cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kim Yong-nam
Han vokste opp i fattigdom, og forlot tidlig familien sin for å prøve lykken som politiker i Nord-Koreas hovedstad, Pyongyang. Etter å ha blitt uteksaminert et universitet i Sovjetunionen i 1950-årene, arbeidet han som lærer ved Koreas arbeiderpartis sentrale partiskole. Han hadde senere en rekke stillinger og verv, deriblant viseavdelingssjef i utenriksavdelingen hos partiets sentralkomité fra 1956, viseformann i partiets avdeling i Sør-Hamgyong fra 1961, medlem av partiets sentralkomité fra 1970, viseutenriksminister og utenriksminister 1983–1998.
Cunderdinia
Levevis
Larvene lever i jorda, der de eter røtter. De voksne billene flyr om dagen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Kim Yong-nam
Yong-nam har tidligere uttalt at han er en ivrig tilhenger av fotball, og at favorittlaget hans er Manchester United. Yong-nam var også en ivrig fotballspiller selv da han var yngre, men kom aldri lengre enn den nest øverste divisjonen i Nord-Korea.
Linus Heidegger
Linus Heidegger (født 23. august 1995) er en østerriksk skøyteløper.
Han representerte Østerrike under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hans beste resultat var nummer 6 på fellesstarten.
Pappaen og havet
Pappaen og havet (svensk Pappan och havet) er en roman fra 1965 av Tove Jansson; det er den åttende av bøkene om Mummitrollet. Boka utkom på norsk i 1966, oversatt av Gunnel Malmström.
Torkild Brakstad
Torkild Brakstad (født 20. september 1945, død 14. mai 2021 ) var en norsk fotballspiller og -trener.
Pappaen og havet
Bakgrunn
Jansson skrev på romanen på en reise til Spania og Portugal 1963/64, og oppbruddet fra Mummidalen som skildres i boka, har dels sammenheng med Janssons eget oppbrudd fra Jansson-familiens felles sommerhytte på Bredskär, hvor hun siste gang ferierte i 1964.
Boka beskrives som «den egentliga brytpunkten mellan barn- och vuxenskrivande» i Mummibøkene, og «rör sig i en zon bortom gränerna för barnsligt och vuxet». Historien er «nästan helt avmumifierad», de tre hovedpersonene omtales ikke lenger med prefikset Mummi-, men bare som mammaen, pappaen og trollet. Jansson har sagt at «Pappan och havet og Sent i november ikke er barnebøker. Men det finnes også barn som liker de bøkene aller best.»
Temaet i romanen var tidligere behandlet i episoden «Mumin och havet» fra 1957 i tegneserien Mummitrollet. Handlingen utspiller seg samtidig med handlingen i den neste boken, Sent i november, som handler om det som skjer i Mummidalen mens Mummifamilien er vekk.
Innhold og tema
Bokas ytre handling er bygget rundt Mummipappas følelse av å være overflødig og unyttig. Han forlater sitt lille lekefyrtårn, og reiser ut for å betjene et stort, ekte fyrtårn. Romanen skildrer en gryende uenighet mellom mummipappa og mummimamma som ikke finnes i de tidligere bøkene; og den «handlar om en familj under påverkan, där tilvaron krackelerar för alla familjemedlemmarna.» «I Pappan och havet lyckas Jansson använda sina muminikoner till något så djup mänskligt som att diskutera hur man utvecklas tillsammans och hur man ska få plats i en familj, i könsroller och i livet[…]» Med C.G. Jungs begrep kan man si at de tre hovedpersonene reiser gjennom det ubevisste og mot selvet.
Faren mestrer ikke sitt nye liv på øya, og tyr til ulike former for selvbedrag for å mestre sin identitetskrise. Mamma lengter tilbake til Mummidalen, og strever for å skape sin høyst nødvendige hygge rundt seg. Mummi ser ut til å ha kommet i puberteten, han strever med mørkeredsel, og han lykkes til slutt med å konfrontere både sin egen frykt og Hufsa.
Bruken av en øy som et fokusert landskap for konfrontasjoner og forsoning er felles for denne romanen og flere andre romaner.
Hydroformylering
Hydroformylering, oksosyntese, er en viktig kjemisk prosessindustri for produksjon av aldehyder fra alkener. Denne kjemisk reaksjon innebærer addisjon av en formylgruppe (CHO) og et hydrogen atom til en karbon-karbon dobbelbinding.
Torkild Brakstad
Han spilte, som broren Erik Brakstad, for hjembyens (A-laget 1962–1978, derav 104 kamper i eliteserien 1974–78 og 12 mål), samt representerte Norges herrelandslag i fotball (tre kamper i 1974). Brakstad var trener i Molde i flere perioder som spillende (1969–74 og 1976) og hovedtrener (1980–81, 1986). Senere trente han (1983–84) der han la grunnlaget for opprykket til 1. divisjon fotball for herrer 1985, og hadde to korte opphold i  og Molde (1986).
Brakstad var utdannet adjunkt og lærer i Molde kommune.
A-landskamper
Kilde:
Hydroformylering
Denne prosessen har hatt kontinuerlig vekst siden oppdagelse i 1930-årene: Produksjonskapasiteten nådde 6.6×106 tonn i 1995. Prosessen er viktig fordi de produserte aldehyder konverteres lett til mange sekundærprodukter. For eksempel, i Shell higher olefin process (SHOP) hydrogeneres produsert aldehyd til alkoholer, som konverteres til vaskemiddel. Hydroformylering brukes også i spesialkjemikalier, relevant for organisk syntese av parfyme og naturprodukter. Utviklingen av hydroformylering, som har sin opprinnelse innen den tyske kullindustrien, er regnet for ett av de fremste fremskritt i det 20. århundre innen industriell kjemi.
Prosessen foregår ved behandling av alken under høyt trykk (10 til 100 atmosfærer) av karbonmonoksid og hydrogen ved temperaturer mellom 40 og 300 °C. Overgangsmetall katalysatorer er nødvendig. Kombinert med hydrolyse dannes karboksylsyre i Koch-reaksjonen.
Tate County
Tate County er et County i den amerikanske delstaten Mississippi. Administrasjonssenteret ligger i Senatobia.
Countyet tilhører geografisk og kulturelt Mississippi Delta.
Götterdämmerung
Götterdämmerung (Ragnarok), WWV 86D, er en tyskspråklig opera i tre akter med tekst og musikk av Richard Wagner, og inngår som det siste verket i Wagners syklus av fire musikkdramaer med tittelen Der Ring des Nibelungen (Nibelungenringen). Den hadde premiere i Bayreuth Festspielhaus den 17. august 1876, som en del av den første komplette forestillingen av Ringen-syklusen.
Hovedkilden til handlingen i Götterdämmerung er det middelhøytyske helteeposet Nibelungenlied (Nibelungensangen) fra begynnelsen av 1200-tallet, men selve fortellingen er betydelig eldre, og stammer trolig fra folkevandringstiden.
Tittelen er en oversettelse til tysk av den norrøne frasen Ragnarǫkr, som i norrøn mytologi refererer til en profetert krig blant forskjellige vesener og guder som til slutt resulterer i at verden blir brent, oversvømt og fornyet. Wagners versjon, som i resten av Ring-syklusen, skiller seg vesentlig fra hans norrøne og germanske kilder.
Bakgrunn
Ytterligere informasjon: Nibelungenringen
Siegfrieds Tod
Som en del av forberedelsene til den planlagte operaen om Siegfried, utarbeidet Wagner først en foreløpig studie av de relevante germanske og nordiske mytene, Die Nibelungensage (Mythus) (Nibelungensagaen (Myte)). Dette lange prosa-scenariet, som ble fullført den 4. oktober 1848, inneholder en oversikt over hele Ring-syklusen fra begynnelse til slutt, selv om det ikke er noe bevis for at Wagner på dette tidspunktet planla mer enn en enkelt opera om Siegfrieds død. Da han laget en kopi av denne teksten den 8. oktober, ga han den navnet Die Sage von den Nibelungen (Nibelungesagaen). I den samlede utgaven av verkene hans (Gesammelte Schriften und Dichtungen) har den tittelen Der Nibelungen-Mythus: als Entwurf zu einem Drama (Nibelungenmyten: utkast til et drama).
Ved utarbeidelsen av dette prosa-scenariet benyttet Wagner en rekke verk fra germansk og skandinavisk mytologi, både primærtekster (vanligvis i moderne tyske oversettelser, selv om Wagner hadde litt kunnskap om norrønt og middelhøytysk) og kommentarer til dem. De viktigste av førstnevnte var Volsungesaga, den eldre Edda, den yngre Edda, Nibelungenlied og Didrikssagaen, mens de viktigste av sistnevnte var Jacob Grimms Deutsche Mythologie og Wilhelm Grimms Den tyske heltesagaen. I tillegg til disse valgte Wagner imidlertid forskjellige detaljer fra minst tjueto andre kilder, inkludert en rekke viktige filosofiske tekster som informerte om symbolikken til ringen. Wagner motsa sine kilder på forskjellige punkter, siden kildene ikke alltid er enige med hverandre, omformet forskjellige historier til kontinuerlige fortellinger og skapte noen nye, minneverdige karakterer ved å kombinere mindre karakterer fra forskjellige kilder. Det endelige scenariet er like fullt en unik gjenfortelling av de opprinnelige mytene som Nibelungenlied var i sin tid. Fordi Die Sage von den Nibelungen allerede inneholdt en detaljert redegjørelse for den dramatiske handlingen til den foreslåtte operaen, forsømte Wagner å utarbeide prosaskisser i henhold til sin vanlige praksis. I stedet skrev han straks et prosautkast til det nye verket, som skulle kalles Siegfrieds Tod (Siegfrieds død).
Den 28. oktober 1848 leste Wagner prosautkastet til Siegfrieds Tod for Eduard Devrient, og etter noen kritiske kommentarer fra sistnevnte om emnets uklarhet, utarbeidet han en to-sceners prolog som fylte ut noe av bakgrunnshistorien. Dette nye prosautkastet ble skrevet nesten utelukkende i dialog, mye av det allerede veldig nær den endelige versformen det ville ta. Innen den 12. november var det reviderte utkastet til Siegfrieds Tod ferdig, og innen den 28. november var det blitt omgjort til alliterativt vers, og ble i prosessen en fullverdig libretto for en tre-akters opera med en to-sceners prolog. Den følgende måneden (antagelig) forberedte Wagner den første renskriften (Zweitschrift des Textbuches), men nesten umiddelbart ble verket grundig revidert og en annen renskrift (Drittschrift des Textbuches) ble utarbeidet for å gjenspeile disse revisjonene. Det var på dette stadiet at episoden kjent som «Hagens vakt» (den siste delen av Akt 1, Scene 2) gjorde sin entre.
Med sin to-sceners prolog og tre-akts struktur var Siegfrieds Tod etter alle formål et utkast for det som til slutt ville bli den siste delen av tetralogien, Götterdämmerung.
Trilogi
Den tidligste omtale vi har av et festivalteater som er spesielt konstruert for en forestilling av Siegfrieds Tod, er i et brev til kunstneren Ernst Benedikt Kietz, datert den 14. september 1850. En uke senere i et brev til vennen Theodor Uhlig, utdypet Wagner denne ideen: nå håpet han å sette opp tre forestillinger av Siegfrieds Tod i et spesialkonstruert festivalteater, hvoretter både teatret og partituret skulle ødelegges: «Hvis alt er ordnet tilfredsstillende, vil jeg tillate tre forestillinger av Siegfried [dvs. Siegfrieds Tod] som skal gis over en uke under disse omstendighetene: etter den tredje forestillingen skal teatret rives og partituret mitt brennes ...»
Etter hvert begynte forestillingen om en trilogi av operaer som kulminerte med Siegfrieds Tod, å danne seg i Wagners sinn. Ideen var ikke en ny. I 1847 hadde han lest og blitt dypt imponert over Aiskhylos' greske trilogi Orestien i en tysk oversettelse av Johann Gustav Droysen; og i 1849, etter å flyktet fra Dresden, hadde han lest Droysens rekonstruksjon av den samme dramaturgens trilogi, Prometevs-trilogien, som inkluderer den velkjente tragedien Promethevs i lenker. Det virket bare riktig at en lignende trilogi av tyske tragedier, skrevet av en siste dagers Aiskhylos, skulle fremføres i sitt eget dedikerte teater og som en del av en «spesielt utnevnt festival».
Ideen om å utvide Siegfrieds Tod til en serie med to eller flere operaer ville ha vært spesielt tiltalende for Wagner, da han nå hadde forstått at det ville være umulig å si alt han ønsket i en enkelt opera uten et overdrevent antall digresjoner. De politiske begivenhetene de siste årene og hans nylige oppdagelse av Ludwig Feuerbachs filosofi hadde utvidet omfanget av ideer som han håpet å utforske i sin nye opera. Han ønsket også å innlemme ulike ideer som han hadde overveid i verkene om Jesus, Frederick, Akilles og Wieland (alle fire som nå hadde blitt effektivt forlatt). Disse ideene varierte fra politikken til Pierre-Joseph Proudhon og Mikhail Bakunin og filosofien til Hegel og ung-hegelianerne.
Vinteren 1850–1851, mens han jobbet med essayet Oper und Drama, lekte Wagner med ideen om å skrive en komisk opera basert på et velkjent folkeeventyr, Vor einem, der auszug, das Fürchten zu lernen (Eventyr om en som satte seg fore å lære frykt), som han hadde kommet over i brødrene Grimms eventyr. «Tenk deg min overraskelse,» skrev han senere til sin venn, fiolinisten Theodor Uhlig, «da jeg plutselig innså at denne ungdommen var ingen ringere enn den unge Siegfried!»
Den tidligste omtale av en festival med tre operaer basert på Nibelungenlied, er i det selvbiografiske verket Eine Mittheilung an meine Freunde (En kommunikasjon mine venner), som Wagner opprinnelig skrev i august 1851: «Jeg foreslår å produsere myten min i tre komplette dramaer...»
Der junge Siegfried og Siegfrieds Tod ble nå tydelig betraktet som det andre og tredje dramaet i en trilogi. I oktober hadde Wagner imidlertid bestemt at denne trilogien krevde et forspill. Han tenkte igjen på Aiskylos og de gamle grekerne, hvis trilogier vanligvis ble ledsaget av et satyrspill, og teksten til Eine Mittheilung ble endret for å gjenspeile endringen. Til setningen sitert ovenfor la han til ordene «som vil bli innledet av et lengre forspill». Ikke desto mindre refererte Wagner alltid til Ringen som en trilogi i stedet for en tetralogi. Han så for seg at den skulle framføres som en del av en tredagers festival innledet av en Vorabend (foraften).
I oktober 1851 utarbeidet Wagner en kort prosaskisse for den innledende operaen som skulle gå foran selve trilogien. Han vaklet over tittelen på verket og prøvde ut Der Raub: Vorspiel (Tyveriet: forspill), Der Raub des Rheingoldes (Det stjålne Rhingullet) og Das Rheingold (Vorspiel) (Rhingullet (forspill)). Måneden etter utarbeidet han noen prosaskisser for den første av de tre hoveddramaene, Siegmund und Sieglinde: der Walküre Bestrafung (Siegmund og Sieglinde: Valkyriens straff). Mellom mars og november 1852 utarbeidet han disse korte skissene etter sin vanlige praksis, og utviklet prosautkast fra dem, som han fortsatte med å gjøre om til versutkast. På den tiden hadde han omdøpt operaene henholdsvis Das Rheingold og Die Walküre.
Komposisjon
Utålmodig med å fullføre sin episke syklus, begynte Wagner arbeidet med det foreløpige utkastet til Götterdämmerung den 2. oktober 1869, mens han fremdeles arbeidet med akt 3 av Siegfried. Det skulle ikke være noen renskrift av denne siste operaen i syklusen, så de tre aktene gikk gjennom bare tre trinn: foreløpig utkast (Gesamtentwurf), orkesterskisse (Orchesterskizze) og partitur-skrift (Partiturerstschrift). Wagner hadde endret sin modus operandi igjen mens han arbeidet med de to siste aktene til Die Meistersinger: nå var det hans praksis å fullføre begge de komplette utkastene til hver akt etter tur før han startet med partituret for hele operaen.
Komposisjonen av Götterdämmerung gikk uten store vanskeligheter, siden Wagner nå var grundig kjent med sitt musikalske materiale og hans forstørrede orkester. Det var et kort avbrudd over jul, men arbeidet ble gjenopptatt tidlig på nyåret (9. januar 1870). Det andre komplette utkastet - orkesterutkastet - ble startet bare to dager senere, og Wagner jobbet med begge utkastene samtidig. Det var ikke før den 5. februar 1871 at ferdigstillelsen av Siegfried ga ham tid til å konsentrere seg om Götterdämmerung.
Sommeren 1871 var begge utkastene til prologen og akt 1 ferdig, og Wagner hadde påbegynt det foreløpige utkastet til akt 2. Orkesterutkastet ble imidlertid ikke startet før den 18. november samme år. Akt 2 ble fullført innen utgangen av året.
En gang i 1871 eller 1872 laget Wagner et versutkast av den såkalte Schopenhauer-avslutningen for akt 3 av Götterdämmerung, selv om den ikke ble tatt i bruk. Dette var ikke den eneste endringen han gjorde av teksten til akt 3. Mens han satte denne akten til musikk, bestemte han seg for at Gutrune skulle dø (i tidligere utkast besvimte hun bare). Under øvelser til verdenspremieren i Bayreuth i 1876 påpekte Wagner til sin assistent Heinrich Porges den nøyaktige takten hvor hun dør.
Arbeidet med det foreløpige utkastet til akt 3 begynte den 4. januar 1872, etterfulgt kort tid etter av orkesterutkastet. Førstnevnte var ferdigstilt den 9. april og sistnevnte den 22. juli. I april samme år forlot Wagner og Cosima Tribschen og bosatte seg i Bayreuth, den lille byen i Bayern hvor det skulle bygges et festivalteater for premieren av Ring-syklusen. Et år senere, den 28. april 1873, flyttet de inn i Wahnfried, Wagners nye herskapshus i Bayreuth.
Den 3. mai 1873, bare fem dager etter at han bosatte seg i Wahnfried, begynte Wagner med det fullstendige partituret til Götterdämmerung. På julaften hadde han nådd slutten av akt 1. Den 26. juni 1874 ble den andre akten fullendt, og mindre enn fem måneder senere, den 21. november 1874, var partituret for hele operaen klart. På den aller siste siden skrev Wagner: ''Vollendet in Wahnfried am 21. November 1874. Ich sage nichts weiter !! RW'' («Fullført i Wahnfried den 21. november 1874. Jeg sier ikke mer !! RW»).
Etter mer enn et kvart århundre ble Nibelungenringen ferdigstilt.
Orkestrering
Götterdämmerung er komponert for følgende instrumenter:
Handling
Sted: Valkyrieklippen, Gibichung-hallen, Rhinens bredd.
Tid: mytisk fortid.
Prolog
De tre nornene, Erdas døtre, samles ved Brünnhildes klippe og vever skjebnetråden. De synger om fortid og nåtid, og om fremtiden når Wotan vil sette fyr på Valhall for å signalisere slutten på gudene. Uten advarsel revner tauet deres. Nornene lamenterer sin tapte visdom, og forsvinner.
Akt 1
Akten begynner i gibichungenes hall, et folkeslag som lever ved Rhinen. Gunther, gibichungenes konge, sitter på tronen. Hans halvbror og høye hånd, Hagen, råder ham til å finne en kone til seg selv og en ektemann til søsteren Gutrune. Han foreslår Brünnhilde som Gunthers kone, og Siegfried som Gutrunes mann. Han minner Gutrune om at han har gitt henne et drikkehorn som hun kan bruke til å få Siegfried til å glemme Brünnhilde og bli forelsket i Gutrune; under drikkens innflytelse vil Siegfried vinne Brünnhilde for Gunther. Gunther og Gutrune er entusiastisk enige i denne planen. Siegfried dukker opp utenfor gibichungenes hall og spør om å møte Gunther. Gunther retter sin gjestfrihet til helten, og Gutrune tilbyr ham kjærlighetsdrikken. Uvitende om bedraget skåler Siegfried for Brünnhilde og deres kjærlighet. Da han drikker brygget, mister han minnet om Brünnhilde og blir forelsket i Gutrune i stedet. I sin berusede tilstand tilbyr Siegfried å vinne en kone til Gunther, som forteller ham om Brünnhilde og den magiske ilden som bare en fryktløs helt kan krysse. De sverger blodsbrorskap (Hagen holder drikkehornet der de blander blodet sitt, men han slutter seg ikke til eden) og drar til Brünnhildes klippe. Hagen holder vakt utenfor hallen, han gleder seg over at hans såkalte mestere ubevisst bringer ringen til ham (monolog: «Hagens vakt»). I mellomtiden får Brünnhilde besøk av hennes valkyrie-søster Waltraute, som forteller henne at Wotan kom tilbake fra vandringene med spydet knust. Wotan er forferdet over å ha mistet spydet sitt, da det har alle traktater og avtaler han har inngått - alt som gir ham kraft - hugget inn i skaftet. Wotan beordret at verdenstreet skulle hugges ned og grenene stables rundt Valhall; han sendte sine magiske ravner for å spionere på verden og bringe ham budskap; og nå venter han i Valhall på slutten. Waltraute ber Brünnhilde om å gi ringen tilbake til rhindøtrene, siden ringens forbannelse nå påvirker deres far, Wotan. Brünnhilde nekter imidlertid å gi fra seg Siegfrieds kjærlighetstegn, og Waltraute rir fortvilet vekk i en tordensky.
Siegfried ankommer, forkledd som Gunther ved tarnhjelmens trolldom, og hevder Brünnhilde som sin kone. Selv om Brünnhilde stritter voldsomt imot, overmanner Siegfried henne, river ringen fra fingeren hennes og plasserer den på sin egen.
Akt 2
Gunther leder en nedslått Brünnhilde, og kunngjør et dobbelt bryllup: Brünhilde for seg selv, og Gutrune til Siegfried. Brünhilde, forvirret og engstelig, legger merke til ringen på Siegfrieds hånd og innser at hun er blitt forrådt - at mannen som erobret henne og tok ringen ikke var Gunther, men Siegfried i forkledning. Hun fordømmer Siegfried foran Gunthers vasaller og anklager Siegfried for å ha forført henne selv. Siegfried, som ikke husker at han noen gang har vært Brünhildes elsker, legger hånden på Hagens spyd og sverger at anklagene hennes er falske. Brünnhilde griper spydspissen og sverger at de er sanne. Nok en gang overvåker Hagen i stillhet når andre tar ed til hans fordel. Men denne gangen, siden eden er sverget på et våpen, er forståelsen at hvis eden er falsk, bør dets eier hevne det ved å drepe menederen med våpenet.
Siegfried fører deretter Gutrune og de andre tilskuerne bort til bryllupsfesten, og etterlater Brünnhilde, Hagen og Gunther alene ved bredden. Gunther er dypt skamfull etter Brünnhildes utbrudd og godtar Hagens forslag om at Siegfried må drepes for at Gunther skal få tilbake sin ære. Brünnhilde, som søker hevn for Siegfrieds forræderi, slutter seg til handlingen og forteller Hagen at Siegfried vil være sårbar for et stikk i ryggen. Hagen og Gunther bestemmer seg for å lokke med Siegfried på en jakttur og myrde ham. De synger en trio der Brünnhilde og Gunther sverger i Wotans navn, «eders verge», å drepe Siegfried, mens Hagen gjentar løftet til sin far, Alberich: å skaffe seg ringen og styre verden gjennom dens makt.
Akt 3
I skogen ved bredden av Rhinen sørger rhindøtrene over det tapte gullet. Siegfried dukker opp, atskilt fra jaktlaget. Rhindøtrene oppfordrer ham til å gi dem ringen og unngå forbannelsen, men han ler av dem og sier at han foretrekker å dø i stedet for å trygle for livet. De svømmer bort og forutsier at Siegfried vil dø denne dagen, og at hans arving, en vis kvinne, vil behandle dem mer rettferdig.
Siegfried slutter seg til de andre jegerne, som inkluderer Gunther og Hagen. Mens han hviler, forteller han dem om eventyrene fra hans ungdom. Hagen gir ham en ny drikk, som gjenoppretter minnet hans, og han forteller om da han oppdaget den sovende Brünnhilde og vekke henne med et kyss. Gunther reagerer. Hagen stikker Siegfried i ryggen med spydet. De andre ser forferdet på, og Hagen forklarer med tre ord (Meineid rächt 'ich! «Jeg har hevnet mened!») at siden Siegfried innrømmet å ha elsket Brünnhilde, var eden han sverget på Hagens spyd åpenbart falsk, derfor var Hagens plikt å drepe ham med det. Hagen går rolig bort i skogen. Siegfried minnes da han vekket Brünnhilde og dør. Kroppen hans blir ført bort i en høytidelig likferd (Siegfrieds sørgemarsj) som danner mellomspillet når scenen endres, musikken rekapitulerer mange av temaene knyttet til Siegfrieds og volsungenes tragiske skjebne.
Tilbake i Gibichung-hallen venter Gutrune på Siegfrieds hjemkomst. Hagen kommer foran begravelsesprosesjonen. Gutrune bli knust når Siegfrieds lik bringes inn. Gunther anklager Hagen for Siegfrieds død, som svarer at Siegfried hadde pådratt seg menedens straff, og videre hevder han ringen på Siegfrieds finger ved erobringsrett. Når Gunther protesterer, appellerer Hagen til vasallene for å støtte hans påstand. Gunther trekker sverdet, men Hagen angriper og dreper ham lett. Imidlertid, mens Hagen beveger seg for å ta ringen, stiger Siegfrieds hånd truende. Hagen trekker seg tilbake i frykt. Brünnhilde gjør sitt inntog og gir ordre om at et enormt likbål skal konstrueres ved elvebredden (starten på immolasjon-scenen). Hun tar ringen og ber rhindøtrene om å kreve den fra asken hennes, når ilden har renset den for forbannelsen. Når hun tenner bålet med en fakkel, sender hun Wotans ravner hjem med «engstelig etterlengtede budskap», og å fly forbi den magiske ilden for at Loge skal oppfylle sin oppgave. Etter en apostrofe til den døde helten, rir Brünnhilde hesten Grane inn i flammene.
En sekvens av ledemotiver skildrer brannen som flammer opp, og hallen til gibichungene tar fyr og kollapser. Rhinen flyter over sine bredder og slukker ilden, og rhindøtrene svømmer inn for å hevde ringen. Hagen prøver å stoppe dem, men de drar ham ned i dypet og drukner ham. Når de feirer ringen og rhingullets tilbakekomst til elven, ser man en rød glød på himmelen. Mens de forskrekkede overlevende ser på, blir endelig Valhalls indre åpenbart, med guder og helter synlige som beskrevet av Waltraute i akt 1. Flammer blusser opp i gudeborgen og skjuler den helt fra syne. Når gudene blir fortært i flammene, faller forhenget til lyden av forløsningsmotivet.
Kjente utdrag
To lengre orkesterstykker, «Daggry» og «Siegfrieds rhinferd», et forkortet utdrag fra prologen uten sangere og «Siegfrieds sørgemarsj», hentet fra akt 3, blir ofte presentert utenfor operahuset, og blir fremført separat fra det lange verket. Tidlige versjoner av disse utdragene ble godkjent av Wagner. Disse utdragene inkluderer spesialkomponerte avslutninger slik at utdraget er bedre i stand til å stå alene som en fullkommen komposisjon.
Andre bemerkelsesverdige utdrag inkluderer:
Ifølge Albert Speer var Berlinfilharmoniens siste forestilling før evakueringen av Berlin ved slutten av andre verdenskrig i Europa «Brünnhildes immolasjon» fra slutten av operaen.
Analyse
Robert A. Hall, Jr. har analysert operaen med tanke på kulturell symbolikk. Hermann Danuser har diskutert dramaturgien til avslutningen av Götterdämmerung i sammenheng med hele Ring-syklusen. William Kinderman har evaluert en storskala forekomst av musikalsk rekapitulering i akt 3 av operaen. Warren J. Darcy har redegjort for den potensielle innflytelsen av Wagners forståelse av filosofien til Arthur Schopenhauer på musikken til Ring-syklusen, spesielt på slutten av Götterdämmerung.
Historikeren John Roberts antydet at drapet på Siegfried av Hagen med et stikk i ryggen ga inspirasjon til myten om at den tyske hæren ikke tapte første verdenskrig, men i stedet ble beseiret av et forrædersk «dolkestøt» fra sivile, særlig jøder og sosialister.
Den tyske bassen Kurt Moll påpekte at rollen til den viktigste skurken, Hagen, er unik i bassrepertoaret, siden den krever en ropende, larmende vokalteknikk som risikerer å skade sangerens stemme. Bare svært høyrøstete, kraftige sangere kan synge den. Moll selv unngikk rollen.
175. kommando- og kontrollbrigade
175. kommando- og kontrollbrigade (russisk 175-я бригада управления) er en sambandsbrigade underlagt Søndre militærdistrikt. Brigaden er forlagt til garnisonen Aksaj i Rostov oblast
Organisasjon
Standardoppsett for kommando- og kontrollbrigade i de russiske væpnede styrker
Gwag Yong-ja
Gwag Yong-ja (født 24. september 1947) er en sørkoreansk tidligere volleyballspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 1964 i Tokyo, hvor hun ble nummer 6.
Svømming under Europalekene 2015 – 1500 meter fri menn
Svømming under Europalekene 2015 - 1500 meter fri menn i Baku.
Josep Enric Dallerès
Josep Enric Dallerès (født 14. februar 1949 i Vilafranca del Penedès i Catalonia) er en andorransk forfatter og politiker.
Dallerès studerte språk og litteratur ved Universitetet i Montpellier. Han har undervist i fransk og billedkunst i Andorra la Vella. Dallerès har utgitt seks diktsamlinger og én roman. Han skriver på katalansk, men lyrikken hans er også oversatt til kastiljansk.
I sitt politiske virke har han vært kulturminister, parlamentsmedlem og president i Andorras nasjonalforsamling.
Opal Kunz
Opal Kunz, også kjent som Opal Logan Giberson, (født 6. november 1894, død 15. mai 1967) var en kjent amerikansk flyver og flypioner, den første president av Ninety-Nines, en interesseorganisasjon for kvinnelige piloter, som ble stiftet i hennes hjem, og var en tidlig feminist. Hun var frittalende i spørsmålet om kvinner som flygere. I en artikkel i New York Times i 1929 rådet hun kvinner å gå inn i luftfarten for å bli akseptert på absolutt lik linje med menn. Hun ble gift med mineralogen George Frederick Kunz.
Som flyger tilbrakte Opal Kunz en god del av sin tid og mye av sine penger for å forfølge sin interesse for luftfart. Hun uttalte at hun lærte seg å fly av sportslige grunner og for å kunne bidra til landets forsvar. Hennes fly ble alltid kalt for «Betsy Ross». Hennes ektemann var velstående og villig til å betale for hennes interesser i flyging: «Jeg var den første kvinne som tevlet med menn i en åpen konkurranse den 7. april 1930. Jeg hadde det raskeste flyet og vant løpet...»
Bakgrunn
Svært lite informasjon er tilgjengelig om Opal Logan Giberson og hennes bakgrunn. Selv om nedtegnelser for hennes sosialtrygd indikerer at hun var født i 1894, oppgir hennes gravopptegnelser at hun var født i 1896. Gravkortet indikerer også at hennes mors fødselsnavn var Gribble. Hennes fødenavn var Opal Logan Giberson, datter av Edward F. Giberson fra St. Louis. Hun hadde utdannelse fra Dana Hall School, kostskolen kun for kvinner i Wellesley i Massachusetts. Under den første verdenskrig drev hun veldedighetsarbeid og drev kampanje for Liberty Bond, en krigsobligasjon, og arbeid tilknyttet å påtegne pass. Hun var interessert i politikk, samfunnsøkonomi og musikk, og bodde i Three Arts Club en tid før hun giftet seg.
Hun giftet seg med George Frederick Kunz den 15. mai 1923, som hans andre hustru. Han var mineralog og ekspert på edelsteiner, og dobbel så gammel som henne. Deres bryllup var den store sosietetshendelsen i 1923, og amerikansk presse unnlot aldri siden å nevne den store aldersforskjellen på 43 år mellom dem. Den 21. november 1929 ble deres ekteskap gjennom sju år annullert. Årsakene til annulleringen er ikke blitt oppgitt, men de fortsatte å leve vennskapelig sammen og hun fortsatte å benytte hans etternavn. Ved hans død den 1. juli 1932 arvet hun halvparten av hans eiendom, verdi over en million dollar. I brev har hun indikert at det var hennes ektemanns finansielle støtte og forståelse som gjorde det mulig for henne å forfølge sine interesser som pilot og hun fikk sitt flysertifikat som pilot den 7. juni 1929.
Som pilot
Det var et overskudd av små, velbygde og relativt billige fly etter den første verdenskrig. Det førte til en voldsom vekst entusiaster innen den amerikanske middelklassen. Hver eneste flyplass hadde en flyklubb, men de fleste var segregert (adskilt) ved hudfarge, etnisk opprinnelse og kjønn. Eksempelvis måtte asiater danne sine egne klubber, og kvinner som var utestengte fra hvite, mannlige flyklubber, opprettet egen klubb og interesseorganisasjon.
Kvinnelige flypionerer som Amelia Earhart og Opal Kunz tok initiativet til interesseorganisasjonen for kvinnelige piloter, som Ninety-Nines på norsk «Nittini». Navnet har sin årsak at det var 117 kvinnelige piloter som hadde flysertifikat på denne tiden som ble invitert, men det var 99 kvinnene som var tilstede eller som uttrykte interesse i å opprette organisasjonen. Opal Kunz’ ektemann George Frederick Kunz, visepresident av juvelfirmaet Tiffany & Co., designet den offisielle pin for Ninety-Nines.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Oslo
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 blei avholdt 12. september 2011. Denne delartikkelen omhandler valgresultatet for Oslo og byens bydeler. Oslo regnes som et eget fylke, og det er derfor ikke valg til fylkestinget her.
Opal Kunz
Betsy Ross Air Corps
Opal Kunz organiserte to flyklubber for kvinner, Betsy Ross Air Corps (1931–1933), og «Lady Birds». Førstnevnte var opprettet som en paramilitær tjeneste for gi å støtte til det amerikanske flyvåpenet og for å kunne handle under naturkatastrofer som oversvømmelser, jordskjelv og lignende. Korpset ble dannet for å kunne fly fraktfly, drive undervisning og instruksjon, delta i flytevlinger for å samle inn midler og for å gi førstehjelp. Kunz skaffet rundt hundre medlemmer og holdt organisasjonen gående i rundt tre år. Hun indikerte siden at hun personlig benyttet så mye penger som hun klare, «jeg brukte alle mine ressurser i forsøket på å danne «kvinnenes reservekorps». Sistnevnte, «Lady Birds», synes å være en gruppe av kvinnelige piloter i California av hennes Betsy Ross Air Corps, ettersom en artikkel i Newark Star-Eagle plasserer henne i Los Angeles hvor hun introduserte dem.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Oslo
Kommunevalget
Partiforkortelser: A = Arbeiderpartiet; SV = Sosialistisk Venstreparti; R = Rødt; Sp = Senterpartiet; KrF = Kristelig Folkeparti; V = Venstre; H = Høyre; Frp = Fremskrittspartiet; Dem = Demokratene i Norge; MdG = Miljøpartiet De Grønne; KSP = Kristent Samlingsparti; Kyst = Kystpartiet; PP = Pensjonistpartiet; NKP = Norges Kommunistiske Parti
Opal Kunz
«Pudderkvastløpet»
Det første kvinnelige transkontinentale flyracet, Women's Air Derby, senere nedsettende kalt for «The Powder Puff Derby» («Pudderkvastløpet») av humoristen Will Rogers, tok av fra flyplassen Clover Field (i dag Santa Monica lufthavn) ved Santa Monica i California og hadde Cleveland i Ohio som mål. På denne tiden var det kun 70 kvinner med flysertifikat i hele USA og kun 40 var kvalifisert for å delta i denne tevlingen. Kvalifikasjonene var det samme som for menn: minst 100 timer med soloflyving, inkludert minimum 25 timer med langdistanseflyvning fra et punkt til et annet. Tjue kvinner deltok i tevlingen og av disse var det atten fra USA. Over 500 000 billetter ble solgt som forløp over ti dager og som omgående ble en tilskuersport. Flyvningene var begrenset til dagslys og pilotene navigerte ved bestikknavigasjon, og ved å benytte kommersielle veikart over de delstatene de fløy over.
Det var åpenbar sjåvinisme og kvinnediskriminering mot de kvinnelige pilotene fra begynnelsen av. En av de merkelige kvalifikasjonene var at flyene måtte ha hestekrefter «passende for en kvinne». Opal Kunz ble fortalt at hennes fly var for raskt for en kvinne å håndtere, og måtte skaffet seg et annet fly eller holde seg borte fra konkurransen. «...Selv om Opal Kunz eide og fløy sitt eget fly av typen 300 hk Beech Travel Air, ble det ikke tillatt da det ble bedømt av dommerne å være 'for raskt for en kvinne å fly'. Med 25 000 dollar i prispenger som innsats fant hun et fly med færre hestekrefter for å kunne delta i løpet.» Vinneren av flytevlingen var Louise Thaden, og Opal Kunz kom på åttendeplass.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Oslo
Kommentarer
Fargekoder for partia:
Opal Kunz
«Pudderkvastløpet»
Thea Rasche og Claire Fahy hevdet etterpå at noen hadde klusset med deres fly, og både Bobbi Trout og Opal Kunz hevdet at deres instrumenter var feiljustert før flyene lettet fra California. En annen deltaker, Marvel Crosson, krasjet sitt fly i Arizona og ble drept. En undersøkelse av politiet angående anklagene om sabotasje ble tatt mer alvorlig, men ingen årsak for hennes flykrasj ble noen gang avklart.
Flykrasj
Opal Kunz hadde en eventyrlysten og risikofylt karriere som flyver. En avisoverskrift i New York Times den 24. juni 1929, ikke lenge etter at hun hadde tatt sitt flysertifikat den 7. juni samme år, fortalte at «Fru Kunz krasjet med sitt fly» i Morris Plains i delstaten New Jersey med mekanikeren Verne E. Moon om bord. Begge ble skadet. En del aviser kunne ikke unnlate å antyde en utenomekteskapelig affære, som Daily News med overskriften «Gem Man’s Wife Crashes On Night Flight With Gob».
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Oslo
Kommentarer
Ved kommunevalget i Oslo var det heile femten lister å velge mellom: A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp, Dem, DLF, KSP, Kyst, MdG, NKP og PP. Høyre hadde en framgang på 10,4 prosentpoeng, og partiet er med sine 35,7 prosent av stemmene igjen byens største. Arbeiderpartiet gikk også fram og har nå 33,1 prosent (opp 3,3). Miljøpartiet De Grønne gikk fram 1,9 poeng til 2,5 og fikk dermed plass i bystyret. Alle de øvrige partia gikk tilbake. Størst tilbakegang hadde Fremskrittspartiet (ned 7,3 til 10,7) og SV (ned 4,2 til 6,3). Fem av listene fikk under 250 stemmer hver. Valgdeltakelsen var 65,9 prosent.
Opal Kunz
Flykrasj
Den 10. april 1930 rapporterte New York Times at Opal Kunz kom uskadd fra et flykrasj etter å ha tatt av fra Philadelphia med kurs for Allentown i Pennsylvania, men måtte ta en nødlanding ved Bethlehem flyplass (i dag Lehigh Valley internasjonale lufthavn). Under nødlandingen falt flyet framover, skadet propellen og den ene vingen, mens hun selv ble fanget inne i cockpiten, men fikk ingen personlige skader.
Convair 880
Convair 880 var et passasjerfly med fire jetmotorer produsert av Convair-divisjonen til General Dynamics. Flyet ble designet for å konkurrere med Boeing 707 og Douglas DC-8 ved å være smalere, raskere og mer driftsikkert, en nisje som feilet i å møte etterspørselen. Bare 65 fly ble produsert mellom 1959 til 1962, og førte til at General Dynamics trakk flyet fra markedet etter å ha konkludert med at prosjektet var mislykket.
Tippah County
Tippah County er et fylke i den amerikanske delstaten Mississippi. Administrasjonssenteret ligger i Ripley.
Opal Kunz
Flykrasj
Kaptein John Owen Donaldson, flyveress fra første verdenskrig, hadde vunnet en tevling med fly utstyrt med motoren Curtiss OX-5, og etterpå lånte han Opal Kunz’ kraftigere og mer moderne fly for å delta i American Legion Air Races i Philadelphia den 7. september 1930. Hun hadde selv benyttet flyet ved en flytevling i Chicago kun ti dager tidligere og havnet på tredjeplass. Hans lånte fly falt fra en høyde av rundt 550 meter og han ble drept da flyet krasjet mot flyplassen foran 40 000 forskrekkede tilskuere.
Den 30. april 1931 annonserte avisen New York Sun at hennes dyktighet som flyver reddet henne da hun fikk bensinlekkasje i cockpiten. Hun fikk bensin i ansiktet, men greide ved «mesterlig utførelse av pilotdyktighet» å lande på den nå tidligere flyplassen ved Washington, D.C.. Hun kom igjen uskadet fra hendelsen.
Flyinstruktør
Med trusselen av en ny verdenskrig fornyet Opal Kunz sitt flysertifikat etter å ha tatt oppfriskningskurs ved Hagerstown i Maryland, og begynte deretter å undervise flyelever ved Arkansas State University. Hun flyttet senere til Rhode Island og ved krigsutbruddet ble hun instruktør på Rhode Islands flyplass for marinekadetter og det statlig støttet treningsprogram for sivile piloter under krigen (1938–1944), og trente over 400 unge menn hvordan å fly.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Oslo
Resultat
I 2011 var andre gang samtlige av Oslos femten bydeler hadde direkte valg til bydelsutvalga. Det blei avgitt 279,143 stemmer, mot 310,312 ved valget til kommunstyre.
Åtte partier stilte liste i samtlige bydeler (A, SV, R, KrF, V, H, Frp og MdG). Dessuten stilte Senterpartiet i 13 bydeler og Pensjonistpartiet i fire.
Høyre fikk 33,0 prosent av stemmene og blei størst i de vestlige bydelene (Frogner, Nordre Aker, St. Hanshaugen, Ullern og Vestre Aker) samt Nordstrand. Arbeiderpartiet fikk 32,2 prosent og blei størst i de øvrige bydelene.
Opal Kunz
Flyinstruktør
Etter krigen ble hun inspektør for Aerojet i California. Hun giftet seg aldri på nytt, og bodde alene i et beskjedent hus med tre hunder. Selv om hun aldri hadde mye penger, kunne hun leve rimelig på arven fra sin ektemann og pensjon fra Aerojet.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Oslo
Resultat
Fremskrittspartiet hadde Stovner, Alna og Grorud som beste bydeler. Venstres beste resultater kom i St. Hanshaugen, Sagene og Nordre Aker. SV hadde si høyeste oppslutning i Grünerløkka, Gamle Oslo og Sagene. Det samme gjaldt Rødt, men med en annen rekkefølge. Miljøpartiet kom best ut av det i St. Hanshaugen, Gamle Oslo og Sagene.
Convair 880
Flyets historie
Etter hvert som de forlot tjenesten i flyselskapene ble flere kjøpt opp av American Jet Industries for forskjellige formål. Et eksemplar ble konvertert til fraktfly i 1974, og fløy til 1982 for flere selskap. Et annet ble brukt til å trene flyetterforskere i det amerikanske luftfarttilsynet FAA inntil 1995 da det ble ødelagt av en mindre eksplosjon i lasterommet. De fleste flyene ble hugget opp i Mojave i California i 2000.
Opal Kunz
Død
Opal Kunz døde alene i sitt hjem i Auburn i California i 1967, og ble gravlagt i en av de offentlige kirkegårdene. Da det senere ble oppdaget en kvinnelig flypioner lå i en umerket grav i Auburn, ble det samlet inn penger for å skaffe en offisiell markør til hennes minne. Den ble avduket i september 2013 av medlemmer av den sørvestlige seksjonen av Ninety-Nines.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Oslo
Mandater
Alle bydelsutvalga består av femten representanter. Arbeiderpartiet fikk reint flertall i Alna, Grorud, Stovner og Søndre Nordstrand, mens Høyre fikk dette i Vestre Aker, Ullern og Frogner.
Convair 880
Flyets historie
880-modellen ble introdusert for sent til å få en viktig rolle i jetflymarkedet, og den høyere hastigheten krevde økt drivstofforbruk. Flyet ble aldri brukt til andre roller og produksjonen ble lagt ned etter bare tre år. General Dynamics tapte omkring 185 millioner dollar totalt på prosjektet, selv om flere kilder anslår et mye høyere tap. Flytypen var involvert i 17 større ulykker og 5 flykapringer.
Neohaemonia
Neohaemonia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Forholdsvis små (ca. 5-7 millimeter) og noe brede, blanke, gjerne brungule eller rødlige sivbukker uten metallglans. Antennene er mindre enn halvparten så lange som kroppen. Hodet har små, utstående fasettøyne, pronotum er firkantet, litt insnevret i midten, bredere enn langt. Dekkvingene har krfatige punktrader og er bredest litt bak roten, langt avsmalnende bak. Beina er slanke.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika, i det sørlige Canada og nordlige USA.
Åge Hansen
Åge Hansen (født 21. desember 1921 i Oslo, død ved skyting 6. september 1944 ved Trandumskogen) var en norsk mekaniker, sabotør og motstandsmenn mot det nasjonalsosialistiske Tyskland.
Han var medlem av Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. I det illegale arbeidet gikk Hansen under dekknavnet «Torbjørn».
Strix
Strix kan henvise ti:
NM i rullestolcurling
Norgesmesterskapet i rullestolcurling ble første gang arrangert i 2007.
Kun 2 lag deltok i det første NM; Halden curlingklubb og Trondheim curlingklubb. Konkurranseformen er mixed lag, det vil si at begge kjønn må være representert på banen til enhver tid.
! width="45px"|År ! width="180px"|Vertsklubb ! style="background:gold;" width="110px"|Gull ! style="background:silver;" width="110px"|Sølv ! style="background:#cc9966;" width="110px"|Bronse
Berkay Özcan
Berkay Özcan (født 15. februar 1998) er en tyskfødt tyrkisk fotballspiller som spiller for İstanbul Başakşehir FK.
Arnfinn Strømmevold
Arnfinn Strømmevold (født 1955) er en musiker og kulturarbeider fra Røros.
Han er låtskriver, vokalist og gitarist i bandet Bergstaden Old Stars. Han er en av to manusforfattere og komponister av musikkspillet Elden, og har spilt rollen som «Per Åke Lind» der.
Public choice
Public choice er en teori innenfor økonomi og statsvitenskap, som anvender samme vitenskapelige verktøy til sin analyse av politiske fenomener som nasjonaløkonomene bruker til analysen av økonomiske fenomener. En av teoriens grunnantagelser er at politiske aktører er rasjonelle og forsøker å makismere sin egennytte. Politikerne stemmemaksimerer, mens embetsmenn budsjettmaksimerer. Public choice kan sees på som en del av rational choice-teorien.
Arnfinn Strømmevold
I 2015 ble han tildelt Sør-Trøndelag fylkes kulturpris.
Current
«Current» er den japanske gruppa Schwarz Steins andre og siste singel, og ble utgitt den 17. november 2003.
Select (SQL)
En  -spørring i SQL returnerer en resultatmengde av opptegnelser fra en eller flere tabeller.
Current
Kilder
Current (song)
Select (SQL)
Den brukes for å hente ut data fra en database. Kilden til disse dataene kan for eksempel være en tabell, en visning eller lignende. I de fleste applikasjoner som jobber mot databaser er  den vanligste operasjonen som utføres mot dataene. En -spørring beskriver hvordan brukeren ønsker at dataene skal være representert i resultatmengden som returneres. Hvordan denne representasjonen genereres og hentes ut, er opp til databasehåndteringssystemet, som ut ifra spørringen genererer den mest optimale planen for å hente ut dataene fra databasen.
Grunnleggende syntaks
En -spørring består alltid av spesifikasjonene   og. bestemmer hvilke kolonner som skal hentes ut og  bestemmer hvilken tabell de skal hentes fra.
Spørring som henter ut alle verdier fra en tabell:
Spørring som henter ut bestemte kolonner fra en tabell:
Spesifikasjoner som ofte benyttes sammen med :
Eksempel
Tabellen personer ser slik ut: Spørring: Spørringen returnerer følgende tabell:
Jørgen Øvergaard
Jørgen Øvergaard (født 21. juni 1881 i Nes i Vest-Agder, død 2. juni 1953 i Oslo) var en norsk jurist og advokat.
Liv
Han var sønn av gårdbruker Ole Aanesen Øvergaard og Siri Jørgensdatter. Etter middelskoleeksamen i 1895 tok han eksamen fra telegrafskolen i Kristiania og i 1900 og var deretter telegrafassistent i noen år. Samtidig var han elev ved St. Hanshaugen gymnas og tok examen artium i 1904. Fra 1906 til 1909 var han ansatt som assistent og sekretær i Arbeidsdepartementet. Han studerte samtidig jus ved universitetet og ble cand. jur. i 1909. Deretter reiste han til utlandet (Tyskland, Frankrike og England) for å fortsette studiene med et stipend. Han fikk den juridiske doktorgraden i 1914 for en avhandling om livsforsikringskrav.
I 1916 gikk han i kompaniskap med Finn Erichsen som overrettssakfører. Han ble høyesterettsadvokat i 1922, og drev fra 1928 egen praksis. I 1939 søkte han på professoratet som var ledig etter Ragnar Knophs død, men Per Augdahl ble foretrukket. Senere deltok han i konkurransen om Jon Skeies professorat, men nådde ikke opp.
Fra 1916 var Øvergaard sekretær sekretær i den offentlige Trustkommisjonen, som avga innstilling i 1921. Han var formann i Blokade- og boikottkomiteen av 1931. Denne avga innstilling allerede året etter.
Øvergaard skrev flere rettsvitenskapelige avhandlinger i Tidsskrift for rettsvitenskap, og han utga bøkene Det straffbare bedrageri (1941), Norsk erstatningsrett (1942, 2. utgave 1951) og Lagrettens oppgave etter norsk straffeprosessrett (1942).
Christian Bernstorff
Christian Günther Bernstorff (født 3. april 1769, død 18. mars 1835) var en dansk og prøyssisk embetsmann, diplomat og politiker. Han var Danmarks utenriksminister fra 1797 til 1810, og prøyssisk utenriksminister fra 1818 til 1832.
Liv og virke
Bernstorff ble født i København som sønn av Andreas Peter Bernstorff i dennes første ekteskap med Henriette Frederikke Stolberg.
Derancistrus
Derancistrus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Christian Bernstorff
Utenriksminister i alder av 28 år
Med farens hjelp gikk han tidlig inn i diplomatiet og ble allerede som 19-åring først bli legasjonssekretær i Berlin (1789–1791), deretter gesandt samme sted i 1791. Senere ble han sendt til Stockholm (1794), hvor han ble inntil hans far ble syk og døde i 1797.
Derancistrus
Utseende
Middelsstore, slanke trebukker, noen ganger med livlige fargetegninger. Disse artene er gjerne farget i rødlig og svart. Oversiden er læraktig. Kjevene er ikke spesielt forstørrede. Pronotum har en svært ujevn struktur og en kraftig pigg midt på hver side. Dekkvingene er ofte svarte med en lys stripe, jevnt tilsmalnende bakover. Antenner og bein er rødlige.