cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Status Quo (Jerusalem og Betlehem)
Historie
Under Den stille uke i 1757 tok ortodokse kristne over en del av den fransiskanskkontrollerte kirke, og det var muligens dette som foranlediget sultan Osman III til å utstede et dekret i 1757 som dannet basis for status quo. I årene før Krimkrigen (1853–1856) presset Napoleon III sultanen til å ugyldiggjøre dette 1757-status quo til fordel for den katolske kirke, noe som var med på få Nikolaj I av Russland til å erklære krig til fordel for den ortodokse kirkes rettigheter. Dette førte til sultan Abdülmecid Is 1852- og 1853-firmaner som fikk internasjonal anerkjennelse i artikkel 9 i Parisfreden (1856) som lot status quo intakt. De eksisterende områdedelinger ble befestet blant trossamfunnene, og traktaten fastslo at «Gjeldende status quo vil opprettholdes og helligdommene i Jerusalem, enten de er felleseie eler eksklusivt av de greske, latinske eller armenske samfunn, skal alle forbli for alltid i deres nåværende skikk». Trass i denne erklæring var det ingen omforent definisjon av status quo, og det førte noen ganger til meningsforskjeller.
Trass i uenigheter om hvem som skulle kontrollere alle aspekter ved disse steder, er Status Quo forblitt i det store og hele intakt siden 1700-tallet av.
Uttrykket «Status Quo» ble første gang brukt om Det Hellige steder i artikkel 62 i Traktaten i Berlin i 1878.
'Immovable ladder'
Den såkalte immovable ladder (ikke flyttbare stige) under et vindu i Gravkirken, laget av tre av libanonseder, har på den plassen siden status quo ble etablert i 1757, med unntak av å ha blitt midlertidig flyttet på to ganger. Stigen kalles ikke flyttbar (immovable) grunnet bestemmelsen i Status Quo at ingen geistlig av de seks kirker har lov til å flytte, omplassere eller endre noen eiendeler uten samtykke fra de andre fem.
Etter det forskjellige kilder havder, tilhørte stigen opprinnelig en murer som drev på med restaureringsarbeider i Gravkirken. Jerome Murphy-O'Connor skriver at «stigen dukket opp på en tid da osmanerne skattla kristne geistlige for hver gang du forlot eller gikk inn i Gravkirken». Jatolikkene tilpasset seg ved å etabler overnattingsmulighet inne i kirken. O'Connor fortsetter: "«The window, ladder and ledge all belong to the Armenians. The ledge served as a balcony for the Armenian clergy resident in the Holy Sepulchre, and they reached it via the ladder. It was their only opportunity to get fresh air and sunshine. At one stage, apparently, they also grew fresh vegetables on the ledge»."
Kneiff
Kneiff er en ås nord i Luxembourg i kommunen Troisvierges. Åsen er 560 meter over havet og er det høyeste punktet i landet, bare en meter høyere enn Buurgplaatz, som feilaktig ofte regnes som det høyeste punktet i Luxembourg. Åsen ligger ved byen Wilwerdange.
Status Quo (Jerusalem og Betlehem)
'Immovable ladder'
Den første nedtegnelsen om stigen er i en gravering fra 1728 av Elzearius Horn. I 1757, samme året som Status Quo ble introdusert, nevnte den osmanske sultanen Abdul Hamid I stigen i en firman, og ettersom alt var å bli la «som det var» i følge det kongelige dekret, måtte stigen stå som den var den også. En litografi fra 1842 av David Roberts viser også stigen slik plassert. Det eldste fotografi som viser stigen er fra 1850-årene. Mot slutten av 1800-tallet ble stigen brukt for å frakte mat til de armenske munkene som tyrkerne holdt fengslet. Tyrkisske kilder nevner at stigen ble benyttet av armenske munker nor de vasket vinduer ovenfor avsatsen. Den bysantinske korniss som stigen støttes mot har blitt benyttet av almenheten under festivaler.
Under sin pilegrimsferd til Det hellige land i 1964 beskrev pave Paul VI stigen som et synlig symbol på den splittede kristenhet. I 1997 skal stigen angivelig ha blitt trukket inn gjennom vinduet og gjemt bak et alter av en protestantisk kristen som ville «make a point of the silliness of the argument over whose ledge it is.» Den ble bragt tilbake noen uker etterpå, og en rist ble innsatt i vinduet. I 2009 ble stigen satt mot vendstre vindu i en kortere tid for så å bli satt tilbake til rett sted igjen.
En studie i rødt (hørespill)
En studie i rødt er et norsk kriminalhørespill sendt på NRK Radio i 1987. Det ble produsert av NRK Radioteateret og var basert på Arthur Conan Doyles bok med samme navn. Hørespillet tar for seg mester-detektiven Sherlock Holmes' første møte med Dr. John H. Watson. Rollen som Holmes spilles av Kai Remlov.
Den ble utgitt som lydbok (ISBN 9788281787414) av NRK i 2009.
Kristin Gausen
Kristin Gausen (født 4. september 1989) er en norsk langrennsløper, som representerer Idrettslaget Varden.
Under Norgesmesterskapet på ski 2011 i Steinkjer tok hun sølv på 3 x 5 km stafett, sammen Guri Hetland og Marthe Kristoffersen. Året etter under NM på Voss tok hun gull med Marthe Kristoffersen og Tora Berger.
Internasjonalt markerte hun seg under European Youth Olympic Festival 2007 i Jaca, der hun tok sølv på kvinnenes 7,5 km fristil, kun 6 sekunder bak gullvinner Marthe Kristoffersen.
Shine (Anni-Frid Lyngstad-album)
Shine er et musikkalbum med Anni-Frid Lyngstad, utgitt i 1984. Albumet lå 4 uker på VG-lista og endte med 10.-plass som beste plassering.
Shenyang militærregion
Shenyang militærregion (forenklet kinesisk: 沈阳军区, pinyin: Shěnyáng jūnqū) er en i alt syv militærregioner for den kinesiske Folkets frigjøringshær. Den omfatter alle militære og polisiære væpnede styrker i provinsene Jilin, Heilongjiang og Liaoning.
Overslag fra International Institute for Strategic Studies anslår at regionen disponerer 250.000 mann.
Regionen har sitt navn etter storbyen Shenyang.
Emilio S. Allué
Emilio Simeon Allué Carcasona (født 18. februar 1935 i Huesca i Spania, død 26. april 2020 i Boston i USA) var en spansk-amerikansk katolsk biskop. Han var hjelpebiskop i erkebispedømmet Boston i Massachusetts til sin pensjonering i 2010.
Biskop Allué døde av covid-19 i Boston 26. april 2020, i en alder av 85 år.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Christian Camargo
Christian Camargo (født Christian Minnick 7. juli 1971 i New York City i New York) er en amerikansk skuespiller, mest kjent for sin rolle i TV-serien Dexter som seriemorderen «The Ice Truck Killer» og Dexters biologiske bror Brian Moser.
Sissel Tolaas
Sissel Tolaas (født 1959 i Stavanger og oppvokst på Stord) er en norsk kunstner, som er kjent både for sine skulpturer og for sine arbeider med lukter. Hun har siden 1986 bodd og arbeidet i Berlin.
Hun er utdannet ved Vestlandets Kunstakademi, Bergen, kunstakademier i Warszawa og Poznan og fullførte ved Kunstakademiet i Oslo i 1985. Hun fikk i 1986 et stipend for å arbeide i Berlin, og har siden bodd der.
Hun har bidratt til Skulpturlandskap Nordland med installasjonen «Vindenes hus» i Alstahaug, og laget «Stord-døra» i innseilinga til Leirvik. Sissel Tolaas deltar i ett av prosjektene i den internasjonale mønstringen av samtidskunst dOCUMENTA (13) i Kassel, utstillingssted Karlsaue.
Norgesmesterskapet i skiskyting 1962
Norgesmesterskapet i skiskyting 1962 ble arrangert på Elverum 18. februar.
Stor husflue
Stor husflue (Musca domestica) er en vanlig flue i hus, og en av de dyreartene som er mest utbredt i verden. Den er også den mest velkjente fluen, og et skadedyr som medvirker til spredning av alvorlige sykdommer.
Utseende
De voksne fluene er 5-8 millimeter lange. Mellomkroppen er gråaktig, med fire mørke langsgående linjer på ryggen. Undersiden av bakkroppen er gulaktig eller blekt orange. Hele kroppen er hårbekledt. Fasettøynene er rødaktige. Hunnene er noe større enn hannene. Hanner har øyne som støter sammen, mens hunner har en liten avstand mellom øynene.
Som alle tovinger har stor husflue bare ett par vinger. Det bakre vingeparet er redusert til to svingkøller som bidrar til stabiliteten under flukten.
Levevis
Hunnen kan legge opptil 500 egg i fem grupper med ca. 100 egg. I løpet av et døgn klekkes larvene. De livnærer seg vanligvis av dødt og forråtnende organisk materiale, som kjøkkenavfall og avføring. Larvene er blekt beige til hvite.
Stor husflue har fullstendig forvandling, også kalt metamorfose. Etter flere hudbytter, kryper larvene til en tørr og sval plass for å forpuppes, et hvilestadie der larven utvikler seg til den voksne fluen. Puppen er rød til brun. Senere klekker den voksne fluer. De voksne fluene lever mellom en halv til en måned, og vokser ikke noe i dette stadiet. De små fluene man kan se er ikke yngre enn de store, de har bare hatt dårligere tilgang til mat i larvestadiet.
36 timer etter at hunnen har kommet ut av puppen, er hun mottakelig for befruktning. Hannen bestiger henne bakfra. Hannene hevder revir mot inntrengende hanner og forsøker å befrukte alle hunner som kommer inn i reviret.
Underarter
Stor husflue inndeles i to underarter; europeisk husflue (Musca domestica domestica Linné 1758), og orientalisk husflue (Musca domestica vicina Macquart).
Evolusjon
I en artikkel i The Canadian Entomologist beskrives hvordan man i laboratorium har hatt «systemer» med husfluer og en parasitt (Nasonia vitripennis), som har fått gå i totalt 50 generasjoner.
I ett system fikk samme fluer forplante seg generasjon etter generasjon, og parasittoiden kunne der utøve sitt seleksjonstrykk. I et annet system ble de fullvoksne fluene i hver generasjon erstattet med fluer som ikke hadde vært utsatt for parasittoiden. Allerede innen fire generasjoner kunne man se tegn på begynnende resistens i det første systemet. Forskjeller kunne etter hvert måles på bl.a. puppevekter, puppestadiets lengde og puppedødeligheten.
Vest politidistrikt
Vest politidistrikt er et politidistrikt som ble opprettet 1. januar 2016 gjennom en sammenslåing av Sogn og Fjordane og Hordaland politidistrikter. Etableringen av politidistriktet var en del av Regjeringen Solbergs politireform, som reduserte antall politidistrikter i Norge fra 27 til 12.
Basert på de to sammenslåtte politidistriktenes størrelse (230 og 1,062 ), har Vest politidistrikt omkring 1 300 ansatte.
Tjenestesteder
Distriktet har følgende politistasjoner og lensmannskontorer:
Lomechusini
Lomechusini er en artsrik gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger. Nesten alle artene er knyttet til maur (myrmekofiler).
Utseende
Små til middelsstore (gjerne 3-7 millimeter), avlange, blanke, ofte rødlige kortvinger.
Levevis
Nesten alle artene er tett knyttet til maur (såkalte myrmekofiler), enten inne i tuene (slekten Lomechusa) eller rundt omkring tuene (slektene Drusilla og Zyras). De spiser maurenes matavfall, men kan også angripe maurlarver eller voksne maur. Pella humeralis er ofte meget tallrik rundt tuer av røde skogsmaur (Formica sp.). De har blitt kalt "insektenes hyener", da de dels spiser døde insekter, men også kan angripe en maur i flokk. I alle fall noen av billene som lever hos maur skiller ut stoffer som maurene slikker i seg, og får derfor være i fred i tua. Understammen Termitozyrina representerer et unntak fra det vanlige mønsteret da de er knyttet til termitter, ikke maur.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i alle verdensdeler, men mest artsrik i tropiske områder der mangfoldet av maur er størst.
Redfieldforholdet
Redfieldforholdet (engelsk:Redfield ratio) beskriver forholdet mellom grunnstoffene karbon, nitrogen, fosfor og oksygen i havvann. Begrepet har navn etter den amerikanske oseanografen Alfred C. Redfield, som første gang beskrev forholdet i en artikkel i 1963. Han postulerte at dette forholdet avspeiler hvordan stoffene inkorporeres i og seinere frigjøres fra det organiske materialet i havet.
Redfieldforholdet har vist seg svært viktig i modeller for karbonsyklusen i havet, basert på den antakelsen at forholdet mellom grunnstoffene i organisk materiale er konstant.
Redfield fant at atommasseforholdet mellom C, N, P og O2 er 106:16:1:-138. Seinere har andre forskere funnet at forholdet avviker noe fra det som Redfield fant. Andersen og Sarmiento mener at forholdet er 117:16:1:-180. Dette støttes også av norske forsøk. Francisco Rey har ved studier i Grønlandshavet funnet verdier på 122:16:1:-180.
Den første dagen
Den første dagen er et musikkalbum med Berit Emma Forsmo, utgitt i 2008.
Jarkko Ala-Huikku
Jarkko Ala-Huikku (født 31. januar 1980) er en finsk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil i 60-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde.
Solheim Cup 1990
Solheim Cup 1990 var første gangen denne golfturneringen fant sted. Den ble arrangert i Orlando, Florida, USA ved Lake Nona Golf & Country Club fra 16. til 18. november 1990. Laget fra USA slo det europeiske laget 11,5 poeng mot 4,5.
Lagene
Europa
USA
Format
Det ble totalt delt ut 16 poeng. Fredag hadde fire runder med foursome. Lørdag hadde seks runder med fourball. De siste 8 poengene ble delte ut med singlematcher på søndag. Alle åtte golfspillerne fra hvert lag spilte hver dag.
Canglang
Canglang (kinesisk: 沧浪区; pinyin: Cānglàng Qū) er et bydistrikt i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Suzhou i provinsen Jiangsu.
Det har et areal på 25 km² og teller 330 000 innbyggere (2004).
Solheim Cup 1990
Fredag
Foursome
Lørdag
Fourball
Søndag
Singler
Porsangerfjorden
Porsangerfjorden, på nordsamisk Porsáŋgguvuotna og på kvensk Porsanginvuono (finsk: Porsanginvuono), er en fjord i Nordkapp og Porsanger kommune i Finnmark. Den er 123 kilometer lang og er Norges fjerde lengste fjord. Fjorden går fra Sværholtklubben i nord til Brennelv (Lohtiniemi) lengst inn i landet.
Innerst i fjorden er den delt av en halvøy i fjordene Vesterbotn (Leavdnjavuotna) med sidefjorden Brennelvfjorden (Lavttevuotna) med fjordens innerste punkt, og Østerbotn (Soggovuotna).
Omkring indre Porsangerfjorden består berggrunnen av Porsangerdolomitten som er en over 200 meter tykk lagpakke av dolomitt med stromatolitter. En severdighet i denne forbindelse er Trollholmsund ved Kolvik, Indre Billefjord.
Ältasjön
Innsjøen er grunn og har vært til dels meget nedgriset, da avløp fra Älta lenge gikk direkte ut i innsjøen.
Nitrøse gasser
Gassene er giftige, og lammer åndedrettet umiddelbart ved inhalering, noe som fører til tap av bevisstheten.
Et eksempel på en kilde til nitrøse gasser er kongevann. Arbeid med kongevann eller produksjon av dette må derfor skje under godt avtrekk. Av sikkerhetsgrunner bør arbeid med nitrøse gasser aldri utføres alene.
Noordwijk
Noordwijk er en kommune i Nederland i provinsen Zuid-Holland. Det europeiske romforsknings- og teknologisenteret (ESTEC) (engelsk: European Space Research and Technology Centre), som har hovedansvaret for utvikling av romfartøyer og tilknyttet teknologi er plassert i Noordwijk.
Swaziland under Sommer-OL 2000
'Swaziland under Sommer-OL 2000. Seks sportsutøvere, fire menn og to kvinner fra Swaziland deltok i fire sporter, boksing, friidrett, svømming og taekwondo under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var sjette gangen som Swaziland deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer.
Asker kunstforening
Asker kunstforening er en kunstforening i Asker, opprettet i 1970.
Kunstforeningen har som formål å formidle billedkunst og kunsthåndverk til Askers befolkning og spre kunnskap om kunst ved å arrangere foredrag, utstillinger med omvisning, salg av kunstverk, og dessuten kjøpe inn kunst til egen samling, som omfatter et større antall verk. Verk fra samlingen lånes ut til skoler, seniorsentre og andre offentlige bygg i kommunen. Foreningen arrangerer 8 – 10 utstillinger i året.
Foreningen driver eget galleri med salgsutstillinger. Fra 2018 ligger galleriet i Arnestadveien 2a i Vollen, etter tidligere å ha hatt tilhold i Asker kulturhus i Asker sentrum.
Hermann Anwander
Hermann Anwander, tysk skihopper som konkurrerte for Vest-Tyskland. Han representerte SC Oberstdorf. Anwander deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1953-1961, med 9.-plass i 1955/56 og 1959/60 som beste sammenlagtplassering. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 6.-plass i Oberstdorf 30. desember 1959.
Dale Skoarbeiderforening
Arkiv
Dale Skoarbeiderforenings arkiv blir oppbevart på Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane.
Cheez Doodles
Cheez Doodles er en type snacks som produseres av OLW og distribueres av KiMs Norge. Begge selskapene er eid av det finske selskapet Scandinavian Snack Company (SSC), som igjen er eid av Orkla. Produktet kalles på norsk folkemunne for ostepop.
Ingredienser
Maismel, vegetabilsk olje, ostepulver (ost, gjærekstrakt*,fargestoff E160a/E160c) melkepulver, salt, stivelse, og druesukker.
Leif Holbæk-Hanssen
Leif Holbæk-Hanssen (født 27. mars 1917 i Kristiania, død 10. april 1991 i Oslo) var en norsk siviløkonom. Han ble utnevnt til Norges første professor i markeds- og distribusjonsøkonomi ved Norges Handelshøyskole. Han var hele sitt akademiske liv en sentral person i utviklingen av nordisk markedsføring. Han lanserte også en helhetlig fremstilling av en alternativ økonomi som på vesentlige punkter brøt med etablerte sannheter innenfor fagområdet. I 1967 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.
Norges første markedsføringsbyrå
I 1944 etablerte Leif Holbæk-Hanssen Norges første markedsføringsbyrå, Fakta, og ble president European Society of Marketing Research i 1958. Han utga trebindsverket Metoder og modeller i markedsføringen (der de antroposofiske grunnholdningene kommer klart frem) Tanum-Norli 1976. Holbæk-Hanssen var også ansvarlig for innhold og gjennomføring av doktorgradkurs i «samarbeidsøkonomi» (basert på tregreningstanken) ved NHH (1985–1988).
Perspektivendring innen økonomien nødvendig
Leif Holbæk-Hanssen argumenterte for at det var nødvendig med en omfattende perspektivendring for å fange inn de komplekse problemstillingene i det økonomiske livet. Et element i denne perspektivendringen var at samfunnet måtte forstås ut fra et dynamisk tregreningsprinsipp. Med det mente han at samspillet mellom økonomi, politikk, (rettsliv) og kultur (åndsliv) sto i et gjensidig påvirkningsforhold. Utgangspunktet må være en organisk helhetstenkning der både næringslivet og forbrukerne har et forvaltningsansvar for både menneskelige og naturgitte ressurser.
Leif Holbæk-Hanssen etterlot seg mange upubliserte manuskripter, og i 2009 ble hans beste essays redigert til boken Økonomi og samfunn – når mennesket blir viktigst. Professor Ove Jakobsen ved Handelshøgskolen i Bodø, en av Holbæk-Hanssens økonomistudenter, var en viktig veileder i dette arbeidet.
Holbæk-Hanssen var en pionér i å tenke alternativt i økonomiske termer som ikke ble fullt forstått av sine samtidige kolleger. I dag treffer temaene de mest sentrale spørsmålene knyttet til miljø- og finanskrise.
Holbæk-Hanssen var en av initiativtakerne til opprettelsen av Cultura Sparebank i 1982 blant flere antroposofer i Norge. De var inspirert av Gemeinschaftsbank i Tyskland.
Svein Christiansen
Svein «Chrico» Christiansen (født 6. august 1941 på Kolbotn, død 25. november 2015 på Strømmen  ) var en norsk jazzmusiker (slagverk), kjent fra en rekke innspillinger og sentral i Oslos jazzmiljø.
Han spilte tidlig i Hot Saints (1958–60), Veitvet musikkskoles storband, og i besetninger ledet av Oddvar Paulsen, Roy Hellvin, Helge Hurum, Fred Nøddelund og Frode Thingnæs. Han medvirket på utgivelser med Einar Iversen, Egil Kapstad, Karin Krog, Terje Bjørklund, Svein Finnerud/Trond Botnen, Terje Rypdal (Odyssey, 1975), Knut Riisnæs, Radka Toneff, Jon Eberson, Laila Dalseth, Øystein Sevåg, Jens Wendelboe, Susanne Fuhr, Dag Arnesen (Renascent, 1984), i Out to Lunch og med Bjørn Alterhaug og Helge Iberg.
Han spilte også i andre sjangre, medvirkende på plater med Kjerringrokk (1975), Svein Finjarn (Soloflight, 1978), LASA (Released, 1980), Stiftelsen (1981), Odd Børretzen (På den ene siden – På den andre siden, 1976) og Bjørn Eidsvåg (Live i Ny York, 1982; Passe gal, 1983), Jan Eggum (En natt forbi 1979, 30/30, 2005), Lars Klevstrand (Frie hender, 1981), Wenche Myhre (Wenche on tour '83 1983), Ryfylke Visegruppe (Forlis, 1983) og Trond-Viggo Torgersen (Harunåsågirebort, 1978).
Utover 1970-tallet var han forøvrig i Oslo-Filharmonien, Radiostorbandet, Kringkastingsorkestret (1980–2003) og Per Nyhaug studioband. Han spilte i Willy Andresen kvartett, Einar Iversen trio, Totti Bergh kvintett, Tine Asmundsens trio og kvintett (1999–), samt i kvartetten Bone Thang. Han mottok Gammleng-prisen (1989) i klassen «Studiomusiker».
Han var gift med skuespilleren Sidsel Ryen (født 1943).
Luxembourgs geografi
Luxembourg er et land i Nederlandene, en del av Nordvest-Europa. Det grenser til Belgia (148 km) i vest og nord, til Frankrike (73 km) i sør og til Tyskland (138 km) i øst. Luxembourg er omgitt av land til alle kanter og har dermed ingen kystlinje.
Til tross for at landet er lite har det en variert topografi med to hovedtrekk i landskapet. I nord ligger en del av platået Ardennene, der åsene kan bli opp mot 600 meter høye. Resten av landet består av lavere åser med vide daler. Hovedstaden, Luxembourg by, ligger i den sørlige delen av landet.
Den kurrhinske rikskrets
Den kurrhinske rikskrets (tysk: Kurrheinische Reichskreis) var en av ti rikskretser. Den ble dannet av keiser Maximilian I i forbindelse med riksreformen i Det tysk-romerske rike. Kretsen ble opprettet i 1512 som et virkemiddel for å motvirke en oppsplitting av riket.
Luxembourgs geografi
Det grønne hjertet i Europa
Det mest framherskende landskapet, Ardennene i nord, tok millioner av år å skjære ut. Det høyeste punktet i landet er Kneiff på 560 meter over havet. Delen av Ardennene i Luxembourg kalles ofte Oesling og dekker 842 km², eller omtrent 32 % av hele landet. Landet er forholdsvis kupert på grunn av de mange elvene som har gravd seg ned i det lave ås- og fjellandskapet. Typisk for dette området er dårlig jordsmonn og dårlig drenering på grunn av mange torvmyrer, som tidligere ble utnyttet som brensel. Disse faktorene, kombinert med en god del nedbør og frost, gjorde at de første menneskene i regionen ikke slo seg ned her.
Den kurrhinske rikskrets
Denne rikskretsen var en av de mest uregelmessige og rotete rent geografisk. Den omfattet områder på begge sider av Rhinen, nemlig erkestiftet Mainz, byen Erfurt med omgivelser, samt Eichsfeld, erkestiftene Trier og Köln, Rheinpfalz med mere.
Den opphørte de facto i 1801.
Luxembourgs geografi
Det grønne hjertet i Europa
Selv i dag er det få mennesker som bor i området, rundt 7 800 livnærer seg enten gjennom skogbruk eller småskala jordbruk og miljøarbeid. Siden jorden er vanskelig å dyrke blir det meste av landet benyttet som enger for kyr. I Ardennene ligger også Øvre Sûre nasjonalpark, et viktig bevaringsområde.
Sør for elven Sûre ligger området Gutland. Denne regionen dekker de siste to tredjedelene av landet. Gutland har en gjennomsnittlig høyde på omtrent 213 meter over havet og jordbruk er mer aktivt her siden jordsmonnet er rikere og klimaet varmere og tørrere sammenlignet med Oesling. Her blir det derfor dyrket grønnsaker og frukt, som jordbær, epler, plommer og kirsebær i store mengder. Erosjonen fra elvene har gravd ut dype kløfter og grotter som har skapt et flott naturlandskap.
Lengst sør i landet var det tidligere store forekomster av jernmalm og det lå et større gruve- og tungindustriområde som dekket et areal på 20 km. De høye skorsteinene til jern- og stålverkene er typiske landemerker her. I øst ligger vinområdene i Moseldalen. Flere landsbyer ligger i den dype dalen og bak vingårdene langs elvebredden. Hver landsby har minst en vingård. I øst ligger området «Lillesveits» med trange skogkledde daler, raviner og uvanlige steinformasjoner.
Elver og innsjøer
Luxembourg har flere mindre elver, som Eisch, Alzette og Pétrusse, men den største elven er Mosel med sideelvene Sûre og Our. Sammen danner disse elvene en naturlig grense mellom Luxembourg og Tyskland. Langs bredden av elvene ligger mange av middelalderborgene i landet.
Mosel har utspringet nordøst i Frankrike og renner nordover gjennom Luxembourg i 31 km og videre til Koblenz i Tyskland, der den munner ut i Rhinen. Hele Mosel er 515 km lang og langs breddene finnes det mange vinområder.
Sûre springer ut fra Belgia og renner 172 km østover gjennom Luxembourg og ut i Mosel. Elven deler mer eller mindre Luxembourg i to. Elven Our renner langs den nordøstlige grensen og er en sideelv til Sûre. Dalen til Our er omgitt av delvis urørt natur.
«Valerie»
«Valerie» var en bark, bygget som «Clan Buchanan» for T. Dunlop & Sons. ved Russell & Co. Port Glasgow i Skottland i 1887. Den ble kjøpt av rederiet Thomas Berg i Stavanger i 1909 og omdøpt «Valerie». Den krigsforliste i 1917.
Luxembourgs geografi
Elver og innsjøer
Den øvre Sûresjøen er den største innsjøen i Luxembourg. Innsjøen blir benyttet til vannsport som seiling, kanoroing og kajakkpadling. Byen Esch-sur-Sûre ligger i den ene enden av innsjøen. Like ovenfor byen er elven demmet opp slik at et vannreservoar er dannet oppe i dalen. Den øvre Sûresjøen ble bygd i 1960-årene for å gi drikkevann til landet.
Klima
Nordlige deler av Luxembourg består av de skogkledte åsene i Ardennene og har mye det samme klimaet som Belgia med forholdsvis kjølige vintre og milde somre. Det regner omtrent halvparten av dagene i snitt, og om vinteren kan man iblant få snø når det er kaldt nok. Snødekket kan da gjerne ligge noen uker. Ardennene skjermer derimot det meste av Luxembourg fra den milde havluften fra Nordsjøen. Sørlige deler av landet er tørrere og har mer sol enn lenger nord. Lengst sørøst ligger den skjermede Moseldalen, der sommeren og høsten er varm nok til at man kan dyrke vindruer.
Dyre og planteliv
Luxembourgs planteliv bærer preg av at landet ligger mellom klimasonene ved atlanterhavskysten i vest og Sentral-Europa. I nord vokser det mye bøk og eik. Eiketrærne kan bli 30-45 meter høye med en diameter på 1,2 til 2,4 meter. Langs elvebreddene vokser det en del svartor og piletrær.
I de dype, smale dalene i nord kan man finne relativt sjeldne planter og dyr, som oter, en vernet dyreart.
Internasjonale miljøvernavtaler
Delaktig i avtaler som omhandler: Luftforurensning, biologisk mangfold, klimaendringer, ørkenspredning, utryddingstruede dyrearter, miljøfarlig avfall, marin dumping, forbud mot atomprøvesprengninger, vern av ozonlaget, skipsforurensning, tropisk tømmer og våtmarksområder.
Signert, men ikke ratifisert: Luftforurensning ved persistente organiske stoff, Kyotoavtalen, miljømodifisering, havrett.
Chiropteromyzidae
Chiropteromyzidae er en liten familie av små, mørke fluer som lever i fuglereir eller flaggermus-kolonier. Det latinske navnet betyr «flaggermusfluer» men dette navnet er brukt på en annen, ikke beslektet familie på norsk. Bare tre arter er kjent, ingen av dem er publisert fra Norge, men to er kjent fra Finland.
Utseende
Små (1,2–2 mm), mørke fluer. Hodet har punktøynene vidt spredte, det dannes dermed en stor ocellartriangel. Det fremste punktøyet sitter midt i pannen. Børstene som sitter mellom punktøynene (ocellarsetae) er uvanlig lange. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter det to børster. Brystet (thorax) har mange hår i 7-8 rekker på oversiden. Vingene ligner de hos sumpfluer, men mangler piggene langs fremkanten (costa). Ellers ser denne familien stort sett ut som små sumpfluer.
Systematisk inndeling
Det er noe usikkert hvilke fluer Chiropteromyzidae er i slekt med, men det virker mest sannsynlig at de er foholdsvis nære slektningen av sumpfluene.
John Peter Collett
John Peter Collett (født 13. mai 1953 i Drammen), tidligere slektsnavn Moen, er professor i historie ved Universitetet i Oslo.
Moen, som han da het, ble først aktiv i elev- og studentpolitikken, og var den første formannen i Gymnasiastenes Fellesorganisasjon fra 1971. Han endret slektsnavn fra Moen til Collett da han studerte historie.
Collett ble cand.philol. i historie i 1983, var vitenskapelig assistent og forsker 1984–1991, førsteamanuensis ved Historisk institutt ved Universitetet i Oslo 1992–2001, og ble professor i 2001. Han er tilknyttet Forum for universitetshistorie. Hans fagområder er moderne historie og universitets- og utdannelseshistorie på 1800- og 1900-tallet.
Han er sønn av forstkandidat Erik Moen og stammer på morens side fra slekten Collett. Han er oldebarn av blant andre telegrafsjef Jonas P. S. Collett (1830–1904).
Swaziland under Sommer-OL 2004
Swaziland under Sommer-OL 2004. Tre sportsutøvere, to menn og en kvinne fra Swaziland deltok i to sporter, friidrett og svømming under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var sjuende gangen som Swaziland deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer.
Thoracophorus
Thoracophorus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små (2-5 millimeter), langstrakte, jevnbrede kortvinger, som oftest mørkt brunlig fargede. Et god kjennetegn er at bakkroppen ikke har markerte sidekanter. Hodet er forholdsvis stort og bredt med nokså små fasettøyne. Pronotum og dekkvinger har opphøyde lengderibber.
Levevis
I alle fall noen arter lever under barken på døde trær. Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.
Utbredelse
Slekten forekommer i alle verdensdeler.
Sékou Kourouma
Sékou Kourouma (født i Kouroussa i Guinea, død 18. april 2020 i Conakry i Guinea) var en guineansk politiker som var politisk rådgiver og ved sin død stabssjef for Guineas president Alpha Condé.
Kourouma var tidligere arbeidsminister og var en slektning av Condé.
Kourouma døde av komplikasjoner fra covid-19 på Donka-sykehuset i Conakry. Én dag før hadde en annen guineansk ledende politiker dødd av samme sykdom: lederen for Guineas valgkommisjon Amadou Salif Kebe. Victor Traoré, lederen for Guineas Interpol-byrå, døde også av covid-19 i april.
Kourouma var også den andre stabssjefen i Vest-Afrika som døde av covid-19 i april 2020. Abba Kyari, stabssjef til Nigerias president Muhammadu Buhari, døde av covid-19 den 17. april 2020, dagen før Kourouma.
Revenge of the Ninja
Revenge of the Ninja er en amerikansk actionthriller og kampsportfilm fra 1983 regissert av Sam Firstenberg. Filmen handler om en japaner som må flytte fra hjemlandet når flere i hans familie blir myrdet av ninjaer. Han flytter til USA, men der blir han ufrivillig dratt inn i flere mystiske drap som synes å har blitt utført med ninja-metoder. Det ingen vet er at også han er en ninja. Hovedrollen spilles av Sho Kosugi, mens sentrale biroller spilles av Keith Vitali, Virgil Frye og Arthur Roberts.
Filmen regnes som en av de tidligste filmene innen ninja-sjangeren. Den er en selvstendig oppfølger til Enter the Ninja (1981) og ble etterfulgt Ninja III: The Domination (1985). Det er ingen direkte kobling mellom de tre filmene annet en tematikken.
Handling
Cho Osaki må flykte fra Japan når nesten hele hans familie blir myrdet av ninjaer, personer som er eksperter på orientalsk kampkunst og snikmord. Han reiser til Salt Lake City i USA, hvor han slår seg ned sammen med sin mor og sin eneste sønn. Ved hjelp av sin amerikanske venn og forretningsforbindelse Braden, åpner han et orientalsk kunstgalleri og begynner så smått å legge fortiden bak seg. Men etterhvert viser det seg at noen bruker hans nyåpnede butikk som skalkeskjul for smugling av narkotika. Det viser seg at det er Braden som står bak. Han har forsøkt å gjøre avtaler med den lokale mafiaen om å smugle narkotika fra Japan til USA. Men avtalen har slått feil. Cho oppdager at noe muffens er i gjære i butikken og snart blir han ufrivillig trukket inn i en rekke mord som alle bærer preg av å være utført av ninjaer. Når hans sønn kidnappes innser Cho at han må kjempe sin livs kamp. Det ingen vet er at også han er en ninja. Ikledd en sort heldekkende drakt og bevæpnet med ninjasverd, nedkjemper han mafiaens menn i tur og orden. Til slutt må han møte Braden - som også er en ninja.
Om filmen
Revenge of the Ninja innbragte 13 millioner dollar på amerikanske kinoer. Produksjonskostnadene var på rundt 700 000 dollar.
Filmen ble ikke vist på norske kinoer, men den ble utgitt på video av HVC i 1983. Den ble forbudt i 1986.
Herman Foss
Herman Heinrich Mejer Foss (født 17. september 1790 i Bergen, død 21. september 1853 i Aker) var en norsk dikter, offiser og politiker. Hans høyeste politiske verv var som marineminister fra 1845 til 1848.
Bakgrunn
Herman Foss var sønn av magasinforvalter Jacob Finne Foss (1763–1822) og Margrethe Meyer (f. 1763). Allerede i barndommen følte han en sterk dragning til det militære.
Militær
Da Danmark-Norge kom i krig med Storbritannia i 1807 dro han til København og i 1809 ble han sekondløytnant ved artilleribrigaden med rett til å følge forelesninger. Etter artilleristeksamen 1811 ble han 1813 stasjonert i Bergen som premierløytnant ved den norske artilleribrigade og lærer ved realskolen.
Han ble gift i 1812 med Berte Johanne («Hanna») Næraae (1789–1843), datter av sogneprest i Longelse på Langeland i Danmark Jens Lauridsen Næraae (1759–1805) og Anna Kirstine Weygaard (1760–1848).
Sammen med Lyder Sagen ga Foss ut boken Bergens beskrivelse i 1824. Foss var spesialist på det prøyssiske militærvesenet, og 1832 utgav han på norsk en tysk avhandling Om staaende Hære og Landværn. Hans særlige interesse som publisist, offiser og politiker var militærspørsmålet og da først og fremst det nasjonale forsvarsspørsmålet.
I 1826 ble han stabskaptein i Moss, avanserte 1830 til batterisjef i Christiania, ble i 1843 major og senere på året oberstløytnant og bataljonsjef.
Politiker
Før Foss forlot Bergen, ble han valgt til byens representant på Stortinget i 1827 og møtte også på det overordentlige Storting i 1828. I 1830 ble han innvalgt for Moss, og deretter var han stortingsmann for Christiania på samtlige Storting fra 1833 til 1845. Foss er kjent for sin innsats for et rent norsk handelsflagg. Blant annet skrev han i 1837 på éi natt innstillinga om frigjøring av handelsflagget. Dette ga ham tilnavnet «Nationens Yndling», og Henrik Wergeland tilegnet ham diktet Nu hvil dig Borger.
I 1839 og 1842 var han formann i konstitusjonskomiteen, og han tjenestegjorde som president/visepresident i Odelstinget årene 1833–42. Han var medlem av flere kommisjoner, blant annet angående rikets undervisningsvesen (1839) og den norsk-svenske unionskomité (1841–44).
Årene 1845–48 var han statsråd i Marinedepartementet.
Han gjorde seg også sterkt gjeldende som kommunepolitiker i Christiania, blant annet som byens ordfører 1838, 1840 og 1841.politiker
Dikter
Hans dikt «Tidsnornerne» (1835) var et innlegg i Dæmringsfeiden etter utgivelsen av Johan Sebastian Welhavens dikt «Norges Dæmring» i 1832. Hans oversettelse av Esaias Tegnérs «Frithjofssaga» (1826) vant stor popularitet, og kom i en rekke opplag frem til 1860. En rekke av hans dikt ble også utgitt i nyttårsgaven Snotra (1821).
Henrik Wergeland hyllet Foss etter hans bortgang med et dikt, der første verset lød:
Herman Foss' gate
Tre gater er oppkalt etter ham; én like under Nygårdshøyden i Bergen, én i sentrum av Kongsberg, og én på Ila i Oslo, Herman Foss' gate (Oslo), navngitt i 1874.
Politisk karriere
Statsråd :
Utmerkelser
Foss var innehaver av St. Olavs Orden, Dannebrogordenen og Sverdordenen. Han var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.
Ipeľ
Ipeľ (på slovakisk) eller Ipoly (på ungarsk) (tysk: Eipel) er en 232 kilometer lang elv i Slovakia og Ungarn samt en av sideelvene til Donau. Den har sin kilde sentralt i Slovakia ved fjellene Slovenské rudohorie. Elven renner sørover til den ungarske grensen, før den renner sørvestover, vestover og så sørover igjen langs grensen før den munner ut i Donau nær Szob.
Ipeľ renner igjennom eller danner grensen mellom regionene Banská Bystrica og Nitra i Slovakia, samt Nógrád og Pest i Ungarn.
Djupa andetag
Djupa andetag er et musikkalbum med Anni-Frid Lyngstad, utgitt i 1996. Albumet lå 4 uker på VG-lista og endte med 17 plass som beste plassering.
Deborah Mash
Deborah Mash (født 1952) er professor i nevrologi og molekylær og cellulær farmakologi ved University of Miamis medisinske fakultet og leder for universitetets Bank for Hjernespesifikke Evner (Brain Endowment Bank). Hun er en av verdens ledende vitenskapelige eksperter på det hallusinogene rusmiddelet ibogain.
Mash er medlem den amerikanske organisasjonen Life Extension Foundations vitenskapelige rådgivningspanel.
Mash tok sin doktorgrad på Alzheimers sykdom. Deretter forsket hun på Parkinsons sykdom. Hennes hovedinteresse gjaldt imidlertid de nevrologiske sidene ved skadelig bruk av rusmidler.
I 1990 oppdaget hun sammen med sitt team metabolitten kokaetylen som dannes i leveren ved blandingsinntak av alkohol og kokain og som høyner såvel den euforiske virkningen som farligheten ved kokain.
I begynnelsen av 1990-årene startet hun i samarbeid med Howard Lotsof et forskningsprosjekt for å tilveiebringe vitenskapelige bevis på ibogains avhengighetsavbrytende egenskaper. Dette forskningsprosjektet ble stanset i 1995 på grunn av et dødsfall i Nederland i forbindelse med ibogain og en undersøkelse kolleger ved Johns Hopkins-universitetet hadde utført som antydet en risiko for hjerneskade ved bruk av ibogain.
På samme tid bygde Mash i samarbeid med private investorer en klinikk på den karibiske øya St. Kitts hvor rusmiddelavhengige ble behandlet med ibogain. Ifølge Mash ble om lag to tredeler av disse pasientene etter en gangs behandling langvarig kvitt sin avhengighet.
I 1997 oppsto en rettstvist mellom Mash og Lotsof som i lengre tid hadde hatt uoversensstemmelser og nå gjensidig ankklaget hverandre. Rettstvisten om patentrettigheter ble imidlertid hverken fastslått eller innstilt med dette.
Siden begynnelsen av 2005 ble ibogainforskningen ved University of Miami under ledelse av Mash igjen startet opp, denne gang finansiert av en privat, anonym betaler.
Astarte (andre betydninger)
Astarte kan sikte til:
Ådran (innsjø)
Ådran er en innsjø i Huddinge kommune i landskapet Södermanland, Sverige. Innsjøen inngår i Tyresån-vassdraget, og er en næringsfattig innsjø.
Innsjøen er viktig for friluftslivinteresserte i området, og har flere badeplasser med god vannkvalitet. Det er også en populær fiskesjø med gjedde, abbor, røye, regnbueørret og signalkreps. Bestanden har økt gjennom utsetting på 1980- og 1990-tallet.
Ådran, og det nærliggende Rudträsket, er viktige områder for kvartærgeologisk forskning. Ådran ligger vest for Paradisets naturreservat.
Sûre
Sûre (fransk) eller Sauer (tysk) er en elv i Belgia, Luxembourg og Tyskland, og en av sideelvene til Mosel fra venstre, med en total lengde på 173 km.
Sho Kosugi
Sho Kosugi (født 1948) er en japansk kampsportutøver og skuespiller kjent fra en rekke amerikanske ninjafilmer.
Kosugi hadde sin første store rolle i actionfilmen Enter the Ninja (1981) og sin første hovedrolle i Revenge of the Ninja (1983). Han hadde også en sentral rolle i tv-serien The Master (1984). Han trakk seg tilbake fra filmbransjen på midten av 1990-tallet, men hadde en birolle i Ninja Assassin (2009).
Innen kampsport har han spesielt befattet seg med med stilarter som kinesisk Xing Yi Quan, koreansk Tae Kwon Do og japansk Shitō-ryū og Shotokan-ryū. I 1998 etablerte han Sho Kosugi Institute (SKI) in Hollywood. SKI er et akademi for gymnastikk, skuespill, dans, sang, kampsort og taiko.
Han har tre barn, deriblant Kane Kosugi som også er aktiv i filmbransjen. I filmen Revenge of the Ninja spilte de sammen som far og sønn.
Jon Hodnemyr
Jon Hodnemyr (født 4. desember 1995 i Vennesla) er en norsk fotballspiller som spiller for. Han spiller vanligvis høyreback eller høyreving. Hodnemyr spilte mellom 2014 og 2016 for. Etter å ha bidratt til at beholdt plassen i tippeligaen, valgte han å gi seg på toppnivå. Han stod etterpå frem i media og fortalte at han ikke lenger orket prestasjonspresset i toppfotballen. Åpenheten førte til at han ble kåret til «Årets forbilde» under den påfølgende Idrettsgallaen.
Julius Friedländer (numismatiker)
Eduard Julius Theodor Friedländer (født 25. juli 1813 i Berlin, død samme sted 14. april 1884) var en tysk numismatiker.
Friedländer la grunnlaget for museets i Berlin betydelige myntkabinett, som han var direktør for 1868. Av hans skrifter kan nevnes Die Münzen der Ostgothen (1844), som ble etterfulgt av Die Münzen der Vandalen (1849), Die oskischen Münzen (1850) og ''Die italienischen Schaumünzen des 15. Jahrhunderts'' (fire hefter, 1880–82).
Villiersicus
Villiersicus er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).
Jerusalem (hymne)
Jerusalem er en patriotisk engelsk hymne etter et dikt av William Blake (1757–1827) fra 1804 og tonsatt av Hubert Parry (1848–1918) i 1916. Diktet er også kjent fra den innledende strofen: And Did Those Feet in Ancient Time. Sangen er mye brukt i England.
Siden England ikke har noen offisiell nasjonalsang, er Jerusalem, sammen med «God Save the King/Queen» og «Land of Hope and Glory» benyttet som uoffisiell nasjonalsang. Det er av flere foreslått at sangen skal bli Englands offisielle nasjonalsang, og det konservative parlamentsmedlemmet Daniel Kawczynski foreslo dette for Det britiske parlamentet 18. oktober 2006.
Tekst
Teksten stammer fra forordet til Blakes episke dikt Milton, a Poem fra 1804, og etterfulgte denne teksten som begynte med «The Stolen and Perverted Writings of Homer & Ovid: of Plato & Cicero, which all Men ought to contemn: ...».
Diktet er inspirert av den apokryfe historien om den unge Jesus som fulgte med Josef fra Arimatea til Glastonbury i det sørvestre England via en nærliggende romersk havn. Denne historien knytter seg også til Johannes' åpenbaring 3:12 og 21:2, som beskriver Jesu gjenkomst og etableringen av Det himmelske Jerusalem. Blakes tekst And did those feet in ancient time. Walk upon Englands mountains green: And was the holy Lamb of God, On Englands pleasant pastures seen!
And did the Countenance Divine, Shine forth upon our clouded hills? And was Jerusalem builded here, Among these dark Satanic Mills?
Villiersicus
Utseende
Nokså små (8-9 millimeter), litt brede, lyst gulbrunlige trebukker. Antennene er tynne, betydelig lengre enn kroppen. Hodet er fremstrakt, bredere enn pronotum, som er avrundet sekskantet. Dekkvingene er jevnbrede med rettviklede "skuldre", rundede i spissen. Beina er gasnke lange, lårene litt fortykkede.
Jerusalem (hymne)
Tekst
Bring me my Bow of burning gold; Bring me my Arrows of desire: Bring me my Spear: O clouds unfold! Bring me my Chariot of fire!
I will not cease from Mental Fight, Nor shall my Sword sleep in my hand: Till we have built Jerusalem, In Englands green & pleasant Land
Under teksten skrev Blake et bibelsitat: «Would to God that all the Lord's people were Prophets, Numbers chapter 11, verse 29». («Om bare alt Herrens folk var profeter!, Fjerde Mosebok 11:29».
Tolkning
Den vanligste tolkningen er at Blake forutsetter at et besøk av Jesus til England i dag ville gi England et forbigående himmelsk skjær, i kontrast til de «dark Satanic Mills» fra den industrielle revolusjon og dennes ødeleggelse av naturen og menneskelige forbinder. Dette diktet innførte uttrykket «dark Satanic Mills» i det engelske språk. Denne tolkningen er knyttet til skjebnen til Albion melmølle i London, den første større fabrikkbygning i byen. Denne lå i Southwark og bygget i 1786, ikke langt fra hvor Blake bodde. Fram til fabrikken ble ødelagt av brann etter bare fem år i 1791, som kan ha vært påsatt, hadde den tatt arbeidet fra mange tradisjonelle møllere. Protestantene mot møllen kalte den «satanisk» og beskyldte eierne for å jukse med melet og på bekostning av de tradisjonelle, britiske produsentene. En samtidig illustrasjon fra brannen viste en djevel på huk over bygningen.
Villiersicus
Utbredelse
Artene er endemiske for Madagaskar.
Jerusalem (hymne)
Tolkning
I stedet for å hevde det historiske faktum om Jesu besøk i England, stiller i stedet Blake fire spørsmål. Men diktet forutsetter at om det har vært, eller ikke har vært guddommelig besøk i England, i så fall ville det ha vært et himmelsk skjær i England.
Bruk
Diktet var lite kjent i det følgende århundre etter at det ble skrevet, fram til det ble tatt med i den patriotiske antologien The Spirit of Man redigert av poet laureate Robert Bridges og gitt ut i 1916, på en tid da den patriotiske stemningen var nedadgående på grunn av de store britiske tapene under første verdenskrig og den gryende oppfatningen om at det ikke var noen ende på krigen i sikte. Da Bridges under de krevende tidene for britene fant et dikt som kunne «stramme opp den nasjonale stemningen slik at man med glede ville akseptere alle nødvendige ofre» og spurte Hubert Parry å lage musikk til diktet til kampanjemøter. Bridges ba Parry å lage «passende, enkel musikk til Blakes strofer - musikk som publikum vil kunne plukke opp og synge med», og la til at dersom Parry ikke kunne gjøre det selv, ville han kunne spørre George Butterworth.
Parrys tonsetting
I sin tilpasning av Blakes dikt til en unison sang, brukte Parry et to-strofe format, hvor hver av disse besto av åtte linjer av Blakes originale dikt. Han brukte også en firetakts innledning til hvert vers, og en koda (hale), som en ekko av sangens melodiske motiv, og sanger blir alltid framført med disse «ekstra» passasjene. Videre ble ordet «these» erstattet med «those» (før «dark Satanic Mills»). Parry fikk etter hvert betenkeligheter med at sangen ble benttett i ultra-nasjonale kontekster, og skrev blant annet til Francis Younghusband i mai 1917 for å få støtte til å trekke den tilbake, men situasjonen ble reddet av Millicent Fawcett da hun kunne informere om at sangen også ble tatt i bruk av National Union of Women's Suffrage Societies, og hun ba om å få bruke den på en støttekonsert for dem 13. mars 1918. Dette oppmuntret Parry til å lage en full orkestrering av sangen, som til da bare hadde vært arrangert for orgel og vokal. Parry ble svært glad da Fawcett spurte om de kunne bruke sangen som sin hymne, og han ga National Union of Women's Suffrage Societies alle opphavsrettigheter og inntekter fra sangen. Da denne organisasjonen ble lagt ned, ble rettighetene overført til Women's Institutes, som hadde disse rettighetene til sangen falt i det fri i 1968.