsrelaterte forhold enn på vitenskapelige kvalifikasjoner. Slike forskerstillinger er vanskelige å sammenligne direkte med forskerstillinger ved institutter og universiteter som omtalt over.
Dorsum
En dorsum (latinsk for rygg, i flertall dorsa) er en lav, slynget høyderygg som befinner seg på overflaten av en måne eller en planet. Betegnelsen brukes i selenografi og generelt i geografisk beskrivelse av måner og planeters overfate. Dorsa er tektoniske dannelser som ble til ved at flytende basaltisk lava ble avkjølt og trakk seg sammen.
I nomenklaturen fra Den internasjonale astronomiske union benyttes navn på mennesker (primært kjente vitenskapspersoner) til å identifisere dorsa på Månen. På den måten er Dorsa Burnet oppkalt etter Thomas Burnet og Dorsum Owen etter George Owen av Henllys.
På månen finnes disse landskapsformasjonene i overflaten av dens månehav og kan strekke seg over flere hundre kilometer. De viser ofte omrisset av ringformede strukturer som er begravd under havet og følger havets omriss i et sirkulært mønster eller krysser over oppstikkende topper. De kalles noen ganger årer på grunn av deres likhet med vener som ligger under huden.
Der finnes også dorsa på Mars, for eksempel i Chryse Planitia, og på flere av de asteroidene som er blitt besøkt av romsonder. Man kjenner også til dorsa på Merkur og på et par av Jupiters og Saturns måner.
Ƕ
Ƕ (liten bokstav: ƕ) er en bokstav fra forskjellige middelalderalfabeter, som fortsatt blir brukt i transkripsjon av det gotiske alfabetet.
Den skal forestille en ligatur for Hv, og ble designet for å transkribere den samme gotiske bokstaven. Den høres ut som en svak «w», som i engelsk what.
Teselskapet i Boston
Teselskapet i Boston er et populært kallenavn på et opprør som fant sted den 16. desember 1773 i Boston. Aksjonen var en reaksjon på teskatten som kongen i Storbritannia hadde pålagt kolonien. Skatten var blitt ilagt for å dekke kongens eget luksusforbruk og krigen mot franskmennene. Tidligere hadde kolonien blitt ilagt mange andre skatter, men disse var blitt fjernet etter amerikanernes ønske. Det var bare teavgiften igjen. En gruppe amerikanere kledde seg ut som indianere og kapret et handelsskip idet det kom i land. De kastet all teen på sjøen, dette var 45 tonn te til en verdi av 50 000 dollar.
De tok også mannskapet til fange. Det ble senere hevdet at en av disse ble dyppet i tjære og rullet i fjær, mens en annen fikk kokende te helt ned i halsen for deretter å bli kvalt, men dette er ikke blitt bekreftet av noen kilder.
Bakgrunnen til teselskapet
I 1766 ble Charles Townshend engelsk finansminister. I mai 1767 kom han med tre lovforslag angående de amerikanske kolonier: Ett om oppløsningen av den lovgivende forsamling i New York inntil koloniene hadde oppfylt innkvarteringsloven, ett om opprettelsen av et særlig tolldepartement for koloniene, og ett om innførelsen av en kolonial skattelov. Den siste loven skulle gi 40.000 pund mer til det britiske rike. Disse pengene skulle brukes til avlønning av de kongelige guvernører og dommere i koloniene.
Loven omhandlet også tobakk, indigo, visse tresorter, kakaobønner og vin.
De nye skattelovene gjorde amerikanerne svært opprørte. Særlig skatten på te fikk Frihetens sønner til å gjøre opprør mot de britiske troppene som var utstasjonert i Boston. Da volden i Boston tiltok, bestemte den engelske regjering seg for å utstasjonere flere soldater i koloniene, og disse nye soldatene var et opplagt mål for Frihetens sønner.
Stridighetene avtok noe inntil 1773, da den britiske regjering fremsatte en ny lov om te. Det engelske handelskompaniet som sto for handel med te, Det ostindiske kompani, bad om et lån på ½ million pund sterling for å kunne holde sine dører åpne. Kompaniet ville i løpet av 1773 få 31 millioner pund te inn i sitt pakkhus i Leeds, men det ville kun være i stand til å omsette 13 millioner av dem. Derfor ba kompaniet den engelske regjering om å få lov til å slippe de sedvanlige skatter og, som den eneste, selge sin te utenom Townsends-skatten.
Elgeseter
Elgeseter er en del av Trondheim beliggende like sør for sentrum (Midtbyen) og strekker seg fra Elgeseter bru til Lerkendal stadion mellom Nidarø og Gløshaugen.
Teselskapet i Boston
Bakgrunnen til teselskapet
Den nye te-lov skulle ha fire fordeler:
Elgeseter
Navnet kommer fra Elgeseter gård som før 1796 omfattet mesteparten av området. Fra da av startet utstykking av gården, men ennå i 1819 var den på rundt 375,000 m², hvorav mesteparten var dyrket. Gården er nå redusert til et område på 4,345 m², der bare hovedbygningen står igjen. Statsarkivets gamle bygning står på samme eiendom. Helgeseter, navnet på augustinerkorherrenes kloster i middelalderen, var sannsynligvis en omtydning av Elgeseter. Det finnes i dag ikke lenger noen spor etter klosteret. Det lå mellom Nidelven og dagens Klostergata. Elgeseter gård var hovedgård for Helgeseter kloster, men er sannsynligvis meget eldre.
Elgeseter er en del av Midtbyen bydel. Hovedveien inn mot Trondheim sentrum fra sør (tidligere E6) går gjennom Elgeseter og heter der Elgeseter gate. Elgeseter har hovedsakelig boligbebyggelse. Studentersamfundet og Teknobyen Innovasjonssenter ligger på Elgeseter, det gjør også en del mindre bedrifter.
Teselskapet i Boston
Bakgrunnen til teselskapet
Planen virket skuddsikker, men da koloniene hørte om den nye engelske loven, utløste det store protester, særlig fra Frihetens sønner, som besto av handelsmenn som ikke ønsket å bli utkonkurrert. Derfor bestemte de seg for å gå til opprør mot regjeringens nye lov.
Aksjonen den 16. desember 1773
Etter at de hadde kastet 342 kasser te i havnen, vasket de skipenes dekk og bad førstestyrmannen om å fortelle at de kun hadde ødelagt teen og ikke annet.
Ettervirkninger
Teselskapet i Boston fikk stor betydning for britenes voksende hat mot kolonistene, og det som etter hvert ble Den amerikanske uavhengighetskrigen. Kolonistene var de som bodde i det nåværende USA, som den gang bare hadde tretten kolonier.
Et populært slagord under denne og tilsvarende aksjoner var «No taxation without representation!», som kan oversettes til «Ingen beskatning uten representasjon». Det henspilte på at den britiske kongen skattla de britiske koloniene i Amerika uten at noen ekte amerikanere var representert i det britiske parlamentet.
Gullrekka
Gullrekka er en betegnelse for fire TV-programmer som sendes på NRK1 fredag kveld fra 19.30 og utover (fra januar 2010 19.40 og utover), men NRK bruker tidvis også betegnelsen på hele deres kveldsprogram i helgene.
Gullrekka åpner som regel med Norge Rundt, og deretter Beat for beat, men dette varierer. Våren 2008 ble Showbiz sendt i stedet, og senere samme år ble Michael Palins nye Europa sendt. Våren 2009 ble først Mesternes Mester sendt, før den andre sesongen av Showbiz ble sendt. Deretter følger Nytt på nytt kl. 20.55, som er et av Norges mest sette TV-programmer. Etter Nytt på nytt ble talkshowet Først & sist sendt frem til høsten 2007. I perioden høsten 2007–våren 2009 ble talkshowet Grosvold sendt etter Nytt på nytt. Høsten 2009 startet NRK å sende det norsk-svenske talkshowet Skavlan etter Nytt på nytt. Etter disse programmene sender NRK1 oftest en krim-/spenningsserie i programposten Detektimen.
De fleste programmene i gullrekka ble startet på slutten av 1990-tallet, mens media startet å bruke selve begrepet i 2003.
Bakkemålere
Bakkemålere (Scotopteryx spp.) er en slekt av sommerfugler som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). De er middelsstore, slanke, brunlige målere. Slekten finnes i den palearktiske sone. I Norge er brun bakkemåler en vanlig art, mens Scotopteryx luridata bare er funnet én gang.
Balázs Szirányi
Balázs Szirányi (født 10. januar 1983) er en spansk vannpolospiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sjetteplass med det spanske landslaget.
Bess Truman
Bess Truman (født Elizabeth Virginia Wallace 13. februar 1885 i Independence i Missouri, død 18. oktober 1982 i Independence i Missouri), var president Harry S. Trumans ektefelle og USAs førstedame fra 1945 til 1953.
Elizabeth Virginia Wallace ble kjent med sin fremtidige mann mens de gikk på samme skole i Independence i Missouri. Som førstedame satte hun ikke pris på store sosiale arrangementer, og var lettet over å forlate Washington. Hun døde i en alder av 97 år, hvilket gjør henne til tidenes lengstlevende førstedame.
Rock Aid Armenia
Prosjektet munnet ut i utgivelsene av en rekke singler, compilations og en dokumentarfilm. Det ble også opprettet et eget plateselskap – Life-Aid-Armenia – til distribusjon av utgivelsene. Primus motor var den internasjonale veldedighetsarbeideren Jon Dee.
Den første single som ble utgitt, var en coverversjon av Marvin Gayes What's Going On, med en rekke medvirkende artister. Deretter fikk Dee ideen til en gjeninnspilling av Deep Purples Smoke on the Water, hvor forskjellige artister fra hardrockverdenen skulle synge hvert sitt vers. Innspillingen fant veien til toppen av UK Singles Chart, og sammen med de andre utgivelsene ble det reist omkring 100,000 $.
Magdalena Czyszczoń
Magdalena Czyszczoń (født 4. mars 1995) er en polsk skøyteløper.
Hun representerte Polen under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ikke kvalifiserte seg til finalen på fellesstarten.
Sammenlagt i Verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2021/22. – = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
Kita
Kita (北区 -ku) er en av Tokyos 23 bydeler. Kita betyr "nord", og henviser til bydelens beliggenhet i Tokyo. Området grenser til disse bydelene: Adachi, Arakawa, Itabashi, Bunkyo og Toshima.
Kita-ku ble grunnlagt 15. mars, 1947.
Rudolf Tobias
Rudolf Tobias (født 29. mai 1873 i Käina; døde 29. oktober 1918 i Berlin) var en estisk komponist og organist.
Tobias studerte siden 1893 ved konservatoriet i St. Petersburg bl.a. hos Nikolaj Rimskij-Korsakov. I denne tiden skrev han sine kantate Johannes av Damaskus. I 1904 gikk han til Tartu, i 1910 til Berlin hvor han døde. Hans jordiske levninger ble overført til Estland først i 1992.
ĸ
ĸ er en bokstav brukt i grønlandsk språk. Visuelt er den så å si helt lik majuskelen K og den greske bokstaven κ. Den er en av få latinske bokstaver som kun finnes som minuskel (en annen er tysk ß).
Frem til 1973, ble den brukt for å framstille lyden som blir skrevet [] i det internasjonale fonetiske alfabetet, en plosiv uvular, siden 1973, har Q blitt brukt istedenfor ĸ. Når den sorteres i alfabetisk rekkefølge, er det dermed sammen med Q i stedet for med K.
I Unicode kodes den som U+0138.
Sakprosafestivalen i Trondheim
Sakprosafestivalen i Trondheim arrangeres årlig. Festivalen planlegges, organiseres og gjennomføres av Litteraturhuset i Trondheim, på oppdrag fra Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFFO).
Festivalen ble arrangert første gang i 2016, etter initiativ fra blant andre Berit Rusten, og var da en av fire norske sakprosafestivaler som ble arrangert av NFFO i samarbeid med lokale litteraturhus og andre organisasjoner. De andre tre festivalene var «Verden i Bergen», «Stavanger sakprosafestival» og «Norsk sakprosafestival» i Oslo.
I 2017 og 2018 het festivalen «Fakta F, Sakprosafestivalen i Trondheim», men navnetillegget ble fjernet igjen fra og med 2019.
Annethvert år deles NTNUs litteraturpris ut under festivalen. Første gang prisen gikk til et sakprosaverk var i 2018. Prisen gikk da til Maria Berg Reinertsen, for et verk om moderne økonomisk historie: Reisen til Bretton Woods.
Oddmund Myklebust
Oddmund Myklebust (født 21. april 1915 i Sandøy, død 14. september 1972) var fiskeriminister i Per Bortens regjering fra 12. oktober 1965 til 8. november 1968. Han representerte Senterpartiet.
Biografi
Myklebust begynte som fisker etter folkeskolen, men gikk på folkehøgskole 1935-1936. Han var medstifter av Myklebust fiskarlag i 1937 og formann i laget 1953 og 1954. Han var også medlem av styret i flere perioder fra 1937 til 1966. Fra 1940 til han døde var han medlem av Myklebust havnestyre.
Etter andre verdenskrig ble han fiskeskipper. Han regnes som pioner på trålfiske i Norge. I 1945 ble han valgt inn i Haram kommunestyre, et verv han hadde i flere perioder. Han var også medlem av formannskapet i Haram og i Sandøy. Han var medlem av styret i Sunnmøre fiskarlag fra 1953 til 1965, to perioder også som formann, et verv han hadde da han i 1965 ble fiskeriminister. Han var den første fiskeriminister fra Møre og Romsdal fylke.
Jón Kalman Stefánsson
Jón Kalman Stefánsson (født 17. desember 1963 i Reykjavík) er en islandsk forfatter.
Biografi
Jón Kalman Stefánsson bodde i Reykjavik frem til han var tolv år gammel, da han flyttet til Keflavik. Han studerte litteratur ved Universitetet på Island og var litteraturkritiker i Morgunblaðið.
Han debuterte som poet i 1988 med diktsamlingen Með byssuleyfi á eilífðina. På Island kom gjennombruddet først med romanen Sumarljós, og svo kemur nóttin i 2005, og internasjonalt med trilogien om Gutten på 2010-tallet.
Fire ganger har verkene hans vært nominert til Nordisk råds litteraturpris, og i 2017 ble han nominert til Den internasjonale Bookerprisen. Han har vunnet PO Enquists pris og Den store islandske litteraturprisen.
Syv av romanene hans er utgitt på norsk.
Upgrade U
«Upgrade U» er en demo single fra musikkalbumet B'Day av Beyoncé Knowles.
Låtskrivere var: Beyoncé Knowles, MK, Makeba, Sean Garrett, Angela Beyincé, Shawn Carter, Willie Clarke, Clarence Reid, Solange Knowles.
Ƿ
I gammelengelsk og middelengelsk ble den lånt for å representere denne lyden, siden bokstaven W var en senere oppfinnelse. Den falt gradvis ut av bruk da «uu» (dobbel U for moderne W), og senere sammensetningen av denne, «W», ble brukt for å representere /w/-lyden.
Vassdrag i Norge
Norske vassdrag er vassdrag i Norge med utløp på Norges kyst eller over grensen til nabolandene, inkludert elver som renner inne fra nabolandene.
Norges vassdrag er ifølge NVE vassdrag i Norge med utløp på Norges kyst eller over grensen til nabolandene. Det omfatter også vassdrag med nedbørsfelt som drenerer til Norge fra nabolandene. NVE bruker begrepet avløp om vannmengden (volum) som drenerer fra et nedbørsfelt i for en gitt periode, mens spesifikt avløp (eller avrenning) er avløpet per arealenhet (måles blant annet i liter per sekund og år eller millimeter/år).
NVE regner med 144 hovedvassdrag i Norge definert som minst 200 km2 nedbørsfelt og utløp til havet, og 262 vassdragsområder hvorav 15 drenerer til Finland eller Sverige.
Vannføring og nedbørsfelt
Vassdragene har en samlet vannføring (avløp) på 393 km3 årlig noe som tilsvarer 1108 millimeter/år og en middelvannføring på 12500 m3 i sekundet. Med en befolkning på over 5 millioner tilsvarer dette rundt 200.000 liter i døgnet per innbygger. Omtrent 12 km3 renner over grensen til Sverige og 0,2 km3 til Finland; fra Sverige får Norge tilførsel av 3 km3, fra Finland 8 km3 og fra Russland 1 km3 årlig. Norges vassdrag har et samlet nedbørsfelt på 354600 km2 hvorav 30.000 km2 ligger i nabolandene (hovedsakelig Finland som har 6,4 % av nedbørsfeltet for Norges vassdrag). De norske vassdragenes avløp til Norges kyst drenerer et areal på 339408 km2 og 15.000 km2 drenerer til Sverige. Den samlede vannføringen i landets vassdrag har variert rundt gjennomsnittet med 70 % av gjennomsnittsår (1960) som det lavest registrerte og 122 % (1989) som det høyeste. For den enkelte landsdel er det større variasjoner i årlig vannføring.
Vassdragene i Norge kan inndeles etter nedbørsområde eller mottagerbasseng: Norge har 20 000 elver.
Vannføring og temperatur
Vannføringen i Norges vassdrag er preget av snø- og bresmelting i høyfjellet fra mai til august. Mange vassdrag er regulert til kraftproduksjon og dette jevner ut vannføringen over året slik at flomtoppene dempes. Tanas nedbørsfelt er omkring 40 % av Glommas og middelvannføringen er 25 % av Glommas, men flomvannføringen i Tana er på nivå med Glomma. Pasvikelva har sterkere flomdemping enn Glomma noe som skyldes den finske innsjøen Enares store overflate.
Temperaturen i vassdragene varierer mindre enn lufttemperaturen. Vanntemperaturen påvirkes av blant fallenergi, fordamping, kontakt med omgivelsene og stråling hvorav det siste betyr mest. Nedenfor en elvestrekning vil temperaturen nærme seg 0°C om vinteren, mens ved utløpet fra en innsjø vil temperaturen være merkbart høyere. Ved utløpet av en innsjø kan temperaturen i elven være mye høyere enn ovenfor innsjøen. I grunne og brede elver kan det være stor temperaturvariasjon over døgnet med klare netter og varme dager.
Antall dager med delvis eller helt isdekke for noen elver:
Nedbørsfelt
Nedbørsfeltene har størst utstrekning på Østland og i Finnmark. På Vestlandet er nedbørsfeltene langt mindre med Sunndalsvassdraget på 2500 km2 som det største.
Vannskiller og elveløp
Norges vassdrag flyter hovedsakelig ut i Norskehavet/Nordsjøen (vest og nord for hovedvannskillet) eller ut i Oslofjorden/Skagerak. Det viktigste vannskillet går mellom Vestlandet/Trøndelag og Østlandet og følger i grove trekk Langfjella-Jotunheimen- Strynefjellet-Trollheimen-Dovrefjell. Vannskillet ligger nær det viktigste værskillet i Norge. Nedbør som faller ved vannskillet vil enten følge vassdragene øst-/sørover mot Oslofjorden/Skagerrakskysten, eller vest-/nordover med utløp i fjordene på Vestlandet eller Trondheimsfjorden.
Øst for vannskillet (Østlandet) er elvene lange og relativt slakke, på Vestlandet er elvene generelt korte og bratte. For eksempel er det bare 10-15 kilometer fra vannskillet mot Glommavassdraget til Geirangerelvens utløp i fjorden. I Agder er elvene generelt lite forgrenet og har lang, rette løp, og de viktigste er Tovdalselva, Otra (Setesdal), Mandalselva, Lygna, Kvina og Sira.
I forbindelse med vannkraftutbygging blir vannføring flere steder overført i tunnel gjennom vannskiller; dette utgjør lite av det totale avløpet fra hver landsdel. Blant annet overføres vann fra Ottavassdraget til Tafjord vest for vannskillet, vann overføres fra Viersla i Eidfjordvassdraget til Numedalslågen øst for vannskillet, fra øverst i Namsen overføres vann til Åbjøra i Nordland. Mellom Sitasjaure i Luleälven (Sverige) og Skjomenvassdraget (Nordland) overføres vann frem og tilbake slik at det ikke er noen nettooverføring over landegrensen.
Elvenes lengde henger nært sammen med nedbørsfeltets størrelse. Norges elver skifter ofte navn når de passerer en innsjø for eksempel innløpet til Sperillen heter Begna mens utløpet heter Ådalselva, mens Otra har samme navn til utløpet.
Trøndelag
I Trøndelag har de store elvene samme preg som elvene på Østlandet og i Agder. På sørsiden av Trondheimsfjorden munner Gaula, Orkla, Nidelva (Nea) og Stjørdalselva ut; Gaulas nedbørsfelt grenser mot Glommas nedbørsfelt. Namsen er største elv i Trøndelag og er kjent for godt laksefiske. Disse store elvene utnyttes for en stor del til kraftproduksjon. I Trøndelag er det mange store elver med opphav i lave fjellområder der sidevassdragene faller bratt ned mot hovedelven; i hoveddalen renner elven gjennom en bred dalbunn med mye leire.
Nord-Norge
Nord-Norge har en del store elver som minner om elvene på Østlandet og i Trøndelag, med unntak særlig av kyststrøkene i Nordland der elvene minner mer om de korte og bratte elvene på Vestlandet. Vefsna, Røssåga, Rana, Saltelva og Skjoma er det lengste vassdragene i Nordland der utbygging av Røssåga og Rana har gitt betydelige kraftmengder. De store elvene i Troms er Målselva og Barduelva (som flyter sammen før Malangen) og Reisa. På Finnmarksvidda er elvene sterkt forgrenet og samles for en stor del i Alta-Kautokeinovassdraget (i vest) og i Karasjokka-Tana (i øst), mellom disse munner Lakselv ut i Porsangen. Pasvikelva og Jakobselva danner grense mot Russland.
I Nordland og Troms følger vannskillet stort sett riksgrensen mot Sverige. I Finnmark krysser noen elver riksgrensen, og grensen mot Finland og Russland til dels trukket langs elver.
Fosser og stryk
Norges vassdrag er rike på fosser og fossene er spesielt høye på Vestlandet og i Nordland, der blant andre Mardalsfossen og Vettisfossen er kjent for sine høye, frie fall. Fossene på Østlandet er lavere, men har større vannføring. Vassdragenes øvre løp følger ofte bratte V-daler, mens i nedre deler øker vannføringen samtidig som hastigheten avtar når elvene renner i slakke dalbunner og på sletter. Floder av den typen som er vanlig på det europeiske kontinentet er ikke vanlig i Norge, deler av Glomma er et unntak (over en strekning på over 500 km faller Glomma 690 meter). Tya faller til sammenligning over 1000 meter på 15 km. Gudbrandsdalslågen og Rauma har begge utspring fra Lesjaskogsvatnet 600 meter over havet, mens Rauma løper 65 km til utløp i havet har Gudbrandsdalslågen/Glomma omkring 500 km til havet.
Blåkulla
Blåkulla var i svensk folketro det fjellet eller hemmelige stedet der heksene samlet seg for å møte Djevelen og feire heksesabbat. Ifølge tradisjonene fløy heksene på sopelimer, dyr og annet til Blåkulla skjærtorsdag. Orgiene skal ha pågått til påskeaften eller påskemorgen da heksene fôr hjem igjen. Heksemesser på Blåkulla skal også ha foregått valborgsnatta (valpurgisnatt, natta til 1. mai).
Navn
Navnet Blåkulla ble i gamle dager også skrevet Blockula og er trolig en forsvenskning av Blocksberg, det vil si fjellet Brocken i Tyskland, et av stedene Satan angivelig holdt til. I engelsk språk og kultur brukes gjerne betegnelsen Bald Mountain på samme måte som det svenske Blåkulla og det norske Blokksberg.
George Morgan (skuespiller)
George S.B. Morgan (født 17. november 1932 i ) er en amerikansk skuespiller.
Blåkulla
Påskkärringar og majbrasor
Tradisjonen med påskkärringar, utkledte barn som bytter hilsner mot smågaver i påska, skal henge sammen med forestillingene om hekser på vei til Blåkulla. På valborgsmesseaften er det flere steder også vanlig å tenne store bål, på svensk kalt valborgsmässobål eller majbrasor, for å jage vekk hekser og trollpakk. Det samme gjelder bruken av påsksmällare, fyrverkeriraketter og kinaputter i påska, en svensk tradisjon for å skremme bort onde krefter.
George Morgan (skuespiller)
George Morgan spilte fader Mulcahy i pilotepisoden av TV-serien M*A*S*H i 1972, men ble erstattet med William Christopher fra og med tredje episode i første sesong.
Blåkulla
«Det stora blåkullabullret»
Det største massehysteriet under hekseprosessene i Sverige har blitt kalt «Det stora blåkullabullret» eller «Det stora oväsendet». Det pågikk fra 1668 til 1676. Da ble omkring 300 personer henrettet av i alt 400 fra 1492 til 1704.
Vassdrag i Norge
Innsjøer
Rundt 17,000 km2 eller 5 % av Norges areal er ferskvann, hovedsakelig innsjøer, dette er en større andel enn alt dyrket areal. De fire dypeste innsjøene i Europa er i Norge: Hornindalsvatnet, Salvatnet, Røssvatnet og Mjøsa - Mjøsa er også landets største i overflateareal og i volum. Det er omkring 450,000 innsjøer i Norge synlig på standard topografisk kart i målestokken 1:50.000 av disse er 178,950 i Finnmark. Denne opptellingen inkluderer vann ned til 25 meter i diameter, mens 400 innsjøer er større 5 km2 og 1,242 innsjøer større enn 1 km2. På kart med målestokk 1:250.000 er omkring 65,000 innsjøer synlig (se tabell).
Gjennomstrømning
De dype innsjøene har tilsvarende stort volum og avhengig av tilsiget kan vannet teoretisk oppholde seg lenge i innsjøen. Mjøsas volum på 56 km3 er 5,6 ganger større en det årlige tilsiget, mens Randsfjordens er 3,4 ganger større. I Hornindalsvatnet tar det teoretisk 16 år å skifte ut alt vannet. Særlig om sommeren flyter varmere vann på de dypere lagene og har en kortere oppholdstid. Grunne innsjøer som Årungen i Akershus har gjennomsnittlig oppholdstid på noen måneder. Det samlede volumet av Norges innsjøer er anslått til 1,200 km3, mens den samlede avrenningen fra landarealet er på rundt 370 km3. Teoretisk oppholdstid (også kalt hydraulisk oppholdstid; engelsk: residence time) i en innsjø er den tid det ville tatt å fylle en tenkt tom innsjø med naturlig tilførsel. I praksis vil i mange dype innsjøer innstrømmende vann holde seg på overflaten til utløpet slik at de dypere vannlagene blir mindre påvirket og skiftet ut.
De fleste norske innsjøene ligger i daler og er ofte langstrakte.
Fjordsjøer
I forlengelse av fjordene finnes ofte fjordsjøer, innsjøer adskilt fra fjorden av bergterskler, isfrontdelta og morener i kombinasjon. Slik delta ble dannet da isfronten sto stille en lengre periode i forbindelse med avsmelting av iskappen. Isfrontdeltaer kan være like høye som havnivået var den gangen og kan danne høye moer i landskapet særlig der elven har skåret seg gjennom deltaet. Dette er tydelig blant i Eidfjord der elven Eio har skåret seg gjennom et løsmassene og etterlatt en høytliggende terrasse, derav navnet Hæreid, om lag 110 meter over omgivelsene. Slik terrasser av sand og grus er avsatt mange steder i Norge og er viktig kilde til byggematerialer for bygninger og infrastruktur. De største avsetningene finnes på Østlandet: Eggemoen (ved Hønefoss) og Gardermoen (Akershus) er de største i Norge målt i volum.
Noen av Norges innsjøer var saltvannsfjorder etter istiden, men er seinere avskåret fra havet på grunn av landhevingen. På slutten av istiden lå Østlandet omkring 200 meter lavere enn i dag - i forhold til havnivået. Det høyeste nivået havet nådde på et sted kalles stedets marine grense. Da isdekket trakk seg tilbake fylte havet daler og lavland, og blant annet Tyrifjorden var deler av havet. Drammensdalen var en smal fjord. I vikingtiden var Drammensfjorden fortsatt 4-5 meter høyere enn i dag og nådde trolig så langt som Hokksund, mens deler av den nåværende Drammen sto under vann. På Østlandet er det flere langstrakte fjordsjøer, for eksempel Randsfjorden og Mjøsa, som geologisk er del av de lange U-formede dalene som Gudbrandsdalen.
Ved Notodden sto havet 150 meter høyere enn i dag. Havet strakte seg som en fjord gjennom Heddalsvatnet helt til Hjartdal. Landhevingen skilte etter hvert Heddalsvatnet fra havet og gjorde det om til ferskvann omkring 1500 år f.Kr..
Noen av de dype innsjøen som Mjøsa, Tyrifjorden, Tinnsjå og Hornindalsvatnet har største dyp langt under havnivå og vannmassene i blant annet Hornindalsvatnet er hovedsakelig under havnivå. Slik «overfordypning» der bunnen ligger under havnivå kan bare dannes ved breeorosjon. Fjellsjøer på viddene er stort sett mye grunnere enn innsjøer i dalene og på lavlandet.
Mofjorden i Hordaland er eksempel på en fjord som har blitt til i historisk tid. Ved en flom i 1743 grov elven mellom Movatnet og Romarheimsfjorden seg gjennom eidet slik at sjøvannet ved flo trengte inn i den tidligere innsjøen og skapte Mofjorden.
Vann har størst tetthet ved omkring 4°C slik at vann på bunnen av innsjøen stort sett ligger nære denne temperaturen. Høst og vår kan innsjøer ha denne temperaturene fra overflaten til bunnen. Innsjøer med stor innstrømming relativt til innsjøens bredde, som i Bromma, vil elvens temperature prege innsjøen ned til store dyp.
Antall dager med delvis eller helt isdekke i gjennomsnitt for noen innsjøer (tall fra 1992):
Isbreer
På Norges hovedland finnes det platåbreer (for eksempel Jostedalsbreen og Svartisen), dalbreer (med forbindelse til platåbre eller uten som i Jotunheimen) og små botnbreer. Isbreer og varig snø dekker 1 % av hovedlandets areal. Etter istiden forsvant trolig alle isbreer fra Norge, bare de høyeste delene av Jostedalsbreen og Jotunheimen kan ha hatt små rester av isbreer. De store breene i Norge oppsto trolig omkring 500 f.Kr. da klimaet ble dårligere. Over 60 % av Svalbard er dekket av isbre.
Ferskvann etter fylke
Arealet av alt ferskvann utgjør 17,000 km2 eller 5,2 % av landets areal. SSB oppgir at Norge har 440,000 innsjøer, av disse er 178,950 i Finnmark. Norge har 1242 innsjøer større enn 1 km2. Europas fire dypeste innsjøer er i Norge: Hornindalsvatnet, Salvatnet, Tinnsjå og Mjøsa - Mjøsa er også landets største i utstrekning og i volum.
Johann Christoph von Wöllner
Johann Christoph von Wöllner (født 19. mai 1732 i Döberitz, død 10. september 1800 i Großriez ved Beeskow) var en prøyssisk pastor og statsmann.
Vassdrag i Norge
Geologi
De relativt bratte elvene særlig på Vestlandet har flere steder gravd seg innover i terrenget og forskjøvet vannskillet østover. En del sideelver har på denne måten byttet side ved såkalt elvekapring og dalene danner agnordaler med en unaturlig vinkel på hoveddalføret. Dette er synlig blant annet i Raumas og Auras øvre løp der nedbørsfelt har blitt overtatt fra Gudbrandsdalslågen som har fått tilsvarende mindre vannføring.
Johann Christoph von Wöllner
Liv og virke
Wöllner var sønn av en pastor. Etter bestått eksamen artium, påbegynte Wöllner studier i teologi ved Universitetet i Halle, som han fullførte med gode karakterer i 1754. Samme år ble han pastor i det lille samfunnet Groß Behnitz i nærheten av Berlin, og fikk også jobb som huslærer hos general Friedrich von Itzenplitz.
Vassdrag i Norge
Geologi
Vassdragene, særlig ved snøsmeltingen om våren, frakter slam (små jord- eller sandpartikler) til innsjøer og fjorder. Dette er særlig tydelig i områder med mye leirjord på Østlandet og i Trøndelag. For eksempel har Glomma i Øyeren lagt opp store sandbanker og elven finner løp etterhvert som sandbankene bygges opp. Smeltevann fra isbreer frakter ofte mye slam og små fjellvann kan etterhvert fylles opp med løsmateriale fra breen. Noen innsjøer tilføres så mye masse i smeltevann fra isbreer at det over relativt kort skjer synlige forandringer som i Skim i Ottaelva som mottar vann fra Jotunheimen. I elver med kraftig strøm foregår det i tillegg transport av stein og grus langs bunnen. Elveavsetninger danner vifter eller delta for eksempel ved Fåvang i Gudbrandsdalen der Tromsa har avsatt løsmateriale.
Sinnai
Sinnai (sardisk: Sìnnia) er en italiensk kommune i Storbyområdet Cagliari i regionen Sardinia. Den har 17 411 innbyggere og ligger rundt 134 meter over havet.
Johann Christoph von Wöllner
Liv og virke
Etter general Itzenplitz' bortgang, nedla Wöllner i 1760 sine kirkelige verv og forpaktet generalens eiendom. I 1768 giftet han seg med generalens eneste datter grevinne Charlotte Amalie Elisabeth von Itzenplitz (1742–1801). Denne vielsen mellom en pastor og en adelig falt imidlertid Fredrik II av Preussen tungt for hjertet. Den prøyssiske monarken eksproprierte «Frau Wöllner» og overførte henne til Berlin som husholderske.
I løpet av denne tiden forfattet Wöllner enkelte polemiske skrifter, deriblant Die Aufhebung der Gemeinheiten in der Mark Brandenburg («Avskaffelsen av lokalsamfunnene i Mark Brandenburg»). Gjennom disse pamflettene kom han i kontakt med Christoph Friedrich Nicolai og ble hans medarbeider ved landbruksbiblioteket Bibliothek über landwirtschaftliche Fragen.
I 1770 ble Wölner utnevnt av prins Henrik av Preussen som rådsmedlem av hans forsvarsdepartement. Etter at prinsen ble innviet i den «gammelprøyssiske» og konservative frimurerordenen Den store nasjonale moderlosjen Til de tre glober, som også monarken og Wöllner tilhørte, trakk Wöllner seg tilbake og vendte seg til Ordenen av Gull- og Rosenkorset.
Wöllner grunnla ikke lenge etterpå sin egen Rosenkors-losje, og den 8. august 1781 ble kronprinsen – den senere Fredrik Vilhelm II av Preussen, innviet i Rosenkorsordenen.
Over tid fikk Wöllner en viss innflytelse over kronprinsen. Den 26. august 1786 ble Wöllner i hemmelighet utnevnt av den nye makthaveren til minister for økonomi og forsvar (Finanz-, Kriegs- und Domänenrat) såvel som til Oberhofbau-Intendant.
Den 2. oktober samme år ble han endelig adlet, og fikk tilbake sine konfiskerte eiendommer som han hadde arvet etter Itzenplitz. Over tid kom det til å utspille seg en økende intern maktkamp, som førte til at Wöllner ble spilt ut på sidelinjen og erstattet av Karl Abraham von Zedlitz. I stedet fikk Wöllner embedet som justisminister.
Som justisminister fikk han den 9. juli 1788 gjennomslag for det såkalte «Wöllnerske religionsedikt». Gjennom denne forordningen ble den lutherske kirke utsatt for undertrykkelse og utbredelsen av opplysningstidens idéer forsøkt stanset. Ediktene ble ikke opphevet før etter mer enn fem år, den 27. desember 1793. Blant sensurforordningene innførte Wöllner forbud mot forelesninger i Immanuel Kants filosofi ved den kongelige eksamenskommisjonen. Wöllner angrep de tre største lokale retningene innenfor kristendommen, og truet dens representanter med rettsforfølgelse og avskjedigelse fra sine verv.
Pachysoma
Pachysoma er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.
Utseende
Middelsstore, svarte biller, dekkvingene gjerne brunlige. Pronotum og dekkvingene er hvelvede, med en markert innskjæring mellom, slik at billene kan likne overflatisk på edderkopper. Hodet er skovlformet og bredt med brede tenner langs forkanten, kan ha noen små knøler i midten, men ikke lange horn. Beina er nokså lange.
Levevis
Artene lever i ørkenområder, ofte i sanddyner. Disse billene ruller møkk sammen til baller og graver dem ned, ofte ganske dypt, i bakken. Hannen og hunnen samarbeider om dette, men når gangen er ferdig og etter at de har paret seg, flyr hannen bort mens hunnen blir igjen i gangen for å ta seg av larvene som etter hvert klekkes. Hun holder møkkballene frie for rovdyr og uønsket soppvekst til larvene er fullvoksne, noe som gjerne tar flere måneder.
Utbredelse
Slekten er utbredt i et begrenset område i det sørlvestlige Afrika, i Namibia og provinsene Western Cape og Northern Cape i Sør-Afrika.
Shasta County
Fylket er det eneste levestedet for shastakreps, en lokalt endemisk ferskvannskreps som anses som en truet art.
Sun Wukong
Sun Wukong (tradisjonell kinesisk: 孫悟空, forenklet kinesisk: 孙悟空, pinyin: Sūn Wùkōng; Wade-Giles: Sun Wu-k'ung – «Apen opplyst til tomhet» ), også kjent som Kong Markatta eller Apekongen, er en fiktiv skikkelse, en ape født ut av en magisk stein. Han har en innflytelsesrik rolle i den kinesiske folkespråksromanen Reisen mot Vest av Ming forfatteren Wu Cheng'en, der den daoistisk utdannede og udødelige apen – som samtidig er konge over Blomsterfruktfjellet – av bodhisattvaen Guanyin får i oppdrag å eskortere den buddhistiske Tangmunken Tripitaka (modellert etter den historiske Xuanzang) til India for å hente sutraer som kompensasjon for det kaos som Sun tidligere hadde stelt i stand hos Jadekeiseren.
Som «yngre trosbrødre» har han tre andre overnaturlige vesener: Zhu Bajie, et lat og lidderlig grisemonster; Sha Wujing, et elvemonster; og dragekongen Ao Runs son, en jade-drage som tjener som Xuanzangs hest.
Sun Wukong, som i boken fremstilles som en skøyer, like fremfusende som kapabel og handlingskraftig, er en av de aller mest elskede personlighetene fra Kinas eventyr- og myteverden, og feires hvert år den 16. dagen i den åttende kinesiske månekalendermåneden. Apekongen figurerer også til stadighet mer eller mindre forkledd i spillefilmer, tegnefilmer, manhua, videospill, etc.
Fortellinger om Sun Wukong går i Kina tilbake til Tangdynastiet, men noen forskere tror at skikkelsen bygger på den eldre indiske apeguden Hanuman.
Eksterne lenker
Sun Wukong – Figurbeskrivelse
Viggo Krüger
Viggo Krüger (født 23. april 1971) er en norsk musiker og musikkterapeut fra Bergen. Han er mest kjent som gitarist i popbandet Pogo Pops, som først eksisterte i perioden 1990 til 1996 og som deretter ble gjenforent i 2006-2022. I 2007 samarbeidet han med Morten Lorentzen om albumet Songar frå fjorden – den gången me tok båten te bydn, et album hvor en rekke artister fra Vestlandet framfører sanger hovedsakelig skrevet av Krüger og Lorentzen. Krüger er også leder for teater- og musikklaget Kom nærmere som er for ungdom. Siden 2015 har han spilt gitar i bandet Festplassen sammen med blant andre Roar Ruus Finsås. I 2012 tok han doktorgrad ved Universitetet i Bergen med temaet musikkterapi og barnevern. Han er sønn av professor Kai Krüger.
Diskografi
Deltar også på:
Uta
Uta (sardisk: Uda) er en italiensk kommune i Storbyområdet Cagliari i regionen Sardinia. Den har 8 604 innbyggere og ligger rundt 6 meter over havet.
Vandre min vei
Vandre min vei (originaltittel: Going My Way) er en amerikansk filmmusikal og dramakomedie fra 1944 regissert, produsert og skrevet av Leo McCarey. Hovedrollen som den unge presten Chuck O'Malley spilles Bing Crosby. Filmens handling er hensatt til et katolsk miljø i New York. Den ble belønnet med hele syv Oscar, inkludert for Beste film.