cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Det er bare verdens undergang
Filmen hadde kinopremière i Québec og Frankrike 21. september 2016. Det er bare verdens undergang ble valgt ut som Canadas bidrag til Oscar for beste fremmedspråklige film for den 89. Oscar-utdelingen. Dette er Dolans tredje film som blir valgt ut som Canadas bidrag etter J'ai tué ma mère og Mamma.
Handling
Etter 12 års fravær kommer forfatteren Louis (Gaspard Ulliel) hjem til familien for å fortelle dem at han er døende. Det blir en amper gjenforening.
Jerome Brailey
Jerome Eugene «Bigfoot» Brailey (født 20. august 1950) er en USA-amerikansk trommeslager, best kjent for deltakelse i gruppene Parliament og Funkadelic. Han blei i 1997 innvotert i Rock and Roll Hall of Fame sammen med femten andre medlemmer av funk-kollektivet Parliament-Funkadelic.
Brailey spilte tidlig på 1970-tallet i rhythm-and-blues-grupper som The Unifics, The Five Stairsteps og The Chambers Brothers. I 1975 blei han med i funk-kollektivet til George Clinton, og han deltar på mange av dets mest populære plater. Han var med på å skrive slageren Give Up The Funk (Tear The Roof off The Sucker) (sammen med Clinton og Bootsy Collins).
I 1978 starta Brailey sitt eget band, Mutiny, som spilte i noenlunde samme stil. Han har også spilt med artister som Keith Richards, Bill Laswell, James Blood Ulmer, Dave Stewart og Lucky Peterson.
Palmiet vannkraftverk
Palmiet vannkraftverk er et pumpekraftverk utenfor Cape Town i provinsen Western Cape, i det sørvestre Sør-Afrika. Anlegget har en utbygd produksjonskapasitet på 400 MW fordelt på 2 enheter à 200 MW hver. Dette vannkraftverket ligger 2 km oppstrøms ovenfor Kogelbergdemningen i den vesle elva Palmiet. Det øvre reservoaret ligger på en høyde over Gordon's Bay.
Operatør er det statlige energiselskapet Eskom. Utbyggingen startet i 1983 og anlegget stod ferdig i 1988. Hele området er et naturreservat og ble i 1998 erklært som biosfærereservat av UNESCO.
Shingo Katayama
Shingo Katayama (født 31. januar 1973 i Ibaraki, Japan) er en japansk profesjonell golfspiller.
Katayama ble profesjonell i 1995 og har spilt på Japan Golf Tour siden 1997, og har toppet Japan Golf Tours pengeliste hele fem ganger mellom 2000 og 2008. Han har vunnet 26 turneringer på Japan Golf Tour.
Katayama har ikke vært medlem på PGA-touren, men i kraft av sine resultater på Japan-touren har han vært kvalifisert til spill i flere major-turneringer og World Golf Championships. Hans beste plassering utenfor Japan er hans fjerdeplasser i PGA Championship i 2001 og Masters i 2009. Katayama har vært blant de tretti beste golfspillerne på verdensrankingen.
Gariepdemningen
Gariepdemningen (afrikaans: Gariepdamm) er en demning med et vannkraftverk i elva Oranje, beliggende 30 km nordøst for Colesberg i provinsen Free State i det sentrale Sør-Afrika. Stedet ligger nær grensen til Eastern Cape og sørvest for Lesotho. Demningen er 914 meter lang og 88 meter høy, og demmer opp et 370 km² stort vannreservoar.
Anlegget har en utbygd produksjonskapasitet på 360 MW fordelt på 4 turbiner à 90 MW hver. Operatør er det statlige energiselskapet Eskom. Teknologien er japansk. Produksjonen ble åpnet i 1976 etter 5 års arbeider.
Carl Bærentsen
Carl Bærentsen (født 23. mars 1873 på Sund, død 4. juli 1949 i Tórshavn) var en færøysk kjøpmann og politiker (Sb.). Han var Tórshavns viseborgermester fra 1917 til 1920.
Han var blant seks barn av den færøyske skomakeren Johannes Bærentsen og danske Rasmusine Caroline Jacobsen. Farbroren var kjøpmann og lagtings- og folketingsmann Enok Bærentsen, mens fetteren var amtmann og landstingsmann Christian Bærentsen. De bodde på farens slektsgård på Sund utenfor Tórshavn frem til de i 1893 flyttet til den gamle trehusbebyggelsen på Tinganes i Tórshavn, hvor faren innredet et skomakerverksted på loftet.
Bærentsen begynte som ung i M.C. Restorff & Sønner, datidens største handelshus i Tórshavn. Handelshuset hadde 30–40 filialer på bygdene og drev allsidig import av korn, mel, kolonialvarer, jernvarer, klær, trelast, salt og kull samt eksport av fisk, rogn, tran, fjær, ull og saueskinn. Han åpnet sin egen kjøpmannsforretning etter at M.C. Restorff & Sønner gikk konkurs i 1926. Han trakk seg tilbake i 1935 og var sykelig i mange av sine siste leveår. Han var gift med Siggeline Vang, datter av bonde Bærent Vang på Kaldbak. Blant deres seks barn var direktør i Føroya Sparikassi Albin Bærentsen og rektor Holger Bærentsen.
Bærentsen var medlem av kommunestyret i Tórshavn fra 1913 til 1920, fra 1917 som viseborgermester, valgt for Føroya Væl (Sambandsflokkurin). Tidlig i 1936 trakk Johannes O. Joensen seg fra kommunestyret, så Bærentsen møtte resten av året.
Tatstsiana Drazdowskaja
Tatstsiana Drazdowskaja (belarusisk: Таццяна Яўгенаўна Драздоўская; født 6. desember 1978) er en belarusisk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 15.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 21.
Colorado (Texas)
Colorado er ei elv i delstaten Texas i USA. Den er 1 387 km lang, og er med det USAs 18. lengste elv og også den lengste elva med både kilde og munning i delstaten Texas.
Elva renner sørøstover fra Vest-Texas (med begynnelse i Dawson County) via delstatshovedstaden Austin, og videre ut i Matagordabukta og Mexicogolfen. Mellom ytterpunktene flyter den blant annet gjennom Ballinger, Marble Falls, Austin, Bastrop, Smithville, La Grange, Columbus, Wharton og Bay City.
Det er elleve kunstige demninger langs elveløpet, og nær utløpet brukes vann for å kjøle ned atomreaktorer. Etter den amerikanske borgerkrigen har ikke Colorado hatt noen betydning for samferdsel.
Colorado har gjennom tidene hatt flere andre navn. Indianerne har kalt den både Kanahatino (av caddoene) og Pashohono. I 1684 kalte oppdagerne Juan Domínguez de Mendoza og Nicolás López elva for San Clemente. I 1687 kalte den franske oppdageren René Robert Cavalier, Sieur de La Salle elva for La Sablonnière. Det nåværende navnet, «Colorado», er spansk for rødfarget, dette til tross for at vannet er klart. Navnet ble antakelig gitt av Alonso De León, egentlig tiltenkt en annen elv, Brazos, og senere forvirring førte til at navnet ble gitt til den nåværende elva Colorado.
Nathalie Brugger
Nathalie Brugger (født 25. desember 1985) er en sveitsisk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 14.
Arktiske vinterleker 2018
Arktiske vinterleker 2018 (arktiske vinterleker) ble arrangert i South Slave Region i Canada i 2018.
Olive Loughnane
Olive Loughnane (født 14. januar 1976 i La Paz i Bolivia) er en irsk kappgjenger.
Reinaknuten
Reinaknuten (også kalt Reinarknuten og Regnaknuten) er et fjell i Hjelmeland kommune i Rogaland. Det har en høyde på 787 meter over havet. Fjellet ligger på sørsiden av Tysdalsvannet, der fjellet reiser seg loddrett mot toppen. På toppen av fjellet har man utsikt over hele Ryfylke.
Fjellet er tegnet inn som et militært punkt på et militært kart fra 1926. Varden ble bygget rundt første verdenskrig, da Anders og Peder Dalen ble beordret til å bygge den.
Åpningen mellom Regnaknuten og Lauvåsen, på andre siden av Tysdalsvatnet, kalles på folkemunne for Bjørheimskjeften. Bjørheimskjeften er fra gammelt et innseilingsmerke for sjøfolk som kom fra Stavanger.
Ruten til Reinaknuten er første del av en gammel ferdsels- og driftevei til Årdal og Årdalsheiene. I løpet av ruten møtes grensen mellom Strand- og Hjelmeland kommune.
Det er for øvrig både en østre (austre)- og en vestre Reinaknute. Det er den vestre som blir referert til når folk flest omtaler Reinaknuten.
Alpine A110
Alpine A110 (1961–77) er en toseters sportsbil laget av franske Alpine.
Den var tegnet av Giovanni Michelotti og introdusert i 1961 som en videreutvikling av Alpine A108 som ble laget 1958–65. Begge besto av en rekke Renaultkomponenter, A108 mest fra Renault Dauphine, mens A110 mest fra Renault 8 (R8). Den største synlige forskjellen fra A108 Coupé var en endring av den bakre kroppen til å passe de større motorene. Som A108 hadde A110 et karosseri av glassfiber og en rørramme. A110 hadde først 1,1 liter motorer på 66 eller 95 hestekrefter men veide bare drøye 700 kilo og gikk ganske fort for det. Senere fikk den en 1,6 liters motor med 140 hestekrefter på det meste.
Bilen nådde internasjonal berømmelse i begynnelsen av 1970-årene, da den deltok i den nyopprettede International Championship for Manufacturers, et internasjonalt mesterskap for produsenter, og vant flere arrangementer rundt i Europa. Modellen blir betraktet som en av de sterkeste rallybiler for sin tid. Kjente prestasjoner inkluderer første-, andre- og tredjeplass i Rally Monte Carlo både i 1971 og 1973 (med svensk sjåfør Ove Andersson på første i 1971), og første-, andre- og tredjeplass i Rally Korsika i 1973.
Ján Novota
Ján Novota (født 29. november 1983) er en slovakisk tidligere fotballspiller.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Stefán Logi Magnússon
Stefán Logi Magnússon (født 5. september 1980) er en islandsk fotballspiller og målvakt for Lillestrøm. Magnússon har tidligere spilt for islandske KR Reykjavik.
Cessna 150
Cessna 150 er et to seters småfly som er bygget for PPL skoling og for privat bruk og utleie. Det er det fjerde mest produserte sivile flyet med i alt 23,839 produserte fly. Modellbetegnelsene for Cessna 150 var 150 grunnmodellen, Commuter, Commuter II, Patroller, og den akrobatikkgodkjente Aerobat modellen.
Utvikling av modellen
Cessna hadde behov for å finne en etterfølger til den populære Cessna 140 som gikk ut av produksjon i 1951. Den største forandringen fra 140 til 150 var nesehjul, som er lettere å lære å bruke enn halehjul.
Den første Cessna 150 prototypen hadde første testflyging 12/9 1957. Produksjonen startet i september i Cessnas fabrikk i Wichita, Kansas. Det ble lisensprodusert 216 F-150 i Reims i Frankrike, derav F i modellnavnet.
Cessna 150 produsert i USA er utstyrt med motoren Continental O-200-A med 100 hk (75 kW), mens flyene som ble bygget i Rheims hadde en Rolls-Royce O-240 stempelmotor med 130 hk (97 kW).
Flaps på alle Cessna 150 var meget effektive med 40 graders maksimal stilling.
Alle modeller fra 1966 har større dører og større bagasjeplass. Da ble det også elektrisk drevet flaps og halefinne som skrånet bakover. Plassen ble ytterligere øket fra modellen 150G fra 1967 ved at dørene buet utover for mer plass til albuene. I 1967 ble instrumentpanelet modernisert. Det ble produsert 3067 Cessna 150 i 1966, som ble det året det ble produsert flest.
I 1970 startet produksjonen av A150K Aerobat med begrenset akrobatikk godkjenning med +6/-3 G, med dører som kunne fjernes fort, og med øket styrke i flykropp og vingeflater. Den hadde 4-punkt sikkerhetsseler og avtagbare seteputer for å brukes med fallskjerm.
Det ble bygget 22138 i USA og 1764 i Reims. En fabrikk som Reims hadde i Argentina produserte 47 fly.
Sommeren 1977 ble Cessna 150 avløst av Cessna 152. Den hadde Lycoming O-235 motor med lengre gangtid og dermed lavere driftskostnader. Flapsutslaget ble begrenset til 30 grader. Totalvekt ble øket fra 726 til 757 kg. I 1985 stoppet produksjonen av alle Cessnas småfly med en stempelmotor.
I løpet av årene Cessna 150 ble bygget kom det mange forandringer som ga stadig mindre nyttelast.
Cessna 150 er et enkelt og robust fly å fly. Derfor har det blitt et av de vanligste skoleflyene i verden. Sikten oppover og inn i svingene er begrenset av vingene. Derfor er noen modeller, deriblant alle aerobat modellene, utstyrt med to takvinduer. Steilinger med og uten motor er lette å kontrollere, og flyet er enkelt å få ut av spinn. På grunn av lav vekt og liten vingebelastning er flyet følsomt for turbulens.
Det finnes en lang liste med mulige forandringer på flyet. Vortexgeneratorer, STOL-byggesett, forseglinger for åpninger, nye vingetipper, bilbensin modifikasjon, større motorer opp til 180 hk. Halehjuls-sett, ekstra bensintanker, forbedrede dørlåser og ekstra bensindreneringspunkter.
Cessna 150 har blitt brukt i flere flyvåpen spesielt til skoling.
I 2007 meldte Cessna om en ny to seters modell 162 Skycatcher.
Metacharis
Utseende
Små til middelsstore, mørke sommerfugler. Oversiden hos hannene er mørkt brunlig eller gråaktig med svarte tverrstriper, eller med et blått skimmer. Undersiden er også mørk, men med noen lysere skjell ved roten av vingene. Hunnenes grunnfarge er gjerne brunoransje.
Levevis
Disse sommerfuglene lever i skog, blant annet tropisk regnskog.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Sjette armé (Tyskland)
Den opprinnelige sjette armé er mest kjent for sin innsats i slaget om Stalingrad hvor den til sist måtte overgi seg den 2. februar 1943. Den ble også kjent for de krigsforbrytelser (som drap av mer enn 30,000 jøder ved Babij Jar i september 1941) som den begikk under Walter von Reichenau under Operation Barbarossa.
Vestfronten 1940
Arméen var en del av armégruppe B hvis hovedsaklige oppdrag var å binde de allierte styrkene i strid nord for armégruppe As planlagte fremrykking gjennom Ardennene.
Organisasjon
Arméens organisasjon den 10. mai 1940:
Arméens organisasjon den 4. juli 1942:
Arméens organisasjon:
Romania
Atter igjen skulle 6. Armee holde en utsatt frontlinje med en rumensk armé på hver flanke. Da Den 2. ukrainske front og den 3. ukrainske front brøt igjennom fronten ble 6. Armee omringet. Da senere Romania byttet side var hoveddelen av arméen umulig å berge, og den ble således tvunget til å kapitulere nok en gang.
Organisasjon
Arméens organisasjon den 19. februar 1945:
Øverstkommanderende
Arméns befälhavare:
Den fjerde «byenes krig»
Februar 1987
Etter den kortvarige, men intense tredje byenes krigen i januar fortsatte den strategiske bombingen av mål i Iran. Den 2. februar var det 600 flyvninger av det irakiske flyvåpenet. Men i mellomtiden hadde det iranske flyvåpenet reorganiserte seg med flere operative fly enn tidligere. Det var utført flere tokter til beskyttelse av det iranske luftherredømmet. Man hadde også fått bedre operasjonell tilstand på luftvernssystemene. Uheldigvis var de nye luftvernssystemene med 35 mm luftvernskyts som var kjøpt fra Sveits ikke modifisert for positiv identifisering av egne fly slik at de kunne bli truffet.
I 11. og 12. februar angrep det irakiske flyvåpenet med minst seks formasjoner kampfly den iranske hovedstaden Teheran. Tre dager senere gjennomførte det iranske flyvåpenet et dypt penetreringsraid 650 kilometer inn i Irak med 4 F-4E mot H-2 pumpestasjonen for oljerøret til Jordan, som bli skadet under flyangrepene. Denne såkalte «Operasjon Ra´d-2» i 15. februar så også den lengste redningsoperasjonen i det iranske flyvåpenets historie. Et av F-4E flyene var skutt ned av en Mirage F1EQ på ødemarken i vestlige Irak. Dagen etterpå vendte 6 F-4E tilbake til området sammen med et propelldrevet PC-6B treningsfly som landet og plukket opp besetningen over 600 kilometer inn i Irak.
Burren
Burren (irsk: Boirinn, «steindistrikt») er et særegent område nordvest i grevskapet Clare i Irland preget av glasiokarst og karst landskap. Området er om lag 530 km², og er innsirklet av landsbyene Lisdoonvarna, Corofin, Gort, og Kinvara. I vest grenser det mot Atlanterhavet og i nord Galwaybukten. Området omfatter slike naturtrekk som kalksteinshøyden Mullaghmore og klippeodden Ailladie, og forhistoriske monumenter som Poulnabronedyssen og steinborgen Caherconnell. Burren nasjonalpark (irsk: Páirc Náisiúnta Bhoirne) dekker en liten del av Burren og er den minste av de seks nasjonalparkene i Irland, mens det tilstøtende territoriet, som omfatter Cliffs of Moher, er en del av Burren og Cliffs of Moher Geopark.
Den fjerde «byenes krig»
Våpentilstandene
Den 18. februar 1987 stoppet Saddam Hussein av flere grunner den strategiske bombeoffensiven som hadde foregått i flere faser siden februar 1986. Ifølge irakiske opplysninger hadde Massoud Rajavi, den iranske opposisjonslederen for Mujahideen e-Khalq, anmodet om at angrepene måtte avsluttes under henvisning til at folket var hardere rammet enn regimet i Teheran. Men Khomeini hadde i det skjulte gått med på å stoppe og avslo fra å starte artilleriangrep på Basra.
Det irakiske flyvåpenet hadde dessuten stor tap vinteren 1986-1987, etter iranske påstander var 71 irakiske kampfly skutt ned i de siste dagene av januar. Irakiske kilder innrømmet et tap på 38 fly, 19 andre fly var rapportert skutt ned. Med det iranske luftforsvaret i bedre tilstand hadde tapene blitt merkbart, spesielt tapet av trente piloter. Det var færre piloter med høy kompetanse enn det var fly i det irakiske flyvåpenet. Irakerne måtte stoppe operasjonene for å bevare styrkene sine som ble konsentrert for å angripe mindre farefulle mål.
Verdenscupen i alpint menn 2015/16 - Super-G / St. Moritz
Torsdag 17. mars 2017 gikk verdenscupfinalen i Super-G for menn i St. Moritz.
Den fjerde «byenes krig»
Våpentilstandene
Men den første våpentilstanden som varte i to uker, var den første i en rekke som fortsatte med kortvarige avbrytelser av rakettangrep og flyangrep på sivile mål fram til april 1987. Da hadde den konstante uroen blitt avløst av ro mellom de to landene som konsentrerte sine flyene mot maritime mål under «tankskipkrigen» og for taktiske nærstøtte av deres bakkestyrkene.
Resultatene
Etter den tredje byenes krig og den fjerde byenes krig i vinteren 1986-1987 samt den strategiske bombeoffensiven siden februar 1986 var ødeleggelsene meget stor med tegn på demoralisering og utmattelse hos det iranske folket.
Irakerne hadde gjennomført en effektiv og hensynløs bombeoffensiv mot industrielle, økonomiske, krigsvitale og ikke minst sivile mål. Hensikten hadde vært å påføre befolkningen påkjenninger og dermed påvirke regimet. Men bombeoffensiven var foretatt med et flyvåpen på noe få hundre kampfly mot et stort antall mål som de irakiske planleggerne ikke maktet å lage en systematisk angrepsplan for. Mål ble valgt tilfeldig etter politisk inngriping og noe effektiv konsentrasjon mot vitale mål for det iranske samfunnets evne til å føre krig var ikke med i planene. Det var en spredning av ressursene mot alle vitale mål istedenfor systematisk utradering av en bestemte type mål som oljefasiliteter, kraftverk, fabrikker, vannforsyning eller energiproduksjon. Det var for få fly mot for mange mål som man rammet tilfeldig så det ble for langt mellom suksessene. Det iranske luftforsvaret var i perioder helt uten av stand til å forhindre større flyangrep, men kom seg tilbake. Dessuten hadde «Operasjon Ra´d-2» demonstrert at det iranske flyvåpenet fremdeles kunne forårsake stor skade på den irakiske oljeindustrien. Flere raid med fly og helikoptre ødelagt flere radarstasjoner som fjernet noe av den irakiske radardekningen inn i Iran.
Forsøkene på effektivitet i teppebombing på sivile strøk med de strategiske bombeflyene Tu-16 og Tu-22B, med en bombelast på 9 tonn, hadde begrenset virkning med dårlig sikteutstyr. MiG-25RB som var et rekognoseringsfly som kunne fraktet flere bomber, var ustoppelig med deres høye hastighet og kunne slippe sine bomber på trygg avstand fra byen i stor høyde. Bare to MiG-25RB var skutt ned under krigen over Iran. Suksessen bak de franskbygde Mirage F1EQ skyldes pilotenes utdanning fremfor flyene. Pilotene for disse flyene var opplært i vestlig flygerutdanning og dermed hadde stor kompetanse.
Verdenscupen i alpint menn 2015/16 - Super-G / St. Moritz
Eksterne lenker
Offisiell resultatside
The Reckoning (1908)
The Reckoning er en amerikansk stum kort dramafilm fra, regissert av D. W. Griffith. Filmen er en adapsjon av Robert W. Chambers' roman med samme navn.
Handling
Ett ektepar kjemper for å skape seg et levebrød. Mannen arbeider ved en fabrikk hvor han tjener småpenger, men hans kjærlighet til hans kone gjør arbeidet enkelt.
En dag går mannen til fabrikken, bare for å finne den stengt. Men når han går hjem igjen, oppdager han at hans kone har besøk. Ektemannen tror derfor at hans kone er utro mot ham.
Burren
Lokalisering
Selv om navnet generelt brukes på kalksteinsopplandet i det nordvestlige Clare, og det tilstøtende lavland, og generelt utelukker området med «clare-skifer» (Clare shales) i sørvest, er den nøyaktige utstrekningen av området ikke klart definert, og geologisk strekker det seg inn i grevskapet Galway til både nord og nordøst (se geologi nedenfor). Den sørøstlige lommen til grevskapet Galway rundt Kinvara er vanligvis inkludert, og er basen for mange Burren-organisasjoner. Burren er avgrenset av Atlanterhavet og av Galwaybukten, med Aranøyene som representerer en geologisk forlengelse av kalksteinsåsene som utgjør det meste av Burren.
I følge en definisjon strekker Burren seg sørover til en linje fra kystferiestedet Lahinch til Corofin og er avgrenset i øst av en linje omtrent fra Kinvara til Kilmacduagh-klosteret (nå i ruiner), nær Gort. Merk at om dette forstås helt bokstavelig vil dette omfatte steder som byen Ennistymon og Cliffs of Moher, som oftere vil bli betraktet som nabolandet Burren. I en annen definisjon definerer det jordbruksfokuserte «Burren-programmet» til regionen som strekker seg godt inn i Gort-sletten, og omfatter blant annet Coole Park og turloughene (innsjøer som forsvinner) rundt den, mens den mot sør vil strekke seg til Ruan og Crusheen, og i sørvest til kanten av Doolin, samt rutinene Lisdoonvarna, Kilfenora og Corofin.
Således varierer den oppgitte størrelsen på Burren mellom rundt 250 km2 (kjerneområdet til eksponert kalkstein), gjennom 360 km2 (omfatter hele kalksteinslandskap) og 560 km2 (består av rundt 200 km2 med gresskledde bakker), avhengig av tilnærmingen. Omtrent 60 % av høylandet viser eksponert kalksteinsbelegg.
Stratigrafi
Området er dannet av en tykk rekke av sedimentære bergarter, hovedsakelig kalksteiner, men også sandsteiner, slamsteiner og siltsteiner. Alle de faste bergartene som er eksponert ved overflaten er fra den geologiske karbontidsalderen, selv om de er underlagt i dybden av gammel rød sandstein fra devontidsalderen som igjen ligger over bergarter fra nedre paleozoikum. Ingen av de før-karbonholdige bergartene er sett på overflaten i området. Kalksteinene, som stammer fra stadiet viséum av tidlige karbonalder, dannet seg som sedimenter i et tropisk hav for omtrent 325 millioner år siden. Lagene inneholder fossile koraller, sjøliljer, sjøpiggsvin og ammonitter. Denne sengen av kalkstein er opptil 800 meter tykk. I nord og vest ligger den på en hylle av galwaygranitt som støttet de øvre lagene, og forhindret forskyvninger som de som skapte de «vridde» åsene Knockanes og Mullaghmore. Kalksteinen strekker seg også under Galwaybukten ut til Aranøyene og mot øst inn i Gortsletten.
Senere i karbonalderen (for rundt 318 millioner år siden) ble kalksteinen dekket av mørkere sand, gjørme og slam som senere ble til skifer (den nedre «Clare Shales») og sandstein (den øvre «Millstone Grit», «kvernsteinsand»). Disse lagene nådde en tykkelse på opptil 330 meter nord i Clare. Disse topplagene beskyttet den underliggende kalksteinen mot erosjon i millioner av år før de stort sett ble fjernet av isbreer, bortsett fra i sørvest hvor de fortsatt strekker seg fra Doolin til fjellet Slieve Elva, Lisdoonvarna, Kilfenora og til den vestlige bredden av innsjøen Inchiquin Lough. En «øy» av skifer er høydedraget Poulacapple, sørvest for Ballyvaughan, hvor det har dannet seg en myr på toppen av de ugjennomtrengelige skiferlagene.
Kvartærtiden
Utbredelsen av isbreer i den sene kvartærperioden (som begynte for rundt en million år siden) la til rette for større denudasjon (blottlegging). Isbreer utvidet seg og trakk seg tilbake over regionen flere ganger. Av de to siste periodene var den første den mer uttalte, og dekket hele Burren. Den siste framrykningen av isdekket var mer begrenset, og påvirket bare den østlige Burren.
Resultatet er at Burren er et av de fineste eksemplene på landskap preget av glasiokarst og karst i verden. Effektene av den siste istiden er mest synlige, med Burren overdekket av is under denne istiden. Virkningen av tidligere karstifisering (oppløsningserosjon) har blitt eliminert av den siste istiden. Så enhver karstifisering av overflaten som nå er sett, stammer fra omtrent 10 000 år siden, og Burren-karst er derfor svært ny i geologiske termer.
Prosesser med oppløsninger har utvidet og utdypet sprekker og revner til karren (kalksteinsdekket). Eksisterende svakhetslinjer i fjellet (vertikale skjøter) bidrar til dannelsen av omfattende sprekker. Karstifiseringen letter dannelsen av underjordisk drenering. Dette har dannet en rekke hulesystemer som mer enn 50 kilometer er kartlagt. Den mest tilgjengelige av disse er Aillweegrotten.
På grunn av de nevnte prosessene er det svært få permanente overflateelver i regionen. Caher, som renner ut i havet ved Fanore, er en av de mest stabile. Noen av de store dalene, som for det meste løper fra sør til nord, som fortsatt er synlige i dag, er faktisk restene av elvedaler før istiden. Elvene forsvant fra overflaten da de øvre steinlagene var strippet bort.
Et annet karakteristisk trekk ved Burren er lukket i omtrentlig sirkulære fordypninger uten overflateutløp for vann (kalt poljer). Rundt 100 av disse finnes, for det meste i det østlige Burren. De mest bemerkelsesverdige er i dalene Kilcorney, Poulawilan, Caherconnel og Carran, som vanligvis strekker seg fra nordøst til sørvest. Den største er Carranfordypningen, rundt 3 km lang, opptil en kilometer bred og over 60 meter dyp. Det var her de førglasiale elvene i området først eroderte bort de øvre lagene og begynte å løse opp den eksponerte kalksteinen. Noen av de mindre ble opprettet da hulene under kollapset (ett eksempel på dette er Glen of Clab).
Isbreer avsatte også mange vandreblokker i granitten og kalksteinen på steinsettingen. Førstnevnte ble ført sørover over Galwaybukten av den nest siste isbreen. Granittblokker finnes for det meste nord i Burren. Det endelige isdekket kom fra nordøst og for det meste avsatte vandreblokker i kalkstein. På fjellet Slieve Elva er disse synlige i dag i høyder på opptil 300 meter over havet. Den karakteristiske utformingen av åsene i terrasser oppsto når vertikale skjøter forvitret og store blokker med kalkstein falt av og ble ytterligere erodert bort.
Helt mot slutten av istiden tok isbreene slutt for en tid ved Fanore. På den tiden steg Slieve Elva og åsen Knockauns alene over de omkringliggende isfeltene. Dalene mot Galwaybukten hadde blitt utvidet betraktelig av isbreer, først da isen beveget seg sørover fra Connemara og deretter da smeltevannet søkte en avrenning. Da isen endelig trakk seg tilbake, etterlot den morene i dalbunner og de karakteristiske drumlin (langstrakte, hvelvete og hauglignende landskap, de fleste på toppen av skiferen og sandsteinen i sør). Dalen Caher Valley ble nesten kvalt av avsatt sand og steiner, og disse hopet seg også opp mot de vestlige skråningene av Slieve Elva. Det var dette beskyttende sedimentlaget som igjen har gjort lokale bekker på overflaten mulig.
I dag er det høyeste punkt fjellet Slieve Elva, hvis skiferdekke stiger opp til 345 meter over havet.
Forhistorie
Arkeologiske bevis av beinrester fra dyreslakt i grotter fra Burren har blitt karbondatert til være 33 000 år gamle, og viser bevis på jegere og samlere oppholdt seg i området under istiden.
Pollenanalyser indikerer at i den mesolittiske perioden fra 8000 til 7000 f.Kr. så Burren helt annerledes ut enn i dag, med det meste av høylandet dekket av en blanding av løvtrær, furu og barlind Det er ikke avdekket noen klare bevis på mesolittiske bosetninger eller leirplasser i området har ennå blitt oppdaget. Ved grensene av regionen, nær innsjøen Inchiquin Lough og ved den såkalte «Doolin steinøksfabrikke» er det oppdaget steingjenstander som kan være av mesolitisk opprinnelse. Imidlertid, ved neolittisk tid (bondesteinalderen), ca. 4000 f.Kr., hadde nybyggere tydelig ankommet og begynte å endre landskapet gjennom rydding av skog, sannsynligvis ved overbeiting og brenning, og bygging av steinmurer. Disse menneskene konstruerte også megalittiske monumenter og strukturer som gravgraven kjent som Poulnabronedyssen og gallerigravene ved Teergonean (nær Doolin) og Ballyganner (nær Noughaval). Totalt sett er det rundt 70 megalittiske graver i Burren-området, mer enn halvparten av alle disse strukturene som finnes i Clare.
Høstspinner
Høstspinner (Poecilocampa populi) er en sommerfugl som tilhører familien ekte spinnere (Lasiocampidae). Den flyr ganske sent på høsten, i oktober – november, og kommer da gjerne til lys.
Burren
Forhistorie
Økonomien på denne tiden var sannsynligvis basert på pastoralt jordbruk (tamdyr og korndyrking) i ganske små grupper. Som det fortsatt gjøres i dag, ble storfeet flyttet i motsatt retning av det vanlige sesongmønsteret: storfe flyttes til høylandet om vinteren, noe som tillater beite året rundt.
Høstspinner
Levevis
De voksne spinnerne flyr i oktober – november og er dermed noen av de siste sommerfuglene som er på vingene. Etter en mild høst kan enkelte påtreffes så sent som i begynnelsen av desember. De er beskyttet av tett pels og kan være aktive selv når temperaturen er rundt frysepunktet. I fjellet flyr de tidligere på høsten og man kan finne voksne spinnere alt i august. De flyr mest om natten og særlig hannene kommer ofte til lys, men kan av og til også fly på dagtid. Høstspinneren finnes de fleste steder der det vokser busker og løvtrær, opp til tregrensen. Den ser ut til å unngå kalde, myrlendte områder. Den er ofte vanlig i parker og hager i tettbygde strøk. Hunnen legger 120 – 170 egg enkeltvis eller i små klynger på busker og trær, og dør straks etterpå. Larvene lever på busker og løvtrær, særlig arter i pilefamilien (Salicaceae) og rosefamilien (Rosaceae). Den kan bruke en lang rekke fødeplanter, blant andre selje, myrtevier, grønnvier, osp, bjørk, or, eik, hassel, rogn, alm og ask. De sitter i ro om dagen, vernet av sin meget gode kamuflasje, og spiser om nettene. Larvene er storetere og vokser ganske raskt. Larven er utvokst på ettersommeren, spinner seg inn i en tett, grå kokong og forvandler seg til en puppe.
Burren
Forhistorie
Spor av keramikk tilhørende klokkebegerkulturen ble funnet på Roughan Hill, men generelt er det funnet få tegn til de faktiske bosetningene til neolittiske folk. Dette kan skyldes det faktum at deres strukturer var lett bygget (av tre eller andre ikke-permanente materialer).
Imidlertid, i motsetning til mengden arkeologiske bevis som ble funnet, var det en nedgang i befolkningen i Burren som merkbart mellom sen neolittisk tid og slutten av bronsealderen. Dette var sannsynligvis i stor grad på grunn av et skifte i klimaet, muligens relatert til vulkanutbruddet kjent som «Hekla-4». Rundt slutten av 2000-tallet f.Kr. sank temperaturen og klimaet ble våtere. Kraftig nedbør kombinert med tidligere aktivitet med å rydde vekk skog forårsaket alvorlig jorderosjon i opplandet. Bevis tyder på at mye av jorddekket over kalksteinskarsten faktisk ble fjernet under midtre og sen bronsealder. Denne reduksjonen i arealet med fruktbar jord satte press på befolkningstallene og førte antagelig til konflikter om knappe ressurser. Bygging av nye steingjerder tok stort sett slutt – det er et gap i dokumentert bygging mellom sen neolittisk/tidlig bronsealder og tidlig kristen tid. Ved slutten av bronsealderen var høylandet stort sett avfolket.
Likevel, i likhet med depotfunnet Mooghaun som ble avdekket nær Newmarket-on-Fergus, førte til oppdagelsen av en halsring av gull fra bronsealderen i distriktet Gleninsheen som indikerer (i det minste midlertidige) lokale tilstedeværelsen av et samfunn fra sen bronsealder som var rikt, mobilt og godt knyttet til omverden via handelsnettverk med andre regioner.
Middelalderen
I jernalderen og tidlig middelalder ble regionen kontrollert av en familie eller stamme kjent som Corco Modhruadh, som betyr «frø/avkom/folket i Modhruadh». De var en av dusinvis av mindre stammer i Irland på den tiden, som var bosatt et avsondret område (tuath) og hadde felleskap i en felles blodlinje eller opphavsmyter. Da kristendommen ankom lokalt, hadde deres område krympet noe, og omfattet det som senere ble baroniene Burren og Corcomroe samt noen deler av baroniet Inchiquin (se nedenfor).
I løpet av 400- og 500-tallet ser det ut til at regionen har blitt styrt fra Aranøyene av Eóganacht Árann, en mindre gren av Eóganacht-dynastiet i Munster.
Den faktiske historien til disse årene er usikker, men etter nedgangen til Eóganacht Árann falt sannsynligvis den lokale Corco Modhruadh under kontroll av kongeriket Uí Fiachrach Aidhne, en stamme fra det som nå er sørlige Galway, som hadde framgang på 700-tallet. De lokale stammene var da sannsynligvis undersåtter av Eóganacht Locha Léin, også en gren av Eóganachta, inntil deres innflytelse avtok på begynnelsen av 900-tallet. Hvorvidt Corco Modhruadh fortsatt eksisterte som en distinkt gruppe på det tidspunktet er usikkert, ettersom de og deres naboer Corcu Baiscind kan ha blitt assimilert i eller erobret av Déisi Tuisceart i østlige Clare, som vant et stort slag mot Corco Modhruadh i 744. På 900-tallet hadde Corco Modhruadh blitt drevet inn i høylandet i Burren.
På slutten av 900-tallet ekspanderte Dál Cais seg inn i regionen, men møtte motstand fra de sittende klanene Uí Lochlainn og Ó Conchobhair (anglifisert som O'Conor). Det senere regionalt dominerende klanen Uí Briain (O’Brien-ætten) sporet sitt opphav til dem. Det er få bevis på vikingaktivitet i regionen. De slo seg ned i Limerick, men i Burren er det bare funnet noen få gjenstander av norrøn design, mest sentrert rundt Cahercommaun, som tilsynelatende var en stor produsent av ull på den tiden. En norrøn pilspiss ble funnet ved en bygdeborg og et halskjede av norrønt opphav med perlekjede (sannsynligvis datert til tiden 820 til 850 e.Kr.) ble oppdaget i grotten Glencurran Cave i nærheten.
Enten på slutten av 1100-tallet eller tidlig på 1200-tallet kom cisterciensermunker til området og etablerte Sancta Maria de Petra Fertili, nå kjent som klosteret Corcomroe Abbey.
Grímsvötn
Grímsvötn har et sprekksystem som går diagonalt fra sørvest til nordøst, og det massive utbruddet fra Laki i 1783–84 var en del av det samme sprekksystemet. Grímsvötn hadde faktisk utbrudd på samme tidspunkt som Laki i 1783, men utbruddet på Grímsvötn døde ikke ut før i 1785. På grunn av at størstedelen av vulkanen ligger under Vatnajökull, har de fleste utbrudd vært subglasiale.
Burren
Middelalderen
På 1100-tallet ble området Corco Modhruadh/Corcomroe gjort til det nyopprettede bispedømmet Kilfenora, med 13 prestegjeld, og kirken i Kilfenora ble en katedral. På et tidspunkt rundt 1100-tallet ble territoriet til «Corcomroe» delt i to for administrative formål: Corco Modhruadh Iartharach («Vestlige Corcomroe») og Corco Modhruadh Oirthearach («Østlige Corcomroe»), også kjent som Boireann som på slutten av 1500-tallet ble de engelske administrative baroniene i henholdsvis Corcomroe og Burren.
Grímsvötn
Jökulhlaup
Utbrudd under breisen forårsaker jevnlig subglasiale flomutbrudd, noe som på islandsk er kjent som jökulhlaup. Vulkanutbrudd kan smelte nok is til å fylle Grímsvötnkalderaen med vann, og trykket kan i noen tilfeller bli stort nok til å plutselig løfte hele isdekket, noe som leder til at store mengder vann på kort tid flommer ut. På grunn av dette blir kalderaen nøye overvåket av forskere. Da et stort utbrudd skjedde i 1996 visste geologer i god tid i forveien at et flomutbrudd var nært forestående. Dette skjedde ikke før flere uker etter at utbruddet var over, men overvåkningen gjorde det mulig å stenge den islandske ringveien (Hringvegur) da flommen først kom. En strekning av veien som går over Skeiðará breelvsletten ble skylt vekk i flommen, men det ble ikke meldt om noen skadde.
Burren
Middelalderen
Slutten av middelalderen var en vanskelig epoke for folk i området. Som store deler av Europa led regionen av den store hungersnøden (1315-1317) og svartedauden (1346–1353). I tillegg bidro striden mellom de innfødte irske godsherrer til en sosioøkonomisk tilbakegang i regionen.
Grímsvötn
De siste utbruddene
Vulkanen hadde igjen et utbrudd 21.-25. mai 2011.
Burren
Tidlig moderne tid
I lang tid hadde de anglo-normanniske inngrepene i Irland liten direkte innvirkning på regionen. Så sent som i slaget ved Dysert O'Dea i 1318 allierte noen av de lokale klanene seg for å beseire en normannisk hær ledet av Richard de Clare. Folket og deres herrer kunne dermed fortsatte å bo i befestede hus, og beholdt for det meste sin irsk-gæliske kultur. Et eksempel på dette er de juridiske skolene i tidlig irsk lov (Brehonloven) til klanen O'Davoran ved Cahermacnaghten eller klanen MacClancy ved Doolin.
Grímsvötn
Bakterier i innsjøene
Forskerne drar likhetstrekk mellom dette og landskapet på Mars på grunn av at det også har blitt funnet spor etter vulkansk aktivitet og isbreer på planeten. Det er et håp om at dette kan være til hjelp i forskernes søken etter liv på Mars.
Burren
Tidlig moderne tid
Først på 1400- og 1500-tallet ble tårnhusene som i dag eksemplifisert av steder som Newtown Castle, Shanmuckinish Castle, Doonagore Castle eller Ballinalacken Castle utbredt. Festningsverk av normannisk type, som det som ble bygget ved Quin, var fraværende i Burren. Levninger av rundt 70 tårnhus i baroniene Inchiquin, Corcomroe og Burren, med 21 av dem lokalisert i sistnevnte. Bare rundt halvparten av disse 21 er noenlunder bevart på 2000-tallet. Fordelingen av tårnhusene indikerer at de ble bygget nær baronigrensene, som også representerte grensene til territoriene kontrollert av de irske klaner (se nedenfor). 11 av de 21 tårnhusene i baronien Burren ligger innenfor 1 km fra grensene.
Begge klanene ble til slutt undersåtter av O'Brien, herskerne av det regionale kongeriket Thomond. Spesielt i sørvest utvidet O'Brien noen ganger sin direkte innflytelse, og tok over hus og territorier for seg selv. De kontrollerte festningene ved Dromoland og Leamaneh og ble senere baronene Inchiquin.
Tom Glenn Lilledal
Tom Glenn Lilledal (født 25. november 1946 i Dallas, død 14. januar 2007 i San Diego) var en norsk-amerikansk forretningsmann og fotballtrener. Han trente Bærum Sportsklubb i 1977 til opprykk i tredje divisjon. Året etter trente han Hamarkameratene. I 1980 trente han svenske GAIS.
Commonwealth Edison
Commonwealth Edison (ComEd) er et amerikansk energiselskap som betjener 3,8 millioner kunder i Chicago og Nord-Illinois.
Selskapet ble stiftet i september 1907, men sporer sin historie tilbake til Western Edison Light Company, en av flere virksomheter eiet av oppfinneren Thomas Edison. Selskapet har siden 2000 vært eiet av Exelon.
Heinrich Kühnemann
Heinrich Kühnemann (født 1711 i Arkhangelsk, død 1792) var en norsk byggmester, snekker og arkitekt av russisk-tysk herkomst som er kjent for flere byggverk av tre i Trondheim og snekkerarbeidene på domkirkens altertavle (1742–1745) som nå befinner seg i Vår Frue kirke.
Statens institutionsstyrelse
Statens institutionsstyrelse (SiS) er et svensk forvaltningsorgan som administrerer og driver tvangsbehandling av ungdommer med alvorlige psykososiale problemer og voksne misbrukere.
Heinrich Kühnemann
Kühnemann ble tatt opp i snekkerlauget i Trondhjem i 1736 og flere bygninger i Trondheim er tilskrevet ham, både som arkitekt og byggmester, utover 1760- og 1770-årene.
Statens institutionsstyrelse
Behandlingen drives ved 24 «særskilte ungdomshjem» med drøyt 700 plasser og 11 «LVM-hjem» med 400 plasser over hele landet (LVM = lag om vård av missbrukare i vissa fall). SiS har også ansvar for straffereaksjonen sluten ungdomsvård (LSU).
Workshop
Workshop er et engelsk ord som kan oversettes til verksted, et sted for å konstruere eller reparere gods.
Statens institutionsstyrelse
Behandlingen ved SiS skjer normalt uten den enkeltes samtykke. SiS tilbyr individuell behandling, men har også behandling for spesifikke grupper, som grove ungdomsforbrytere, adopterte ungdommer med alvorlige problemer, seksuelle overtredere, alvorlig relasjonsforstyrrede piker og piker som har vært utsatt for seksuelle overgrep, samt ungdommer med nevropsykiatriske problemer. Innleggelse på et behandlingshjem hos SiS innledes med en utredning. Behandlere, psykologer og pedagoger kartlegger behovene og foretar en behandlingsbedømmelse. Den ligger siden til grunn for den individuelle behandlingsplanen.
Finnabuvatnet
Finnabuvatnet er en innsjø i Suldal kommune i Rogaland. Vannet er regulert som magasin for Vasstøl kraftverk.
Statens institutionsstyrelse
SiS har ca. 3 000 ansatte.
Workshop
Ordet brukes også i overført betydning om økter hvor man skal samarbeide om kunnskapsarbeid, for eksempel viseverksted eller idéverksted. Noen andre mulige oversettelser, avhengig av kontekst, kan være arbeidsmøte, aktivitetsgruppe, arbeidsverksted, arbeidsøkt, opplæringsøkt, eller arbeidsseminar eller en konferanse med gruppearbeid og faglig diskusjon.
Ouest-France
Ouest-France er en fransk avis som gis ut daglig. Den ble etablert i 1944.
Rocky III
Rocky III er en amerikansk film fra 1982, den tredje filmen i den kjente Rocky-serien.
I filmen møter Rocky Balboa (spilt av Sylvester Stallone) «Clubber Lang» (spilt av Mr. T). Clubber Lang vinner World Heavyweight Championship-tittelen fra Rocky, men Rocky vinner tittelen tilbake i en omkamp.
Den kjente fribryteren Hulk Hogan var også med i filmen som fribryter under aliaset Thunderlips. Thunderlips (som var World Champion i fribryting) møtte Rocky (som var World Champion i boksing) i en «bokser vs. fribryter»-kamp som endte uavgjort.
Handlingsreferat
Tre år etter å ha vunnet verdensmesterskapet i tungvekt mot Apollo Creed, har Rocky Balboa hatt 10 vellykkede boksekamper for å forsvare tittelen sin. Hans berømmelse, rikdom, og kjendis-profil har økt i flere år. Hans manager, Mickey, ser med bekymring på en ung og kraftig konkurrent som raskt slår seg opp innenfor tungvekt som heter James "Clubber" Lang. Når han skal avduke en statue av seg selv på en trapp ved Philadelphia Museum of Art like før han ønsker å kunngjøre sin pensjonist-tilværelse, blir Rocky offentlig utfordret av Lang. Han anklager Rocky for å bare akseptere utfordringer fra mindreverdige motstandere, og Rocky går med på utfordringen om en kamp mot Lang.
Mickey ønsker i utgangspunktet ikke dette. Presset av Rocky, innrømmer Mickey at han håndplukket motstanderne til Rockys tittel-forsvar for å spare ham for å få juling av den typen som Apollo Creed ga ham i deres omkamp. Mickey forklarer at Lang er ung og kraftig, og at han er "sulten" til kamp. Mickey tror ikke at Rocky kan holde ut i tre runder, fordi han ikke har vært "sulten" nok siden han vant tittelkampen sin mange år tidligere. Rocky, som nå vet at han aldri virkelig forsvarte tittelen mot de beste motstanderne, overbeviser Mickey om å samarbeide med ham for en siste kamp. Men Rocky trener i et miljø i Las Vegas som er fylt med distraksjoner for ham, og tar tydeligvis ikke treningen på alvor. Derimot trener Lang med hensynsløs besluttsomhet og energi.
Mickey blir presset voldsomt av Lang, noe som får Mickey til å få et hjerteinfarkt. Dette gjør Rocky både rasende og alvorlig distrahert av sin mentors tilstand. Rocky slår Lang med flere kraftige slag i håp om en tidlig knockout, men han kan ikke slå Lang på grunn av manglende kondisjon. Lang dominerer Rocky, og vinner derfor verdensmesterskapet i tungvekt. Etter kampen forteller Rocky til en døende Mickey at slåsskampen endte i andre runde, men uten å si hvem vinneren var. Mickey dør, og Rocky faller ned i en alvorlig depresjon.
Ved Mickeys nå stengte treningsstudio, møter Rocky hans tidligere rival, Apollo Creed. Han tilbyr å trene Rocky for en omkamp mot Lang, i bytte mot en fremtidig tjeneste som Rocky godtar. Apollo tar deretter Rocky med til treningsstudioet hvor han en gang trente, "Tough Gym" i Los Angeles. Men Apollo blir snart rasende på grunn av Rockys manglende innsats og motivasjon. Etter flere måneders hard trening skal den nye kampen finne sted ved Madison Square Garden i New York City. Kampen går tre runder. Men Lang, som er vant til å vinne kamper raskt med knockout i de tidlige rundene, blir mer og mer rasende over Rocky.
Vollåstunnelen
Vollåstunnelen er en veitunnel på Europavei 134 i Viken. Tunnelen er en forbindelse mellom Damåsen og Saggrenda i Kongsberg kommune.
Hensikten med tunnelen er blant annet å ha et overordnet veinett for gjennomgangstrafikk, etablere et bedre differensiert veinett til og fra Kongsberg samt å bedre trafikksikkerheten.
Tunnelen er 480 meter lang med ett løp med møtende trafikk. Den ble åpnet 3. juli 2020.
Klyngetun
Klyngetun er en betegnelse på et tradisjonelt vestlandsk gårdstun, med mange bruk, og husene til de ulike brukene plassert tett sammen, mer eller mindre uregelmessig i forhold til hverandre, slik at det er vanskelig å finne et regulært mønster.
Typiske eksempler på klyngetun er Havrå på Osterøy, Agatunet i Hardanger, Henjum på Hermansverk, Tyssedalen i Fjaler kommune, Osmundnes i Gloppen, Sjønstå gård i Fauske kommune, Eidbo ved Tvedestrand, samt gjenværende deler av tunet Larsbakken.
Klyngetunene oppsto ved bruksdeling gjentatte ganger. Delingen skulle skje rettferdig, og hver enkel åkerteig ble derfor delt. Teigene ble derfor stadig mindre, og den enkelte bruker fikk en stadig mer komplisert eiendom å forholde seg til.
Lofotfisket
Lofotfisket er det viktigste sesongfisket etter torsk i Norge. Fisket etter skrei i Lofoten starter i januar og varer til ut i april. I denne perioden søker fisken inn til kysten for å gyte. Siden vikingtiden har lofotfisket hatt stor betydning da den tørkede fisken (tørrfisk) i førmoderne tid var Norges klart største eksportøkonomi. Største totalfangst for lofotfisket var i 1947, da det ble dratt opp 145 000 tonn skrei, mens det under lofotfisket i 2015 ble landet 65 500 tonn skrei. Store variasjoner er vanlige, og etter en del år med dårlige fiskefangster på begynnelsen av 2000-tallet har lofotfisket hatt en kraftig oppgang frem til 2017. Lofotfisket i sesongen 2017 oppnådde en total førstehåndsverdi (første ledd i omsetningskjeden) på rundt én milliard kroner.
Gytefeltene strekker seg fra Lopphavet i nord til Trøndelag i sør, mens de viktigste fiskefeltene ligger på nordsiden av Vestfjorden, fra Lødingen til Røst. Skrei er gytende torsk som om vinteren og våren samles i store mengder på kystbankene og i visse fjorder på strekningen mellom Haugesund og Sørøya i Finnmark. Lofotfisket er en del av det årlige skreifisket. Av redskaper brukes line, garn, jukse (håndsnøre) og på enkelte steder snurrevad.
Anders Gärderud
Anders Gärderud (født 28. august 1946 i Stockholm) er en svensk tidligere friidrettsutøver. Han vant 3000 meter hinder under OL 1976 i Montréal.