cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taft-Katsuraavtalen
Detaljer
Dette var også rettet direkte mot Kina, som inntil den kinesisk-japanske krigen i 1894-95, hadde Korea som en del av sin interessesfære. Etter at Russland var slått i den japansk-russiske krig, og USA gjennom Taft-Katsuraavtalen gjorde sitt syn kjent, lå det til rette for at Japan kunne ta full kontroll over Korea uten at noen stormakter ville intervenere.
Det gjorde Japan også, og Korea ble ikke frigitt før Japans kapitulasjon etter andre verdenskrig, nærmere bestemt 15. august 1945.
Koreansk reaksjon
Koreanske historikere mener Taft-Katsuraavtalen brøt med «Den koreansk-amerikanske traktat for vennskap og handel» som ble signert i Incheon den 22. mai 1882. Joseon-regjeringen mente traktaten var en forsvarspakt, noe amerikanerne ikke gjorde.
Ettersom avtalen åpnet veien for Japans kolonisering av Korea, noe som senere ble stadfestet i Portsmouth-traktaten, kan avtalen sees på som den direkte årsak til at Japan koloniserte Korea.
I dag anses Taft-Katsuraavtalen som en historisk fotnote, men blant koreanske aktivister lever den i beste velgående i mediebildet som et eksempel på at USA ikke er til å stole på når det er snakk om koreansk suverenitet.
Basketball under Asialekene 1958
Basketball under Asialekene 1958. Basketball var en av flere sporter som var med i de tredje Asialekene som ble arrangert i Tokyo 1. til 9. mai 1958. Det var ti herrelag som deltok i basketball-turneringen.
Fylkesvei 766 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 766 i de følgende fylkene:
Kunståret 1225
Dødsfall
1225 in art
Sigurd Sigurdsson Markusfostre
Tronkrever
Det første slaget på Re (1163) stod mellom Sigurd Markusfostres menn og lendmannspartiet til Erling Skakke. Det endte med seier til Erling Skakke, og Sigurd Hallvardsson og 40 eller 60 mann ble drept.
I slaget falt Sigurd jarl, og resten av mennene flyktet til skogs. Markus og kong Sigurd hadde fått noen skip i Vik, og dro østover til Konghelle. Dit fór også Erling Skakke. Kong Sigurd og hans menn trakk sørover og søkte tilflukt på Hisingen. Der hadde de folkets støtte, og Erling nøyde seg med å berøve dem skipene. Uten skip bestemte de seg for å dra over land til Nidaros. Der ble de også tatt vel imot, og Sigurd ble utropt til konge på Øyrating. Sommeren 1163 seilte de sørover, innkrevde alle kongelige inntekter underveis, men seilte utaskjærs forbi Bergen, der Erling holdt en styrke. Folk sa at «den sommeren fikk Markus-mennene bør, hvor de så ville fare».
Den 29. september ble de overrasket av en del av Erling Skakkes hær utenfor Bergen, og Sigurd og fosterfaren hans tatt til fange. Sigurd ble ført til Gravdal og henrettet ved halshugning. Hans fosterfar Markus og en av hans menn ble hengt på Kvarven, i innseilingen til Bergen sørfra.
Motivet for drapet var først og fremst politisk. Sigurds krav på tronen sto langt sterkere enn det gjorde for Erlings sønn Magnus Erlingsson, i og med at Sigurd var kongesønn, noe Magnus ikke var.
Blivet
En blivet også kjent som «djevelens gaffel» er en figur, som inneholder et optisk bedrag og beskriver et umulig (ikke-fysisk-eksisterende) objekt. Som gaffel ser den ut til å ha tre tenner, men ut fra måten de henger sammen på, er der bare to mulige.
Konstruksjonen ligger blant annet til grunn for M.C. Eschers litografi Belvedere. Bildet er tilsynelatende av et lysthus på søyler, der en først ved nærmere ettersyn ser at en av søylene er både foran og bak, slik at huset ikke kan bygges og ikke eksistere.
Blivet er også navn på andre fenomener, som i amerikansk militærsjargong går under benevnelsen «snafu – things» (SNAFU er forkortelse for Situation Normal: All Fucked Up) altså noe som ikke finnes – det er bare så irriterende tilstede. Listen over navnealternativer er derfor lang og preget av administrativ humor.
Staupvatnet (Svalbard)
Staupvatnet er en innsjø skapt av isbreene Balderfonna og Tommelbreen, på Lomfjordhalvøya i det nordøstlige Spitsbergen, Svalbard. Sjøen har ikke utløp i elv eller havet. Innsjøen ligger på ca 180 moh.
Arealet av sjøen er om lag 12 km², og den er ca 4 km lang i øst-vestlig retning.
Michel
Michel er en fransk og tysk variant av mannsnavnet Mikael, som er dannet av det hebraiske navnet Mika'el som betyr «hvem er som Gud?».
Michel har navnedag 29. september i Frankrike.
Michel, eller Deutscher Michel («den tyske Michel»), er også en personifikasjon av den tyske nasjonen, på lignende måte som Uncle Sam for amerikanerne.
Utbredelse
Michel er i dag et svært vanlig navn i Belgia og Frankrike.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Michel i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Hallgeir Brumoen
Hallgeir Brumoen (født 9. juni 1958, død 6. april 2011) var en norsk forfatter og tidligere musiker og sanger. Han var best kjent som tidligere vokalist i det nå oppløste norske bandet Baiage. Sammen med Eldar Vågan og Bjørn Berg dannet han bandet i 1978 og opplevde stor suksess lokalt i Toten-området. I 1979 deltok han og bandet i NM i rock. Samtidig ga bandet ut en EP. Kort tid etter ble bandet oppløst, og Eldar og Bjørn startet bandet Vazelina Bilopphøggers. Han fikk senere jobb i Høgskolen i Lillehammer som førstelektor og fikk prisen for Årets nettlærer i 2008.
Königstein (Sächsische Schweiz)
Königstein er en by i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen. Byen er hovedsete i forvaltningsfellesskapet Königstein/Sächische Schweitz og har 2 341 innbyggere (31. desember 2009).
Byen befinner seg mellom Pirna og den tsjekkiske grensen langs munningen av Biela.
Königstein festning som er en av Europas største fjellborger, ligger på fjellet Königstein like vest for landsbyen.
Norsk kaffeinformasjon
Norsk kaffeinformasjon er en norsk interessorganisasjon og opplysningskontor for kaffe. Organisasjonen ble stiftet i 1962 og har som formål å fremme kaffe som et kvalitetsprodukt gjennom kursing og produksjon av opplysningshefter. Organisasjonen gjennomfører også uavhengige tester på kaffeproduksjonsutstyr som espressomaskiner og kaffetraktere, og er organisasjonen bak godkjenningsstempelet «».
Kunståret 1190
Kunståret 1190 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1190.
Dødsfall
…
1190 in art
Det medisinske fakultet
Det medisinske fakultet kan vise til:
Folevatnet (Svalbard)
Arealet av sjøen er om lag 3 km², og den er ca 2 km lang i øst-vestlig retning.
Gray’s Anatomy
Henry Gray's Anatomy of the Human Body, allment kjent som Gray's Anatomy, er en lærebok i anatomi, som er bredt akseptert som et klassisk arbeide innenfor menneskets anatomi. Boken ble første gang publisert undert tittelen Gray's Anatomy: Descriptive and Surgical i Storbritannia i 1858, og påfølgende år i USA. Bokens britiske forfatter døde etter publiseringen av den andre utgaven i 1860 i en alder av 34 år, men verket er blitt videreutviklet av andre, og 24. november 2004 utkom den 39. britiske utgaven.
Opprinnelsen til Gray's Anatomy
Den engelske anatomen Henry Gray ble født i 1825 eller 1827. Han studerte forsterutviklingen av de endokrine kjertler og milten, og i 1853 ble han utnevnt til Lecturer on Anatomy ved St. George's Hospital Medical School i London. I 1855 henvendte han seg til sin kollega Dr Henry Vandyke Carter med idéen om å lage en lærebok i anatomi for medisinstudenter. Gray døde ung i 1861, tre år etter å ha publisert førsteutgaven av "Anatomy Descriptive and Surgical", som generasjoner av studenter har omdøpt til "Gray's Anatomy".
Seneste utgaver
Den 39.utgaven som utkom 25. november 2004 i Storbritannia og 24. november 2004 i USA., er også tilgjengelig på CD-ROM. Forlaget Churchill Livingstone utgir læreboka i Storbritannia mens C.V. Mosby (Churchill Livingstone in the U.S.) utgir den i New York. Nå er bøkene nesten identiske, men med enkelte forskjeller på grunn av forskjell i engelsk og amerikansk medisinsk terminologi.
Det er også utgitt en studentutgave i 2004 som er fullstendig omskrevet og kun deler navnet med den fullstendige teksten.
På internett kan man finne tallrike tilbud på 1901 utgaven av verket i nylig trykkede versjoner. De kan ha en interesse som kunst, men de egner seg dårligere som anatomisk detaljert beskrivelse.
Henry Gray skrev den første utgaven med sikte på studenter og leger, spesielt kirurger. Siden verket etterhvert er blitt en klassiker og sannsynligvis den mest anerkjente boka i Anatomi på engelsk, har senere redaktører brukt store ressurser for å bevare bokas prestisje. Strategien for å oppnå dette har vært at all relevant og tilgjengelig kunnskap om anatomi i samtiden burde finnes i hver nye utgave. Susan Standring, som leder Institutt for anatomi ved King's College London er sjefredaktør av den siste utgaven.
På 1900-tallet foregikk en eksplosiv utvikling av tilgjengelig medisinsk kunnskap. Dette førte til en voldsom økning av bokas størrelse som overført sett kunne bryte sammen på grunn av egen vekt. Fra den 35. utgaven er det forsøkt å redusere størrelsen noe for å gjøre boka egnet for studenter. Likevel inneholdt den 38. utgaven 2092 sider i et stort format. Da vil boka fungere som et stort oppslagsverk, og den blir beskrevet som anatomiens bibel.
Sunbeam
Sunbeam var et britisk bilmerke, registrert som varemerke av John Marston Co. Ltd. fra Wolverhampton, Storbritannia i 1888. Selskapet lagde først sykler, så motorsykler og fra slutten av 1800-tallet biler. Selskapet brukte merket på alle tre typer transport.
Etter første verdenskrig endte Sunbeam opp i Sunbeam-Talbot-Darracq eller STD Motors. Disse gikk konkurs i 1934, og til slutt ble Sunbeam en del av Rootes-gruppen. Rootes ble senere kjøpt opp av Chrysler. Den siste Sunbeam ble bygget i 1976.
Merket ble relansert i 2005 med flere modeller på tegnebrettet. Et selskap jobber med å finne amerikanske forhandlere.
Dean Bouzanis
Bouzanis har også spilt for klubbene Sydney og Accrington Stanley på utlån fra.
Karriere statistikk
''Statistikk oppdatert per 5. mai 2012''
OpenSPARC
OpenSPARC er et prosjekt for åpen og fri maskinvare som ble innledet i desember 2005. Det første bidraget til prosjektet var Sun Microsystems' Register transfer level (RTL) Verilog kode for en komplett 64-bit mikroprosessor med 32-tråder, UltraSPARC T1. Den 21. mars 2006, frigjorde Sun kildekoden til T1 under the GNU General Public License.
Den 11. desember 2007 gjorde Sun også RTL-koden til UltraSPARC T2 tilgjengelig via OpenSPARC.
Kostel svatého Filipa a Jakuba (Zlín)
Kostel svatého Filipa a Jakuba («St. Filip og Jakob-kirken») er en kirke i den tsjekkiske byen Zlín.
Maritime uttrykk
Maritime uttrykk er ord og vendinger med tilknytning til havet og sjøfart. I norsk er det en mengde slike ord. Lista under viser et lite utvalg av disse, og rommer både sjømannsuttrykk, fiskeriuttrykk og ord i tilknytning til arbeidsoperasjoner, båter og redskaper. Se forøvrig Kategori:Skipsterminologi.
Andre eksterne lenker
Liste seemännischer Fachwörter (N bis Z)
Charles Wesley
Charles Wesley (født 18. desember 1707 i Epworth i North Lincolnshire i England, død 29. mars 1788 i London) var en engelsk presteutdannet som sammen med broren John Wesley grunnla metodismen.
Charles Wesley er kjent som komponist og salmedikter. Flere av hans salmer er i bruk også utenfor metodistkirken. Han skrev blant annet «Jesus, Lover of My Soul» og «Oh How Happy Are They Who the Savior Obey».
Han er votert inn i Gospel Hall of Fame i kategorien for inspiratorer.
Flere av tekstene hans har fått norsk språkdrakt av Elevine Heede.
Radikal islamisme
Radikal islamisme (også kalt radikal islam) er en vanlig og ofte upresis og misvisende samlebetegnelse for ulike ekstreme politiske grupper med islamistisk bakgrunn. Blant de mer kjente er al Qaeda, Ansar al-Islam og IS, som tilhører sunni-tendensen jihad salafi. Det finnes også ekstreme sjiittiske grupper.
Islamisme er basert på en politisering av islam. Ekstreme islamister er villige til å bruke vold for å nå sine mål, og denne retningen kan ifølge PST kalles ekstremislamisme, voldsislamisme eller kriminell islamisme, da radikal i politisk betydning ikke nødvendigvis betyr at en går inn for vold eller andre kriminelle handlinger. PST bruker betegnelsen ekstrem islamisme
Ekstrem islamisme må betraktes som reaksjoner mot moderne sekularisme. Tilhengerne kjemper for at alle deler av samfunnet skal bygge på Koranen og at all lovgivning skal være i samsvar med sharia. Det er likevel store forskjeller i de ulike gruppenes framtidsvisjoner. For de sunnittiske gruppenes del er gjenopprettelse av det islamske kalifatet et sentralt mål.
Bare et lite mindretall av verdens ca. 1½ milliard muslimer kan kalles islamister. Av islamistene er det igjen svært få som aksepterer vold som legitimt virkemiddel.
Politiets sikkerhetstjeneste (PST) har som oppgave å kartlegge alle ideologier som opptrer i former som aksepterer vold som metode. I 2014 vurderte de terrortrusselen fra ekstreme islamister som skjerpet, selv om de understreket at «Et lite antall personer har stor betydning for aktiviteten i, og trusselen fra, dette miljøet.»
Begrepene brukes ofte upresist og om hverandre. Forsvarets forsvarsinstitutts seniorforsker og islamekspert, Brynjar Lia, har advart nettopp mot det han kalte å «sause alt sammen». Begreper som islam, radikal islam, ekstremisme, kvinneundertrykking, hijab, terror og kjønnslemlestelse blir brukt om hverandre, mente han. I forbindelse med bråk og hærverk under Gaza-demonstrasjonene i Oslo januar 2009 understreket PST at dette ikke var radikal islamisme.
Melanochromis auratus
Melanochromis auratus finnes i steinete områder i Malawisjøen fra Jalorevet og sørover langs vestkysten til Crocodile Rocks. De er små, avlange fisk, opp til 11 cm lange. Ungfisk og hunner er gule med svarte og hvite striper på den øverste delen av kroppen. Voksne hanner har helt andre fargetegninger, med mørk kropp og grå striper på øvre halvdel av kroppen.
Som mange andre Malawiciklider, er auratus-ciklider munnrugere. Hunnene holder de befruktede eggene i munnen, og yngelen i noen uker etter klekkingen.
Akvaristikk
Melanochromis auratus er en av de mest populære mbuna-cichlidene i akvariehandelen. Ungfisk har oppsiktsvekkende farger, og er ofte tilgjengelig i dyrebutikker. De foretrekker en pH på 7,0 – 8,5 og en temperatur på mellom 22 og 26 grader.
Disse fiskene er territorielle, og spesielt hannene er svært aggressive, også i forhold til andre mbuna-ciklider. I de fleste tilfellene er det best å holde en voksen hannfisk sammen med flere hunner. Akvariet bør settes opp med mye stein med huler og gjemmesteder.
Den naturlige dietten er alger, men fisk i akvarier vil vanligvis ete det meste de blir tilbudt.
IQ (band)
IQ er et britisk neo-progressivt rockeband stiftet av Mike Holmes og Martin Orford i 1981 etter oppløsningen av deres forrige band The Lens. Selv om bandet aldri har oppnådd stor kommersiell suksess og har hatt flere endringer i besetningen, har IQ bygd opp enn lojal fanskare og er stadig aktive. De regnes i dag som et av de ledende bandene innen progressiv rock. I 2011 spilte de en rekke konserter i England og Europa for å feire sitt 30-årsjubileum som band.
Neo-progressiv rock
IQ var en av noen få britiske band som oppsto i begynnelsen av 1980-tallet, inkludert Marillion, Pendragon, Twelfth Night, Pallas og Solstice som fortsatte med den progressive rocken som ble forlatt av 1970-tallets mest kjente utøvere i sjangeren som for eksempel Genesis og Yes. Musikkpressen omtalte disse bandene som neo-progressive, og beskyldte dem ofte for kun å kopiere stilen til eldre band. Disse beskyldningene har gjentatte ganger blitt avvist av IQ - som ikke liker merkelappen «neo-progressiv» og hevder å ha bredere musikalsk inspirasjon.
Medlemmer
Fra 1982 besto IQ av Peter Nicholls (vokal), Mike Holmes (gitar), Martin Orford (keyboard), Paul Cook (trommer) og Tim Esau (bass). Nicholls forlot bandet i juli 1985 for å bli erstattet av Paul (P. L.) Menel, men returnerte som bandets vokalist i 1990. I mellomtiden startet han bandet Niadem's Ghost. I 2005 forlot trommeslager Paul Cook bandet og ble erstattet av Andy Edwards. I juli 2007 bekjentgjorde Martin Orford at han forlot IQ og han ble erstattet av Mark Westworth fra Darwin's Radio. I 2009 returnerte Paul Cook bak trommene. I oktober 2010 offentliggjorde Mark Westworth at han ville forlate gruppen – og hans siste konsert med bandet var den 11. desember 2010. I januar 2011 kunne bandet meddele at hans erstatter ville bli Neil Durant fra Sphere3. Senere i januar kunngjorde bandets bassist de siste 19 årene, John Jowitt, at han sluttet i bandet og at hans siste jobb med IQ også var konserten den 11. desember. Jowitt ble erstattet av bandets opprinnelige bassist Tim Esau i januar 2011.
Musikalsk stil
Bandets musikalske stil, spesielt tidlig i karrieren, har likheter med Peter Gabriel og Steve Hackett-perioden av Genesis mye på grunn av sanger Peter Nicholls' vokal og sceneopptreden, som hadde likheter med Gabriel, og keyboardist Martin Orfords storslagne stil. Men gitarist Mike Holmes' distinkte stil ga bandet et hardere sound. Etter at Nicholls forlot bandet, ble stilen mer kommersiell og radiovennlig – likevel uten den store suksessen – med albumene Nomzamo (1987) og Are You Sitting Comfortably? (1989). Nicholls' tilbakekomst på albumet Ever i 1993, markerte bandets retur til de progressive røttene med lengre sanger og komplekse arrangement.
Shane MacGowan
Shane Patrick Lysaght MacGowan (født 25. desember 1957 i Tunbridge Wells i Kent i Storbritannia) er en irsk vokalist, kjent fra bandet The Pogues.
Oppvekst
Shane MacGowans foreldre var irske, men bodde mange år flere steder i England, blant annet London og Brighton. Selv om Shane bodde hos sin mors foreldre de første seks årene i Carney, nær Nenagh i Tipperary County, har han sin aksent fra Nord-London. Han fikk fra barndommen dype røtter i irsk folkemusikk, hans mor var sanger og folkedanser og hadde jobbet som modell i Dublin, hans far var svært interessert i litteratur og skriving.
MacGowan fikk et stipend til Westminster School, en anerkjent kostskole nær Parlamentet i London. Han ble utvist da han andre året ble tatt med hasj.
The Pogues
Da han startet The Pogues, brukte Shane MacGowan mye av sin irske bakgrunn i sangene. Han skrev om irsk nasjonalisme, irsk historie og opplevelser til irer i London og USA. Han har nevnt den irske poeten James Clarence Mangan og dramatikeren Brendan Behan som viktige for ham.
Super Mario RPG
Super Mario RPG: Legend of the Seven Stars er et videospill utviklet av Square Co., Ltd., og publisert av Nintendo i 1996 til Super Famicom/SNES. Det ble bare utgitt i Japan og USA. Spillet er det første i den lange rekken av rollespill som inkluderer Mario og andre kjente figurer fra Mario-universet.
Handling
Spillet basert på Super Mario Bros.. Spill-verdenen ligger i et geografisk mangfoldig land, som inkluderer fjell, skog og vann. Hver region har forskjellige egenskaper og innbyggere. Mushroom Kingdom er bebodd av Toads. Moleville er bebodd av føflekker. Monstro Town er befolket av reformerte monstre. Yo'ster Isle er bosatt av Yoshi og hans eponyme arter. Nimbus Land er et område bebodd av sky-folk. Bowser's Castle er et annet fremtredende område i spillet, og holder portalen til hoved-antagonistens hjemverden.
Som i de fleste Super Mario-spill er hovedpersonen Mario, hvis opprinnelige mål er å redde Princess Toadstool fra Bowser. Men verden blir snart invadert av Smithy Gang. Mario får selskap av Mallow, en sky-gutt og Geno - en dukke besatt av en himmelsk ånd fra Star Road. I tillegg kommer Princess Toadstool, som gikk seg vill i alt bråket som skjedde da Smithy Gang dukket opp. Smithy Gang ledes av Smithy, en robot-smed fra en alternativ dimensjon som har ambisjoner om verdensherredømme. Mario og hans medhjelpere har forskjellige evner: Princess Toadstools evner er primært helbredende teknikker, mens Geno og Bowser kan utføre angrep som gir større skade.
Mario forsøker å redde prinsesse Toadstool, og infiltrerer et slott hvor hun blir holdt, og utfordrer kidnapperen Bowser. Men i løpet av konflikten faller et gigantisk levende sverd ved navn Exor fra himmelen, bryter gjennom Star Road (som hjelper til med å oppfylle innbyggernes ønsker) og krasjer inn i Bowsers slott. Dette gjør at Mario, Princess Toadstool og Bowser flyr i forskjellige retninger, og de syv stjerne-fragmentene blir også spredt ut over hele området.
Mario vender snart tilbake til Bowsers slott, men Exor ødelegger broen og hindrer Mario fra å komme inn igjen. Mario tar seg deretter til Mushroom Kingdom, hvor han snart møter Mallow som har problemer med en lokal tyv Croco. Mario forsøker å hjelpe ham, og Mallow blir deretter med Mario på en søken etter å finne igjen de syv Star Pieces - samtidig som de forsøker å finne Mallows virkelige foreldre. De møter også en dukke av treverk som kalles for Geno.
Eksterne lenker
Mario RPG
Kunståret 1197
Kunståret 1197 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1197.
Dødsfall
1197 in art
An Unearthly Child
Historien handler om lærerne Ian og Barbara som ender opp i Tardis, et fartøy som kan reise i tid og rom, og som tilhører Doktoren og Susan. T.A.R.D.I.S. tar dem med tilbake til fortiden hvor de må rømme fra en steinalderstamme.
1. An Unearthly Child
På Coal Hill School diskuterer lærerne Ian Chesterton og Barbara Wright eleven Susan Foreman, de synes hun har et uvanlig syn på samtidens England og uvanlig mye kunnskap for en på hennes alder. For å finne ut mer om henne, drar de derfor til hennes adresse, som er en lagringsplass for en skraphandler. Der venter de i en bil til hun dukker opp og går inn på plassen. De følger etter henne, men hun blir borte for dem og de møter en eldre mann som prøver å åpne en politiboks. Han later som han ikke vet noe, men de hører Susans stemme fra politiboksen og tvinger seg inn. Det viser seg at politiboksen er et kamuflert fartøy og at den eldre mannen er Susans bestefar. Han presenterer seg bare som Doktoren. Susan forteller at fartøyet kan reise hvor som helst i tid og rom og hun kaller det tardis. Doktoren nekter å slippe lærerne ut igjen fordi han er redd de vil fortelle noen om hva de har sett. Han starter tardisen og den forlater London og ender opp et sted i steinalderen.
Zhangzhou
Zhangzhou (kinesisk: 漳州; pinyin: Zhāngzhōu) er en kinesisk by på prefekturnivå helt sør i provinsen Fujian ved Kinas kyst mot Taiwanstredet og Sørkinahavet. Befolkningen anslås (1999) til 4 581 675.
Administrasjon
Byprefekturet Zhangzhou administrerer to distrikter, én by på fylkesnivå og åtte fylker.
An Unearthly Child
2. The Cave of Skulls
Doktoren åpner dørene og de går ut til et øde landskap. Han er forundret over at tardisen ikke har skiftet utseende og Susan forklarer at den vanligvis forandrer utseende slik at den går i ett med omgivelsene. Hos en steinalderstamme i nærheten klarer ikke den tidligere lederens sønn, Za, å lage ild fordi faren døde før han hadde lært det bort. De eldre i stammen tenker derfor på å utnevne Kal til ny leder fordi han gir dem kjøtt. Imens har Doktoren gått seg en tur bort fra de andre. Han tenner en pipe og Kal kidnapper ham. Kal tar med Doktoren tilbake til stammen slik at han kan vise Kal hvordan man lager ild. Doktoren tilbyr seg å lage ild for alle sammen, men han har mistet fyrstikkene sine. De begynner å krangle og Ian, Barbara og Susan dukker opp for å redde ham. De blir alle bundet og sperret inn i en hule full av hodeskaller for å ofres når sola står opp.
3. The Forest of Fear
Doktoren, Susan, Barbara og Ian prøver å komme seg løs mens stammen sover. En eldre kvinne, referert til som Old Mother i rulleteksten, stjeler Zas kniv og lurer seg inn til dem. Za og en annen kvinne, Hur, våkner opp og følger etter. Old Mother er redd for ild og setter Doktoren og de andre fri mot at de lover å dra uten å lage ild. De rømmer inn i en skog og Za og Hur følger etter. De blir tatt igjen og gjemmer seg mens Za blir angrepet av et dyr. Ian vil dra, men Barbara vil hjelpe. Za overlever angrepet og mens de lager en båre for å bære ham, oppdager Kal at de har rømt og dreper Old Mother. Resten av stammen finner liket og Kal overbeviser dem om at Za drepte henne og lot fangene rømme slik at de ikke fikk ild. Doktoren og de andre klarer å komme seg til tardisen med Za på båre, men Kal og resten av stammen ligger i bakhold og tar dem til fange.
4. The Firemaker
Tilbake i stammens hule beviser Doktoren at Kal drepte Old Mother ved å vise at Kals kniv er dekket av blod. Stammen driver ham bort og Za sperrer Doktoren, Ian, Barbara og Susan inn i hulen med hodeskaller igjen. De prøver å lage ild og Za sier han vil la dem gå hvis de viser ham hvordan det gjøres. Kal kommer tilbake og begynner å slåss med Za, men Za overmanner og dreper ham. Han viser resten av stammen at han kan lage ild og blir den nye lederen. Han nekter dog Doktoren, Ian, Barbara og Susan å dra. De klarer å lure stammen ved å sette brennende fakler i fire hodeskaller og rømmer. De kommer seg tilbake til tardisen og reiser til et ukjent sted mens Doktoren forklarer at han ikke har nok data til å ta Ian og Barbara med tilbake til deres egen tidsperiode.
Zhangzhou
Samferdsel
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
Utvandringshistorie
Zhangzhou er opphavssted for mange taiwankinesere og utenlandskinesere. En tredjedel av Taiwans befolkning stammer opprinnelig fra Zhangzhou. Dessuten stammer politikere som Corazon Aquino og Lee Kuan Yew fra denne regionen.
An Unearthly Child
Historien i forhold til seriens øvrige forløp
Hendelsene i første episode er ikke datert, men en senere historie, Remembrance of the Daleks, foregår kort tid etter denne og er tidfestet til november 1963. Den alternative tittelen 100,000 BC ser ut til å hentyde at det er da de resterende episodene foregår. Det blir dog aldri spesifisert at de fremdeles er på jorden etter at de reiser med tardisen.
Veronica Cartwright
Veronica Cartwright (født 20. april 1949 i Bristol i England) er en britisk-amerikansk skuespiller.
An Unearthly Child
Historien i forhold til seriens øvrige forløp
Ian kaller Doktoren for doktor Foreman i den andre episoden og han får «Eh, Doctor who? What's he talking about?» til svar. Dette er første gang i serien at dens tittel er en del av en replikk. Susan sier at tardis står for «time and relative dimension in space». I boken basert på The Daleks fra 1964 ble «dimension» forandret til «dimensions» og denne forandringen ble introdusert i TV-serien med historien The Time Meddler i 1965. Etter det har både entalls- og flertallsformen blitt brukt. Susan sier i An Unearthly Child at hun selv fant på navnet fra initialene, men i senere historier blir det også brukt av andre av Doktorens rase. Boken The Discontinuity Guide prøver å forklare dette med at Susans navn på fartøyene ble populært.
Veronica Cartwright
Cartwright begynte karrièren sin som barneskuespiller, i likeens med søsteren hennes Angela Cartwright. Hun spilte i en rekke TV-serier og i filmer som f. eks. Alfred Hitchcocks Fuglene (1963). I løpet av andre halvdel av 60-tallet og første halvdel av 70-tallet, jobbet hun i mindre filmproduksjoner, men fikk et nytt gjennombrudd på slutten av 70-tallet gjennom filmer som Invasjon fra rommet (1978; det var en nyinnspilling av filmen med samme navn fra 1956) og Alien – den 8. passasjeren (1979) hvor hun spilte Lambert (hun hadde egentlig fått rollen som hovedhelten Ellen Ripley, men denne ble gitt til Sigourney Weaver). Birger Vestmo fra Filmpolitiet kalte rollefiguren hennes i denne filmen en «nevrotisk feiging». Siden da har hun dukket opp i blant annet The Right Stuff (1983) og The Witches of Eastwick (1987). Hun opptrådte også i The Invasion (2007), som var enda en nyinnspilling av Invasion of the Body Snatchers.
An Unearthly Child
Opprinnelse
Under utviklingen av Doctor Who var det opprinnelig meningen at en historie på fire episoder kalt The Giants av C.E. Webber skulle vises først. Webber hadde vært med på å utforme serien i flere møter med Sydney Newman og Donald Wilson våren 1963. Han skrev også flere dokumenter som beskriver seriens format i denne perioden. Et av disse, datert 16. mai 1963, inneholder et sammendrag av The Giants. Historien handlet om lærene Lola McGovern og Cliff som treffer på eleven Sue i tåka. Sue prøver å hjelpe en gammel mann hjem og det viser seg at hjemmet hans er et fartøy som kan reise i tid og rom. Det transporterer alle fire til Cliffs skolelaboratorium, men forminsker dem. Resten av historien handler om at de må komme seg tilbake til fartøyet. Manusforfatter Anthony Coburn, som ble brakt inn av Wilson for å skrive for serien, foreslo at fartøyet skulle se ut som en politiboks på utsiden. Han fikk denne ideen etter å ha sett en politiboks da han gikk en tur nært kontoret sitt.
Sydney Newman gikk gjennom et sammendrag av historien 10. juni 1963 og han kritiserte flere punkter, blant annet at den hadde monstre med insektøyne, som var en klisjé han ville prøve å unngå, og lite action. Historien hadde også blitt tildelt Lime Grove studio D, som ikke hadde utstyr til å få til de nødvendige effektene. Den ble derfor forkastet.
Coburn hadde i denne perioden holdt på med det som var planlagt som den andre historien. Wilson ba ham derfor om å skrive om denne slik at den kunne vises først, basert på Webbers utkast til første episode av The Giants. Webber fikk betalt for denne episoden og ble listet som medforfatter i intern dokumentasjon, men ikke i episodens rulletekst.
I juni fikk også Verity Lambert og David Whitaker stillingene som henholdsvis produsent og manusredaktør for serien. Wilson brakte også inn Mervyn Pinfield som teknisk rådgiver i slutten av mai. Han fikk derfor tittelen associate producer.
Manus
Coburn fikk formelt i oppdrag å skrive de fire første episodene av serien 14. juni og han leverte utkast av de tre første episodene 17., 25. og 26. juni. Lambert og Whitaker likte ikke manusene og ba Coburn om å omskrive dem. Han leverte deretter et nytt utkast av den første episoden 8. juli. Coburn var bekymret over at en eldre mann som reiser med en ung jente kunne ha seksuelle overtoner og de endte opp med å gjøre Susan, som hun nå het, til Doktorens barnebarn. Lærerne ble også omdøpt til Ian Chesterton og Barbara Wright.
I denne perioden kalte Coburn historien The Tribe of Gum og arbeidstitlene på episodene var «An Unearthly Child», «The Fire-Maker», «The Cave of Skulls» og «The Dawn of Knowledge». De er stort sett lik de ferdige episodene bortsett fra at huleboerne ikke prater og de blir vennlige etter at Ian lager ild. Coburn mente dog at huleboerne bør kunne prate og det ble det til slutt enighet om. Whitaker sa senere at det var den vanskeligste avgjørelsen de måtte ta angående huleboerne. Både Whitaker og Lambert likte ikke historien og de tenkte på å forkaste den til tross for mangelen på alternative manus. Lambert kontaktet blant annet Terence Dudley for å se om han ville skrive den første historien, men han takket nei. Coburn fortsatte å jobbe på episodene og de ble levert innen 17. september.
I et tidlig utkast er dyret som angriper Za en panter. I fjerde episode blir også Za plassert i hulen sammen med de andre for å drepes. Za synes at Ian skal lære stammen å lage ild, men Kal er uenig og de slåss. Old Mother tar med et annet stammemedlem for å drepe de reisende, men Ian klarer å lage ild tidsnok og huleboerne blir vennlige. Utkastet slutter med at de alle spiser sammen og skanneren i tardisen viser stammen som holder opp fakler mens Doktoren og de andre drar. Siste scene viser at tardisen lander ved et stort fjell med en bygning som ser ut til å flyte i lufta. Denne scenen skulle lede inn i historien The Masters of Luxor som Coburn også skulle skrive, men som senere ble forkastet.
I et annet utkast med oversikt over scenene ser Hur at Old Mother går tilbake til de andre huleboerne etter at hun har sluppet de reisende ut, men hun blir ikke drept. Ian driver bort dyret som angriper Za med en fakkel. Etter at Za blir plassert med de andre i hodeskallehulen ber Hur Old Mother om å forhindre at Kal dreper dem. Kal går inn i hulen, men Za har kommet seg fri og dreper ham. Denne versjonen slutter med at tardisen lander et nytt sted og Barbara ser en bygning i en fjellskrent.
Manuset for den første episoden kalte historien for Doctor Who and the Tribe of Gum og episoden for «An Unearthly Child». Manuset spesifiserte også at i begynnelsen av episoden skulle historiens navn vises sammen med manusforfatter og deretter skulle episodens navn vises over episodens første scene. Dette ble senere forandret til at episodenavnet ble paret med manusforfatter og dette ble vist over første scene.
Pilotepisode
Første episode ble gitt status som pilotepisode, som betydde at den kunne spilles inn på nytt om resultatet ikke ble bra. 19. september ble de første effektsekvensene filmet hos Ealing på 35mm-film. Dette inkluderer sekvensene der man ser tardisen i det øde steinalderlandskapet og scenen der den dematerialiserer mens spyd blir kastet mot den.
Opprinnelig skulle Rex Tucker regissere denne historien, men på grunn av utsettelsene grunnet problemene med manus, kolliderte innspillingsdatoene med hans ferie på Mallorca. Waris Hussein, som opprinnelig skulle regissere den andre historien, ble derfor valgt som Tuckers erstatter. I denne perioden øvde de vanligvis på en episode fra mandag til fredag og spilte den deretter inn på fredagskvelden fra 20.30 til 21.45. Hussein begynte å øve på pilotepisoden med skuespillerne lørdag 21. september. 27. september ble den spilt inn i Lime Grove studio D på quadruplexbånd, som BBC brukte på denne tiden.
Episoden ble spilt inn i to deler. Bruddet kommer der Barbara og Ian tvinger seg inn i tardisen. Første del ble spilt inn en gang og andre del to ganger, med et mislykket startforsøk på andre gang. Det var flere problemer med innspillingen. Scenearbeiderne fikk blant annet ikke igjen dørene til tardisen under første takning av andre del og Carole Ann Ford leverte en replikk feil.
Sydney Newman og Donald Wilson så gjennom episoden 4. oktober og det ble avgjort at den skulle spilles inn på nytt. Newman mente handlingen måtte få et høyere tempo og Doktoren måtte gjøres morsommere og «søtere». William Hartnell var enig i sistnevnte fordi han mente Doktoren var for sur.
Design
Peter Brachacki ble av BBCs designavdeling valgt ut i juli 1963 til å designe tardisens kontrollrom og resten av historien. Han skapte tardisens utseende i diskusjoner med Mervyn Pinfield. Brachacki valgte å lage en sekskantformet konsoll fordi det var bare en person som skulle føre tardisen og i midten satte han en gjennomsiktig søyle med innvendige lys. Den skulle opprinnelig gå opp og snurre rundt når tardisen forflyttet seg, men de endte med å lage den slik at den gikk opp og ned. Konsollen ble laget av Shawcraft Models. Over den hengte han en stor sekskantformet enhet som skulle fungere som lyskilde. Den ble sjeldent brukt fordi den var i veien for mikrofonene og var vanskelig å sette opp. Veggene ble dekt med runde nicher og et bilde av elektroniske komponenter. Dette bildet ble etter innspillingen av pilotepisoden byttet ut med en rekvisitt som skulle virke som en feilfinner i en senere historie.
Totalt måtte sju sett lages i studioet for pilotepisoden, inkludert tardisen. De to første var Totters Lane og skraphandlerplassen som var forbundet med hverandre. De tre neste var en korridor på skolen som var forbundet med Ians skolelaboratorium og et klasserom. Den siste var et lite sett utenfor dørene til tardisen som ble brukt av Barbara da hun tvinger seg inn i den.
For resten av episodene tok Barry Newbery over som designer fordi Brachacki ikke likte å jobbe på serien og han skulle også gjennomgå en operasjon fordi han var syk. Newbery gjenskapte Brachackis sett da pilotepisoden ble spilt inn på nytt og ble derfor bare nevnt i rulleteksten på de resterende tre episodene. For «The Cave of Skulls» lagde han leirplassen og hulen til huleboerne, en hule fylt med hodeskaller, en ørken utenfor tardisen og et område med steiner og sanddyner. Huleveggene ble laget ved at han strakk strie over hønsenetting og polystyren og det ble laget rundt 150 hodeskaller med vakuumforming. For «The Forest of Fear» måtte også en skog lages.
Innspilling
9.–11. oktober ble flere scener som trengte større sett og som vanskelig kunne spilles inn i det vanlige studioet, filmet hos Ealing. Blant dem finner man slåsskampen mellom Kal og Za, som ble filmet med stuntmennene Derek Ware og Billy Cornelius. Ware hadde selv koreografert denne scenen. Flere sekvenser med tardisen sett utenfra ble også filmet der. Douglas Camfield, som var Husseins produksjonsassistent, regisserte noen av disse sekvensene fordi Hussein hadde liten erfaring med film og Camfield hadde brukt det i tidligere produksjoner.
«The Cave of Skulls» ble spilt inn 25. oktober, også i Lime Grove studio D. Den har et planlagt brudd i opptaket som skjer etter at Susan og Ian går ut av tardisen. «The Forest of Fear» ble spilt inn på samme sted 1. november, unntatt scenen der Za blir angrepet av et dyr, som ble spilt inn kvelden i forveien. Denne scenen ble spilt inn separat slik at den kunne klippes inn i opptaket på fredagskvelden mens Newark, som spilte Za, fikk lagt på falsk blod og sår på brystkassa. Delen av episoden hvor de løper gjennom jungelen ble realisert ved at de lot som de løp og scenearbeidere slo greiner og blader mot dem. For denne episoden var det planlagt to brudd i opptaket. De skjer etter at Za og Hur forlater hula med hodeskallene og etter at Doktoren mumler noe om de andre som vil hjelpe Za.
Rødgjøkveps
Rødgjøkveps (Vespula austriaca) er en art i familien stikkeveps. Det latinske navnet er gitt utfra artens kjerneområde, som er områdene rundt og i Østerrike.
An Unearthly Child
Innspilling
Siste episode, «The Firemaker», fulgte 8. november. For disse episodene var det vanlig at skuespillerne spilte siste scene fra forrige episode på nytt. For «The Firemaker» var ikke settet med skogen lenger i studioet så avslutningen på forrige episode ble spilt inn med nærbilder av Ian foran svarte gardiner. Denne episoden har også to brudd i opptaket. Det første er etter scenen hvor Ian lager ild og det andre er rett før avslutningen på episoden i tardisen.
Musikk
13. september 1963 fikk Norman Kay i oppdrag å komponere ledsagende musikk til historien. Rundt 16 minutter med musikk ble spilt inn i Camden Theatre 18. september av The Norman Kay Ensemble, et sjumanns orkester dirigert av Kay selv. Melodien som Susan hører på transistorradioen sin er «Three Guitars Mood 2», komponert av Nelson og Raymond, og fremført av Arthur Nelson Group.
Alternative titler
I de første sesongene av Doctor Who hadde ingen av episodene en tittel for hver historie. Disse historiene har derfor blitt kalt flere ting opp gjennom årene.
De følgende titlene har blitt brukt på denne historien:
Rødgjøkveps
Utseende
Rødgjøkvepsen er 15-19 millimeter lang. Fargene er typiske for stikkvepser, gult og svart. Bakkroppen har aldri antydning til en rødlig farge. Vingene er svakt brunlige. Bakleggene har lange, svarte, utstikkende hår.
An Unearthly Child
Alternative titler
Det er uenighet om hva denne historien skal kalles. Doctor Who Magazine har valgt å bruke tittelen som ble brukt nærmest produksjonen eller kringkastingen, som i dette tilfellet er 100,000 BC. Andre publikasjoner, som The Discontinuity Guide og About Time, har valgt å forholde seg til hva BBC kaller utgivelsene og gått for An Unearthly Child.
Arkivstatus
Mastertapene til alle fire episodene og piloten ble klarert for sletting 17. august 1967, men bare de tre siste episodene ble på dette tidspunktet slettet. 20. mai 1971 ble «An Unearthly Child» og piloten slettet.
Det ble dog laget 29 kopier av hver episode på 16 mm-film, og disse ble solgt til blant annet Australia, New Zealand, Canada, Hongkong, Nigeria, Ghana, Jamaica, Uganda, Mauritius, Venezuela, Mexico og Danmark. BBCs arkiv tok vare på eksemplarer av alle fire episodene på 16 mm-film og den uklippede pilotepisoden på 35 mm-film.
Kringkasting og mottakelse
Første episode, «An Unearthly Child», ble vist for første gang lørdag 23. november 1963 på BBC One. Den fikk da 4,4 millioner seere. På grunn av at John F. Kennedy ble drept dagen i forveien og fordi strømmen hadde gått i flere deler av landet, ble det bestemt at episoden skulle vises i reprise før «The Cave of Skulls» uken etter. Den fikk da seks millioner seere og «The Cave of Skulls» fikk 5,9 millioner. 7. desember fulgte «The Forest of Fear» med 6,9 millioner seere og uken etter avsluttet «The Firemaker» historien med 6,4 millioner seere.
Pilotepisoden og historien ble satt opp på National Film Theatre (NFT) 29. oktober 1983. De skulle åpne et to dager langt kinoprogram kalt Doctor Who - The Developing Art. Historien ble også vist på NFTs kinoer i 1984. Alle fire episodene ble klipt sammen til en 90 minutter lang TV-film og solgt til flere amerikanske TV-stasjoner som viste den i 1980-årene. I 1991 ble pilotepisoden med første takning av andre del vist på BBC Two som en del av temadagen The Lime Grove Story, som viste opptak gjort hos Lime Grove. Den fikk 1,7 millioner seere. Pilotepisoden med andre takning av andre del ble vist 22. november og 24. desember 1998 på BBC Choice som en del av The Take: 35 Years of Doctor Who.
BBC produserte seerrapporter for første visning av alle fire episodene. Resultatene var et prosenttall og de fikk henholdsvis 63%, 59%, 56% og 55%. Den første var nært gjennomsnittet for drama- og barneserier som lå på henholdsvis 62% og 64%. 124 seere deltok i undersøkelsen for denne episoden og de likte å see Hartnell i en, for ham, uvanlig rolle og de prisroste lydeffektene fra Radiophonic Workshop. De syntes også at serien var en morsom virkelighetsflukt, men noen mente at en tidsreisende politiboks var for latterlig. En seer skrev at episoden var som en blanding av Dickens' Old Curiosity Shop fra romalderen og Wells' Tidsmaskinen. Han avsluttet med at han så frem til å møte Doktorens planetariske venner igjen neste lørdag, uansett hvilken tidsperiode de er i.
David J. Howe og Stephen James Walker skriver i The Television Companion at historien kan deles inn i to deler: den første episoden og de resterende tre. De mener at «An Unearthly Child» effektivt introduserer seriens hovedpersoner og hva den går ut på. De roser alle hovedrolleinnehaverne og scenen der tardisen blir introdusert. De nevner at resten av historien har fått en mer lunken mottakelse og at det har blitt sagt at å sette episodene til steinalderen gjorde de lite interessante å se på og ga de et snevert spillerom. De mener dog at episodene er intense og høyst dramatiske og konkluderer med at historien ga serien en positiv start.
Slekt (jus)
Slekt som juridisk begrep betegner tradisjonelt i Europa personer som nedstammer agnatisk (i mannslinje, «på sverdsiden») fra samme person. Disse personene vil gjerne ha samme slektsnavn. Uttrykket slekt brukes imidlertid også i dagligtalen i en bredere forstand, om alle man er i familie med, både agnatisk og kognatisk (gjennom kvinneledd, «på spinnesiden») («er i slekt med»). Slekt i tradisjonell juridisk forstand kan derfor også omtales som slekt i snevrere forstand.
An Unearthly Child
Utgivelser
Terrance Dicks skrev boken basert på historien og den ble utgitt 15. oktober 1981 med tittelen Doctor Who and An Unearthly Child av WH Allen under merkenavnet Target Books. Boken var nummer 68 i Targets serie basert på Doctor Who-episoder. Den ble utgitt i forbindelse med at en rekke historier av Doctor Who, inkludert An Unearthly Child, ble vist i reprise på BBC Two med paraplytittelen The Five Faces of Doctor Who i november 1981. Boken ble oversatt til fransk og tysk i henholdsvis 1987 og 1990. 15. februar 1990 ble det også lansert en ny engelsk utgave med tittelen Doctor Who - An Unearthly Child i forbindelse med at historien ble utgitt på VHS.
Slekt (jus)
Til det tradisjonelle slektsbegrepet regnes også kvinner som giftes inn i den. Døtre tilhører slekten frem til de eventuelt gifter seg inn i en annen slekt. Adopterte er ofte også regnet med i slekten.
An Unearthly Child
Utgivelser
En avskrift av episodene ble redigert av John McElroy og utgitt av Titan Books med tittelen Doctor Who — The Scripts: The Tribe of Gum i januar 1988.
Slekt (jus)
Det tradisjonelle slektsbegrepet har i mange vestlige land fått en svakere stilling i lovgivningen i nyere tid. Mens slektsnavn etter det tradisjonelle slektsbegrepet følger mannslinjen, har nyere navnelovgivning i Norge åpnet for at slike navn kan overføres gjennom kvinneledd, og i navneloven er begrepet slektsnavn avskaffet og erstattet av etternavn. Arverett og flere andre rettsforhold er uavhengig av om slektsskapet går gjennom manns- eller kvinneledd.
An Unearthly Child
Utgivelser
I februar 1990 ble An Unearthly Child utgitt for første gang på VHS. Denne versjonen hadde fjernet teksten «Next Episode – THE DEAD PLANET» fra siste episode. Piloten med andre takning av andre del fulgte i juni 1991 i boksen The Hartnell Years sammen med episode tre av The Crusade og episode fire av The Celestial Toymaker. I mai 2000 ble alle opptakene av pilotepisoden inkludert på VHS-utgivelsen av The Edge of Destruction. September samme år ble An Unearthly Child igjen utgitt på VHS. Denne gangen restaurert og uklippet.
Slekt (jus)
Å være i slekt eller familie med personer, har rettslig betydning både rettshistorisk og idag. Kort kan nevnes navnerett, arverett, odels- og åsetesrett, forsørgelses- og bidragsplikt, inhabilitet til å treffe avgjørelser og begrensninger i vitneplikt.
An Unearthly Child
Utgivelser
Historien ble igjen restaurert for DVD-utgivelsen 30. januar 2006. Den ble da utgitt sammen med de etterfølgende historiene The Daleks og The Edge of Destruction i boksen The Beginning. Alle opptakene fra piloten er også inkludert sammen med en nylaget versjon som kombinerer de beste bitene fra de forskjellige opptakene.
Slekt (jus)
Arvelig adelskap har nesten alltid fulgt mannslinjen, men dog slik at også døtre ble regnet som adelige (dvs. alle, både kvinner og menn, arver sin fars status som adelig). Tronfølge i monarkier har for det meste fulgt det samme prinsippet, men med unntak når det var nødvendig for å sikre tronfølgen. I Norge var arveretten til tronen basert på salisk rett, altså agnatisk-primogenitur (eldste sønn arver), frem til 1990, men slik at det fortsatt er salisk tronfølge som gjelder for kronprinsen (kong Haralds yngre barn) som er født før 1990. Neste tronskifte i Norge vil derfor også følge salisk rett.