cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ternopil oblast
Flesteparten av innbyggerne i regionen er katolikker (østlige), men det er også betydelige protestantiske og ortodokse minoriteter. Etnisk sett er de fleste innbyggerne ukrainere, men det er også en betydelig russisk minoritet.
Idrettslaget Dyre Vaa
Idrettslaget Dyre Vaa (stiftet 23. mars 1924) er et idrettslag ifra Rauland i Vinje. Idrettslaget er oppkalt etter skiløperen Dyre Vaa, ikke kunstneren.
Kommuneadvokaten i Oslo
Kommuneadvokaten består av 25 jurister (advokater eller advokatfullmektiger) og fem kontoransatte. Etaten ledes av kommuneadvokat Camilla Selman.
Oppgaver
Kommuneadvokaten deltar i 200–300 rettssaker hvert år. Saksfeltene omfatter både privatrett og offentlig rett samt noe strafferett. De vanligste saksområdene er erstatningsrett, skatterett, arbeidsrett, kontraktsrett, entreprise og ekspropriasjon.
Tim Cahill
Timothy Filiga «Tim» Cahill (født 6. desember 1979) er en australsk fotballspiller som spiller for den indiske klubben Jamshedpur FC.
Klubbkarriere
Sesongen 2003/04 var Cahill en viktig brikke på Millwall FC, som for første gang spilte seg fram til en FA-cupfinale og en plass i UEFA-cupen. Totalt spilte Cahill 250 kamper for Millwall, og scoret 57 mål. Før sesongen 2004/05 signerte han for Everton FC, der han på 8 sesonger spilte 278 kamper og scoret 68 mål. I juli 2012 kjøpte New York Red Bulls han.
Den 2. februar 2015 meldte Cahill overgang fra New York Red Bulls til den kinesiske klubben Shanghai Greenland FC. I februar 2016 sluttet han her. Så var det noen måneder i Hangzhou Greentown F.C. før han returnerte til hjemlandet og Melbourne City FC.
Landslagskarriere
Cahill debuterte på i 2004. Han spilte for Australia under OL i 2004. I landets første kamp under VM i 2006, mot, kom Cahill inn som reserve i annen omgang, da Japan ledet 1–0. To mål av Cahill snudde kampen, og Australia vant til slutt 3–1. Han ble kåret til Årets fotballspiller i Oseania i 2004.
Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
25. juni 2017 fikk han sin 100. landskamp for.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Mariholtveien (Oslo)
Mariholtveien (91–131, 200) er en vei på Ellingsrud (bydel Alna) og i Østmarka i Oslo. Den går sørover fra Gamle Strømsvei mot turisthytta Mariholtet. Etter Nuggerud er den bomvei.
Veien fikk navn i 1974 etter Mariholtet.
Langs veien ligger de tidligere husmannsplassene Nuggerud (gnr./br. 109/1), Bråten (gnr./bnr. 109/3) og Engen (gnr./bnr. 109/7).
Bjårvatnet
Bjårvatnet er en innsjø i Tuddal i Hjartdal kommune i Telemark. Hovedtilløpet er Tveitåi, som har sitt utspring i Bonsvatnet, mens utløpet er Hovdeåi, som munner ut i Sønnlandsvatnet. Bjårvatnet er en del av Skiensvassdraget.
Nasjonalarena
En nasjonalarena er et stadion som normalt fungerer som primær eller eksklusiv hjemmebane for ett eller flere av et lands landslag. Betegnelsen blir mest brukt i sammenheng med stadioner for landslagsfotball. En nasjonalarena vil vanligvis være i (eller veldig nær) et lands hovedstad eller største by. Det er normalt (men ikke alltid) landets største og flotteste sportsarena. I mange tilfeller, men ikke alle, blir nasjonalarenaen også brukt av et klubblag. Mange land, som f.eks. USA, har ikke noen utnevnt nasjonalarena.
Erik Breukink
Erik Christiaan Breukink (født 1. april 1964 i Rheden, Gelderland) er en nederlandsk sportsdirektør og tidligere profesjonell syklist. Han var profesjonell fra 1986 til og med 1997 da han la opp. For øyeblikket er Breukink sportsdirektør for Pro Tour-laget Rabobank.
Syklist
Breukink ble født inn i en sykkelfamilie, faren Willem var direktør for sykkelfabrikken Gazelle. Til tross for dette bestemte Erik seg for å bli fotballspiller. I 1980 ombestemte han seg og satset på sykling.
Breukink debuterte som profesjonell for laget Skala-Gazelle i 1986. Det viste seg at han var en tempospesialist og en god klatrer. I sin Tour de France-debut i 1987 vant han en etappe og ble nummer to i ungdomskonkurransen. Det virkelige gjennombruddet fikk han året etter, da han ble nummer to sammenlagt i Giro d'Italia.
Breukinks karriere var preget av uhell, og han klarte aldri å vinne en Grand Tour. Han la opp i 1997 med 61 seiere som profesjonell syklist.
Sportsdirektør
13. januar 2004 startet Breukink i jobben som sportsdirektør for Rabobank, en jobb han har hatt siden.
The Voice (TV-program)
The Voice er et nederlandsk sangtalentkonsept for TV. Konseptet går ut på at fire mentorer skal velge hvilke deltagere de ønsker å ha på sitt lag, uten å se dem, kun ved å høre på sangstemmene deres. Alle mentorene samler åtte deltakere hver til lagene sine, før de så må halvere det til fire i en duell der to og to synger samme sang. Til slutt velger seerne hvem som vinner blant de gjenværende 16 deltakerne i løpet av flere live-sendinger. Konseptet er solgt til 50 land (2015), blant annet Australia, Tyskland, Storbritannia, Irland og de skandinaviske landene.
The Voice i Norge
TV 2 lanserte konseptet i Norge i 2012 under navnet The Voice – Norges beste stemme.
Storbritannia
Se The Voice UK (sesong 3)
De nasjonale strateger
De nasjonale strateger er et historieverk skrevet av sosiolog Rune Slagstad og utgitt på Pax forlag i 1998, og kan regnes som forfatterens hovedverk. Boka gir en syntese over politisk og kulturell utvikling i Norge fra 1814 til 1990-tallet, og en analyse av fagkunnskap har formet statsutviklingen og hvordan utdanningseliten benyttet sin fagkunnskap til å styre utviklingen. Boka er omtalt som en nyfortolkning av det norske moderniseringsprosjekt siden 1800-tallet. Slagstad var tilknyttet Institutt for samfunnsforskning fra 1989, og var forskningsleder innenfor Norges forskningsråds program "Ledelse, Organisasjon, Styring" (LOS). Ett resultat av LOS-arbeidet var verket De nasjonale strateger. I 2008, på dagen 10 år etter lanseringen av De nasjonale strateger, lanserte han boken han selv kaller en oppfølger; (Sporten): en idéhistorisk studie.
I 1999 utkom en debattbok redigert av Erik Rudeng, Kunnskapsregimer – debatten om De nasjonale strateger.
Inndeling
Hovedinndelingen følger Jens Arup Seips typologi av de politiske regimene siste 200 år. «Embetsmannsstaten», «Venstrestaten», «Arbeiderpartistaten» og «Skiftende fronter»
David Thewlis
David Thewlis (født David Wheeler 20. mars 1963 i Blackpool, Lancashire, England) er en engelsk skuespiller.
Thewlis studerte ved Guildhall School of Drama i London. Hans første store filmrolle var som den gale gatefilosofen «Johnny» i Naken (1993), en film han fikk flere priser for. Det samme året hadde han også en stor rolle på TV som det seksuelle rovdyret «James Jackson» i Prime Suspect 3.
Gjennom 1990-tallet opptrådte Thewlis i mange forskjellige filmer, for det meste fantasy-filmer og historiske drama. Han er nok mest kjent for sin rolle som «Remus Lupus» i Harry Potter og fangen fra Azkaban.
I 1992 giftet Thewlis seg med regissør Sara Sugarman, og allerede i 1993 ble de skilt. I 2001 ble han sammen med skuespillerinnen Anna Friel, og sammen fikk de datteren Gracie den 9. juli 2005. Paret skilte lag sent i 2010.
Chorzów
Chorzów (tysk Königshütte) er en by i Øvre Schlesien i Polen. Den ligger i det schlesiske voivodskap, og er del av det øverschlesiske industriområde. Byen har distriktsnivåstatus.
På Stadion Śląski med tilskuerkapasitet på 55,000 arrangeres årlig, fra 2022, stevner i Diamond League i friidrett.
Vennskapsbyer
Iserlohn, Termoli, Ózd, Zlín, Creil
Tveitåi
Tveitåi er en elv i Hjartdal kommune i Telemark. Elva, som er en del av Skiensvassdraget, har sitt utspring i Reisjåvatnet og munner ut i Bjårvatnet.
Oslo bystyre
Oslo bystyre er Oslo kommunes øverste politiske myndighet siden kommunestyrevalget 1898. Det er en folkevalgt forsamling med 59 medlemmer, og tilsvarer andre norske kommuners kommunestyre. Bystyrets hovedoppgaver er å legge hovedlinjene for utviklingen av Oslo og byens kommunale tjenester, inkludert fordelingen av de pengene kommunen har til rådighet. Oslo er både kommune og fylke, og har dermed ikke et separat fylkesting; i stedet har Oslo bystyre den myndigheten som både et bystyre og et fylkesting har i andre fylker. Oslo er siden 1. januar 2004 inndelt i 15 bydeler som hver har sitt folkevalgte bydelsutvalg. Bystyret er overordnet bydelsutvalgene og kan overprøve deres vedtak.
Utvalg
Bystyret har, i tillegg til forretningsutvalget og finansutvalget, fire fagutvalg som forbereder saker og kommer med anbefalinger til bystyret. Medlemmer til utvalgene velges fra bystyret, og hvert av bystyrets representanter sitter i et av utvalgene:
Bystyremøtene holdes normalt siste onsdag i måneden og er normalt åpne for publikum. Bystyrets interne saker og funksjonen som valgkomite ivaretas av forretningsutvalget i Oslo. Kontrollutvalget fører løpende tilsyn med den kommunale forvaltningen på vegne av bystyret, og påser at kommunen har en forsvarlig revisjonsordning.
Bystyrets sekretariat
Bystyrets sekretariat er bystyrets administrasjon og er direkte underlagt ordføreren og Oslo bystyre. Sekretariatet har som hovedoppgave å legge til rette for arbeidet som gjøres i bystyret og bystyrets organer.
Noter
<references group='lower-alpha'/>
Elbląg
Elbląg (, tysk: ) er en by i nordlige Polen i det ermlandskmasuriske voivodskap med distriktsnivåstatus. Den er et viktig sentrum for industri og kultur i området. Byen hadde i 2006 i underkant av 130 000 innbyggere. Byen ligger ved Elblągelva som knytter den til Wisłalagunen og Østersjøen.
Historie
Byen ble grunnlagt i 1237 av Den tyske orden og befolkningen kom hovedsakelig fra Lübeck. Som hansaby utviklet den seg til en av Østersjøens mest velstående handels- og sjøfartsbyer. Den var spesielt involvert i handel med England og Skottland hvilket resulterte i at en rekke briter utvandret til Elbing. Byens langvarige velstand gjenspeilte seg i en vakker byarkitektur i gotikk, renessanse og barokk stil. Byens økonomiske posisjon gjorde den i flere århundrer til gjenstand for en rekke storpolitiske maktstridigheter. Etter Den tyske ordenens nederlag i slaget ved Tannenberg i 1410 kom byen under den polske krone, hvor den forble til 1772. Etter Polens delinger kom byen under Kongelige Preussen og så Tyskland.
Den ble sterkt skadet under andre verdenskrig og ved freden var over 65% av bystrukturen utradert. Etter krigens slutt ble den innlemmet i Polen og gjenstand for etnisk rensning. Den gjenværende tyske sivilbefolkningen ble utvist eller deportert og erstattet med polakker som hadde blitt fordrevet fra områdene i øst annektert av Sovjetunionen. Rekonstruksjonen av gamlebyen begynte ikke før etter den kalde krigen, men er i dag nesten fullført, med unntak av førkrigstidens bebyggelse på byens vestbank.
Vinnytsia
Vinnytsia (ukrainsk: Вінниця, russisk: Винница – Vinnitsa) er en by ved elva Søndre Bug i Ukraina. Byen er administrasjonssentrum i Vinnytsia oblast. Vinnytsia har 369 200 innbyggere (2004), og dekker et areal på 60,94 km².
Siden andre verdenskrig har byen vært kjent for sin flystasjon med tilhørende støttefunksjoner. Det ukrainske luftforsvaret har hatt stedet som hovedbase siden 1992. Under krigen lå Adolf Hitlers førerhovedkvarter Werwolf i utkanten av byen.
Vekslerveien (Oslo)
Vekslerveien (1–7; ingen partallsadresser) er en vei på Løren i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Peter Møllers vei til Lørenvangen.
Veien fikk navn i 2005. Det henspiller på vekslere, som ble produsert ved Televerkets bygg i området.
Anders Svarstad
Liv og virke
Han studerte ved SHKS i 1886–89 og ved Académie Colarossi i Paris i 1897–98. Han var i 1898 elev hos Lauritz Tuxen i København, og studerte også med Christian Krohg. Han debuterte på høstutstillingen i 1902.
Svarstad besøkte Berlin 1935 og uttrykte støtte til Hitlers kunstsyn, blant annet utestengingen av Munch og Picasso fra utstilling i München. Han omtalte Hitler som politisk geni og bunnhederlig menneske, og beskrev Hitlers kamp mot landets indre fiender. I 1918 hadde han skrevet artikkelen «Jødenes hevn» i Samtiden og hevdet der at jødene hadde iscenesatt første verdenskrig og den russiske revolusjonen som hevn for langvarig undertrykking.
Sønnen Anders Castus Svarstad (født 1913 i Roma) falt ved Segalstad bro 27. april 1940 under kampene i Gausdal.
Murdoc
Murdoc var en rollefigur i TV-serien MacGyver der han spilles av den britiske skuespilleren Michael Des Barres.
Murdoc var en leiemorder for Homicide International Trust (forkortet «HIT»), og den internasjonale leiemordergruppen. Han er god i å imitere stemmer og forkle seg. I serien prøver han å drepe MacGyver ved flere anledninger, men lyktes aldri. Dette førte til at han senere ble ekskludert fra HIT. I mange av episodene tar Murdoc ett eller flere gisler, gjerne MacGyvers nærmeste venner, og i alle episodene blir han «beseiret» av MacGyver. I løpet av sesongene har Murdoc blitt utsatt for mange ting man normalt dør av, som for eksempel blitt skutt, falt flere hundre meter ned en klippe, og blitt sprengt inne i en trailer.
På slutten av hver episode fortalte Peter «Pete» Thornton i Phoenix Foundation, som både Pete og MacGyver jobber for, at de ikke kunne finne liket hans. Kjennetegnet hans var at hver gang han «døde», ropte han «MacGYVER!!!».
I episoden «Cleo Rocks» prøver han igjen å få tak i MacGyver, denne gangen prøver han å bruke Penny Parker som lokkemat. Han kler seg ut som en instruktør i rullestol, snakker med fransk aksent og smigrer seg inn hos Penny. MacGyver avslører derimot Murdoc med et dikt han skriver i denne episoden:
De første bokstavene i første kolonne avslører ham. Episoden ender med at han havner i et iskaldt basseng, men på slutten av episoden kommer Peter «Pete» Thornton frem med en rapport, der det står at bassenget ble tømt, ... men Murdoc ble ikke funnet.
Mayflies
Mayflies er et norsk pop/rock-band fra Stavanger etablert i 2002. Bandet var en av vinnerne under Zoom i 2003 og ble sendt på en påfølgende landsdekkende Zoom-turné våren 2004. De var også en av finalistene under kåringen av Årets Urørt i 2004. Bandet ga i 2005 ut EP-en Circus Noir og året etter albumet Nothing Left To Steal. Begge på plateselskapet Checkpoint Charlie Audio Productions.
Jimmy DeGrasso
Jimmy DeGrasso (født 16. mars 1963) er en amerikansk heavy metal-trommeslager.
Journalen
Journalen er det kvartalsvise medlemsbladet til Oslo legeforening. Journalen utkom første gang i 1990 og er siden 2006 medlem av Den Norske Fagpresses Forening. Journalen redigeres etter redaktørplakaten og har som formål blant annet å skape debatt om aktuelle spørsmål. Redaktør siden 2005 er Per Helge Måseide.
Friedrich Kalkbrenner
Friedrich Wilhelm Kalkbrenner (1785–1849) var en tysk-fransk pianist og komponist.
Liv og virke
Kalkbrenner startet karrieren som klaverlærer og pianist i Paris. Mellom 1813 og 1823 bodde han i England, der han gav konserter, komponerte og ble en framgangsrik pianolærer. I 1823 og 1824 gav han konserter i Frankfurt, Leipzig, Dresden, Berlin, Praha og Wien.
Kalkbrenners undervisningsmetode for klaver ble nevnt i anerkjennende ordelag, blant andre av Franz Liszt. Eleven Camille Stamaty videreførte senere denne metoden. Frédéric Chopin, som holdt Kalkbrenner høyt og sannsynligvis tok noen undervisningstimer av ham, dediserte senere sin første klaverkonsert til ham.
I en periode ble Kalkbrenner regnet som den største pianisten i verden. Den eneste rivalen han hadde var Johann Nepomuk Hummel.
Verk i utvalg
<div style="">
SG Flensburg-Handewitt
SG Flensburg-Handewitt (stiftet i 1990) er en tysk håndballklubb fra Flensburg i Schleswig-Holstein i Tyskland, som spiller sine kamper i Flens-Arena.
Klubbens herrelag spiller i bundesligaen i håndball for menn. Klubben vant EHF-cupen i 1997 og cupvinnercupen i 2001 og 2012. I 2003 ble klubben nr 2 i Bundesligaen, og vant sin første nasjonale tittel ved å slå Tusem Essen i den tyske cupfinalen. Det åpnet for tre strake cuptitler, og i 2004 vant klubben sitt første seriegull. Klubben ble nummer to i EHF Champions League i 2004. Klubbens trener fra 2017 er Maik Machulla. Svensken Ljubomir Vranjes var trener fra 2010 til 2017.
Den norske tidligere landslagsspilleren Johnny Jensen spilte i klubben fra 2003 til 2010. Roger Kjendalen, Christian Berge, Frode Hagen, Frode Scheie, Jan Thomas Lauritzen, Alexander Buchmann, Glenn Solberg, og Erlend Mamelund  har også spilt i klubben.
Nordmannen Magnus Abelvik Rød spilte da klubben tok sitt andre seriegull i 2018. Fra 2018 spiller nordmennene Torbjørn Bergerud, Magnus Jøndal og Gøran Johannessen i klubben.
Magnetohydrodynamikk
Magnetohydrodynamikk (MHD) er studiet av dynamikken til elektrisk ledende væsker. Eksempler av slike væsker inkluderer plasma, flytende metaller og salter løst i vann. Ordet magnetohydrodynamikk er utledet fra magneto- som betyr magnetfelt, hydro- betyr væske og dynamikk betyr bevegelse. Hannes Alfvén fikk Nobel Prisen i fysikk for å innledet dette feltet.
Kilder
Электродинамика сплошных сред
Thomas Heyward jr.
Thomas Heyward jr. (født 28. juli 1746 i Sør-Carolina, død 6. mars 1809) er en av Founding Fathers of the United States som signerte USAs uavhengighetserklæring som representant for delstaten Sør-Carolina.
Heyward studerte juss i England før han reiste til USA og ble valgt inn til den kontinentale kongressen i 1775 og han undertegnet den amerikanske uavhengighetserklæringen i juli 1776. Heyward begynte som jurist og dommer i Sør-Carolina i 1778. Under den amerikanske uavhengighetskrigen ble han tatt til fange av britene under beleiringen av byen Charleston i Sør-Carolina. Han fortsatte som dommer etter uavhengighetskrigen og pensjonerte seg i 1798.
Nordahl Rolfsens plass (Oslo)
Nordahl Rolfsens plass er lekeplassen på nordøstsiden av Uranienborg skole i Oslo. Plassen har navn etter skolemannen Nordahl Rolfsen.
Fra 1885 til 1933 gikk Landstads gate over plassen, fra Skovveien i sørøst til høydedraget langs Holtegata foran Uranienborg kirke i nordvest. Plassen fikk sitt navn i 1933, og ved samme anledning ble navnet Landstads gate overført til en gate i Iladalen.
Nordahl Rolfsens plass er ikke brukt som adresse for noen hus.
Koszalin
Koszalin (kasjubisk Kòszalëno, tysk Köslin, latin Scurgum) er den største byen i Midt-Pommern i nordvestlige Polen. Den ligger 11 km fra Østersjøkysten i det vestpommerske voivodskap og har distriktsnivåstatus. Avstanden i en rett linje mellom byene Koszalin - Szczecin er 135 km til Warszawa er 383 km.
Vennskapsbyer
Berlin, Bourges, Gladsaxe, Kristianstad, Lida, Neubrandenburg, Neumünster, Roermond, Seinäjoki
Naparutaq
Naparutaq (Mount Atter) er et fjell i Maniitsoq kommune på vestkysten av Grønland.
Fjellet er Vestgrønlands høyeste, og strekker seg 2.211 moh. Det ligger på nordsiden av Kangerlussuatsiaq (Evighetsfjorden).
Spelthorne
Spelthorne er et distrikt i Surrey, England. Det omfatter byene Ashford, Charlton, Laleham, Littleton, Lower Halliford, Shepperton, Staines, Stanwell, Sunbury og Upper Halliford. Staines er administrasjonssenteret.
Området var tidligere del av Middlesex, men da dette grevskapet ble innlemmet i Stor-London i 1965 ble området overført til Surrey. 1. april 1974 ble Sunbury og Staines slått sammen til Spelthorne. Distriktet forble innenfor Londons politidistrikt inntil 2000.
Navnet kommer fra et av de gamle administrasjonsområdene i Middlesex, som dengang dekket deler av det som i dag er Hounslow og Richmond upon Thames i London.
Juan Perón
Juan Domingo Perón Sosa (født 8. oktober 1895 i Lobos i Argentina, død 1. juli 1974 i Buenos Aires) var en argentinsk general, politiker og to ganger landets president.
Juan Perón var grunnlegger og forgrunnsfigur for den peronistiske bevegelsen og ideologien, en slags fagforeningsorientert populisme som oppstod i 1940-årene. Da Peróns parti Partido Justicialista vant valget i Argentina i 1946, ble Perón president. Han avskaffet parlamentarisk demokrati. Peron ble styrtet av et militærkupp i 1955 hvorpå fagforeningene og nasjonalsyndikalistene ble undertrykt. Peron vant på nytt et valg i 1973, og dro tilbake fra eksil i Spania hvorpå han styrte Argentina i ett år før han døde.
Han var gift tre ganger, blant annet med Eva Perón og senere med Isabel Perón. Musikalen og filmen Evita bygger på historien om forholdet mellom Eva og Juan Perón.
Bakgrunn
Perón var sønn av en funksjonær som etterhvert valgte å flytte til landet for å holde kveg. Perón var født utenfor ekteskap, men han holdt dette forhold skjult. På landet opplevde han bøndenes nød.
Som tiåring flyttet han bort fra sine foreldre og inn til sin onkel i Buenos Aires. Som 16-årig tok han videre til et militærakademi. Perón hadde aldri sterke bånd til sin familie.
Den 5. januar 1929 giftet han seg med Aurelia Tizón, men hun døde av kreft i 1938. Fra 1945 til 1952 var han gift med Eva Perón, bedre kjent som Evita. Hun døde også av kreft. I 1961, mens han stod uten makt, ble han gift med Maria Estela «Isabelita» Martinez. Ekteskapet holdt til Peróns død i 1974.
Veien til makten
Som 16-åring ble Perón opptatt på et militærakademi. I militæret hadde han fremgang, og han steg hurtig i gradene. I mellomtiden skrev han bøker om lederskap og politikk. I 1938 ble han sendt til Europa, hvor han særlig fikk inspirasjon fra Mussolinis Italia. Da han kom hjem til Argentina, ble han utnevnt til løytnant.
Norsk Organisasjon for Terrengsykling
Norsk Organisasjon for Terrengsykling (NOTS) er en organisasjon startet av terrengsyklister for å ivareta syklistenes rettigheter for fri bruk av skog og mark i Norge.
Juan Perón
Veien til makten
Innen valget i 1946 hadde Perón dannet et politisk parti, Arbeiderpartiet. Han fikk stort flertall og kunne nå utforme det meste av politikken selv. I 1949 utarbeidet Perón en ny forfatning som reelt gjorde styret til et diktatur. Folkets demokratiske rettigheter ble beskåret. Etter den medfølgende motstand forfulgtes kritikere og opposisjonen.
Norsk Organisasjon for Terrengsykling
Norsk Organisasjon for Terrengsykling er en politisk uavhengig organisasjon som ble startet i 2004. Initiativtakerne var en gruppe terrengsyklister som så behovet for en organisasjon for å ivareta alle terrengsyklisters interesser.
Juan Perón
Ideologi
Perón trodde verken på kommunisme eller kapitalisme. Han ville ikke gå ut fra en bestemt ideologi, men han ville handle etter hva som var best i situasjonen. Klassekamper skulle opphøre og alle interne konflikter måtte løses fredelig, så det var best for landet. Derfor måtte man ha en sterk stat med en maktfull leder som kunne skjære igjennom. Ettersom han var valgt av befolkningen, så han seg selv som demokrat, selv om beslutningene sjelden var demokratisk fattet. Hans politikk endte å at bli omskiftende.
Norsk Organisasjon for Terrengsykling
NOTS ønsker å holde skogen åpen for alle, slik allemannsretten sier. Alle kan bli medlem, og de fleste medlemmene definerer seg enten som terrengsyklister, endurosyklister, stisyklister eller lignende. I tvister mellom myndigheter og terrengsyklister blir syklistene representert gjennom NOTS. Videre har NOTS ulike lokallag som jobber tettere på ulike steder i Norge.
Juan Perón
Utenrikspolitikk
Perón hadde ikke lyst til å velge side i den kalde krigen. Han ville stå som den alternative løsning som ikke var fastlåst av ideologier. Det hjalp på å legitimere styret, da man nå ikke kunne anklage politikken.
Norsk Organisasjon for Terrengsykling
Styret i NOTS er per dags dato satt sammen av terrengsyklister fra Bodø, Oslo, Akershus, Trondheim, Stavanger og Buskerud.
Juan Perón
Fallet i 1955
Årene forut for 1955 fikk Perón innført noen reformer som kirken var meget utilfreds med. De mistet blant annet kontroll over skolen, og skilsmisser og prostitusjon ble legalisert. Voldsomt opprør i landet endte med at Perón ble avsatt ved et militærkupp i 1955.
Han flyktet til Paraguay, senere til Venezuela og Den dominikanske republikk. I 1960 flyttet han til Spania, der han ble til sin gjeninnsettelse i 1973. Han holdt hele tiden kontakt med sitt parti, Arbeiderpartiet.
Gjeninnsettelse i 1973
I perioden 1955-1973 var Argentina et politisk rot med skiftende regjeringer og militærkupp. Et kupp i 1971 fikk gjennomtrumfet konstitusjonelt demokrati. Valget ble imidlertid først holdt i 1973. Arbeiderpartiet stilte opp under nytt navn (Frente Justicialista de Liberación) med Héctor Cámpora som toppkandidat. Han var imidlertid kun tiltenkt en midlertidig rolle, fordi Perón ikke selv kunne stille opp. Da Peróns parti igjen fikk makten, bestemte de at Perón gjerne kunne stille opp ved valg, og utskrev deretter nyvalg. Peron vant. Hans kone Isabel Perón ble visepresident.
Legnica
Legnica (tidligere Lignica, tysk Liegnitz) er en distriktsnivåby i sørvestlige Polen ved elven Kaczawa. Den ligger i det nederschlesiske voivodskap.
Juan Perón
Død
Perón døde under ett år etter han ble president for annen gang. Den 1. juli 1974 falt han om av hjertestopp. Isabel Peron ble ny president og videreførte et terrorregime som kun holdt i 21 måneder.
Legnica
Vennskapsbyer
Wuppertal, Drohobytsj, Blansko, Roanne, Orenburg
Volkswagen Karmann Ghia
Volkswagen Karmann Ghia er en 2+2-seters kupé og kabriolet solgt fra 1955 til 1974 av Volkswagen. Bilen var en kombinasjon av understell og mekanikk fra Volkswagen Type 1 (boble), styling av Luigi Segre fra det italienske carrozzeria Ghia og håndbygd karosseri av den tyske karosseribyggeren Karmann.
Produksjonen doblet seg raskt etter bilens introduksjon, med Nord-Amerika som største eksportmarked. Den amerikanske industridesigneren Walter Dorwin Teague valgte Type 14 til sin liste over verdens peneste designede produkter.
Karmann Ghiaen ble til å begynne med kalt Type 14. I 1961 introduserte Volkswagen Type 34, en variant med kantete karosseri som var basert på den nylig introduserte Type 3-platformen.
Over 445.000 Karmann Ghiaer ble produsert i Tyskland, dette inkluderer ikke Type 34-varianten. Karmann Brazil produserte 41,600 biler lokalt for Sør-Amerika mellom 1962 og 1975.
Historie
Type 14 debuterte i oktober 1953 på Paris Auto Show som et stylingkonsept laget for Ghia av Luigi Segre.
Tidlig på 1950-tallet produserte Volkswagen deres økonomibil, Type 1 (bobla). Med den økende levestandarden i etterkrigstiden gjorde at ledelsen i Volkswagen foreslo å utvide repertoaret med en flaggskipmodell. De tegnet en kontrakt med den tyske karosserimakeren Karmann om å produsere kjøretøyet. Karmann igjen kontrahert det italienske firmaet Ghia, som tilpasset stylingtemaer tidligere evaluert for Chrysler og Studebaker til et bobleunderstell gjort 300 mm bredere.
I kontrast til Boblens maskinsveisede karosseri med skjermer som er skrudd på, er Karmann Ghias paneler var «Butt»-sveising, håndformet og utjevnet med engelsk tinn i en tidskrevende prosess som samsvarer med høyende produsenter, som resulterte i Karmann Ghiaens høye pris.
Albert Henrik Mohn
Albert Henrik Mohn (født 25. november 1918 på Hop ved Bergen, død mai 1999) var en norsk forfatter og journalist, kanskje mest kjent fra BBCs sendinger til Norge under andre verdenskrig, samt som utenrikskorrespondent, blant annet i NRK.
Biografi
Under og etter den andre verdenskrig arbeidet han blant annet for den londonbaserte avisen Norsk Tidend. Mohn forlot Norge ombord på «Eva (livbåt med motor)» sammen med 11 andre den 24. august 1941. Passasjerene var alle medlemmer av en milorggruppe, den såkalte Dyngelandgruppa.
Etter andre verdenskrig arbeidet han for NRK fram til 1959, deretter for flere aviser. Mohn hadde en enorm produksjon av både nyhetsartikler og reportasjer og hans siste artikkel stod på trykk etter hans død i 1999. Men han produserte også reiseskildringer, noveller, romaner og dikt. Hele hans forfatterskap, ikke minst reiseskildringer og thrillere, hadde en sterk politisk innretning.
Hans første utenlandsoppdrag var til etterkrigstidens Tyskland i 1947, mens den siste gikk til Afghanistan i 1989. Et land som Vietnam besøkte han 30 ganger. Allerede i 1998 skrev han artikler om Osama bin Laden, med titler som «Verdens verste terrorist» og «Terrorist og mangemillionær».
Arkivet etter Albert Henrik Mohn
Albert Henriks Mohns arkiv oppbevart ved Bergen Byarkiv. Arkivet inneholder en rekke notatblokker fra Mohns reiser. Klipparkivet (fra utenlandske aviser) utgjør i overkant av 1, 5 hyllemeter. Fotosamlingen – først og fremst fra hans mange utenlandsreiser – er enda større. Samlingen av hånd- og maskinskreve notater til artikler er omfattende, mens bare et fåtall av de ferdige artiklene er bevart. Ingen av de ferdige bøkene til Mohn ble avlevert, og hans manussamling utgjør bare en liten del av det totale. Det finnes enkelte bruddstykker fra hans publiserte bøker og noveller, mens det eneste fulle manus skriver seg fra en av de få bøkene Mohn aldri fikk gitt ut. De fleste kontraktene han undertegnet med ulike forlag finnes. Likeså de fleste omtalene av hans bøker og en stor samling av de mange portrettintervjuene som ble gjort med Mohn etter 1956. Korrespondansearkivet er lite og ufullstendig, men inneholder en rekke interessante brev som kaster lys over hans virksomhet. Blant annet kan vi lese om konflikten han hadde med NRK i 1959. Arkivet inneholder dessuten flybilletter, pass, visittkort og to plakater som han tok med seg hjem fra Korea og Afghanistan. Begge refererer til helt bestemte politiske hendelser, og har blitt produsert i agitasjonsøyemed. Ifølge Mohn selv ”rappet” han den første fra palasset til Kim il Sung i 1950. Den andre bærer teksten ”Our favourite King Mohammed Zahir Shah”, og viser til en afghansk konge som ble drevet i landflyktighet for mer en to tiår siden. Han fikk anledning å vende tilbake til sitt hjemland i 2001, godt hjulpet av den vestlige intervensjonen i Afghanistan etter hendelsene den 11. september 2001.
Albert Henrik Mohn hadde mange interesser, og arkivmaterialet forteller at han ikke bare var en svært politisk engasjert og oppdatert journalist som reiste verden rundt. Han var også levende opptatt av nær sagt alle slags forhold i nærmiljøet – i Fana og Bergen – og norsk politikk. Noe mer overraskende er hans interesse for blomster, hage, livsfilosofi og erotikk. De fleste notatene i arkivet er likevel uten tvil viet politiske tema, og foruten Norge skriver mesteparten seg fra Afghanistan, Korea, Sovjet/Det nye Russland, og Sør-Afrika. Både klipparkivet hans, og de mange kladdene til artikler som finnes, viser langt større interesse for de ikke-europeiske delene av verden enn for eksempel Norden. Det faktum at det finnes ett eneste klipp fra en svensk avis taler for seg selv. Ettersom det meste han produserte og brukte som grunnlagsmateriale fram til 1980 neppe er bevart, er det vanskelig å si hvilket enkeltland som Mohn har beskjeftiget seg mest med gjennom tidene. Det bevarte materialet viser aktivitetene hans etter 1980 spesielt godt, og det er liten tvil om at Afghanistan og Sovjet/Det nye Russland engasjerte ham spesielt sterkt de siste to tiåra han levde.
Volkswagen Karmann Ghia
Historie
Designen og prototyen ble bra mottatt av Volkswagens ledere, og i august 1955 ble den første Type 14 produsert i Osnabrück i Tyskland. Den offentlige reaksjonen på Type 14 overgikk forventningene, med over 10.000 solgte det første året.
Type 14 ble markedsført som en praktisk og stilistisk 2+2 heller enn som en virkelig sportsbil. Siden de delte motorer, Type 14s motorvolum vokste sammen med Type 1 (Boble), til slutt hadde man kommet opp i et sylindervolum på 1584 cc, som ga 60 hk (45 kW).
I august 1957 introduserte Volkswagen en kabriolet-versjon av Karmann Ghia. Utvendige endringer i 1961 inkluderte bredere og ribbet frontgrill, høyere og mer avrundede baklykter og frontlykter flyttet til en høyere posisjon - med tidligere modeller og deres lavere frontlys plassering kalt lave lys. Den italienske designeren Sergio Sartorelli, designer av Type 34, hadde oppsynet med de forskjellige stilendringene på Type 14.
Sent i 1974 ble bilen erstattet den av den Golf-baserte Volkswagen Scirocco.
Rolf Håndstad
Rolf Sverre Håndstad (født 21. mai 1958 i Kristiansund, død 2. april 2019 i Hønefoss), også kjent under pseudonymene Rhesus Minus og Balle Brock, var manusforfatter og av og til tegner i humorbladet Pyton fra 1986 til 1990. Han ble beskrevet som Pytons kreative drivkraft i bladets glansperiode på slutten av 1980-tallet, og den som skapte de aller galeste historiene.
Håndstad skrev manus til serien Rhesus Minus og Tommy Tusj, som ble tegnet av Tommy Sydsæter og var en av Pytons mest populære serier – men han leverte også mange andre bidrag til bladet, som for eksempel Pyton-kursene «Hvordan bli trønder/nordlending/sunnmøring» (tegnet av Sydsæter) og tegneserieparodiene «Serieheltenes jul/påske/sommerferie etc», som gikk jevnlig i bladet og vanligvis ble tegnet av Frode Øverli eller Bjørn Ousland. Han sto også bak mye av innholdet i «Pytonposten», en fast spalte i bladet som parodierte dagsaktuelle saker.
Volkswagen Karmann Ghia
Type 34 Karmann Ghia
I 1961 introduserte Volkswagen VW 1500 Karmann Ghia Coupé, eller Type 34, basert på sin nye Type 3-platform, med Volkswagens nye 1500 motor, og styling av den italienske ingeniøren Sergio Sartorelli. På grunn av modellens forveksling med Type 14 1500 introdusert i 1967, var Type 34 kjent blant annet som «Der Große Karmann»" («Den store Karmann») i Tyskland, «Razor Edge Ghia» («Knivegg Ghia») i Storbritannia eller «European Ghia» («Europeisk Ghia») (eller «Type 3 Ghia» blant entusiaster) i De forente stater.
Rolf Håndstad
Håndstad sluttet i Pyton våren 1990, men figuren Rhesus Minus fortsatte likevel å dukke opp i bladet med jevne mellomrom helt til Pyton ble nedlagt i 1996.
Han døde av kreft 2. april 2019, 60 år gammel.
Volkswagen Karmann Ghia
Type 34 Karmann Ghia
Et elektrisk drevet glidende stålsoltak var ekstrautstyr i 1963. Denne stylingen tilbød mer interiør- og bagasjeplass enn den opprinnelige Karmann Ghia.
Inntil den ble erstattet av VW-Porsche 914, var den den dyreste og mest luksuriøse personbilen som Volkswagen produserte på 1960-tallet. På den tiden kunne du i mange markeder kjøpe to standard Bobler for den samme pris som en Type 34 kostet. Den vesentlig høyere prisen betød at den aldri genererte noen høy etterspørsel og kun 42 505 (samt 17 kabrioletprototyper) ) ble bygget i løpet av bilens hele produksjonstid mellom 1962 og 1969 (cirka 5 000 per år). I dag er Type 34 regnet som et noe sjeldent samlerobjekt.
Selv om Type 34 var tilgjengelig i de fleste land, ble den ikke offisielt tilbudt i USA, Volkswagens største og viktigste eksportmarked, som er en annen grunn til de lave salgstallene. Mange endte til slutt opp i USA (de fleste via Canada) og USA har det største antallet kjente gjenlevende Type 34ere i verden (400 av totalt de cirka 1,500 til 2,000 som er igjen ).
Som sin Type 14 bror, var Type 34 stilisert av det italienske designstudioet Ghia. Det er noen felles designpåvirkninger, men Type 14 Ghia ser veldig forskjellig ut i forhold til Type 34. Det er store forskjeller på understellet da Type 14 har et Type 1 (boble) understell og Type 34 har et Type 3 understell (det samme som 1500/1600 sedan, variant og kombi, alle kjennetegnes av en flat «pannekake»-motor som gir både bagasjerom foran og bak. Type 34 er derfor mekanisk lik de andre Type 3erne. Alle karosseriplater, interiør, glass, støtfangere og det meste annet er unikt til Type 34.
Wilhelm Karmann fabrikkens samlebånd satte sammen Type 34, samt produserte VW-Porsche 914 (kjent som Porsche 914 i USA) — erstatteren til Type 34.
Karmann Ghia TC
Som et alternativ til Type 34 Karmann Ghia coupé, som Volkswagen hadde introdusert i Europa i 1961, så Karmann-Ghia do Brasil til Ghia i Torino etter en redesignet versjon av Type 14 på slutten av 1960-tallet. På den tiden jobbet Giorgetto Giugiaro for Ghia, den kjente italienske designeren, og han startet arbeidet med en ny brasiliansk Karmann Ghia. Resultatet ble Volkswagen Karmann Ghia TC (Touring Coupé), internt kjent som Type 145, som ble introdusert i 1970.
Denne modellen så veldig mye ut som en italiensk versjon av Porsche 911 og var en romslig 2+2 coupe med et moderne og komfortabelt interiør. Under var den lik Type 14 dog faktist platformen til Volkswagen Variant ble brukt i stedet for den til Volkswagen Boble. Hovedforskjellen var motoren. Type 145 TC hadden 1584 cc luftkjølt boxer fra Type 3 i stedet for den 1192 cc motoren til Type 14. Bilen hadde 65 hk (48 kW) ved 4600 rpm og en topphastighet på 138 km/t, sammenlignet med 34 hp (25 kW) og 116 km/t for Type 14.
18.119 TC modeller ble produsert i perioden 1970 til 1976. Den ble kun solgt i Sør-Amerika og ble ikke eksportert utenfor kontinentet. En prototype er en del av fabrikkmuseet til Karmann i Osnabrück i Tyskland.
Eksterne lenker
Volkswagen Käfer
Nordseter terrasse (Oslo)
Nordseter terrasse (1–37, 2–46) er en vei på Nordseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Lambertseterveien til Lindbäckveien.
Navnet ble vedtatt i 1947.
Strandreddik
Strandreddik, også kalt strandsennep (latin: Cakile maritima) er en ettårig plante av strandreddikslekten i korsblomstfamilien (Brassicaceae), som vokser langs kysten ved strender. Den er 10–55 cm lang og krypende eller svakt oppreist. Strandreddik har forgrenede stilker og lyst blå eller bleklilla blomster.
Frøene flyter og spres over havet. Hare og rådyr spiser strandreddiken, og kålsommerfuglens larve lever på den.
Planten er rikt forgrenet, har svært smale og kjøttfulle blader som nesten ser ut som bladløse grener. Stengelblad har 3–10 mm lange parfliker, ellers er bladene lite iøynefallende. Fargen på stilk og blader er dypt grønn eller blekgrønn, i tørkeperioder med overgang mot gult.
Blomstene er blekt blå, blekt lilla eller blåhvite. De har fire små kronblad, 5–8 mm lange, med gul blomsterbunn. Blomstene sitter 2–6 stk i en blomsterklase. Blomstringen skjer i juli-september.
Om høsten dannes en 10–25 mm lang, dypgrønn skulpe som er toleddet med et ofte pilformet eller hornet ytterledd.
Borevæske
Borevæske eller boreslam er en væske som benyttes for å stabilisere borehullet under boring av en brønn eller et hull i jorden. Borevæske brukes hyppig under boring av olje- og gassbrønner fra en fast/flytende installasjon eller et fartøy. Hovedegenskapene til borevæsken er å stå imot trykket fra formasjonen samt å frakte borekaks til overflaten. Borevæsker brukes også til boring av mindre brønner, som en vannbrønn.
Strandreddik
Underarter
Det finnes i alt fire underarter i vår del av verden, som er svært vanskelige å skjelne fra hverandre visuelt:
Borevæske
Borevæsken har til hensikt å smøre og kjøle ned borekronen, transportere borekaks til havoverflaten, og stabilisere borehullet ved å forhindre kollaps i brønnveggene. Et petroleumsreservoar kan til tider ha uønsket høyt trykk, og for å kontrollere dette benyttes boreslam som et første sikkerhetstiltak i tillegg til utblåsingssikringer. Boreslammets konsistens og sammensetning er dermed avgjørende for å motvirke kraftige utblåsninger og oljebranner, og består som regel av vann/olje, leire og ulike tilsatte kjemikalier. I tillegg brukes vektmaterialer for å øke egenvekten til væsken.
Strandreddik
Underarter
Alle underarter og varianter er ettårige og har svært like utseende.
Borevæske
Det har vært forbud mot å slippe ut oljebasert borevæske siden 1992. Det gis derimot utslippstillatelse for vannbasert borevæske.
Strandreddik
Utbredelse
I Norden vokser strandreddik (C. maritima) langs hele kyststrekningen fra Finskebukta til midtre Troms, inklusive hele kysten av Danmark. Det er derimot bare spredte og få forekomster i Bottenviken og langs østkysten av Sverige ned til Stockholms skjærgård.
Strandreddik i Norge vokser langs hele kysten fra Svinesund til Boknafjorden, deretter konsentrert om Haugaland, Sunnhordland, utløpet av Sognefjorden, Sunnmøre, kysten av Romsdal, Trondheimsfjorden, Namsos, Bodø, Lofoten, Ofoten og midtre Troms.
Ingebjørg Mælandsmo
Telemark fylkeskommunes kulturpris 1977.
H. C. Robbins Landon
Howard Chandler Robbins Landon ( 1926–2009) var en amerikansk musikkviter.
Liv
Landon studerte musikk ved Swarthmore College og Boston University. Han flyttet etterpå til Europa og jobbet der som musikkritiker. Fra 1947 forsket han på Joseph Haydn og ble regnet som en av de store ekspertene på denne komponisten. Boka Symphonies of Joseph Haydn ble publisert i 1955 og på slutten av 1970-tallet etterfulgt av det fem bind store verket Haydn: Chronicle and Works. Sammen med kona Christa Landon redigerte han dessuten en rekke av Haydns komposisjoner.
I 1956 forsøkte Landon å fullføre Mozarts c-moll-messe og i 1991 Rekviem.
I 1994 ble det oppdaget flere klaversonater som Landon først mente var nyoppdagede autentiske verk av Haydn, men som viste seg å være forfalskninger utført av Winfried Michel.
Landon fikk Ernst von Siemens' musikkpris i 1992.
Tuddal
Tuddal er ei bygd i Hjartdal kommune i Telemark landskap. Tuddal ligger ved Bjårvatnet (460 moh) øverst i Tuddalsdalen som starter ved Sauland.
Fylkesvei 3430 går fra Sauland i Hjartdal, gjennom Tuddalsdalen, Tuddal og videre over fjellet ved Gaustatoppen og til Dal i Tinn, ved Rjukan. Høyeste punkt på veien er 1260 moh.
I Tuddal ligger Tuddal kirke som er en korskirke fra 1796 og Tuddal bygdetun.
Tuddal Høyfjellshotel startet som høyfjells sanatorium i 1895 og har siden tatt imot gjester, men driften har ikke vært sammenhengende.
Navnet
Navnet har vært skrevet «Tuptdalr», og har muligens sitt opphav i «tuft/tomt»
Kalisz
er en by i sentrale Polen ved elven Prosna. Den er landets eldste by og den historiske hovedstad i vestlige Stor-Polen. Byen ligger i det storpolske voivodskap, og danner et storbyområde med de nærliggende byene Ostrów Wielkopolski og Skalmierzyce. Den har distriktsnivåstatus, og er et viktig industri- og handelssentrum i området.
Kalisz er en av de eldste byene i Polen, og har en historie så lang tilbake som til begynnelsen av 100-tallet. I 1281 fikk den status som by. Under den første verdenskrig ble byen voldsomt bombet og ble sterkt skadd.
Vennskapsbyer
Ostrów Wielkopolski, Adria, Erfurt, Heerhugowaard, Hautmont, Hamm, Kamieniec Podolski, La Louviere, Martin, Minsk, Preston, Szentendre, Southampton, Tongeren
1111 Reinmuthia
1111 Reinmuthia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 11. februar 1927 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Fred Kingsbury
Frederick «Fred» John Kingsbury, IV (født 20. mai 1927, død 7. oktober 2011) var en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Kingsbury vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på den amerikanske fireren uten styrmann som kom på tredjeplass bak Italia og Danmark. Roøvelsene ble gjennomført i perioden 5. til 8. august 1948 på Themsen. Roerne på den amerikanske båten var Fred Kingsbury, Stuart Griffing, Greg Gates og Robert Perew.
Beloretsjensk
Beloretsjensk (russisk: Белоре́ченск) er en by i Krasnodar kraj i Russland. Den ligger ved elva Belaja, rundt 75 km sørøst for Krasnodar. Innbyggertall: 54 028 (folketelling 2002).
Den ble grunnlagt som en kosakk-bosetning i 1863. Bystatus ble innvilget i 1958.
I sovjettiden lå det en gulag-arbeidsleir her.
Design for alle
Design for alle (DfA) (eller universell utforming som det også kalles) er utforming av produkter og omgivelser slik at de kan brukes av alle, i et størst mulig omfang, uten behov for tilpasning eller spesialdesign. «Å designe produkter, tjenester og omgivelser slik at så mange som mulig kan bruke dem, uansett alder, fysiske kjennetegn (for eksempel høyde, syns- og hørselsevner eller mobilitet av armen)». «Design for alle i informasjonssamfunnet er en bevisst og systematisk innsats for å ta i bruk prinsipper, metoder og verktøy på en proaktiv måte for å utvikle produkter og tjenester innenfor informasjonsteknolgi og telekommunikasjon, som er tilgjengelig og kan brukes av alle borgere, og på den måten unngå behovet for etterfølgende tilpasninger eller spesialdesign» (Stephanidis et al., 2001).
Design for alle innenfor informasjons- og kommunikasjonsteknologi må ikke oppfattes som et forsøk på å fremme én løsning for alle, men som en brukersentrert tilnærmingsmåte til å utvikle produkter som automatisk inkluderer omfanget av menneskelige egenskaper, ferdigheter, krav og preferanser. Som et resultat av dette, er ikke resultatet av designprosessen et enkeltstående design, men et designrom fullt av passende alternativer, sammen med en logisk begrunnelse for hvert alternativ, det vil si det som kjennetegner den bestemte bruker- og brukssammenheng som hvert alternativ er utviklet for.
Beslektede begrep
Hjelpemidler, (universell) tilgjengelighet, universell utforming og inkluderende design blir sett på som beslektede begrep som understøtter inkludering.
Tradisjonelt har man løst tilgjengelighetsproblemer ved hjelp av tilpasninger, og bruk av hjelpemiddelprodukter har vært en teknisk tilnærmingsmåte for å oppnå tilpasninger.
Universell tilgjengelighet har en åpenbar tilknytning til feltet funksjonshemming, og handler om å gi mennesker tilgang. Universell tilgang medfører tilgjengelighet og brukervennlighet i informasjons- og kommunikasjonsteknologier for alle – når som helst og hvor som helst – og at de inkluderes i en hvilken som helst livskontekst. Målet er å sikre lik tilgang og aktiv deltagelse for potensielt sett alle mennesker i nåværende og framtidige datastyrte menneskelige aktiviteter. Dette skal gjøres ved å utvikle universelt tilgjengelige og brukervennlige produkter og tjenester, og passende supporttjenester i omgivelsene. Disse produktene og tjenestene må kunne tilpasses individuelle brukerkrav i forskjellige brukssammenhenger, uavhengig av sted, maskin eller styresystem. Derfor er tilnærmingsmåten til å sikre adgang til utstyr og tjenester generalisert i et forsøk på å gi tilgang til informasjonssamfunnet som sådan. Borgere antas å bo i omgivelser som inneholder intelligente objekter, hvor oppgavene som skal utføres og måten disse skal utføres på, er fullstendig omdefinert. Dette omfatter en kombinasjon av aktiviteter for å få tilgang til informasjon, mellommenneskelig kommunikasjon og kontroll av omgivelsene. Borgere må ha muligheten til å utføre disse aktivitetene på en enkel og behagelig måte.