cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lødingen Idrettslag
Lødingen Idrettslag (stiftet 12. februar 1932) er et idrettslag fra Lødingen i Nordland. Klubben har avdelinger for fotball, skiidrett, håndball og orientering.
Etter et fravær på fire år stilte Lødingen seniorlag i fotball i 2007. Etter tre år med 4. divisjon fotball ble A-laget lagt ned grunnet lite spillere. I 2013 sesongen stiller Lødingen nok en gang med seniorlag i seriesystemet. Denna gangen i 5. divisjon.
Kjente spillere/tidligere spillere i idrettslaget er blant annet Eivind Ellingsen, landslagsspiller i håndball.
Fylkesvei 4050
Fylkesvei 4050 går mellom Viblemo og Birkeland i Lyngdal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 508 (Vest-Agder).
Tider skal komme
Tider skal komme er en science fiction-antologi redigert av Bing & Bringsværd og utgitt som nummer 103 av Lanterne-bøkene under vignetten Lanterne science fiction av Gyldendal Norsk Forlag i 1968. Antologien inneholder seksten fremtidsnoveller - både utopiske, dystopiske og satiriske elementer er med.
Lysvatnet (gård)
Lysvatnet er en gård i Åfjord kommune ved den østre enden av innsjøen med samme navn. Den grenser til kommunene Indre Fosen og Steinkjer.
Stedet ligger ved en innsjø på Fosenhalvøya midt i Fosenalpene. Her drives det et aktivt gårdsbruk Lysvann gård til fjells som er den siste vegløse gården på Fosen midt i ødemarka. Nærmeste nabo var Holvassgården som lå fire kilometer unna Lysvatnet gård. Stedet er ofte et utfartssted for mange reisende i dette storslåtte naturlandskapet som står urørt ifra gammel tid. Vinteren 2012 har Oddgeir Bruaset laget et program fra NRK der Lysvann Gård er gjest til å entre serien "Der ingen skulle tru at nokon kunne bu" der Klara og Einar Hårstad har bodd sitt hele voksne liv. Før generasjon Hårstad overtok og forpaktet gården i 1949 var det Sebina og Leonard Lysvand som drev denne fjellgården. Sebine døde i 1951 og Leonard i 1956. Leonard var en av de store jegerene i gamle dager på Fosen.
Historie
I området finnes det gamle slåttenger som er registrerte som nåværende eier Einar K Hårstad har merket opp. Det eksisterer pr idag over 30 felt. For dette fikk han i år 2008 Kulturlandskapsprisen for Sør-Trøndelag.
Andre verdenskrig
Under den annen verdenskrig var det stor aktivitet i og rundt Trondheim på grunn av det tyske inntoget av Norge og befestningen av byen. I denne forbindelse lå også det tyske slagskipet «Tirpitz» (1939) i Åsenfjord i Nord-Trøndelag. Fosenfjellene med Lysvassheiene og nærliggende områder mot Åfjord og Verran som var ideelle punkter med radiosendere for det norske og internasjonale forsvaret. I den forbindelse ble dette stedet brukt som droppsted for forsvarsmateriale for norske soldater som hadde vært på opplæring i England. I den forbindelse var dette området som ble plukket ut av Engelske offiserer da de skulle slippe ut Kåre Nøstvold og Arnfinn Grande i fallskjerm med direktefly fra England med flyslipp vinteren 1943. Andre som brukte området mye til motstandsarbeid var brødrene Johan Moan og hans bror Jon og Borghild Moan, Ludvik Kruksve, Sverre Aune og Halvdan Gjelvold.
I tilknytning til flyktningene som rømte fra Austråttleiren på Ørlandet var Lysvassheiene utpekt som en del av fluktruten på 40 mil da de skulle loses fra Serberhytta nede i Rødsjøen over til Sverige våren 1943.
Radhanitter
Radhanitter (også kalt radanitter, hebraisk entall. רדהני Radhani, flertall רדהנים Radhanim; arabisk الرذنية ar-Raðaniyya) var i middelalderen jødiske handelsreisende. Begrepet er ikke ofte brukt i litteraturen fra denne perioden, så det er uvisst om begrepet refererte til et laug, en klan, eller om det ble brukt generelt om de jødene som reiste til Eurasia for å handle med varer.
Etymologi
Man kjenner ikke nøyaktig betydningen av ordet radhanitt, men flere løsninger er foreslått. Mange vitenskapsfolk, som Barbier de Meynard og Moshe Gil, mener det refererer til et distrikt i Mesopotamia, som het «Radhan-landet» i arabiske og hebraiske tekster fra denne perioden. Andre framhever at senter for radhanittene var byen Ray (Rhages) i Persia (dagens Nord-Iran), og at navnet stammer derfra. Andre, som Cecil Roth og Claude Cahen, påstår det samme om Rhônedalen i Frankrike, som heter Rhodanus på latin. Disse argumenterer med at senter for radhanittenes aktivitet trolig var i Frankrike siden alle deres handelsruter startet her. Atter andre hevder at navnet stammer fra de persiske ordene rah, «vei, måte», og dān, «en som vet», slik at betydningen blir «en som kjenner veien».
Aktiviteter
Deres aktiviteter er dokumentert av blant annet ibn Khordadbeh, i Boken om Veier og Kongedømmer, skrevet ca. år 870. Han beskrev radhanittene som sofistikerte og mangespråklige. 4 handelsruter er framhevet i boken, alle starter i Rhône-dalen i Frankrike og går til Kina. De handlet varer som var sikre og få solgt, og som lot seg frakte over slike lange avstander, som krydder, parfyme, smykker og silke. De skal også ha fraktet med seg oljer, røkelse, våpen av stål, pels og slaver (særlig slavere).
Userful Desktop
Userful Desktop er en tidligere canadisk Linuxdistribusjon som er basert på Red Hat Enterprise Linux. Distribusjonen er rettet mot næringslivet og kan brukes av opp til 10 brukere. Userful Desktop består av en rekke programmer for håndtering av programvare integrert i distribusjonen.
Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøet GNOME. Distribusjonen hadde 64-biter x86-64 som plattform.
Versjon 294 ble lansert 11. august 2008. Siste versjon er versjon 8.0 som ble lansert 23. januar 2012.
Duro Raapoto
Duro Raapoto, også Turo Raapoto (født 16. mars 1948 på Raiatea, død 7. mai 2014 samme sted), var en franskpolynesisk teolog, lingvist og poet.
Biografi
Han var sønn av presten og kirkelederen Samuel Raapoto.
Raapoto var opptatt av identitet og fremmet betegnelsen maohi som navn på den opprinnelige franskpolynesiske befolkningen. Han la fram sitt syn på hva det vil si å være maohi i artikkelen «Maòhi, ou l’identité bafouée», trykket i tidsskriftet Journal des Missions Évangélique i Paris i 1978. Arbeidene hans er beskrevet som å bære preg av tendens til synkretisme og millenarisme og har inspirasjon fra frigjøringsteologi. Raapoto var aktiv i det reformerte kirkesamfunnet Église évangélique de Polynésie français og medvirket til at det i 2004 skiftet navn til Église protestante ma'ohi.
Som lingvist utarbeidet Raapoto et av de to rettskrivingssystemene som er i bruk for tahitisk språk. Han ble i 1983 medlem av Académie Tahitienne – Fare Vāna'a.
Raapoto er beskrevet som «sannsynligvis den mest innflytelsesrike tahitiske intellektuelle i andre halvdel av det tjuende århundre.»
Party Terror Volume 2
Party Terror Volume 2 er en dobbelt-CD med artister fra Trondheim, utgitt av Progress Records i 1994.
Sporliste
CD 1
CD 2
Steinsvika naturreservat
Steinsvika naturreservat (cirka 263 daa) ble fastsatt ved kgl. res. 22. juni 2018 med hjemmel i lov 19. juni 2009 nr. 100 om forvaltning av naturens mangfold (naturmangfoldloven) § 34, jf. § 37 og § 62. Fremmet av Klima- og miljødepartementet. Vika ligger i Steinsfjorden, mellom storgården Stein og Loretangen i Hole kommune, Buskerud. Naturreservatet inngår i Tyrifjorden våtmarkssystem IBA og ligger i direkte tilknytning til Steinsfjorden biotopvernområde.
Naturreservatet skal bevare et våtmarksområde med særlig betydning for biologisk mangfold og et svært rikt plante- og dyreliv. Steinsvika har særlig stor betydning som raste-, hekke- og næringsområde for et stort antall våtmarksfugler. Også fiskeørn (Pandion haliaetus) er en flittig gjest der i sommerhalvåret.
Reservatet omfatter ei grunn og produktiv vik, herunder også den ytre delen av Gruvika (som ligger innerst i vika) og noe av Evja. Seltebekken tømmer seg til Steinsfjorden via Evja i Steinsvika, mens Vakerbekken–Vestigardsbekken og Myrabekken renner sammen i Snekkerevja, som også tømmer til Steinsfjorden via Evja i Steinsvika. Det er en målsetting å beholde verneverdiene i best mulig tilstand, og eventuelt videreutvikle dem.
Reidun Gravdahl
Reidun Gravdahl (født Engen, 12. januar 1948 i Østre Toten, Oppland) er en norsk politiker (Ap). Gravdahl er nå fylkespolitiker i Oppland. I 2003 ble hun valgt inn på fylkestinget, og ved valget i 2007 ble hun fylkesvaraordfører.
Reidun Gravdahl ble innvalgt på Stortinget fra Oppland i 1997. Hun var vararepresentant i periodene 1993–1997 og 2001–2005.
Gravdahl vokste opp i Solvoll i Vestre Toten. Hun ble ansatt ved Raufoss Ammunisjonsfabrikker (RA) i 1978, og fra 1986 ble hun tillitsvalgt på heltid, som studieleder og nestleder i klubben på RA. Gravdahl har drevet fagforeningsarbeid (Fellesforbundet) parallelt med politisk engasjement på alle nivåer. Reidun Gravdahl er bosatt på Raufoss.
Hydroscand
Hydroscand A/S er et svensk selskap innen montering og distribusjon av slanger og ledningskomponenter. I dag er Hydroscand etablert i 19 land, har omtrent 850 ansatte på mer enn 150 avdelinger og omsetter for mer enn 190 millioner euro. Hydroscand er markedsleder i sin bransje i Europa.
Selskapet ble grunnlagt i Stockholm i 1969. Bedriften ekspanderte hurtig og etter bare to år ble det nødvendig å flytte til større lokaler. Nesten 40 år senere og for femte gang var det tid for å flytte igjen, denne gang til det nåværende hovedkontor i Sköndal utenfor Stockholm. Utbyggingen av avdelinger begynte i midten av 1970-årene med en avdeling i Linköping. I begynnelsen av 1980-årene tok denne utbygging stor fart, frem til dagens vel 45 avdelinger i Sverige.
Virksomheten i Norge ble grunnlagt i 1978 med et hovedkontor i Oslo sentrum. Også her ekspanderte man hurtig og måtte snart flytte til bedre og større lokaler. I 2007 flyttet man for fjerde gang, denne gang til nåværende hovedkontor som har en sentral beliggenhet i Groruddalen i Oslo. I 1981 startet man med den første avdelingen på Jæren, og straks etter startet man også i Tromsø. Etterhvert har dette utviklet seg til å bli mer enn 30 avdelinger i Norge.
Ingen vinner frem til den evige ro
«Ingen vinner frem till den evige ro» er en salme av Lars Linderot fra 1798.
Svensk historie
Den kom først på trykk i et trykk som kom ut i Karlskrona samme år med tittelen Fem andeliga Wisor. I Linderots sangbok Andeliga Sångar och Tillfällighet-Verser fra 1815 heter den Sång om eldigt bemödande att vinna evig sällhet. Sangen har fem vers opprinnelig og er inspirert av Jesu ord i Lukas 13,24: Strid for å komme inn gjennom den trange dør!. Nåværende oversettelse lyder: «Kjemp for å komme inn gjennom den trange dør!»
Norsk historie
På norsk synges salmen, som står med tre vers på nr. 113 i Norsk Salmebok, med en folketone fra Hallingdal. Den ble oversatt til norsk av Gustav Jensen i 1914, men var før det kjent i en oversettelse av Jens Monsen fra 1850.
Libanons kvinnelandslag i fotball
Libanons kvinnelandslag i fotball representerer Libanon i internasjonal fotball. Libanon er rangert blant de nederste av de asiatiske landene i fotball.
Libanon spiller unntaksvis offisielle kamper, da de fleste kampene de spiller er mot andre lag fra Midtøsten som ikke har offisiell status. Libanon har aldri deltatt i Asiamesterskapet i fotball for kvinner, og det er deres kamper mot lag som har deltatt i offisielle turneringer, som Iran, Jordan og Palestina som har sikret Libanon status som offisielt landslag hos FIFA.
Libanon har deltatt én gang i Vestasiamesterskapet i fotball for kvinner, i 2007, da de kom på tredjeplass foran Syria, men bak Iran og Jordan. Libanon stilte ikke i 2010.
Ole Richter
Han tilhørte en politisk og sosiokulturell elite fra distriktene som stod i opposisjon til embedsmannsstanden. Richter var eksponent for en kulturell nasjonsbygging og en politisk demokratisering, i tråd med kontinentale ideer fra opplysningstiden. Samtidig tok han avstand fra det han oppfattet som illiberale og intolerante holdninger blant bondepolitikerne.
«Richter var kunnskapsrik, språkmektig og selskapelig anlagt, og skjøttet på en utmerket måte sine representative plikter,» mente biograf Per Fuglum. Richter sto hele sitt politiske liv for en liberal og moderat sentrumspolitikk, og forsøkte hele tiden å bygge bro mellom de politiske ytterfløyer på Stortinget, med mål om å skape et sterkt politisk sentrum.
Tidlig liv
Ole Richter ble født på gården Rostad på Inderøy som sønn av Massi (født Rostad) og Jørgen Richter. Han hadde et opphold hos sin onkel på Sjælland i Danmark 1847–1849, og ble her inspirert av de liberale og nasjonale bevegelsene. Han satte seg da et mål om å danne en norsk, liberal opposisjon. Richter anså den daværende opposisjonen mot den norske, konservative regjeringen som reaksjonær. Da han omsider kom hjem tok han examen artium. Han begynte så med sine universitetsstudier, fungerte som formann i Det Norske Studentersamfund i 1850 og avla juridisk embedseksamen i 1853.
Richter arbeidet deretter to år som sorenskriver ved Stjør- og Verdal sorenskriverembede. Han hadde studieopphold i England og Frankrike, hvor han studerte jus 1855–1856. I England forlovet han seg med Susan Wakeford Attree, men hun døde kort tid etter at Richter hadde kommet hjem til Norge. Da han kom hjem, bosatte han seg i Kristiania, ble medredaktør i Aftenbladet, engasjerte seg politisk, og arbeidet som sakfører. Under oppholdet fikk han også godkjennelse som høyesterettsadvokat. Fra 1861 bodde han igjen på Inderøy, arbeidet som advokat, og ble med i lokalpolitikken som Inderøys ordfører. Richter giftet seg med den britiske adelskvinnen Charlotte Wakeford Attree, yngre søster av hans tidligere forlovede Susan, i 1866.
Stortingsrepresentant
Richter arbeidet mye med grunnlovsspørsmål, blant annet det som vedrørte statsrådenes adgang til stortingsforhandlingene. Han la seg imidlertid på en mindre radikal linje enn Sverdrup, og mente dette hovedsakelig handlet om en hensiktsmessig arbeidsordning. Sin kanskje største personlige innsats på Stortinget gjorde Richter under behandlingen av strafferettsreformen av 1874. Han var også en av de fremste forkjemperne for en jernbaneforbindelse mellom Østlandet og Trøndelag, og det endelige vedtaket om denne skyldes i stor grad Richters innsats. Han gikk også inn for en mer planmessig veibygging, arbeidet for å øke bevilgningene til den lokale dampskipsfarten, samt for en forsert utvidelse av telegrafnettet.
Han var odelstingspresident fra 1872 til 1877, da han ble lagtingspresident. Sverdrup og Jaabæk motarbeidet Richters gjenvalg i 1873, men han klarte det allikevel. Richter ble utnevnt til byfogd i Trondhjem i 1876, og flyttet dit. Han var så innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene i Trøndelag, Trondhjem og Levanger, fra 1877 til 1879. I 1878 ønsket Richter å trekke seg ut av politikken, og ble norsk-svensk generalkonsul i London, etter å først ha motsatt seg å bli utnevnt til norsk-svensk ambassadør i Washington, D.C. i USA.
Regjeringsdannelse
Richter ble allerede nå omtalt i svensk presse som en mulig norsk statsminister i Stockholm, fordi han ble regnet som en som kunne forsone partimotsetninger. På grunn av dette kom Richter atter tilbake til norsk politikk i 1884. Ole Jacob Broch forsøkte å danne regjering, og ville ha Richter med, men da dette mislyktes ønsket kong Oscar II Richter som ny norsk statsminister. Dette førte imidlertid til innvendinger fra Sverdrup, og Richter ønsket det heller ikke selv. Richter klarte å overbevise kongen om at Sverdrup burde danne regjering. Da regjeringen ble utnevnt kunne Richter innta embedet som norsk statsminister i Stockholm den 26. juni 1884.
Samarbeidsproblemer
Richter gledet seg til å ta fatt i embedet, og hadde gode tanker om hvordan det skulle arte seg. Han gledet seg også til et tett samarbeid med Sverdrup, men ble følgelig skuffet over det han oppfattet som «mangel på hjertevarme» fra Sverdrups side. De ble også raskt mer politisk uenige, og avstanden som hadde vært mellom dem i Stortinget tidligere økte. Allerede den første dagen den nye regjeringen møtte i Stortinget, den 2. juli 1884, uttrykte Richter uenighet med Sverdrups forsvar for utvidelse av stemmeretten. Da forslaget til ny hærordning skulle behandles, stemte Richter med taperen og den som videre måtte trekke seg, arméminister Ludvig Daae. I februar 1885 mistet Richter dessuten sin kone.
Etter mindre enn ett år var Richter så misfornøyd at han vurderte å trekke seg fra embedet, og den 17. juli 1885 søkte han formelt avskjed. Han planla å vende tilbake som generalkonsul i London. Richter gikk med på å bli sittende i stillingen til etter stortingsvalget høsten 1885 for ikke å svekke regjeringen. Richters sorg over sin kones død, samt følelsene rundt samarbeidet med Sverdrup, modererte seg utover høsten 1885, og han valgte den 19. november å trekke avskjedssøknaden.
Forhold til Ebba Astrup
Like etter sin kones død innledet Richter et hemmelig forhold til den langt yngre Ebba Astrup (1863–1944), datter av grosserer Hans Rasmus Astrup. De hadde kjent hverandre i noen år, og hun hjalp ham i stor grad gjennom sorgen etter tapet av sin kone. Richter og Astrup ble etterhvert hemmelig forlovet, og det sies at Astrup var Richters store kjærlighet. Deres hemmelige forhold skapte ham imidlertid hodebry, da hun var ung og av god familie, mens han var en eldre mann med dalende karrière.
Man vet sikkert at Astrup sørget over sin døde forlovede. Da hun mange år senere giftet seg, inngikk hun en avtale med sin nye mann, Sofus Eggen, om at hun skulle gravlegges sammen med Ole Richter på Rostad. Ebba Astrup var inntil 1918 bestyrerinne på Rostad, som i 1899 ble overtatt av Norsk misjon blant hjemløse, og opparbeidet nok anseelse i lokalsamfunnet til å bli kalt «Mor Rostad». Rostad ble i Astrups tid barnehjem, og senere spesialskole for barn og ungdom med adferdsvansker. Hun flyttet deretter til Eggens gård i Verdal. Astrup ble gravlagt sammen med Richter da hun døde i 1944, slik hun ønsket.
Siste dager
I en tale den 17. mai 1888 kom Richters venn Bjørnstjerne Bjørnson med et kraftig angrep på Sverdrup, der han understreket at regjeringen til og med hadde mistet støtte fra sine egne medlemmer. Dette førte til spekulasjoner rundt hvorvidt det var Richter som hadde sagt dette til Bjørnson under et besøk Bjørnson hadde i Stockholm like før. Da Bjørnson kort tid etter sin famøse tale brukte et personlig brev fra Richter som bevismateriale for sine påstanders riktighet i en artikkel i Verdens Gang, meldte Sverdrup at det var umulig at de kunne fortsette i regjering sammen. Richter fikk høre nyhetene om brevene og Sverdrup da det ankom et telegram til ham under selskapet i anledning hans 59-årsdag den 23. mai. Richter kjente seg uhjelpelig kompromittert, og kalte åpent behandlingen et «snikmord».
Den 27. mai fikk Richter beskjed av kronprinsen om å søke avskjed, og han forsøkte å ta sitt eget liv den 29. mai. Selv om han nå fant det omtalte brevet til Bjørnson, og så at Bjørnsons gjengivelse var uriktig, ventet han med å sende dette til Sverdrup. Dette for å unngå at det skulle se ut som om han ville fortsette i embedet. Den 5. juni kom innstillingen om hans avskjed fra Christiania, og den 6. juni ble den vedtatt i ekstraordinært statsrådsmøte i Stockholm.
Richter ble foreløpig fortsatt boende i den norske regjeringsbygningen i Stockholm, Ministerhotellet. Han brukte tiden til å skrive en redegjørelse og i noen grad å planlegge sin fremtid. Pressekommentarene bidro imidlertid til å holde ham nede, både når det gjaldt hans ettermæle i regjeringen og muligheten for å kunne overta som norsk-svensk ambassadør i London. Den 14. juni trykket den svenske avisen Nya Dagligt Allehanda en artikkel som hevdet at Bjørnson hadde diskvalifisert Richter og at han manglet selvstendig karakter, diskresjon og disiplin.
Richter forberedte flyttingen til Trondheim om kvelden den 14. juni. Morgenen etter fortsatte han med forberedelsene i sitt arbeidsværelse i 3. etasje på Ministerhotellet. Resten av husholdningen spiste frokost, og ved titiden gikk Richters søster Julie opp for å se etter ham. Hun fant ham liggende død på gulvet, med en stor blodflekk på gulvteppet rundt seg. Han hadde angivelig skutt seg med en revolver én time tidligere. Dagbladet konstaterte samme dag, i nøkterne ordelag, at Norges statsminister i Sverige, Ole Richter, var «død ved egen haand» etter å ha «afskudt et Revolverskud i Munden».
Ettermæle
Etter Richters selvmord fulgte en debatt om hvem som måtte bære skylden for det. Ludvig Daae skrev i sin dagbok: «Jeg gikk bort til Sverdrup og sa [...] at det liv hadde han på sin samvittighet. [...] Faktum er at Johan Sverdrup lagde Ladningen i Pistolen og Bjørnstjerne Bjørnson trak den af.» Selv om anklager gikk mot både Bjørnson og Sverdrup, var den allmenne konklusjonen at skylden nok var fordelt på alle sider. Dessuten hadde Richter hatt perioder med dype depresjoner etter sin kones død, slik at det heller ikke er et entydig svar på hvorvidt Bjørnson heller utløste selvmordet.
I skuespillet «Paul Lange og Tora Parsberg» reiste Bjørnson ti år senere et minnesmerke over Richter, Bjørnson skildret ham som evnerik og velmenende, men svak og sårbar. Skuespillet preges av at Bjørnson både er part i saken, ønsker å renvaske seg selv, og samtidig tilby sin avdøde venn en oppreisning og et ettermæle. Ebba Astrup ble på sin side såret over Bjørnsons skuespill, og avslo alle invitasjoner om å se fremføringer av det.
Da Bjørnson kom til Stockholm for å motta nobelprisen i litteratur i 1903, avla han sin svigersønn Sigurd Ibsen et besøk på kontoret. Ibsen var da norsk statsminister i Stockholm, og satt derfor i samme arbeidsværelset som Richter hadde gjort da han skjøt seg. Bjørnson åpnet døren, stanset, og sa stille: «Så dette er kontoret!» Han ble stående lenge, taus og alvorlig.
Pistolgrep
Et pistolgrep kan være laget av tre, laminert treverk, metall eller kunststoffer som nylon og glassfiberarmert plast, gjerne med en gummiert overflate for bedre grep. Grepet kan ha nettskjæring eller annen overflate for bedre grep.
Ole Richter
Ettermæle
Richter fikk ved kongelig resolusjon i 1884 opprettet familiegravsted på hjemgården Rostad, hvor hans hustru Charlottes kiste ble lagt i 1887. Richters egen kiste endte også her i 1888, og senere også hans nærmeste familie. Ebba Astrup betraktet begravelsen fra et vindu; det var også på forhånd satt ned et forbud mot offentlige tjenestemenns deltakelse.
Hilda Geiringer
Hilda Geiringer von Mises (også Hilda Geiringer, Hilda Pollaczek, Hilda Polatschek, Hilda Pollaczek-Geiringer; født 28. september 1893 i Wien, død 22. mars 1973 i Santa Barbara) var en østerriksk-amerikansk matematiker. Hun forsket innen sannsynlighetsteori, statistikk, plastisitet og genetikk.
Ole Richter
Ettermæle
Ministerhotellet i Stockholm ble revet i 1911, og skrivebordet som Richter sannsynligvis skjøt seg ved, befinner seg på kontoret til Norges statsminister i Oslo. I 2008 ble Richters gravsted åpnet, og foruten brev, telegram og klær, fant arkeologene en revolver, den som Richter med all sannsynlighet brukte da han tok sitt liv.
Studentorganisasjonen i Agder
Studentorganisasjonen i Agder (STA) er en partipolitisk uavhengig interesseorganisasjonen for studenter ved Universitetet i Agder (UiA). STA representerer studentene ved UiA i politiske, økonomiske, akademiske, sosiale og velferdsmessige saker. Gjennom STA er alle studentene ved UiA medlemmer i Norsk Studentorganisasjon (NSO)
STA organiserer 36 ulike studentaktiviteter og 27 linjeforeninger fordelt på de to campus (Campus Kristiansand og Campus Grimstad).
Hilda Geiringer
Biografi
Hilda Geiringer tok doktorgrad i matematikk i Wien i 1917. 1921 fikk hun en assistentstilling i anvendt matematikk hos Richard von Mises ved Universitetet i Berlin. Samme år giftet hun seg med statistikeren Felix Pollaczek, som hun fikk en datter med, men skilte seg kort tid senere. 1927 ble hun privatdosent (den første kvinnelige sådanne innen matematikk i Tyskland) og ble innstilt til en professorstilling i 1933, men på grunn av hennes jødiske avstamning ble utnevnelsen lagt på is etter Hitlers Machtergreifung. Etter ett år ved institutt for mekanikk i Brussel fulgte hun von Mises til Istanbul, hvor hun ble professor. Begge flyttet videre til USA i 1939.
Pistolgrep
Pistoler og revolvere har som regel bare pistolgrepet for å holde våpenet, og mangler slik sett de øvrige delene av et skjefte som kan finnes på langvåpen (for eksempel forskjefte og skulderkolbe). På norsk brukes også skjefte noen ganger for å referere til pistolgrepet på håndvåpen (pistoler og revolvere). For eksempel kalles grepsplater for pistoler og revolvere ofte for skjefteplater.
Hilda Geiringer
Biografi
Etter å ha blitt utsatt for rasediskriminering i Tyskland, ble hun utsatt for kjønnsdiskriminering i USA og slet til tross for sine kvalifikasjoner med å få en fast universitetsansettelse. Hun underviste ved Bryn Mawr College og Brown University. Geiringer og von Mises giftet seg i 1943. Året etter ble hun professor og instituttleder ved Wheaton College, som imidlertid ikke kunne tilby noe godt matematisk fagmiljø. Etter von Mises’ død utgav hun sin manns etterlatte skrifter (i en midlertidig forskerstilling ved Harvard University).
Ole Richter
Utmerkelser
Richter ble tildelt en rekke ordener for sitt virke. Han ble i 1876 utnevnt til ridder St. Olavs Orden, og den 16. juni 1887 ble han tildelt storkorset av samme orden «for statsborgerlig Fortjeneste». Fra 1884 til 1888 var Richter kansler for St. Olavs Orden. Richter var også kommandør av 1. klasse av Vasaordenen og innehaver av storkorset av Nordstjerneordenen.
Jon Grepstad
Bakgrunn
Grepstad er født i Skien, men vokste opp i Gudbrandsdalen og i Rogaland. Han er sønn av læreren Andreas Grepstad (1903–1990) og Ragna Veitebergsbakke (1909–2000) og broren til Ottar Grepstad. Besteforeldrene var gardbrukere i Jølster, der maleren Nikolai Astrup kom fra. Møtet med bildene til Astrup i barndommen var de første dype opplevelsene hans av bildekunst og en av hovedgrunnene til interessen for fotografi.
Utdanning og virke
Som tenåring, før han fikk sin første opplæring i engelsk på framhaldsskolen i Nedre Vats i Rogaland, lærte han seg esperanto. Grepstad tok examen artium ved Rogaland off. landsgymnas i 1963.
Han studerte språk og litteratur ved Wesleyan University i Middletown i Connecticut, Universitetet i Bergen og Université de Tours i Frankrike. Ved Wesleyan University leste han også latin og italiensk. Han har mellomfag i engelsk og fransk og er cand.mag. fra Universitetet i Bergen 1974 med engelsk, fransk og allmenn litteratur som fag. Ved Universitetet i Bergen leste han også filosofi. Han studerte seinere til engelsk hovedfag ved Universitetet i Oslo uten å ta endelig eksamen. Interessen for språk er grunnleggende i livet hans, han har også i forbindelse med studiene studert russisk, nygresk og gammelengelsk. På 1980-tallet leste han en del russisk og nygresk, og i samband med hovedfagsstudium i engelsk leste han gammelengelsk. Som pensjonist arbeider han særlig med italiensk. Interessen for språk er grunnleggende i livet hans, men også spørsmåla i samband med tilhøvet mellom språk og erkjenning.
Grepstad underviste tre år på realskole og gymnas. Han var i 1972–1973 arbeidende styreleder for Folkereisning mot krig, den norske avdelinga av War Resisters' International (WRI), og var 1974–77 vitenskapelig assistent i Forsøksrådet for skoleverket. Fra oktober 1979 til 1986 arbeidde han i Nei til atomvåpen, ei rørsle har sjøl var med å starte høsten 1979. I 1986 blei han informasjonskonsulent i Lærerutdanningsrådet og sekretær for rådet, og fra september 1994 informasjonsleder i Norsk språkråd, seinere Språkrådet. Han tok ut AFP-pensjon høsten 2008. Som pensjonist arbeider han særlig med fremmedspråk, foto, litteratur, filosofi og skribentvirksomhet.
Arbeid med foto
Siden slutten av 1980-åra har Grepstad arbeidd mye med fotokunst. Hovedinteressen hans ligger i landskap og camera obscura-foto, fotografering med hullkamera («pinhole photography»). Han har skrevet ei bok på engelsk om å bygge storformatskamera, basert på egne røynsler som kamerabygger. Boka er ei av to-tre som fins om dette emnet. På engelsk har han òg skrevet dybdeartikkelen «Pinhole Photography – History, Images, Cameras, Formulas», publisert første gang på nettet i 1996 og seinere oppdatert med jamne mellomrom. Artikkelen er standardartikkelen om dette emnet på Internett, blir brukt i fotoundervisning på ymse college i USA, og er en hovedartikkel på nettstedet til Worldwide Pinhole Photography Day, en dag som finner sted siste søndagen i april hvert år. Artikkelen er oversatt til spansk, portugisisk, russisk og polsk. I tillegg til artikler og bøker om hvordan man kan bygge kameraer og om fototeknikk har han også hatt fotoutstillinger og publisert flere bøker med sine egne kunstneriske fotografier.
Arbeid med nynorsk
Siden 1990-åra har Grepstad også, uten å være medlem i en språkorganisasjon, arbeidd mye for å styrke stillinga til nynorsk i det norske samfunnet. Dels arbeidde han med dette mens han var informasjonsleder i Norsk språkråd / Språkrådet, dels har han arbeidd med denne saka som privatperson. I Norsk språkråd hadde han blant annet til oppgave å føre tilsyn med om statsorgan etterlevde «lov om målbruk i offentleg teneste» (målloven). I 2002 fikk han Noreg Mållags Målblome for arbeidet med målloven. Etter at han tok ut pensjon i 2008, har han et stykke på veg holdt fram med dette arbeidet som privatperson. I Norsk språkråd la han også ned et stort arbeid for å fremme dataprogram på nynorsk.
I 1996 lanserte han på sitt eget nettsted «Den elektroniske bokhylla», ei samling digitaliserte tekster på landsmål. Samlinga blei i 2002 overtatt av Ivar Aasen-tunet og var en del av grunnlaget for nettbiblioteket der. Ivar Aasen-tunet blei på den tida leda av Ottar Grepstad, som er broren til Jon Grepstad. Etter at Ivar Aasen-tunet overtok samlinga, holdt Grepstad uten vederlag fram med å digitalisere tekster. Til sammen har han digitalisert rundt 800 tekster av ulik lengde. Mange av tekstene er brev og dikt forfattet av Ivar Aasen som før de blei digitalisert ikke var offentlig tilgjengelig.
Arbeid i fredsrørsla
Grepstad er militærnekter og gjorde siviltjeneste i 1969–70. I 1970-åra var han sterkt involvert i den pasifistiske fredsrørsla i Norge. Han var også styremedlem og medlem av arbeidsutvalget i War Resisters' International (WRI). Hovedprosjekta hans i denne tida var å fremme ei fredsrelevant siviltjeneste, spre informasjon om ikke-militært forsvar eller sivilmotstand og å spre informasjon om ikke-voldelige strategier og kampformer for sosial endring. Den langt på veg gandhistiske grunnholdninga hans var påvirka av filosofen Arne Næss og fredsforskeren Johan Galtung. I 1978 skipa han til et internasjonalt forskningsseminar i Oslo om ikke-militære forsvarsformer. I tida 1974–79 var han medlem av det regjeringsoppnevnte Vernepliktsutvalget, som hadde til oppgave å greie ut verneplikts- og militærnekterlovgivinga i Norge. Bakgrunnen for utvalget var mye striden om godkjenning av situasjonsbestemt militærnekting.
I 1978 var Grepstad en av lederne for Aksjon mot nøytronbomba og i oktober 1979 var han en av de tre som tok initiativet til kampanjen Nei til nye atomvåpen, seinere Nei til atomvåpen. Høsten 1979 var han leder for Nei til nye atomvåpen, seinere blei han informasjonskonsulent og internasjonal sekretær for Nei til atomvåpen, som vokste til å bli ei av de største folkerørslene i etterkrigstida i Norge. Han var også en av de første i Norge som undertegna appellen om et atomvåpenfritt Europa, en appell fra European Nuclear Disarment (END), og han hadde mye kontakt med denne rørsla.
Bøker og noen artikler
Bøker:
Even Langdalen
Even Nordstrand Langdalen (født 12. mai 1997) er en norsk ishockeyspiller. Langdalen spiller på den norske 1. divisjonsklubben Gjøvik, men er fra Hamar og har spilt for Storhamar Hockey der han fikk fikk 17 kamper uten poeng eller utvisninger på a-laget i sesongen 16-17, flere av dem i rekke med storebror Jørgen. Fortsatte karrieren med 1. divisjonsspill i Gjøvik. Han er lillebror til Jørgen Langdalen.
Jon Grepstad
Bøker og noen artikler
Noen artikler:
Studentorganisasjonen i Agder
STA-styret består av fem personer og er ansvarlig for organisasjonens daglige drift. Leder og nestleder er tilsatt i et 100 % frikjøpt verv, fagpolitisk ansvarlig og læringsmiljøpolitisk ansvarlig i 50 % og kommunikasjonsansvarlig i 40 %. I tillegg til STA-styret er det tilsatt en organisasjonskonsulent som er fast ansatt ved UiA, med arbeidsoppgaver knyttet til Studentorganisasjonen i Agder.
Vetle Østrem Salsten
Vetle Østrem Salsten (født 19. august 2000) er en norsk ishockeyspiller som spiller i Grüner Allianseidrettslag.
Salsten er fra Hamar, og startet som ishockeyspiller i Storhamar IL. Han har spilt én sesong for Gjøvik Hockey og en sesong i Lørenskog Ishockeyklubb.
Vetle Salsten ble kjent i 2017 da han i VG kritiserte «TV-aksjonen» for å være pretensiøse og moraliserende.
Familie
Han er sønn til tidligere ishockeyspiller Petter Salsten, yngre bror av ishockeyspilleren Eirik Salsten og tvillingbroren til ishockeyspilleren Håvard Salsten.
Tore Linnander
Tore Linnander var en svensk fotballspiller. Linnander, som var spiss, spilte seriekamper for Malmö FF i perioden 1930 til 1935.
Dagens Medisin
Dagens Medisin er en nyhetsavis og et fagblad for helsepersonell og andre ansatte innen helsesektoren. Avisen eies og utgis av Bonnier. Avisen ble etablert i 1998 og kommer ut seksten ganger årlig med nyheter om økonomi, politikk, organisasjon, medisin, forskning, IKT, litteratur og personalia.
Sonia Inovan
Sonia Inovan (født 29. september 1935 i Cluj-Napoca) er en tidligere rumensk turner som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne, 1960 i Roma og 1964 i Tokyo. Inovan vant en olympisk bronsemedalje i turn under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Hun var med på det rumenske laget som kom på tredjeplass i mangekamp bak Sovjetunionen og Ungarn. de andre på laget var Elena Săcălici, Emilia Vătăşoiu, Elena Leuşteanu, Georgeta Hurmuzachi og Elena Mărgărit.
Dagens Medisin
Avisen finnes både i papir- og internettutgave. Den viktigste målgruppen er leger, farmasøyter, sykepleiere, politikere og andre beslutningstakere i helsesektoren.
Per første halvår 2022 ble avisen distribuert i et opplag på 8,583 til leger, sykehus og institusjoner i Norge og kan derfor trykke annonser for reseptbelagte legemidler.
Publikasjonen har søsteraviser i Sverige, Danmark, Finland og Polen.
Murgh makhani
Murgh makhani (norsk: smørkylling, ofte kjent under sitt engelske navn butter chicken) er en indisk matrett. Den er populær i indiske restauranter i hele verden. Oppskriften er allment kjent, men kan inneholde store variasjoner, selv innenfor Delhi. Murgh makhani serveres som oftest sammen med nan eller roti og ris.
Murgh makhani lages ved å marinere kylling i jogurt over natten. Man tilsetter så krydder, typisk garam masala, ingefær, koriander og hvitløk. Kyllingen blir så ovnsbakt.
Retten inneholder også en saus, såkalt makhani. Sausen lages ved hjelp av smør, tomater, mandler og forskjellig krydder. Når både saus og kylling er klar, kuttes kyllingen opp og tilsettes i sausen.
Filosofiske kaféer
Hva er en Filosofisk Kafé
Med en filosof som animatør (av latin/fransk: "Livgiver") gjennomfører man en samtale med et valgt fokus. Deltagerne på Caféen kommer med sine innlegg og synspunkter, og filosofen styrer, medierer eller provoserer samtalen – alt ettersom. I tillegg er det vanlig at filosofen løfter interessante poeng opp til et allment nivå og slik viser det filosofiske i det som sies. Og at filosofen f.eks. ber om en begrunnelse for et synspunkt.
Målet er å få flest mulig i rommet til å snakke sammen tvers over bordene, og at deltagerne beveger seg gjennom sitt tema i noe vi kan kalle polylog. Målet er altså ikke å vinne diskusjonen, men snarere å tale sammen, dvs. samtale med et filosofisk siktemål. For å få til dette opprettholdes fokus – det valgte tema, og den filosofiske stringens – av filosofen.
Man når sjelden et endegyldig svar på det valgte temaet. Diskusjonen ender ofte aporetisk, "uten svar" (etter Platons dialoger); men likevel alltid med viktige innsikter for deltakerne og filosofene. Tema for dagen kommer vi frem til i fellesskap hver enkelt gang.
Styrt – Animert – av en filosof...
Hva, Hvorfor og vesentlighet
En FilosofiCafé er ikke en FilosofiCafé hvis temaene spørres etter og forsøkes forklart med for eksempel sosiologiske, politiske eller psykologiske forklaringer og hypoteser. Dette betyr at når vi etterspør et svar i en FilosofiCafé, så spør vi etter HVA noe er, og HVORFOR noe er, ikke nødvendigvis etter hvordan noe virker (som man ofte gjør i f.eks naturvitenskap).
Man leter ikke nødvendigvis etter om noe lar seg forklare ut fra statistikk, eller psykologiske årsaksforklaringer. Svaret skal med andre ord etterspørres i svaret på hva noe er, og så spør man igjen, hva så dette er igjen. Man søker med andre ord etter dette noes vesentlighet: Hvis mennesket gjør slik og slik, så finnes ikke svaret i dets psykologiske årsaksmodeller, eller sosiologiske faktamodeller, men i dets v&aeligren. Det er ikke det spor galt med det sosiologiske eller det psykologiske: Det er bare ikke det som er fokus for samtaleprosessen her!
Ganske enkelt filosofi
Det er viktig å få frem at Filosofisk Café ikke er det spor vanskelig: Noen ganger dreier det seg om hverdagslige temaer, andre ganger om tradisjonelle filosofiske temaer – men alltid uten at det er teknisk filosofi, eller fagfilosofi – men ganske enkelt filosofisk.
Snakke ut fra seg selv...
En FilosofiCafé er ikke en filosofisk cafe, hvis deltagerne namedropper, eller svarer ut fra filosofiens historie. De beste svarene kommer fra deltagerne selv, ut fra hva de selv tror. Samtidig er en FilosofiCafé ikke en FilosofiCafé, uten at den styres av en utdannet filosof. Dette fordi en filosof i regelen er best egnet til å ta vare på det filosofiske (som noe annet enn for eksempel det sosiologiske) i en samtale, noe hun l&aeligrer under sitt systematiske filosofistudie.
I enhver FilosofiCafé som ledes av en utdannet filosof, vil undringen og viljen til å delta i en refleksjon rundt allmenne temaer – for å belyse disse på en filosofisk enkel, men vesentlig måte – stå sentralt.
Filosofisk Café i Norge
I mars 1997, startet filosofene Hallvard Fossheim, Steffen Borge og Anders Holt den første Filosofiske kafé i Norge. de arrangerte den første på XO Cafe i Oslo. Kafeen ble arrangert i overordnet regi av Filosofisk Prosjektsenter, et nettverk med unge, utdannede filosofer som i tillegg til å være akademikere, drev med mange forskjellige mer fri-filosofiske aktiviteter. Etter omtrent ett år på XO café, flyttet gruppen videre til Celsius Kafé i Rådhusgaten, Oslo.
Historisk kan ikke en Filosofisk Café kalles Filosofisk Café eller lignende uten at den styres av en utdannet filosof.
Norsk Selskap for Filosofisk Praksis
Norsk Selskap for Filosofisk Praksis NSFP gir også sine studenter i Filosofisk Praksis en innføring i Filosofisk Kafe, som en del av det å utdanne dem til nettopp filosofiske praktikere.
Filosofisk Café i mange sammenhenger
FilosofiCafé-konseptet brukes i mange sammenhenger, og ovenfor forskjellige grupper, som private studiesirkler, på høyskoler, kveldsskoler, næringsliv og annet – men alltid med en utdannet filosof som leder, som det man på fransk kaller for "Animatør" – livgiver.
Filosofisk Café er et godt verktøy for å få frem synspunkter og meninger om dette og hint, som kanskje ikke alltid ville kommet frem ellers.
Robert Todd Lincoln
Robert Todd Lincoln (født 1. august 1843, død 26. juli 1926) var en amerikansk advokat og politiker, og den første sønnen til Abraham Lincoln og Mary Todd Lincoln. Han ble også den eneste av Lincolns barn som overlevde tenårene.
Liv og virke
Lincoln ble uteksaminert fra Phillips Exeter Academy i New Hampshire i 1860. Han startet deretter ved Harvard Law School, men sluttet seg til Nordstatshæren i 1865. Lincoln tjenestegjorde som kaptein blant Ulysses S. Grants næreste medarbeidere i de siste ukene av den amerikanske borgerkrigen, mens faren Abraham Lincoln var president i Nordstatene (USA). Han fullførte studiene ved University of Chicago (annet lærested enn dagens University of Chicago) og praktiserte som advokat fra februar 1867.
Robert og Abraham Lincoln fikk aldri det nære forholdet som Abraham hadde hatt til sine tre andre sønner (som døde i sine barneår), men de var stolte av hverandre, og Robert gråt åpenlyst da faren ble drept i et attentat i 1865.
Fjellflokk
Fjellflokk (Polemonium caeruleum) er en flerårig plante i fjellflokkfamilien. Arten er viltvoksende i Norge og ganske vanlig i fjellstrøk i Sør-Norge og i kyst- og fjellstrøk i Nord-Norge.
Fjellflokk vokser vilt flere steder i Europa og andre deler av verden. I Norge kan planten finnes forvillet fra gamle hager og trives på våte enger, i fuktig skog, langs veikanter, på skogslier og ved gamle gårder og setre. Fjellflokk er en historisk hageplante og den var populær i bondehagene i gamle dager. Arten er observert så langt som nord til Finnmark og planten kan vokse opptil 1100 moh, derav navnet fjellflokk.
Blomsten er populær hos insekter og de dufter godt. Den foretrekker litt fuktig jord og vil helst ha sol eller lett skygge. Fjellflokk formerer seg ved frø og den blir sjelden angrepet av skadedyr og sykdommer. Den kan i likhet med vendelrot virke tiltrekkende på katter som kan rulle seg på planten.
Standardrepertoar
Standardrepertoar er en samling musikkstykker som representerer sin sjanger, og som musikere i sjangeren pleier være kjent med. Stykkene som et standardrepertoar består av, kalles gjerne «standardlåter».
Akkurat hvilke stykker som inngår i et visst standardrepertoar er ofte uklart, og begrepet er beskrivende snarere enn normativt.
Karl Menger
Karl Menger (født 13. januar 1902 i Wien, død 5. oktober 1985 i Chicago) var en østerriksk-amerikansk matematiker. Hans forskning lå hovedsakelig innen algebra, topologi, grafteori, fraktalgeometri og fuzzylogikk. Han er mest kjent for «Menger-svampen» og Mengers teorem, som begge er oppkalt etter ham.
Karl Menger var sønn av økonomen Carl Menger. Han tok doktorgrad i matematikk under veiledelse av Hans Hahn ved Universität Wien i 1924. Etter en stilling hos L.E.J. Brouwer ved Universiteit van Amsterdam fikk han i 1928 professoratet i geometri i Wien. I denne tiden var han et sentralt medlem av Wienerkretsen. 1937 emigrerte Menger til USA, der han var professor ved University of Notre Dame og fra 1946 ved Illinois Institute of Technology.
Richard von Mises
Richard Edler von Mises (født 19. april 1883 i Lemberg, død 14. juli 1953 i Boston) var en østerriksk-amerikansk matematiker. Han kom med viktige bidrag innen aerodynamikk, fluidmekanikk, numerisk analyse, sannsynlighetsteori og statistikk. Blant oppdagelsene hans er von Mises-spenninga, fødselsdagsparadokset , von Mises-fordelinga, Bernstein-von Mises’ teorem og Cramér-von Mises’ test. Han var også filosofisk og kunstnerisk interessert – f.eks. var han medlem av Wienerkretsen og eier av en stor privatsamling om dikteren Rilke.
Biografi
Richard von Mises ble født i Lemberg (dagens Lviv i Vest-Ukraina, den gang hovedstaden i det østerriksk-ungarske kronlandet Galicia og Lodomeria) i en tysktalende, jødisk adelsfamilie. Hans bror var Ludwig von Mises.
Richard von Mises studerte matematikk, fysikk og ingeniørvitenskap i Wien, der han tok doktorgrad i 1907. Etter å ha undervist i Brünn (Brno), ble han utnevnt til professor i anvendt matematikk ved Universitetet i Straßburg (Strasbourg) i 1909. Under første verdenskrig arbeida han i den østerriksk-ungarske armé med å utvikle fly.
Etter en kort periode som professor i aero- og hydrodynamikk ved Universitetet i Dresden ble von Mises professor i anvendt matematikk ved Universitetet i Berlin. Rett etter Hitlers Machtergreifung (1933) emigrerte han til Tyrkia og ble professor og instituttleder i Istanbul. 1939 flytta han videre til USA og fikk en stilling (fra 1945 professorat) ved Harvard University.
Fra 1921 samarbeida von Mises mye med sin kollega Hilda Geiringer. De to flytta sammen fra Berlin til Istanbul og videre til USA, og gifta seg i 1943.
Bjarne Sletten
Han vant 8 NM-gull og 24 NM-medaljer i hinderløp, langdistanse, terrengløp, landeveisløp og maraton i perioden 1961–1975.
Sigbjørn Skåden
Sigbjørn Skåden (født 4. januar 1976 i Tromsø) er en samisk forfatter og kulturarbeider fra Planterhaug (nordsamisk: Lánttedievvá) i Tjeldsund, tidligere Skånland kommune. Han er nå bosatt i Tromsø.
I 1997 var han blant stifterne av ungdomsforeninga Stuornjárgga Sámenuorak (tilknyttet Norske Samers Riksforbund), som i 1999 startet opp Márkomeannu – en samisk kultur- og musikkfestival som arrangeres i grenseområdet mellom Tjeldsund kommune i Troms og Evenes kommune i Nordland og jobber for å fremme markasamisk kultur.
Han har studert litteratur og har hovedfag i litteraturvitenskap fra Universitetet i Tromsø. Han har også en mastergrad i britisk litteratur fra University of York. 2022–2025 er han oppnevnt som rådsmedlem i Norsk kulturråd.
Han er sønn av Asbjørg Skåden, som var lærer og sametingsrepresentant 1997–2001.
Forfatterskap
I 2004 debuterte Sigbjørn Skåden som forfatter med det episke langdiktet Skuovvadeddjiid gonagas. Handlingen er hentet fra ei samisk bygd i Ofotenregionen i mellomkrigstiden. Diktet er lagt over myten om den evige jøde, og følger den unge, samiske mannen Jusup, som vender tilbake til hjembygda etter flere år i Sør-Norge. I 2005 var Skåden årets unge artist på Riddu Riđđu, hvor han framførte en dramatisert oppsetning av diktet. I 2007 ble boka utgitt på norsk med tittelen Skomakernes konge, gjendiktet av han selv. Samme år ble Skuovvadeddjiid gonagas nominert til Nordisk råds litteraturpris. I 2007 var han også prologforfatter for Festspillene i Nord-Norge.
I november 2009 kom diktsamlinga Prekariáhta lávlla. Diktene følger de samiske karakterene Debbie og Ian, som har fått navn etter Joy Division-vokalist Ian Curtis og hans kone Deborah Curtis. I Prekariáhta lávlla trekkes det ei linje mellom samenes kulturpolitiske oppvåkning på 70- og 80-tallet og postpunkbevegelsen – en musikkbevegelse som oppstod i Nord-England på siste halvdel av 70-tallet.