cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den situasjonistiske internasjonale
Oversikt
SI angrep alle etablerte politiske og akademiske teorier, til tross for at det i dag kan være vanskelig å se bevegelsen uten røtter i nettopp de akademiske og politiske sfærene. SI anses av mange som en av de sterkeste drivkreftene bak studentopprøret i Frankrike i mai 1968.
Situasjonistene sto nærmere en anarkistisk enn en marxistisk sosialisme, og la stor vekt på autonomi. I sine skrifter analyserte de allerede før 1960 popkulturens revolusjonære potensial, og hyllet opptøyer og plyndring som spontane opprør mot det gjennomregisserte forbrukssamfunnet.
Den første Situasjonistiske Internasjonale
Debord fremsto tidlig som den mest markerte blant gruppens medlemmer, men han har senere vært gjenstand for blandet omtale. Samtidig som han ga SI sitt teoretiske fundament, utøvde han  en nær diktatorisk kontroll over bevegelsens utvikling og medlemmer.
Situasjonismen og avantgarden
Påvirket av filosofen Georg Lukács gjorde SI en tidlig historisk analyse av avantgardistiske bevegelser som Dada og surrealismen. De anså at disse bevegelsene var mislykket ettersom de faktisk ikke forandret verden. For SI var meningen med kunst å skape en revolusjonær bevissthet, ikke å skape eksperimentelle kunstverk. Debord mente at det kapitalistiske samfunnet hadde nøytralisert alle tidligere forsøk på å utfordre borgerskapets hegemoni. Gjennom å tilegne seg den avantgardistiske kulturen hadde den borgerlige klassen forandret all kunst, alle subversive former og alle symbolske verdier til varer. Dette omtalte SI som «récuperation».
Denne konklusjonen førte til at alle kunstnere ble ekskludert fra gruppen i 1962. Kunst tilhørte det forgangne, og fra og med nå skulle kunsten realiseres i den revolusjonære praksisen. Man skulle vie seg til anti-kunst. Tanken var at SI selv gjennom å tilegne seg skuespillsamfunnets representasjoner skulle kunne skape subversive og kritiske effekter. Dette skulle gjøres innenfra, og derfor var medlemmene tvunget til å kamuflere sine kunstneriske intensjoner og bli usynlige i skuespillsamfunnet. På denne måten ville man skape en slags «kunstneriske terrorhandlinger».
Détournement
Metoden for å gjenvinne kunstens radikalitet kaltes «détournement». På et vis er dette det motsatte av «récuperation» (radikale ideer som omformes til trygge forbruksvarer) ved at bilder og forestillinger produsert av «skuespillet» blir endret og undergravd, og slik endrer mening fra å støtte status quo til å formidle et mer radikalt eller opposisjonelt budskap.
Ideen om «détournement» har øvd stor innflytelse på en del samtidige politisk radikale grupperinger og bevegelser, og kan ses i aktivitetene til dagens «culture jammers» og adbustere. Et eksempel kan være forvrengingen av klesmerket Nikes reklamekampanjer. I dette tilfellet ble den originale selvfremstillingen av selskapet endret for å rette oppmerksomheten mot Nikes antatte strategi om å flytte produksjonen til frihandelssoner med billig arbeidskraft i den tredje verden.
Dérive
Et tidlig prosjekt som situasjonistene viet seg til kaltes dérive, som kan oversettes med «å drive», noe som innebar å vandre omkring i bylandskapet for å se hvordan de ulike bymiljøene påvirker sinnstemninger. Man skulle slippe de viljestyrte prosessene og tillate en lekende og konstruktiv oppførsel. Under vandringene samtalte man med hverandre om hvordan man opplevde ulike ting, og dette ble på et vis også et instrument for å analysere seg selv. Av dette utviklet man teorien om psykogeografi, dvs. hvordan fysiske miljøer påvirker oss. SI mente at den modernistiske byplanleggingen og arkitekturen bare bidrar til et samfunn der mennesker blir mer isolert. Den moderne byen er redusert til en kulisse for konsum.
«Kommentarer til Skuespillsamfunnet»
I 1988 publiserte Debord boken «Kommentarer til Skuespillsamfunnet». Mye av troen på en forandring av samfunnet er byttet ut mot an konstatering av samfunnet og den massemediale kapitalismen. Debord mener at det diffuse skuespillet som kjennetegner samfunnet i dag har gått over i et totalt skuespillsamfunn. Han stiller opp fem punkter som typiske for det totale skuespillsamfunnet:
Ertzaintza
Ertzaintza er politistyrken i Baskerland, en av de spanske autonomas. Den tilsvarer Mossos d'Esquadra i Catalonia.
Arkitekturåret 1546
Arkitekturåret 1546 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1546.
Jihane Samlal
Jihane Samlal (født 25. november 1983) er en marokkansk padler som konkurrerer i slalåm. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 21 i K-1.
Absalon Olsen Wereide
Absalon Olsen Wereide (født 1770 på Vereide, død 1852 samme sted) var en bonde og stortingsrepresentant fra Vereide i Gloppen kommune. Han var Gloppens første representant til Stortinget. Han satt i en periode fra 1821–1823.
Wereide var sønn av gårdbruker Ola Absalonson Wereide (1736–1798) og Ane Marie Fæster (1740–1800) fra Rygg, og hadde tre eldre søstre. I 1798 giftet han seg med Eve Jondater Ytre-Henden (1775–1853), de fikk fire barn.
Paragrilus
Utseende
Små, slanke, blankt svarte praktbiller. Oversiden har kraftig, gjerne noe tverrlinjet, skulptur.
Levevis
Som det norske navnet skulle tilsi utvikler disse billene seg gjerne i død ved av små dimensjoner - greiner og kvister.
Utbredelse
Slekten er for det meste utbredt i den neotropiske økosonen, men to arter forekommer i det østlige USA nord til New York.
Systematisk inndeling
. Navnet Rhaeboscelis har til tider vært brukt om den slekten som bør hete Paragrilus Saunders, 1871.
Wymysörisk
Wymysörisk (Wymysiöeryś) er et høytysk språk som snakkes i den lille byen Wilamovice, på grensa mellom Schlesien og Lille-Polen. Ved siste telling var det omtrent 70 talere av språket, og de fleste av dem var eldre mennesker. Wymsörisk kommer derfor til å dø ut om kort tid.
Valerij Andrijtsev
Valerij Oleksandrovytsj Andrijtsev (ukrainsk Валерій Олександрович Андрійцев født 27. februar 1987) er en ukrainsk bryter, som spesialiserer seg i fri stil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv i 96-kilosklassen.
A Small Town Girl
A Small Town Girl er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Allan Dwan.
Handling
Paulines onkel er innehaver av det eneste hotellet i Maplehurst. Pauline er foreldreløs, og har derfor blitt adoptert av sin slektning. Hun er interessert i Dick, en ung hotell-assistent. Men når en velstående snobb ankommer fra en større by, blir flere av de unge kvinnene umiddelbart interessert i ham.
Når snobben reiser etter hvert østover igjen, inveterer han Pauline til å besøke ham hjemme hos ham. Hun flykter snart hjemmefra, men bare ett år senere msiter han interessen i Pauline. Men hun er allerede gravid, og føder barnet hans. Men snobben og familien hans er overhodet ikke interessert i å støtte henne lenger.
Sabino
Sabino er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Norunn Grande
Norunn Grande (født 1957) er daglig leder ved Nansen Fredssenter på Lillehammer.
Hun har over flere år gitt opplæring i dialog og fredelig konfliktløsning i Afghanistan og også arbeidet med afghansk diaspora i Norge. Tidligere har hun jobbet som rådgiver for den norske UNESCO-kommisjonen, som lektor ved Follo folkehøgskole og som daglig leder ved Norsk Fredssenter. Grande er utdannet cand.polit. med hovedfag i statsvitenskap.
Fylkesvei 454
Fylkesvei 454 går mellom Stupstad i Kristiansand og sentrum i Vennesla.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
The Smuggler’s Daughter
The Smuggler's Daughter er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Jerold T. Hevener.
Handling
Hans forsøker å jage smuglere som driver med smugling av ost, men han nyser og de oppdager ham.
Smuglerne planlegger deretter å drepe Hans, med en overdose limburger.
Georgia under Vinter-OL 1994
Georgia under Vinter-OL 1994. Fem mannlige sportsutøvere fra Georgia deltok i tre sporter, alpint, aking og skihopping under Vinter-OL 1994 i Lillehammer i Norge. Georgia, som deltok for første gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 17.-plass i aking, toer for menn.
Elise Chabbey
Elise Chabbey (født 24. april 1993) er en sveitsisk padler som konkurrerer i slalåm. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 20 i K-1.
Gråt ikkje mamma
Gråt ikkje mamma er en sang fra albumet Ungdomslaget Ny Von med Tromsø-gruppa Ungdomslaget Ny Von fra 1978.
Sagres (São Paulo)
Sagres er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Grootvlei kullkraftverk
Grootvlei kullkraftverk er et kullkraftverk ved byen Balfour i provinsen Mpumalanga i Sør-Afrika. Det har en installert produksjonskapasitet på 1200 MW fordelt på 6 turbiner. Anlegget stod ferdig i 1969, ble stengt i 1989 men reaktivert med oppstart av turbinene fra 2005.
Ishockey-VM 2012 (elitedivisjonen) – Tropper
Troppene til Ishockey-VM 2012 inneholder samtlige 16 tropper som ble tatt ut til Ishockey-VM 2012 i Finland og Sverige fra 4. til 20. mai 2012. Hver av de 16 nasjonene som deltok i mesterskapet skulle registrere minst 15 løpere (angreps- og forsvarsspillere) og to målvakter og maksimalt 20 løpere og 3 målvakter.
Cardiff Castle
Cardiff Castle (walisisk Castell Caerdydd) er en festning fra middelalderen og en viktoriansk herskapsbolig, overført fra en normannisk borg reist over en romersk festning i Cardiff, hovedstaden i Wales.
Den romerske festningen
Det kan tidligere ha vært minst to romerske festninger på stedet. Den første ble bygget antagelig omtrent år 55 e.Kr. i løpet av erobringen av silures-stammen. Omtrent tyve år senere etter en periode hvor stedet var forlatt ble en mindre hjelpebefestning bygget på stedet og antakelig okkupert. Fra slutten på 100-tallet til midten av 200-tallet var det sivile bygninger i tømmer knyttet til malmgruver på stedet.
Den normanniske festningen
Normannerne bygget en borg på en høyde på stedet for en romersk castrum, først avdekket i løpet av den tredje markise av Mutes byggeprogram. Den normanniske borgen, hvor det ytre skallet fortsatt står, ble konstruert omtrent år 1091 av Robert Fitzhamon, herre av Gloucester og erobrer av Glamorgan. Etter et feilslått forsøk av Robert Curthose, hertug av Normandie, Vilhelm Erobrerens eldste sønn, i å erobre England fra Henrik I av England, ble Curthose fengslet her og til sin død i 1134.
Festningen, bygget i stein, var et viktig festningsverk for grenseherrene, «marcher lords», bestående familiene Clare, Despenser og Beauchamps, jarlene av Warwick. På 1700-tallet ble festningen eiendommen til John Stuart, 3. jarl av Bute, som ble gjennom hans hustru en betydelig eiendomseier i området og hvis arvinger utviklet havnene som forvandlet Cardiff fra en fiskelandsby til en betydelig havn i løpet av 1800-tallet.
Den viktorianske herskapsboligen
Tidlig på 1800-tallet ble festningen forstørret og omformet til en tidlig gotisk nostalgisk stil for John Crichton-Stuart, 2. marki av Bute, av Henry Holland. Men dets omskaping begynte i 1868 da den 3. marki av Bute ga oppdrag til William Burges om å foreta massive ombygninger som endret festningen til en 1800-talls fantasifestning med en rekke rom som, kanskje, besto var den fremste bragd innenfor formgivningen av den sene viktorianske gotiske nostalgien. Dette ble slått sammen av markien, ekstremt rik, en tidlig katolsk konvertitt, meget opptatt av det gotiske og i seg selv en talentrik formgiver. Dette ble et fellesskap mellom visjon, grenseløst med penger og arkitektur som førte til en oppførelsen av blendende arkitektoniske triumfer og hvor Cardiff Castle var den fremste av dem alle.
NTNUs filmpris
NTNUs filmpris, også kalt NTNU Filmpris, er en pris som deles ut årlig under filmfestivalen Kosmorama i Trondheim. Prisen er ledd i NTNUs satsing på samarbeid med kulturinstitusjoner i Trondheim og Trøndelag. Samarbeidet med Kosmorama består i seminarer, debatter, filmvisninger og etableringen av NTNUs filmpris. Prisen er på 20 000 NOK, samt et diplom.
Cardiff Castle
Den viktorianske herskapsboligen
Inne festningen er det luksuriøse leiligheter på rekke og rad, Vinter- og sommer-røykerommene, Chaucer-rommet, Det arabiske rom, Lord Butes soverom, Takhagen som alle illutrerer Burges fremragende dyktighet som kunstarkitekt. Han tok fullstendig kontroll over formgivningen, byggingen, dekorasjonen og innredningen av leilighetene og brukte sin favorittgruppe bestående av Nicholls, Crace, og Lonsdale skapte han en rekke rom i en unik gotisk, nostalgisk stil som ikke er blitt overgått siden.
NTNUs filmpris
NTNUs filmpris «tildeles aktører som jobber for å fremme trøndersk filmproduksjon og som ved hjelp av egne aktiviteter synliggjør og utvikler det filmfaglige miljøet i Trondheim og Trøndelag». Den ble første gang utdelt i 2016, og gikk da til filmregissør Håvard Bustnes.
Cardiff Castle
Tilgjengelighet og opplevelser
Festningen ble senere solgt til byen Cardiff av Bute-familien i 1947 for en million pund. Det er nå et populært turiststed og huser et militærmuseum i tillegg til ruinene av den gamle festningen og den viktorianske rekonstruksjonen. Festningen kranses av den omfattende parkanlegget.
Festningen har vært vert for en rekke rockekonserter og opptredener og har kapasitet til å ta imot over 10 000 mennesker. Notable konserter inkluderer blant annet Stereophonics i 1998 og Green Day i 2000. I 1948 var en menneskemengde på hele 16 000 til stede, noe som fortsatt er en rekord for baseball-kamp i Storbritannia, ved den anledning da Wales beseiret England. Cardiff Castle-spillene ble holdt ved Sommerballet til Universitetet i Cardiff hvert år. Det er også stedet for Wales største Mardi Gras-festival som blir avholdes hvert år i august.
Fritt brukervalg
Fritt brukervalg innebærer at den enkelte brukeren selv bestemmer om kommunen eller en privat tilbyder skal gi hjemmehjelp. I Oslo er det også innført fritt brukervalg på hjemmesykepleie.
De private leverandørene tilbyr gjerne også tilleggstjenester som brukerne må betale selv. Pussing av sølvtøy, stryking av klær og vindusvask er eksempler på slike tjenester.
Fritt brukervalg er blant de fremste valgkampsakene til de borgerlige partiene i mange kommuner i Norge.
Trude Drevland
Trude Harriet Larsen Drevland (født 27. mai 1947 på Melbu, Hadsel kommune i Nordland) er en tidligere politiker for Høyre og ordfører i Bergen fra 2011 til 2015.
Drevland er Georgias honorærekonsul fra 2019.
Bakgrunn
Drevland er født og oppvokst i Melbu i Hadsel kommune i Vesterålen, Nordland.
Drevland har vært gift med jurist Odd Arild Drevland. Hun er søster til tidligere ordfører i Nittedal, Vigdis Gjelsvik og skuespiller Lars Andreas Larssen. Drevland er tante til forfatter Vetle Lid Larssen, filmprodusent Gaute Lid Larssen og musiker Sivert Høyem. Hun er svigerinne av Jørun Adeleid Drevland.
Karriere
Trude Drevland er utdannet sykepleier. Hun arbeidet innen sykepleie 1969–1997, i Ringerike, Sandefjord og Oslo. Ved Stokmarknes sykehus var hun sjefsykepleier, i Bergen var hun først bestyrer ved Fyllingsdalen sykehjem og senere prosjektdirektør på Bergen Røde Kors sykehjem. Drevland underviste også en periode i geriatri ved Betanien diakonale høgskole.
Hun var generalsekretær i Norges Musikkorps Forbund (NMF) 1997-2002. Hun var deretter næringspolitisk leder i Bergen Næringsråd.
I perioden 2019-2022 var hun leder av Rådet for et aldersvennlig Norge, som er en videreføring av Statens seniorråd.
Korrupsjonsanklager
Den 18. september 2015 ble Drevland siktet for grov korrupsjon i den såkalte cruisesaken. Bakgrunnen var at hun som gudmor hadde blitt fløyet med privatfly til Venezia i juni 2015 for å delta i sjøsettingen av cruiseskipet «Viking Star», betalt av cruiserederen Torstein Hagen, og at hun hadde takket ja til et cruise fra Istanbul med det samme skipet. Dette valgte hun senere å takke nei til. Drevland takket også nei til personlig gudmorgave. Rederiet ga i stedet en halv million kroner til rustiltak i Bergen kommune. Havnedirektøren i Bergen var også siktet i saken og var med på reisen til Venezia.
I desember 2016 ble saken mot både Drevland, skipsreder Hagen og havnedirektøren henlagt av statsadvokaten.
Ephraim Wolff Koritzinsky
Ephraim Wolff Koritzinsky (født 20. juni 1883 i Karlstad, død 15. mai 1942 i Levanger) var en norsk kirurg. Han arbeidet blant annet som overlege ved sykehuset i Kristiansund (1920 – 1933) og ved Trondhjem sykehus (1933 – 1941).
Liv og virke
I 1927 gikk Koritzinsky til injuriesøksmål mot redaktøren av det antisemittiske tidsskriftet Nationalt Tidsskrift og vant på alle punkter. Redaktør Sylten ble dømt til 50 dagers betinget fengsel, 400 kroner i saksomkostninger og til å sette hele dommen på forsiden av Nationalt Tidsskrift innen to uker etter domsavsigelsen.
Han var gift med Elisabeth Heide, født Müller (1901–1982) fra Kristiansund, og de fikk fem barn sammen:
Han ble arrestert av de nazistiske myndighetene den 1. desember 1941. Under fengselsoppholdet fikk han kreft. I stedet for å bli deportert ble han overført til Levanger sykehus, der han døde den 15. mai 1942. Resten av familien ble boende i Selbu til de ble kastet ut i 1944 fordi Rinnanbanden skulle ha huset. De bodde resten av krigen på Frei. Moren og barna overlevde krigen.
Yrkesliv
Fra 1912 kombinerte han egen privatpraksis med et årsvikariat ved sykehuset i Kristiansund. Under første verdenskrig arbeidet han først ved Nordland Amtssykehus i Bodø og deretter i München og Bonn. I perioden 1917 – 1919 arbeidet han ved Ullevål kirurgiske avdeling.
I 1932 hadde sykehuset i Kristiansund kjøpt inn laken utenbys fra for å sikre best mulig kvalitet med rimeligst mulig pris i de økonomisk trange tidene. Etter at borgermester Anton Næss, som insisterte på at alle innkjøp skulle skje innenfor kommunen, ikke ville la denne saken være etter at sykehuset hadde gjort rede for seg flere ganger, leverte dr. Koritzinsky en formell klage med påfølgende utdyping til Kristiansund formannskap der han blant annet skrev:
Borgermester Næss gikk da til sak mot dr. Koritzinsky og krevde at uttalelsene måtte kjennes døde og maktesløse. Borgermesteren tapte saken ved enstemmig dom og ble dømt til å betale saksomkostninger til den saksøkte og til statskassen.
En av de siste sakene overlege Koritzinsky arbeidet med i Kristiansund var å sikre at det fantes et skikkelig drevet fødehjem i byen. Ettersom Kristiansund kommune hadde blitt satt under offentlig administrasjon på grunn av økonomiske problemer, hadde det blitt vanskeleg å sikre god drift av Røde Kors-hjemmet, som hadde vært drevet med kommunal støtte. Overlege Koritzinsky tok da kontakt med St. Carl Borromeussøstrene i håp om at de kunne ta over driften. Løsningen ble at Borromeussøstrene startet en ny fødeklinikk, Stella Maris fødeklinikk, i Nordmørsgt. 3 (senere Flintegt. 5). Denne fødeklinikken, som også var bolig for nonnene, var i bruk fra 1935 og fram til 1956, da det ble opprettet fødeavdeling på sykehuset.
Koritzinsky flyttet til Trondheim og der han fikk stilling som kirurgisk overlege og sykehusdirektør ved Trondhjem Sykehus.
Jefferson Parish
Jefferson Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger i de sørøstlige delene av staten og det grenser mot Orleans Parish i nordøst, Plaquemines Parish i øst, Lafourche Parish i sørvest, St. Charles Parish i nordvest og mot Mexicogulfen i sør.
Jefferson Parish totale areal er 1 664 km² hvorav 870 km² er vann. I 2010 hadde fylket 432,552 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Gretna.
Lindisfarne Castle
Lindisfarne slott er en forhenværende borg og nåværende lystslott på øya Lindisfarne i Northumberland i England. Øya er for det meste ganske flat, men domineres av en fjelltopp eller høy klippe kalt Beblowe Crag. Slottet er bygd på denne.
Da klosteret på Lindisfarne ble nedlagt på 1500-tallet ble bygningene brukt som depot for den engelske marinen. I 1542 ga Henrik VIII jarlen av Rutland i oppdrag å befeste anlegget i tilfelle angrep fra Skottland. Det ble imidlertid ikke bygget noen anlegg på Beblowe Crag før i 1549. I 1570-71 ble det bygget et lite fort her oppe. I og med personalunionen mellom England og Skottland i 1603 forsvant betydningen av å ha en militærbase på Lindisfarne, og anleggene forfalt.
Shedding Skin
Shedding Skin er et musikkalbum med Samsaya, utgitt i 2004. Dette er hennes debutalbum.
Giro della Provincia di Reggio Calabria 2011
Giro della Provincia di Reggio Calabria 2011 var den 65. utgaven av det italienske sykkelrittet Giro della Provincia di Reggio Calabria. Matteo Montaguti var regjerende mester fra 2010. Årets utgave av rittet gikk over tre etapper fra 28. til 30. januar 2011. Italieneren Daniele Pietropolli vant rittet sammenlagt.
1. etappe
Resultater
Stillingen sammenlagt
2. etappe
Resultater
Stillingen sammenlagt
3. etappe
Resultater
Stillingen sammenlagt
Moe Kaifuchi
Moe Kaifuchi (født 16. juni 1986) er en japansk padler som konkurrerer i slalåm. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 19 i K-1.
If I Needed Someone
«If I Needed Someone» er en sang av The Beatles som første gang ble utgitt på albumet Rubber Soul i 1965. Sangen ble skrevet av George Harrison og innspilt mellom 16. oktober og 18. oktober 1965.
Inspirasjon
Sangen var tungt influert av musikken til den amerikanske gruppen The Byrds. Etter sigende sendte Harrison sangen til Jim McGuinn med beskjeden «Dette er for Jim» ettersom gitarriffet i If I Needed Someone var basert på McGuinns riff i sangen «The Bells of Rhymney». Introduksjonen og sangens capo var også svært like Byrds. Pussig nok var The Byrds' egen bruk av elektrisk 12-strengers gitar influert av George Harrisons bruk av et tilsvarende instrument i filmen A Hard Day's Night.
Harrison har selv skrevet om sangen at «If I Needed Someone er som en million andre sanger skrevet rundt D-akkorden. Om du beveger fingeren din rundt, får du flere små melodier og noen ganger får du flere små sykdommer. Den gitarlinja, eller variasjonene av den, finnes i mange sanger, og det forbauser meg at folk fortsatt finner nye kombinasjonsmuligheter i de samme notene.»
Versene har tunge harmonier med John Lennons stemme høyest, noe høyere enn Harrisons i miksen.
Andre versjoner
Harrison inkluderte sangen på sitt Live In Japan-album fra 1992 hvor han og Eric Clapton hadde betydelig lengre gitarspill mellom versene. Harrisons stemme er også mye mer prominent enn på The Beatles' original.
Clapton spilte også en kort versjon av sangen på hyllestkonserten «Concert For George» i 2003.
If I Needed Someone var den første sangen fra George Harrison som ble en hitsang for en annen gruppe. Det var The Hollies' utgave som nådde 20.-plass på britiske hitlistene i januar 1966, men ved deres standard var det likevel den sangen som var minst suksessfull. Harrisons nedlatende kommentarer til pressen førte til sinte ordvekslinger mellom de to britiske gruppene.
Jishixia-demningen
Jishixia-demningen er en demning med vannkraftverk i Qinghai-provinsen i det nordlige Kina. Den ligger i floden Huang He. Arbeidet med demningen ble påbegynt i 2005, og ble ferdigstilt i 2010. Ved igangsettelse hadde vannkraftverket en kapasitet på 1.020 MW.
Vannkraftverket drives av energiselskapet China Datang Corporation.
Xiangshuijian vannkraftverk
Xiangshuijian vannkraftverk er et vannkraftverk under utbygging i Anhui-provinsen i det nordlige Kina. Arbeidet med demningen ble påbegynt i 2005, og blir etter planen ferdigstilt i 2011. Ved igangsettelse får vannkraftverket en kapasitet på 1 000 MW.
Dette anlegget er et såkalt pumpekraftverk med øvre og nedre magasin.
St. Charles Parish
St. Charles Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger i de sørøstlige delene av staten og det grenser mot Jefferson Parish i øst, Lafourche Parish i sørvest og mot St. John the Baptist Parish i nordvest.
St. Charles Parish totale areal er 1 062 km² hvorav 328 km² er vann. I 2010 hadde fylket 52,780 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Hahnville. Det ble grunnlagt i 1807 som et av Louisianas opprinnelige nitten fylker.
Soagŋojohka
Soagŋojohka (nordsamisk, historisk også skrevet Soagŋujåkka) er ei elv i Lebesby kommune i Finnmark. Den starter fra Skjåvannan og renner mot vest, senere sørvest, til den løper sammen med Stuorraluohkajohka og danner Ifjordelva. Selve Soagŋojohka er bare 2,5 kilometer lang, mens hele vassdraget er 14,1 kilometer. Vassdraget har utspring fra et tjern langt inne på Ifjordfjellet, rundt 10 kilometer sørøst for Ifjord, og renner mot nord til Jernvannet. Etter Jernvannet renner elva, som her heter Ruovdejohka, mot vest ned til Skjåvannan. En liten tilløpselv kommer fra Iskløvervannet og renner inn i Skjåvannan fra nord.
Fylkesvei 98 krysser nedbørfeltet fra vest til øst, og passerer langs nordbredden av Skjåvannan. Her ligger også Ifjordfjellet kapell.
Mary Hopkin
Mary Hopkin (født 3. mai 1950 i Pontardawe i Wales), kreditert på noen plateutgivelser som Mary Visconti, er en walisisk sanger, mest kjent for listetoppen «Those Were the Days», produsert av Paul McCartney. Mary Hopkin var en av de første artistene som ble signert til The Beatles' plateselskap, Apple Records.
Liv og virke
Hopkin snakket walisisk da hun vokste opp. I hjembyen Pontardawe startet hun en lokal karriere som sanger av folkemusikk før hun ble oppdaget av Twiggy som så Mary Hopkin vinne TV-serien Opportunity Knocks. Twiggy anbefalte henne for Paul McCartney og Mary Hopkin ble en av de første artistene til å få kontrakt på The Beatles’ nyopprettede plateselskap Apple Records.
Hennes debutsingel «Those Were the Days», en gammel folkesang, som ble produsert av Paul McCartney og sluppet i Storbritannia 30. august 1968 (med katalognummer «APPLE 2»). Til tross for konkurranse fra den veletablerte artisten Sandie Shaw, som også utga den samme sangen som singel, nådde Hopkins versjon førsteplass i Storbritannia og andreplass i USA.
21. februar 1969 ble debutalbumet Post Card utgitt, igjen produsert av McCartney. Den hadde tre coverversjoner av Donovans sanger, som spilte på albumet: «Lord of the Reedy River», «Happiness Runs» og «Voyage of the Moon», i tillegg til blant andre «The Game» av George Martin og «The Puppy Song» av Harry Nilsson. «Lord of the Reedy River» ble bedømt som høydepunktet på albumet. McCartney takket for hjelpen ved å spille tamburin og kore på Donovans neste singel, den anemiske «Atlantis» som ble sluppet sent i november og nådde en beskjeden 23.-plass i Storbritannia.
Hopkins neste singel var «Goodbye», en Lennon McCartney-sang, skjønt kun skrevet av McCartney alene. Den ble utgitt 28. mars 1969 («APPLE 10») og nådde en andreplass og ble også utgitt på platen med filmmusikken til Blade Runner. «Goodbye» ble aldri offisielt utgitt av The Beatles, men en demoversjon kunne bli funnet på enkelte Beatles-piratplater.
Paul McCartney's insisterte at Mary Hopkin skulle spille in «Que Sera, Sera» og låten ble innspilt i august 1969. Hopkin hadde ikke lyst til å spille inn den sangen og nektet å gi ut innspillingen i Storbritannia. Singelen ble først utgitt i Frankrike i september 1969. Den ble utgitt i Nord-Amerika i juni 1970. Singelen klatret til nummer 77 på Billboard Hot 100 og endte som nummer 47 i Kanada. Låten ble også en hit i Japan, Australia, New Zealand, og Rhodesia (nå Zimbabwe).
Hopkin representerte Storbritannia i Eurovision Song Contest 1970 med å synge «Knock Knock, Who's There?» som kom på andreplass, bare slått av Irlands «All Kinds of Everything» fremført av Dana. Som singel («APPLE 26») nådde Hopkins sang andreplass i Storbritannia.
Hopkin's tredje singel, «Temma Harbour», var hennes første singel som ikke ble produsert av McCartney. Dne ble utgitt 16. januar 1970 og klatret til nummer 6 i Storbritannia og nummer 42 i Kanada. I USA klatret «Temma Harbour» til nummer 39 på Billboard Hot 100 og til nummer 4 på magasinet Easy Listenings hitliste. Along med Donovan og Billy Preston, var Hopkin en av korsangerne på the Radha Krishna Temple's 1970 hitsingel «Govinda», produsert av George Harrison for Apple Records.
Etter å ha giftet seg med plateprodusenten Tony Visconti i 1971, trakk Mary Hopkin seg fra populærmusikken for å konsentrere seg om familien. Hun koret på «Sound and Vision» på David Bowies album Low i 1977. Hun ble skilt fra Visconti i 1981.
Diskografi
Studioalbum (LP og CD)
Livealbum
Samlingsalbum
Andre album
Singler (utvalg)
Davit Modzmanashvili
Davit Modzmanashvili (født 9. november 1986) er en georgisk bryter, som spesialiserer seg i fri stil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok opprinnelig sølv i 120-kilosklassen. IOC fratok ham medaljen i 2019 på grunn av doping.
Sales (São Paulo)
Sales er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
J. H. Jørgensens Orgelfabrik
J. H. Jørgensens Orgelfabrik var en norsk produsent av pipeorgler og oppsto i 1925, da Jens Henrik Jørgensen (1864–1946) ble eneeier av den tidligere orgelfabrikken Olsen & Jørgensen. Bedriftens aner ble imidlertid grunnlagt av August Nielsen (1842–1885) i Drammen alt i 1875, under navnet August Nielsens orgelfabrikk. Nielsens fabrikk i Drammen hadde 12 mann i arbeid og leverte sitt første orgel til Brandval kirke i Solør samme år. Adressen i Drammen ble kortvarig for fabrikken, som har byttet både plassering, navn og eiere flere ganger.
Historien
August Nielsen var fra Skoger og gikk i lære hos orgelbygger Paul Christian Brantzeg (1821–1900) i Christiania, men i 1870 fikk han stipend og tilbragte fem år i lære og praksis som orgelbygger i Mellom-Europa, blant annet i lengre tid hos hos orgelbygger Sondreck i Køln.
I 1876 flyttet imidlertid Nielsen til Oslo, og der etablerte han seg i 1879 i Eugeniastiftelsens gamle gård ved St. Olavs kirke med 18 ansatte. Orgelbyggeriet leverte orgler til kirker over hele Norge, blant annet et meget stort orgel til Vår Frelsers kirke i Oslo, som nå er synonym med Oslo domkirke. Dette hadde 53 stemmer, 3 manualer og pedaler. Fullstendig overarbeidet ble Nielsen syk og døde, bare 42 år gammel. Nielsen var også ansvarlig for det første orglet i Uranienborg kirke. Det hadde opprinnelig 24 stemmer og skulle leveres i 1883, men byggetekniske problemer med kirkebygget (som ikke hadde noe med orglet å gjøre) førte til at det først kunne monteres i kirken etter Nielsens død.
Da August Nielsen døde i 1885, overtok enken Petra Marie Nilsen orgelfabrikken og drev den videre. Produsenten var da blitt ledende innenfor sitt fagfelt i Norge, og tilsammen ble det bygget omring 700 orgler til kirker og lignende. Eierskapet gikk etter hvert over til Nils Reinhardt Olsen og Jens Henrik Jørgensen, som skiftet navn til '''Aug. Nilsens Eftflg. Olsen & Jørgensen', som oftest forkortet som Olsen & Jørgensen''.
La Verdi
La Verdi er et musikkalbum med Merethe La Verdi, utgitt i 1994. Dette er hennes første og hittil siste plate.
Ella Nicholas
Ella Nicholas (født 15. desember 1990) er en padler fra Cookøyene som konkurrerer i slalåm. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 18 i K-1.
The Spitfire
The Spitfire er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Edwin S. Porter og Frederick A. Thomson.
Handling
Kjeltringene forteller Valda at faren hennes er en smugler, og viser henne juvelene de nettopp har stjålet. De overbeviser henne om at de tar vare på edelsteinene på vegne av faren hennes, og at Morson visstnok er en toll-betjent som spionerer på henne for å arrestere Girard. I løpet av hjemreisen til New York gjennomgår Morson en rekke prøvelser, både humoristiske og dramatiske, og han blir til slutt anklaget for tyveri av hans egen juveler.
Inga Anna Olive Karlsen
Inga Anna Olive Karlsen (født i 1934 i Hellemobotn i Tysfjord) er en norsk salmeforfatter. Hun har skrevet en salme på lulesamisk som er med i Norsk salmebok 2013. . Den står på nr 639 og heter Gulá muv råhkålvisájt/Hör mina böner, Herre.
Inga Karlsen er utdannet fotterapeut og har arbeidet som helsefagarbeider. Hun har vært lokalpolitiker for Senterpartiet og i det lokale kirkelivet. Hun fikk Kongens fortjenstmedalje i 2015. Inga Karlsen har også skrevet barnebøker på lulesamisk.
Det internasjonale kommunistiske seminaret
Det internasjonale kommunistiske seminaret er en samarbeidsorganisasjon og årlig møte for sosialistiske og kommunistiske partier fra hele verden. Initiativtaker var opprinnelig det kommunistiske belgiske arbeiderpartiet som har arrangert seminaret siden det ble grunnlagt i 1999. Seminaret er antirevisjonistisk, og i dag et av de mest omfattende samarbeidsorganene kommunistiske partier seg imellom etter østblokkens kollaps. Semionaret fokuserer på kampen mot imperialisme, forsvaret av marxismen-leninismen, mot reformister og revisjonister. Norge representeres av Norges Kommunistiske Parti (NKP).
Komeil Ghasemi
Komeil Ghasemi (født 27. februar 1988) er en iransk bryter, som spesialiserer seg i fri stil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse i 120-kilosklassen.
Han tok sølv under Sommer-OL 2016.
Hareøre
Hareøre (Bupleurum rotundifolium) er en ettårig urt i skjermplantefamilien.
Den blir 60–150 cm høy. Hele planten er grågrønn, ofte med purpurskjær. Bladene er elliptiske til nesten runde og butte. De nedre bladene har en kort stilk, mens de øvre omslutter stengelen. Blomstene er gule og sitter i skjermer med 5–10 stråler. Det er 5–6 småsvøpblad; de er ovale, spisse, gulgrønne og danner en iøynefallende kopp rundt småskjermene. Frukten er avlang og 3 mm lang. Blomstringstiden er juni–juli.
Hareøre vokser på kulturjord, brakkmark og tørre, åpne steder. Den er utbredt i Mellom- og Sør-Europa, Vest-Asia og Algerie. I Nord-Europa er den et tilfeldig ugras som spres med fuglefrø. Hareøre er funnet enkelte steder i Norge, men klimaet er for kjølig til at arten kan formere seg.
Priest Rapids-demningen
Priest Rapids-demningen er en demning med vannkraftverk som danner en kunstig innsjø i Columbia River i Grant County, 40 km sør for Vantage i delstaten Washington, USA.
Installert kapasitet i vannkraftproduksjonen er 955 MW, fordelt på ti turbiner. Anlegget var ferdig i 1959, etter fem års bygging. Demningen er 56 meter høy, og 3 000 meter lang. Slusen er 20 meter lang og 26 meter bred, og tillater lasteskip å forsere elva videre oppover. Lengre oppe i elva, i samme fylke, ligger Wanapum-demningen som drives av samme kraftselskap. Grant County Public Utility District har en lisens som utløp i 2005, og driver de to kraftverkene videre under strenge regler for vannregulering og arkeologisk rehabilitering av kulturminner.
María Clara Rohner
María Clara Rohner (født 1. april 1985) er en argentinsk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. I Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 15.
Plaquemines Parish
Plaquemines Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger lengst sørøst i staten og det grenser mot Orleans Parish i nord, St. Bernard Parish i nordøst, Jefferson Parish i vest og mot Mexicogulfen i sør og sørøst.
Plaquemines Parish totale areal er 6 290 km² hvorav 4 102 km² er vann. I 2010 hadde fylket 23,042 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Pointe a la Hache. Det ble grunnlagt i 1807 som et av Louisianas opprinnelige nitten fylker.
Den italienske sosialrepublikk
Den italienske sosialrepublikk (italiensk:Repubblica Sociale Italiana eller RSI) var et tysk lydrike ledet av den såkalte «Duce» og utenriksminister Benito Mussolini under andre verdenskrig. RSI kontrollerte bare de områdene i Nord-Italia som den tyske hæren til enhver tid kontrollerte. Statsdannelsen ble uformelt også kalt Salò-republikken (Repubblica di Salò) etter byen Salò, en liten by ved Gardasjøen hvor Mussolini etablerte seg. Den italienske sosialrepublikk var den andre og siste fascistiske italienske staten.
Bakgrunn
Etter den allierte landgangen på Sicilia i juli 1943 og etter at Italia hadde lidt flere nederlag i andre verdenskrig, kalte Mussolini 24. juli 1943 sammen Det store fascistiske rådet, som imidlertid vedtok mistillit mot ham, med blant andres Mussolinis svigersønn Galeazzo Cianos stemme. Neste dag ble Il Duce fjernet fra regjeringen av kong Viktor Emanuel III og arrestert. De nye italienske makthaverne under ledelse av den nye statsminister Pietro Badoglio innledet hemmelige forhandlinger med de allierte og forberedte en kapitulasjon overfor de allierte. En forutsetning fra de alliertes side for å akseptere dette, var at Italia ikke bare skulle forlate aksemaktene, men også erklære Tyskland krig. I denne situasjonen iverksatte Tyskland Operasjon Achse og styrket sitt militære nærvær vesentlig i Italia. Den 3. september ble det undertegnet et våpenhvileavtale mellom Italia og de allierte. I mellomtiden ble Mussolini først plassert på øya Ponza og 7. august ble han plassert i flåtebasen på Maddalenaøyene. I slutten av august ble han flyttet til Hotel Campo Imperatore i byen Gran Sasso i Abruzzo.
Her ble han 12. september «befridd» gjennom Unternehmen Eiche («Operasjon eik») fra fangenskapet av tyske Waffen-SS fallskjermtropper ledet av Otto Skorzeny.
Skorzeny tok med Mussolini til den tyske marinebasen Pratica di Mare, sørvest for Roma og ble deretter fløyet til Wien, og videre dagen etter til München. Den følgende dagen ble han fløyet til Hitlers førerhovedkvarter Wolfsschanze ved Rastenburg hvor han ble bedt av Hitler om å danne en vennligsittet italiensk regjering.
Den magesår-syke og utslitte Mussolini vegret seg først, men etter en kort tids nøling godtok han dette, og tyskerne kunngjorde det nye regimet over Radio Roma 15. september. 18. september holdt Mussolini en radiotale fra München som inneholdt lite annet enn at statskuppet mot ham hadde mislyktes og at han kom tilbake.
Etablering
Selv om Mussolini ønsket å vendte tilbake til Roma, motsatte tyskerne seg denne tanken på grunn av nærheten til frontlinjen og av frykt for at det kunne utløse opprør blant befolkningen om han kom tilbake til Roma. Han ble fløyet tilbake til Italia 27. september, og ble installert i Villa Feltrinelli i Gargnano utenfor den lille byen Salò ved Gardasjøen i Nord-Italia. Han hadde med seg som medarbeidere den gjenværende delen av den harde kjernen i fascistpartiet som han selv ikke tidligere hadde skjøvet fra seg.
Samtidig så tyskerne sin anledning til å kreve at de områdene som hadde blitt italienske etter første verdenskrig på Østerrikes bekostning, skulle tilbakeføres og innlemmes i Det stortyske rike. Områdene Sør-Tirol, Trieste og Istria ble derfor overlevert til Tyskland. Store deler av Midt-Italia, inklusive Roma, ned til Gustavlinjen var under direkte styring av Albert Kesselring.
Organisering
Det var viktig for Mussolini å umiddelbart markere at statsdannelsen var noe mer enn en skyggeregjering foran en tysk okkupasjonsmakt. Men tyskerne så med stor mistro på fascistenes evne til å styre eget territorium. Mussolini ble både statsoverhode og regjeringssjef i den nye statsdannelsen, og regjeringen inneholdt stort sett tidligere mer eller mindre vellykkede medarbeidere av Mussolini.
De fleste som stemte mot Mussolini under mistillitsvoteringen 24. juli hadde gått i dekning, men en del av dem ble senere arrestert og noen befant seg allerede i tysk varetekt, som grev Ciano. Disse ble 8. januar 1944 stilt for retten for høyforræderi, selv om de i realiteten bare hadde deltatt i en avstemning. Fem av de seks tiltalte ble dømt til døden, herunder Mussolinis egen svigersønn, grev Ciano. Dødsdommene ble fullbyrdet dagen etter, ved at de dødsdømte ble plassert bundet til stoler med ryggen til eksekusjonspelotongen. Bilder som ble tatt av de tilstedeværende SS-folkene, viser grev Ciano som klarte å vri seg rundt og ser sine bødler inn i øyene.
Departementer
Selv innenfor sitt kjerneområde på Posletten hadde RSI begrenset myndighet. At departementene både hadde begrenset myndighet og lå spredt omring innen RSIs område, gjorde koordinering og et selvstyre i tillegg langt vanskeligere. De viktige, men omstridte innenriksdepartementet, som blant annet hadde ansvaret for den indre sikkerhet, lå i Maderno, nabokommunen til Gargnano hvor Mussolini oppholdt seg. Videre lå utenriksdepartementet og propagandadepartementet i Saló, finansdepartementet i Verona, utdanningsdepartementet i Padova og departementet for offentlige arbeider i Venezia. Det reelle styret var imidlertid via den tyske ambassadøren, som oppholdt seg like sør for Mussolini, sammen med SS-generalen Karl Wolff, som styrte innenriksminister Buffarino Guidi.
Væpnede styrker
Det var et vanskelig arbeid å etablere egne væpnede styrker for Den Italienske sosialrepublikk, da en stor del av de militære var internert av tyskerne i 1943. Videre var mange italienere sendt i tvangsarbeid i Tyskland, og få ønsket å delta i krigen. RSI ble så desperat at den ga amnesti for innsatte i fengsler om de vervet seg til hæren, samtidig som det ble innført dødsstraff for dem som motsatte seg innkalling.
Hær
16. oktober 1943 ble det undertegnet en protokoll i Hitlers hovedkvarter i Rastenburg, hvor Tyskland aksepterte at RSI etablerte en egen hær på fire divisjoner. Totalt ville dette ha utgjort 52,000 mann. I juli året etter var den første av disse fire divisjonene klar, og ble sendt til fronten.
Armégruppe Liguria ble etablert i desember 1944 og var en kombinert hær bestående av italienske og tyske styrker under kommando av Alfredo Guzzoni.
Flyvåpen
Videre eksisterte det et lite flykorps, Aeronautica Nazionale Repubblicana (ANR), som var organisert i 3 kampgrupper, 1 lufttorpedobombergruppe, 1 bombergruppe og andre transport- og mindre enheter.
Max Eberl
Max Eberl (født 21. september 1973 i Bogen) er en tysk fotballeder og tidligerefotballspiller som er administrerende direktør for sport for RB Leipzig.
Den italienske sosialrepublikk
Flyvåpen
ANR kjempet sammen med det tyske Luftwaffe i Nord-Italia. Tyskerne prøvde å få dette korpset oppløst, slik at pilotene kunne bli overført til Luftwaffe, uten å lykkes. I 1944 ble alle tyske kampgrupper trukket ut av Nord-Italia på grunn av den allierte framgangen i Vest-Europa som begynte å true selve Tyskland. ANR-gruppene var da alene og sterkt tallmessig underlegne i forhold til de allierte luftstridskreftene.
Max Eberl
Karriere
Eberls profesjonelle fotballkarriere begynte i 1991 som forsvarsspiller hos Bayern München. Som ung spiller med stort potensial, representerte Eberl Tyskland i ungdoms-VM i fotball i Australia i 1993. Under mesterskapet spilte han fra start i gruppespillkamper mot Ghana og Portugal.
Den italienske sosialrepublikk
Marine
Det var kun en liten del av det italienske marine som valgte å slutte seg til RSI. Denne opprettet Den nasjonale republikanske marinen (Marina Nazionale Repubblicana eller MNR) som utgjorde bare 1/20 av den italienske marinen og besto av fire motortorpedobåter (Motoscafo Armato Silurante eller MAS), to ubåtjagere og enkelte andre lette fartøyer. Det var også fem miniubåter som var stasjonert i Nord-Italia og fem i Romania ved Svartehavet. De fem som var i Nord-Italia valgte å slutte seg til MNR. På grunn av betalingsproblemer ble bare fire av de som var i Svartehavet returnert til RSI.
Paramilitære enheter
Da det fascistiske regimet falt i Italia, medførte det at Den frivillige milits for nasjonal sikkerhet (MVSN) ble oppløst, og i stedet ble den nasjonale republikanergarden (Guardia Nazionale Repubblicana eller GNR) etablert, og de såkalte Svarte brigader (brigate nere) oppsto, direkte underlagt forsvarsminister Rodolfo Graziani.
Max Eberl
Karriere
Etter å kun ha spilt én Bundesligakamp for Bayern München over to sesonger, skiftet Eberl lag til VfL Bochum og 2. Bundesliga. Der ble han i fire sesonger (2 sesonger i Bundesliga, og 2 sesonger i 2. Bundesliga) før han signerte for Greuther Fürth. Etter bare 18 måneder i klubben, midt i 98/99-sesongen, flyttet han til Borussia Mönchengladbach. Her tilbragte han resten av sin spillende karriere med 137 kamper, før han pensjonerte seg i 2005.
Videre arbeid
Kort tid etter han pensjonerte seg fra profesjonell fotball ble Max Eberl utnevnt til sjef for Mönchengladbachs ungdomsprogram. I 2008 tok han jobben som Gladbachs sportsdirektør. Etter en fantastisk sesong i 2014/15 ble han utnevnt til årets sportsdirektør av fotballmagasinet 11 Freunde.
Den italienske sosialrepublikk
Paramilitære enheter
Fra august 1944 ble disse enhetene integrert i hæren.
Politikk
Mussolini ønsket en revitalisering av fascismen gjennom denne statsdannelsen gjennom en serie radikale prosjekter, som sto i kontrast til den politikken som han hadde ført tidligere. Han lovet en ny start for den italienske folket om han fikk en ny sjanse og innførte en rekke populistiske tiltak.
Mussolini hevdet at han aldri hadde forlatt sin venstreorientering og at han hadde planer om nasjonalisering av eiendommer i 1939–1940, men hadde måtte utsette dette av taktiske årsaker på grunn av krigen. På en partikongress under ledelse av Alessandro Pavolini i Verona 14. november 1943, den eneste som ble avviklet i RSI, ble det bestemt at de skulle stå for «en tredje vei» mellom kapitalisme og marxistisk sosialisme. I tråd med dette ble det innført lover for å sikre arbeiderdemokrati på arbeidsplassene, og det korporative systemet ble utvidet. Blant annet ble det nå innført ett system der arbeiderne skulle ha 50% av stemmene ved valg av ny bedriftsleder, selv om de ikke var aksjonærer.
Like fullt er dette i dag sett på som fascistpartiets mest urealistiske prosjekt. Fordi det foregikk midt i en krigssone forlot de aller fleste av disse prosjektene aldri papiret de ble skrevet på. Mussolini gjorde ingenting for å redde de rundt 8 000 jødene som ble bortført fra Nord-Italia under Den italienske sosialrepublikkens område. Dette tallet hadde dog vært høyere dersom ikke disse aksjonene delvis ble sabotert av både sivile og militære, samt den katolske kirke.
Opphør
Området skrumpet inn som følge av det allierte felttoget gjennom Italia.