cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Danmarks historie (1901–1945)
Til tross for den erklærte nøytraliteten og en ikke-angrepspakt med Tyskland, ble Danmark okkupert av tyske tropper den 9. april 1940. Ettersom okkupasjonen angivelig skulle beskytte landet, valgte regjeringen og administrasjonen å fortsette. Denne samarbeidspolitikken holdt landet fritt for tysk rettslovgivning, men den kostet på den andre side regjeringen moralsk og politisk velvilje i befolkningen. Etter streikebølgen i august 1943 trådte regjeringen tilbake og okkupasjonsmakten overtok styret. Den sivile administrasjonen fungerte videre som Departementsjefstyret, men i krigens siste år vant motstandsbevegelsen mer og mer velvilje i befolkningen. Derfor innledet politikerne et samarbeid med motstandsbevegelsen, representert ved Frihedsrådet, slik at de to grupperingene kunne danne en felles overgangsregjering ved krigens slutt den 5. mai 1945.
Tron – Legacy
Filmmusikk
Utdypende artikkel: Tron – Legacy (filmmusikk)
Danmarks historie (1901–1945)
Folkestyret
I 1901-1914 var den viktigste enkeltbegivenheten systemskiftet i 1901, da partiet Venstre under ledelse av I.C. Christensen tok regjeringsmakten fra Højre. Det skjedde ved å fastholde Folketingets enerett til å vedta finansloven (statsbudsjettet). Kongen frasa seg sin innflytelse på hvem som skulle danne regjering. I stedet ble flertallet i Folketinget den avgjørende maktfaktor bak regjeringsdannelsen. Allerede i 1906 mistet Venstre sitt absolutte flertall i Folketinget og siden da har ikke noe enkelt parti kunnet skaffe seg flertall. Det ble dansk statsskikk at «en regjering ikke må ha et flertall imot seg». På den måten oppsto den danske formen for parlamentarisme.
I 1905 ble Venstre splittet på bakgrunn av en uenighet over militærspørsmål og Det Radikale Venstre ble dannet. Partiet hadde antimilitarisme, utvidelse av valgretten, forbedring av husmenns og byarbeideres rettigheter og en forbedring av almen utdanning på programmet.
I årene deretter samarbeidet Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet om mange bestemmelser i Folketinget og i arbeidet for valgrett til kvinner og tyende. I 1908 lyktes det å gjennomføre stemmerett for kvinner og tyende til kommunalforsamlingene og i 1915 fikk begge disse gruppene også valgrett til Folketinget. Dermed var alminnelig folkestyre gjennomført i Danmark.
Danmark holdt seg utenfor de store allianseoppbyggingene i Europa; henholdsvis på den ene side Trippelalliansen: Tyskland, Østerrike-Ungarn og Italia og på den andre side Trippelententen: Storbritannia, Frankrike og Russland og førte i stedet en målrettet nøytralitetspolitikk. Regjeringene måtte balansere på en knivsegg ettersom landet var økonomisk tett forbundet med England, men hadde den store naboen Tyskland i syd. Det var bygget opp store festningsverker rundt København og med en utvidelse av hæren forsøkte Danmark å forberede seg på det verste. Heldigvis var ikke Danmark av strategisk betydning for de stridende partene og landet kunne derfor følge Norge og Sverige i en forsiktig nøytralitetspolitikk.
Første verdenskrig
Det lyktes Danmark å holde seg utenfor kamphandlingene i første verdenskrig, men de dansksinnede sønderjyder deltok på tysk side under hele krigen. De led uforholdsmessige store tap. Mange tjente formuer på å forsyne de krigførende land med matvarer; såkalte gullaschbaroner. Hele handelsmønsteret ble forskjøvet av krigen og de sosiale og økonomiske uroligheter som fulgte av den.
To dager etter krigens utbrudd ba den tyske regjering Danmark om å legge ut miner i Storebælt slik at den engelske flåten ikke skulle kunne gå inn i Østersjøen. Den danske regjeringen mente at den burde følge oppfordringen, da Danmark ellers risikerte at tyskerne selv la ut minene. Venstre og De Konservative fryktet at utplassering av minene kunne oppfattes som fiendtlig overfor England. Etter press fra flåten og Christian X gikk de to parter imidlertid med på å legge dem ut. Britene viste seg å være tilfreds med at minene ble lagt ut, da de ikke hadde planer om å gå inn i Østersjøen og fordi minene innebar at tyskerne ikke kunne slippe ut gjennom Kattegat og Skagerrak. Tyskerne beklaget handlingen etter en stund og ba Danmark fjerne minene, men det ville ikke den danske regjeringen etterkomme.
I 1916 ble det holdt avstemning om salg av de dansk-vestindiske øyer til USA, som ble sterkt interessert i øyene under krigen. USA ville betale 25 millioner dollar for øyene, et beløp som tilsvarer mellom 5 og 10 milliarder kroner etter dagens beløp. Samtidig ville USA anerkjenne Danmarks rett til hele Grønland. Til tross for de gode betingelsene var mange dansker motstandere av salget. Det gjaldt særlig De Konservative. Spørsmålet ble avgjort ved folkeavstemningen, som viste et stort flertall for salget. Det var forøvrig første gang kvinner kunne benytte sin stemmerett i et nasjonalt anliggende.
Danmark beholdt Vestindisk-guineisk Kompagni og øya Vandø (Water Island), som ligger ca. 1 km syd fra Saint Thomas. I 1944 kjøpte USA også denne for en sum av 10,000 dollar.
Påskekrisen
Påskekrisen ble utløst våren 1920 etter at Christian X avskjediget den folkevalgte regjeringen Zahle. En av de mest fremherskende teorier bak avskjeden var ønsket fra blant annet Venstre og Det Konservative Folkeparti om å få Flensburg tilbake til Danmark, til tross for det overveiende tyske flertall i gjenforeningsavstemningene. Den radikale regjeringen som var ledet av statsminister Carl Theodor Zahle, ønsket imidlertid ikke å få et større tysk mindretall innenfor det danske riket og ville derfor ikke fremsette dette ønsket overfor de seirende maktene etter første verdenskrig. Opposisjonen mente at man ved et hurtig valg kunne velte regjeringen, men Zahle ønsket ikke å skrive ut valg da det ikke var et flertall mot hans regjering. En rekke fremtredende danske forretningsmenn med bl.a. ØKs H.N. Andersen, skipsreder A.P. Møller og brygger Vagn Jacobsen i spissen presset kongen, som 29. mars 1920 avskjediget regjeringen. Dette fikk Socialdemokratiet og De samvirkende Fagforbund til dagen etter å utarbeide en resolusjon hvor de krevde regjeringen Zahle gjeninnsatt dagen etter, ellers ville det bli varslet generalstreik i hele landet. Kongen reagerte imidlertid ved å utnevne et forretningsministerium under ledelse av Otto Liebe. Generalstreiken ble varslet til 6. april. Socialdemokratiets leder Thorvald Stauning drøftet saken direkte med Otto Liebe og oppfordret han til å tre frem for Folketinget, som ville møte ham med et mistillitsvotum. Liebe nektet og hadde sikret seg at Folketinget, som var på påskeferie, ikke ville bli innkalt av formannen for Rigsdagen. Stauning var imidlertid formann for Københavns borgerrepresentasjon og hadde mulighet for å presentere en sak direkte for kongen. Derfor innkalte han borgerrepresentasjonen den 3. april og fikk med Socialdemokratiets og De Radikales stemmer vedtatt en resolusjon som krevde regjeringens øyeblikkelige avgang. Borgerrepresentantene marsjerte til Amalienborg med kravet og talte foran tusenvis av demonstranter på Amalienborg slottsplass.
Ved utsikten til en uunngåelig generalstreik bøyde kongen av. Han avskjediget ministeriet Otto Liebe og ba i stedet - på oppfordring fra Stauning og Ove Rode - M.P. Friis om å danne en upolitisk regjering, som skulle forberede et valg 22. april. Påskemorgen den 4. april 1920 var krisen avverget.
Garibaldihatt
Garibaldihatt er en myk, sylinderformet lue eller hatt uten brem og med flat, rund topp. Hodeplagget er oppkalt etter den italienske frihetskjemperen Giuseppe Garibaldi (1807–1882) som ofte bar slike luer som del av sin tradisjonelle klesdrakt. Liknende hattetyper har vært vanlig over store deler av middelhavsområdet.
Betegnelsen har vært noe i bruk i Norge fra 1800-tallet.
Krokstad skole (Drammen)
Krokstad skole ligger i Kommunedel 2, Krokstadelva i Drammen kommune og er en barneskole med klassetrinnene 1-7. Skolen har ca. 560 elever og 79 ansatte.
Historie
Skolen ble opprinnelig etablert i 1816, men først i 1957 ble den første delen av den nåværende skolen bygd.
Terrorangrepet i Swat 23. august 2008
Terrorangrepet i Swatdalen var et terrorangrep som skjedde 23. august 2008 da en selvmordsbomber krasjet en bil lastet med eksplosiver inn i en politistasjon i Charbagh Tehsil i Swatdalen nordvest i Pakistan. 20 personer ble drept. Tehrik-i-Taliban tok på seg ansvaret for angrepet.
Tacna
Tacna (offisielt navn: San Pedro de Tacna) er en peruansk by som er hovedstad både i provinsen Tacna og i regionen Tacna. Byen ligger ved elven Caplina snaut 40 kilometer fra stillehavskysten, og 35 kilometer fra grensen til Chile. Stedet ved elven Caplina var befolket lenge før spanske munker etablerte en misjonsstasjon i 1572. De døpte bosettingen San Pedro de Tacna, men det var først i 1855 at Tacna offisielt fikk bystatus. Byen var chilensk fra 1879 til 1929 etter at Chile beseiret Peru og Bolivia i salpeterkrigen mellom 1879 og 1883. I dag har Tacna omtrent 250 000 innbyggere og er Perus sørligste by. Byen har katedral, flyplass, frihandelssone og asfaltbane for motorsport.
Historie
Hulemalerier i Toquepala-hulene omtrent 90 kilometer nord for Tacna (i luftlinje) indikerer at mennesker har bodd i området i 10 000 år. Området har i tur og orden vært innlemmet i Wari-riket, Tiwanaku og inkariket. Aymara-folket som bodde her kalte stedet for Taqana. De første spanjolene som besøkte området var ekspedisjonen til conquistadoren Diego de Almagro i 1535. I 1572 etablerte to spanske munker en misjonsstasjon og bosetning her for å omvende de innfødte, og stedet var et ubetydelig tettsted fram til den peruanske frigjøringskrigen. I 1811 ledet Francisco Antonio de Zela et væpnet opprør mot kolonimakten i Tacna. Opprøret var det første av betydning i Sør-Peru, men det ble slått ned etter et par måneder. Samme skjebne led byens andre opprør to år senere. Etter krigen som endte i 1824 ga den peruanske kongressen Tacna status som småby med kallenavnet La Ciudad Heroica (den heltemodige byen) som en anerkjennelse av innbyggernes patriotiske innstilling.
Mellom 1836 og 1839 var Tacna hovedstad i den kortlivede republikken Sør-Peru og i Peru-Bolivia-konføderasjonen som Sør-Peru var en del av. I 1855 fikk Tacna formelt status som by. I 1879 brøt salpeterkrigen ut, og Tacna ble erobret av chilenske styrker etter slaget ved Tacna i 1880. Fredsavtalen som ble undertegnet i Ancón i 1883 fastslo at Tacna-regionen skulle være midlertidig okkupert av Chile i ti år, og deretter skulle det avholdes folkeavstemning og forhandles om den videre statusen. Peru og Chile greide ikke å komme til enighet, og heller ikke meglingsforsøk av USA førte frem. Det var først i 1929 at det ble enighet om at Arica skulle forbli chilensk, mens et overveldende flertall i Tacna stemte for gjenforening med Peru. I 1975 ble lederen av militærjuntaen president og general Juan Velasco Alvarado styrtet av et militærkupp (ironisk nok). Kuppet ble startet i Tacna av misfornøyde offiserer ledet av general Francisco Morales Bermúdez (som var president i Peru fra 1975 til 1980).
Næringsliv
Tacnas økonomi er i stor grad basert på gruvedrift, fiske og landbruk. Området rundt byen står for omkring 50 % av Perus olivenproduksjon. Gunstig vekslingskurs og Perus relativt lave priser har gjort Tacna til et populært mål for chilenere på handletur. I 1990 ble frihandelssonen Zofratacna (La Zona Franca Tacna) med et areal på 390 hektar opprettet 9 kilometer utenfor bysenteret. Zofratacna har tiltrukket seg pakistanske bruktbilhandlere, og det muslimske samfunnet som teller omkring 600 personer har bygd Perus første moské Bab Ul Islam i Tacna.
Turisme er ikke noen stor næring i Tacna, selv om krigsmonumenter, muséer og sandstrendene ved kysten trekker noen besøkende. I byen ligger også Perus nasjonale jernbanemuseum, og like utenfor sentrum ligger motorsportbanen Autodromo Tacna som er en asfaltbane på 3,5 kilometer for bil- og motorsykkelløp.
I mars 2013 ble solkraftverket Tacna Solar 20 TS i utkanten av Tacna offisielt innviet av Perus president Ollanta Humala. Kraftverket benytter fotovoltaiske solceller og har en maksimal kapasitet på 20 MW (vekselstrøm). Det er de private spanske selskapene Gestamp Solar og Solarpack som har fått en 20-års konsesjon på utbygging og drift av kraftverket, mens den peruanske stat har bidratt med 250 millioner sol. Anlegget dekker et areal på 121 hektar, og forventet årlig produksjonskapasitet er 47 GWh.
Kommunikasjon
Coronel FAP Carlos Ciriani Santa Rosa internasjonale lufthavn har en 2 500 meter lang asfaltert rullebane, og ligger omtrent 5 kilometer utenfor Tacna sentrum. Lufthavnen har regelmessige flyavganger til Lima året rundt.
Klima
Tacna ligger i utkanten av Atacamaørkenen og har gjennomsnittlig årlig nedbørsmengde på under 40 mm. Temperaturen når opp til nesten 30 grader i de varmeste månedene januar, februar og mars. Tacna har følgelig subtropisk ørkenklima.
Sigyn (roman)
Sigyn  er en roman av Olav Duun, utgitt i 1913. Det er den andre av to bøker med fosterbarnet Sigyn som hovedperson, historien begynte i Nøkksjølia (1910).
Innhold
Familien flytter etter hvert tilbake til Brønnes. Til slutt er Sigyns uro stilnet, og hun har ro i forhold til ektemannen, valget av bosted og viljen til å gi sønnen en god barndom. Romanen slutter med en lykke som noen beskriver som lite overbevisende, men som i alle fall har ført Sigyn til livsvalg og et etisk ståsted som Duun ville fram til. Den siste setningen i boka er «Slik ser det med lukka. Ho kjem når ein kan leva henne forutan.»
Handlingen er lagt til ei fjordbygd i samtida med kyst og rutebåtanløp, men det meste av handlingen foregår på gårder inne i bygda, hvor skogbruk og elvefiske er viktig. Flere av navnene er hentet fra Singsås i Gauldalen, hvor Duun var lærer 1905–1908. Landskapet kan minne om topografien omkring Nakling ved Kolvereid, der Olav Duuns kone Emma hadde sin oppvekst.
Dramatisert i 2004
Otto Homlungs dramatisering Sigyn frå Nøkksjølia hadde premiere på Nord-Trøndelag Teater i 2004. Oppsetningen gjestet Oslo i 2005.
Blue Slide Park
Blue Side Park er Mac Millers første studioalbum, utgitt i november 2011. Tidligere hadde Miller utgitt EP-er som K.I.D.S. og High Life. Til tross for dårlig kritikk i flere kjente amerikanske magasiner, solgte albumet til førsteplass på Billboard 200 den førsta uka det var i salg. Det ble da solgt 145 000 kopier, og i mars var over 300 000 solgt.
De mest kjente låtene er «Frick Park Market» og «Smile Back».
PGA Championship 1996
PGA Championship 1996 ble arrangert på Valhalla Golf Club i Louisville, Kentucky i USA i 1996.
NM i friidrett 1983
Hovedmesterskapet ble arrangert på Lerkendal stadion i Trondheim i perioden 29. til 31. juli. Arrangører var Ranheim IL og Byåsen IL.
Kongepokalvinnere var Richard Olsen og Hilde Fredriksen.
Følgende øvelser ble arrangert utenfor hovedmesterskapet:
Vuolijoki
Vuolijoki er en tidligere kommune i landskapet Kajanaland i Finland. Kommunen var finskspråklig. Vuolijoki hadde innbyggere i 2001.
Den 1. januar 2007 ble Vuolijoki slått sammen med Kajana bykommune.
Fra gammelt av er det blitt utvunnet jernmalm i Vuolijoki, og fortsatt er metallindustri en viktig næringsgren på stedet.
Nicolas Métru
Nicolas Métru (ca. 1610 – 1668) var en fransk komponist og organist.
Nicolas Métru var organist ved Saint-Nicolas-des-Champs i Paris frem til 1633. Jean-Baptiste Lully og François Couperin studerte komposisjonslære med Métru.
Av Métrus verk er tre samlinger med Airs et Fantaisies for to gamber kjent, det første bindet kom i 1628, det tredje og siste i 1661. I tillegg publiserte forlaget Ballard samlinger med airs de cour hvor også komposisjoner av Métru inngikk.
Hirsch Glik
Hirsch Glik (født 24. april 1922 i Vilnius, som da var i Polen, død 1944 i Estland) var en jiddischspråklig dikter.
Allerede tidlig i ungdomstiden skrev Hirsch Glik dikt. Etter at Hitler-Tyskland gikk til angrep på Sovjetunionen, ble Glik arrestert av tyskerne og ført til konsentrasjonsleiren Waisse Wake og senere til ghettoen i Vilnius. Der sluttet han seg til partisanbevegelsen, og tok i 1942 del i en oppstand i ghettoen. Han skrev hele tiden dikt og sangtekster, blant annet den berømte partisansangen på jiddisch Zóg nit kein mól, og Shtil, di nakht iz oysgeshternt, som også handler om jødiske partisaner.
Irland under VM i friidrett 2019
Irland deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.
Resultater
Nøkkel
Magnus Dahlström
Magnus Dahlström (født 1963) er en svensk forfatter og dramatiker.
Dahlström fikk Aftonbladets litteraturpris 1987. Hans teaterstykke Järnbörd vakte stor oppmerksomhet når den kom. Han har skrevet stykkene «Lilja» (-90), «Verket» (-95), «Sken» (-98) og «Turister» (-07).
Slovenia under Vinter-OL 2002
Slovenia under Vinter-OL 2002. Førti sportsutøvere, tjuefire menn og seksten kvinner fra Slovenia deltok i åtte sporter, alpint, freestyle, kunstløp, langrenn, skihopping, kombinert, snøbrett og skiskyting under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City i USA. Slovenia, som deltok for fjerde gang i et vinter-OL, kom på tjuetredjeplass med en bronsemedalje. Dejan Košir var Slovenias flaggbærer under åpningsseremonien.
Campo Verde
Campo Verde er en kommune i delstaten Mato Grosso i sentral-vestregionen av Brasil.
PGA Championship 1952
PGA Championship 1952 ble arrangert på Valhalla Golf Club i Louisville, Kentucky i USA i 1952.
Skogadalsnosi
Skogadalsnosi er et fjell på nordsiden av Skogadalen i Luster kommune i Sogn og Fjordane. Det har en høyde på 1 871 meter over havet. Skogadalsnosi ligger på en fjellrygg med flere andre toppunkter, hvorav de høyeste er et på 1 832 moh 800 meter vest for hovedtoppen, og et på 1 776 moh 1,4 kilometer øst for hovedtoppen.
Campos de Júlio
Campos de Júlio er en kommune i delstaten Mato Grosso i sentral-vestregionen av Brasil.
Emil Voigt (turner)
Emil Alwell Voigt (født 16. juli 1875, død september 1961) var en amerikansk turner og friidrettsutøver som deltok i sommer-OL 1904.
Som aktiv representerte han Concordia Turnverein i St. Louis, men flyttet senere til Detroit og ble instruktør i turn og dans.
I 1904 fikk han sølv i køller, og bronse i ringer og tauklatring. I lagkonkurransen kom USA på 4.-plass. Andre plasseringer:
Undertekster
Undertekster er tekster som er synkronisert til filmer og TV-program for å hjelpe mennesker med å forstå hva som sies og foregår. Teksting brukes for å støtte døve, hørselshemmede og andre i å følge dialog og lydbilde i filmer og program. Den kan brukes også til skriftlig gjengivelse av dialog i kortform for å gjøre fremmedspråklige filmer tilgjengelige. Det anvendes i blant hvis personer med bred dialekt snakker eller når det er mye støy rundt personen som snakker. Det er flere faktorer som spiller inn med hensyn til å forstå det som står skrevet i en undertekst. For det første må seeren kunne se teksten. I hvilken grad dette oppnås, avhenger av tekstens størrelse. Hvis teksten er for liten, er det vanskeligere å se den enn hvis den er stor nok. For det andre må seeren kunne det språket det tekstes på. Som oftest tekstes det på det språket som seeren benytter i det daglige. Det er også av betydning at teksten ikke vises i for kort tid på skjermen. Fravær av teksting kan enten skyldes at det anses unødvendig eller at det anses unyttig. Det kan også skyldes manglende teknisk utstyr eller manglende evne eller vilje til å bruke det tekniske utstyret.
Edvard Støland
Edvard Støland (født 24. oktober 1899, død 17. januar 1992) var en norsk fagforeningsleder, streikeleder og sentral NKP-tillitsmann på Herøya.
Støland hadde under krigen en sentral rolle i motstandsbevegelsen i Telemark. Etter krigen ble han valgt til formann i Herøya Arbeiderforening, et verv han hadde fra 1946 til 1948. Han ledet også den store Herøya-streiken i 1948, en konflikt som endte i et bittert nederlag for Herøya-arbeiderne. Under aksjonen hadde de streikende trosset Norsk Kjemisk Industriarbeiderforbunds pålegg, og på forbundets landsmøte i 1949 ble aksjonsledelsen utelukket fra å ha tillitsverv innen fagorganisasjonen for en periode på tre år. Dette rammet Støland.
Tanzim Qa’idat al-Jihad fi Bilad al-Rafidayn
Jama'at al-Tawhid wal-Jihad ble startet i samarbeid med frivillige hovedsakelig kurdiske islamistiske sympatisører. Han hadde reist til Afghanistan for å kjempe i den sovjetisk-afghanske krigen, men hadde kommet til Irak via Jordan etter at de sovjetiske troppene hadde dratt fra Afghanistan. Han ledet Al-Qaida i Irak helt til han døde i 2006. Gruppen er nå antatt å være ledet av Abu Hamza al-Muhajir.
De uttalte målene for Al-Qaida i Irak er å tvinge igjennom en tilbaketrekning av de amerikansk-ledede styrkene fra Irak, velte den midlertidige irakiske regjeringen og myrde alle som samarbeider med "okkupasjon-styrken" altså amerikanerne og deres allierte.
Gruppen har også som mål å marginalisere den sjia-muslimske delen av den irakiske befolkningen og så etablere en ren islamsk stat. Hvis disse målene noen sinne blir nådd er deres neste mål å fortsette deres globale Jihad helt til de har etablert en pan-islamsk stat og har fjernet alt det vestlige som påvirker den muslimske verden.
Organisasjonens styrke er ukjent, men anslag varierer fra ca. 850 til flere tusen heltids krigere. I 2006 vurderte det amerikanske utenriksdepartementets Bureau of Intelligence and Research at Al-Qaida i Irak hadde en kjerne på mer enn 1000 personer. Disse tallene inkluderer ikke de andre islamske grupperingene som ikke er med i Al-Qaida, men som på egen hånd driver jihad mot amerikanerne.
Al-Qaida i Irak sies å lide av høye tapstall. Dette er mye på grunn av alle menneskene som sprenger seg i lufta for å dø martyrdøden. Men i det lange løp synes dette å ha liten eller ingen virkning på gruppens styrke og evner, noe som tyder på en konstant strøm av frivillige både fra Irak og andre land.
Ifølge en rapport som ble skrevet av den amerikanske regjeringen i 2006 er denne Al-Qaida i Irak helst assosiert med utenlandske terroristceller som bare opererer i Irak, og som både er rettet mot internasjonale styrker og sivile irakiske statsborgere. Ifølge rapporten er de aller fleste av de operative lederne i gruppen ikke irakere. De kommer i stedet fra andre islamske land, og de strømmer for det meste over grensen mellom Irak og Syria. Al-Qaidas virksomhet er hovedsakelig Irak-basert, men U. S. Department of State påstår at gruppen opprettholder et omfattende logistisk nettverk over hele Midtøsten, Nord-Afrika, Iran, Sør-Asia og i Europa.
Limbodessus
Limbodessus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.
Utseende
Små, bredt ovale, gulbrunlige vannkalver med mørke tegninger på dekkvingene.
Levevis
Slekten lever i rennende vann, mest i små bekker. En god del av artene lever i underjordiske vannsystemer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia og Ny-Guinea.
Fernando Pacheco
Fernando Pacheco Flores (født 18. mai 1992) er en spansk fotballspiller som spiller for.
Hermann Tittel
Hermann Karl Richard Eugen Tittel (født 12. november 1888 i Wallendorf i Tyskland, død 22. august 1959 i Münster) var en tysk generalmajor i artilleriet og sjef for 69. divisjon ved angrepet på Norge i 1940. Han startet sin militære karriere i 1908, og tjenestegjorde under hele første verdenskrig, på Vestfronten 1914-1915 og 1917-1918 (ved Verdun), i Makedonia 1915-1916 og på Østfronten 1916-1917.
Canabrava do Norte
Canabrava do Norte er en kommune i delstaten Mato Grosso i sentral-vestregionen av Brasil.
Hermann Tittel
Som oberst ble han 26. august 1939 utnevnt til kommandant for 69. divisjon, like før starten av andre verdenskrig. Han ble generalmajor 1. oktober 1939. Under operasjon «Weserübung-Nord», det tyske kodenavnet på invasjonen av Norge i 1940, ledet han 69. divisjon vest i Norge. Han etablerte hovedkvarter i Bergen.
Hermann Tittel ble generalløytnant 1. september 1941, og 29. september samme år fikk han kommandoen over 169. infanteridivisjon, som da sto i Finland for å angripe russerne og å avskjære jernbanekommunikasjonen til Murmansk. Han sto som sjef for denne divisjonen til 22. juni 1943, da han ble satt til å lede det 70. armekorps i Sør-Norge. Han ble utnevnt til kommanderende general 1. september 1943, og satt med kommandoen over dette armekorpset til 9. mai 1945.
Hermann Tittel ble arrestert i Oslo og satt internert i engelske leirer frem til 12. mai 1948.
Mervyn Day
Mervyn Richard Day (født 26. juni 1955 i Chelmsford (Essex i England) er en tidligere profesjonell fotballmålmann.
Han signerte kontrakt som profesjonell fotballspiller med West Ham United den 29. august 1973 og debuterte i en uavgjort kamp mot Ipswich Town. Han ble fast på laget kort tid etter, og i 1975 ble han den yngste målmannen som noen gang har deltatt i en FA-cupfinale da han var 20 år gammel. Cupfinalen ble vunnet mot Fulham. Han fikk prisen PFA Young Player of the Year samme sesong, og han er per 2008 den eneste målmann som har vunnet prisen. Han ble på denne tiden regnet som den neste store engelske målmann. Han deltok i finalen i Cupvinnercupen i 1976, en kamp West Ham tapte 4-2 for RSC Anderlecht på Heysel stadion. Fra 1974 til 1976 spilte han fem kamper for Englands U23-landslag. Skader og manglende form gjorde at han mistet plassen på laget til fordel for Phil Parkes.
Day gikk så videre til Leeds United under manager Eddie Gray i 1985. Der viste han seg å være en utmerket forsterkning og bidro sterkt til Billy Bremners lag i 1987 som nådde semifinalen i FA-cupen og kvalifisering om opprykk i serien. Han forble førstevalget under Howard Wilkinson og var med på laget som vant 2. divisjon da laget endelig rykket opp i 1990. Day ble derimot henvist til innbytterbenken da John Lukic ble hentet inn, og han fikk bare ytterligere 5 kamper for førstelaget.
Han var manager i Carlisle United etter at han la opp og ledet dem til opprykk til 2. divisjon i 1997. Day forlot klubben kort tid etterpå etter å ha kommet på kant med styreformann Michael Knighton. I mange år var han trener på førstelaget til Alan Curbishley i Charlton Athletic før begge forlot klubben på slutten av sesongen 2005/06. 13. desember 2006 ble han igjen Curbishley's høyre hånd, denne gang i West Ham, men forlot klubben samtidig som Curbishley i september 2008.
Kringvern
Kringvern betegner en militær forsvarsstilling som er organisert slik at den kan møte angrep fra alle kanter. De engelske begrepene for det samme er «all-around defense» og «perimeter defense».
Kringvernet skal dekke sin egen avdelings posisjon, og hver soldat er tildelt en forsvarsposisjon med angitt skuddsektor. I tillegg kan det stasjoneres utkikksposter. Hvis flere enheter opererer i samme område, blir det også viktig at skytingen ikke rammer egne styrker. Dette løses gjerne på overordnet plan ved at hver avdeling tildeles en egen vaktsektor.
François Roberday
François Roberday (1624–1680) var en fransk organist og barokk-komponist.
Roberday var sønn av en vel ansett gullsmed, og var selv cembalisten Jean-Henri d'Angleberts svoger. Etter farens død ble François utnevnt til kongens gullsmed, og senere kjøpte han tjenesten som kammertjener hos regenten Anne d'Autriches.
Roberday var organist både i Notre-Dame-des-Victoires  og les Petits-Pères i Paris og ble regnet som en av de fremste representantene for den franske orgelskolen. Jean-Baptiste Lully var en av Roberdays elever.
Roberdays mest kjente verk, Fugues et Caprices à 4 parties pour orgue, er en samling med 12 firstemte fuger der fugetemaene var lånt av andre komponister, for eksempel av Girolamo Frescobaldi, Johann Jakob Froberger, Francesco Cavalli og Wolfgang Ebner. Orgelstykkene, som ikke var beregnet til bruk i liturgien, hører til de siste i den franske polyfone tradisjonen etter Jean Titelouze og Louis Couperin.
Carlmar Film
Carlmar Film AS er et norsk filmselskap. Det ble dannet i 1948 i forbindelse med produksjonen av Døden er et kjærtegn (1949). Selskapet var eid av Otto Carlmar, som fungerte som selskapets produsent og Edith Carlmar, som var selskapets regissør. Selskapet produserte til sammen ni spillefilmer av totalt Edith Carlmars ti regisserte spillefilmer. Slalåm under himmelen ble regissert for et annet selskap.
Colombiansk real
Colombiansk real var en valuta, som ble benyttet i Colombia frem til 1837, da den ble erstattet av den colombianske pesoen. Realen ble innført i 1820, som en erstatning for spansk kolonireal, en felles valuta for Spanias koloniland i Amerika.
Castelfranco
Castelfranco kan vise til:
Leirsjøen
Leirsjøen er en innsjø øst i Lunner kommune i Viken. Den ligger på 320 moh., nord for E 16 mellom Roa og Gardermoen.
Fra utløpet i øst renner Leira nedover Romerike til samløp med Nitelva ved Lillestrøm.
Flåbygd
Flåbygd er en bygd i vestre del av Nome kommune i Telemark, beliggende i østre enden av Flåvatn. Flåbygd kirke ligger på en odde nord for Straumen der elveløpet krysses av Strengen bru.
Ti gutter og en gjente
Ti gutter og en gjente er en norsk barnefilm fra 1944 regissert av Alexey Zaitzow.
Handling
Filmen handler om ti gutter som forsøker å hjelpe en gatemusikant med å samle inn penger til trekkspill. Filmen regnes som en av Norges første barnefilmer.
Mottagelse
Aftenposten: ''«Norsk filmproduksjons første barnefilm er dermed en realitet. Den tilfredsstiller nok ikke de krav vi i dag bør sette til norsk film, men for de aller yngste kinogjengerne er den god underholdning.»''
Walking
«Walking» er en singel fra det norske boogierock-bandet Backstreet Girls.
Canarana (Mato Grosso)
Canarana er en kommune i delstaten Mato Grosso i sentral-vestregionen av Brasil.
Rocchetta
Rocchetta kan vise til:
Walking
Sangene «Walking» og «Hard Work» ble også utgitt på albumet Let's Have It. «Spend The Night» ble kun utgitt på singelen.
Liodessus
Liodessus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.
Utseende
Små, avlange, blankt brunlige vannkalver.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia og Amerika.
Meteorologiåret 1834
Meteorologiåret 1834 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1894.
Ford Eifel
Ford Eifel er en bil som ble bygget av Ford-fabrikken i Tyskland mellom 1935 og 1940. Opprinnelig var den et suppelement til Ford Köln, men etter hvert erstattet den denne bilmodellen. I sin tur ble Ford Eifel erstattet av Ford Taunus. Mellom 1937 og 1939 ble Eifel også sammensatt i Ungarn og Danmark. Eifel var utviklet fra Ford Model C Ten, og den fikk navn etter fjellkjeden Eifel i Vest-Tyskland
Ford Eifel kom med mange forskjellige karosserityper, slik som to-dørs sedan, en to-dørs coach, to- eller flire-seters cabriolet, to-seters roadster og en liten lastebil. Limousine-karosseriene kom fra from Ambi Budd-fabrikken i Berlin, mens saloon og sedan ble bygget av Drauz coachbuilders. flere andre karosserifabrikker var involvert, bl a. Gläser coachbuilders i Dresden som bygget noen.
Motor og girkasse
Motoren var en fire-sylindret fire-takts sideventilert motor på 1172 cc. Som utviklet maksimumum 34 hp (25 kW) ved 1250 rpm. den hadde en tre-trinns manuell synkronisert gear box..
Utgaver
. Bilens popularitet i Tysklsnd økte etter en mindre ansiktsløfting i 1937 som kom samtidig med et større utvalg av karosserityper som ikke var så meget ulikt de britiske modellene, også erstatning av de tidligere hjul med eiker til moderne stålhjul. Ny frontgrill som var blitt et kjennemerke på tyske Ford sent på 1930-tallet.
Carlinda
Carlinda er en kommune i delstaten Mato Grosso i sentral-vestregionen av Brasil.
Edmond Louis Alexis Dubois de Crancé
Edmond Louis Alexis Dubois de Crancé (født 14. oktober 1747 i Charleville, Ardennes, Frankrike, død 28. juni 1814 i Rethel) var en fransk soldat og politiker.
Han hadde en militær karriere før han ved starten av den franske revolusjonen i 1789, ble valgt inn i politikken. Han satt i den konstituerende forsamlingen hvor han støttet flere militære reformer. Han var innsatt som president mellom 21. februar 1793 og 7. mars 1793 under den første franske republikk.
Allmanach paa det aar efter Jesu Christi Fødsel 1644
En ny Allmanach paa det Aar efter Jesu Christi Fødsel, 1644 kom ut høsten 1643 og regnes som den første boken som ble trykt i Norge. Boken er, ifølge tittelbladet, «Et lidet Prognosticon, eller Practica/ Paa det Aaret efter vor Freleris oc Saliggjøreris Jesu Christi Naaderige Fødsel/1644. Med Flid paa Danske udsat oc Tryckt udi Christiania Aff Tyge Nielssøn.»
Edmond Louis Alexis Dubois de Crancé
I hans rapport, presentert for forsamlingen, 12. desember 1789, var han en av de første til å fremme ideen om verneplikt men denne ideen ble ikke vedtatt av resten av forsamlingen. Han lyktes i midlertidig med å sikre nasjonalforsamlingens stemme om at alle afrikanske slaver som berørte fransk jord skulle settes fri fra fangenskap.
Allmanach paa det aar efter Jesu Christi Fødsel 1644
Tyge Nielssøn var en dansk boktrykker som hadde etablert seg i Christiania. Denne almanakken var en av de første sakene han trykket, og regnes som den første, norske boken trykket i Norge.
Almanakken kunne brukes til spådommer, og slike bøker solgte godt. Boken har mange astronomiske tegn, og er vanskelig å lese for en amatør. Boken er antagelig utformet på grunnlag av et dansk manuskript, for det er tidene for soloppgang og solnedgang i København som brukes. Almanakken inneholdt både astronomiske opplysninger, og kunne også hjelpe folk å spå om ulykker, brann og død.
Tyge Nielssøn avsluttet teksten for hver måned med små råd:
Boken har siden blitt gitt ut i faksimileutgave.
FilmLex
FilmLex er en filmdatabase for den profesjonelle filmbransjen i Norge. Databasen utvikles og distribueres av FilmInfo AS.
LNF-område
LNF-område er forkortelse for Landbruks-, natur- og friluftsområder, jfr. plan- og bygningslovens § 11-7 nummer 5.
FilmLex
Den første utgaven av FilmLex kom i 1989.
LNF-område
I områder som bli lagt ut til LNF‑område i kommuneplanen, er det ikke tillatt med annen bygge- og anleggsvirksomhet enn den som har direkte tilknytning til landbruk eller stedbunden næring (tradisjonell landbruksvirksomhet). Blant annet vil det ikke være tillatt å oppføre hytter her, noe som også gjelder hytter med sikte på å skaffe gardsbruk inntekter ved utleie ("utleiehytter").
John Grieg
John Grieg (født 18. august 1856 i Bergen, død 21. april 1905 i samme by) var en norsk boktrykker og forlegger.
Liv
Han var sønn av bankbestyrer John Grieg og Jutta Camilla Lous, og bror av skipsmegleren Joachim Grieg. Selv var han gift med Marie Jebsen, datter av Peter Jebsen. Etter å ha vært elev ved Bergens katedralskole utdannet han seg til bokhandler i København og til boktrykker i Göteborg. Tilbake i Bergen i 1877 ble han opptatt i onkelen Georg Griegs boktrykkeri, som han i 1882 overtok i sitt eget navn. Han omdannet trykkeriet til en moderne bedrift, som snart ble et av Norges ledende trykkerier. Ved hans død hadde det omkring 100 ansatte.
Ved siden av trykkerivirksomheten støttet Grieg opprettelsen av tidsskriftene Samtiden og Naturen, og han var forlegger for en rekke yngre norske forfattere, blant andre Sigbjørn Obstfelder og Vilhelm Krag. Han var involvert i en rekke tiltak i sin hjemby Bergen, blant andre musikkfesten i 1898.
Tyge Nielssøn
Tyge Nielssøn Castberg (føst ca. 1610, kanskje ved Kallø, en øy på østkysten av Jylland i Danmark, død 1687) var en dansk boktrykker som i 1643 startet Norges første boktrykkerforretning.
Boktrykkeren
Nielssøn Castberg var boktrykker i København i 1631, der han arbeidet hos boktrykkeren Henrik Waldkirch. Den 28. mai 1634 fikk han kongelig privilegiebrev som boktrykker, og kunne starte egen forretning. Forretningen gikk dårlig og da han begynte å miste kunder, overtalte sogneprest Christen Steffensen Bang i Romedal ham til å flytte virksomheten sin til Christiania. Sognepresten gav ham også 200 riksdaler, 300 ris papir og alle manuskriptene sine, for å hjelpe ham med å etablere seg på nytt i Norge.
Utgivelser
Det første Tyge Nielsøn trykte i Norge var et lite trykk med tittelen ''Encke-Suck / huorudi/Et Gudfryctigt / Menniske sin Hiertekiere Ectefellis/uformodende og hastige affgang væmodel- / beklager; trøster sig selff ov venter/effter Gud. / Til et tacknemmeligheds Tegen for/meget velgiort Componeret oc offeret / af H. F. / Vnder Melodi. / Bedrøffuelig leffuer jeg hen min tid etc. / Prentet i Christiania aff/Tyge Nielssøn / Aar 1643.''
Det andre skriftet han trykte var en tekst av den omstridte teologen Nils Svendsen Chronich, med tittelen En/Merckelig Vise/Om den yderste Dommedag/Nu nylig utgaaet på Prenten.
Det tredje han trykket,var En ny / Allmanach / paa det aar efter Jesu /Christi Fødsel / 1644. Nasjonalbiblioteket eier et originaleksemplar av denne utgaven. . Slike prognostica, eller spådomsbøker, var sikre salgssuksesser. Boktrykkeren hadde mange astronomiske typer liggende, og i boken har han fråtset i bruken av disse. Boken er en vakker, liten trykksak på 47 sider i duodesformat, slik som dagens «7de sans». Dette er det første av Nielssøns tre trykk som ennå finnes i Norge, og den regnes som Norges første trykk.
Senere trykte Nielssøn en julepreken av teologen Chronich. På grunn av denne prekenen hadde teologen fått forbud mot å preke i kirken: ''I Jesu Christi Naffn. / Aandelige Jule-Betenckning / Om den Allerstørste Glæde / oc Allerhøyeste Ære / at bekomme oc beholde / udi vor Frelsere JESV CHRISTO / formedelst hans Hellige og Glædelige Fødsel / oc Menniskelige Naturs annammelse. Fremsat oc Prædicket / ved GVDS hellige Aand pc Naade / for Christianiæ Menighed / til en Tolffprædicken udi Christianiæ Kircke / paa første Juledag / ANNO DOMINI JESU CHRISTI, 1642. aff / Niels Suendszøn C. Lector oc Gvds H. Ordis Ringe oc wværdige Tienere vdi Christi/aniæ Gymnasio. / Cim Pri. Ser. Reg. Maj. ad decenn. Prentet i Christiania/ aff Tyge Nielszen / Aar 1644''.
Sorenskriveren og stamfaren
Dette kan være det siste vi vet om Tyge Nielssøn, men det er antatt at han er identisk med en senere sorenskriver Tyge Nielssøn. Denne Tyge giftet seg med Maren Nielsdotter Knag, datter av sorenskriver Niels Knag fra Borgund på Sunnmøre, men selv født på Jylland. I tidslinjen passer det at Tyge Nielsøn flyttet på seg etter at det ble slutt på boktrykkerviksomheten. De slo seg ned på gården Vågnes på Sula i Borgund. I 1650 fikk han løyve til å drive handel, og siden var han en tid kirkeverge, før han i 1656 tok over som sorenskriver etter sin svigerfar, en stilling han hadde til han døde rundt 1687.
Tyge Nielssøn Castberg er regnet som stamfar for slekten Castberg i Norge og adelsslekten Knagenhjelm via sin sønn Niels Tygesen Knag Castberg Knagenhielm.
Erna Larsen
Erna Kjuus-Larsen  (tidligere Erna Larsen; født 19. april 1928, død 28. juli 2013 ) var en norsk skøyteløper. Hun representerte Norge og Oslo Skøiteklub.
Internasjonale mesterskap
Allround-VM på skøyter (deltatt 2 ganger)
Midtstuen Sanatorium
Midtstuen Sanatorium var et tuberkulosehjem i Ankerveien 6 i Oslo opprettet i 1909 av lege Einar Møinichen. Da det åpnet hadde det plass til 20 gjester, men ble utvidet til det i 1930-årene hadde plass til 75 gjester.
Tuberkulosehjemmet ble rekvirert og gjort om til ordinært sykehus i 1943, drevet av Svenska Röda Korset. Fra 1948 til 1960 het det Akershus fylkessykehus, deretter rekonvalesenthjemmet Midstuen Kursted. Senere ble Midtstuen Hotell etablert i bygningen og det ble drevet som hotell under navnet Hotel Norge frem til det brant ned i 1989.
Marcus Olson
Marcus Olson (født 1977 i Stockholm) er en svensk kostymedesigner og scenograf. Han tok sin utdannelse ved Dramatiska institutet i perioden 2005–2008, og har arbeidet ved blant annet Malmö Opera, Helsingborgs stadsteater, Romateatern, Hålogaland Teater og Det Kongelige Teater i København.
VM i friidrett 2013 – Lengdehopp kvinner
Øvelsen Lengdehopp kvinner ved VM i friidrett 2013 ble avholdt på Luzjniki stadion i Moskva 10. august og 11. august.
Vinneren i de to siste verdensmesterskapene, den regjerende olympisk mesteren og utøveren med årsbeste i verden: Brittney Reese klarte så vidt å kvalifisere seg til finalen med 12. og siste plass. Resultatet med 6,57 var likt med det lag-kammeraten Funmi Jimoh hadde klart så hun fikk plassen i finalen på grunn av hennes nest beste hopp (som også var 6,57 mens Jimoh ikke hadde noe annet gyldig hopp). Shara Proctor var best av de tre som klarte det automatiske kvalifikasjonskravet.
I finalen var det mer av det samme for Brittney Reese med et resultat på 6,50 i første omgangen mens Blessing Okagbare hoppet 6,89 og tok ledelsen. Reeses 7,01 i andre omgangen forandret hele konkurransen, og viste seg å være utenfor rekkevidde for de andre konkurrentene. Volha Sudaravas 6,82 tok henne til en tredje plass. I femte omgang satte Ivana Španović serbisk rekord med 6,82 som var likt med Sudarava og Okagbare forbedret resultatet til 6,99, bare 2 cm kortere enn Reese. Reese fulgte opp med 6,95 som ble uten betydning. Okagbares siste forsøk var 6.96; igjen nesten godt nok men ikke tilstrekkelig til å vinne. Det var et delt tredje beste resultat og neste beste resultater ble igjen avgjørende. Španović hadde hoppet 6,70 i første omgangen noe som ga henne bronse, over Sudaravas resultatet på 6,66 også i første omgangen.
Rekorder
For mesterskapet var rekorder som følgende:
Kvalifisering
Kvalifikasjonskrav: Direktekvalifisert med 6,75 m og hvis det var færre enn 12 så utøverne med de 12 lengste hoppene var kvalifisert til finalen.
Castanheira
Castanheira er en kommune i delstaten Mato Grosso i sentral-vestregionen av Brasil.
Louis L’Amour
Louis Dearborn L'Amour (født 22. mars 1908, død 10. juni 1988) var en amerikansk westernforfatter. I sin levetid utga han 101 bøker, som ble solgt i over 200 millioner eksemplarer på tjue språk.
Erik Folke Gustavson
Erik Folke Gustavson (født 1929, død 1985) var en norsk filmregissør og reklamemann.
Spillefilm: De kalte ham Skarven (1964). Ansatt i Central Film AS, hvor han ledet Hamburg-kontoret. Produserte og regisserte en rekke reklamefilmer ut over 60 og 70-tallet. Utdannet reklametegner,i Stockholm. Far til den norske filmregissøren Erik Gustavson. Datteren Lise Gustavson har arbeidet i og ledet flere avdelinger ved Norsk filminstitutt.
Heggland gamle kirke
Heggland gamle kirke betegner to tidligere kirker i Hegglandsgrend i Fyresdal kommune, et stykke nord for kommunesenteret. Alt som er igjen i dag, er den tomme kirkegården, som er omgitt av et lavt steingjerde.
De to kirkene har begge vært valfartskirker og lovekirker. De mottok altså ikke tiende, men var avhengige av gaver. Den eldste kirken, en stavkirke, skal ha blitt bygget mellom 1395 og 1526 og revet i 1670–71. Kirke nummer to ble bygget i 1671. Den ble drøyt hundre år senere beskrevet som en liten, vakker bygning med tårn og spir som var rødmalt utvendig. Kanskje kan den ha hatt en takrytter som råtnet opp og ble fjernet, for en tegning fra 1845 viser ikke noe tårn.
Kirken ble revet i 1845, og sognet ble delt mellom Veum og Moland. Inventar og bygningsdeler ble solgt på auksjon og spredt på gårder i området. Altertavlen har senere funnet veien til Moland kirke, som også har en bjelke fra Heggland med følgende innskrift: «DENNE KIERCHE ER BLEFVEN BYGT ANNO 1671. H.T.O.S.B.B.T.S.B.M.»
Kirkegården virker relativt intakt, om enn uten særlig mange gravminner. Noen steiner i grunnen kan tenkes å være rester av kirketuften.
Jacques-Jean Barre
Jean-Jacques Barre (født 3. august 1793 i Paris, død 10. juni 1855 i Paris) var sjefsgravør ved Monnaie de Paris i perioden 1842 - 1855. I denne stillingen utformet han og graverte franske medaljer, Den franske republikkens storsegl, sedler og frimerker.
Han er også benevnt Jean-Jacques Barre i numismatisk litteratur og Jacques-Jean Barre i filatelistisk litteratur.
Fra slutten 1840-årene til 1855 utformet han de to første franske frimerkene, Ceres-serien og Napoleon III-serien.
Hans to sønner, også kunstnere, etterfulgte han i stillingen som sjefsgravør:
Chapada dos Guimarães
Chapada dos Guimarães er en kommune i delstaten Mato Grosso i sentral-vestregionen av Brasil.
Lepisorus
Lepisorus er en slekt av bregner i Drynariaceae-seksjonen innenfor sisselrotfamilien. Denne familien er igjen en del av den store kladen, eller monofylittiske ordenen, Polypodiales.
Lepisorus-artene er oppreiste eller klatrende bregner som snor seg over berg og trær, og av moderat størrelse omtrent 15-40 cm. Mange er unike slyngplanter som kan vokse høyt oppover trestammer.
Slekten har i alt fire seksjoner, bestående an underslektene Lepisorus, Belvisia (8 arter), Drymotaenium (1 art), og Lemmaphyllum (13 arter). De ulike artene vokser nesten utelukkende i Asia med hovedvekt på Kina, men også sørøstøver helt ned til Ny-Guinea.
Enkelte av de kinesiske artene er tvilsomme, det kan være underaretr eller varianter som er mangelfullt dokumentert i internasjonal litteratur.
Theodor Scheerer
Karl Johan August Theodor Scheerer (født 28. august 1813 i Berlin, død 19. juli 1875 i Dresden) var en tysk kjemiker, i Norge mest kjent som mineralog (læren om metallene) og metallurg (teknikkene for å utvinne metaller). Fra 1833 til 1848  oppdaget han viktige forekomster av nikkel og gjorde fem førstegangsbeskrivelser.
Ť
Ť og ť (T med hake) er den trettiførste og trettisyvende bokstaven i henholdsvis det tsjekkiske og slovakiske alfabetet. I begge tilfeller representerer den en ustemt palatal plosiv.
Theodor Scheerer
Fra 1833 til 1839 jobbet han på Modum Blaafarveverk som kjemiker og hyttemester, altså den som utførte selve fargeblandingen. I 1837 fant han ved Åsterudtjern på Tyristrand rundt 2.80 prosent nikkel i prøver av magnetkis fra det tidligere Ertelien grube, der man fra 1789 hadde utvunnet kobolt. Dette avstedkom etableringen av Ringerikes Nikkelverk i 1848. Etter en tur i Espedalen 1845 var han i tidligere kobberforekomster og kunne påvise den nye «jernnikkelkis» med hele 22 prosent nikkel. Det var den walisiske Dr. Joseph Barclay Pentland (1797–1873) som oppfant en måte å skille ut nikkelet, derav navnet Pentlanditt. Man etablerte Espedalen Nikkelverk.
Ť
Som for Ď redusereres haken over minuskulen til et lite strøk, som kan minne om en apostrof, men som utseendemessig er forskjellig: Sammenlign ť med t'.
I Unicode kodes ť som U+0164 (Ť) og U+0165 (ť).
Theodor Scheerer
Hans vitenskapelige produksjon omhandlet ellers studier av vulkanske mineraler, dannelsen av dolomitt og silikat. Han utga sine studier av mineralers isomorfisme, paramorfisme og pseudomorfisme, oppdaget flere mineraler (fem som førstegangsbeskrivelse). Han beskrev den spesifikke vekt av de to sentrale allotroper i sulfur, sammen med den jevngamle Richard Felix Marchand (1813–1851). Han var medlem av Königl. Sachs. Gesellschaft der Wissenschaften. Efter hans død skrev Clemens Winkler en nekrolog.