cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maximianus
Krigføring i Nord-Afrika
Med Konstantius I Klorus seierrike hjemkomst var Maximianus i stand til å fokusere på konflikter i nordafrikanske Mauritania. Da romersk autoritet ble svekket i løpet av 200-tallet, begynte nomadiske berberstammer å plage bosetningene i regionen med økende alvorlige konsekvenser. I 289 fikk guvernøren av Mauretania Caesariensis (grovt sett dagens Algerie) et midlertidig pusterom ved å sette opp en liten hær mot ulike berbiske stammer, men angrepene gjentok seg snart. I 296 samlet Maximianus en hær fra pretorianergarden, legioner fra Gallia, Egypt, Donau, leiesoldater fra Gallia og Germania, og rekrutter fra Trakia. Han reiste gjennom Spania om høsten og krysset Gibraltarstredet inn i Mauretania Tingitana (grovt sett dagens Marokko) for å besklytte området.
Ved mars 297 hadde Maximianus begynt en blodig offensiv mot berberne. Krigen var langvarig og Maximianus tilbrakte vinteren 297–298 ved å hvile ut i Kartago før han vendte tilbake til krigen. Han var ikke tilfreds med bare å fordrive dem tilbake til deres hjemland bortenfor Atlasfjellene slik at de kunne fortsette krigen senere, men marsjerte dypt inn i berbiske områder. Terrenget var ikke gustig og berberne var dyktig i geriljakrig, men Maximianus lot seg ikke stoppe. Åpenbart ønsket han å påføre så mye straff som mulig på stammene, ødela landområder, drepte så mange som mulig, og fordrev resten tilbake og inn i Sahara. Hans krig ble fullført våren 298 og deretter, den 10. mars gjorde han et triumferende inntog i Kartago. Inskripsjoner der viser folkets takknemlighet for Maximianus. De hyllet ham, slik Konstantius hadde blitt i London, som redditor lucis aeternae ("gjenoppretter av det evige lys"). Maximianus reiste tilbake til Italia i 299 for å feire nok en triumf i Roma om våren.
Pensjonering
Etter krigen i Mauritania reiste Maximianus til nordlige Italia og levde et bedagelig liv i palassene i Milano og Aquileia, og overlot krigføring til sin underordnede Konstantius I Klorus. Han var langt mer aggressiv i sitt forhold til senatet enn Konstantius, og forfatteren Lactantius hevder at han terroriserte senatorene til det punkt hvor han falskt anklaget og deretter henrettet en rekke av dem, inkludert prefekten i Roma i 301/302. I kontrast beholdt Konstantius et godt forhold til senatorene og aristokratiet i Roma, og tilbrakte sin aktiv tid med forsvaret av riket. Han gikk imot frankerne i 300 eller 301, og på nytt i 302 – mens Maximianus hvilte ut i Italia – fortsatte krigføringen mot germanske stammer i øvre Rhinen.
Maximianus ble først forstyrret i sin fred i 303 av Diocletians vicennalia, 20-årsjubileet for hans styre, i Roma. En del bevis antyder at det var på denne tiden at Diocletian krevde et løfte fra Maximianus om at de skulle pensjonere seg samtidig, overlate deres titler som augusti til de nestkommanderende Konstantius og Galerius. Antagelig var det ment at Maximianus' sønn Maxentius og Konstantius' sønn Konstantin – barn som hadde vokst opp i Nicomedia sammen – ville bli de nye cæsar. Mens Maximianus kanskje ikke var særlig begeistret for å abdisere som keiser, var Diocletian fortsatt i kontroll og det var liten motstand. Før han ble privat borger skulle Maximianus motta et siste øyeblikk av ære ved å forerette ved Ludi Saeculares (de sekulære leker) i 304.
Den 1. mai 305, i adskilte seremonier i Milano og Nicomedia, trakk Diocletian og Maximianus seg tilbake samtidig. Etterfølgelsen var helt etter hva Maximianus ønsket: kanskje på grunn av Galerius' innflytelse, Severus og Maximinus II Daia ble utnevnt til cæsar, og således ble Maxentius ekskludert. Begge de nyutnevnte cæsar hadde lange militære karrierer og var nært tilknyttet Galerius: Maximinus var hans nevø og Severus en tidligere våpenkamerat. Maximianus mislikte det nye Tetrarkiet hvor Galerius tok den dominerende posisjonen som Diocletian tidligere hadde hatt. Selv om Maximianus ledet seremonien som utnevnte Severus som cæsar, var han i løpet av de neste to årene såpass misfornøyd at han støttet sin sønns opprør mot det nye regimet. Diocletian trakk seg tilbake til sitt kostbare palass som han hadde bygget i sitt hjemland Dalmatia i nærheten av Salona ved Adriaterhavet. Maximianus trakk seg tilbake til sin villa i Campania eller Lucania, hvor han levde et liv i luksus og latskap. Selv om de var langt unna politikkens sentrum forble Diocletian og Maximianus nær nok til at de sto i jevnlig kontakt.
Signar á Brúnni
Signar á Brúnni (født Hansen 10. februar 1945 i Fuglafjørður) er en tidligere, færøysk rektor og politiker (Tj.).
Maximianus
Maxentius' opprør
Etter at Konstantius døde den 25. juli 306 tok Konstantin tittelen som augustus, noe som var til stor irritasjon for Galerius, som isteden tilbød ham tittelen cæsar, noe Konstantin aksepterte. Tittelen som augustus ble isteden gitt til Severus. Maxentius var sjalu på Konstantins makt og den 28. oktober 306 fikk han overalt en kohort av keiserlige soldater til å erklære ham som augustus. Galerius nektet å anerkjenne Maxentius og fikk Severus i Milano til å marsjere mot Roma for avsette ham. Mange av Severus' hadde tidligere tjenestegjort under Maximianus. Da Maxentius fikk høre at Severus nærmet seg Roma sendte han beskjed til sin far og tilbød ham purpurkappen slik at han kunne bli medkeiser med seg selv. Han hyllet sin far som «augustus for andre gang», tilbød ham teoretisk lik rang, men faktisk mindre makt. Maximianus aksepterte. Severus nådde fram til Roma og beleiret byen. Samtidig klarte Maxentius å bestikke hans soldater, og på et felles signal gikk de fleste av dem over på Maxentius' side. Severus flyktet med en håndfull menn til Ravenna. Han ble fulgt av Maximianus som beleiret byen. Den var godt befestet og Maximianus tilbød ham å overgi seg på betingelsen at han ville berge livet. Severus godtok det og ble ført med vakt til en villa utenfor Roma hvor han ble holdt som fang og gissel. Høsten 307 ledet Galerius en ny hær mot Maxentius, men klarte ikke å komme fram til Roma, trakk seg nordover med det meste av hæren intakt. Mens Galerius invaderte Italia ble Severus myrdet under uklare omstendigheter.
Mens Maxentius bygde opp Romas forsvar, dro Maximianus til Gallia for å forhandle med Konstantin. En avtale ble inngått ved at Konstantin skulle gifte seg med Maximianus' yngre datter Fausta og bli opphøyd til augustus. Som motytelse skulle Konstantin bekrefte den gamle familiealliansen mellom Maximianus og Konstantius, og støtte Maxentius' sak i Italia, men ville holde seg nøytral i krigen med Galerius. Avtalen ble forseglet med en dobbel seremoni i Trier mot slutten av sommeren 307 hvor Konstantin giftet seg med Fausta og ble erklært som keiser av Maximianus.
Maximianus reiste tilbake til Roma vinteren 307–308, men ble snart uvenner med sin sønn og i løpet av våren 308 utfordret han sønnens rett til å styre foran en forsamling av romerske soldater. Han talte om Romas sykelige regjering, rakket ned på Maxentius for å ha svekket den, og rev den keiserlige toga av sønnens skuldre. Han forventet at soldatene vil anerkjenne ham, men de stilte seg isteden på samme side som Maxentius. Maximianus ble tvunget til å forlate Italia i vanære.
For å løse den politiske ustabiliteten innkalte Galerius den 11. november 308 Diocletian og Maximianus til konferanse ved den militære byen Carnuntum i øvre Donau. Der ble Maximianus tvunget til å abdisere på nytt og Konstantin ble igjen gjort til cæsar og med Maximinus II Daia som cæsar i øst. Licinius, en lojal militær våpenkamerat av Galerius, ble utnevnt til augustus i vest. Tidlig i 309 vendte Maximianus til hoffet til Konstantin i Gallia, det eneste hoffet som fortsatt ville ta imot ham. Etter at Konstantin og Maximinus nektet å akseptere tittelen som "sønner av augusti", ble de forfremmet tidlig i 310 med det resultat at det var fire keisere i Romerriket.
Opprør mot Konstantin
I 310 gjorde en øyensynlig desperat Maximianus opprør mot Konstantin mens keiseren drev krig mot frankerne. Maximianus hadde blitt sendt sørover til Arles med en del av Konstantins hær for å forsvare seg mot angrep fra Maxentius i sørlige Gallia. I Arles annonserte Maximianus at Konstantin var død og han tok igjen på seg purpurkappen. Selv Maximianus forsøkte å bestikke alle til å støtte ham, forble Konstantins hær lojal og Maximianus ble tvunget til å forlate byen. Konstantin fikk snart høre om forræderiet, oppga krigen mot frankerne og forflyttet seg raskt mot sørlige Gallia hvor han konfronterte den flyktende Maximianus ved Massilia (Marseille). Byen var bedre i stand til å stå imot en lang beleiring enn Arles, men det gjorde ingen forskjell da borgerne var lojale og åpnet portene for Konstantin. Maximianus ble grepet, anklaget og fikk fjernet sine titler for tredje og siste gang. Konstantin anbefalte sin svigerfar å begå selvmord, og i juli hengte Maximianus seg.
Til tross for tidligere brudd i forholdene, etter Maximianus' selvmord presenterte Maxentius seg som sin fars hengivne sønn. Han utstedte mynter som bar hans fars guddommeliggjorte bilde og proklamerte at han aktet å hevne sin fars død.
Konstantin presenterte innledningsvis selvmordet som en beklagelig familietragedie. Ved 311 spredte han imidlertid en helt annen versjon. Etter at Konstantin hadde tilgitt ham, plan la Maximianus å myrde ham mens han sov. Fausta fikk vite om sammensvergelsen og advarte Konstantin som la en evnukk i sengen i sitt sted. Maximianus ble grepet da han drepte evnukken og ble tilbudt selvmord, noe han aksepterte. I tillegg til denne propagandaen instituerte Konstantin en damnatio memoriae (total fordømmelse) på Maximianus hvor alle bilder fjernet og alle inskripsjoner strøket ut.
Konstantin beseiret Maxentius i slaget ved Ponte Milvio den 28. oktober 212. Maxentius døde og Italia kom inn under Konnstantins styre. Eutropia sverget ed på at Maxentius ikke var Maximianus' sønn og Maximianus' minne ble rehabilitert. Hans apoteose (opphøyelse til gud) under Maxentius ble erklært ugyldig, og han ble opphøyd på nytt som gud, antaglig i 317. Han begynte å opptre på Konstantins mynter som divus, guddommelig, ved 318, sammen med den guddommeliggjorte Konstantius og Claudius Gothicus. De tre ble hyllet som Konstantins forfedre. De ble kalt for «de beste av keisere». Via sin døtre Fausta og Flavia ble Maximianus bestefar eller oldefar til hver eneste herskende keiser fra 337 til 363.
Signar á Brúnni
Han var innvalgt på Lagtinget fra Eysturoy 1970–1980 og 1984–2002. Han var nestformann og partisekretær i Tjóðveldisflokkurin 1980–1984, formann i Lagtingets fiskerikomité 1986–1988 og formann i Tjóðveldisflokkurins lagtingsgruppe 1986–1989. Deretter ble han Færøyenes visestatsminister og minister for skole-, kultur- og miljøvernsaker i Jógvan Sundsteins regjeringer 1989–1991, minister for miljøvern-, energi- og kommunalsaker i Marita Petersens regjering 1993–1994 samt undervisnings- og kulturminister i Anfinn Kallsbergs første regjering 1998–2000.
HTC STRTrk
HTC STRTrk er en Windows Mobile-basert mobiltelefon (smartphone) som ble produsert av HTC. Den er HTCs første smartphone som var flipptelefon, og ble lansert i juni 2006.
Den er også solgt som Cingular 3125, Dopod S300, i-mate Smartflip og Qtek 8500.
Jinshan-demningen
Jinshan-demningen er en demning med vannkraftverk i fylket Changting i Fujian-provinsen i det sørøstlige Folkerepublikken Kina, anlagt i elva Ting Jiang. Effekten er ca 150 MW.
Nysted kommune
Nysted kommune er en tidligere kommune i Storstrøms amt i Danmark, opprettet ved Kommunalreformen (1970) fra 1. april 1970. Ved Kommunalreformen i 2007 ble kommunen innlemmet i den nye storkommunen Guldborgsund kommune i nye Region Sjælland sammen med Nykøbing Falster kommune, Nørre Alslev kommune, Sakskøbing kommune, Stubbekøbing kommune og Sydfalster kommune.
Jinshan-demningen
Demningen er en betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 40 meter høy og 189 meter lang. Den brukes også til å forenkle navigasjonen på elva.
Nord-Trøndelag politidistrikt
Nord-Trøndelag politidistrikt var et politidistrikt i den norske Politi- og lensmannsetaten. Distriktet ble opprettet 1. januar 2002 etter en sammenslåing av Namdal og Inntrøndelag politidistrikter, som del av den norske politireformen i 2000. Distriktet utførte polititjeneste for 135 000 innbyggere i til sammen 27 kommuner; alle 24 kommunene i Nord-Trøndelag fylke, Osen og Roan kommuner i Sør-Trøndelag fylke og Bindal kommune i Nordland fylke. Distriktet omfattet store arealer med utmark og et betydelig sjøareal og en strandlinje på ca. 7 000 km. Med totalt land- og havareal var politidistriktet blant de aller største i Norge.
Distriktets politimester var Trond Prytz. Politimesteren og distriktets administrasjon holdt til ved Steinkjer politistasjon i Steinkjer.
Organisering
Nord-Trøndelag politidistrikt var organisert i 4 sentrale enheter, 1 politistasjon og 20 lensmannskontorer.
Justin Kripps
Justin Kripps (født 6. januar 1987) er en canadisk bobkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 30 i firer-bob.
Han tok gull i Toer-bob under Vinter-OL 2018.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok han bronse i firer-bob.
Kunståret 1388
Kunståret 1388 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1388.
Dødsfall
…
1388 in art
Silkroad Online
Silkroad Online (med forkortelsen SRO) er et MMORPG (Massive Multiplayer Online Role-Playing Game). Spillet er laget med inspirasjon fra Silk Road (et nettverk av handleruter mellom Kina og Europa). Silkroad Online krever ingen månedsavgift og er helt gratis å spille, men det selges derimot In-Game Items som kan betales med valutaen kalt Silk som koster fra og med 27,- kroner fra laveste antall Silk du kan kjøpe.
PvP-systemet
Silkroad Online er kjent for sitt unike PvP (Player versus Player) system. Systemet kalles på engelsk "Triangular Conflict System" hvor man kan velge mellom Trader som har som oppdrag å frakte gods fra by til by og selge til høyere pris, Hunter som beskytter Handlere fra tyver, eller Thief hvor oppdraget går ut på å stjele godset til handleren.
På Silkroad kan du også ha PvP ved bruk av spesielle kapper som kan kjøpes i en spillets store byer. Kappene finnes i forskjellige farger hvor den oransje fargen betyr at man ønsker å ha PvP alene mot andre spillere (alle med kapper på kan angripe spilleren), mens hvis man bruker en kappe av en annen farge, vil spilleren være på lag med de spillerne som bruker kappen med samme farge og har ikke mulighet til å angripe dem.
Det tredje PvP systemet på Silkroad er at spilleren kan myrde andre. Det går ut på at spilleren holder inne ALT knappen på tastaturet sitt og dobbelttrykker på en annen spiller. Dette fungerer bare i en usikker sone (Utenfor byer). Når spilleren myrder, eller bare angriper en annen spiller på denne måten, vil spilleren kunne bli angrepet og drept av andre spillere uten at dette vil gi dem konsekvenser. Morderen, som først brukte denne metoden, kan få status som "Morder/Murderer" og vil over tid miste liv (Health Points). Dette kan i verste fall føre til tap av Erfaringspoeng (Experience Points) ved at spilleren vil dø og miste alt av liv.
Klasser og Profesjoner
Silkroad bestod først av 1 rase; Chinese, men fikk senere innført en ny rase i et av spillets store oppdateringer. Spilleren kan nå enten være European eller Chinese som begynner spillet fra nivå 1 (level 1) på hver sin side av spillets World Map. Strengt sett består ikke Silkroad av klasser, men heller såkalte Builds som er basert på et mer avansert og unikt system.
Ved Character Creation kan spilleren velge våpen til å begynne med. Dette kan for European være Crossbow, Dagger, Two-Hand Sword, One-Hand Sword og Shield, Harp, Staff, eller Cleric Rod. For Chinese kan våpenet til spilleren være Sword og Shield, Bow, Glavie, Blade, eller Spear.
Mounts
Spillere har muligheten til å kjøpe seg hester som kan brukes som transportmiddel fra byene. Det finnes ulike hester med ulike hastigheter og det kommer an på hvilket nivå (level) du er i, og hvor mye Gold (In-Game Valuta) du er villig til å investere i transport.
Hans Borgfjord
Hans Johannes Borgfjord (født 10. februar 1930 i Bjugn, død 20. november 2019) var en norsk gårdbruker og kulturvernarbeider, bosatt i Vallersund i Bjugn. Han har engasjert seg i bevaring av kystkultur gjennom Stiftelsen Halten i Frøya og Bjugn bygdetun Mølnargården.
I 2009 deltok Borgfjord i rollen som mentor ved innspilling av realityserien Farmen. Samme år mottok han Sør-Trøndelag fylkes kulturpris, sammen med sin sønn Einar Borgfjord.
Baglerbyen
Baglerbyen er et boligområde på Bakerenga i Gamlebyen i bydel Gamle Oslo. Boligområdet ligger i sørskråninga av Lodalen, dvs. innunder Ekebergskrenten i sør og ovenfor verkstedsområder og Dyvekes vei i nord. I vest grenser Baglerbyen til Gamlebyen gravlund, og i øst til den vesle resten av den gamle trehusbebyggelsen på Bakerenga.
Baglerbyen ligger like ved området for Middelalderbyen Oslo, et lite steinkast fra Oslo Hospital og Oslo gate der Ekebergbanen ruller forbi med tette avganger. Boligområdet fikk sitt navn etter Baglerne som holdt til i området mot slutten av 1100-tallet.
Baglerbyen ble reist i fire byggetrinn, det siste i regi av Startbo. Store deler av området har utsikt tvers over Lodalen mot Oslomarka, og det ble markedsført som det grønneste prosjektet i indre Oslo med sine totalt 15 mål tomt. Leilighetene i de to gule rekkehusblokkene mot Konows gate har stor takhøyde og halvetasjer over tre nivåer, såkalt «split level». Byantikvaren var opptatt av at bebyggelsen ikke skulle dominere i forhold til den gamle omkringliggende trehusbebyggelsen. Enerhaugen Arkitektkontor kom med forslaget om "split level" siden deler av tomten er skrånende. Med sin utforming glir de gule blokkene relativt harmonisk inn blant den verneverdige og maleriske husrekken i Konows gate som er del av Ekebergkleiva bevaringsområde. Mot den gjenværende bebyggelsen på Bakerenga ble det ikke tatt antikvariske hensyn. Utbyggerne utnyttet seg av en gammel reguleringsplan slik at de fikk gjennomslag for å reise 4 til 10-etasjes blokker inntil Bakerengas originale trehusbebyggelse.
Området for Baglerbyen ligger på gården Bakerengas gamle marker. Bakerenga ble utparsellert på 1860-1870-årene, og bebygd i datidens forstadsstil. Mesteparten av Bakerengas forstadsbyggelsen ble revet i forbindelse med planlagte veiutbygginger i 1960-årene. Planene om motorveien over Bakerenga ble skrinlagt til fordel for utviding av Bispegata og Dyvekes vei.
Valsneset vindpark
Valsneset vindpark er en samling på seks vindmøller på Valsneset nord for Botngård i Ørland kommune i Trøndelag. Den har vært i drift siden november 2006.
Parken har fem vindmøller fra den tyske produsenten Enercon GmbH med 2,3 MW, 64,5 m navhøyde og 71 m rotor.
Total effekt er 11,5 MW. Årsproduksjon er 32 GWh.
Valsneset Vindpark eies og drives av ASneo, tidligere TrønderEnergi. Det er også en liten prototype vindmølle i drift fra Norsk vindkraft forskningsinstitutt Viva AS med 225 kW.
O.J. – en utstrakt hånd
O.J. – en utstrakt hånd er en norsk humor-serie med Otto Jespersen som gikk på NRK1 i 1999. Programmet var en oppfølger til O.J. – på nye eventyr.
En utstrakt hånd ble spunnet rundt det flerkulturelle Norge. Programmet var studiobasert og ble ledet av Jespersen, men han spilte også mange av karakterene som ble sendt som innslag i programmet. Nye karakterer i denne var karrierekvinnen Tårnfrid, black-metal musikeren Baron Blod, Nazi-Per og arbeidsløse Birger. Det ble også et gjensyn med kriminalinspektør Wirrum. Denne gang sammen med den kvinnelige assistenten Knaber (Anitra Eriksen).
Premieren ble sett av 580 000.
Sesong 1
!Episode !Gjest ! colspan="2" |
Sesong 2
!Episode !Gjest
Orlice
Orlice (tysk: Adler) er en elv i Tsjekkia. Det er en av Elbens sideelver, og den munner ut i Elben i Hradec Králové. Orlices kildeelver er Divoká Orlice og Tichá Orlice.
HTC Tanager
HTC Tanager er en Windows Mobile-basert mobiltelefon (smartphone) som ble produsert av HTC. Den ble lansert i juli 2003.
Den er også solgt som i-mate Smartphone, Orange E100, Qtek 7070 og SAP.
Kristendemokrati
Kristendemokrati er en heterogen politisk ideologi som oppstod i det 19. århundre, og særlig ble preget av pave Leo XIIIs encyklika Rerum Novarum og mer generelt av den katolske sosiallære. Kristendemokratiet har sine filosofiske røtter i Thomas Aquinas' tenkning og hans tanker om aristotelisk ontologi, og i kristen tradisjon, og legger sterk vekt på menneskeverdet. Kristendemokrater er normalt konservative innen moralske og kulturelle spørsmål, men med en sterk sosial samvittighet som spesielt påvirker den økonomiske politikken.
Kristendemokratiske partier står sterkt i flere katolske europeiske og latinamerikanske land. I Tyskland har CDU og CSU, som springer ut fra den politiske katolisisme i Tyskland, hatt en dominerende rolle etter annen verdenskrig, og i Italia var Democrazia Cristiana i hele etterkrigstiden frem til begynnelsen av 1990-tallet det dominerende partiet. Den kristendemokratiske bevegelsen var sentral i gjenoppbyggelsen av Europa etter annen verdenskrig, og kristendemokrater som Konrad Adenauer, Robert Schuman og Alcide De Gasperi preget i avgjørende grad det europeiske fredsprosjektet og utviklingen av det som senere ble kjent som Den europeiske union. Utviklingen av en sosial markedsøkonomi i Vest-Europa var også resultatet av kristendemokratiske partiers arbeid.
De europeiske kristendemokratene er i regelen mer høyreorientert, og har i senere tiår stått for en mer liberalistisk politikk, enn sine latinamerikanske søsterpartier.
Ideologiske skillelinjer
Kristendemokratisk ideologi har både fellestrekk og forskjeller i forhold til andre politiske ideologier.
Kristendemokratisk ideologi er:
Historie
Kristendemokrati som begrep, démocratie chrétienne, ble først brukt i 1791 av Antoine-Adrien Lamourette, som var valgt til konstitusjonell biskop i Lyon. Hans begrep innebar en idé om en demokratisk kirke uten hierarkiske strukturer. Fremveksten av nasjonalstater i Europa som opponerte mot monarki og religion fikk prester som Robert Lamennals og Wilhelm Emmanuel von Ketteler til å kjempe mot absolutisme og sentralisert makt. Den industrielle revolusjonen, voksende liberalisme og en sterkere middelklasse førte til at kristne politiske partier ble formet på 1870-tallet.
I 1874 skrev Pave Pius IX et dekre som forbød kristne i Italia å drive politisk aktivitet, noe som skapte strid mellom lekfolket og den katolske kirke. I vesteuropa vokste organisasjoner av lekfolk likevel frem, og i det tyske riket fikk "Deutsche Zentrumspartei" 30% av stemmene i 1874. I 1891 ugav Pave Leo XIII encyklikaen Rerum Novarum som ikke fordømte liberalisme og utfordret stater til å ha en sosialpolitikk. Studieringer ble laget i mange land for å lage politiske konsepter basert på pavens skriv som bl.a. lanserte prinsippet om subsidiaritet. I 1901 kom et nytt skriv som forkastet kristendemokrati som politisk bevegelse, og den kristendemokratiske bevegelse ble omtalt som en sosialistisk trussel.
Etter første verdenskrig opphevet Pave Benedikt XV dekreet fra Pius IX og det kristendemokratiske "Partito Popolare Italiano" ble stiftet i Italia. I 1926 ble partiet oppløst av Mussolini. I Tyskland var motstanden mot "voldelig motstand mot konstitusjonelle strukturer" viktig, men i 1933 argumenterte ledelsen i partiet for å stemme for nasjonalsosialistenes fullmaktslov i frykt for hva som ellers ville skje, noe som skapte stor intern uro, men der mindretallet bøyde seg og støttet loven. 5. juli ble partiet oppløst og det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti ble det eneste lovlige partiet i Tyskland. Samme år, 4. september, grunnleges Kristelig Folkeparti i Norge som et protestantisk kristendemokratisk parti. Årsaken var særlig den misnøye som man i kristelige kretser følte når det gjaldt Venstre, som de kristne tradisjonelt hadde stemt på.
Etter andre verdenskrig oppstod, eller gjenoppstod kristendemokratiske partier i hele Europa. I Øst-Europa ble partiene satt under sterkt press fra kommunistiske ledere, og i Øst-Tyskland inngikk CDU en "frivillig" avtale med kommunistpartiet og ble en del av den demokratiske blokken av partier. I Vest-Europa ble kristendemokratiet en motvekt til liberalismen, som kristendemokrater hevedt ofret fellesskapet til fordel for individet, og til sosialisme og sosialdemokrati som gjorde det motsatte.
Synkronsvømming under Panamerikanske leker 1983
Synkronsvømming under Panamerikanske leker 1983. Synkronsvømming var en av flere sporter som var med i de niende Panamerikanske leker som ble arrangert i Caracas i Venezuela fra 14. til 29. august 1983. Det var sjette gangen som synkronsvømming var med i de panamerikanske leker. Det var tre øvelser, alle kun for damer, solo, duett og lagkonkurranse. USA ble beste nasjon med to gullmedaljer foran Canada med en.
Kristendemokrati
Historie
I nyere tid har muslimske partier bl.a. i Tyrkia nærmet seg den kristendemokratiske tradisjonen, og den internasjonale "Christian Democrat International" for kristendemokratiske partier byttet i 1999 navn til "Centrist Democrat International". Kristendemokratiets syn på frivillighet har bidratt til å skape fagforeninger som ikke har et sosialistisk utgangspunkt, og motstand mot sekularisme har ført til at skoler, sykehus og sosiale forsikringsselskaper drevet av kirker eller frivillige i mange land har fått støtte via staten.
Kristendemokrati i Norge
Av de norske partiene er det Kristelig Folkeparti som definerer seg som et kristendemokratisk parti. Partiet ønsker slik å representere en tredje vei i norsk politikk: Videre definerer partiet sine ideologiske prinsipper. Disse inkluderer et helhetlig menneskesyn og likeverd, fellesskap og mangfold, nærhet og subsidiaritet, solidaritet og forvalterskap.
Partiets ideologiske tilknytning illustreres også ved at partiets engelske navn er "Christian Democrats". Samt partiets tilknytning som observatør i EPP.
Puddefjorden
Puddefjorden er en 3 500 meter lang avstikker av Byfjorden i Bergen. Puddefjorden starter ved Nordnespynten og går i dag inn til Store Lungegårdsvann, men slik har det ikke alltid vært.
Historie
Til tross for at Puddefjorden ligger i Bergen, har ikke fjorden vært en del av byens eldre historie i noen særlig grad. Fjorden er utsatt for sterke strømmer, de innerste delene ble for lett islagt vinterstid og på toppen av det hele har Puddefjorden en god del skjær og holmer som har gjort båtferd unødvendig farefullt og gjorde Vågen til et soleklart bedre innseilingsled. Navnet Puddefjorden kommer muligens fra nettopp disse skjærene – fjorden er først omtalt så sent som 1560, og ble da skrevet som Pudefjorden, som muligens stammer fra Bodafjord og norrønt bodi, som betyr skjær.
Isen, skjærene og den sterke strømmen gjorde at eksempelvis kongene på Alrekstad (idag kjent som Årstad) ikke benyttet Puddefjorden. Isen stoppet også et invasjonsforsøk fra Christoffer Trondsen i 1536, da Puddefjorden opprinnelig gikk helt inn til det som i dag er kjent som Lille Lungegårdsvann.
Puddefjorden ble altså fra gammelt av ikke regnet som en del av Bergen, men regnet som et av de omliggende områdene, og slikt var det til rundt midten av 1800-tallet. Puddefjordens nordøstlige side tilhørte derimot byen, og her dukket det opp spredd bebyggelse på slutten av 1600-tallet, som senere ble kjente bydeler som Nøstet og Møhlenpris. Men glansperioden til Puddefjorden og de omliggende områdene kom først med industrialiseringen.
Utbyggingen av områdene rundt Puddefjorden
Det var først så sent som i siste fjerdedel av 1800-tallet at områdene rundt Puddefjorden ble skikkelig utbygd, og det dukket da opp flere kjente bryggenavn, hvor industri og sjøtransport blomstret. Noen av disse bryggene var:
Med utbyggingen av disse bryggene og tilretteleggingen for større skipstrafikk, ble Puddefjordens geografi vesentlig endret. Strender ble til brygger, og før dette hadde allerede tungindustri som Bergens Mekaniske Verksted etablert seg i Solheimsviken rundt 1850, og Nygårdsbroen ble åpnet i 1851, og fikk knyttet sammen Bergen og Årstad. Gamle Nygårdsbro ses i dag som skillet mellom Store Lungegårdsvann og resten av Puddefjorden.
Rundt 1860 startet gjenfyllingen av indrevågen, altså området rundt Lille Lungegårdsvann, og i 1895 ble arbeidet med Vestre Strømkai fullført, og et omfattende arbeid med å grave ut deler av Puddefjorden ble gjennomført da man ønsket en båthavn tett knyttet opp til Bergensbanen. Resultatet var at Lille Lungegårdsvann ble nesten helt adskilt fra Puddefjorden, og den endelige adskillelsen kom i 1926.
I 1956 kom Puddefjordsbroen som knyttet sammen Bergen sentrum med Gyldenpris. I 1978 stod den nye Nygårdsbroen ferdig.
Men Puddefjorden var brukt til mer enn industriformål – Marinen hadde base ved Nygårdsbroen fra 1818 frem til 1963, Bergen Museum hadde rundt forrige århundreskifte et bygg i området og det gikk også ferjer over Puddefjorden til Laksevåg frem til 1960, og ved de vindstille områdene i Store Lungegårdsvann ble det etter hvert bygget en marina, men det er den tunge industrien, med vekt på verft og mekanisk industri, som langt inn i vår tid ble dominerende for området, som har medført alvorlige miljøskader på Puddefjorden og områdene rundt.
Miljø
Langvarig industridrift har hatt en miljømessig innvirkning på Puddefjorden, og sedimentet er sterkt forurenset med både PCB og kvikksølv, og Puddefjorden er nå inndelt i fem delområder, og oppryddingsarbeidet anslås til å koste et titalls millioner kroner. Det har heller aldri foregått noen særlig dokumentasjon over hvilke giftstoffer som har blitt sluppet ut i Puddefjorden, samtidig som at både mindre industri og ikke minst privatbefolkningen i Årstad-området har brukt Store Lungegårdsvann som søppeldynge. I årevis har området også fungert som dumpingstasjon for PCB-vinduer, som nå ligger i sedimentene.
Fremtiden
De gamle industrianleggene rundt Puddefjorden er for en stor del historie. Solheimsviken har nå gått fra tungindustri til kontorpark. Det gamle industriområdet langs Damsgårdssundet og i Møllendal i sørenden av Store Lungegårdsvann er blitt nye boligområdet. I et høringsutkast i 2003 foreslo Nykrohnborg vel ved Rolf Rasmussen en gang- og sykkelbro over Puddefjorden til Møhlenpris og universitetsområdet på Nygårdshøyden. Broen Småpudden ble offisielt åpnet 14. juni 2016.
Ved at både Hurtigrute-terminalen og containerområdet nå blir flyttet lenger ut mot Byfjorden, er det lite igjen av de store skipene.
«Puddefjordsvise»
«Puddefjordsvise» ble innspilt av Sverre Robert og Ragnar Solheim, sang med Grandkjellerens orkester Dir.: Magnus Larsen i Oslo i desember 1952. Den ble utgitt på 78-platen His Master's Voice A.L. 3253. Senere innspilt av Bergeners på platen Frekk å tidi.
Herbjørg Wassmo
Herbjørg Margretha Wassmo (født 6. desember 1942 på Myre i Øksnes) er en norsk forfatter. Hun fikk sitt gjennombrudd i 1981 med sin første romanutgivelse, Huset med den blinde glassveranda, og har i mange år vært en av Norges mest solgte forfattere.
Biografi
Som liten ville hun bli billedkunstner, og allerede på barneskolen skrev hun dikt, men hun var også flink til å tegne. Stilene var fulle av grammatiske feil, men var likevel fantasifulle. Wassmo utdannet seg til lærer, og hun jobbet som lærer i mange år. Det å skrive var bare noe hun gjorde på hobbybasis, når hun hadde tid til overs. Da hun debuterte med Vingeslag i 1976, hadde hun tatt seg permisjon fra lærerjobben. Etter hvert tok skrivingen mer og mer tid, og det endte med at Wassmo tok sjansen på å si opp jobben. Hun begynte da å studere litteraturvitenskap, og skrev ved siden av studiene.
Forfatterskap
De røde trådene i Wassmos forfatterskap er kvinneperspektivet og den nord-norske virkeligheten. Dette var synlig allerede i de to første diktsamlingene, hvor noen av diktene var skrevet på dialekt. Øystein Rottem peker på at forfatterskapet «springer ut av 1970-årenes kvinnekamp [...] en annen viktig forutsetning er den regionale kulturreisningen i Nord-Norge etter stiftelsen av Nordnorsk Forfatterlag i 1972».
Tydeligst i Wassmos forfatterskap står de to trilogiene: Tora og Dina. I trilogien om den incestutsatte tyskerungen Tora skildres et merket, undergangsdømt vesalbarn, mens Dina, som også har barndomstraumer som tung bagasje, framstår som mer av en maktglad væreierfigur med veldige dimensjoner i personligheten, en kritiker har karakterisert Dina som «en blanding av urkvinne og moderne kapitalist». Også Dinas vei fører imidlertid til undergang.
Første bind av Toratrilogien, Huset med den blinde glassveranda, ble Wassmos gjennombrudd; serien ble en stor publikumssuksess og bragte henne dessuten både Kritikerprisen og nominasjon til Nordisk råds litteraturpris. Dinas bok ble i 2002 filmatisert av Ole Bornedal som Jeg er Dina med Maria Bonnevie og Gérard Depardieu i ledende roller. Bøkene har blitt oversatt til ei rekke språk.
Wassmo ble i 1996 kåret av Bokklubben Nye Bøker til en av De fire nye store.
Haimalle
Haimalle er tross navnet ikke en hai, men en art i gruppen maller. Den lever i ferskvann i elvene i Sørøst-Asia, samt Mekong, Chao Phraya og Mae Klong. Den kan bli opptil 130 cm lang SL og 44 kg tung.
Den er populær som matfisk, og er viktig i thailandsk akvakultur. Haimalle har også en viss utbredelse i akvaristikken, selv om fisken blir alt for stor for de aller fleste private akvarier. Den er altetende, og tar hovedsakelig krepsdyr, andre fisk og plantedeler.
Alltid freidig
«Alltid freidig» er en salme som er skrevet av den danske presten og dikteren Christian Richardt i 1867. Melodien laget Christoph Ernst Friedrich Weyse i 1838. Opprinnelig er teksten en del av syngespillet «Tornerose», men den fikk etter hvert et liv utenfor sin opprinnelige sammenheng og er mye brukt både i bryllup og begravelser så vel som ved konfirmasjoner og i ungdomsarbeid.
«Alltid freidig» var siste salme i bryllupet til prinsesse Märtha Louise og Ari Behn i Nidarosdomen i 2002.
Tekst
Alltid freidig når du går veier Gud tør kjenne, selv om du til målet når først ved verdens ende!
Aldri redd for mørkets makt! Stjernene vil lyse; med et Fadervår i pakt skal du aldri gyse.
Kjemp for alt hva du har kjært, dø om så det gjelder! Da er livet ei så svært, døden ikke heller.
Innspillinger
Flere innspillinger er gjort av salmen:
Band (i båt)
Band er betegnelse på tverrstiver i en lett trebåt bygd i klinkbyggingsteknikk.
Band blir ofte feilaktig kalt «spant», men inngår i båtskroget på en helt annen måte: Båtbyggeren bygger opp (noen av) bordgangene («plankene») i båtskroget først, og setter deretter inn (deler av) banda. Hovedstyrken og hovedformen i skroget dannes av at bordene er klinket sammen langs kantene, og derfor danner et sammenhengende skall (hvorfor klinkbygging ofte kalles for skallbyggingsteknikk). Banda kan lages tilsvarende tynne og lette, og plasseringen av dem kan varieres, mer ut fra hvilken bruk man ønsker av båten, enn av behov for styrke. Det er eksempler på at band er flyttet i båter når behovene har endret seg, og at båter som skal være ekstra lette og bevegelige har ekstra få band. Båter av samme størrelse og type kan være «framrømt» eller «bakrømt» etter hvordan banda er satt inn i båten; de kan med vilje være satt langt fremme eller langt bak i båten.
Band kan ha flere ulike former, og det kan brukes sjølgrodde emner i vekslende grad i dem. De to hovedformene for band er band med tverrbjelke, helst kalt bite eller bete, og band uten. (En bite kan også være en tverrbjelke i et hus.)
Den letteste og sterkeste formen for band uten bite var et band skåret ut av en eneste krok, slik at det gikk ubrutt fra overkant til overkant i båten. Band med bite har et – helst sjølgrodd – underband, og biten om lag halvveis oppe i båten. Opp fra biten går opplennene eller opplengerne, de delene som buer oppover bordene mot båtens overkant.
Begge sidene av biten skal være laget av sjølgrodde emner, og helst slik at den ene eller begge både danner opplengeren på sin side, og dessuten går tvers over hele båten som selve biten. I en del moderne båter har bruken av sjølgrodde emner blitt liten; underbanda er ofte skåret ut av rettvokste planker, og er derfor tykkere enn før (uten at de blir riktig så sterke som sjølgrodde!), ingen av opplengerne utgjør hele biten, men er skjøtt til denne på begge sider, og biten som en egen trestokk. Av og til er biten bare et bord som går tvers over båten, og ingen deler av bandet er sjølgrodd.
Kunståret 1389
Dødsfall
…
1389 in art
Fábio Gonçalves Silva
Fábio Gonçalves Silva (født 27. mars 1977) er en brasiliansk bobkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 29 i firer-bob.
Forfjorden
Forfjorden er en fjord på vestsiden av Hinnøya i Vesterålen. Kommunegrensa mellom Sortland og Andøy går midt i fjorden.
I dalen innafor fjorden finnes en gammel, vernet furuskog, der det eldste aldersbestemte treet er rundt 750 år. Furuskogen har gitt navn til fjorden og dalen. (Forra er det vesterålske ordet for furu.) Den indre delen av Forfjorden er også vernet som naturreservat.
Bygda Forfjord ligger på nordsiden av fjorden, i Andøy kommune. Bygda har ca. 70 innbyggere. Det er et rikt naturliv i området.
Forfjord er også navnet på en amerikansk produsent av skipsanker med røtter i Nilsen-slekta i Forfjorden.
Overvintringsfangst
Pionerene ved gjenopptakelsen av overvintringsfangsten på Spitsbergen fra slutten av 1800-tallet kom fra Forfjorden.
Hans Jørgensen Furfjord fra Forfjorden var først ute. Han drev småfangst (egg- og dunsanking på sommeren) i flere sesonger før han besluttet å prøve overvintring.
Det Vesteraalske Dampskibsselskab hadde fått oppført et såkalt "turisthotell" på det stedet ytterst i Adventfjorden som senere er blitt hetende "Hotellneset". Dette ble residensen den første vinteren. Hans Jørgensen, som var blitt enkemann allerede i 1890, forpaktet bort gårdsbruket og inviterte med naboer fra begge sidene av Forfjorden.
Denne turen ble "historisk", ikke minst fordi to av deltakerne på ekspedisjonen hadde med ektefellene. Det ene ekteparet hadde til overmål med sin tre år gamle datter, Ragna Nisja.
Året etter, i 1900, dro Peder Nilsen av gårde med sin ekspedisjon. Peder var en av guttene på nabogården til Hans Jørgensen. Han hadde med to av de som deltok året før på Hans' overvintring. De la som de første, hovedstasjonen lenger inn i Isfjorden, i Sassenfjorden - der en ikke ukjent kar fra Svandalen og Middagsfjellet senere fant sitt tilholdssted, Hilmar Nøis - kongen av Sassen Bay. Han hadde sin første overvintring først i 1909.
Oversikt over andværinger som drev overvintringsfangst på Spitsbergen i tiden 1898 til 1906.
Oppholdsstedet tilsvarer angitt hovedstasjon. Ekspedisjonsleder er nevnt først.
Adventdalen (Hotellneset, i hotellet som ble oppført i 1896) 1898-1899
Hans Jørgensen, Forfjord.
Lars Nisja, Medby (skjørbuk).
Jette Nisja, Medby.
Ragna Nisja, Medby (3 år).
Martin Pedersen, Forfjord/Liland (verkefinger, dro tilbake med ”Augusta Viktoria” 13. juli 1899).
Emil Ediassen, Roksøy.
Anna Ediassen, Roksøy (syk på høstparten 1898).
Sassendalen 1900-1901
Martin Pedersen, Forfjord/Liland.
Obert Jacobsen, Buksnesfjord (17 år).
Lars Nisja, Medby (meteorologiske observasjoner)
Adventdalen  (Revneset) (Hotellets kjøkken til å begynne med.) 1900-1901
Martin Jørgensen, Forfjord.
Simon Hermansen, Skagen (16 år, lett skjørbuk).
Colesbukta (Kapp Laila) 1900-1901
Daniel Nøis, Nøss.
Karl Hermansen, Skagen.
Karl Sannan, Alsvåg (Skjørbuk, kurert med ”Citronsyremikstur”).
Tilhørte samme fangstparti som det på Revneset (ovenfor).
Nordfjorden (Kapp Wijk) 1902-1903
Peder Nilsen, Forfjord.
Ingvart Nilsen, Forfjord.
Paul Pettersen Melbøe, Buksnes. (Svoger av Peder og Ingvart).
Nordfjorden (Skansebukta) 1904-1905
Hansine Nilsen, Forfjord (døde i mars 1905, begravet på Spitsbergen, se omtale nedenfor).
Simon Nilsen, Forfjord.
Mathias Nilsen, Forfjord (18 år).
Tromsø Stiftstidende skrev 28.07.04, som sitat fra Lofotposten:
''”Fredag den 22de Juli afseilede Kutter Spitsbergen, Skipper Peder Nilsen af Furfjord, Dverberg i Vesteraalen, som for 3die Gang lægger Kursen for Polarlandet Spitsbergen, hvor agtes overvintret for at drive Jagt og Fiskeri. Føreren har denne Gang sin Hustru med. Mandskabet bestaar foruden af Føreren af Simon Nilsen og Mathias Nilsen, alle af Furfjord.”''
Korset i Skansebukta.
Skansebukta er en liten fjordarm nordover fra Isfjorden på Spitsbergen. På en morenehaug høyt over fjorden står et gammelt, men vakkert kors. Det har følgende innskrift: "Herunder hviler Hansine Nilsen, Furfjord, født (??) 1880, døde den 22. mars 1905". Hansine Andrea Berntine f. Henriksen, var fra Lenvik i Troms. Hun giftet seg med Peder Nilsen fra Forfjorden i 1903. Hun ble 25 år gammel. Korset som Peder laget i 1905 står der fortsatt, men inskripsjonen begynner å bli lite lesbar etter over ett hundre år. Det finnes òg fortsatt rester etter fangsthytta de bodde i. På denne tredje overvintringen hadde Peder også med brødrene Simon og Mathias. Peder dro til Amerika i 1907 og ble værende der resten av livet. Det samme gjorde Mathias. Han startet der med blant annet produksjon av skipsanker. Denne fabrikken drives nå av fjerde generasjon under navnet "Forfjord Safety Anchor ".
Colesbukta (Kapp Laila) 1905-1906
Tilhørte samme fangstparti som det i Grønnfjorden (Kokerihamna), nevnt nedenfor.
Grønnfjorden (Kokerihamna) 1905-1906
Håkon Aronsen, Risøyhamn.
Martin Pettersen, Nøss.
Tilhørte samme fangstparti som det i Colesbukta (Kapp Laila), nevnt ovenfor.
Aberdeenshire
Aberdeenshire (skotsk-gælisk: Siorrachd Obar Dheathain; skotsk: Aiberdeenshire) er en av Skottlands regioner. Administrasjonsbyen er Aberdeen, som tilhører en annen region, nemlig City of Aberdeen. Aberdeenshire ble opprettet i 1996, men har sitt navn etter Aberdeen, til tross for ikke like grenser.
Det tradisjonelle grevskapet Aberdeenshire grenser mot Banffshire, Invernesshire, Perthshire, Angus og Kincardineshire. Dette området, unntatt City of Aberdeen, er et stattholderskap. Grensene brukes offisielt til noen få formål, eksempelvis registrering av land.
Dronning Elisabeth IIs sommerresidens, Balmoral slott, ligger i Aberdeenshire.
Populasjonsøkologi
Populasjonsøkologi er en gren av økologien som omhandler den enkelte arts populasjon i interaksjon med miljøet. Formålet er å forklare fordelingen og forekomsten av artene lokalt eller globalt.
Populasjonsøkologi tar blant annet for seg:
Populasjonsøkologi kan være til nytte i jakt- og fiske-industri og -forvaltning, skogbruk, landbruk og innen håndtering av utrydningstruede arter.
Aŭtoekologio אקולוגיה - מונחים Autekologia Аутэкология
Varde Idrettslag
Varde idrettslag (stiftet 15. mai 1932 som Vard Allianseidrettslag) ligger på Bybrua i Gjøvik, ca. 10 km vest for sentrum.
Varde består av tre grupper: fotball, håndball og ski. Idrettslaget har eget anlegg, Varde idrettsplass, som ligger langs gamle riksvei 33 i retning Fagernes.
Historikk
Vard Allianseidrettslag, som klubben het de første årene, ble pålagt å skifte navn etter krigen fordi Sportsklubben Vard Haugesund fra Rogaland hadde samme navn.
Undergrunn
Undergrunn (engelsk: underground) er en fellesbetegnelse for samfunnsfenomener, aktiviteter, miljøer og kulturuttrykk som ikke blir regnet som del av det etablerte flertallssamfunnet eller offentlige systemet. Betegnelsen brukes særlig om filmer, billedkunst, bøker og tegneserier som lages selvstendig og fritt, er nydannende og eksperimentelle og ikke formidles gjennom de vanlige kommersielle mediekanalene, men isteden distribueres i egne nettverk og miljøer.
Undergrunnskultur
Underground film oppstod i USA på 1960-tallet som fellesnavn på uavhengig produserte lavbudsjettsfilmer med ulikt innhold. På samme vis kom en rekke undergrunnstegneserier fra små, frie utgivere som ofte representerte en motkultur til og kritikk av det bestående etablissementet.
Moderne undergrunnsmusikk og -film betegnes ofte som indie, en forkortelse for det engelske indipendent, «uavhengig».
Undergrunnstegneserier var et amerikansk fenomen på slutten av 1960-tallet som spredte seg til andre land. Utover 1980-tallet ble skillet mellom overgrunn og undergrunn mindre, og marginale eller sære tegneserier som blir utgitt i dag blir gjerne karakterisert som alternative tegneserier. Serier utgitt av private i små opplag kalles i dag for tegneserierfanziner.
Helmut Hirsch
Helmut (Helle) Hirsch (født 27. januar 1916 i Stuttgart, død 4. juni 1937 i Plötzenseefengselet) var en tysk student med jødisk bakgrunn som planla å bombe nazistenes paradeområde i Nürnberg. Han ble for dette dømt til døden og henrettet.
Oslo Middelalderfestival
Fra 2008 har Henrik Høie vært prosjektleder for festivalen, og samarbeidet med Cathrine Kleivdal. Festivalen trekker hvert år et publikum på mellom seks og ti tusen betalende gjester, og har rundt fire hundre deltakere. Pga jernbaneutbygging flyttet festivalen i 2014 fra middelalderparken til Akershus festning, og samtidig ble arrangementet utvidet med én dag, slik at festivalen innledes fredag med konserter, dans, og «ildshow ved solnedgang».