cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sealed with a Kiss
I 1962 gjorde Brian Hyland en coverversjon av sangen. Han fremførte ofte Udells og Gelds materiale. Hylands versjon ble gjenutgitt i 1975. Han spilte også inn en tyskspråklig versjon. Den tyske versjonen, «Einen Sommer Lang», ble også spilt inn av den belgiske sangeren Dana Winner. Samme år ble en italiensk versjon, under tittelen «Sigillata Con Un Bacio», spilt inn av Luigi Fiumicelli.
Versjonen til Gary Lewis & the Playboys ble utgitt på single i 1968.
En versjon med Bobby Vinton ble utgitt på single i 1972. Vintons innspilling ble anvendt både i traileren og i rulleteksten på slutten av filmen All the Boys Love Mandy Lane(2007).
Jason Donovan tok med singleversjonen av sangen på sitt debutalbum Ten Good Reasons. Han gjeninnspilte den i 2008. Den versjonen ble utgitt på hans album Let It Be Me.
Norsk versjon
R. Enerhaugen og C. C. Bøyesen har skrevet en norsk versjon. Den norske tittelen er «Et kyss».
Petter Rudolf Pedersen Elind
Petter Rudolf Pedersen Elind (også kalt Petter P. Elind) (født 10. mars 1860 på gården Strøm nedre i Skoger i Drammen, død 6. juli 1931 i Tune i Østfold) var en norsk politiker. Han var den første ordføreren i Rolvsøy etter at kommunen ble opprettet 1. januar 1911. Elind var ordfører fra 1911 til 1916 og representerte Bondepartiet.
Han var også vara Stortingsmann for Tune krets, Smaalenenes amt i fra 1906 til 1909. I tillegg til politikken hadde han en rekke andre verv i lokalsamfunnet. Han var forstanderskapsordfører og styremedlem i Tune og Rolvsøy sparebank. Han var medlem av skolestyret i Rolvsøy og i flere år var han også skjønnsmeddoms- og lagrettemann.
I det sivile liv var Petter Elind bonde på gården Elind fra 1884.
Petter Rudolf Pedersen Elind fikk Kongens fortjenstmedalje i sølv 1. juli 1931. Men han døde like etter og fikk derfor aldri oppleve av særlig mye denne anerkjennelsen.
Petter P. Elind er gravlagt på Rolvsøy kirkegård i Fredrikstad, og graven hans blir stelt av Rolvsøy menighet hvert år siden han var Rolvsøys første ordfører.
Element OS
Element OS er en tidligere Linux-distribusjon som er basert på Ubuntu. Distribusjonen var ment for bruk på hjemmekinoer (HTPC). Distribusjonen ble avviklet i 2011.
Første versjon ble lansert 17. februar 2010. Siste versjon var 1.4 som ble lansert 1. september 2010.
Faustina Rehuher-Marugg
Liv og virke
Rehuher-Marugg er utdannet ved University of Hawaii og East–West Center og har mastergrad i stillehavsstudier.
The Ultimate Warrior
The Ultimate Warrior er en amerikansk dystopisk science fiction- og actionfilm fra 1975 regissert av Robert Clouse. Filmen er lagt til et fremtidig New York der det meste av befolkningen er utslettet. Den gjenværende befolkningen har samlet seg rundt to lederskikkelser. Hovedrollene spilles av Yul Brynner og Max von Sydow.
Handling
Filmen er lagt til New York i fremtiden (som i dette tilfellet er 2012). Verdens innbyggere har blitt nær utslettet av krig. New York er i totalt forfall. De få innbyggerne som er igjen har samlet seg rundt to ledere: Baron og Carrot. De er i innbyrdes strid. En forsker med ekspertise innen dyrking av planter blir viktig for befolkningens videre eksistens.
Faustina Rehuher-Marugg
Liv og virke
Rehuher-Marugg arbeidet i mange år ved Belau National Museum. Hun har arbeidet med kulturminneforvaltning og bevaring av den historiske og kulturelle arven, samt naturarven, i stillehavsområdet. Hun deltok i grunnleggelsen av International Federation of Arts Councils and Culture Agencies (IFACCA), i stillehavsavdelingen av International Council on Archives (PARBICA) og av International Council on Monuments and Sites, ICOMOS Pacifica. Rehuher-Marugg har vært leder for Pacific Islands Museums Association (PIMA). I hjemlandet deltok hun i etableringen av Palau Conservation Society og Palau Resources Institute. Hun har vært medlem av Palaus nasjonalkomite for Unesco.
The Ultimate Warrior
Om filmen
Filmen fikk relativt beskjeden mottakelse da den kom. Filmkritikeren Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
Faustina Rehuher-Marugg
Liv og virke
Rehuher-Marugg har vært samfunns- og kulturminister. I 2017 utnevnte president Tommy Remengesau henne til utenriksminister i sin regjering. Hun avla embetseden i Ngerulmud den 13. juni 2017.
The Ultimate Warrior
Om filmen
Dens produksjonsbudsjett var på 800 000 dollar.
Filmen ble ikke satt opp på norske kinoer, men ble utgitt på video rundt 1985.
Pavel Pegov
Pavel Georgijevitsj Pegov (russisk Павел Георгиевич Пегов, født 29. november 1956 i Moskva) er en russisk tidligere skøytesprinter. Han representerte Sovjetunionen.
Under sprint-VM 1983 i Helsingfors, Finland kom han på andreplass, bak japaneren Akira Kuroiwa. I mars 1983 forbedret han Jevgenij Kulikovs verdensrekord på 500 meter to ganger. 25. oktober gikk han på 36,68, og neste dag forbedret han rekorden til 36,57. Samme helg satte han en legendarisk verdensrekord på 1,000 meter med tiden 1.12,58, og ble dermed den første som gikk under 1 minutt og 13 sekunder. Rekorden ble stående i 10 år.
Pegov startet sin karriere som allround-løper, med 6.-plass i det nasjonale mesterskapet i 1978 som beste resultat. Han hadde respektable personlige rekorder på de lengste distansene, og allerede ved utgangen av 1979-sesongen lå han på 16.-plass på Adelskalenderen. Etter sine sprintrekorder lå han fortsatt som nummer 25 etter sesongen 1984.
1983 var Pegovs eneste virkelig store sesong, og han la opp som aktiv løper i 1985.
Mona Falk-Larssen
Mona Falk-Larssen (født Iversen; 28. november 1959) er en norsk tidligere skøyteløper som deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og representerte Norge og Ask Skøyteklubb.
Hun driver idag Steinberget familiebarnehage på Steinberget.
Internasjonale mesterskap
Allround-VM på skøyter deltatt en gang.
EM på skøyter deltatt en gang.
Junior-VM på skøyter deltatt i ett VM ved en konkurranse.
Personlig
Hun er gift med Rolf Falk-Larssen og har fem barn, hvor både kunstløperne June Falk-Larssen og Mia Falk-Larssen har medalje fra Norgesmesterskapet i kunstløp for singel damer. Sønnen Svein-Petter Falk-Larssen har gullmedalje fra Norgesmesterskap sesongen 12/13 og gull i seriemesterskapet sesongen 12/13 i ishockey sammen men Lillehammer IK u18.
Mesoporini
Mesoporini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger. Det er kjent en del fossile arter i denne gruppen, som regnes som en av de mer primitive gruppene inne den store underfamilien Aleocharinae.
Freespire
Freespire er en tidligere Linux-distribusjon som bestod av en blanding av fri programvare og proprietær programvare. Distribusjonen utgikk opprinnelig fra Linspire. Freespire 1.0 var basert på Debian, mens versjon 2.0 var basert på Ubuntu.
Mesoporini
Utseende
Små, mer eller mindre dråpeformede kortvinger.
Freespire
Første versjon ble lansert 28. juli 2006. Siste versjon var 2.0.8 som ble lansert 30. november 2007.
Mesoporini
Levevis
Disse artene lever sammen med termitter.
Historie
Arter som kan plasseres i Mesoporini er kjent fra rav tilbake til kritt, nær 100 millioner år før nåtid.
Henrik Rung
Henrik Rung (født 31. mars 1807, død 12. desember 1871) var en dansk komponist, sangpedagog og dirigent.
Rung ble født i København, men bodde i Næstved i oppveksten. I 1825 kom han tilbake til København hvor han blant annet fikk undervisning i musikkteori av C.E.F. Weyse. I 1828 ble han elev på kontrabass i Det Kongelige Kapel og i 1834 fikk han ansettelse som kongelig kapelmusikus.
I 1837 mottok han et reiselegat til Italia, hvor han studerte italiensk vokalmusikk og skrev av en lang rekke ikke-utgitte verk fra den italienske renessaneemusikken. Da han kom tilbake til Danmark ble han i 1842 syngemester på Det Kongelige Teater og sanglærer.
I 1851 stiftet han kormusikkforeningen Cæciliaforeningen.
Rung var en flittig komponist som skrev operaer, syngespill og flere hundre sanger og romanser. Mest kjent er nok I Danmark er jeg født, men han skrev også melodi til kjente salmer som Alt står i Guds Faderhånd og  Kirkeklokke, ej til hovedstæder.
Det europeiske kull- og stålfellesskap
Det europeiske kull- og stålfellesskap (EKSF) eller Kull- og stålunionen, ble inngått ved en avtale undertegnet i 1951 av Belgia, Tyskland, Frankrike, Italia, Luxembourg og Nederland, og trådte i kraft i 1952. Unionen som bar trekk av overnasjonalitet, var en forløper til EU. Avtalen sto ved lag i 50 år til 2002.
Historie
Den franske utenriksminister Robert Schuman foreslo 9. mai 1950 (senere feiret som Europadagen) en sammenknytning av de franske og tyske tungindustrier, gjennom felles institusjoner. Schuman-planen som var utarbeidet av Jean Monnet, hadde som formål å hindre at det skulle oppstå krig mellom Tyskland (Vest-Tyskland) og Frankrike. Kull og stål var de viktigste innsatsmidler for krigsindustrien.
Frankrike, Vest-Tyskland, de tre Benelux-land og Italia, senere kalt «de indre seks», undertegnet i 1951 Paris-traktaten om Det europeiske kull- og stålfellesskap (EKSF). Fellesskapet skulle ha institusjoner med en viss overnasjonal beslutningsmyndighet. Det dreide seg blant annet om å etablere Den høye myndighet, en forløper til Europakommisjonen. Fellesskapet som også ble kalt Kull- og stålunionen, startet sin virksomhet i 1952.
Nytt ved Schuman-planen var det institusjonelle rammeverket, som hadde klare trekk av overnasjonalitet, og som skulle bli en modell for de senere EF-organene.
Formålet med kull- og stålunionen var også å fjerne handelshindre for denne industrien. Det skulle gjelde felles regler og minstepriser mellom landene. På sikt ønsket man en felles handelspolitikk utad. EKSF-ministrene foreslo i 1953 å skape en «europeisk politisk union».
EKSF dekket området for Ruhrstatuttet, en avtale som ble inngått mellom de vestlige allierte i kraft 22. april 1949. De allierte ønsket å kontrollere den tyske kull og stålindustrien i Ruhrområdet. Tyskland sluttet seg til Ruhrstatuttet ved Petersbergavtalen, inngått i november 1949.
EKSF-traktaten ble avsluttet 23. juli 2002. EKSFs virkeområde ble da overført til en del av De europeiske fellesskap: ett av fellesskapene som samlet utgjorde den første av 3 av EUs søyler.
Feltkrabbeedderkopp
Feltkrabbeedderkopp (Xysticus cristatus) er en av edderkoppene i gruppen krabbeedderkopper (Thomisidae). Den er en av de vanligste krabbeedderkoppene i Norge. De jakter ofte fra blomster hvor de venter på byttedyret. Navnet krabbeedderkopper, har de fått på grunn av sin sidelangs gange, ved en sammenligning med krabber.
Utbredelse
Feltkrabbeedderkopp finnes i hele den palearktiske sone. Den finnes i hele Norge og er nok den vanligste av Xysticus-artene.
Utseende
Feltkrabbeedderkopp er lyst eller litt mørkere brun, noen ganger litt rødbrun, med lysere eller mørkere flekker. Den ligner mye på den nær like vanlige teglkrabbeedderkopp Xysticus audax. Som voksne (imago) er hunnen mellom 6 og 8 mm, mens hannen er mellom 3 og 5 mm lange (kroppens lengde). Hannen er mørkere og har større kontraster i fargene enn hunnen.
Kroppen er todelt i en bakkropp og et hode-bryst parti, kalt cephalothorax. Hodet har forfra en slags firkantet form. Foran på hodet er det åtte øyne. Hos krabbeedderkopper er de to fremste beina ekstra kraftige og lange, mens de to bakerste beina er kortere.
Mange av artene i slekten Xysticus er ganske lik hverandre og er variable i farge, selv om enkelte kan ha artstypiske flekker (mønster). For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Øyvind Heiberg Sundby
Øyvind Heiberg Sundby (født 5. september 1983) er en norsk friidrettsutøver og motbakkeløper fra Leikanger som representerer IK Tjalve.
Sundby løp opprinnelig langdistansene i friidrett, men begynte siden med motbakkeløp. Sammen med Jon Tvedt, Svein Inge Buhaug og Tormod Tjørnhom representerte han Norge i VM i motbakkeløp i 2008 etter å ha tatt bronse i norgesmesterskapet samme år i Storehesten Opp. Sundby endte på 48.-plass i den individuelle VM-konkurransen, mens laget endte på 9.-plass.
Sundby vant Norgescup i motbakkeløp 2009 sammenlagt etter å ha blitt nr. 4 i 2008. Løpet Geiranger halvmaraton inngikk i denne cupen, men var også offisielt norgesmesterskap i 2009 hvor han tok sølv. Han ble norgesmester i 2010 og 2011. Han har også vunnet en rekke av de norske motbakkeløpene han har stilt opp i og hadde løyperekord i Oslos Bratteste.
I Europamesterskapet i motbakkeløp i 2009 kom Sundby på 24. plass i herrenes individuelle konkurranse.
Det europeiske atomenergifellesskap
Det europeiske atomenergifellesskap (EURATOM) er ett av de tre fellesskapene som inngikk i De europeiske fellesskap (EF), EUs første søyle. Euratom-traktaten ble undertegnet 25. mars 1957, som en av de to Roma-traktatene
Det opprinnelige formål med Euratom var å samordne fremstilling og utnyttelse av fredelig atomkraft, å skape et felles marked (som ennå ikke er fullført) og å etablere kontroll av kjerneindustrien (tilgangen til teknologi og brennstoff og teknisk sikkerhet).
For den felles forskning stilte EU for perioden 2019–2020 til rådighet ca. 770,2 millioner euro. Hovedpunkter i forskningen har vært fusjonsforskning, kjernespaltning og strålevern. Et eksempel på den felles kjerneenergiforskningen er ITER, et energiprosjekt for bygging av en tokamakreaktor til forskningsbruk. I dette prosjektet deltar også blant andre USA, Kina og en rekke utviklingsland.
Det er etablert to byråer i EU for å koordinere forskning på atomenergi og sikre at tilgangen av atomenergi er sikker og at den er tilstrekkelig. Euratom Supply Agency (ESA) og Fusion for Energy (F4E). Disse samarbeider med andre byråer som Det europeiske instituttet for innovasjon og teknologi (EIT) og EUs energibyrå (ACER). Innenfor EU-området finnes det fremdeles 130 operative atomreaktorer fordelt på 14 medlemsland.
Benue
Benue (fransk: la Bénoué) er den største sideelva til Niger. Elva er rundt 1 400 km lang, herav drøye 1 000 km i Nigeria. Elva er seilbar over nesten hele sin lengde i sommermånedene. Den er følgelig en viktig transportvei i de områdene den renner gjennom. I Nigeria renner øvre del gjennom delstaten Taraba, og nedre del gjennom Benue. Området er ofte herjet av malaria.
Benue-elva har utspring på Adamawaplatået i det nordlige Kamerun fra grensetraktene mot Tsjad i øst, og renner derfra i nordvestlig retning, gjennom den 308 meter lange Lagdo-demningen (84 MW, reservoar 586 km²), via byen Garoua og over grensa til Nigeria sør for Mandarafjellene. Deretter renner den vest- og sørvestover gjennom de nabobyene Yola og Jimeta, deretter Numan, Ibi og Makurdi, før den munner ut i Niger ved Lokoja, 150 km sør for hovedstaden Abuja.
Vannkraft
Benue-vassdraget har et betydelig potensial for vannkraft. Foreløpig er Lagdo-demningen bygget ut i Kamerun, mens Nigeria har vurdert større utbygginger med løfter om kinesisk finansiering. De gjennomførte og planlagte vannkraftprosjektene omfatter:
Sideelver
Andre høyre sideelver er Pai, Wase, Ankwe og Okwa, mens venstre sideelver er Taraba og Donga i Taraba-staten, og Katsina i Benue-staten. Disse venstre sideelvene kommer fra Adamawaplatået i inntil 2 000 meters høyde, og har potensial for vannkraft.
The Governor’s Daughter
The Governor's Daughter er en amerikansk stumfilm fra 1910.
Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais/Vila de Sabará/Vila Nova da Rainha
Dette er et stamtre som viser utviklingen av kommunene i Minas Gerais som har sitt opphav i bosetningen Vila de Sabará. Stamtreet er bygd opp slik at hver kommune som er skilt ut av en annen havner til høyre og nedenfor «moderkommunen» og har en heltrukket linje. Dersom en kommune har skiftet navn, vil det nye navnet havne i en boks rett til høyre og med stiplet linje. Dette er kun en utdrag av hele treet.
Gardsjönäs
Gardsjönäs er et sted i Storumans kommun i Västerbottens län i Sverige, med en beliggenhet mellom Storuman og Tärnaby.
EM i friidrett innendørs 2023 – Stavsprang menn
Stavsprang for menn under EM i friidrett innendørs 2023 blir arrangert 4. mars 2023 kl 09:04 (kvalifisering) og 5. mars 2023 kl 19:18 (finale) lokal tid.
Kvalifisering
Kvalifisering: Direktekvalifiseringskravet for finalen var 5,75 m (Q) eller minst vært blant de 8 beste (q) gikk videre til finalen.
Skandinavisme
Skandinavisme betegner den pannasjonalistiske bevegelse som med utgangspunkt i de tre skandinaviske folkenes nære slektskap, fra midten av det 19. århundre sterkt påvirket Norges, Danmarks og Sveriges politikk, ved å på ulike måter forsøke å føre folkene nærmere hverandre kulturelt og politisk. Skandinavismen har lidd flere store nederlag, hvor landenes ulike interesser har stått mot ideen om en felles fortid og skjebne. I dag er det et utbredt skandinavisk og nordisk samarbeid, ikke minst gjennom Nordisk råd.
Skandinavismens fremvekst
De første tegnene på en skandinavisme kom allerede på 1700-tallet fra akademiske og litterære kretser i Danmark. Dansker/nordmenn og svensker hadde gjennom lengre tid vært erkefiender og ført mange kriger mot hverandre, men skandinavistene mente man heller burde se på hverandre som brødre.
Under den svenske kongen Gustav IIIs besøk i København i 1787 ble han hilst med en artikkel i tidsskriftet Minerva hvor det ble beskrevet hvilken glede enhver skandinav måtte kjenne over å se de tre folkegruppene vandre hånd i hånd. I 1792 holdt den danske professor Frederik Sneedorff et foredrag i det Nordiske selskapet i London om betydningen av «de tre nordiske rikenes forening». I 1796 ble skandinavisk litteraturselskap dannet i København og utgav i en rekke år et tidsskrift, Skandinavisk Museum; hensikten var å utbygge de litterære forbindelsene mellom de tre folkene, men etter ganske kort tid ble det en slutt på svenske bidrag.
De skandinaviske regjeringenes politikk vekslet på den tiden mellom forbund og krig. Danmark angrep Sverige i 1808 etter diktat fra Napoleon, og den svenske kongen Gustav IV Adolf hadde planer om angrep både mot Norge og Sjælland. Under slike forhold var det ikke underlig at Norges løsrivelse fra unionen med Danmark og tvungen forening med Sverige virket i antiskandinavisk retning. Utover på 1800-tallet ble det imidlertid tettere kulturelle bånd, professorer og studenter fra Københavns og Lunds universiteter begynte å holde kontakt. At det i 1828 ble fast ruteforbindelse med dampbåt mellom Malmö og København underlettet kontakten. I 1839 besøkte et stort antall svenske studenter København og skåltaler ble utbragt for den «nordiske treenigheten», samme år ble det første skandinaviske naturforskermøtet holdt i Gøteborg.
Skandinavismebevegelsen var inntil 1830-årene sentrert om litterære og vitenskapelige forbindelser, og spesielt den svensk-norske kong Karl III Johan var uttrykkelig mot en politisk skandinavisme. Den svenske utenriksministeren Gustaf af Wetterstedt sendte i 1837 ut et sirkulære til de svenske ambassadene med advarsel mot forsøk på å forstyrre den eksisterende orden i de tre skandinaviske land. At skandinavismen fikk en politisk side var mye grunnet danske forhold; mot slutten av 1830-tallet vokste det frem en nasjonalliberal opposisjon mot eneveldet og en interesse for den danske språkminoriteten i Slesvig og muligheten for å knytte provinsen nærmere til Danmark.
De danske nasjonalliberale under ledelse av Orla Lehmann og Carl Ploug fremmet sine synspunkter gjennom avisen Fædrelandet og hevdet at Danmarks sak også var en felles skandinavisk sak. De nasjonalliberales kamp ble møtt med sympati fra svenske og etterhvert også norske studenter. Felles skandinaviske studentmøter ble forum for å fremme saken, i 1842 besøkte svenske studenter fra Lund igjen København og i 1843 møttes studenter fra København og Lund i Uppsala.
Den svenske regjeringen var fremdeles negativ; i 1844 ble et planlagt studentmøte i København innstilt etter henstilling av den svenske kongen Oscar I. Året etter, i 1845 ble det imidlertid holdt et studentmøte i København hvor også norske studenter deltok og entusiasmen steg til nye høyder. Orla Lehman holdt en flammende tale hvor han lovet «sette i pant sin ære og sjelefred» for den store sak. Talen førte til etterforskning, men Orla ble frikjent noe som ytterligere forsterket dens virkning. Studentene hadde godtatt Sveriges og Norges forpliktelse til å støtte Danmark for å bevare Slesvig for det skandinaviske norden.
Danmark alene
Tidspunktet for å innfri løftene fra 1845 kom snart. Da den nye danske kongen Frederik VII tok opp de danske nasjonalliberales program vedrørende Slesvig brøt det ut opprør i Slesvig og Holstein. Opprøret fikk støtte fra Preussen og de tyske statene, mens Danmark fikk støtte av frivillige fra Sverige og Norge. Den danske kongen ba også kong Oskar I om hjelp, noe som fikk sterk støtte i svensk og norsk presse. Sverige samlet tropper i Skåne, noen svenske tropper ble også overført til Fyn, men Sverige ønsket ikke å komme i krig med de tyske statene med mindre Danmark selv ble angrepet.
Sverige begrenset seg til megling mellom partene og bidro først til våpenhvile og deretter fredsslutning mellom Danmark og Preussen. Utover på 1850-tallet var danskene opptatt av indrepolitiske spørsmål og skandinavismen lå nede. I 1856 kom et omslag etter at den nye danske forfatningen hadde blitt vedtatt året før, det kom til protester i Holstein, som ble støttet av de tyske statene, Preussen og Østerrike. De nasjonalliberale dansker søkte igjen skandinavisk støtte og Oskar I var nå mer positiv innstilt. Ved et skandinavisk studentmøte i Uppsala samme år talte Ploug for skandinavisk enhet og under en fest for studentene på Drottningholm slott uttalte kongen at krig mellom de skandinaviske brødrene heretter var umulig og de sto sammen i felles forsvar. Den svenske kongen tok kontakt med Ploug og forsøkte samtidig å vinne Frankrike og Storbritannia for skandinavismen og fikk velvillige tilbakemeldinger på utspillene.
Sverige sendte mot slutten av 1856 kontreadmiral Chr. A. Virgin som spesiell utsending til København, og hans kontakter i Danmark førte til at Oskar I den 27. mars 1857 oversendte et forslag til en gjensidig forsvarsallianse med Danmark. Alliansen ville imidlertid kun dekke selve Danmark og Slesvig, ikke det omstridte Holstein og danskene under Fredrik VII avslo tilbudet. Med Oskar Is sykdom ble den svenske holdningen endret; det virket også negativt for Danmark at Frankrike advarte Sverige mot å knytte seg til skandinaviske illusjoner.
I 1859 hadde Karl IV overtatt som svensk konge og under et møte mellom han og Fredrik VII sommeren 1863 ble det gjort en muntlig avtale om en forsvarsallianse. På dette tidspunkt var panikken begynt å bre seg i den danske regjering, og innenriksminister D. G. Monrad tok i hemmelighet kontakt med den svenske ambassadør i København for å undersøke om den svenske regjering ville støtte opprettelsen av en skandinavisk union. Monrad skisserte en plan der tronarvingen, Christian av Glücksburg (Christian IX), etter Frederik VII's død skulle skyves til side til fordel for Karl IV. Men den svenske regjering viste ingen interesse for planene, som ville ha vært i strid med London-protokollen av 1852. Disse samtalene, som langt på vei innebar landsforræderi fra Monrads side, ble holdt hemmelige inntil historikeren Aage Friis avslørte dem 70 år senere.
I november samme år døde Fredrik VII av Danmark og temperaturen i grensespørsmålet økte inntil Preussen og Østerrike angrep over grenseelven Eider den 1. februar 1864 og andre slesvigske krig var i gang. Sverige sto passivt mens de angripende styrkene besatte hele Jylland, og den politiske skandinavismen var tildelt et hardt slag.
Danmarks ensomme skjebne vakte bitre følelser hos mange overbeviste skandinavister og for å holde liv i ideen ble det stiftet foreninger i de tre land som skulle fortsette arbeidet; «Nordisk samfund» i Danmark, «Nordiska nationalföreningen» i Sverige og «Skandinavisk selskab» i Norge. De tre foreningenes felles organ ble i begynnelsen et tidsskrift utgitt i Lund.
Arbeidet for nærmere praktisk skandinavisk samarbeid ble imidlertid etterhvert viktig, en skandinavisk myntunion ble opprettet i 1873, Norge sluttet seg til i 1875. I 1872 ble det første nordiske juristmøtet holdt og det ga impulser til harmonisering av lover. Det ble også samarbeidet over landegrensene på andre områder, nordiske arbeidsgivermøter, filologmøter, lærermøter osv ble holdt og ulike nordiske tidsskrift ble utgitt.
Nordisme
Nordismen har sine røtter i skandinavismen, men ideologien er utvidet til også å omfatte alle de nordiske nasjonene samt de tre selvstyrte områdene Færøyene, Grønland og Åland. Ønsket er et langt tettere samarbeid enn det man har i dag.
Nordismen finner noe støtte i miljøer som er kritiske til EU, men per i dag er den et sjeldent nevnt politisk alternativ; Noen nordisk union er ikke vært på det politiske sakskartet i noen av de nordiske landene, selv om Eva-Kristin Pedersen i 2009 fremmet tanken om en ny Kalmarunion i tidsskriftet Minerva.
Yldiz Pollack-Beighle
Yldiz Deborah Pollack-Beighle (født 21. april 1983) er en surinamsk politiker som var landets utenriksminister fra februar 2017 til juli 2020.
Liv og virke
Pollack-Beighle har mastergrad i juss fra Anton de Kom Universiteit van Suriname (2009) og mastergrad i offentlig administrasjon og styring fra FHR Lim A Po Institute for Social Studies (2012).
Hun har arbeidet for CARICOM og i samferdsels- og næringsdepartementet før hun i 2011 ble sjef for CARICOM-avdelingen i utenriksdepartementet. Fra 2013 til 2017 arbeidet Pollack-Beighle i CARICOM-sekretariatet.
Den 1. februar 2017 ble hun medlem av regjeringen, oppnevnt av president Dési Bouterse. Hun var utenriksminister til juli 2020.
Sul
Sul er den sørligste av Brasils fem regioner og består av delstatene Paraná, Santa Catarina og Rio Grande do Sul. Regionen er kjent for å ha den høyeste levestandarden i Brasil.
Rockebandet Ændal
Rockebandet Ændal er et norsk metalband med opprinnelse fra Arendal som består av medlemmer fra band som Stonegard, Bulk, Benea Reach og YTO.
Tian Tao
Tian Tao (født 8. april 1994) er en kinesisk vektløfter.
Han representerte Kina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i 85 kg.
Sonnys sjanse
Sonnys sjanse (engelsk: Sonny With a Chance) er en TV-serie fra USA som går på Disney Channel.
Serien har en historie i historien, da handlingen dreier seg om skuespillerne og innspillingen av den fiktive) komedien So Random! I Sonnys sjanse (og So Random!) møter vi blant andre «Sonny Monroe», spilt av Demi Lovato, og Tiffany Thornton som spiller «Tawni Hart».
Antoinette Uys
Antoinette Uys (født 2. mars 1976) er en sørafrikansk badmintonspiller.
Hun representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i første runde i mixed double.
Black Africa FC
Black Africa er en namibisk fotballklubb fra Katutura, Windhoek, som spiller i Namibia Premier League.
Bjarte Holmelid
Bjarte Holmelid (født 15. april 1977) er en tidligere norsk lengdehopper fra Askvoll i Sogn og Fjordane. Han representerte IL Gular. Hans personlige rekord er 7,43 meter, noe som plasserer ham på delt 29.-plass på norgesstatistikken gjennom alle tider. Rekorden blei satt 8. august 2003 under NM i Lisleby, Fredrikstad.
Walking with Cavemen
Walking with Cavemen er et britisk dokumentar- og faktaprogram som ble produsert av BBC, og vist på samme kanal i 2003. Walking with Cavemen er laget av omtrent samme team som naturdokumentarene Dinosaurene kommer tilbake, Villdyra kommer og Monstrenes tid – Livet før dinosaurene og utgjør en del av Walking with...-serien, selv om serieskaper Tim Haines som har laget alle de andre programmene i rekken ikke var involvert.
Walking with Cavemen fokuserer på menneskenes evolusjon helt fra apemennesker som australopithecus afarensis til nåtidsmennesker (homo sapiens). Dokumentaren er framstilt som en helt vanlig naturdokumentar, med Robert Winston som drar tilbake i tid for å studere våre forfedre. Hver episode hopper et par millioner eller hundretusener år frem i tid for å se på utviklingen. Episodene følger ofte flere menneskeraser.
Episode 1: «First Ancestors»
Episode 1 framstiller 3,2 millioner år siden i Etiopia, og fokuserer på australopithecus afarensis. Episoden forteller historien om den berømte Lucy og hennes slektninger. På slutten av episoden dør Lucy, og hennes baby blir tatt vare på av Lucys eldre søster, og enda senere blir Lucys skjelett funnet.
Episode 2: «Blood Brothers»
Episode 2 framstiller 2 millioner år siden i Øst-Afrika, og fokuserer på paranthropus boisei, homo habilis og homo rudolfensis. Det vises at homo habilis hadde mer utviklet hjerne enn paranthropus boisei, fordi h. hablis er alteter og p. boisei er planteeter. Episoden viser også homo rudolfensis, som ligner på h. habilis. På slutten av episoden vises det at h. hablis utvikler seg til homo ergaster.
Episode 4: «The Survivers»
Episode 4 framstiller først 400,000 år siden i Europa, og fokuserer på homo heidelbergensis. H. heidelbergensis vises å leve i Storbritannia, og vises også å være intelligent, men ikke intelligent nok til å se ting som annet enn «her og nå». Etter dette vises det hvordan neanderthalere levde og jaktet for 30,000 år siden, fortsatt i Europa, men nå i istiden. Neandertalere viser seg også å være intelligente, men de mangler å se for seg ting slik som moderne mennesker. Til slutt ser vi moderne mennesker i Afrika, representert som san, før den menneskelige utvandringen.
Öland
Öland er en øy og et landskap i Kalmar län, Sørøst-Sverige. Det er det minste av de svenske landskapene, og Sveriges nest største øy. Den befinner seg i Østersjøen like øst for byen Kalmar, skilt fra fastlandet med et smalt sund. Öland grenser til Småland som ligger på den andre siden av Kalmarsund, vest for Öland. Öland er 137 km lang og 16 km bred.
Tommy Egeberg
Tommy Egeberg (født 7. desember 1981 i Oslo) er en norsk tidligere skihopper som konkurrerte for Vikersund IF.
Öland
Historie
Det er funnet neolittiske steinalderboplasser på øyen, særlig på Alby. Öland har en uvanlig rik historie, og var siden bronsealderen et svært viktig kulturområde for Østersjøen. I likhet med Gotland hadde Öland meget fruktbar jord avsatt av isbreen etter siste istid, og det vokste fram et rikt jordbruk med tidlige høvdingdømmer på begge øyene. Eketorp borg i sør er et minne om en type bygdeborger fra sen bronsealder som i jernalderen ble et befestet høvdingesete, og forble bebodd med mellomrom helt til middelalderen. I nord ligger Köpingsvik som var en viktig handelsplass fra 700-tallet og hadde sin storhetstid i vikingtiden.
Tommy Egeberg
Egeberg har deltatt i to verdenscuprenn. Han ble nr. 48 i Holmenkollen 4. mars 2004 og nr. 46 på Lillehammer 11. mars 2005. Utover dette har han deltatt i en rekke renn i Kontinentalcupen.
Öland
Historie
Øyens vestvendte steder lå strategisk i farleden gjennom Kalmarsund, og det ble tidlig bygd befestninger langs sundet. Borgholms slott er et senmiddelaldersk anlegg som brant ned i 1806 og ikke senere ble gjenoppbygget. Helt sør ved Ottenby hadde det svenske kongehus jaktmarker siden Karl X Gustav, og her ble et av Sveriges tidlige fyrtårn reist. Fyrtårnet, kalt Långe Jan, er i tillegg Sveriges høyeste fyrtårn med sine 41,6 meter, nesten ti meter høyere enn Långe Erik, fyrtårnet på nordspissen av øya.
Byer og økonomi
Tross en rik landbrukshistorie vokste det aldri fram særlig store byer på Öland. De fremste byene på Öland er Borgholm, Färjestaden, Kastlösa, Köpingsvik og Mörbylånga. Av mindre tettsteder kan nevnes Algutsrum, Arontorp, Björkviken, Degerhamn, Grönhögen, Gårdby, Löttorp, Norra Möckleby, Rälla, Skogsby og Vickleby.
Fiske, landbruk, turisme og kalkstensgruver er de viktigste inntektskildene. Färjestaden på vestkysten var lenge ferjeleie til fastlandet, men da Ölandsbroen ble bygget i 1972 forbandt den øyen med bare få minutters kjøretid til fastlandet. Broens lengde er 6 072 m. Med broen oppsto en enda sterke turisme på Öland, og mange ansatte i Kalmar fikk et nytt, landlig alternativt boområde og brakte sterk vekst til Mörbylånga kommun på Öland-siden.
Ölands kommunalförbund er et interkommunalt samarbeidsorgan mellom de to kommunene på øya. Sentrale samarbeidsområder er innen turisme, næringsliv, planarbeid og redningstjeneste.
Heraldikk
Ölands første våpen ble godkjent allerede i 1560 men det kom til å ta flere hundre år før det rette våpenet ble fastlagt, noe som ikke skjedde før 1944. Ölands og Ålands våpen hadde blitt blandet sammen, noe som ikke ble oppdaget før det 20. århundre. Etter oppdagelsen ble det korrigert slik at Ölands våpen ble tilpasset, mens Åland fikk beholde sitt uforandret. I årenes løp hadde Åland blitt et finsk fylke. Våpenet krones med en hertugkrone, mens hjorten symboliserer Ölands status som kongelig viltpark.
The Heart of Edna Leslie
The Heart of Edna Leslie er en amerikansk stumfilm fra 1910 regissert av Sidney Olcott.
EM i futsal 2003
EM i futsal 2003 (europamesterskapet i futsal) ble arrangert i Aversa og Caserta i Italia i 2003.
Western blot
Uttrykket Western blot
Uttrykket er dannet i analogi med Southern blot, som er en lignende metode for å detektere DNA. Den metoden ble oppkalt etter sin opphavsmann, den engelske biologen Edwin Southern. På lignende måte foretar man deteksjon av RNA med en metode som kalles Northern blot. Det var W. Neal Burnette som i 1981 begynte å bruke uttrykket «western blot», men selve metoden oppstod i 1979 i Harry Towbins laboratorium ved Friedrich Miescher Institute i Basel i Sveits.
Fremgangsmåte
Det første steget ved en WB-analyse er å frembringe proteininnholdet fra de celler eller vev som skal studeres. For å kunne separere proteinene fra cellenes andre bestanddeler må man første behandle celler og vev slik at de kan analyseres. Vevprøver kan nedbrytes i en homogenisator eller med ultrasonikering. Celler kan behandles på samme måte som vev, eller lyseres. Lysering av celler skjer ved at cellemembranen løses opp med en detergent. Lysatet man har utvunnet sentrifugeres for å separere proteinene fra lipider, cellekjerner og andre cellestrukturer.
Proteinene i lysatet separeres deretter med SDS-PAGE, en metode som separerer proteiner med hensyn til molekylmasse (eller molekylærvekt) som for proteiner måles i Dalton (angis oftest med prefikset kilo, kDa). SDS binder og denaturerer proteiner, og gjør dem negativt ladet. Proteinene får vandre i et elektrisk felt ved en polyakrylamid gel, der de separeres.
Solskinsbarnet
Solskinsbarnet (med undertittelen En av de mange, svensk tittel: ) er et svensk stumfilmdrama fra 1915 regissert av Victor Sjöström. Han skrev også manuset etter en idé av Sverre (eller Svend) Knudsen. I rollene ses blant annet Gunnar Tolnæs, Greta Almroth og August Warberg. Verken film eller manus er bevart. Filmen ble solgt til Danmark, Norge, Finland, Russland, Nederland, England, Tyskland, Østerrike, Balkanstatene og Sør-Afrika.
Fakta om filmen
Manuset ble kjøpt inn høsten 1913, men innspillingen fant – ifølge produksjonsjournalen 22. juni–8. juli – først sted sommeren 1914. Innendørsscenene ble filmet i AB Svenska Biografteaterns studio på Lidingö i Stockholm. Da filmen ble vist på kinoen Röda kvarn i Stockholm ble den akkompagnert av musikk framført av Röda Kvarns orkester med Adolf Baumert som arrangør og orkesterleder.
Handling
Den foreldreløse og syke kontoristen Erik Wall mister jobben. I sin nød oppsøker han – på én av Stockholms fabrikker - arbeiderkvinnen Frida, som han tidligere har truffet. Frida tar seg av Erik, og de blir forelsket i hverandre. Hun gir ham sine sparepenger, slik at han kan kjøpe en ny dress og søke en god stilling. Erik får en slik stilling hos direktør Sahlberg, som er en venn av hans avdøde onkel. Sahlbergs datter, Ellen, var Eriks lekekamerat de de var barn. Hun forelsker seg i Erik, og fristelsen blir for stor: I valget mellom den fattige Frida og den rike Ellen velger han Ellen. Da viser det seg at Frida er gravid. Erik prøver å kjøpe seg fri fra sitt ansvar, men Frida sender stolt pengene i retur. Erik gifter seg med Ellen og blir deleier i hennes fars firma.
16 år senere er Erik en formuende ektemann. Han minnes Frida, som én gang var hans bindeledd mellom nød og lykke. Under et morgenritt steiler hesten og Erik mister lommeboken. Ei jente på 15 år finner den og skynder seg med å levere den tilbake. Det viser seg at jenta er det barnet som han fikk med Frida. Erik og Frida blir gjenforent og forsonet, for kjærligheten overvinner alt.
Omtale
Signaturen Colibri i Svenska Dagbladet slo fast i en forhåndsnotis 1. februar 1915 at «Svenska Biografteatern» i den vanskelige filminnspillingskunsten i høy grad kan måle seg med utlandets beste kapasiteter på området» og at Solskinsbarnet var «noe av det aller beste vi har sett dette firma prestere».
Signaturen XX i Stockholmstidningen fant filmen «fin og sjelfull» og at «denne filmen kan man med ære sende på turné utenlands».
Nou Barris
Bydeler
Nou Barris er delt inn i tretten bydeler (barris):
Wernersholm
Wernersholm er et tidligere lyststed som ligger i Wernersholmvegen 20 på Hop i Fana bydel, Bergen. Werner Hosewinckel Christie kjøpte stedet i 1784 og anlå lystgården Wernersholm. Christie rev de opprinnelige gårdsbygningene på Hop og han fikk laget en kanal fra Hopsvannet slik at Wernersholm ble liggende på en kunstig holme. Christie døde barnløs og anlegget ble i 1829 solgt til kjøpmannen Michael Krohn. Krohn rev hovedbygningen som var i dårlig stand og oppførte en ny som er bevart. Nåværende hovedbygning skal være tegnet av ingeniøroffiser Frantz Henrik d’Aubert (1797–1842) rundt 1830. Trepanelbygningen i empirestil preges av en tempelgavl båret av søyler. Bygningen ble ombygget i 1898, trolig av arkitekt Schak Bull, og i 1913-14 av arkitekt Ingolf Danielsen.
Bjørnstjerne Bjørnson besøkte stedet et par måneder sommeren 1859 og skrev der teksten til «Ja, vi elsker». Eieren Georg Dankert Krohn var en venn av Bjørnson. Bjørnson fullførte Arne mens han var der, og begynte på En glad gutt og På Guds veie.
Fabrikkeier Jørgen Petersen overtok Wernersholm i 1879 og den var i slekten til 1989.
Den åttekantede «papirkirken»
Mest kjent ble stedet for kirken Christie fikk oppført her. Han tegnet både våningshus og en åttekantede kirke med 13 meter i tverrmål og plass til rundt 800 personer, og bygget ruvet i landskapet slik det fremgår av prospektbilder blant annet laget JFL Dreier. Byggematerialet var også hans egen oppskrift. Kirken fikk vegger av rydningsstein uten kalk, men var trukket både utvendig og innvendig av en slags pappmasjé av gammelt papir vætet i vitriolvann, og tilsatt kalk blandet med myse og eggehvite, med dekorasjoner av samme materiale. Det sirkelrunde interiøret hadde en kjerne av tre og var kledd med leire, utenpå dekket med et tykt lag av pappmasjéen som var formet til korintiske søyler. Noe av treverket stammet fra kapellet på St. Jakobs kirkegård (Markekirkegården ved Stadsporten), som Christie kjøpte i 1789. Kirken hadde et sylindrisk tårn i midten med en halvkuleformet kuppel toppet med et lite tårn. Kirken ble åpnet i 1796, da det ble holdt en gudstjeneste der, og bygningen sammenlignet med Peterskirken og Pantheon i Roma. Biskop Jacob Neumann omtalte kirken som et nydelig lite kapell som vitnet om Christies gode smak. Lyder Sagen beskrev kirken som et Pantheon i miniatyr. Michael Krohn rev kirken rundt 1830 etter at han overtok fordi den var i dårlig stand.
I 1937 omtalte amerikanske aviser denne papirkirken, og Bergen kommune fikk forespørsel fra en person i Kansas City om en kirke «in your city, built entirely of paper, made water-proof by the application of lime, curdled milk, and white of egg...It sounds to me like a newspaper story». Tydeligvis var kirken på Wernersholm gått helt i glemmeboken i 1937, for kommunens svarbrev var benektende, og fortsatte: «En sådan kirke finnes såvidt man vet, heller ikke noget annet sted her i landet.»
De nordlige Kalk-Alper
De nordlige Kalk-Alper er ved siden av Sentral-Alpene og De sydlige Kalk-Alper en av Øst-Alpenes tre store fjellkjeder, som strekker seg i vest–østlig retning fra Bodensjøen til Wien. Fjellkjeden er 550 km lang og ca. 60 km bred. Som navnet antyder, er De nordlige Kalk-Alper hovedsakelig oppbygd av kalkstein, som går tilbake til marine kalkavleiringer fra periodene perm, trias og jura.
I denne tabellen er fjellkjedene som inngår i De nordlige Kalk-Alper sortert etter omtrentlig vest–østlig rekkefølge. Tabellen kan sorteres alfabetisk eller på høyde ved å klikke på pilsymbolene.
Det europeiske fellesskap (EU)
Det europeiske fellesskap ble opprettet ved Maastricht-traktaten i 1993, som en etterfølger til Det europeiske økonomiske fellesskap (EEC/Fellesmarkedet). Det var en fortsettelse av ett av de tre fellesskapene som i EF hadde inngått i De europeiske fellesskap (EF).
Det europeiske fellesskap var den ene av de tre søyler som det nye EU bygget på. I denne søylen ble det fellesskapelige samarbeidet utvidet i tre retninger:
Dominick John Lagonegro
Dominick John Lagonegro (født 6. mars 1943 i White Plains i delstaten New York i USA) er en amerikansk katolsk hjelpebiskop emeritus i New York.
Bakgrunn
Dominick J. Lagonegro var eneste barn av R. og Diamentina (née Morgado) Lagonegro, som bodde i Harrison i New York av tilhørte St. Anthony of Padua Parish. Farems familie hadde innvandret fra Calabria i Italia, og morens fra Turquel i Portugal.
Espen Ottosen
Espen Ottosen (født 12. april 1971) er en norsk teolog og filosof. Han har siden 2003 vært informasjonsleder i Norsk Luthersk Misjonssamband (NLM, Misjonssambandet) og redaktør for organisasjonens misjonsblad Utsyn. Han er aktiv i samfunnsdebatt om teologi og etikk.
Dominick John Lagonegro
Prest
Dominick John Lagonegro ble presteviet for erkebispedømmet i New York 31. mai 1969 av erkebiskopen av New York, kardinal Terence Cooke.
Espen Ottosen
Bakgrunn og arbeid
Ottosen er opprinnelig fra Slagen i Tønsberg kommune. Han mistet faren som femåring og vokste opp med moren. Etter Tønsberg gymnas studerte han journalistikk ved Mediehøgskolen Gimlekollen i Kristiansand og tok bibelskole-utdannelse ved NLMs Fjellhaug Misjonsskole i Oslo. Han har senere cand.theol. fra Menighetsfakultetet (MF vitenskapelig høyskole) og har en mastergrad i filosofi fra Universitetet i Oslo.
Dominick John Lagonegro
Hjelpebiskop i New York
Den 30. oktober 2001 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av Modruš og hjelpebiskop i New York. Erkebiskopen av New York, kardinal Edward Michael Egan, bispeviet ham den 12. desember samme år; medkonsekratorer var biskopen av Buffalo, Henry Joseph Mansell, og en hjelpebiskop i New York, Robert Anthony Brucato.
Espen Ottosen
Bakgrunn og arbeid
Ottosen var sammen med kona Trine misjonær i millionbyen Arequipa i Peru i tre år fra 1998. Han ble deretter daglig leder i Lunde Forlag. Siden 2003 har Ottosen vært informasjonsleder i Norsk Luthersk Misjonssamband med redaktøransvar for Misjonssambandets magasin Utsyn. Ottosen var en av 70 stiftere som i 2011 tok initiativ til Tankesmien Skaperkraft, en kristen tankesmie som skal «stimulere til refleksjon, bidra til debatt og engasjere til aktiv samfunnsbygging» med utgangspunkt i «individets egenverdi» og «et bærekraftig og inkluderende fellesskap». Han er leder for fagrådet i Skaperkraft.
Dominick John Lagonegro
Hjelpebiskop i New York
I tillegg til de vanlige oppgaver som hjelpebiskop var Lagonegro områdebiskop for Orange County ob biskoppelig liaison for de katolske fengselspresters apostolatkomité i staten New York, og United States Conference of Catholic Bishops'(USCCB) liaison t de amerikanske katolske fengselspresters nasjonale sammenslutning.
Espen Ottosen
Bakgrunn og arbeid
Espen Ottosen begynte tidlig å skrive for Lunde forlags tidsskrift Fast Grunn, og i 1995 ble han redaktør for NLMs ungdomsblad, Ungdom og Tiden. Han har siden vært forfatter av og redaktør for en lang rekke bøker og skrifter og en aktiv skribent i flere medier.
Dominick John Lagonegro
Hjelpebiskop i New York
Biskop Lagonegro uttalte seg avvisende mot dødsstraff, og sa ved en anledning: "«In our modern and civilized society, capital punishment is simply unwarranted and inconsistent with the Catholic Church’s vision of the sacred inviolable dignity of the human person, and the need to recognize the possibility of redemption and conversion. We seek a society of justice and peace, not vengeance and violence.»"
Pave Frans innvilget hans aldersbetingede fratreden den 2. juli 2018.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Johnny Höglin
Hans Johnny Höglin (født 26. februar 1943 i Nykroppa i Filipstad kommune) er en svensk tidligere skøyteløper. Han vant en overraskende gullmedalje på 10 000 meter under OL 1968 i Grenoble, tre tidels sekund foran Fred Anton Maier.
Espen Ottosen
Bakgrunn og arbeid
Som samfunnsdebattant i spørsmål om moral, etikk, livsstil og samliv representerer Ottosen konservativ kristendom og tradisjonelle familieverdier. Han har blant annet uttrykt motstand mot den norske abortloven, framholdt at banning, fyll, mobbing og homofilt samliv er synd, at «homoterapi» ikke må forbys i et liberalt demokrati og at kvinner er underordnet menn i ekteskapet.
Fra 2019 til 2022 publiserte NLM podcasten Ottosen & generalen der Espen Ottosen og Misjonssambandets generalsekretær Øyvind Åsland samtalte om aktuelle temaer med utgangspunkt i kristen tro, teologi og misjon.
Bokutgivelser
Lista viser bøker med tekster og redaksjonsarbeid av Espen Ottosen.
Refvikvatnet naturreservat
Refvikvatnet naturreservat er et 520 dekar stort naturreservat sør for bygda Refvik i Kinn kommune.
«Føremålet med fredinga er å ta vare på eit viktig våtmarksområde med naturleg tilhøyrande vegetasjon og dyreliv, særleg med omsyn til strandsjøen som naturtype og området sin verdi for våtmarksfugl i trekktidene.» Området ble fredet 20. desember 1991. Fylkesmannen i Vestland er forvaltningsmyndighet for området
Refvikvatnet er en strandsjø som ligger bare fire moh. Den er oppdemt av løsmasser fra havet og er en naturtype som er svært sjelden i Vestland og også i Norge. Vannet er næringsfattig, men har stor verdi som trekk- og overvintringsplass for andefugler og vadefugler. Det er påvist 44 fuglearter i området, men det er ønskelig å foreta flere undersøkelser for å få bedre ornitologiske data fra området.
Willy Wonka
Willy Wonkas lidenskap er sjokolade og godterier, som et slags hån mot faren hans fordi han ikke fikk lov å spise godterier som ung. Willy Wonka har vunnet alle mulige priser for godteriene sine. Sjokoladefabrikken hans er den største i verden: 47 ganger så stor som den nest største!