cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fylkesvei 1541
Traséen ble fastlagt 2019, og bstår av delstrekninger av de tidligere fylkesveiene 401 og 384.
Hatten
Hatten er navnet på flere fjell i Norge: Hatten er også et øynavn i Norge:
Parambikulam-demningen
Parambikulam-demningen er en gravitasjonsdam i betong i distriktet Palakkad i delstaten Kerala i det sørlige India, på elven Parambikulam. Demningens volum er på 69 millioner m³, som er 10.størst i verden.
Them Bavnehøj
Them Bavnehøj er en av de høyeste toppene i Danmark, 153 meter over havet. Navnet indikerer at toppen tidligere ble brukt som «bavne» eller vete. Navnet avslører også at toppen ligger i den tidligere Them kommune sør for Silkeborg.
På toppen finnes et mindre tårn, som knapt rekker over tretoppene. Her står også et postament, brukt som trigonometrisk punkt i Danmarks 2.-ordens nett.
Them var den mest skogrike kommunen i Danmark, med hele 41 % skog, fram til den ble innlemmet i Silkeborg kommune i 2007. Toppen kan da også være vanskelig å finne i skogen, og utsikten er heller ikke god.
NFC West
National Football Conference – Western Division eller NFC West er en av fire divisjoner i National Football Conference (NFC) i National Football League (NFL). Divisjonen har per 2019 fire medlemmer: Arizona Cardinals, Los Angeles Rams, San Francisco 49ers og Seattle Seahawks.
Divisjonen ble stiftet i 1967 som National Football League Coastal Division, og hadde da i likhet med de andre divisjonene i ligaen et navn som startet med "C". Divisjonen fikk navnet fordi medlemslagene lå relativt nær USAs kystlinje, til tross for at de lå på forskjellige sider av landet, noe som førte til lange reiser for divisjonsrivalene. NFL Coastal Division hadde fire medlemmer: Atlanta Falcons, Baltimore Colts, Los Angeles Rams og San Francisco 49ers. Los Angeles og San Francisco lå på vestkysten, mens Baltimore og Atlanta lå på østkysten. Atlanta ble plassert i divisjonen til tross for at de lå lenger øst enn fem lag i Eastern Conference (Cowboys, Cardinals, Saints, Browns og Steelers).
Etter sammenslåingen av AFL og NFL i 1970 skiftet divisjonen navn til NFC West. Baltimore Colts flyttet til AFC East og ble erstattet av New Orleans Saints som kom fra Capitol Division i Eastern Conference. I ble det nylig etablerte Seattle Seahawks plassert i divisjonen i én sesong før de ble flyttet til AFC West. Sett bort fra det ene året forble divisjonen den samme frem til da Carolina Panthers ble lagt til. Rams flyttet til St. Louis før sesongstart samme år, som førte til at divisjonen ikke lenger stemte geografisk. Ti av de femten lagene i NFC var basert vest for Atlanta, og tolv var basert vest for Charlotte.
Divisjonen ble helt endret etter omorganiseringen i 2002. Falcons, Panthers og Saints ble flyttet til NFC South; mens Cardinals flyttet til NFC East og Seahawks returnerte fra AFC West. Rams forble i West og holdt dermed ved like den historiske rivaliseringen med 49ers som hadde eksistert siden, og ble dermed det eneste laget i divisjonen som lå øst for Rocky Mountains frem til 2015. Da Rams returnerte til Los Angeles i 2016 var alle lagene i NFC West vest for Rockies for første gang i divisjonens historie; alle lagene utenom Cardinals ligger i Pacific Time (ettersom at størsteparten av Arizona ikke følger sommertid har de samme klokkeslett som Pacific Daylight Time fra andre søndag i mars til første søndag i november).
NFC West var den andre divisjonen siden 2002 (NFC South var først) hvor alle lagene nådde et conference championship og et Super Bowl: Los Angeles (2018), Arizona (2008 og 2015), San Francisco (2011, 2012, 2013 og 2019) og Seattle (2005, 2013 og 2014). Divisjonen er også en av to hvor alle lagene har vunnet minst tre divisjonstitler hver siden 2002. Alle lagene har nådd Super Bowl minst én gang siden 2002 (den eneste andre divisjonen som har oppnådd dette er NFC South): Arizona, Los Angeles Rams , San Francisco , og Seattle.
I 2010 ble NFC West den første divisjonen i NFLs historie med en divisjonsvinner som hadde et negativt sesongresultat, etter at Seattle Seahawks vant divisjonen med et sammenlagtresultat på 7–9. I 2014 ble Carolina Panthers det andre laget til å gjøre det, da de vant NFC South med et sammenlagtresultat på 7–8–1, i 2020 ble Washington Football Team det tredje da de vant NFC East med et sammenlagtresultat på 7–9, og 2022 ble det fjerde laget i med et sesongresultat på 8−9.
Siden slutten av -sesongen leder 49ers divisjonen 589–499–16 (137–166–1 siden omorganiseringen) med fem Super Bowl-titler og et sluttspillresultat på 33–22. Rams har et resultat på 586–575–21 (130–173–1 siden omorganiseringen) med fem Super Bowl-kamper og to seiere, og er 25–26 i sluttspillet. Cardinals har et resultat på 135–173–1 siden de ble med i NFC West (566–770–41 totalt) og ett nederlag i Super Bowl XLIII, med et sluttspillresultat på 7–9, 5–4 i NFC West. Seahawks har et sammenlagresultat på 179–124–1 siden de ble med i NFC West (367–340–1 totalt), med tre Super Bowl-kamper og en seier i Super Bowl XLVIII, med et sluttspillresultat på 17–18; de er 14–13 i sluttspillet i NFC West, og var 3–5 i AFC West. Siden omorganiseringen har Seahawks ledet divisjonen i seiere, divisjonstitler, og sluttspillkamper.
Divisjonsmestere
Etter 2001 ble Atlanta Falcons, Carolina Panthers og New Orleans Saints flyttet fra NFC West til den nye divisjonen NFC South. Arizona Cardinals kom til NFC West fra NFC East, og Seattle Seahawks kom inn fra AFC West, og sammen med San Francisco 49ers og St. Louis Rams dannet de den nye NFC West-divisjonen.
Wildcards
* En spillerstreik i 1982 reduserte antallet kamper i seriespillet til 9. Ligaen brukte derfor en sluttspillturnering for det året, og divisjonsresultater ble ignorert.
Slaget ved Zorn
Slaget ved Zorn var en trefning som ble utkjempet mellom nassauiske og prøyssiske tropper under Den østerriksk-prøyssiske krig, da Nassau var alliert med Østerrike. Den fant sted 12. juli 1866 i den nassauiske landsbyen Zorn. En nassauisk soldat ble drept i trefningen. Trefningen, som ble grandiost omtalt som et slag, utgjorde Nassaus eneste militære seier over Preussen i krigen, men til tross for denne seieren førte Østerrikes tap i krigen som helhet til at Nassau ble okkupert og annektert av Preussen, og dermed opphørte å eksistere som stat.
Edward Joseph Hannan
Edward Joseph Hannan (født 21. juni 1836 i Ballingarry i County Limerick i Irland, død 24. juni 1891) var en irskfødt katolsk prest med alt sitt virke i Skottland og som hovedsakelig huskes som grunnleggeren av Hibernian Football Club i Edinburgh.
Bakgrunn
Edward Joseph Hannan var det andre av elleve barn født til John og Johanna Hannan (neéSheehy) på en gård i Ballygrennan townland i Ballingarry.
begynte på mindreseminar ved St Munchin's College i Limerick, og flyttet over til All Hallows College i Dublin i 1855, der han fullførte prestestudiene. Han ble presteviet i 1860. Han ble til å begynne med værende ved All Hallows.
Edinburgh
I 1861 dro til Edinburgh i Skottland i 1861 på ferie, og ble der overtalt til å bli av biskopen for å drive den nylig gjeninnviede kirken St Patricks.
I løpet av sine mange år som fulgte i Edinburgh var han svært opptatt av de sosiale problemene til de fattigere katolikker i byen, og grunnla en lokal avdeling av Catholic Young Mens Society (CYMS) i 1865, en organisasjon som hadde blitt grunnlagt i Irland av hans onkel, monsignor Richard B. O'Brien (som underviste i All Hallows da Hannan var der). I 1871 ble han ansvarlig prest ved St Patricks. Han gjorde mye for innbyggerne i «Little Ireland», det irske samfunnet i Edinburgh sentrert rundt Cowgate.
I 1875 grunnla han sammen med den 21 år gamle Michael Whelahan (opprinnelig fra Co. Roscommon i Irland) fra CYMS, grunnla han Hibernian Football Club. Det var delvis for å markere hundreårsdagen for Daniel O'Connells fødsel.
Fader Hannan startet klubben som del av sitt stoet juniorarbeid i menigheten; det gjaldt å holde ungdommene vekk fra gjengopprør i gatene. Michael Whelahan var en talentfull fotballspiller og foreslo at kirken også kunne opprette et eget fotballag, siden de irske ungdommene hadde problemer med å vinne innpass i de skotske gatelagene. Cowgate var på denne tiden i realiteten et irsk slumstrøk i Edinburgh. Klubben vant fort anerkjennelse.
Fader Hannan, som etterhvert ble kannik (Canon), fungerte som klubbens første manager og som dens resident til sin død.
Død
Han døde i en alder av 55 år av lungebetennelse den 24. juni 1891.
Han er gravlagt på den vestlige stien i den opprinnelige del av Grange Cemetery i det sørlige Edinburgh. Det store minnesmerket i hvit marmor ble restaurert av Hibernian Historical Trust i 2006.
Murerpils
Murerpils eller murer'n (uttale: murærn) er en folkelig betegnelse i Norge på brune 0,7 l ølflasker av glass som pr. 2022 er nesten gått ut av produksjon. En annen folkelig betegnelse på de store ølflaskene var «langpils».
Opprinnelsen er uttrykket murer, antakelig fra dansk, som betød 0,7 l bayerøl. Det het seg at bayerøl var «anbefalt av 400 norske murere», og var tidligere den mest solgte ølsorten. Uttrykket ble siden overført til helflaskene med pilsnerøl; murerpils er idag en mer utbredt betegnelse og uttrykket murer er mer knyttet til selve flaskestørrelsen.
Tidligere inneholdt en halvflaske øl 0,35 l, og en helflaske var på 0,7 l (så også for vin). Ølflaskene var brune og spesielt 0,7 l flasken var spesielt lange flasker av glass (som alle ølflasker).
På 1990-tallet fikk mureren konkurranse av 1,25 l-flasker i brun plast, som av enkelte omtales som murerpils. Tidlig på 2000-tallet var plastflaskene og boksøl i ferd med å utkonkurrere mureren, som tilsist gikk helt ut av produksjon. Mens mureren ble forsøkt erstattet av en større flaske, har småpilsen krympet noe, og er nå på 0,33 l. Vinflaskene har derimot vokst litt, og er på 0,75 l for helflasker og 0,375 l for halvflasker.
Selv om ingen av de gamle bryggeriene selger øl på murerflasker, er det noen mikrobryggerier som gjør det. For eksempel tilbyr Kinn Bryggeri flere øltyper i både 0,7/0,75 liters murerflasker og 0,35l halvflasker.
Victor Martín
Victor Martín (født 25. september 1993) er en spansk svømmer.
Han representerte Spania under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Rolf Tiemroth
Rolf Tiemroth var mest kjent for sine keramiske arbeider med måker som motiv, sine grå tallerkener med danske folkedrakter og lysestaker og speil i rokokkoinspirert stil. Hans karriere startet i Danmark, hvor han utdannet seg til keramiker, billedhugger og maler. Allerede som 17-åring startet han sitt eget verksted i Danmark.
Hans Christian Welle forteller i boken Norli: bokhandelen og menneskene 1890-1990 at hans vennskap med keramikeren Tiemroth startet i læretiden hans i Danmark. Welle forteller også hvordan han (trolig tidlig på 1950-tallet) mistet evnen til å arbeide med dreieskiven da han fikk hånden i en leirkvern og mistet da helt eller delvis alle fingrene unntatt tommelfingeren på den ene hånden. Når han så flyttet til Norge, arbeidet han frem til 1963 i Norlis bokhandel i Oslo. Han arbeidet der med kunst i reproduksjons- og kunstavdelingen, og dessuten stod han også for mye av presentasjonen av produkter i lokalene og vindusdekorasjonene.
Samson Oghenewegba Nathaniel
Samson Oghenewegba Nathaniel (født 29. august 1997) er en nigeriansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Albert Puig
Albert Puig (født 1. april 1994) er en spansk svømmer.
Han representerte Spania under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Rolf Tiemroth
Etter at han sluttet hos Norli etablerte han seg som keramiker i Homborsund etter å ha brukt flere år på å trene seg opp igjen. Der la han ned et stort arbeid som leder i Grimstad kunstforening. Tiemroth deltok på flere utstillinger, blant annet var han gjesteutstiller på Søgneutstillinga i 1982. Han var også en aktiv sportsdykker, og var med å stifte undervannsklubben Triton i Grimstad.
I forbindelse med sin 75-årsdag i 1992 uttalte han at han kunne merke en økende kunstforståelse blant folk, og at kunst og kultur var like viktig som vann og brød. I 1994 ble en stor veggdekorasjon avduket på Eide skole, det var et av hans mange utsmykningsoppdrag.
Theodor Georg Ziegler
Theodor Georg Ziegler (født 23. april 1722 på jernverket på Lesja, død 22. mai 1800 på Gulstad i Hadsel) var en norsk sorenskriver og mineralog kjent for å ha foretatt den første statlige kartleggingen av malmforekomster i Norge.
Oppvekst og utdanning
thumb|Hovedbygningen på Lesja Jernverk i 1752.professor Johan Meyer thumb|Sakslund i Stange.Foto:Jensens Theodor Georg Ziegler ble født den 23. april 1722 på Lesja jernverk. Han var sønn av jernverkseier Reinhold Ziegler (1677–1729) og Anne Marie Flor, og tilhørte adelsslekten Ziegler. Enkelte grener av slekten hadde slitt under vanskelige økonomiske forhold i Sachsen på slutten av 1500-tallet, og én av grenene innvandret følgende som leiesoldater først til Danmark rundt 1640 og senere til Norge rundt 1680 med Theodor Georg Zieglers henholdsvis oldefar, oberstløytnant Gregorius (I.) Ziegler († 1659) og farfar, Heinrich Ziegler (1651–1690).
Éric Laboureix
Éric Laboureix (født 12. april 1962) er en fransk tidligere freestylekjører.
Theodor Georg Ziegler
Oppvekst og utdanning
Barndommen til Ziegler ble antakeligvis tilbrakt både på Sakslund i Stange og på jernverket på Lesja. Sakslund hadde tilhørt Zieglers morfar, kommandant på Christiansfjeld festning major Jens O. Flor, før det kom i Reinhold Zieglers besittelse.
Éric Laboureix
Laboureix har vunnet verdenscupen i freestyle sammenlagt fem ganger: i sesongene 1985/86, 1986/87, 1987/88, 1989/90 og 1990/91. Han har vunnet 34 verdenscuprenn individuelt. Den første verdenscupseieren kom i Tignes 21. januar 1983 og den siste samme sted 7. desember 1991.
Theodor Georg Ziegler
Oppvekst og utdanning
Ziegler tok juridisk embetseksamen ved Københavns universitet den 28. juni 1752 i en alder av 26 år. Han betraktet seg selv som en mineralog, og skrev i 1760:
Han oppgir ikke hvor han har studert mineralogi, men det antas å være på Det Kongelige Norske Bergseminarium på Kongsberg som åpnet i 1757.
Éric Laboureix
Han tok en bronse i VM i freestyle 1986.
Theodor Georg Ziegler
Kartlegging av mineralforekomster i Nordland og Troms 1760–1763
I 1760 fikk Ziegler i oppdrag av Kronen å befare Nordlandene, for å kartlegge malm- og mineralforekomster. Dette fremkommer av kongelig resolusjon nr. 41, 1760:
Denne kartleggingen er den første statlige kartleggingen av malmforekomster i Norge, omtrent 100 år før opprettelsen av Norges geologiske undersøkelse. Ziegler hadde blitt anbefalt til oppgaven av både amtmannen i Nordland Hans Hagerup de Gyldenpalm og geologen Peter Ascanius, som på dette tidspunktet var professor ved Naturalie-Cabinettet i København.
I 1761 skrev Ziegler til rentekammeret at det burde anlegges et jernverk i Rana.
Høsten 1761 rapporterte Ziegler til rentekammeret om flere funn i Helgeland og Salten, samt ved Gullfjellet i Rana. Ziegler skriver i 1761:
I 1763 påviste Ziegler jernmalmforekomster i Dunderlandsdalen, både ved Ørtfjellet og Ørfjellet. Dette er den første dokumentasjonen av jernmalm i områrdet som senere la grunnlaget for «Jernverksbyen» Mo i Rana. I brevene til rentekammeret var Ziegler også trolig den første til å omtale fauskemarmor.
Sorenskriver i Vesterålen fra 1773
Den 14. juli 1773 ble Ziegler utnevnt til sorenskriver i Lofoten og Vesterålen. Han bodde i 1774 på Bitterstad på Langøya. I februar 1778 søkte Ziegler avskjed som sorenskriver. Senere det samme året fikk han avskjed i nåde med 200 riksdaler årlig og livsvarig pensjon.
Galbadrakhyn Khishigsaikhan
Galbadrakhyn Khishigsaikhan (født 28. august 1990) er en mongolsk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp og maraton. Hun løp tidligere også mellomdistanseløp, og han bronse på 800 meter fra Østasialekene 2013.
Idrettskarriere
Hun deltok i Østasialekene 2013, og kom der på tredjeplass på 800 meter og femteplass på 1500 meter. I 2016 deltok hun i Xiamen International Marathon, der hun kom på 11.-plass, og hun kom på 15.-plass i Praha Marathon, andreplass i Ulaanbaatar Half Marathon og 16.-plass i Airport Marathon i Gold Coast i Australia. Hun kom på niendeplass i Zhengzhou Marathon i 2017 og sjetteplass i Beijing Marathon, og hun deltok i VM i friidrett 2017, der hun kom på 52.-plass i maraton.
Adam Sajtijev
Adam Khamidovitsj Sajtijev, russisk Адам Хамидович Сайтиев (født 12. desember 1977) er en russisk bryter som bryter fristil i 74-kilosklassen. Han vil representere Russland under Sommer-OL 2012 i London, etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for Europa. Han tok gull under Sommer-OL 2000.
Galbadrakhyn Khishigsaikhan
Idrettskarriere
Også i 2018 fikk hun topp 10-plasseringer i maratonløp; hun kom på femteplass i Wuxi Marathon i Kina og niendeplass i maratonløpet under Asialekene 2018. Hun kom på andreplass på 5000 og 10.000 meter under det mongolske mesterskapet i friidrett. Hun kom på tiendeplass i Mumbai Marathon og sjetteplass i Chongqing International Marathon i 2019, med ny personlig rekord på 2:35:27. Hun kom på tiendeplass i Estuary International Marathon, og i det mongolske mesterskapet i friidrett i 2019 fikk hun sølv på 10.000 meter. I september kom hun på niendeplass i Taiyuan International Marathon i Kina, før hun deltok i sitt andre VM i friidrett da hun kom på 25.-plass i maratonløpet under VM i friidrett 2019.
Dylan Bosch
Dylan Bosch (født 17. juli 1993) er en sørafrikansk svømmer.
Enkeltdistanse-NM på skøyter 2011
Enkeltdistanse-NM på skøyter 2011 ble avholdt i Vikingskipet på Hamar 6.-7. november 2010. Hedmark Skøytekrets var arrangør av mesterskapet. Siste og lengste distanse for begge kjønn ble arrangert i forbindelse med Allround-NM 2011 på Frogner stadion, Oslo den 19. desember 2010. I Oslo var det Oslo Skøiteklub som var arrangør.
Africorchestia meridionalis
Africorchestia meridionalis er en art av slekten Africorchestia innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Kåre Pettersen
Han er utdannet Bachelor business administration (BI) og var før valget 2015 daglig leder i bedriftsrådgivning IT/prosess, økonomisjef Kaldnes AS, salg/-markedsdirektør internasjonalt salg IT Lindhard AS og daglig leder i MultiPlus Solutions (Danmark, Sverige, Norge, Tyskland, Kina).
Pär Nuder
Pär Anders Nuder (født 27. februar 1963 i Täby i Stockholms län) er en svensk politiker (Sveriges socialdemokratiska arbetareparti). Han var finansminister 2004-2006.
Gábor Hatos
Gábor Hatos (født 3. oktober 1983) er en ungarsk bryter som bryter fristil i 74-kilosklassen. Han vil representere Ungarn under Sommer-OL 2012 i London, etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for verden.
Frankrikes kantoner
Som regel består en kanton av flere kommuner, men ikke alltid, og kommuner i urbane områder med stor befolkning kan godt inneholde flere kantoner. Derimot tilhører en kanton kun ett arrondissement. Tallet på kantoner vil følgelig variere fra departement til departement. Territoire de Belfort har for eksempel 15, mens Nord har 79. Per 1. januar 2006 var det 4 039 kantoner i Frankrike, hvorav 156 lå i de oversjøiske områdene.
Den primære rollen til en kanton er hovedsakelig som et rammeverk for regionale valg. Hver kanton velger en person til å representere seg ved conseil général du département, eller departmentsrådet. Kantoner danner også rettsdistrikt, som sete for Tribunaux d'instance eller «første rettsinstans». De tyve arrondissementene i Paris blir av og til regnet som kantoner, selv om de ikke har valgmessige funksjoner.
Martin Sandberger
Martin Sandberger (født 17. august 1911 i Charlottenburg i Berlin, død 30. mars 2010 i Stuttgart i Tyskland) var en tysk jurist og SS-offiser som var leder for Sonderkommando 1a i Einsatzgruppe A samt sjef for Sicherheitspolizei og Sicherheitsdienst (SD) som medvirket til Holocaust i det okkuperte Estland. Han medvirket også ved deportasjon av jøder fra Italia til Auschwitz.
Sandberger ble etter krigen dømt til døden for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten herunder massemord. Straffen ble i 1951 omgjort til livsvarig fengsel. I 1958 ble han benådet og levde deretter som en fri mann. Han døde på aldershjem i Stuttgart i 2010, 98 år gammel.
Bakgrunn
Sandbergers far var produksjonssjef hos IG Farben og familien flyttet etter hvert til Frankfurt (der Martin Sandberger tok artium i 1929) og senere til Württemberg der foreldrene kom fra. Sandberger begynte å studere jus i Frankfurt og fullførte studiet ved Universitetet i Tübingen (1933). Han ble beskrevet som brilliant i faget og nazielitens yndling. Sandberger tok doktorgraden i jus i 1935.
Ved universitetet meldte Sandberger seg i 1931 inn i den nazistiske studentorganisasjonen og ble raskt en av lederne. Franz Walter Stahlecker, Sandbergers senere overordnete i drapskommandoen, var også jurist fra universitetet i Tübingen. Sammen med studiekameraten Erich Ehrlinger sørget Sandberger for å henge opp hakekorsflagget i aulaen ved universitetet 8. mars 1933 i anledning nazistenes maktovertakelse. Ehrlinger var under krigen sjef for Sonderkommando 1b (i Einsatzgruppe A) som drev massedrap på jøder i Latvia og Litauen. Hans Frank var en av hans venner. Gustav Adolf Scheel, leder for Den nasjonalsosialistiske tyske studentorganisasjonen, beskrev Sandberger som rask, besluttsom, skarp og i stand til hva som helst. I 1936 ble han medlem av SS i en enhet under Scheels kommando. Erwin Weinmann, Sandbergers kamerat fra studietiden, ble sjef for Sonderkommando 4a under Einsatzgruppe C i Ukraina. Eugen Steimle som studerte i Tübingen på samme tid, ble sjef først for Einsatzkommando 7a under Einsatzgruppe B og deretter Sonderkommando 4a under Einsatzgruppe C.
Sandberger kom fra en familie med flere kjente prester i Württemberg. Stahleckers far var også luthersk prest.
SS og Estland
Sandberger ble medlem av SA i 1931. Etter uklarheter om medlemskap i NSDAP (blant annet fordi han ikke hadde betalt medlemsavgiften) akspeterte gauleiter i 1935 å tilbakedatere medlemskapet til 1. desember 1931. I 1933 hørte han Martin Heidegger rose den nasjonalsosialistiske revolusjonen. Ifølge den tyske historikeren Michael Wildt var Sandberger ikke et lite hjul i maskineriet, i stedet var han blant de som planla massemordet og utformet drapsmaskineriet. Heydrich utnevnte (etter okkupasjonen av Polen) Sandberger til leder av innvandringskontoret i Gdingen for å ta i mot etnisk tyske fra det sovjetiskokkuperte Baltikum samtidig som jøder og etnisk polske ble fordrevet til Generalguvernementet. En av Sandbergers oppgaver var å gjøre en rasemessig vurdering av immigrantene fra Baltikum. Våren 1940 ble Sandberger med som Scheels assistent til Alsace. I april 1941 sendte Himmler Sandberger til Slovenia med oppdrag å koordinere fordrivelsen av slovenere fra den nordøstlige delen av Slovenia.
Han ble i Estland leder Sonderkommando 1a knyttet til Einsatzgruppe A ledet av Franz Walter Stahlecker. Stahlecker var som Sandberger jurist fra universitetet i Tübingen. De første ukene etter invasjonen av Sovjetunionen (inkludert de baltiske landene) 22. juni 1941 reiste Sandberger sammen med Stahlecker rundt i de okkuperte områdene for å bli kjent med situasjonen. Sandberger ga 10. september 1941 ordre om å internere alle jøder i Estland. I desember 1941 ble Sandberger i tillegg leder for SD og Sicherheitspolizei i Estland med graden SS Standartenführer. Sandbergers virke under krigen er godt dokumentert i tyske, russiske, estiske og italienske arkiver. «Spesialbehandling» var vanlig eufemisme for henrettelse, men Sandberger noterte av og til i margen «død ved henging». Han så for seg tysk bosetting fra Østersjøen til Kvitsjøen. Tidlig i 1943 beordret han internering av alle sigøynere i Estland med sikte på deportering. I det okkuperte Estland ble fra sommeren 1941 5643 personer henrettet på hans ordre inntil Estland var «Judenfrei». Sigøynere og kommunister ble i stort antall henrettet under hans ledelse. Sandberger deltok i plyndring av jødisk eiendom. Da Tallin ble frigjort av sovjetiske styrker i 1944 var det bare 5 overlevende jøder i landet.
Italia og slutten av krigen
I 1943 reiste han til Verona etter at Italia hadde gått over til de allierte og den tyske okkupanten vurderte å deportere de italienske jødene. I Italia medvirket han ved deportasjonen av jødene til Auschwitz. Han assisterte Theodor Dannecker med deportasjonene som ble innledet i september 1943. Wilhelm Harst arbeidet også for Dannecker og alle tre var bekjente fra Tübingen.
Etterretning var en del av hans oppgave i Italia og han rapporterte fra Roma at Vatikanet fryktet både kommunistene og anglo-amerikanske dominans etter krigen. Sandberger meldte til Berlin i oktober 1943 at paven ville gå med på å bli forflyttet til Liechtenstein. Evakuering av paven ble ikke noe av. Han forlot Italia i desember 1943 og var resten av krigen ved utenlandsetterretningen. Han ble der leder av avdeling VI A Allgemeine auslandsdienstliche Nachrichten med Walter Schellenberg som sin overordnete.
I mai 1945, dagen etter Hitlers selvmord, ble Sandberger ifølge britisk etterretning observert sammen med Himmler i Lübeck. Himmler tok sitt eget liv 23. mai. Sandberger hadde gått i dekning i de østerrikske alper og meldte seg for amerikanske soldater i Kitzbühel 25. mai.
Etter krigen
Sandberger hevdet at han ikke var ansvarlig for noen ulovlige henrettelser. Han drepte trolig ikke egenhendig, han bare ga ordre om å utføre henrettelsene. Han hevdet å være uenig i førerodren, men det er ikke dokumentert at han stilte spørsmål ved ordrens lovlighet. Sandberger skyldte på estisk politi og milits for «ulovlige henrettelser». Han hevdet at de få henrettelser som skjedde under hans ledelse var basert på rettferdig dom som for vanlige kriminelle og alle som ble dømt til døden hadde mulighet til å anke. Jøder ble ikke henrettet fordi de var jøder, men fordi de var kommunister og dermed en reell sikkerhetsrisiko, ifølge Sandberger selv. Dommer Michael Musmanno i Nürnberg mente at Sandberger fortalte ville skrøner og grove løgner. Hilary C. Earl, som gjorde det første store forskningsarbeidet om Einsatzgruppeprosessen, mente at det ikke var tvil om at nazismen hadde skapt hans verdensbilde og moralfølelse: Han var en lydig tjener som ikke tok personlig ansvar og som skyldte på staten. Sandberger hevdet at han våren 1941, minst to uker før Operasjon Barbarossa, ble informert om Hitlers beslutning om å drepe alle jødene. Informasjonen skal ha kommet fra Bruno Streckenbach på et møte ved Gestapos hovedkvarter i Berlin.
I den første Nürnbergprosessen (hovedprosessen) ble dødsdommene fullbyrdet etter kort tid. Innen dommene ble avsagt i Einsatzgruppeprosessen hadde var det politiske klimaet endret og de amerikanske tjenestemennene var mindre ivrige etter å henge de dømte. Denne nølingen ga Sandberger og de andre dømte tid til å mobilisere støttespillere.
I forbindelse med straffesaken etter krigen ble han støttet av Theodor Heuss (Vest-Tysklands president), Carlo Schmid (visepresident i Forbundsdagen) og Martin Haug (biskop). Heuss var en bekjent av Sandbergers far og ba i 1955 den amerikanske ambassadøren om å løslate Sandberger. Straks etter at dommen var falt tok Sandbergers advokat saken opp med Lucius D. Clay, den amerikanske øverstkommanderende. Der hevdet advokaten at Sandberger var uenig i Hitlers ordre om å drepe jødene. Advokaten fremholdt også at Sandberger var en mann av god karakter, noe som ble støttet av et brev fra Theophil Wurm. Wurm var evangelisk biskop av Württemberg, han var en uttalt motstander av de amerikanske krigsforbrytersakene i Tyskland og Wurms sønn Hans var medlem av NSDAP. Wurm fremholdt at Sandberger var en lojal kristen som var feilaktig dømt i Nürnberg.
Sandbergers advokat la frem et brev fra Carlo Schmid som kjente Sandberger fra studietiden i Tübingen da han var Schmids assistent. Schmid argumenterte med at tross nazistenes faktiske forbrytelser var folket mot dødsstraff og Sandberger ville være nyttigere for samfunnet utenfor fengselet. Både Schmid og Wurm drev en aktiv og pågående kampanje til fordel for Sandberger. Sandberger skal ha reddet Schmid fra Gestapo da Schmid ble beskyldt for å skjule jøder. Familiens følelsesladete appell la til grunn at Sandberger var en naiv idealist som hadde begått en politisk feil og blitt forledet inn i nazipartiet og derfor var et offer for Hitlers regime. Familien argumenterte med at Martin Sandberger ikke var fiendtlig overfor jøder og at han som en god kristen avviste hat og hevn. Inge Aicher-Scholl, søster av antinazistene Hans og Sophie Scholl, argumenterte overraskende for at Sandberger ikke hadde medvirker til noen forbrytelse. Den amerikanske senatoren William Langer støttet Sandberger på anti-kommunistiske grunnlag. Andre aktivister i USA skrev til president Truman og ba om nåde for Sandberger. Sandberger var en blant mange dømte krigsforbrytere som tyske prester arbeidet for å få benådet. Sandberger selv uttalte seg ikke om dommen.
Benådning
John J. McCloy overtok som øverste amerikansk leder i 1949 etter at Konrad Adenauer var valgt til den først kansleren for Vest-Tyskland. På det tidspunktet var det i Landsberg 16 dødsdømte som ventet på fullbyrdelse av dommen, blant disse var Sandberger og 13 andre dømte fra Einsatzgruppeprosessen. McCloy inntok en annen linje enn forgjengeren general Clay som anla en hard linje: Clay ga ikke etter for press og opprettholdt dødsdommen mot Sandberger. McCloy var under sterkt politisk press både i USA og i Tyskland. Han mottok en jevn strøm av ønsker om reduserte straffer og tyske tjenestemenn presset på for å innvilge amnesti til krigsforbrytere inkludert de som var dødsdømt. Tyske ledere argumenterte med at amnesti ville være gunstig for relasjonen mellom USA og Tyskland.
McCloy var fra han tiltrådte innstilt på å ikke fullbyrde dødsdommene og samtidig var han ikke innstilt på å innvilge amnesti. McCloy etablerte da en rådgivende kommisjon ledet av den amerikansk dommeren David W. Peck med oppgave å vurdere redusert straff, spesielt dødsstraffene. Kommisjonen, kalt Peck Panel, leverte sin rapport i august 1950 og anbefalte å opprettholde dødsstraffen mot Sandberger. McCloy omgjorde Sandbergers straff til livstid i fengsel trolig fordi han var relativt ung og fordi han hadde god mulighet til å bli integrert i samfunnet. Fem andre dødsstraffer ble fullbyrdet ved henging i juni 1951, blant annet Otto Ohlendorf.
Da James Bryant Conant overtok som amerikansk høykommissær gjennomførte han ny vurdering av de gjenværende fangene. En kommisjon fikk i oppdrag å vurdere muligheten for løslatelse uten å undergrave de juridiske grunnlaget for den opprinnelig dommen. Carl Friedrich von Weizsäcker, en venn av Sandbergers søster og bror av Richard von Weizsäcker, var en viktig støttespiller for Sandberger i denne fasen. Weizsäcker fikk hjelp av Helmut Becker, Ernst von Weizsäckers advokat og medlem av Heidelberg-kretsen som koordinerte arbeidet for å få løslatt alle tyske krigsforbrytere fra alliert fangenskap. Kommisjonens arbeid mellom 1953 og 1955 førte ikke til løslatelse av Sandberger.
Sandberger fikk ofte besøk av familie og slektninger mens han satt inne. Helene Elisabeth von Isenburg, som sto bak Stille Hilfe (Die Stille Hilfe für Kriegsgefangene und Internierte, en hjelpeorganisasjon for SS-menn i fengsel), besøkte ham flere ganger. Werner Best besøkte Sandberger flere ganger. Da Forbundsrepublikken (Vest-Tyskland) fikk suverenitet i 1955 ble det etablert en permanent kommisjon (engelsk: Mixed Clemency and Parole Board) for å vurdere gjenværende fanger i Landsberg. I 1955 var det igjen 7 fanger dømte i Nürnberg, inkludert Sandberger. Mellom 1955 og 1958 søkte Sandberger ti ganger om prøveløslatelse (i utgangspunktet kunne han ikke søke før i 1960) og fikk ved en anledning støttebrev fra president Theodor Heuss.
Sandberger forberedte seg på å bli en fri mann blant annet tok han kurs med sikte på gjenoppta karrieren som jurist. Den amerikanske holocaustforskeren Katharina von Kellenbach mener det var SS-mennenes «yrkesetikk» som gjorde at de kunne overvinne medfølelse med ofrene og dette gjorde også at Sandberger kunne legge fortiden bak seg og gå videre etter krigen. Fengselsvaktene oppfattet Sandberger som en mønsterfange som hadde gått fra å være en ond nazist til å være en god tysker. Fengselsdirektøren mente at Sandberger oppriktig angret på at han involverte seg med hitlerismen. Sandberger samarbeidet villig og godt med amerikanske tjenestemenn.
I 1957 var det fire krigsforbrytere igjen i Landsberg: Sandberger, Ernst Biberstein, Adolf Ott og Otto Brinkmann. Amerikanske myndigheter ønsket, som ledd i overgangsavtalen med Forbundsrepublikken, å overlate dem til soning under tysk myndighet, men tyske myndigheter krevde løslatelse. Amerikanske myndigheter ga etter og løslot 5. mai 1958 de fire siste krigsforbryterne. Sandberger mente at det lange fengselsoppholdet hadde renset ham for all skyld.
Etterspill
I 1951 ble straffen omgjort til livstid i fengsel og han ble benådet og sluppet fri fra Landsberg fengsel i 1958. Han var den siste som ble løslatt fra Landsberg etter rettsoppgjøret. Sandberger fikk straks arbeid som juridisk rådgiver i firmaet Lechler og ble etter hvert en vellykket forretningsadvokat. Etter løslatelsen fikk Sandberger hjelp av Bernhard Müller som var representant for CDU i delstatsforsamlingen, Müller pleide senere kontakt med nynazistene i NPD. Einsatzgruppenprossen i Ulm ble innledet omtrent samtidig med at han ble løslatt og i 1960 ble han forhørt av Zentrale Stelle der Landesjustizverwaltungen zur Aufklärung nationalsozialistischer Verbrechen. I 1970 iverksatte påtalemakten i Stuttgart etterforskning for Sandbergers virksomhet i Estland, men saken ble henlagt i 1972.
Basipta
Basipta er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små til middelsstore, oftest grønnlige bladbiller, nærmest sirkelrunde sett ovenfra. Sett fra siden er de nærmest kjegleformede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er kraftig utvidet mot sidene slik at de vanligvis helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval og ganske flat. Oversiden er grovt punktert. Larvene er korte og brede med litt uttrukket bakkroppsspiss som de gjerne holder bøyd fremover over kroppen. Kroppen er kledt med korte, kraftige pigger.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det vsørlige Afrika.
Systematisk inndeling
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.
Overlasting
Overlasting kan vise til:
Parineeti Chopra
Parineeti Chopra (født 22. oktober 1988 i Ambala i Haryana i India) er en indisk Bollywood-skuespiller. Chopra debuterte med en birolle i den romantiske komedien Ladies vs Ricky Bahl i 2011. Chopra vant pris for Filmfare Award for Best Female Debut og ble nominert til beste birolle.
Chopra er kusinen til Bollywood skuespilleren Priyanka Chopra, som vant Miss World i 2000.
Soren Dahl
Soren Dahl (født 15. juli 1993) er en dansk svømmer.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Pusnes gård
Pusnes Hovedgård på Tromøy ved Arendal ble bygd i 1751. Da den ble oppført lå den helt nede i vannkanten ved Tromøysund med vann på tre kanter. Senere ble området rundt gården utfylt og gården fikk parkanlegg og tidsriktig brygge.
Hovedhuset, som opprinnelig var en tømmerbygning på kun to etasjer, ble i 1770-årene utvidet med to fløybygninger. Vestfløyen ble brukt som avslappingssted for arbeidere og tjenere, mens østfløyen rommet tjenerrom og bryggerhus.
Til Pusnes Gaard hørte det låve, fjøs og to mindre uthus, og helt fram til midten av forrige århundre ble det drevet gårdsbruk på Pusnes med egen gårdsbestyrer, hester, kuer, griser og høns.
Grunnleggeren av Pusnes Mekaniske Verksted, Gunder Berthelsen, kjøpte hovedhuset med omliggende arealer i 1872, og eiendommen ble i familiens eie i nøyaktig hundre år før Pusnes Mekaniske Verksted overtok.
Pusnes Gaard ble totalrenovert i 1988 og var i mange år administrasjons- og representasjonsbygg for industribedriften på Pusnes.
Saint John’s
Saint John's er hovedstaden og den største byen i Antigua og Barbuda. Byen ligger på øya Antigua. Arealet av byen er omtrent 10 km². Ved folketellingen i 2011 var innbyggertallet 21,643. Fra havnen i Saint John's fraktes det ut en del bomull og andre varer som produseres på øyene.
Potomac (Maryland)
Potomac er et tettsted i Montgomery County, som ligger i den amerikanske delstaten Maryland. Det er oppkalt efter den nærliggende elven med samme navn. Det er blant de mest velstående steder i USA med over 25,000 innbyggere. Potomac er også blant stedene hvor befolkningen gjennomgående har høyest utdannelse. Potomac ligger omtrent 35 kilometer fra sentrum av Washington, D.C., hvor en betydelig del av innbyggerne har sitt arbeidssted.
hadde innbyggere per.
Saint John’s
V.C. Bird internasjonale lufthavn ligger omtrent 8 kilometer fra Saint John's.
Under verdensmesterskapet i cricket 2007 ble flere kamper spilt på Sir Vivian Richards Stadium, som ligger 20 minutter utenfor byen. Kirken St. John's Cathedral ble sist gjenoppbygd i 1845. Museum of Antigua and Barbuda ligger også i byen.
Jamaah Ansharut Tauhid
Jamaah Ansharut Tauhid (ofte forkortet JAT) er en indonesisk organsisasjon betegnet som en terrorgruppe av USA. Gruppen er stiftet av Abu Bakar Bashir som også var med på å stifte Jemaah Islamiyah. Sistnevnte gruppe er mest kjent for å stå bak terrorangrepet på Bali 2002.
Francis Patrick Kenrick
Francis Patrick Kenrick (1796–1863) var en irsk katolsk geistlig og biskop i USA, både av Philadelphia og til sist som erkebiskop av Baltimore.
Bakgrunn
Francis Patrick Kenrick den 3. desember 1796 i Dublin i Irland og var sønn av Thomas og Jane (née Eustace) Kenrick. Hans onkel var sogneprest av St. Nicholas of Myra Church i Dublin, og spilte en aktiv rolle i hans utdannelse.
Da han var atten år ble han utvalgt til å studere ved Det pavelige universitet Urbaniana i Roma, der han ble en fremragende student.
Prest
Francis Patrick Kenrick ble presteviet i Roma den 2. april 1821 av kurieerkebiskop Candido Maria Frattini. Likesom sin lillebror Peter Richard Kenrick (senere den første erkebiskop av Saint Louis) dro han til prestetjeneste i USA. Francis hadde takket ja til en invitasjon fra biskop Benedict Joseph Flaget P.S.S. om å komme til Kentucky.
Der var han i ni år professor for katolsk teologi ved presteseminaret i Bardstown i Kentucky. Samtidig underviste han i gresk og historie ved St. Joseph's College.
Ved siden av sine akademiske plikter var han også aktiv i misjonsarbeide. Han bidro til en rekke omvendelser, og han førte offentlige debatter med protestantiske geistlige. Han fikk ry på seg som en glitrende predikant og effektiv apologet, og var anerkjent som dyktig teolog og bibelkjenner. Kenrick ble senere biskop Flagets sekretær, og ledsaget ham til Det første plenarkonsil i Baltimore i 1829 som hans personlige teolog. Han var også en assisterende sekretær under dette konsilet.
Koadjutorbiskop av Philadelphia
Pave Pius VIII utnevnte ham den 26. februar 1830 til koadjutorbiskop av Philadelphia og titulærerkebiskop av Arathia. Bispevielsen fikk han den 6. juni samme år av biskopen av Bardstown, Benedict Joseph Flaget PSS; medkonsekrerende var biskopen av Philadelphia, Henry Conwell, og koadjutor av Bardstown, John Baptist Mary David.
Den aldrende og utslitte biskop Conwell lot Kenrick få full administrativ myndighet. Hans virke var blitt plaget av en offentlig feide med en skismatisk prest ved navn William Hogan. Biskop Kenrick arvet også en langvarig strid vedrørende St. Mary's Church mellom biskoppelig myndighet og kirkens trustees. Men de lege trustees gav etter da Kenrick ila et interdikt over St. Mary's Church. Han fikk også lagt all kirkelig eiendom inn under biskopens tittel i stedet for under trustees.
Kenrick lyktes i å bringe Pavestolen til å avskille det vestlige Pennsylvania, og slik ble bispedømmet Pittsburgh etablert i 1836. Biskop Kenrick var til å begynne med vurdert som biskop både av Pittsburgh, og som koadjutorbishop av New York, men gjorde det klart at dette var ikke noe han ville.
Biskop av Philadelphia
Med Henry Conwells død den 22. april 1842 ble han biskop av Philadelphia. Som biskop Kenrick uttrykte i det offentlige sin bekymring over at katolikker i Philadelphia ble tvunnget til protestantiske religionsundervisning på de offentlige skoler. Denne disputten førte til nativistopptøyene i 1844, noe som også må sees i sammenheng med en generelt tiltakende antikatolisisme i USA ettersom innvandringen av irske katolikker var stadig tiltagende. Selv om de fleste av pasientene som ble pleiet av nonner i St. Augustine's var ikke-katolske, ble kirken brent til grunnen under opptøyene. Under voldsutgydelsene oppfordret biskop Kenrick katolikkene om å være fredfulle og barmhjertige («to follow peace and have charity.») Han stengte alle katolske kirker og beordret suspensjon av alle messer inntil opprørene var omme – de ble til slutt slått ned ved militærmakt.
Etter opptøyene innstilte Kenrick sine oppfordinger om endringer av religionsundervisningen i de offentlige skoler, og initierte etableringen av et menighetsskolesystem ment for katolske elever og drevet av den katolske kirke.
Influert av en engelsk katolsk prest ved navn John Lingard (1771–1851), publiserte Kenrick sin egen oversettelse av de fire evangelier i 1849; med tiden oversatte han hele Bibelen som en revisjon av den såkalte Douay-Rheims-Bibelen.
Mellom 1830 og 1850 vokste antall kirker i bispedømmet fra 22 til 92; prester fra 35 til 101; karitative institusjoner fra to til seks. Den katolske befolkning steg fra 35,000 til 170,000. Biskop Kenrick påbegynte også byggingen av Cathedral Basilica of Saints Peter and Paul og gjenoppbygget St. Michael og St. Augustine etter 1844-opptøyene.
Erkebiskop av Baltimore
Pave Pius IX utnevnte ham den 19. august 1851 til erkebiskop av Baltimore. Han ble innsatt i embedet den 9. oktober samme år. Under hans ledelse fant plenarkonsilene i Baltimore i 1855 og 1858 sted.
I 1858 gav Kongregasjonen for troens utbredelse med pave Pius IXs samtykke erkebiskopene av Baltimore et stedbundet prerogativ («prerogative of place») fremfor alle erkebiskoper og biskoper i USA, uavhengig av deres ansiennitet etter promosjon eller ordinasjon.
Kenrick, var en ansett teolog, ledet erkebispedømmet i en tid med sterke nasjonale spaltningstendenser før og i begynnelsen av den amerikanske borgerkrig.
Erkebiskop Kenrick kjempet for å redusere spenningene mellom katolikker og den protestantiske majoritet. Skjønt det fant sted en lang rekke antikatolske opptøyer i USA også i 1850-årene, var det ikke slik i Kenricks erkebispedømme, med det ene unntaket av Know-Nothing-opptøyene i 1856.
Kenrick var sterkt uroet av utbruddet av borgerkrigen. Han døde i en alder av 66 år den 8. juli 1863 i Baltimore i Maryland, kort etter å ha lest om den massive nedslaktingen av soldater som var funnet sted like før (1.–3. juli), og ikke langt unna Baltimore, i Gettysburg.
Hans levninger hviler i krypten under katedralen, sammen åtte andre av Baltimores erkebiskoper.
Ettermæle
Kenrick minnes først og fremst for sitt bidrag til utviklingen av det amerikanske katolske sogneskolesystemet. Hans best kjente litterære verker er:
Narsingh Pancham Yadav
Narsingh Pancham Yadav er en indisk bryter som bryter fristil i 74-kilosklassen. Han vil representere India under Sommer-OL 2012 i London, etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for verden.
Farakka-demningen
Farakka-demningen er en barriere i betong i området Murshidibad i delstaten West Bengal i det østlige India, bare 10 km fra grensen til Bangladesh. Barrieren demmer opp elven Ganges for å lede vann inn i sidearmen Hoogly i tørkeperiodene. Demningen er verdens lengste. På demningen er det vei og jernbanelinje som binder de to elvebreddene sammen.
Schnitler (slekt)
Schnitler er ei norsk slekt med dansk opphav, som kom til Norge med Lorentz Schnitler (1660–1711) fra København. Han ble gift med Dorothea Hansdatter Nobel (1658–1703) som var søster til amtmann i Romsdals amt, han Hans Nobel (1657–1732). Fra disse er det mange kjente Schnitler-prester med forgreninger inn i presteslekta Krag (slekt), for eksempel den kjente Vågå-presten Hans Peter Schnitler Krag (1794–1855).
Farakka-demningen
I Bangladesh har demningen blitt kritisert, det hevdes at den er skadelig for økologien i berørte områder av landet ved at grunnvannet blir mer saltholdig, farbarheten på elven blir også redusert i tørkeperioder. Fiskere i Bangladesh angir også at deres fangster har blitt redusert grunnet etableringen av demningen.
Ved demningen ligger også Farakka kullkraftverk på 1.600 MW.
Fylkesvei 1536
Fylkesvei 1536 går mellom Kjul og Gjelleråsen i Nittedal.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av en deltrasé av den tidligere fylkesvei 401.
Veien var tidligere del av riksvei 4, men ble omklassifisert etter at Hagantunnelen ble åpnet 2003.
Fritz Olsen
Fritz Sigurd Olsen (født 9. mai 1884 i Hvitsten, død 10. november 1929) var en norsk sjøkaptein og skipsreder.
Han var nest yngste sønn av Fred. Olsen, og gikk gradene i farens rederi. Han førte flere av rederiets skip, blant annet «Bra-Kar». Han var også aktiv som reder på egen hånd, og kontraherte sitt eget motorskip ved Burmeister & Wain i 1914. Etter farens overtagelse av Akers mekaniske verksted tok Fritz Olsen plass i selskapets representantskap for å representere familien.