cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frithjof Tidemand-Johannessen
Tidemand-Johannessen ble i sin samtid kjent og også omstridt for sitt radikale kunstsyn. Fra 1945 gjorde han seg bemerket som en kontroversiell kunstkritiker i avisen Friheten, som på denne tiden var landets nest største. I sin anmeldelse av Høstutstillingen det året, ga han bidragene til etablerte kunstnere som Henrik Sørensen, Alf Rolfsen, Axel Revold, Jean Heiberg, Per Krohg, Reidar Aulie og Willi Midelfart brutalt negativ kritikk. I et intervju med avisen Verdens Gang i 1953 argumenterer Tidemand-Johannessen for at skillet mellom kunst og håndverk er kunstig og burde oppheves. Tidemand-Johannessen trykket selv store serier av unummererte tresnitt i en manuell boktrykkpresse, noe som ble gjort mulig av en innovativ trykk- og varmebehandling av trykkplatene. Dermed kunne han produsere grafikk av høy teknisk kvalitet til en pris som folk flest hadde råd til.
Livsløp
Tidemand-Johannessen ble utdannet på Statens håndverks- og kunstindustriskole 1935–1937 under Per Krohg. Tidemand-Johannessen påbegynte så et studium på Kunstakademiet i Berlin, men ble etter tre uker utvist av skolens nazi-lojale ledelse som «entartet». Etter dette deltok han i et illegalt akademi i Berlin i et års tid, og gjorde studiereiser til Østerrike og Ungarn.
Kristinus Bergman
Kristinus Bergman er en dansk kriminal- og dramafilm fra 1948, regissert av Astrid Henning-Jensen og Bjarne Henning-Jensen. De skrev også manuset, som var basert på nordmannen Arthur Omres roman Kristinus Bergman (1938).
Frithjof Tidemand-Johannessen
Livsløp
Under andre verdenskrig deltok Tidemand-Johannessen først i forsvaret av Norge i 1940, og så i den kommunistiske delen av motstandsbevegelsen. Han ble arrestert av okkupasjonsregimet 18. februar 1941 og satt fengslet frem til 9. juli 1943 – først på Møllergata 19 i Oslo til juli 1942, og så i Grini fangeleir i Bærum.
Da den illegale avisen Avantgarden rett etter frigjøringen kunne komme ut fritt sto Tidemand-Johannessen som en av redaktørene, tidvis sammen med Reidar Revold og Anders Bratholm. I etterkrigsårene virket han også som kulturskribent og kritiker for partiavisen Friheten. På denne tiden underviste Tidemand-Johannessen en periode på Statens håndverks- og kunstindustriskole. Han spilte en sentral rolle i det idealistisk-kommunistiske miljøet ved skolen frem til Furubotn-oppgjøret i NKP i 1949/1950, da han som Furubotn-tilhenger kom på kant med partiet.
Tidemand-Johannessen debuterte som bildekunstner på Høstutstillingen i 1936, og deltok også i 1937 og 1939. Fra 1946 var han representert på en lang rekke kollektivutstillinger – i Norge, Europa og Brasil. Våren 1947 stilte han sammen med Paul René Gauguin ut i Galleri Per i Oslo. Denne utstillingen fikk bred oppmerksomhet og gode anmeldelser, og bidro til å gjøre Tidemand-Johannessen kjent som kunstner. Våren 1948 ble utstillingen gjentatt i Bergen kunstforening. Påfølgende høst var han representert i en større kollektivutstilling samme sted, med Reidar Aulie, Harald Dal, Arne Ekeland, Kai Fjell, Thorbjørn Lie-Jørgensen, Ragnar Kraugerud, Aage Storstein, Sigurd Winge, Henrik Finne, Paul René Gauguin og Rolf Nesch. I desember 1948 deltok han i åpningsutstillingen til Landsforeningen Kunst i Skolen i Nasjonalgalleriet, som presenterte fargegrafikk rettet mot barn. Noen år senere, i 1953, holdt han en større separatutstilling i Galleri Per. Han leverte trykk til to av årsmappene fra Norsk Forening for Grafisk Kunst, for 1947 og 1958. Tidemand-Johannessen var medlem av foreningen Norske Grafikere.
Forfatterskap
I de første etterkrigsårene ga Tidemand-Johannessen ut en novellesamling og to romaner på Gyldendal: Vi syntes ikke det hastet (1945), ''Prolog over en avdød kjærlighet. Noveller (1946) og Utenfor slentrer folk forbi'' (1948). Han skrev også artikkelen «Brakkebyen bygges» i andre bind av Griniboken, utgitt av Gyldendal i 1947.
Grafikk
Tidemand-Johannessens grafiske produksjon stammer i hovedsak fra årene 1945–1958. Han arbeidet først og fremst med tresnitt. Sammen med blant andre Paul René Gauguin og Henrik Finne regnes han som en representant for den norske fargetresnittskolen. Han ble kjent for en eksperimenterende tilnærming til både prosess og uttrykk, og endret formspråket sitt mye i løpet av sine forholdsvis få år som utøvende grafiker.
Tidemand-Johannessen oppnådde en malerisk og rikt nyansert virkning i sine tresnitt ved å la flere farger trykkes oppå hverandre. Mens hans tidlige uttrykk har blitt beskrevet som lyrisk, har hans senere arbeider et langt mer stilisert formspråk. Trykket «To kvinner» fra 1954 er et eksempel på de senere arbeidene hans.
Serien Norge i 12 originale fargetresnitt ble høsten 1953 utgitt i stort opplag av Yngvil forlag, som boktrykk med påtrykket signatur. Serien gjenga nasjonalromantiske motiv fra ulike deler av landet i et fornyet formspråk, og hadde et motiv knyttet til hver måned. Serien ble også utgitt i en engelskspråklig utgave, med tittelen Norway in 12 original colour woodcuts. Denne utgaven ble distribuert av Johan Grundt Tanum bokhandel.
Kunsthåndverk
Utover på femtitallet utforsket Tidemand-Johannessen ut nye teknikker i skjæringspunktet mellom kunst og håndverk, som tremosaikk (intarsia) og metall innfelt i treverk. Høsten 1956 stilte han ut et sett intarsiaarbeider i lokalene til Norway Design i Oslo. Disse arbeidene var produsert i samarbeid med Aasta Musdalslien ved Norsk Intarsia AS på Tyristrand i Buskerud, etter tegninger av Tidemand-Johannessen. Utstillingen fikk positiv omtale i Bonytt, som på den tiden var offisielt organ for Landsforeningen Norsk Brukskunst.
Samvirkeserien
Tidemand-Johannessen formga på midten av femtitallet de seks ulike motivene på serviset «Samvirkeserien», som Stavangerflint laget i begrenset opplag for Norges Kooperative Landsforening.
Torshov kirke
Tidemand-Johannessen samarbeidet med arkitekt Ulf Nyquist om utsmykningen av Torshov kirke i Oslo. Kirken ble åpnet 1. pinsedag 1958, og blir regnet som Norges første arbeidskirke. Utsmykningen består av glassmalerier, glassmosaikk og smijernsarbeider. Da Tidemand-Johannessen døde hadde han fullført tre av kirkens tolv glassmalerier. De gjenstående ble fullført av Jardar Lunde. Smijernsarbeidene ble utført av kunstsmeden Fred Becker.
Ettermæle
Tidemand-Johannessen er representert i samlingene til Nasjonalgalleriet i Oslo med åtte grafiske arbeider, og i en rekke offentlige og private gallerier i Norge. Utenfor Norge er han representert i Statens Museum for Kunst, København; Nationalmuseum, Stockholm; Statens kunstmuseum, Helsingfors; Rijksmuseum, Amsterdam; Victoria and Albert Museum, London; Kelvingrove Art Gallery and Museum, Glasgow; Metropolitan Museum, New York.
Etter Tidemand-Johannessens død i 1958 ble det holdt en minneutstilling i Galleri Per. I senere år har han vært representert ved to retrospektive kollektivutstillinger: Den norske tresnittskolen, Nasjonalgalleriet Oslo, 23. august–26. oktober 1997, og Europeisk fargegrafikk fra Ateneums samlinger, Statens kunstmuseum, Helsingfors, 1. oktober 2005–26. mars 2006.
Han er omtalt i Leif Østbys bok Ung norsk malerkunst/Modern Norwegian Painting (Mittet & Co forlag, 1949), og er siden omtalt i flere bøker om norsk grafikk, som Norske grafikere i dag (Tanum-Norli forlag 1979) og Norsk grafikk gjennom 100 år (Aschehoug forlag 2000).
I artikkelen om ham i Norsk kunstnerleksikon (1986) heter det at hans «korte liv bar preg av vitalitet» og at han gjorde sin største innsats som grafiker. Hans virksomhet innenfor den norske fargetresnittskolen framheves. Hans tidligste arbeider omtales som «lyrisk og fantasifull form som gir motivene en symbolsk karakter», mens de senere arbeidene beskrives som «mer realistisk innhold […] og et forenklet og litt stivt stiliserende formspråk».
Det er først og fremst som en sentral skikkelse i den norske fargetresnittskolen, og i noen mindre grad som Oslo-kunstner, at Tidemand-Johannessen huskes for ettertiden.
Familie
Han var sønn av Reidar Torfinn Tidemand-Johannessen (1890–1961) og Ingeborg Steen (født 1894), og bror av krigsflygeren Birger Tidemand-Johannessen. Farmora Clara Tidemand (1859–1944) var gift med tobakksfabrikant Carl Johannessen (1854–1895). Clara var datter af Carl Martinus Tidemand (1837–1871) som var sønn av Emil Tidemand (1812–1871). Emil var sønn av tollinspektør og stortingsrepresentant Christen Tidemand (1779–1838) fra Mandal og bror av maleren Adolph Tidemand (1814–1876).
Liste over Bahamas’ statsministre
Liste over Bahamas’ statsministre omfatter regjeringssjefer fra 1955 og statsministre fra Bahamas ble selvstendig i 1973.
Apostille
Apostille er den juridiske betegnelsen for at et dokument skal ha gyldighet i et annet land enn det som utstedte det. Et apostillestempel bekrefter at en offentlig funksjonærs underskrift på et dokument er ekte, og at vedkommende faktisk har den myndighet og stilling som er angitt i dokumentet.
Dokumentet må først være notarialbekreftet, det vil si signert og stemplet av notarius publicus.
Apostille bekrefter ikke at innholdet i dokumentet er riktig, men det bekrefter at signaturen til notarius publicus er ekte.
Norge
I Norge legaliserer fylkesmannen dokumenter for bruk i utlandet, det vil si for dokumenter som skal brukes i de landene som har ratifisert Haag-konvensjonen av 5. oktober 1961. Utenriksdepartementet har en oppdatert liste over disse landene.
For dokumenter som skal brukes i øvrige land. For dokumenter som skal brukes i Norden, er det tilstrekkelig med notarialbekreftet.
Kerry Weiland
Kerry Pauline Weiland (født 18. oktober 1980), amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2010 i Vancouver.
Weiland vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 2010 i Vancouver. Hun var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen for damer bak Canada. USA vant semifinalen med 9-1 over Sverige men tapte finalen med 0-2 til Canada.
Keerati Bualong
Keerati Bualong (født 6. desember 1992) er en thailandsk seiler som spesialiserer seg i laser. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 48.
Samantha Albert
Samantha Albert (født 31. mai 1971 i Montréal, Canada) er en jamaicansk rytter, som konkurrerer i klassen feltritt. Albert har ingen større internasjonale resultater, og fikk sin olympiske debut da hun representerte Jamaica under Sommer-OL 2008. Her ble hun uten gjeldende resultat i feltritt-konkurransen. Hun har også deltatt i de panamerikanske leker.
Viking Fotballklubb i 1983
1. divisjon
{|
Spillerstatistikk
Intertotocup-kampene er ikke tatt med i statistikken, da denne turneringen ikke hadde offisiell status før i 1995, da den ble overtatt av UEFA.
Overganger
Nils Ove Hellvik deltok på Viking-trening i oppkjøringen til forrige sesong, men siden og  ikke ble enige om kompensasjon, ble resultatet at Hellvik ble ilagt en karantene på 12 måneder, før han offisielt ble Viking-spiller til 1983-sesongen.
Bjørn Anders Hermundstad
Bjørn Anders Hermundstad (født 13. april 1960, død 5. mai 2016 ) var en norsk låtskriver, musiker og sanger, mest kjent som halvparten av humorgruppa Trøste & Bære under pseudonymet Barry Bære.
Khairulnizam Afendy
Khairulnizam Afendy (født 27. mai 1993) er en malaysisk seiler som spesialiserer seg i laser. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 47.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 28.
Wolfenstein: The Old Blood
Wolfenstein: The Old Blood er et actioneventyr førstepersonsskytespill utviklet av MachineGames og gitt ut Bethesda Softworks. Det ble utgitt 5. mai 2015 for Microsoft Windows, PlayStation 4 og Xbox One. Spillet er en frittstående utvidelsespakke i Wolfenstein-serien, til spillet Wolfenstein: The New Order. Spillet er satt i en alternativ historie i 1946, og følger krigsveteran William «BJ» Blazkowicz og hans innsats for å oppdage en nazistisk leir. Utviklingen begynte i 2014, kort tid etter utgivelsen av The New Order.
Spillet
Wolfenstein: The Old Blood endrer lite av den grunnleggende spillingen fra The New Order. Som sådan, er det et actioneventyrskytespill som spilles fra et førstepersonsperspektiv. For å komme seg gjennom historien, må spillerne drepe fiender mens man navigerer gjennom nivåene. Spillet benytter et helsesystem der spillernes helse er delt inn i ulike seksjoner, «helse» og «rustning», som regenererer; hvis en av disse to delene fullstendig, må spilleren finne og bruke en helsepakke eller en bit rustning, for å fylle opp den manglende helsen.
Spillerne kan bruke knivangrep, skytevåpen og eksplosiver for å kjempe mot fiender, og kan løpe, hoppe og tidvis svømme for å navigere gjennom steder. Knivangrep kan brukes for å ta ned fiender uten å bli oppdaget. Alternativt kan spillere bakholdsangrepe fiender, som vil resultere i en intens skuddveksling mellom de to partene. Fiendetyper varierer; standard nazistsoldater, som varierer i styrke, mekaniske robotaktige figurer, zombie-nazistsoldater, og ondskapsfulle hunder er noen av fiendene spillerne vil møte.
I kamp kan et dekningssystem brukes som hjelp mot fiender. Spillerne har muligheten til å lene seg rundt, over og under dekning, som kan brukes som en taktisk fordel i løpet av skyteepisoder og sniknivåer. Spillerne har tilgang til et våpeninventar, noe som tillater spilleren å bære så mange våpen som de finner. Med noen av disse våpnene, har spilleren muligheten til å bruke to våpen samtidig, noe som gir dem en fordel over fiender ved å gjøre dobbelt så mye skade. The Old Blood har flere våpen sammenlignet The New Order, blant annet et stålrør. Stålrøret er et av de største tilleggene i spillet; det består av to små stål rør som kan kobles sammen for å lage et større rør. Begge rørene kan brukes til å angripe fiender, hver med sine egne animasjoner. Spillet gir spilleren en rekke våpenalternativer, de kan bli funnet på bakken, hentet fra døde fiender, eller fjernet fra deres stasjonære stilling og bli båret rundt. Ammunisjon må manuelt hentes fra bakken eller fra døde fiender.
Mottagelse
Wolfenstein: The Old Blood fikk generelt gode anmeldelser Metacritic ga spillet en poengsum på 76 av 100 mulige basert på 54 anmeldelser for PlayStation 4-versjonen of 29 anmeldelser for Windows-versjonen, 75 poeng av 100 mulige basert på 23 anmeldelser for Xbox One-versjonen. GameRankings ga spillet 79 % basert på 18 anmeldelser for Xbox One-versjonen, 78 % basert på 13 anmeldelser for Windows-versjonen, og 77 % basert på 37 anmeldelser for PlayStation 4-versjonen.
Robin Schembera
Robin Schember (født 1. oktober 1988 i Halle) er en tysk friidrettsutøver. Han har drevet med friidrett siden han var 10 år gammel, og konkurrerer hovedsakelig på 800 meter. Han studerer til å bli politi.
Daniel Godelli
Daniel Godelli (født 10. januar 1992) er en albansk vektløfter som konkurrerer i -69 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 19.-plass.
Arakel Mirzojan
Arakel Mirzojan (armensk: Առաքել Միրզոյան; født 21. oktober 1989) er en armensk vektløfter som konkurrerer i -69 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 19.-plass.
Jinelle Zaugg-Siergiej
Jinelle Zaugg-Siergiej (født 27. mars 1986), amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2010 i Vancouver.
Zaugg vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 2010 i Vancouver. Hun var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen for damer bak Canada. USA vant semifinalen med 9-1 over Sverige men tapte finalen med 0-2 til Canada.
Vangen (Sør-Aurdal)
Vangen er en innsjø vest i Sør-Aurdal kommune. Navnet brukes også om setra nordøst for sjøen. Sjøen er betydelig oppdelt av øyer og trange sund. Den største øya er Storøyi. Sjøen har avløp i sørvest gjennom Vangsbekken og Vangstjern til Strøstjern og Strøen øverst i Vassfaret.
Al-Busayrah
Al-Busayrah (arabisk: البصيرة ), tidligere Circesium, er en by øst i Syria i guvernementet Deir ez-Zor. Byen ligger ved samløpet mellom Eufrat og Khabur, sørøst for Deir ez-Zor. Av steder i nærheten finner man Muhassan i nordvest og al-Asharah, Mayadin og Hajin i sørøst. Ifølge Syrias statistisk sentralbyrå (CBS) hadde al-Busayrah et folketall på 6 199 i 2004.
Historie
Byen var kjent med det latinske navnet Circesium under romerene.
Circesium ble grunnlagt under den romerske keiseren Diokletian. Circesium erstattet en enda eldre by, kalt Sirhi i assyriske tekster.
Circesium falt midlertidig på persiske hender ved en traktat inngått av keiser Jovian i 363.
Ifølge Notitia Dignitatum var byen på begynnelsen av 400-tallet sete for prefekten av Legio IIII Parthica.
Byen ble restaurert av Justinian I.
Benjamin av Tudela og mange etter ham identifiserte byen feilaktig med Kharkamis (Carchamish) (kjent av grekerne som Europos ellerr Oropos), en av hittitenes hovedsteder, ved Jirbas eller Jerablus.
VM i padling 1950
VM i padling 1950 (verdensmesterskapet i padling) ble arrangert i København i Danmark i 1950.
Tuzlaneset
Tuzlaneset (russisk: Тузлинская коса, Коса Тузла; ukrainsk: Коса Тузла) er ei lang, smal halvøy eller landtunge i den sørlige delen av Kertsjstredet. Den strekker seg nesten 12 km fra Kapp Tuzla mot byen Kertsj i nordvestlig retning.
Tuzlaneset består av øya Tuzlaøya ( i Ukraina), Tuzladammen ( i Russland) og to små øyer (, Russland;, Ukraina).
Tuzlaneset danner sørbredden av Tamanbukta; nordkysten er Tsjusjkaneset.
Oscar Fride
Oscar Charles Friede (født 14. juli 1882, død 14. februar 1943 i St. Louis i Missouri) var en amerikansk tautrekker som deltok i De olympiske leker i 1904 i St. Louis.
Friede vant en olympisk bronsemedalje i tautrekking under OL i 1904 i St. Louis. Han var med på laget Southwest Turnverein of St. Louis 2 som vant på bronsefinalen på walkover over New York Athletic Club. De andre tautrekkerne på bronselaget var Charles Habercorn, Frank Kungler, Charles Thias og Harry Jacobs. Det var seks lag som deltok i konkurransen i tautrekking.
Bajdarporten
Bajdarporten eller Bajdarskijpasset (ukrainsk: Байдарські ворота) er en fjellovergang i Krimfjellene som ligger mellom Bajdardalen og kysten av Svartehavet i en høyde av 503 meter over havet. Den ligger mellom Tsjelebi (657 moh.) og Skhu-Bair (705 moh.). Den gamle hovedveien mellom Jalta og Sevastopol, som ble bygd i 1830- og 1840-årene, passerer her men blir sjelden brukt i dag. Da hovedveien sto ferdig i 1848 ble den såkalte Propyleene, bygd av lokal kalkstein, reist til minne om hendelsen. Fra den nyklassiske porten er det flott utsikt, blant annet over Foroskirken på toppen av en 400 meter høy klippe ved kysten.
Youssef Akrout
Youssef Akrout (født 15. november 1990) er en to ganger olympier og verdensrekordholder (krysser Middelhavet med en Laser standard). Han var trener i Chicago Yacht-klubb som vant Orange Bowl i Miami 2019 før han flyttet til Norge hvor han for tiden jobber som hovedtrener (vinner Kiel week , en medalje hos Europeans  og flere nasjonale) samt bistå med det norske seilforbundets OL-lag.
Atthaphon Daengchanthuek
Atthaphon Daengchanthuek (født 19. desember 1990) er en thailandsk vektløfter som konkurrerer i -69 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 16.-plass.
Sedimentvifte
En sedimentvifte, elvevifte eller alluvial vifte er en avsetning av alluviale (f.eks. fluviale) sedimenter. Sedimentvifter forekommer i daler eller skråninger nær sedimentets kildeområde, der elvens bratthet avtar (eller brattheten til en annen form for massetransport). Samtidig som sedimentviften bygger seg opp, blir derfor et område umiddelbart over sedimentviften erodert ut til en v-dal eller canyon. Med brattheten avtar transporthastigheten, slik at den transporterte massen sedimenterer. Ved en aktiv sedimentvifte vil elven blokkeres av tidligere sedimenter og ofte skifte (og/eller ha flere) løp. Sedimentviften er derfor, som navnet antyder, formet som en vifte (sett ovenfra) – eller strengt tatt som en (halv)kjegle. Helningen og høyden på kjegla avhenger av transporthastigheten ovenfor og ved sedimentviften og av sedimentets kornstørrelse. Sedimentvifter oppstår ofte foran fjellkjeder; elvedeltaer er andre eksempler på sedimentvifter.
August Rodenberger
August Henry Rodenberg (født 25. juli 1873 i St. Louis i Missouri, død 12. april 1933 i St. Louis i  Missouri) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.
Sedimentvifte
Sedimentvifter kan også ha betydning for kulturlandskapet. For det første er sedimentene ofte fruktbare, noe som gjør dem til gode jordbruksarealer. For det andre fins det eksempler på at bosetninger ble lagt til inaktive sedimentvifter, fordi de er bedre beskytta mot flom enn selve dalbunnen.
Ligatur
Ligatur kan vise til:
Carl Emil Englund-prisen
Prisvinnere
Listen over prisvinnerne er fra PDF hos internetional.se.
EM i rytmisk gymnastikk 2018
EM i rytmisk gymnastikk 2018 ble arrangert i Guadalajara i Spania fra 1. til 3. juni 2018.
Stordata
Stordata (fra engelsk «big data») er datasett som er så store eller komplekse at de er vanskelige å analysere med vanlige dataprosesseringsverktøy.
Stordata og «big data» er moteord som ofte benyttes i markedsføring av selskaper som har utviklet teknologi som er i stand til å behandle slike datasett. Ofte brukes begrepet noe feilaktig som et synonym for enhver form for dataanalyse, uavhengig av om IT-folk vil regne datasettene som «store».
Hvor store er stordata?
Datateknologien blir stadig kraftigere og de lagrede datamengdene større. Derfor varierer det over tid hva som regnes som stordata. Tidligere var gigabyte (tusen millioner byte: 1 GB = 1000 MB) og terabyte (en milliard byte: 1 TB = 1000 GB = 1000000 MB) å regne for stordata. I dag snakker man oftere om peta- og exabyte (1 petabyte = 1000 terabyte, 1 exabyte = 1000 petabyte).
Siden det er vanskelig å definere stordata som en størrelse, er det blitt vanligere å avgrense stordata gjennom egenskapene dataene har, f.eks. at stordata er data som er mest mulig fullstendige, detaljerte og identifiserende (se lenger nede i artikkelen om Egenskaper ved stordata).
Kilder til stordata
Hovedkildene til stordata er direkte og automatisk datainnsamling og frivillig dataproduksjon. I tillegg kommer åpne data.
Direkte datainnsamling
Direkte datainnsamling er innsamling av data gjennom aktiviteter der innsamling av data er blant hovedmålene. Direkte datainnsamling kan være rettet mot gjenstander, steder eller, særlig, mot personer:
Åpne data
Åpne data, som forvaltnings- og forskningsdata, er data som er gjort alment tilgjengelige av offentlige, ideelle og, av og til, kommersielle organisasjoner. Enkelte åpne datasett er stordatasett i seg selv, f eks forskningsdata fra internasjonale forskningsfasiliteter som CERN eller fra maskiner for DNA-sekvensering. Andre åpne datasett kan inngå i stordata i kombinasjon med andre datasett.
Jörn Donner
Jörn Johan Donner (født 5. februar 1933 i Helsingfors, død 30. januar 2020 samme sted) var en finsk film-manusforfatter, filmregissør, skuespiller, produsent, politiker og grunnlegger av det finske filmarkivet.
Stordata
Datastørrelse
Hva som regnes som stordata har gjennom årene utviklet seg kraftig. Det har gått fra at man anså gigabyte (1000 megabyte) med data som store mengder data til at man i dag snakker om peta- (1000 terabyte) og exabyte (1000 petabyte).
De tre v-ene
I stedet for å definere stordata kun ut fra størrelse målt i byter, kan man identifisere typiske egenskaper ved stordata. De tre v-ene regnes som sentrale:
Jörn Donner
Bakgrunn
Donners slekt er fra Tyskland, hans forfedre kom fra Lübeck der de var håndverkere. Jörn var yngste sønn av filologen og etnografen Kai Donner og Margareta (Greta) von Bonsdorff og bror til Joakim Donner. Donners morfar var friherren Hjalmar Gabriel von Bonsdorff og hans morbror var Per von Bonsdorff. Familien Bonsdorff kom fra Tyskland og en gren ble adlet i 1868. Jörn Donner ble født på Boijes privatsjukhus ved Bulevarden i Helsingfors. Hans amme og barnepike var Signe Sjöblom. Han bodde også med ekteparet Sjöblom ute i Bromarv da ingen fra den egne familien var på plass. Birger Sjöblom lærte ham å fiske og Donner siden barndommen hadde han en stort interesse for fiske.
Stordata
De tre v-ene
Tidligere datateknologier var i stand til å støtte to av disse tre egenskapene samtidig. Det er nytt med stordata at samme løsninger støtter alle tre.
De fem v-ene
På engelsk er det vanlig å legge enda to v-er til de tre første:
Jörn Donner
Bakgrunn
Donner vokste opp i et svenskspråklig hjem som ett av fem søskrn. Hans far døde da han var to år og moren da han var i 20-årsalderen etter å ha vært syk i flere år. Barndommen var tospråklig der svensk ble talt i hjemmet og på skolean. Finsk talte han i hverdagen, på familiens gård talte tjenstefolket finsk med Donner. Innen familien vekslet man problemfritt mellom språkene. Donner har sagt at han ser seg som en svenskspråklig finne, ikke en finlandssvensk.
Karriere
Donner har arbeidet i lange perioder i Sverige, der han blant annet var direktør for Svenska Filminstitutet (SFI) i årene 1978 til 1982. I 1979 var han jurymedlem for den 29. filmfestivalen i Berlin. Ifølge den daværende styrelederen ved SFI, Per Ahlmark, ble Donner avskjediget fra SFI da han gjentatte ganger skal ha uttalt seg krenkende og nedverdigende om flere ledende svenske filmfolk, som Bo Widerberg, Vilgot Sjöman og Roy Andersson. Ifølge Ahlmark skal Donner blant annet ha omtalt disse som «syke i hodet», «gale» og «udugelige».
Stordata
Flere egenskaper ved stordata
Andre viktige egenskaper ved stordata er:
Jörn Donner
Karriere
Donner var produsent for Ingmar Bergmans film Fanny og Alexander (Fanny och Alexander, 1982). I 1984 vant filmen totalt fire Oscar-priser, blant annet for beste fremmedspråklige film, noe som gjorde Donner til den eneste finnen som har vunnet en Oscar. Han ble tildelt Finlandia-prisen i 1985 for sin roman Far og sønn (Far och son).
Stordata
Behandling av stordata
Når datamengdene blir store, medfører det utfordringer i innsamling, lagring, analyse, søking, utveksling og visualisering av data. En vanlig teknikk er å behandle stordata er å dele opp og distribuere datasett slik at de kan behandles parallelt. Maskinlæringsteknikker og kunstig intelligens er også sentrale. Dessuten benyttes informasjonsvisualisering til å få oversikt over og analysere store datasett.
Bruk av stordata
Utviklingen mot større datasett er basert på evnen til å trekke ekstra informasjon fra analyser av et enkelt sett med store mengder sammenhengende data, sammenlignet med separate, mindre sett med samme totale mengden data som gjør det mulig for tilkoblinger slik at man kan finne forretningstrender, fastslå kvaliteten på forskning, forebygge sykdommer, sammenligne juridiske siteringer, bekjempe kriminalitet og holde et øye med trafikkforhold i sanntid.
Jörn Donner
Karriere
I 2002 fikk Donner Tollanderska priset av Svenska litteratursällskapet i Finland, i 2004 Svenska Akademiens Finlandspris og i 2008 fikk at Svenska Akademiens literaturpris Axel Hirschs pris
Donner hadde både prostatakreft og lungekreft.
Tom Bråthen
Tom Bråthen (født 13. april 1953) er en norsk country- og visesanger fra Rjukan.
Albumet From Norway to Nashville ble i sin helhet innspilt i Nashville, med amerikanske musikere og Gene Kennedy som produsent. Låtene var levert av amerikanske komponister. Bråthen var i Nashville igjen i 2003 og spilte inn Drift Away. I 2006 kom På gjengrodde stier, i 2009 Next to Nothin' og i 2011 Testify to Love. De to siste plane ble også spilt inn i Nashville.
Katulu Ravi Kumar
Katulu Ravi Kumar (født 24. april 1988 i Berhampur i Odisha i India) er en indisk vektløfter som konkurrerer i -69 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 15.-plass.
Anomotarus
Anomotarus er en slekt av løpebiller.
Mals
Mals (italiensk Malles Venosta) er en landsby og kommune i den sydtirolske dalen Vinschgau i Nord-Italia. Landbyen ligger i et frodig englandskap mellom Ötztal- og Sesvenna-Alpene og med utsikt mot Ortlermassivet med dens isbreer. Hovednæringer er turisme og landbruk (hovedsakelig storfehold). Mals ligger ved hovedveien til Reschenpasset og Østerrike i nord, ved inngangen til Müstairdalen med forbindelse til Sveits i vest, og er endestasjon for Vinschgau-banen mot Meran i øst. Befolkningen i kommunen er, som i resten av Vinschgau, nesten rent tyskspråklig (97 %).
Anomotarus
Utseende
Middelsstore, avlange, blankt svarte løpebiller. Hodet er rundet. Pronotum er bredt rundet. Dekkvingene er nesten jevnbrede med fine punktstriper.
Mals
Ved siden av selve Mals omfatter kommunen flere andre landsbyer (fraksjoner): Alsack (italiensk Alsago; 1540 moh.), Burgeis (Burgusio; 1237 moh.), Laatsch (Laudes; 967 moh.), Schleis (Clusio; 1064 moh.), Tartsch (Tarces; 1029 moh.) og Ulten (Ultimo; 1424 moh.) i hoveddalen; Matsch (Mazia; 1576 moh.), Planeil (Planol; 1596 moh.) og Plawenn (Piavenna; 1725 moh.) i hver sin østlige sidedal; og Schlinig (Slingia; 1726 moh.) i en vestlig sidedal.
Martin-Hubert Rutten
Bakgrunn
Etter videregående skolegang i Maaseik begynte han på småseminaret i Sint-Truiden og fortsatte ved presteseminaret i Liège.
Prest
Den 28. april 1867 ble presteviet i katedralen i Liège, og begynte å undervise i matematikk ved seminaret. I 1873 ble han utnevnt til direktør for småseminaret i Saint Roch; ett år etter overtok han ledelsen av småseminaret i Sint-Truiden. I 1875 ble han utnevnt til honorærkannik. I 1878 ble han rektor for småseminaret i Sint-Truidenseminar, i 1879 rektor for presteseminaret i Liege og samtidig generalvikar for bispedømmet og dekan ved domkapittelet i Liege. I 1883 ble han kannik i Liège, og i 1888 dekan for katedralkapitlet.
I 1888 publiserte han Les Promesses divines de l'église à travers les siècles (Kirkens guddommelige løfter gjennom tidene).
Språktvist
Biskop Rutten var en ivrig forkjemper for bruken av det flamske språk i skole og kirke, for ikke å sette de troendes lojalitet til kirken i fare i sitt bispedømme, som på den tiden også omfattet det område som senere ble bispedømmet Hasselt (ble grunnlagt i 1967). Dette synspunktet førte ham til heftige diskusjoner med politiske myndigheter, men fremfor alt med sin overordnede, den belgiske primas kardinal Mercier.
Rutten kom selv fra en nederlandsk­talende familie og sympatisert med de flamingante strømninger (det vil si - fremme av flamsk -), for han mente det var vesentlig at vanlig folk skulle så langt som bare mulig få undervisning op sitt morsmål. Under den første skolestrid simultanoversatte han for Jean-Joseph Thonissen på et politisk stevne i provinsen Limburg. Han publiserte to artikler i Het Belfort, i 1887 og 1892, og talte for den eukaristiske kongress avholdt i Hasselt i 1904 på nederlandsk. Han protesterte mot tyske overgrep og tilskanselser under den tyske okkupasjon av Belgia under Første Verdenskrig, og fordømte dem som den gang ble kollaboratører med okkupantene i håp om å vinne konsesjoner på det språklige område. Men umiddelbart etter krigsslutt dekreterte han at de videregående katolske skoler i Limburg skulle slå over til nederlandsk som undervisningsspråk.
Også biskop av Eupen-Malmedy bispedømme
Fra kirkens synspunkt var en løsning etter Versaillestraktaten i Øst-Belgia, som da var blitt større på bekostning av Tyskland og i og med de nye landegrenser, ikke noen lett sak. En stor del av det lokale presteskap følte seg fortsatte knyttet til erkebispedømmet Köln.
Etterhvert som situasjonen eskalerte, kontaktet Belgias primas, kardinal Mercier, til pave Benedikt XV. Han opprettet så bispedømmet Eupen-Malmedy ved den pavelige bulle Ecclesiae Universae av 30. juli 1920. Dette var tysklalende områder. Dets eneste biskop de påfølgende år var biskopen av Liège, Martin-Hubert Rutten, som ble høytidelig innført i embedet den 13. oktober og og som eleverte sognekirken i Malmedy til status som katedral. Rutten ledet begge bispedømmene i personalunion.
Reversering
En ny pavelig bulle av 15. april 1925 bragte denne situasjonen til opphør ved at området ble innlemmet i bispedømmet Liège.
Død
Rutten døde i Liège den 17. juli 1927. I løpet av sitt episkopat hadde han konsekrert 120 kirker og 24 kapeller, for å bringe sakramentene så nær de troende som mulig. Hans etterfølger ble biskop Louis-Joseph Kerkhofs.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Mals
Geografi
Kommunen ligger mellom Ötztal-Alpene i nordøst (3738 moh. i Weißkugel) og Sesvenna-Alpene i vest (3204 moh. i Piz Sesvenna). Den brede Vinschgau-dalen fortsetter her oppover mot Reschenpasset (1504 moh.) i nord og nedover mot Meran i øst.
Burgeis og Schleis ligger ved Etsch, Vinschgaus hovedelv. Mals ligger ved foten av en stor sedimentvifte (Malser Haide), som i dag er fruktbar engmark. Sedimentvifta ble dannet av Plawenner Bach (rio Piavenna; fra Plawenn-dalen), men denne bekken går nå opp i vanningskanalene som fra gammelt av er anlagt i engene og åssidene. Gjennom Mals renner Punibach (rio Puni), som kommer fra Planeil-dalen og senere tar opp Saldurbach (rio Saldura; fra Matsch-dalen) før den renner ut i Etsch. Fra Schlinig-dalen kommer Schliniger Bach eller Melzbach (rio Melz), som også er en sideelv til Etsch. Ved Laatsch begynner sidedalen Val Müstair (Münstertal), som leder til Sveits og opp til Fuornpasset (2149 moh.).
Severdigheter
Landsbyen Mals’ historiske sentrum domineres av fem høye og gamle tårn. Fire av disse tilhører romanske kirker, den eldste av disse er St. Benedikt, som ble bygd på 700-tallet og inneholder fresker fra karolingisk tid. Det femte tårnet er kjernetårnet av en 1100-talls-borg som ellers ikke lenger er bevart.
Utenfor Burgeis ligger Fürstenburg, en godt bevart borg fra 1200-tallet, og benediktiner-abbediet Marienberg.
Ved Tartsch ligger en kolle der man har funnet en retisk bosetning fra latène-tiden (ca. 4. århundre f.Kr.). Byen bestod av minst 80 hus; ett av disse har blitt utgravd.
Anomotarus
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Australia, Ny-Guinea, Ny-Caledonia og New Zealand, det forekommer også noen arter i Sørøst-Asia.
Older Than My Old Man Now
Older Than My Old Man Now er det 22. studioalbumet fra Loudon Wainwright III, utgitt 17. april 2012.
Albumet består av sanger der Wainwright funderer rundt temaene barndom, familie, aldring og døden. Alle barna til Loudon Wainwright III medvirker på albumet.
Chris Shaw
Christopher Ariel Shaw er en canadisk professor i nevrovitenskap ved universitetet i Britisk Columbia.
Shaw har utført studier som blant annet fokuserer på årsakene til utvikling av sykdommer som Alzheimers, ALS og Parkinsons. Han har også gjort undersøkelser på hvordan aluminium påvirker nervesystemet.
Shaw har også vært engasjert i opprørsbevegelsen Occupy Vancouver. Han var også en aktiv motstander av de olympiske vinterleker i Vancouver 2010, og i 2013 ble det kjent at han ble overvåket av politiet i månedene før olympiaden.
Doyler Sánchez
Doyler Sánchez (født 12. oktober 1988) er en colombiansk vektløfter som konkurrerer i -69 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 14.-plass.
Mirrorball: Live & More
Mirror Ball: Live & More er et dobbelt konsertalbum av det britiske hardrock-bandet Def Leppard, utgitt 7. juni 2011. Albumet består av konsertinnspillinger fra 2008 til 2011 samt tre nye studioinnspillinger og en DVD med konsertopptak og en kort dokumentar.
De nye studioinnspillingene er «Undefeated», skrevet av Joe Elliott, «It's All About Believin'», skrevet av Phil Collen og «Kings of the World» skrevet av Rick Savage. Albumet solgte omtrent 20 000 kopier i USA den første uken og kom på 16.-plass på Billboard 200.
DVD
Musikkvideoer
Personell
Andre medvirkende
Anne Marte Blindheim
Anne Marte Blindheim (født 1980) er en norsk journalist og dokumentarfilmskaper. Hun var ansatt i Dagbladet fra 2004 til 2018, blant annet som reporter, kommentator og leder for politisk avdeling.
I 2017 arbeidet hun i Norsk fjernsyn med produksjonen av dokumentarserien Da vi styrte landet på NRK, som portretterte Norges seks nålevende statsministre. Blindheim var manusforfatter og sentral i utviklingen av programserien. I 2020 var hun innholdsprodusent for dokumentarserien Mannen som falt som undersøkte dødsfallet til Jan Wiborg.
Valerij Kudrjasjov
Valerij Valerijovytsj Kudrjasjov (ukrainsk: Валерій Валерійович Кудряшов; født 24. februar 1984) er en ukrainsk seiler som spesialiserer seg i laser. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 44.
Shi Jian
Shi Jian (født 11. januar 1988) er en kinesisk seiler som spesialiserer seg i laser. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 43.
Nattportieren (Il Portiere di notte)
Nattportieren (italiensk: Il Portiere di notte) er en italiensk erotisk dramafilm fra 1974 regissert av Liliana Cavani og med Dirk Bogarde og Charlotte Rampling i hovedrollene. Filmen handler om en tidligere SS-offiser som etter krigen skjuler seg som nattportier mens hans gamle venner systematisk fjerner alle bevis om hans krigsforbrytelser. Tilfeldigvis møter han en jødisk kvinne som var hans "venninne" i konsentrasjonsleiren han var vakt. De gjenopptar sitt spesielle forhold.
Filmen regnes som kontroversiell og har i ettertid blitt regnet som en kultfilm.
Handling
Dirk Bogarde spiller Maximilian, en tidligere SS-offiser, og Charlotte Rampling spiller Lucia, en tidligere konsentrasjonsleirfange som hadde et tvetydig forhold til Maximilian i konsentrasjonsleiren, som filmen viser i flere fragmentariske flashback. 13 år etter andre verdenskrig møtes de igjen; han er nå nattportier på et fasjonabelt hotell i Wien, Hotel Oper, der Lucia en dag plutselig dukker opp. Det tar ikke lang tid før de gjenopptar deres intense sadomasochistiske kjærlighetsforhold, som ender med undergang og død for dem begge.
Max tilhører gruppe tidligere SS-folk, blant dem en mannlig ballettdanser han tilsynelatende har et homoerotisk forhold til frem til han møter igjen Lucia, og som regelmessig møtes på hotellet for å hanskes med farlige vitner og rehabilitere seg selv. Når de får mistanke til Lucia nekter Maximilian å la dem røre henne, og etter at Lucia har flyttet inn til Maximilian forskanser de seg i leiligheten sammen, mens Maxmilians tidligere venner venter utenfor for å ta livet av dem. Til slutt velger Maximilian og Lucia å dø slik de møttes; de forlater leiligheten og blir skutt, hånd i hånd på en Wiens broer, kledd i de samme klærne de hadde på seg 13 år tidligere.
I en av filmens ikoniske scener synger Lucia en av Marlene Dietrichs sanger, delvis kledd i en SS-uniform, og Max belønner henne med det avhuggede hodet til en fange som hadde plaget henne, en referanse til den bibelske fortellingen om Salome.
Kenneth Z. Altshuler
Kenneth Z. Altshuler (født 11. april 1929 i Paterson i New Jersey i USA, død 6. januar 2021 i Dallas i Texas) var en amerikansk psykiater og psykoanalytiker.
Han var professor i psykiatri og leder for avdelingen for psykiatri ved University of Texas Southwestern Medical Center i Dallas.
Altshuler døde 91 år gammel den 6. januar 2021 i Dallas, av problemer forårsaket av covid-19.
Rokas Milevičius
Rokas Milevičius (født 10. desember 1986) er en litauisk seiler som spesialiserer seg i laser. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 42.
1. divisjon ishockey for menn 2008/09
1. divisjon ishockey for herrer 2008-09 startet 27. september 2008 og ble avsluttet 22. februar 2009.
De to beste lagene når sesongen var ferdigspilt spilte kvalifisering mot nummer 9 og 10 fra GET-ligaen samme sesong. Disse fire lagene spilte en egen serie der de to beste lagene fikk spille i GET-ligaen 2009-10.
Otte Ottesen
Otte Ottesen (født 1802, død 1875) var husmann på gården Jensenæset, i Sagvåg på Stord. Han etablerte Ottesens Skipsbyggeri i 1825, en familiebedrift som kom til å være i kontinuerlig drift frem til vår tid.
Otte Ottesen var gift med Kari Knudtsdatter, og de hadde to barn sammen; Nils Ottesen og Gunilde Ottesdatter.
Paradermestes
Paradermestes er en utdødd slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). Den levde i Jura-tiden og er den eldste kjente representanten for familien klannere.
Levevis
De nålevende klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger. Noen, særlig i slekten Dermestes, tiltrekkes til åtsler. Det er sannsynlig at denne arten hadde et lignende levevis.
Utbredelse i tid og rom
Arten levde i Sen Jura, 165-157 millioner år før nåtid, og er kjent fra en lokalitet i Kina.
Saison (ale)
Saison (fransk: «årstid». IPA:) er en vidt definert pale ale som i moderne versjoner stort sett ligger på rundt 7 % i alkoholvolum (ABV), er sterkt karbonert, fruktig, med kryddersmak - noen ganger med tilsatte krydder - og er påvirket av Saison Dupont Vieille Provision. Som ølstil har den utviklet seg fra øl som ble brygget i løpet av de kjølige og mindre aktive månedene på gårder i Vallonia, den fransktalende delen av Belgia, og deretter lagret for at gårdsarbeiderne kunne drikke den i løpet av sommeren. Man tror at disse gårdsbryggene hadde lavere alkoholprosent enn dagens moderne saison-øl; sannsynligvis rundt 3-3,5 % abv, og økende på begynnelsen av det tjuende århundret til mellom 4,5 og 6,5 % abv. Moderne saison-øl blir brygget i en rekke land, særlig i USA, og blir gjerne flaskemodnet.
Historisk hadde ikke saison-ølene noen felles karakteristika som definerte stilen, men det var en gruppe friske sommerøl brygget av bønder. Moderne saison-øl brygget i USA kopierer ofte gjæren som blir brukt av Dupont-bryggeriet, en gjærtype som gjærer bedre på varme temperaturer 29 to 35 C enn standardtemperaturen 18 to 24 C som blir brukt av andre belgiske bryggere som brygger saison.
Historie
Opprinnelsen til saison-øl ligger i belgiske gårder som brygget øl på høsten eller vinteren for at gårdsarbeiderne kunne drikke det om sommeren. Disse hadde rett til opp til fem liter hver arbeidsdag. Å brygge utenfor sommermånedene var vanlig før man kunne kjøle slik man gjør i dag, på grunn av sannsynligheten for at gjæren ville bli ødelagt om den gjæret om sommeren da det er større aktivitet av luftbårne bakterier. Bøndene brygget muligens også om vinteren for å sysselsette de fast ansatte arbeiderne i rolige perioder. Etter bryggingen ble ølet lagret til sommeren, da hovedmengden ville bli drukket av sesongarbeidere.(«les saisonniers»).
José Ruiz
José Ruiz (født 22. januar 1980) er en venezuelansk seiler som spesialiserer seg i laser. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 41.
Saison (ale)
Historie
Historisk hadde ikke saison-ølene noen felles karakteristika som definerte stilen, men det var en gruppe friske sommerøl brygget av bønder. Hver bonde lagde sin egne versjon. Selv om de fleste kommersielle brygg nå ligger mellom 5 og 8 % abv, var saison-ølet opprinnelig ment som en forfriskning, og alkoholprosenten lå sannsynligvis på mellom 3 og 3,5 %. På grunn av mangelen på rent vann, gjorde ølet at arbeiderne fikk væsken de trengte uten frykt for å bli syke.
Ølet måtte være sterkt for å hindre at det ble ødelagt i den lange lagringsperioden, men samtidig kunne det ikke være så sterkt at det gjorde arbeiderne ute av stand til å jobbe. Ølet var også sterkt humlet, da humlen fungerer konserverende og antiseptisk. Saison som ble brygget tidlig på våren ble ofte blandet med det som hadde blitt brygget på høsten, eller også blandet med lambic-øl, for å øke den oppfriskende syrligheten. Man blandet også for å minske alkoholprosenten, og med det øke den oppfriskende virkningen.
Selv om saison har blitt omtalt som en truet stilart, har det blitt en økning i interessen for stilen de siste årene, og Saison Dupont ble kåret til verdens beste øl av magasinet Men’s Journal i juli 2005.
Moderne versjoner av saison ligger stort sett på rundt 7% abv, er sterkt karbonert, fruktig, med kryddersmak - noen ganger med tilsatte krydder - og er påvirket av Saison Dupont Vieille Provision, flaggskipet til Dupont Brewery, en gyllen pale ale på 6.5 % med en markant gjærkarakter. Moderne saison-øl blir brygget i en rekke land, særlig i USA, og blir gjerne flaskemodnet.
Komposisjon
Malttypen avgjør fargen på saisonen, og selv om de fleste saison-øl er grumsete og gylne i farge som et resultat av at det er brukt mest lys- eller pilsnermalt, vil bruk av mørkere malt gjøre at noen saison-øl er mer rødlige. Noen oppskrifter inneholder også hvete. Krydder som appelsinskall, koriander og ingefær kan også bli brukt, mens noe krydderkarakter i smaken kan komme som følge av gjæringsprosessen som foregår på høye temperaturer.
Danijar Ismajlov
Danijar Ismajlov (født 3. februar 1992) er en turkmensk vektløfter som konkurrerer i -69 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 13.-plass.
Katarina Dasjkova
Katarina Dasjkova (russisk: Екатери́на Рома́новна Воронцо́ва-Да́шкова, født Vorontsova den 17. mars 1743 i St. Petersburg i Russland, død 4. januar 1810 i Moskva) var en russisk adelsdame, hoffdame og venn av Katarina den store og president for Det russiske vitenskapsakademi i perioden 1782-96. Hun var den første kvinne i verden som ledet et vitenskapsakademi. Hun var også æresmedlem i det svenske Vetenskapsakademien (1783).
Bakgrunn
Hun var den tredje datter av et senatsmedlem, greve Vorontsov. Moren, Marfa Ivanovna Surmina døde i en alder av 26 år av tyfus. Hun etterlot tre døtre og to sønner. Onkelen Mikhael Larionovitsj Vorontsov og hennes bror Aleksander Romanovitsj Vorontsov tjenestegjorde begge som rikskanslere, hennes andre bror Semjon Romanovitsj Vorontsov var en kjent anglofil.
Katarina ble svært velutdannet, og studerte matematikk ved universitetet i Moskva. Hun studerte også litteratur. Hennes yndlingsforfattere var de franske Pierre Bayle, Charles de Secondat, Baron de Montesquieu, Nicolas Boileau, Voltaire og Claude Adrien Helvétius.
Hun giftet seg i 1759 med fyrst Mikhail Dasjkov.
Ved hoffet
Hun ble tidlig presentert ved hoffet og deltok i 1762 i det kupp som plasserte hennes gode venninne Katarina på tronen, til tross for at hennes søster Elisabet Vorontsova var maitresse til keiseren, som hadde planer om å gifte seg med henne.