cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Choo Choo Ch’Boogie
Opphavsmennene
Denver Darling (1909-1981) var en hillbilly-gitarist og låtskriver.
Det var også Vaughn Horton (1911-1988), som var hans låtskriverpartner av og til. Hortons første suksess som låtskriver var med «Pensjonat Rosenhill» (Amerikansk tittel:«Mockin' Bird Hill»). Han arbeidet også med Darling på slike sanger som «Address Unknown», en slager for The Ink Spots i 1939, og arbeidet med Gene Autry. Hans andre låtskriversuksesser innbefattet «Dixie Cannonball» og «Muleskinner's Blues».
Den tredje krediterte opphavsmannen var Milt Gabler (1911–2001), dengang visepresident for Decca Records og Louis Jordans plateprodusent. Få år senere, fremdeles på Decca, var Gabler også ansvarlig for å produsere Bill Haleys epokedefinerende «Rock Around the Clock» (og Haley, i sin tur, spilte inn en versjon av «Choo Choo Ch'Boogie» som ble utgitt på hans album Rock'n'roll Stage Show).
Louis Jordans versjon
Sangen ble først spilt inn på plate i januar 1946 av Louis Jordan & His Tympany Five. Den bidro som en viktig lenke mellom blues og country.
«Choo Choo Ch'Boogie» bebudet utviklingen av rock and roll noen få år senere.
Innhold
Sangen oppsummerte følelsen av opphisselse etterfulgt av skuffelse, som ble følt av mange som vendte tilbake fra tjenestegjøring under den andre verdenskrig, slik som:
Norsk versjon
Eldar Vågan har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Bomull i øra». Vazelina Bilopphøggers har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen På tur (Tiger SLP 99002) i 1983.
Listeplasseringer
Louis Jordans versjon toppet den amerikanske R&B-listen i atten uker fra august 1946, en rekord som kun ble oppnådd av en annen slager, «The Honeydrippers». Platen var én av Jordans største slagere noensinne hos både et svart og hvitt publikum. Den nådde en syvendeplass på den nasjonale listen.
Victoria Sandell Svensson
Victoria Margareta Sandell Svensson (født 1. mai 1977 i Borås) er en svensk tidligere fotballspiller. Svensson var landslagskaptein for Sverige, fram til hun i 2009 la opp.
Kévin Sireau
Kévin Sireau (født 18. april 1987) er en fransk syklist som spesialiserer seg i banesykling. Han har ni VM-medaljer og to OL-medaljer.
Victoria Sandell Svensson
Victoria Svensson ble født i Rånnaväg like utenfor Ulricehamn, den svenske storspilleren Pia Sundhages hjemby. Hun spilte allerede fra seksårsalderen, og etter hvert både på jente- og guttelag. Som 14-åring måtte hun slutte med guttefotball, og gikk via Nittorps IK til Jitex BK, der hun ble fra hun var 15 til hun var 20. Jitex tilhørte Damallsvenskan i hele denne perioden, og Svensson var med på flere oppturer med klubben. I oktober 1996 debuterte Svensson på landslaget mot Italia.
Imidlertid rykket klubben ned i 97-sesongen, og Svensson fikk et tilbud fra Älvsjö, som hun takket ja til. Hun spilte resten av sin karriere i klubben, som etter hvert ble slått sammen med Djurgården. Allerede i sitt første år i laget, vant hun Diamantbollen, prisen til Damallsvenskans beste spiller, og ble toppscorer med 32 mål av lagets 79. Laget hennes vant også serien. Svensson fortsatte som en viktig spiller for laget, og hun ble toppscorer igjen i 2001- og 2003-sesongen. I sistnevnte år ble hun også gitt Diamantbollen, og hun kom til finalen i VM for landslaget. I tillegg ble hun, visstnok i fullt alvor, tilbudt en kontrakt med det italienske herrelaget Perugia.
Svensson fortsatte å være dominerende på landslaget og klubblaget, og hun scoret det avgjørende målet for Djurgården/Älvsjö i semifinalen i Mesterligaen i fotball for kvinner 2004/2005 mot Arsenal LFC, og sikret dermed klubben finale. I 2009 hadde Svensson, som i mellomtiden hadde giftet seg med sin samboerske gjennom 10 år og tatt navnet Sandell, bestemt seg for å legge opp. Hun var med på å vinne Algarve Cup det året, og gikk til EM som favoritt. Sandell Svenssons siste kamp ble dermed kvartfinaletapet mot Norge, der hun scoret Sveriges trøstemål. Hun fullførte året for Djurgården, og endte på andreplass i toppscorerlisten det året med 14 mål.
Svensson giftet seg med Camilla Sandell i april 2008, og paret har to barn.
Etter karrieren ble Sandell Svensson sportsdirektør i Djurgården, før hun arbeidet en tid for Svenska Fotbollförbundet og for interesseorganisasjonen Elitfotboll Dam. I 2019 tok hun over som hovedtrener for division 1-laget Tyresö FF.
Paju
Paju (Paju-si) er en by i provinsen Gyeonggi i Sør-Korea.
Barnet (film)
Filmen vant Gullpalmen under Filmfestivalen i Cannes.
Handling
Han forteller Sonia hva han har gjort, og mener at de ganske enkelt kan lage en ny baby senere. Men Sonia blir syk og besvimer. Stilt overfor Sonias sjokk, og føler anger for sin feil, forsøker Bruno å kjøpe barnet deres tilbake.
Estland under Paralympiske sommerleker 2008
Estland sendte en tropp til paralympiske sommerleker 2008 i Beijing i Kina.
30px|Skyting Skyting
Menn:
30px|Svømming Svømming
Menn:
Cairu
Cairu er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Fylkesvei 7940
Fylkesvei 7940 går mellom Årviksand og Nymoen på Arnøya i Skjervøy kommune. Veien er 44,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 347 (Troms).
Cyneswith
Cyneswith er et gammelengelsk kvinnenavn.
Nordhordland tingrett
Nordhordland tingrett dekket opprinnelig et langt mindre område. Rettskretsen ble utvidet i 2006 da domstolen ble slått sammen med Midhordland tingrett. Samtidig ble Voss tingrett nedlagt, og Voss kommune ble tillagt Nordhordland tingrett. Domstolen fikk også Gulen kommune fra Fjordane tingrett.
Dagmar Lahlum
Dagmar Lahlum (1923–1999) var en landssvikdømt norsk kvinne, som under andre verdenskrig arbeidet som dobbeltagent for den britiske etterretningen MI5.
Bakgrunn
Dagmar Lahlum vokste opp i materielt enkle forhold som datter av en skomaker på Eidsvoll, og hadde en eldre søster samt to langt eldre halvbrødre. Hun skal ha flyttet hjemmefra og reist til Oslo allerede våren 1940, få uker før krigsutbruddet. I Oslo tok hun modellkurs, og livnærte seg med arbeidsoppdrag blant annet som syerske og hotellresepsjonist.
Agentvirksomhet
Det har vært antatt at Lahlum allerede var innrullert i motstandsbevegelsen da hun i april 1943 ble kontaktet av dobbeltagenten Eddie Chapman i mahognibaren på Hotel Ritz på Skillebekk. De to innledet raskt et intenst kjærlighetsforhold. Først senere ble det klart for dem at begge var i motstandskampen, den ene i norsk motstandsbevegelse og den andre som dobbeltagent for MI5. Paret bodde en tid i Kapellveien 15 på Grefsen. I huset var det også to menn fra tyske Abwehr som «passet på» dobbeltagenten Chapman. Tidligere var huset eid av det jødiske ekteparet Feldmann. Disse ble drept under en dramatisk flukt til Sverige, som er omtalt i boken Ekko fra Skriktjønn og filmatisert i filmen Over grensen.
Den tapte verden (Arthur Conan Doyle)
Den tapte verden er en britisk (engelsk) science fiction-roman skrevet av Arthur Conan Doyle, med illustrasjoner av New Zealand-tegneren Harry Rountree, opprinnelig publisert i åtte deler i Strand Magazine fra april til november. Senere samme år ble den utgitt i sin helhet som hardback av forlaget Hodder & Stoughton.
Dagmar Lahlum
Agentvirksomhet
Lahlum synes i 1943-44 å ha oppfattet seg som forlovet med Chapman, og britiske opplysninger kan tyde på at hun gjennomgikk en abort etter å ha blitt gravid med ham. Chapman forlot imidlertid Norge våren 1944, etter å ha lovet å komme tilbake til Lahlum etter krigen hvis han fortsatt var i live. Lahlum tok av uklare årsaker deretter jobb i den tyske brevsensuren i krigens siste måneder.
Den tapte verden (Arthur Conan Doyle)
Romanen følger et team av forskere som våger seg dypt inn i Amazonas-jungelen på jakt etter et uutforsket fjellplatå der tiden sies å ha stått stille fylt av dinosaurer og apemenn.
Den tapte verden har vært inspirasjonskilden for flere filmer og bøker, inkludert storfilmen King Kong, Edgar Rice Burroughs’ The Land That Time Forgot og Michael Crichtons bok Den tapte verden , som også deler samme tittel og en delvis lignende handling. Romanen er også filmatisert flere ganger. Den desidert mest kjente filmversjonen er stumfilmen fra med samme navn regissert av Harry O. Hoyt med banebrytende spesialeffekter av Willis O'Brien. En svenskspråklig utgave av boken ble utgitt i 1913 av Hugo Gebers forlag med en oversettelse av Hanny Flygare.
Dagmar Lahlum
Straffen
Etter frigjøringen ble Lahlum 19. mai 1945 arrestert i Oslo av norsk politi. Hun satt senere 189 dager i varetekt på Bredtveit kvinnefengsel. Lahlum oppga i sin skriftlige politiforklaring 15. juni 1945 kontakten med Chapman, og hevdet at arbeidet i tysk tjeneste hadde skjedd etter hans forslag. Hun ble etter dette 19. juni 1945 kjørt til et møte med det britiske politiet på Akershus landsfengsel, men ble dagen etter returnert til Bredtvedt da man fra britisk side benektet kjennskap til både henne og saken.
Østfrisisk melkesau
Østfrisisk melkesau er opprinnelig en frisisk sauerase av crossbredtypen. Den er selektert for sine melkeproduserende egenskaper og melka egner seg godt til ysting.
Dagmar Lahlum
Straffen
Lahlum vedtok et tilsendt forelegg på 189 dagers ubetinget fengsel under landssvikoppgjøret i 1947. Hun var aldri medlem av Nasjonal Samling, og ble formelt straffet utelukkende for sitt arbeid i den tyske brevsensuren de siste krigsmånedene. Chapman ble oppfattet bare som tysk agent under sitt opphold i Norge, og Lahlum fikk etter dette et rykte som tyskertøs som ble hengende ved henne i mange år etter krigen.
Østfrisisk melkesau
Rasen er i begrenset utstrekning også krysset inn i andre raser, i Norge blant annet i norsk kvit sau, ved kunstig inseminasjon av importert sæd. Østfrisisk melkesau har også blitt krysset med Awassisau (en svært populær tykkhalesau i den fruktbare halvmåne) med svært god suksess. Avkommet etter disse kalles Assafsau.
Dagmar Lahlum
Livet etterpå
Lahlum levde med unntak av et kortvarig ekteskap tidlig i 1950-årene senere alene hele livet, og forble barnløs. Hun var yrkesaktiv som kontordame helt til oppnådd pensjonsalder, men søkte aldri noen form for offentlig oppmerksomhet eller karriere. Av ukjente årsaker gjorde hun etter sin politiforklaring i 1945 aldri noe forsøk på å få frem sin krigshistorie, men unngikk tvert i mot alle tilløp til diskusjon om andre verdenskrig selv innenfor familien.
Østfrisisk melkesau
Østfrisisk melkesau regnes i dag som verdens mest produktive melkesau. Den stammer opprinnelig fra tysk side av grensen og må ikke forveksles med fellesbetegnelsen frisisk melkesau, som inkluderer flere raser. Det hevdes at østfrisisk melkesau gir 450–700 kg melk per laktasjon (220–240 dager), med en gjennomsnittlig fettprosent på 5,5–7 %. I tillegg gir rasen omkring 4,5 kg god kvalitet ull per søye per år. Østfrisisk melkesau veier i snitt 70–90 kg.
I Norge er tre besetninger med melkesau i 2022. To konvensjonelle og en økologisk.
Alle som driver med melkesau i Norge foredler melka selv gjennom egen ysting/foredling.
Dagmar Lahlum
Livet etterpå
Så langt kjent omtalte hun heller aldri sine krigsopplevelser overfor familiemedlemmer eller venner. At Chapman hadde overlevd krigen, synes Lahlum først å ha blitt kjent med da han svært uventet kontaktet henne via telefon og brev nær 50 år senere. 53 år etter adskillelsen i 1944, synes de to å ha blitt gjenforent da Lahlum besøkte England i 1997. Chapman skal etter dette møtet ha planlagt å reise til Norge for å fremlegge historien om Lahlum, men ble syk og døde få måneder senere. Lahlum led i 1990-årene av både Parkinsons sykdom og alkoholisme, og i sine siste leveår også av underernæring. Hun ble sist gang sett i live under en julemiddag med sin niese 25. desember 1999. Tre dager senere ble Dagmar Lahlum funnet død bak låste dører i sin leilighet, under noe uklare omstendigheter. Dødsdatoen hennes er noe usikker, men ble etter politietterforskning offisielt oppgitt som 28. desember 1999.
Historien kommer frem
Først i 2006 ble det gjennom arbeidet med to britiske biografier om Eddie Chapman kjent at Dagmar Lahlum jobbet for MI5 under krigen. Hennes historie har senere fått betydelig oppmerksomhet både i Norge og Storbritannia, blant annet gjennom to førstesideoppslag i Aftenposten skrevet av London-korrespondenten Hilde Harbo, og en utførlig omtale i boken Kvinner i hemmelige tjenester skrevet av historikeren Tore Pryser. Mye som følge av Lahlums eget strenge og livslange hemmelighold, forblir hennes historie imidlertid fortsatt gåtefull på flere viktige punkter.
Den norske historikeren Kristin Hatledal gjennomførte en omfattende kritisk drøfting av sakens så langt kjente fakta fra både norske og britiske kilder i sin masteroppgave ved Universitetet i Oslo våren 2009. Hva angår opplevelsene under krigen konkluderer Hatledal med at det finnes flere indisier, men ingen bevis, for at Lahlum var aktiv i norsk motstandsbevegelse før møtet med Chapman våren 1943, samt at Lahlum ble vervet til britiske etterretningsoppdrag av Chapman, men at det er usikkert hvorvidt MI5 formelt anerkjente henne som sin agent. Hva angår behandlingen av Lahlum etter krigen konkluderer Hatledal med at Lahlums arbeid i den tyske brevsensuren kunne gi grunnlag for straffeforfølgelse, gitt en forutsetning om at det ikke ble oppfattet som en kjent del av norsk motstandsarbeid eller britisk etterretning.
Den langvarige varetekten i 1945 gikk imidlertid ut over sitt rettslige grunnlag, og straffeutmålingen i 1947 var svært streng sammenlignet med lignende saker. Sammenlignet med andre etterretningskvinner i lignende situasjoner, skal den harde behandlingen av Lahlum ifølge Hatledal, i stor grad forstås ut fra Lahlums lave sosiale status og mangel på kontakter i Oslo. Også Lahlums rykte som tyskertøs kan ifølge Hatledal imidlertid ha spilt inn, selv om dette ikke er omtalt i forelegget.
Prekambrium
Prekambrium (jordens urtid) er den delen av jordens historie som er eldre enn kambrium (latin prae = «før»), dvs. tidsrommet fra jordens dannelse for 4 600 millioner år siden og fram til fanerozoikum (jordens oldtid) startet 542 millioner år før nåtid. Prekambrium deles inn i arkeikum og proterozoikum, som er to av de tre eonene i jordhistorien og avløses av det postkambriske fanerozoikum. Det aller meste av jordens kontinenter består av bergarter fra prekambrium, selv om de mange steder er dekket av yngre sedimenter. Liv oppstod allerede midt i arkeikum, med cyanobakterier for 3,5 milliarder år siden. Sammen med primitive alger dominerte de i nesten tre milliarder år, inntil de kjerne-cellede eukariotene dukket opp for 1,7 milliarder år siden i et mer oksygenrikt miljø og gradvis vant herredømme. Først for 800-500 millioner år siden ble eukariotene dominante og ga opphav for det plante-, sopp- og dyreliv vi fortsatt kjenner. Prekambrium avsluttes med utfelling av et betydelig overskudd av oksygen som muliggjorde stor oppblomstring av aerobt liv. Overgangsfasen for 600 - 542 millioner år siden kalles ediacara.
Inndeling
Jorda oppstod trolig om lag 4 600 millioner år siden av materiale som kretset rundt sola, før en planetesimal på størrelse med mars støtte sammen med jorda og spaltet ut månen. Allerede for 4 400 millioner år siden ser det ut til at en massiv jordkjerne var på plass, siden man har funnet så gamle krystaller av zirkon.
Prekambrium var tidligere delt i tre eoner: hadeikum, arkeikum og proterozoikum med skille for 3,8 og 2,5 milliarder år siden. I moderne geologi opererer man ikke lengre med hadeikum som selvstendig eon. Arkeium utgjør mer enn halve jordhistorien, proterozoikum utgjør noe under en fjerdedel. Prekambrium utgjør totalt syv åttendedeler av Jordens geologiske historie, men lite er kjent fra denne tiden.
The Conflict
The Conflict er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Ralph Ince.
Prekambrium
Livets utvikling - biostratigrafi
Vi vet relativt lite om livet på jorda i prekambrium, og det som vites har stort sett blitt besvart de siste femti årene. Bergartene fra prekambrium er ofte sterkt omdannet, eller erodert bort i ettertid, eller fortsatt dypt begravd under senere lag. Det er generelt få fossiler fra perioden.
The Conflict
Handling
Madeleine og Jeanette higer etter kjærligheten til den samme mannen. Den ene kvinnen er attraktiv, men fattig og tilbyr ham kjærlighet. Den andre kvinnen er også vakker og livlig, men langt mer velstående. Hun kan tilby mannen alt penger kan kjøpe. Den velstående kvinnen vinner snart mannen. Men Jeanette hater Madeleine så mye, at hun sørger for at faren hennes mister jobben sin. Dette tvinger Madeleine til å forlate skolen, og skaffe seg arbeid for å tjene penger. Madeleine får roller på teater, og flere år senere er hun en populær skuespillerinne. Jeanette har i mellomtiden forkastet sin første store kjærlighet, til fordel for Henry Mortimer - en ung advokat som hun har blitt nært knyttet til.
Prekambrium
Livets utvikling - biostratigrafi
Trolig oppstod primitive livsformer (før-alger) tidlig, basert på 3 800 millioner år gamle kisel- og karbonfunn på Grønland. Vi vet lite om slike arkeobakterier. Det er funnet cyanobakterier i kiselbergarter fra Vest-Australia som er mer enn 3 460 millioner år gamle. Cyanobakteriene kunne utføre primitiv fotosyntese i cellemembranen og skilte ut oksygen, men var ikke alger. Cyanobakteriene dekket havbunnen, og ble suksessivt dekket av kalkstøv som bakteriene trengte seg igjennom. Sluttresultatet ble mange meter tykke lag av stromatolitter. De dominerte helt fram til ediacara for 800-500 millioner år siden, men fikk for første gang konkurranse fra eukaryoter fra 1,7 milliarder år siden.
Eukaryoter har celler med flere rom og cellekjerne, og de av dem som har fotosyntese foretar denne i kjernen og ikke i cellemembranen. Algers fotosyntese ga en stadig mer oksygenrik atmosfære, samt et ozonlag som dempet UV-strålingen. Disse prosessene innledes med proterozoikum, og vi vet at den tidlige tredjedelen av dette eonet kjennetegnes av eukaryotenes ankomst og det første flercellede liv midtveis i eonet. Flercellede organismer var kanskje éncellede som slo seg sammen i forsvar. Men virkelig oksygenrik atmosfære fikk vi først for 800-500 millioner år siden. En midlertidig nedising (huron) ga et kaldt klima som ytterligere bidro til å fortrenge stromatolittene fra grunne havområder. Nå oppstod grønnalger i havet, og etterhvert sopp på land. Etter at huron-istiden gikk over for om lag 600 millioner år siden, steg verdenshavene og nå oppstod den frodige ediacara-faunaen hvor flercellede eukaryoters dominans over stromatolittene startet på grunt vann i havet.
The Conflict
Handling
Mortimer blir imidlertid forelsket i Madeleine, som bare betrakter ham som en av hennes beundrere. Når Jeanette krever at Madeleine skal gi opp Mortimer, bestemmer Madeleine seg for å heller gifte seg med ham. Men hun møter snart hennes første kjærlighet igjen, og hennes gamle følelser til ham gjenopplives. Men når han blir skutt og drept, tror Madeleine at Mortimer står bak - samtidig som Mortimer tror at Madeleine står bak dette dødsfallet. Men under rettssaken bryter Jeanette sammen, og tilstår at det egentlig var hun som hadde myrdet ham.
Prekambrium
Geologisk utvikling - litostratigrafi
Ved hjelp av radiologisk datering kan prekambriske bergarter kartlegges. Det vi kaller grunnfjell er prekambriske skjoldbergarter som ligger oppe i dagen, det vil si som ikke er dekket av nyere sedimenter - såkalte «stabile plattformer». Stabile plattformer er sedimenter som ligger oppå prekambrisk grunnfjell, og som samtidig befinner seg midt på kontinentplatene og dermed ikke har vært utsatt for kollisjoner eller ustabil vulkansk aktivitet i yttergrensene. Landmasser i platenes yttergrenser som har vært ustabile, kalles fanerozoiske landmasser, og omfatter mange av fjellkjedene på kloden.
Sultanpur (distrikt)
Sultanpur (hindi: सुल्तानपुर ज़िला, urdu: سلطان پور ضلع ) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Sultanpur.
Prekambrium
Geologisk utvikling - litostratigrafi
Prekambriske landmasser (grunnfjellskjold) utgjør ofte, men ikke alltid, topografisk flate og lavtliggende områder. Man har likevel eksempler på noen fjellområder i grunnfjellskjoldet som er dannet gjennom tektonikk eller isolert vulkansk aktivitet – som de østafrikanske fjellene rundt Riftdalen, og Ghatsfjellene i det sørlige India.
Prekambriske bergarter i Norge
Omtrent en tredel av berggrunnen i Norge består av prekambriske bergarter som utgjør grunnfjellet.Områder med prekambriske bergarter oppe i dagen kalles «skjold» eller «grunnfjell», og fins på alle kontinentene. Norge har et slikt grunnfjellsskjold – Det baltiske skjold, med prekambriske bergarter i Finnmark, Østfold, Sørlandet og nordvestlandet.
Sultanpur (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 3,790,922 innbyggere i distriktet, mot 3,214,832 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 5,28 % av befolkningen.
Prekambrium
Prekambriske bergarter i Norge
De eldste bergartene i Norge finnes i Lofoten og i Jarfjord-gruppen i Øst-Finnmarks grunnfjellsområde.
Sultanpur (distrikt)
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,23 % i 2011 mot 19,19 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 941 i 2011.
Prekambrium
Kontinentenes utvikling - paleogeografi
Superkontinentet Rodinia ble dannet for 1 000 millioner år siden og sprakk opp igjen for 650 millioner år siden.
Eksterne lenker
Artikkel i Store norske leksikon
Stuart Sutcliffe
Stuart Sutcliffe (født 23. juni 1940 i Edinburgh, død 10. april 1962 i Hamburg) var en britisk kunstmaler som ble musiker en kort tid. Under påvirkning fra kompisen John Lennon fungerte han som bassist i The Beatles fra julen 1959 til 1961, selv om han aldri bidro på noen av gruppens innspillinger.
Han ble overtalt av de øvrige Beatlesmedlemmene til å kjøpe bassgitar etter at han hadde solgt et bilde for 75 pund.
Siden det etter hvert ble klart for alle, ikke minst ham selv, at han aldri ville bli noen god bassist, forlot han gruppen i Hamburg i 1961 for å vie seg til videre studier i malekunst og forloveden, Astrid Kirchherr. Det var Kirchherr som tok de første fotografiene av Beatles og formet deres visuelle stil i tiden i Hamburg. På de fleste fotografier fra denne tiden står han med ryggen til publikum.
Stuart Sutcliffes historie blir fortalt i filmen Backbeat (1994) med Stephen Dorff, Sherilyn Fenn, Sheryl Lee og Ian Hart.
Ringu
Ringu (リング Ringu) er en japansk mysterie-skrekkfilm fra 1998, som er regissert av Hideo Nakata. Filmen er en adopsjon av Koji Suzukis ungdomsroman som kom ut i 1991.
Ringu ble svært populær i Japan.
Den har også fått to oppfølgere, Ringu 2 og Ringu 0. I 2002 ble det lansert en amerikansk versjon med navnet The Ring.
Handling
Reiko Asakawa er en TV-journalist som etterforsker en rekke mystiske dødsfall forårsaket av en video. Hver enkelt av ofrene som har sett denne videoen, har fått en telefon der noen sier at de har 7 dager igjen å leve. Reiko blir selv utsatt for denne forbannelsen, når hun finner videoen i en hytte der noen av ofrene hadde vært. Reiko får hjelp av sin eksmann Ryuji. Sammen finner de ut hva som egentlig ligger bak denne forbannelsen og historien bak den synske damen Shizuko, som kastet seg inn i vulkanen på Oshima øyen 40 år siden. De finner ut at Shizuko hadde en datter som het Sadako, som står bak denne forbannelsen. Hun hadde også synske evner som sin mor, men sterkere. Sadako ble drept av sin far Dr. Izuma ved å dytte henne i en brønn. Brønnen ligger under hytten der Reiko fant videoen. Reiko og Ryuji har ikke mye tid igjen, så de bestemmer seg for å finne Sadako i brønnen for å redde seg selv og deres sønn Yoichi fra Sadakos vrede. Til slutt finner Reiko Sadako i brønnen. De tror at alt er over, men det viser seg at en må kopiere videoen til Sadako, og så vise den til noen innen 7 dager for å overleve forbannelsen. Reiko laget en kopi til Ryuiji, uten å vite hva som ville skje. Til slutt dreper Sadako Ryuji. Reiko flykter med sin sønn, vekk fra storbyen i frykt for Sadako som fremdeles er ute etter Reiko og hennes sønn.
Produksjon
Ringu er basert på ungdomsroman som var skrevet i 1991 av Koji Suzuki (1957-). Han er en forfatter som har blitt omtalt som den japanske Stephen King. Boken ble veldig populær og solgte 2,5 millioner kopier i Japan. Dette var den første boken i en trilogi som endte med Spiral (1995) og Loop (1996). Det eksisterte allerede en «seksualisert» TV-serie av Ringu på FujiTV i 1995 som gikk på kvelden, før filmprodusenten Masato Hara ervervet rettighetene til Suzukis trilogi, og bestemte seg for å lage en filmversjon. Deretter ble Hideo Nakata ansatt for å regissere Ringu, og Joji Lida for å regissere Spiral (1998). Nakata gjorde mange forandringer i det opprinnelige manuset for å få historien til å passe inn i en moderne tid. Nakata valgte å gi hovedrollen til en kvinne for å skape en god familiedynamikk. I boken til Suzuki var hovedkarakteren en mann.
Filmens suksess gjorde at Hara spurte Nakata om å lage en oppfølger. Ringu 2 kom i 1999, der hovedrollen er Ryujis kjæreste Mai, som prøver å få en slutt på Sadakos forbannelse. Etter dette laget Norio Tsuruta Ringu0: Birthday (2000). Denne filmen følger Sadakos onde handlinger som dramastudent.
Fans i Korea kunne se Dong-bin Kims koreanske versjon av Ringu, The Ring Virus (1999). Denne versjonen var mer trofast mot den originale boken til Suzuki. I 2002 kom Hollywoodversjonen The Ring, regissert av Gore Verbinks. Nakata laget en etterfølger i 2005 som het The Ring 2.
Popularitet og økonomi
Ringu ble den mest populære grøsserfilmen i Japansk filmhistorie.
Anmelderne
Den ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 97 % på Rotten Tomatoes.
Shambhala Publications
Shambhala Publications er et uavhengig forlag med sete i Boulder, Colorado. Selskapet spesialiserer seg på «bøker som presenterer kreative og bevisste veier for å transformere individet, samfunnet og planeten». Mange av dets titler dreier seg om buddhisme og beslektede emner innenfor religion og filosofi. Selskapets navn er inspirert av sanskritordet Shambhala, et mytisk kongedømme skjult hinsides de snøkledte fjellene i Himalayas, ifølge tibetansk buddhistisk tradisjon. Flere av dets sentrale forfattere er Chögyam Trungpa, Pema Chödrön, Thomas Cleary, Ken Wilber, Fritjof Capra, A. H. Almaas, John Daido Loori, John Stevens, Edward Espe Brown og Natalie Goldberg.
Selskapet har ingen tilknytning til hverken Shambhalabuddhisme eller magasinet Lion's Roar (som tidligere hadde tittelen Shambhala Sun).
Daisaku Ikeda
Tidlig liv
Ikeda er sønn av to sjøgressdyrkere i Ota i Tokyo, og den femte sønnen i rekken. De fire eldre brødrene deltok i andre verdenskrig, og den eldste av dem, Kiichi, ble drept i kamp. Ikeda-familiens hjem ble også ødelagt under krigen. Disse opplevelsene dannet grunnlaget for Ikedas livslange søken etter verdensomspennende fred.
Tidlig engasjement i Soka Gakkai
I august 1947 møtte Ikeda Josei Toda på et Soka Gakkai-diskusjonsmøte, og han ble medlem i organisasjonen samme måned. I mars 1948 ble Ikeda uteksaminert fra handelsskolen i Tokyo, og måneden etter begynte han på kveldsskole ved Taisei Gakuin (i dag Tokyo Fuji-universitetet). Der spesialiserte han seg i statsvitenskap. De neste årene jobbet han for ulike selskaper som var eid av Toda, særlig Nihon Shogakkan, et forlag der Ikeda var redaktør for et barneblad. Ikeda var med på å grunnlegge ungdomsavdelingen i Soka Gakkai og ble personalsjef der i 1954. Ikeda så på Toda som sin åndelige veileder og skriver at han påvirket ham gjennom «den inderlige barmhjertigheten som alltid preget hans samspill med andre».
Tiden som president etter Toda
Da Toda døde i 1958, fulgte Ikeda i sin mentors fotspor og ble i 1960 den tredje presidenten i Soka Gakkai, Samme år begynte han også å reise utenlands for å utvide Soka Gakkai-bevegelsen. Da han tok på seg ansvaret som Soka Gakkai-president, fortsatte Ikeda arbeidet som grunnleggeren av Soka Gakkai Makiguchi begynte med å smelte sammen ideene og prinsippene om pedagogisk pragmatisme med elementene i den buddhistiske lære. Soka Gakkais største vekst i Japan kom etter andre verdenskrig under Todas ledelse, mens Ikeda ledet organisasjonen ut i verden. Soka Gakkai har i dag status som den største, mest mangfoldige internasjonale buddhistiske lekmannsorganisasjonen i verden. Soka Gakkai International er også et av verdens største nettverk av fredsaktivister. I 1970-årene ledet Ikeda Soka Gakkai til å bli en internasjonal buddhistisk lekmannsorganisasjon som i økende grad var aktiv i fredsskapende, kulturelle og pedagogiske aktiviteter.
Ikeda reiste mye. Eksempelvis besøkte Ikeda Sovjetunionen i september 1974, hvor han møtte statsminister Aleksej N. Kosygin. «Vi må legge fra oss hele ideen om krig», sa Kosygin. «Det er meningsløst. Hvis vi slutter å forberede oss på krig og i stedet begynner å forberede oss på fred, kan vi produsere mat i stedet for krigsmateriell.» Kosygin spurte Ikeda om hva som var den grunnleggende ideologien hans. Ikeda svarte: «Jeg tror på fred, kultur og utdanning – det grunnleggende fundamentet for humanismen.» «Det er verdier jeg holder høyt», sa Kosygin. «Vi må sette dem ut i livet her i Sovjetunionen også.»  Ikeda besøkte også USAs utenriksminister Henry Kissinger i 1975 for å «mane til nedtrapping av spenningen mellom USA og Sovjetunionen på det kjernefysiske området.» På et internasjonalt møte for Soka Gakkai-representanter som ble holdt på Guam i 1975, ble Soka Gakkai International (SGI) stiftet for å støtte medlemmer utenfor Japan. Ikeda hadde en ledende rolle i denne utviklingen og ble den stiftende presidenten i SGI. Under Ikedas ledelse utviklet SGI seg til å bli en bredt anlagt grasrotbevegelse for fred på verdensnivå. Som en drivkraft blant medlemmene i SGI, har Ikeda knesatt en sterk moralsk målsetning om å ta samfunnsansvar som en verdensborger.
Prestasjoner og bragder
Ikeda har grunnlagt flere institusjoner, som Soka University i Japan og Soka University of America, barne- og ungdomsskoler i Japan, Hongkong, Malaysia, Brasil og Singapore, Maison littéraire de Victor Hugo i Frankrike, International Committee of Artists for Peace i USA, Min-On konsertforening i Japan, Tokyo Fuji kunstmuseum i Japan, Institute of Oriental Philosophy i Japan med kontor i Frankrike, Hongkong, India, Russland og Storbritannia, Toda Institute for Global Peace and Policy Research i Japan og USA, og Ikeda Center for Peace, Learning, and Dialogue.
I 1994 samarbeidet Soka Gakkai med Simon Wiesenthal Center, en USA-basert jødisk menneskerettsorganisasjon, om å bekjempe antisemittisme i Japan. I et intervju uttalte rabbi Abraham Cooper ved Simon Wiesenthal Center at senteret «ikke nådde fram» etter å ha prøvd å oppnå oppmerksomhet i de japanske mediene om antisemittisme i landet. «Sannheten er at de eneste partnerne vi fant som ville hjelpe oss med å få bekymringene våre ut i den japanske offentligheten, var menneskene fra Soka-universitetet, under ledelse av Daisaku Ikeda», sa han. Denne koblingen førte til et samarbeidsprosjekt med Soka Gakkai for å utvikle en japansk versjon av den omreisende Holocaust-utstillingen «The Courage to Remember», som har blitt besøkt av mer enn to millioner mennesker. Ikeda har støttet Earth Charter Initiative og en dokumentarfilm om miljøet, A Quiet Revolution.
Utstillingen «Gandhi, King, Ikeda: A Legacy of Building Peace» viser sammenhengen i fredsaktivismen til Mahatma Gandhi, Martin Luther King Jr. og Ikeda. Lawrence Carter, en ordinert baptistprest og domprost i Martin Luther King Jr. Chapel ved Morehouse College i Atlanta, tok også initiativ til den årlige prisen Gandhi, King, Ikeda Community Builders Prize. Denne prisen berømmer personer for eksepsjonelt fredsarbeid. Som tilsvar til en tabloidartikkel i Japan som kritiserte disse aspektene ved prisen, skrev Carter: «Kontroversen» er en uunngåelig følgesvenn til storheten. Ingen som utfordrer den etablerte orden, kan unngå den. Gandhi hadde sine baktalere, og det hadde også Dr. King. Dr. Ikeda er intet unntak. Kontroversen er med på å skjule den intense motstanden etablerte autoriteter utviser for å unngå å måtte gi slipp på sin særlige status og sine privilegier. «Fornærmelser» er de moralsk svakes våpen; «bakvaskelser» er de åndelig ribbedes våpen. Kontroversen er vitnesbyrdet om det edle arbeidet disse tre enkeltpersonene gjorde for sine respektive samfunn.
Representantenes hus i Georgia, Missouri, og Illinois  i USA har vedtatt resolusjoner som anerkjenner Daisaku Ikedas samfunnsengasjement. 26. januar 2015 døpte byen Chicago om deler av byens ikoniske Wabash Avenue til «Honorary Daisaku Ikeda Way». Representantenes hus i USA har anerkjent Ikeda som en «som har viet hele sitt liv til fredsbygging og til å fremme menneskerettigheter gjennom utdanning og kulturutveksling med dyp tro på den menneskeligheten som deles av hele vår verdensomspennende familie». Delstaten Missouri har hedret Ikeda og hans verdsetting av «utdanning og kultur som forutsetninger for å skape ekte fred med respekt for alle menneskers verdighet og grunnleggende rettigheter.» Ikeda er æresmedlem i Romaklubben.
Internasjonale initiativer
Ikedas møter med offentlige personer over hele verden har skapt bevissthet rundt SGIs buddhistbevegelse i vertslandene, lagt til rette for relasjoner til de kulturelle og utdanningsrelaterte institusjonene Ikeda har grunnlagt, og gitt støtte til for eksempel SGI-sponsede omreisende utstillinger om globale temaer. Disse møtene og relasjonene har av noen blitt beskrevet som folkediplomati, fordi de har bidratt til både diplomatiske og interkulturelle bånd mellom Japan og andre land. Ikedas møter og dialoger viser SGI-bevegelsens forpliktelser på områder som fred, miljø og humanitær etikk. Personer som har fulgt Ikeda over tid, mener at litteraturen som skildrer Ikedas mer enn 7000 dialoger, kan gi mennesker verden over en personlig opplæring og virke som modell for et nytt folkediplomati Fra et akademisk perspektiv utgjør Ikedas dialoger «en ny strømning innen interkulturalisme og utdanningsfilosofi».
Ikedas første møte med Nelson Mandela i 1990 førte til SGI-sponsede anti-apartheid-forelesninger, en omreisende utstilling og studentutveksling på universitetsnivå. Den amerikanske borgerrettighetspioner, Rosa Parks beskrev et bilde fra sitt møte med Ikeda i 1993 som sitt favorittfotografi. Hun forklarte: Jeg kommer ikke på noen viktigere øyeblikk i livet mitt. ... Ikeda sa at dette møtet mellom oss utgjorde noe helt spesielt for ham. Det gjorde det for meg også. Med sin interesse for menneskerettigheter ligger Dr. Ikeda foran mange av menneskene i dette århundret. Han er en rolig sjel, en ydmyk mann, en mann med stor spirituell innsikt. Vi møttes i omtrent en time og snakket om livet mitt og utfordringer for ungdommen i landene våre. ... Møtet vårt kan tjene som modell for noen og hver.
Kinesisk-japanske relasjoner
Ikeda var flere ganger på besøk i Kina og møtte den kinesiske statsministeren Zhou Enlai i 1974. Besøkene førte til at det ble etablert kulturutveksling innen kunst, dans og musikk mellom Kina og Japan, og det ble åpnet for akademisk utveksling mellom kinesiske utdanningsinstitusjoner og Soka University. Kinesiske medier beskriver Ikeda som en tidlig talsmann for å normalisere de diplomatiske relasjonene mellom Kina og Japan i 1970-årene, noe som ble fordømt av enkelte og vakte interesse blant andre, slik som hos Zhou Enlai. Det ble sagt at Zhou Enlai ga Ikeda tillit til å sørge for at «det kinesisk-japanske vennskapet ville fortsette i generasjoner.»
Siden 1975 har den kulturelle utvekslingen fortsatt mellom Min-On konsertforening, som ble grunnlagt av Ikeda, og institusjoner som Chinese People’s Association for Friendship with Foreign Countries. En som fulgte prosessen til Ikedas forslag fra 1968 om å normalisere de japansk-kinesiske relasjoner, mente at med Ikedas møte med offentlige personer som Hu Yaobang, leder av kommunistpartiet, og Deng Yingchao i Kina i 1984, har Ikeda bidratt til å endre folkeopinionen i Japan i retning av et ønske om tettere diplomatiske bånd til Kina. Videre har Ikedas arbeid for utdanningsrelaterte og kulturelle bånd til Kina bidratt betydelig til å styrke relasjonen mellom de to statene.
Æresdoktorater og -professorater
Ikeda mottok sin 300. akademiske ærestittel den 21. november 2010 fra University of Massachusetts Boston. Ikeda har sagt at "De akademiske ærestitlene jeg har takket ja til, har jeg tatt imot på vegne av SGIs medlemmer over hele verden."
Privatliv
Ikeda bor i Tokyo med kona Kaneko (født 27. februar 1932), som han giftet seg med 3. mai 1952. Han har tre sønner, Hiromasa (født 1953; visepresident i Soka Gakkai), Shirohisa (1955–1984) og Takahiro (født 1958).
Bøker
Ikeda er en produktiv forfatter, fredsaktivist og bærer av den østlige fredstradisjon. Ikedas interesse for fotografi, kunst, filosofi, poesi og musikk gjenspeiler seg i verkene hans. I essaysamlingene og dialogene med politiske og kulturelle personligheter og pedagoger, diskuterer han emner som religioners transformative verdi, livets universelle hellighet, sosialt ansvar og bærekraftig utvikling.
Choose Life: A Dialogue (japansk: Nijusseiki e no taiwa), som kom ut i 1976, er nedtegnelsen av dialoger og korrespondanser som begynte i 1971 mellom Ikeda og den britiske historikeren Arnold J. Toynbee. Emnet var «sammenfallet av øst og vest», så vel som evige temaer som kunne strekke seg fra den menneskelige tilstand til religionenes rolle, til den menneskelige sivilisasjons fremtid. Toynbees 12-bindsverk A Study of History hadde blitt oversatt til japansk, og dette, sammen med hans forelesningsbesøk og tidsskriftartikler om sosiale, moralske og religiøse emner, gjorde ham populær i Japan. Til en japansk utvandrer som i et brev hadde uttrykt seg kritisk til Toynbees forbindelse til Ikeda og Soka Gakkai, svarte Toynbee: «Jeg er enig med Soka Gakkai i at religion er det viktigste i menneskenes liv, og deres motstand mot militarisme og krig.» I et annet brev som var kritisk til Ikeda, svarte  Toynbee: «Ikedas personlighet er sterk og dynamisk, og slike personer er ofte kontroversielle. Det jeg selv kjenner på når jeg skal beskrive Ikeda, er stor respekt og sympati.» Per 2012 har Choose Life: A Dialogue blitt oversatt til og utgitt på 26 språk. Ikedas mange barnebøker har blitt animert og gjort om til anime.
Human Revolution
Ikedas roman Ningen kakumei ble utgitt som føljetong i den japanske avisen Seikyo Shimbun.
Osan
Osan (Osan-si) er en by i provinsen Gyeonggi i Sør-Korea.
Kaljord
Kaljord er en av bygdene på Hinnøya i Hadsel kommune. Fellesbetegnelsen for disse bygdene som består av Kaljord, Hennes, Kvitnes, Kvantoelv og Fiskfjord er Innlandet, eller Hadsel Innland.
Det bor ca. 350 mennesker i hele området. Kaljord ligger mot enden av hovedveien, med bensin, fergekai og hurtigbåtanløp (Forbindelse mot Raftsundet og Lofast). Tidligere var jordbruk og sjøfart hovednæringer.
I dette området ligger Møysalen nasjonalpark.
Lenangsøyra kapell
Lenangsøyra kapell er et kapell fra 1996 i Lyngen kommune, Troms og Finnmark fylke.
Adkomst til stedet er via fylkesvei 7924 og de kommunale veiene Ørstrandveien og Ravikveien.
Jon Ellingsen
Jon Ellingsen (født 6. april 1962) er en norsk hallingdanser som har vunnet priser og turnert i inn- og utland.
Ellingsen er opprinnelig fra Lier i Buskerud. I 1985 deltok han for første gang på Landskappleiken. Han ble kåret til vinner i hallingdans på Landskappleiken i 1994, 1995, 2000 og 2002, og ble tildelt kongepokalen i 2000.
Som danser har Ellingsen turnert rundt i Europa og i USA. Han representerte Norge da Vinterlandsutstillingen gjestet Spania i forbindelse med OL på Lillehammer i 1994. Han har holdt kurs og opptrådt på folkemusikkfestivalen i Ransäter i Sverige, og hatt danseoppdrag under skiskyttar-VM.
Fra august 2001 til januar 2002 var han med i en oppsetning av Peer Gynt på Rogaland Teater, og spilte blant annet rollen som Bøygen. I juli 2002 var han gjest i det britiske talkshowet Graham Norton Show på Canal 4.
I 2005 og 2006 var han med i en folkemusikkversjon av Mozarts Tryllefløyten, som var et samarbeidsprosjekt mellom norske Rikskonsertene og svenske Riksteatern.
Changemaker
Changemaker er Kirkens Nødhjelps ungdomsorganisasjon og ble grunnlagt i 1992.
Changemaker har omtrent 1,300 medlemmer og 20 lokallag bestående av medlemmer mellom 13 og 30 år, og er dermed den største norske ungdomsorganisasjonen som jobber med utviklingspolitikk. Leder i Changemaker er Naja Amanda Lynge Møretrø.
Changemaker jobber gjennom aksjoner og bevisstgjøring rundt fordelingspolitikken mellom Nord og Sør. Organisasjonen mener at man må ta tak i de grunnleggende årsakene til fattigdom og urettferdighet i verden, og at siden disse forskjellene er menneskeskapte, kan og bør de forandres av mennesker.
Changemaker var med i utformingen av Kirkens Nødhjelps program Communication for Change, som arrangeres i samarbeid med Norges KFUK-KFUM.
SNU
To ganger i året holder Changemaker sine leirer, Sør-Nord-Utviklingsseminar (SNU). På disse seminarene samles organisasjonens medlemmer for å diskutere Changemakers arbeid og andre relaterte ting. De siste årene har over 100 ungdommer deltatt på SNU, som har blitt arrangert i blant annet Oslo, Bergen, Lofoten, Kviteseid, Kristiansand, Halsnøy og Rødde.
Internasjonalt nettverk
Det har etter hvert oppstått Changemaker-organisasjoner i andre land. Noen har oppstått som følge av Kirkens Nødhjelp sitt arbeid i et land, og andre er inspirerte av eksisterende grupper. Det er store forskjeller i for eksempel størrelse og arbeidsmetoder, men alle jobber mot et felles mål. De ulike landsorganisasjonene har siden 2010 hatt årlige møter. Changemaker organisasjonene utenfor Norge inkluderer:
Leif Ryvarden
Leif Randulff Ryvarden (født 9. august 1935 i Bergen) er professor emeritus i mykologi (sopper) og faglitterær forfatter.
Han er utdannet sivilingeniør i kjemi fra Norges tekniske høgskole i 1963. Studieopphold i London 1971-1972 vekket hans interesse for biologien. Senere studerte han ved Universitetet i Oslo og virket som professor i mykologi i perioden 1992-2002.
Ryvarden har forsket på vedboende sopp og har drevet feltarbeid i flere verdensdeler, særlig i Afrika og tropisk Sør-Amerika. I tillegg til en omfattende faglig produksjon har han skrevet populærvitenskapelig litteratur og mottatt flere utmerkelser for dette. Sammen med Klaus Høiland fikk han Brageprisen for boka Er det liv, er det sopp i 1998. Han har også mottatt Miljøverndepartementets pris for miljøarbeid og populærvitenskapelig virksomhet i 1992, Universitetets pris for populærvitenskapelig virke i 2002 og Den norske friluftslivprisen i 2007 sammen med Per Roger Lauritzen. Ryvarden er æresmedlem i Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Leif Ryvarden er æresmedlem i flere utenlandske mykologiselskaper, æresdoktor ved Göteborgs universitet, Universitetet i Córdoba i Argentina og medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi. Han mottok Prisen for god forskningsformidling ved Universitetet i Oslo i 2002.
Ryvarden ble i 2013 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for «forskning og formidling innen naturvitenskap.»
Bibliografi
Bibliografiens omfang og ordning.
Ryvardens populærvitenskapelige publikasjon presenteres her. Han omarbeider og oppdaterer verkene sine jevnlig, derfor er kun de siste utgavene tatt med. Titlene er ordnet kronologisk etter utgivelsesår og ansvarsforhold i oversikten. Se også lenkesamling under "Dokumentene i norske baser". Der kan det sorteres alfabetisk etter tittel og etter utgivelsesår i stigende eller synkende rekkefølge.
Dokumentene i norske baser
I denne tabellen er titlene direkte koblet til katalogposter i basene NORBOK, BIBSYS og BIBBI. For å finne mer av Ryvardens publikasjoner for øvrig, kan det søkes direkte i basene. Søk etter artikler gjøres i NORART.
Haron Keitany
Haron Keitany (født 1. januar 1984) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer på 1 500 meter.
Under friidrettsåret 2008 vant han gull ved IAAF World Athletics Final 2008 i Stuttgart på tiden 3.37,92.
Li Zhen (padler)
Li Zhen (født 26. februar 1985) er en kinesisk padler som padler flatvann. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han ble nummer syv.
Namyangju
Namyangju (Namyangju-si) er en by i provinsen Gyeonggi i Sør-Korea.
Det schlesiske universitet
Det schlesiske universitet i Katowice (polsk Uniwersytet Śląski w Katowicach) ble grunnlagt i 1968 i Katowice, og er etter studenttallet Polens andre største universitet. Mesteparten av fakultetene ligger i Katowice, med didaktiske enheter lokalisert i Sosnowiec, Rybnik, Chorzów, Cieszyn og Jastrzębie-Zdrój. Universitetet består av tolv fakulteter med 46 000 studenter.
Det schlesiske universitet har sine røtter i Den pedagogiske høyskole i Katowice grunnlagt 1928. I 1968 ble denne sammenslått med Det jagiellonske universitets filial i byen, og ble slik det niende statlige universitet i Polen. Det hadde da fire fakulteter og 6 000 studenter.
Nosy Be
Nosy Be (også Nossi-bé) er en øy og et distrikt (Fivondronana) i regionen Diana utenfor nordvestkysten til Madagaskar. Nosy Be betyr «stor øy» på gassisk. Øya ble kalt Assada tidlig i kolonitiden på 1600-tallet. Nosy Be er Madagaskars største turistdestinasjon. Øyas største by heter Andoany, også kjent som Hell-Ville.
Michaël D’Almeida
Michaël D'Almeida (født 3. september 1987) er en fransk syklist som spesialiserer seg i banesykling. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv i lagsprint.
Sagaen om Fridtjov den frøkne
Sagaen om Fridtjov den frøkne eller Soga om Fridtjov den frøkne (norrønt: Friðþjófs saga ins frækna, dvs «den modige») er en islandsk fornaldersaga fra 1300-tallet, som er særlig kjent på grunn av Tegnérs diktsyklus Frithiofs saga (1825), og monumentalstatuen av hovedpersonen som ble oppført på Vangsnes i Sogn, som en gave fra den tyske keiser Vilhelm II.
Hovedpersonen har blitt beskrevet som «kort sagt, den ideelle helt, og dog rent menneskelig i al sin færd.»
Bakgrunn
Som fornaldersaga er denne sagaen skrevet senere enn islendingesagaene, og den har mindre dekning i faktiske hendelser. Islendingene fortalte hverandre sagaer fra «gamle dager» (forn ǫld) som underholdning. Noen av fornaldersagaene har en historisk kjerne, mens andre er ren fiksjon. Sagaen om Fridtjof er ren fiksjon, inspirert av oversatte romantiske sagaer, og særlig fortellingen om Tristan og Isolde. Sagaen har også likhetstrekk med Gunnlaug Ormstunges saga, men skiller seg fra denne ved at de elskende får hverandre.
Sagaen er nedskrevet i kristen tid, og er preget av en kristen virkelighetsforståelse, med Fridtjovs soning gjennom prøvelser som det mest karakteristiske temaet. Det er flere uttrykk for norrøn religion i sagaen, særlig av en religiøs kultus viet til Balder, men det er usikkert hvor historisk korrekt dette er.
Innhold
Handlingen er delt opp i tre hovedavsnitt, to som foregår i Sogn, og ett på Ringerike. I tillegg kommer hovedpersonens to utenlandsreiser: først da han blir sendt i diplomatisk oppdrag til Orknøyene, og senere i vikingferd.