cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emil og grisungen
Handling
Når Emil begynner skolen, viser han seg vara best i klassen, som både kan lese og skrive, og får for seg å kysse lærerinnen. (Noet verd å notere er at skolescenen ikke følger handlingen i bokserien i korrekt ordning, ettersom denne scene kommer før scenene med grisungen tross at Emil begynte skolen i sluttet av augusti samme år som han reddet og fødte opp grisen. Dessuden kommer en annen scene, kalt "Smålands husarer går till attack", etter scenen da Emil redder grisungen, tross at Emil leker "Smålands husarer" i mai før auksjonen, i begynnelsen av boken Emil fra Lønneberget gir seg ikke, der Emil vilt ridende på hesten Lukas later som at han er smålandshusar; i filmen er denne scene omgjord, der Emil, jevnført med boken der Hultsfreds skytingforening ikke nevnes, lekende "Smålands husarer" vilt ridende på Lukas "attakkerer" skytingforeningen fra Hultsfred i kuhaven i Lönneberga, hvor de har gjøkotte i mai hver år sammen med familier, matpakke, musikkorps med mere. Etter Emils "attakk" går en musikkmann til Katthult for å samtale med mor Alma, som siden forsøker tale Emil tilrette, men det er klippet bort i filmen. Scenen "Smålands husarer går till attack", som ble innspilt på engene ved Skurusjön i Småland, forekommer i episoden Kräftfiske, gökotta och andre lustbarheter i TV-serien).
Pascal Lussier
Han representerte Canada under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i dobbeltfirer.
Emil og grisungen
Handling
En sommernatt skjer noet skrekkelig då suggen Emils pappa kjøpt på auksjonen føder elleve unger og biter i hjel ti, innen den ellevte reddes av Emil, som blitt tvinget til å gå ut på dass, og da hørt en grisunge skrike for sitt liv. Et par dager senere dør suggen i en merkelig sykedom. Emil bestemmer seg for å føde opp grisungen og lære den en rekke kunstner, som ingen i hele Lönneberga kunnet drømme om at en liten smålandsgris kan gjøre.
En sommerdag da fru Petrell fra Vimmerby passerer Katthult, ber hun mor Alma om å kjøpe kirsebærvin. Men både Emil og grisungen kommer til å spise av de fermenterte kirsebærene mor Alma brygget vin på, som gjør dem så fulle at de forårsaker så store forferdeligheter at ingen kan tale om det. Etter det blir Emil sendt til Lönneberga godtemplarforening, for å avlegge løfte om edruelighet for resten av livet, og ser siden til å holde hele Katthult i edruelighet, i børjan gjennom å slå flaskene med fru Petrells kirsebærvin i stykker.
Den andre delen av Emil fra Lønneberget gir seg ikke er filmatisert i filmen Nye streker av Emil i Lønneberget, som var den andre Emil-filmen, tross att den egentlig bør vara en oppfølger til denne film.
Perileptus
Perileptus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller. En art, Perileptus areolatus, er registret fra Norge. De andre er utbredt i Europa, Midtøsten og Asia.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World
Taekwondo under Sommer-OL 2008 – Kvinner +67 kg
Kvinnenes +67 kg-konkurranse i taekwondo under Sommer-OL 2008 i Beijing fant sted den 23. august 2008 på Beijing Science and Technology University Gymnasium.
Barnabé Delarze
Barnabé Delarze (født 30. juni 1994) er en sveitsisk roer.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 5 i dobbeltsculler.
Roman Röösli
Roman Röösli (født 22. september 1993) er en sveitsisk roer.
Han representerte Sveits under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i dobbeltfirer.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 5 i dobbeltsculler.
2. Bundesliga 2023–2024
2. Bundesliga 2023–2024 er det nest øverste nivået i fotball for menn i Tyskland sesongen 2023–2024.
Endringer
Følgende lag har byttet divisjon siden sesongen 2022–23:
Til 2. Bundesliga
Rykket ned fra Bundesliga
Rykket opp fra 3. Liga
Fra 2. Bundesliga
Rykket opp til Bundesliga
Rykket ned til 3. Liga
Queen Alexandra’s Royal Army Nursing Corps
Queen Alexandra's Royal Army Nursing Corps (QARANC) er et korps i den britiske armeen. Korpset ble opprettet i 1902 som Queen Alexandra’s Imperial Military Nursing Service, navngitt etter dronning Alexandra. Det avløste armeens sykepleietjeneste, som var blitt opprettet i 1881 og som siden 1889 sørget for sykepleiersker til alle lasaretter med minst 100 sengeplasser. I 1949 fikk tjenesten korpsstatus og sitt nåværende navn. I 1992 fikk menn adgang til korpset.
Sophie, grevinne av Wessex er korpsets høye beskytter.
Stepanakert
Stepanakert (armensk: Ստեփանակերտ, Khankendi; aserbajdsjansk: Xankəndi) er hovedstaden og den største byen i den de facto uavhengige republikken Artsakh i Kaukasia. Den har en befolkning på i overkant av 50 000 innbyggere, hvorav de fleste er etniske armenere. Fram til 1847 het byen Vararakn (armensk: Վարարակն).
Marisa Masullo
Marisa Masullo (født 8. mai 1959) er en italiensk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble utslått i semifinalen på 200 meter.
Eppu Normaali
Eppu Normaali er en finsk rockegruppe som kommer fra Ylöjärvi utenfor Tammerfors. Den ble dannet i 1976 av brødrene Martti og Pantse Syrjä samt deres kusine Aku Syrjä. De regnes blant de fremste eksponentene for den finskspråklige rocken fra Tammerfors, «manserocken», som gjorde seg gjeldende i Finland fra 1970-årene. Eppu Normaali er Finlands mestselgende musikkgruppe gjennom historien med nesten 2 millioner solgte plater.
Jabril ibn Bukhtishu
Jabril ibn Bukhtishu eller Jibril ibn Bakhtisha (død 828/29), også skrevet Bakhtyshu, var en lege på 700–800-tallet tilhørende den assyriske nestoriansk-kristne slekten Bukhtishu, som stilte med flere fremtredende leger ved Akademiet i Gundishapur. Han var syriansktalende.
Han var barnebarn av Jirjis ibn Jibril.
Bendik Jakobsen Heggli
Bendik Jakobsen Heggli (født 14. oktober 2001) er norsk skihopper som representerer Byåsen IL. Han debuterte i verdenscupen i Oslo 5. mars 2022.
Jabril ibn Bukhtishu
Han var livlege for Ja'far Barmakiden, deretter i 805–6 for Harun al-Rashid og senere for al-Ma'mun.
Han ble begravet i klosteret St. Sergios i Madain (Ctesiphon).
Han forfattet flere medisinske verker og utøvde stor innflytelse på den vitenskapelige vekst og utvikling i Bagdad. Han gjorde meget for å anskaffe greske mesisinske manuskripter og begunstiget oversetterne.
Golden Core
Golden Core er en norsk doom metal/stoner metal-duo fra Ammerud i Oslo. Bandet ble startet i 2014 og består av Simen Jakobsen Harstad (gitar) og Johannes Thor Sandal (trommer og vokal). Stilmessig spiller bandet en krysning mellom ulike sjangre, hovedsakelig doom metal og stoner metal med elementer av black metal, progressive rock, støyrock og sludge. Golden Core er blitt sammenlignet med band som High on Fire, Neurosis, Electric Wizard, Kyuss, Mastodon, og Mayhem.
Historie
Golden Core begynte å spille sammen på Fyrhuset musikkverksted vinteren 2014, da de var 9 og 11 år gamle. Senere samme år fikk de prøve seg på ungdomsscenen på GranittRock og har siden da spilt uttalige konserter i Norge, Island, England og Danmark. Golden Core gjorde tidlig et solid inntrykk på metallscenen i Norge, og har opptrådt på flere av de største festivalene som Midgardsblot, Øyafestivalen, by:Larm og Bloodstock Open Air i England, og de har gjort supportopptredener for band som Napalm Death og Bongzilla.
I 2017 ga Golden Core ut debutalbumet Norwegian Stoner Machine. Albumet inneholder åtte instrumentale låter og ble distribuert via Tigers Diger Distro. I 2019 signerte Golden Core med plateselskapet Fysisk Format og ga ut konseptalbumet Fimbultýr. Fimbultýr fikk svært gode omtaler og anmeldelser i norsk musikkpresse    og ble blant annet kåret til årets album av Evig Lyttar-redaksjonen.
I januar 2021 ga Golden Core ut singelen «Fáfnis bani» på vinyl og streaming på bandets eget selskap Helvetes Indre Kretser. «Fáfnis bani» ble innspilt i Mølla Studio av Knut Magne Valle.
Judo under Sommer-OL 2020 – Kvalifisering
Kvalifiseringen til judokonkurransene under Sommer-OL 2020 vil kvalifisere 386 judokaer til 14 forskjellige øvelser.
Japan får en plass i hver vektklasse, mens de resterende utøverne vil kvalifisere seg via verdensrankingen som blir offentliggjort 28. juni 2021.
Dovydas Nemeravičius
Dovydas Nemeravičius (født 11. desember 1996) er en litauisk roer.
Han representerte Litauen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i dobbeltfirer.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 10 i dobbeltfirer.
EM i fekting 2005
EM i fekting 2005 (europamesterskapet i fekting) ble arrangert i Zalaegerszeg i Ungarn i 2005.
Clare Hemmings
Clare Hemmings (født 1968) er en britisk kjønnsforsker, som er professor i feministisk teori ved Department of Gender Studies ved London School of Economics. Hun har vært ansatt ved instituttet siden 1999. Hennes forskningsfelt er særlig feministisk og skeiv teori, og hun har jobbet mye med forholdet mellom disse feltene.
Hemmings har mastergrad (1993) og doktorgrad (1998) i Women's Studies fra University of York.
Wilhelmshöhe bakkelandskapspark
Wilhelmshöhe bakkelandskapspark (tysk: Bergpark Wilhelmshöhe) i Kassel i den tyske delstaten Hessen ble påbegynt i 1696 etter en ide av landgreve Karl von Hessen-Kassel. Formålet med opprettelsen av parken var å styrke grevskapets eneveldige posisjon mot innflytelse fra andre adelshus i Europa. Parken som omfatter 240 hektar bakkelandskap er den største i sitt slag i Europa. Herkulesmonumentet på parkens høyeste punkt rager 70 meter i været. Derfra løper kunstige vannfall og fontener nedover åsryggen. Parken inneholder også den kunstig anlagte ruin Löwenburg og Wilhelmshöhe slott som rommer den statlige hessiske kunstsamling.
Wilhelmshöheparken regnes som «bakkelandskapspark» (tysk: Bergpark) som Europas største. Parken ble 23. juni 2013 oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Slaget om Cer
Slaget var en del av Østerrike-Ungarns invasjon av Serbia som startet natten til 15. august hvor enheter av Serbias 1. kombinerte divisjon støtte på østerriksk-ungarske forposter som hadde blitt etablert på skråningene av fjellet Cer tidligere i invasjonen. Sammenstøtene som fulgte eskalerte til et slag for kontroll over flere byer og landsbyer i nærområdet av fjellet, spesielt Šabac. Den 19. august vitret kampånden til de østerriksk-ungarske styrkene og tusner av soldater trakk seg tilbake til Østerrike-Ungarn, mange av dem druknet i elven Drina da de rømte i panikk. Den 24. august gikk serberne tilbake inn i Šabac, som markerer slutten på slaget. De serbiske tapene etter nesten ti dagers kamp var 3 000–5 000 falne og 15 000 sårede. Tapene til Østerrike-Ungarn var markant høyere 6 000–10 000 soldater døde, 30 000 sårede og 4 500 tatt som krigsfanger. Den serbiske seieren over Østerrike-Ungarn var den første allierte seier over sentralmaktene under første verdenskrig og den første luftkampen i krigen fant sted under slaget.
Fotnoter
<references group="lower-alpha" />
Miriam Vogt
Miriam Vogt (født 20. mars 1967 i Starnberg) er en tysk tidligere alpinist.
25 (Adele-album)
25 er det tredje studioalbumet til den britiske sangerinnen Adele Adkins. Musikkalbumet ble utgitt 20. november 2015 gjennom plateselskapet XL Recordings.
Miriam Vogt
Utforspesialisten Vogt vant ett renn i verdenscupen i løpet av karrieren (12. desember 1992 i Vail). Senere samme sesong tok hun gull i kombinasjonen under VM 1993 i Morioka. Miriam Vogt la opp i 1998.
25 (Adele-album)
Adele har promotert musikkalbumet med TV-sendingene Adele at the BBC og Adele Live in New York City, og i 2016 er hun på turné med Adele Live 2016. Det er den tredje konsertturneen hennes etter An Evening with Adele og Adele Live.
Hun har selv beskrevet plata som en «reperasjonsplate». «Den forrige platen min handet om brudd, og hvis jeg må sette en merkelapp på denne nye, vil jeg kalle den en «reparasjonsplate». Jeg reparerer forholdet til meg selv og tar igjen for tapt tid. Gjør bot for alt jeg noensinne gjorde, og for det jeg aldri gjorde.»
Tema og produksjon
Etter utgivelsen og suksessen hun opplevde med det andre studioalbumet, 21 (2011), vurderte hun å legge opp musikken for godt. Hun bestemte seg imidlertid for å ta en pause istedenfor, og oppdrog barnet sitt. I løpet av pausen fikk hun skrivesperre, og hun var redd hun hadde mistet evnen til å skrive gode låter. I 2013 fikk Adele et gjennombrudd med låten «Hello», og musikkmaterialet som fulgte resulterte i albumet 25.
Albumet fikk tittelen som en refleksjon på livet og tankemåten hun hadde når hun var 25 år gammel. Sangtekstene på albumet beskriver Adeles «lengsel etter sitt gamle jeg», og hun synger om temaer som nostalgi, melankoli, anger og morsrollen. I motsetning til tidligere arbeid, tar 25 i bruk flere elektroniske elementer og rytmemønstre, i tillegg til å blande inn elementer fra R&B-musikken i 1980-årene og orgelmusikk. Adele har samarbeidet med flere musikkprodusenter på plata, blant andre Paul Epworth, Ryan Tedder, Max Martin, Greg Kurstin, Danger Mouse, Bruno Mars og Tobias Jesso Jr..
Utgivelse og mottakelse
«Hello» er den første singelen på albumet, og den ble sluppet 23. oktober 2015. «When We Were Young» ble utgitt for radio 22. januar 2016. Den tredje singelen fra albumet, «Send My Love (To Your New Lover)», ble utgitt 16. mai 2016. Artisten slapp musikkvideoer til alle tre, men videoen til «When We Were Young» var en liveopptreden hun gjorde i Church Studios. «Water Under the Bridge» ble den fjerde singelen fra albumet, utgitt 4. november 2016.
Anmeldelser
25 fikk god kritikk fra musikkanmeldere, som spesielt roste Adeles stemmeprestasjon. Flere sammenlignet den positivt med 21, men mente at det var for lite nytt. Eli van der Eynden fra NRK var fornøyd, og gav musikkalbumet terningkast 6. Hun skrev:
Kommersiell mottakelse
Musikkalbumet ble også en kommersiell suksess, og debuterte på førsteplass på over 25 hitlister verden over, blant annet på VG-lista i Norge. Den slo også en rekke musikkrekorder, og i USA ble albumet det mestselgende albumet på en enkeltuke siden Nielsen SoundScan begynte å samle inn informasjon om salg av musikk i 1991. Mange journalister roste studioalbumet for å ha en innvirkning på musikkindustrien siden den ikke er lagt ut for strømming, og oppfordrer publikum til å kjøpe musikken fysisk. Studioalbumet er også det raskestselgende albumet for det 21. århundret, og det bestselgende albumet for 2015.
Sporliste
Target-versjon
Randy Givens
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble nummer 6 på 200 meter.
Longdé
Longdé (wylie: klong sde, sanskrit: abhyantaravarga) er navnet på en av tre inndelinger innenfor Dzogchen, som igjen er en av tre inndelinger av de indre tantraer i den tibetanske tekstsamlingen Nyingma Gyubum. Nyingma er den eldste av de fire retninger i tibetansk buddhisme.
Ifølge Mahāvarntaprasaranirajatantranāma inneholder avdelingen 12 forskjellige tantriske tekster.
Thondup & Talbott (1997: p. 48) har påpekt at det bare er syv av disse som er bevart.
Józef Mirosław Życiński
Józef Mirosław Życiński (født 1. september 1948 i Nowa Wieś i Piotrków fylke‎ i Polen, død 10. februar 2011 i Roma) var en polsk katolsk teolog, filosof, publisist, biskop av Tarnów og til sist erkebiskop av Lublin.
Bakgrunn
Józef Życiński studerte ved presteseminaret i Czestochowa og ble diakonviet 19. juni 1971 av Franciszek Musiel, hjelpebiskop i Czestochowa.
Prest
Den 21. mai 1972 ble han presteviet av Stefan Bareła, biskop av Czestochowa. I 1976 tok han doktorgrad ved Det teologiske fakultet i Kraków og en doktorgrad i filosofi fra Det teologiske fakultet i Warszawa. I 1980 habiliterte han med en avhandling om relativistisk kosmologi.
Fra 1980 var han fakultetsleder for logikk og metodikk ved Det pavelige teologiske fakultet i Kraków. Fra 1982 til 1985 var Życiński visedekan og fra 1988 til 1990 dekan ved Fakultet for kunst der. Han var spesielt involvert i tverrfaglige spørsmål om filosofisk i vitenskap.
Biskop av Tarnów
Pave Johannes Paul II utnevnte ham til biskop av Tarnów den 29. september 1990. Han ble bispeviet 4. november 1990 av erkebiskopen av Kraków, kardinal Franciszek Macharski; medkonsekratorer var Stanisław Nowak, erkebiskop av Czestochowa, og Ignacy Tokarczuk, erkebiskop av Przemyśl.
Erkebiskop av Lublin
Den 14. juli 1997 ble Józef Życiński utnevnt av Johannes Paul II til erkebiskop av Lublin. Han tiltrådte den 29. juli 1997.
Han ble gravlagt 19. februar 2011 etter et rekviem i Lublins katolske katedral, ledet av erkebiskop Celestino Migliore, den apostoliske nuntius til Polen, og i nærvær av den polske president Bronisław Komorowski og andre ledende politikere. President Komorowski hedret Józef Życiński posthumt med storkorset for polsk gjenfødelse (Polonia Restituta).
Józef Życiński ble ansett for å være den mest fremtredende kirkelige deltaker i det offentlige liv i Polen og også i polske medier; han var den ledende representant for den liberale fløyen av den polske katolske kirke og motsatte seg heftig antisemittisme. Han var en garantist for forsoning og engasjerte seg i økumenisk dialog med de ortodokse og i den kristen-jødiske dialogen.
På grunn av sin liberale holdning kritiserte Zycinski den nasjonalkatolske fløy i den polske kirke, blant annet alliansen mellom Radio Maryja med de høyrenasjonalistiske partier, og han vendte seg også kraftig mot de bakvaskende rapportene om statsminister Donald Tusk på grunn av hans påståtte «bestefar i Wehrmacht». Naturligvis ga denne holdningen ham også mye kritikk.
Et spesielt anliggende for Erkebiskop Życiński var støtten til Renovabis-kampanjen.
Martynas Džiaugys
Martynas Džiaugys (født 8. november 1986) er en litauisk roer.
Han representerte Litauen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i dobbeltfirer.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 10 i dobbeltfirer.
Herman Jacobsen
Herman Jacobsen (født 31. mai 1840 i Larvik, død 12. august 1914 i Kristiania) var en typograf, utlært i Larvik i 1858. Han var, sammen med Ernst Jensen, den egentlige innbyder til å stifte Den Typografiske Forening i Kristiania og foreningens første formann. Senere bestyrer og medeier i Det Mallingske Boktrykkeri. Jacobsen var med på å stifte arbeidsgiverforeningen Den norske bogtrykkerforening i 1884.
Njåls vei
Njåls vei finnes flere steder:
Bredegate
Bredegate er et tidligere gateløp i Midtbyen i Trondheim som stammer fra middelalderen og var byens eneste allmenning som gikk i retning nord-sør. Den startet fra den østlige delen av Domkirkegården og gikk nordover gjennom sentrale deler av byen før den endte opp ved sjøen og bryggene ved dagens Fjordgata.
Historie
Gateløpet var opprinnelig en lengre veit fra middelalderen som gikk under navnet Langstrete, men fikk navnet Bredegate etter bybrannen i 1598 da gateløpet ble utvidet fra rundt syv meter til rundt 15 meters bredde. Etter bybrannen i 1681 ble både den nordre og søndre delen av Bredegate benyttet som tomtegrunn. Den midtre og gjenværende delen av gateløpet er i dag bevart under navnet Apotekerveita. Navnet Bredegate ble brukt så sent som i 1760.
Øvre Forsland kraftverk
Øvre Forsland kraftverk er et vannkraftverk i Forslandsdalen i Leirfjord kommune i Nordland.
Det utnytter et fall på 157 meter i Forslandselva.
Installert effekt er 9,9 MW fra to francisturbiner. Årsproduksjon er beregnet til 33 GWh.
Det er bygget et besøkssenter ved veien noen hundre meter før kraftverket (normalt ikke åpent).
Kraftverket ble bygget av Åfjord firmaet Tore løkke AS
Heike Schulte-Mattler
Heike Schulte-Mattler (født 27. mai 1958) er en tysk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Hun representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble utslått i de innledende rundene på 400 meter. Hun tok senere bronse på langstafetten.
EM i fekting 2006
EM i fekting 2006 (europamesterskapet i fekting) ble arrangert i İzmir i Tyrkia i 2006.
Crosby (Nord-Dakota)
Crosby er en amerikansk by og hovedstad for Divide County i staten Nord-Dakota. Det er også fylkets største by. I 2000 hadde byen et innbyggertall på 1089, mens det i 2010 hadde sunket til 1070. Byen ligger nær grensen til Canada. Den er oppkalt etter S.A. Crosby, en forretningsmann som var med på å grunnlegge byen. Byen ble grunnlagt i 1904.
Norsk-amerikanere
64,7 % av befolkningen i fylket er norskamerikanere, noe som er den største prosentandelen i et fylke i hele USA. I området hvor Crosby ligger (i fylket og nabofylkene) er en stor andel av befolkningen norskamerikanere.
Norge, den nordlige arena
Norge, den nordlige arena (engelsk: Norway, the Northern Playground) er en bok fra 1904 om fjellklatring i Norge av den britiske fjellklatreren William Cecil Slingsby. Boken forteller historien om førstebestigningene av mange av de mest utfordrende fjellene i Norge og bidro sterkt til å popularisere tindesport i Norge – spesielt i Jotunheimen – blant det internasjonale og særlig britiske fjellklatringsmiljøet, som frem til da i stor grad hadde fokusert på Alpene. Boken ble utgitt i Edinburgh av den skotske forleggeren David Douglas i 1904, med 425 sider, 32 helsides illustrasjoner, 9 kart og 70 vignetter. En revidert utgave ble utgitt i 1941, redigert av Slingsbys datter Eleanor Slingsby og med en kort biografi om William Cecil Slingsby skrevet av Geoffrey Winthrop Young.
Viljo Kajava
Viljo Lennart Kajava (født 22. september 1909 i Tammerfors i Finland, død 2. februar 1998 i Helsingfors) var en finsk forfatter og lyriker. Han utgav et førtitall diktsamlinger. Mens hans tidlige arbeider kretset om barndommens Tammerfors og arbeiderklassens kår der, ble han etter andre verdenskrig kjent som en humanistisk og optimistisk dikter om livet, arbeidet, familien og byen. Med sine formeksperiment regnes han til de fremste i den finske etterkrigslyrikken.
Olivier Brousseau
Olivier Brousseau (født 1979) er en canadisk folkemusiker, sanger, komponist og tekstforfatter. Han har (per 2023) gitt ut fem soloalbum i tillegg til album med ulike band. Brousseau er fra regionen Estrie i den franskspråklige provinsen Québec, og skriver vesentlig sangtekster på fransk.
Viljo Kajava
Han studerte ved historisk-filosofisk institutt ved Helsingfors universitet, og foretok en rekke studiereiser til utlandet. Han arbeidet som redaktør og litteraturkritiker i en flere aviser og tidsskrifter fra midten av 1930-årene og fremover.
Olivier Brousseau
I 2022 ga han og a cappella-kvintetten Musique à bouches ut sitt fjerde album sammen.
Dette er London
Detaljer
Det var Toralv Øksnevad som først og fremst ble forbundet med Stemmen fra London som formidlet nyheter og beskjeder fra eksilregjeringen. Fra august 1940 var han på plass i England for å lede de frie sendingene som på folkemunne ble kalt «London Radio».
Sendingene fra London åpnet med fire paukeslag, hvorav de tre første lysere ble etterfulgt av et dypere paukeslag, hvilket ble kjent som «da-da-da-dom», en sekvens som ble gjentatt fire ganger før en stemme tilkjennegav følgende radiotekniske detaljer:
Deretter fulgte åpne meldinger til det norske folk i det okkuperte Norge, etterfulgt av såkalte særmeldinger (ofte uriktig omtalt som kodede meldinger) til norske motstandsfolk. Det siste ble kalt særmeldinger, som ble innledet med Vi har X særmeldinger, som kunne ha reelt innhold eller var ment å villede okkupasjonsmakten.
Særmeldinger
Særmeldingene var setninger som ble brukt som stikkord for å gi forhåndsavtalte beskjeder til norske motstandsfolk eller norskspråklige, allierte agenter. Hva disse betydde, lå altså i en tidligere gjort avtale eller ordre; setningene i seg selv inneholdt ingen relevant informasjon om det de gjaldt. Eksempler på slike særmeldinger følger her:
Iago Aspas
Iago Aspas Juncal (født 1. august 1987) er en spansk fotballspiller som spiller for Celta Vigo.
Han har tidligere spilt for Liverpool og Sevilla.
Aspas ble klar for Liverpool FC den 23. juni 2013, dagen etter klubbens overgang med landsmannen Luis Alberto Romero.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
USAs kvinnelandslag i håndball
USAs kvinnelandslag i håndball er det kvinnelige landslaget i håndball for USA. Det representerer landet i internasjonale håndballturneringer, og reguleres av USA Team Handball. Landslaget har deltatt i internasjonale turneringer siden 1975.
Resultater i internasjonale turneringer
''Resultatene som er vist under er kun konkurranser der USA har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.''
Njåls vei (Oslo)
Njåls vei (2-28) er en vei i bydel Grünerløkka i Oslo. Den er en blindvei inn fra Hovinveien vis-à-vis Lille Tøyen hageby. Fra blindveien går det nok en blindvei (parallelt med Hovinveien). Denne er en del av Njåls vei. I en del sammenhenger betegnes også en liten veibit på motsatt side av Hovinveien, inn til Kaare Røddes plass i hagebyen, som del av Njåls vei.
Kjersti Flatmark
Kjersti Flatmark (født 1961) er en norsk overlege, professor og forsker.
Njåls vei (Oslo)
Bebyggelsen (bare like nummer) er villaer, tomannsboliger og rekkehus.
Navnet er etter hovedpersonen i Njåls saga.
Kjersti Flatmark
Flatmark fullførte sin legeutdannelse ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1987, senere har hun også tatt doktorgrad ved samme universitet med tittelen «Studier av faktorer med betydning for spredning av kreft i tykktarm og endetarm» på sin doktorgradsavhandling. Siden 2014 har hun vært professor ved UiO. Hun har i særlig grad arbeidet med gastroenterologisk kirurgi i pasientbehandling og forskningssammenheng.
I 2013 mottok hun Dr. Ragnar Mørks legats pris for sin forskning innen kreftmedisin.
Erica Rossi
Erica Rossi (født 20. november 1955) er en italiensk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble utslått i de innledende rundene på 400 meter.
Mahāyāna mahāparanirvāṇasūtraen
En mahāyānatekst
Mahāyāna mahāparanirvāna sūtraen deler tittel med Mahaparinibbana Sutta, som finnes i Pālikanonen og tilhører skolen Theravāda. Den sistnevnte finnes også i varianter som har tilhørt skolen Dharmaguptaka. Innholdet og formen i de to tekstene er imidlertid svært forskjellig. I denne artikkelen har vi brukt den fulle sanskrit-tittelen, for å presisere at teksten tilhører mahāyānaskolene.
Sanskrit
Det er bevart åtte fragmenter av Mahāyāna mahāparinirvāṇa sūtraen på sanskrit. Seks av dem ble oppdaget i den sentralasiatiske staten Turfan av en tysk ekspedisjon, og blir oppbevart av det russiske vitenskapsakademi. De er skrevet i sentralasiatisk Brahmi-skrift, og er daterte til det 6. og 7. århundre. Det syvende befinner seg i tempelkomplekset på Kōyafjellet i prefekturet Kagawa, Japan. Det åttende stammer fra Afghanistan og befinner seg i British Library, London. I tillegg blir teksten sitert i sanskritversjonen av Ratnagotravibhāga (Uttaratantraśāstra).
Tibetansk
Det eksisterer tre tibetanske oversettelser i Kangyur, avdelingen for sūtraer (mdo sde), i den tibetanske buddhistiske kanon.
Gunhild Mælandsmo
Gunhild Mari Mælandsmo (født 1963) er en norsk professor i medisin og forsker.
Mahāyāna mahāparanirvāṇasūtraen
Kapittelinndeling
Vol. 257 ch. 1-4 率Vol. 258 ch. 5-6 率.
Gunhild Mælandsmo
Mælandsmo er opprinnelig fra Bolkesjø. Hun er utdannet ved Universitetet i Oslo (UiO) og tok i 1997 doktorgraden på genetikk innen hudkreft og kreft i ben og bindevev. Hun har senere deltatt i flere større forskningsprosjekter med fokus på behandling av kreftspredning.
I 2005 mottok hun Dr. Ragnar Mørks legats pris for sin forskning innen kreftmedisin.
Mahāyāna mahāparanirvāṇasūtraen
Kapittelinndeling
Vol. 261 ch. 11-16 通; Vol. 262 ch. 16-20 通; Vol. 263 ch. 21-26 臺; Vol. 264 ch. 26-30 臺; Vol. 266 ch. 31-35體; Vol. 266 ch. 36-40 體.
Vol. 1167 ch.1-5勿; Vol. 1168 ch. 6-10 勿; Vol. 1169 ch. 11-14 多; Vol. 1170 ch. 15-19多; Vol. 1171 ch. 20 多; Vol. 1171 ch. 21-24 士; Vol. 1172 ch. 25-28士; Vol. 1173 ch. 29-30 士; Vol. 1173 ch. 31-32 寔; Vol. 1174 ch. 33-36 寔.
Opprinnelse og utvikling
Det finnes indre bevis for at forfatterne av Mahāparinirvāṇa sūtraen var ledere av stūpadyrkelse. Stūpaer var indiske gravbygg til oppbevaring av relikvier, og det tekniske begrepet buddhādhātu («buddhariket») var opprinnelig et navn på śarīra eller de fysiske relikvier av Buddha. Forfatterne brukte Tathāgatagarbhasūtraen som grunnlag for å omformulere dyrkelsen av Buddhas relikvier (śarīra) til å bli dyrkelsen av den indre Buddha (buddhanaturen) som et prinsipp for frelse. Buddhādhatu ble derfor gitt betydningen en konkret entitet som eksisterer innenfor hver enkelt person. Shisuka Sasaki har påpekt at tekstens opprinnelse kan sies å være sammenvevd med begynnelsen på mahāyānabuddhismen som sådan.
Datering
Det er generell enighet om at kjernen i teksten, som korresponderer med oversettelsen til Faxian og den eldste tibetanske oversettelsen, må ha funnet sted på et tidlig stadium, i eller før 100 e.Kr. basert på interne bevis og på kinesiske tekstkataloger.
De to største studier som er gjort av teksten, ble foretatt av japanerne Masahiro Smidoda og Shizuka Sasaki. Shimoda definerte en lagdeling av teksten basert på tekstkritikk (sammenligning mellom ulike versjoner) og en analyse av innholdet. Innholdet kan deles opp i distinkte lag som gjenspeiler sine egne ideer og sosiale bakgrunn.
Whalen Lai nevner tidligere oppsummeringer av Kokuyaku issai kyō som hevder at kjerneteksten ble produsert på sanskrit i Sentral-Asia omkring 300 e.Kr, og bestod av 11 deler. Disse teoriene er avvist av Shimodas forskning. Suzuki hevdet at kapittel 8 i Faxians oversettelse bærer spor av å ha blitt satt sammen under påvirkning av Mahāmeghasūtraen; denne blir videre antatt å ha vært avledet av Ekōttarāgama. Shimoda plasserer Ekōttarāgama kronologisk mellom pāliversjonen av teksten (Anguttaranikaya eller den fjerde tekstsamlingen i Sutta pitaka) og mahāyānaversjonen. Han nevner flere punkter, med uvanlige bestemmelser i vinaya, forbudet mot å spise kjøtt, og en doketisk lære, som ting som taler for en forbindelse mellom mahāsāṃghikas og mahāyāna mahāparanirvāna sūtraen.
En pekepinn på tekstens alder er andre mahāyānasūtraer som siteres i teksten. Det indikerer en datering som er relativ i forhold til disse tekstene:
Shimoda foreslår at prototeksten reflekterer idéene som utviklet seg innenfor den omreisende buddhistiske skolen *dharmakathikas eller *dharmabhānakas. Disse er omtalt flere steder i teksten, som henholdsvis 說法者 (pinyin: shuōfǎ zhě) og 法者 (pinyin: fǎ zhě) og navnet kan oversettes med «dharmaforkynnere» (tibetansk: chos smra ba). Shimoda betrakter denne retningen som halv-nomadisk. Den var stort sett uten tilknytning til klostrene og engasjerte seg ofte i pilegrimsferder til steder med stūpaer ved å bevege seg gjennom farlige regioner i selskap med legmenn. Teksten inneholder bestemmelser som ga disse predikantene lov til å være ledsaget og beskyttet av legfolk som ikke fulgte buddhismens fem bud, og som bevæpnet seg med sverd og stokker for å beskytte forkynneren. Begrepet bodhisattva forekommer ikke i dette lag av teksten. Laget er også helt klart i opposisjon til den bokstavelige dyrkelse av relikvier, og hevder at Buddhas dharmakāya er diamantaktig. Dette kan også være en del av bakgrunnstanken i teksten, nemlig å være hard og uforgjengelig som en vajra, en karakteristikk som ble gitt til relikvier i tidligere tekster. Den japanske forskeren Takayasu Suzuki har påvist at dette laget av teksten foreslår en samādhi, hvor fokuset er på Buddhas jordiske liv som et doketisk skuespill.
Den kinesiske omreisende oversetteren Yijing forteller at han på sine reiser på 600-tallet forsøkte å finne lengre versjoner av Mahāyāna mahāparanirvāna sūtraen, som tilsvarte de delene som bare finnes i Dharmakṣema's oversettelse, men uten å lykkes. Disse delene av teksten er heller ikke kjent i noen indiske fragmenter på sanskrit. Det har vært spekulert i om disse delene var Dharmakṣema's verk; en annen teori er at disse delene er av sentralasiatisk opprinnelse.
Stephen Hodge tidfester teksten til mellom 100 e.Kr. og 220 e. Kr. og setter den i sammenheng med skolen mahāsāṃghika:
I det 6. århundre skrev den indiske munken Paramārtha at skolen mahāsāṃghikas betraktet flere av Tathāgatagarbhasūtraene som hellige tekster.
Opprinnelsessted
Historien til teksten er kompleks. Det er imidlertid konsensus at kjernen av teksten – som tilsvarer den eldste tibetanske oversettelse, de seks første bokruller i Faxians oversettelse, og de ti første bokruller i Dharmakṣema's kinesiske oversettelse, oppstod i India, trolig i Andhra i det sørlige India.
Hodge har påpekt at indre bevis i teksten indikerer at Mahāparinirvāṇa sūtraen sirkulerte i Sør-India, og deretter gradvis ble spredt nordvestover, med Baruch og Kashmir som senter. Språket indikerer en region i det sørlige India i tidsperioden til Sātavāhanariket. Sātavāhanaregentene beskyttet buddhismen, og var involvert i byggingen av huletemplene ved Karla og Ajaṇṭā, og den store stūpa ved Amarāvati. De hadde også omfattende forbindelser med det gresk-baktriske Kuṣāṇariket nordvest for India.
Eskatologiske betraktninger er også blitt brukt til å tidfeste den historiske kontekst som teksten oppstod innenfor. Teksten inneholder en profeti om noe som vil inntreffe når Buddhas autentiske lære (saddharma) har 80 år igjen i verden. Samme avsnitt spesifiserer at læren vil blomstre i de første 40 år av denne 80-års periode. Liksom beslektede tekster som Mahāmeghasūtraen og Mahābherīhārakasūtraen, kommer Buddha med en profeti om at Māra vil ødelegge saddharma 700 år etter Buddhas parinirvāṇa, som i tradisjonell kronologi fører oss til tidspunktet 220 e.Kr. Teksten inneholder også hentydninger til dens geografiske opprinnelse: Den omtaler «bodhisattvaene i sør», 南方諸菩薩 (nán fāng zhū púsà) og den forteller at teksten vil bli bredt til Kashmir (罽賓, jì bīn). Lignende scenarioer finnes i Aṅgulimālasūtraen og Mahābherīhārakasūtraen: Buddhismens nedgang vil skje omkring 220 e.Kr. i «sør» (dakṣiṇāpatha) som er regionen omkring Deccan, som i historisk forstand er Sātavāhanariket.
Stephen Hodge henviser oss videre til en person som blir kalt Sarvasattvapriyadarśana i en gruppe tekster beslektede som er beslektet med Nirvāṇasūtraen, nemlig Lotussūtraen, Aṅgulimālasūtraen, Mahāmeghasūtraen og Mahābherīhārakasūtraen (i den sistnevnte kalles han Sarvalokapriyadarśana). I andre profetier som tilskrives Buddha, skal han ha blitt født i regjeringstiden til en Śātavāhanaregent, identifisert som Gautamīputra Śātakarṇi. Hodge nevner at hans regjeringstid sluttet omkring 80 år før tidspunktet for profetien ovenfor, eller 220 e.Kr. I Lotussūtraen blir det sagt at Sarvasattvapriyadarśana var en inkarnasjon av Gautamī, Buddhas tante, og at det ble profetert at han i dette livet ville anta en rolle som tilsvarte rollen til Mahākāśyapa i Buddhas liv. Sammenfallet mellom tantens navn og det metronyme fornavnet til kong Gautamī Śātakarṇi, antyder at Sarvasattvapriyadarśana ble omtalt som en prominent person i disse tekstene for å vinne kongens sympati.
Hodge hevder at denne Sarvasattvapriyadarśana er en virkelig, historisk person, som grunnla hele linjen bestående av Mahāyāna mahāparanirvāna sūtraen og beslektede tekster, eller at han i det minste var en viktig eksponent av teksten. Han nevnes ikke ved navn i Nirvānasūtraen, men Hodge tror han opptrer som bodhisattva Kāśyapa, som har epitetet Mahākāśyapa-ekagotra, «han som er av samme linje som Mahākāśyapa.» Han er omtalt som Buddhas stedfortreder og den som har størst tillit til å utbre hans lære. Hodge tror at «det er mulig vi her hører den virkelige stemmen til et historisk individ» – den virkelige Sarvasattvapriyadarśana, som levde i Śātavāhanariket i sør, og som forkynte den opprinnelige kjernen i Mahāparinirvāṇa sūtraen. Situasjonen i sør kan deretter ha snudd til det ugunstige for tekstens forkynnere, hvoretter de reiste til Kashmir før ytterligere deler av teksten ble skrevet. Historiske omstendigheter snudde tingene ytterligere til det verre, og dette kan igjen være knyttet til tekstens millenaristiske endetids-eskatologi og til fremkomsten av tathāgatagarbha-læren, som en lære som gir håp.
Dàoshēng (道生, 360–434)
Like etter at teksten var oversatt til kinesisk, utløste Dàoshēng (道生, 360–434) en religiøs konflikt da han hevdet at icchantikaene – de mest fundamentalt fordervede personer spirtuelt sett, hadde buddhanatur. I året 428 eller 429 ble han ekskludert fra det buddhistiske fellesskapet, og av denne grunn slo han seg ned i Lushan i året 430. Blant hans fremste kritikere var Zhìshèng (智勝), som deltok i Buddhajīva's oversettelse av Mahīśāsakavinaya.
Dàoshēng bodde i sør, og på det nevnte tidspunkt var bare Faxians oversettelse av teksten, tilgjengelig. Da den «nordlige» oversettelsen til Dharmakṣema ble kjent etter år 430, fant man støtte for Dàoshēngs påstand i kapittel 23, og Dàoshēng ble priset for sin innsikt. Han ble imidlertid værende i Lushan, hvor han grunnla Nirvanaskolen (涅盤宗, niè pán zōng), og skrev en kommentar til Lotussūtraen fra år 432 frem til sin død i år 434.
Det har vært spekulert i om Dàoshēng kjente innholdet i den nordlige versjon, før den ble oversatt til kinesisk. Faxian ankom Shandong i året 412. I året 413 møtte han Xiè Lìngyùn – som deltok i oversettelsen av den «sørlige versjonen», i Jiankang, på det daværende tidspunkt hovedstaden i det østlige Jindynastiet. Xiè forfattet i 413 en dedikasjon til et tempel som ble reist i 412 til minne om Faxians besøk i «hulen av Buddhas skygge» i Nagarahāra. Dedikasjonen refererer til forestillingen om at icchantika vil bli frelst (禪堤獲自拔之路). Xiè var en nær venn av Dàoshēng før ham kom i konflikt med det buddhistiske fellesskapet.
Dàoshēng fremmet læren om «plutselig oppvåkning». Dette nevnes i forordet til en sūtra, som ble skrevet av Liú Qiú (劉虬), og som er bevart i Chu sanzang ji ji. Det omtales også Zhàolùn shū X 866, en kommentar av Huìdá til Zhàolùn, hvor hans ståsted om «plutselig oppvåkning» betegnes som «den nye lære» (新教), i motsetning til en «gammel lære» (舊教). Dàoshēngs eksegese til Nirvāṇasūtraen hadde enorm innflytelse på kinesisk buddhisme og beredte grunnen for fremveksten av skolen Chán i det 6. århundre. Nirvanaskolen baserte seg først og fremst på Nirvāṇasūtraen og Lotussūtraen, og ble til slutt absorbert av den buddhistiske retningen Tiāntái.
Bǎoliàng (寶亮, 444–509)
Den neste personen som bør nevnes var Bǎoliàng (寶亮, 444–509). Han huskes først og fremst for å ha forfattet en enorm eksegese til den «sørlige versjonen» av Nirvāṇasūtraen, bestående av 71 bind. Arbeidet med verket ble innledet i året 509 etter en befaling av keiser Wu av Liang-dynastiet. Teksten inneholder ulike forord av 11 forskjellige mestere av Nirvāṇaskolen: Keiser Wu (梁武帝, 464–549), Dàoshēng, Sēngliàng (僧亮), Fǎcháng (法略), Tánjǐ (曇濟, 411–475), Sēngzōng (僧宗, 438–496) som skal ha holdt over hundre foredrag om Nirvāṇasūtraen etter invitasjon fra keiser Gao av det sørlige Qi, Bǎoliàng selv, Zhìxiù (智秀), Jùtán Fǎzhì (瞿曇法智, virket omkring 582),
Steve Gerber
Steve Gerber (født 20. september 1947, død 10. februar 2008) var en amerikansk tegneserieskaper. Han er mest kjent som skaperen og forfatteren av Howard the Duck.
Gerber begynte å skrive for Marvel Comics i 1972. Her huskes han best for sitt arbeid på seriene Defenders, Man Thing og Howard the Duck. Man-Thing var opprinnelig en ganske standard skrekkserie om et sumpmonster ikke ulikt Len Wein og Berni Wrightsons Swamp Thing. Gerber blandet inn elementer fra science fiction, fantasy, surrealisme og, ikke minst, satire og skapte noe som av mange regnes som et av høydepunktene fra Marvel på 1970-tallet. Det var i Man-Thing, i en historie tegnet av Val Mayerik, at Gerber introduserte figuren Howard the Duck. Howard fikk sitt eget blad i 1976, og Gerber skrev de første 27 nummerne inntil han røk uklar med ledelsen i Marvel. Serien ble tegnet av Mayerik, Frank Brunner og Gene Colan. En tid hadde også Gerber, Colan og Mayerik en egen avisserie med Howard the Duck.
I 1982 laget Gerber og Jack Kirby serien Destroyer Duck for å finansiere et søksmål Gerber hadde anlagt mot Marvel Comics over rettighetene for Howard the Duck. Det ble utgitt syv nummer frem til 1984 av Eclipse Comics.
Taekwondo under Sommer-OL 2008 – Kvinner 67 kg
Kvinnenes 67kg-konkurranse i taekwondo under Sommer-OL 2008 i Beijing fant sted den 22. august 2008 på Beijing Science and Technology University Gymnasium.
VM i vektløfting 2013
VM i vektløfting 2013 (verdensmesterskapet i vektløfting) ble arrangert i Wrocław i Polen i 2013.
EM i fekting 2007
EM i fekting 2007 (europamesterskapet i fekting) ble arrangert i Gent i Belgia i 2007.
Dominykas Jančionis
Dominykas Jančionis (født 28. februar 1993) er en litauisk roer.
Han representerte Litauen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i dobbeltfirer.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 10 i dobbeltfirer.
Nathan Flannery
Nathan Flannery (født 22. oktober 1992) er en newzealandsk roer.
Terningen
Terningen var en norsk kunstnergruppe, dannet i 1965, som et fellesskap for norske kunstnere som malte abstrakt. I starten besto Terningen blant andre av Jakob Weidemann, Carl Nesjar, Gunnar S. Gundersen og Inger Sitter.
Nathan Flannery
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i dobbeltfirer.
Mercy Addy
Mercy Addy (født 7. mai 1964) er en ghanesisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble utslått i de innledende rundene på 400 meter.
Orani João Tempesta
Orani João Tempesta (født 23. juni 1950 i São José do Rio Pardo i Brasil) er katolsk erkebiskop av Rio de Janeiro. Han ble utnevnt til dette av pave Benedikt XVI den. 27. februar 2009, og tiltrådte 19. april 2009. I 2014 ble han kreert til kardinal.
Seiling under Sommer-OL 2020 – Kvalifisering
Kvalifiseringen til seilasene under Sommer-OL 2020 begynte med VM i seiling 2018 og varer frem mai 2021.
Orani João Tempesta
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Jean Davoust
Jean Davoust M.E.P. (født 5. oktober 1728 i Mayenne i Frankrike, død 17. august 1789 i Kesui i Annam) var en fransk katolsk misjonsbiskop i Indokina, tilhørende Det parisiske ytremisjonsselskap.
Prest
Ordinert til prest den 22. september 1753, og reiste en måned etter til Vestre Tonkin. Der lærte han seg det annamesiske språk. Han ble sendt på et oppdrag til Roma i 1759, deretter til Paris i 1763.
Apostolisk vikar, titulærbiskop
Han returnerte til Roma i 1771, og ble utnevnt til titulærbiskop av Ceram og til koadjutor for biskopen ansvarlig for Vestre Tonkin. Han ble bispeviet den 6. oktober 1771 av kardinal Ferdinando Maria de Rossi; medkonsekrerende var erkebiskop Francesco Carafa della Spina di Traetto og Francesco Saverio de Zelada. Hans innsettelse i embedet var komplisert på grunn av konflikter knyttet til den interne organisering av misjonene.
Den 18. jul 1780 ble han apostolisk vikar av Vestre Tonkin (Tonkino Occidentale). Han ble tilbakekalt ved brev av 1781. Han gikk definitivt om bord i Lorient i 1782 for å seile til Indokina og utøve sitt embede der.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
EM i fekting 2008
EM i fekting 2008 (europamesterskapet i fekting) ble arrangert i Kyiv i Ukraina i 2008.
Aurimas Adomavičius
Aurimas Adomavičius (født 23. september 1993) er en litauisk roer.
Han representerte Litauen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i dobbeltfirer.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 12 i dobbeltsculler.
George Bridgewater
George Bridgewater (født 18. januar 1983) er en newzealandsk roer.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i dobbeltfirer. Han tok bronse i toer uten styrmann under Sommer-OL 2008.
Stephen Harding
Stephen Harding er navnet til flere personer:
Jocelyn Joseph
Jocelyn Joseph (født 11. februar 1964) er en antiguansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble utslått i de innledende rundene på 400 meter.
Copshop
Copshop er en amerikansk actionfilm fra 2021, regissert av Joe Carnahan. Han skrev også manus, sammen med Kurt McLeod. Hovedrollene spilles av Gerard Butler, Frank Grillo og Alexis Louder. Filmen ble først sluppet i Storbritannia den 10. september 2021.
Handling
Svindleren Teddy Murretto er på flukt i en stjålet politibil, som bryter sammen ikke langt fra et kasino i Nevada. Midt i et slagsmål utenfor kasinoet, slår Murretto ned politibetjent Valerie Young. Dette gjør han fordi han ønsker å bli fengslet, i den tro at det er tryggere for ham bak murene. Men en av disse forfølgerne, leiemorderen Bob Viddick, blir fengslet ved det samme fengselet i småbyen - ved å late som han er full og krasjer en bil inn i politibilen som Murretto hadde etterlatt.
Murretto og Viddick blir plassert i separate celler. Viddick hadde imidlertid plantet et lite brannslokningsapparat ved inngangen til stasjonen, og når dette antennes og brannalarmen går, utnytter han all forvirringen som oppstår. Viddick slår en beruset mann som deler celle med ham, og stjeler pistolen fra en politimann. Han er i ferd med å drepe Murretto, når Valerie Young bryter inn og returnerer ham til cellen hans. Etter hvert kommer også enda en morder til politistasjonen, Anthony Lamb, som også har fått i oppdrag å drepe Murretto. Skuddvekslinger og kaos oppstår, med politifolk som blir fanget i kryssilden mellom kjeltringene.
Guillaume de Saint-Thierry
Guillaume de Saint-Thierry (født mellom 1075 og 1080 i Liège, død 8. september 1148 i klosteret Abby i Signy-l'Abbaye) var en fransk benediktinermunk, teolog og mystiker.
Biografi
Ifølge samtidige noteringer inntraff hans død mens pave Eugenius III holdt et kirkemøte i Reims i 1148. Nekrologen ved hans kloster angir at datoen var den 8. september.