cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alfonso Sastre
Biografi
Sastre ble født inn i en typisk middelklassefamilie og fikk katolsk oppdragelse. På slutten av 1940-tallet begynte han å skrive eksistensialistiske tekster. Han var assosiert med den litterære bevegelsen som kalles Generasjon '36.
I 1955 giftet han seg med forfatter og politisk aktivist Eva Forest.
Sastre var en høylytt kritiker av Franco-fascismen og i likhet med sin kone sympatiserte han med baskernes krav om uavhengighet fra Spania.
Han var kandidat for valgalliansen Iniciativa Internacionalista ved valget til Europaparlamentet i 2009.
Thomas Cech
Thomas R. Cech (født 8. desember 1947) er en amerikansk kjemiker og nobelprisvinner.
Altman og Chch oppdaget at RNA ikke bare har en funksjon for å lagre og overføre arvelig informasjon i cellen, men også at ulike RNA-molekyler  var aktive og en del av prosessen der sekvensen i andre RNA-molekyler  som ikke kodet for noen del av et protein (introner), ble tatt ut og forkastet. Før denne oppdagelsen var det antatt at kun proteiner kunne ha en slik katalytisk rolle. RNA-molekyler med en slik funksjon har senere fått navne ribozymer.
Han ble tildelt Albert Lasker Basic Medical Research Award i 1988.
Tsirang
Fylket er forholdsvis fruktbart, 800 km² stort og ligger etter bhutansk målestokk middels høyt, mellom 400 og 2000 moh. Fylket har dårlig dekning med henhold til elektrisitet, men gode forhold for hagebruk, åkerbruk og husdyrbruk. Gode veiforhold og nærhet til markeder blant annet i hovedstaden Thimpu gjør at landbruket har et godt utviklingspotensiale.
Gewog
Tsirang består av 12 underdistrikt, eller gewog:
Elias James Corey
Elias James Corey (født 12. juli 1928) er en amerikansk kjemiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi i 1990 for hans utvikling av den organiske syntesens teori og metodikk.
Kjell Arve Husby
Kjell Arve Husby (født 6. september 1954) er en norsk trener fra Oppdal.
Han var i flere år trener for Vebjørn Rodal,. Husby utviklet et treningsopplegg sammen med Rodal som brøt med opplegget til det tradisjonsbundne friidrettsmiljøet. Treningen var lystbetont med opphold i skog og fjell. I 1994 kunne Husby klappe Rodal inn til sølv på 800 m under EM, og året etter ble det bronse i VM. Den store suksessen for kom i 1996, da Rodal løp inn til det historiske gulløpet under Sommer-OL i Atlanta. Sammen ga de ut humorboka Kryddergutane.
Etter en opprivende strid mellom flere idrettjenter og Husby, brøt Vebjørn Rodal samarbeidet med han. I 2008 var Kjell Arve Husby tilbake som treningskonsulent for skiløperen Hilde Gjermundshaug Pedersen.
Mudderflate
Mudderflater eller tidvannsletter er en form for flatt område med våtmark langs kysten og nær havet som oppstår der gjørme og mudder blir avsatt av strøm, tidevann, elver eller sjø ved flo (når havet er på sitt høyeste). De finnes ofte i lukket område som bukter, laguner og estuar. De finnes der strømmen ikke er for sterk, som i innsjøer, elvemunninger, viker, bukter og laguner.
En global analyse publisert i 2019 antydet at økosystemer for tidevannsflater er like omfattende globalt som mangrovetre, og dekker minst 127 921 km2 av jordens overflate.
Mudderflatene er viktig områder for dyreliv. Selv om artsantallet ikke er høyt, forekommer ofte hver art i enorme mengder. Langs norskekysten er mudderflatene viktig rasteplasser for vadefugler som trekker mellom Arktis og sørlige strøk.
Mudderflater er viktige område for dyrelivet og har ofte store bestander, selv om mangfoldet ikke alltid er like stort. Ofte er slike område særlig viktige for trekkfugler som stopper opp her.
Det er viktig å verne om mudderflatene for å unngå kysterosjon. Mudderflatene er derimot truet over hele verda på grunn av varsel om økt havnivå i tiden som kommer, område som blir utbygd, oppmudring på grunn av skipstrafikk og kjemisk forurensning.
Musikkvitenskap
Musikkvitenskap er læren om musikk som kunstart, dens klingende struktur, tilblivelsesprosess, historie og plass i samfunnet. Universitetet i Bergen definerer musikkvitenskap som akademisk fag som følgende: «studiet av musikk og lyduttrykk i vid betydning, uten avgrensinger når det gjelder sjanger, repertoar, historisk epoke, geografi, eller den sosiale posisjonen til de som produserer eller konsumerer musikken.»
Viktige fagområder i musikkvitenskapen er
Ashley Caldwell
Ashley Caldwell (født 14. september 1993) er en amerikansk freestyler. Hun deltok i Vinter-OL 2010 i Vancouver og Vinter-OL 2014 i Sotsji.
Paul Fitzgerald
Fitzgerald debuterte i verdenscupen i Skien i Norge 9. desember 1989. Han gikk totalt 25 distanser i verdenscupen og hans siste deltagelse var i Sainte-Foy i Canada 14. mars 1992.
Amursk
Amursk ble grunnlagt i 1958. Bystatus ble innvilget i 1973.
Ashley Caldwell
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 4 individuelt og tok gull i mikslagkonkurransen.
Silvio Heinevetter
Silvio Heinevetter (født 21. oktober 1984) er en tysk håndballspiller.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes turnering.
Earthling (album)
Earthling er et studioalbum fra David Bowie fra 1997. Albumet syntes inspirert av ravekulturen på 1990-tallet. Selv om ikke albumet ble noen kommersiell suksess fikk det mange gode kritikker.
Bowies entusiasme for remiksing er tydelig ved at det ble gitt ut en rekke alternative mixer av enkelte av sangene. Singelen «Telling Lies» ble utgitt i tre versjoner på Bowies offisielle hjemmesider måneder før albumet ble sluppet. Dette var den første nedlastbare singelen fra en større artist.
«Little Wonder» ble albumets største hit og nådde 14.-plass på listene i Storbritannia og toppet listene i Japan.
Singler
Det ble gitt ut seks singler i forbindelse med albumet.
Det foreligger også en liveutgivelse, i svært begrenset opplag, av «Pallas Athena» (fra Black Tie White Noise) og «V2 Schneider» (fra ”Heroes”). Dette er et opptak fra en konsert under Earthling-turneen hvor Bowie gjorde en opptreden under navnet «Tao Jones Index» (ordspill: Dow Jones Index)
Sporliste
Tekstene til alle sangene er skrevet av Bowie. Musikken er laget av Bowie, Gabrels og Plati bortsett fra «Seven Years in Tibet», «Dead Man Walking» og «Law (Earthlings on Fire)» av Bowie og Gabrels, «Telling Lies» musikk av Bowie, «I'm Afraid of Americans» musikk av Bowie og Eno.
Plasseringer
Album Singel
Deborah Kara Unger
Deborah Kara Unger (født 1966 i Victoria i Britisk Columbia) er en canadisk skuespiller. Hun er kjent for sin rolle i filmer som Crash (1996), The Game (1997), The Hurricane (1999), White Noise (2005), Silent Hill (2006) og 88 Minutes (2008).
Skarpnes
Skarpnes AS er en produsent av takstein etablert av Skarpnes Cementstøperi i 1919.
Historie
1738 Det første teglverket ble etablert av Halvor Groll. Han hadde bodd i Vrengen frem til han i 1735 kjøpte hus ved pollen i arendal. Mann antar at det var mens han bodde i Vrengen han oppdaget de spesielt gode leire forekomstene på skarpnes.
1860-årene var teglverkets glanstid. Etter flere bybranner i 1863 og 1868 ble det innført murtvang i Arendal sentrum, noe som naturlignokk var en gyllen mulighet for teglprodusenten.
Mot slutten av 1800 – tallet var gjenoppbyggingen av Arendal ferdig og lønnsomheten ved teglverket avtok.
1919 Skarpnes cementstøperi ble etablert av sakfører Åsmund Moe.
1921 Etter bare 2 år, gikk sement støperiet konkurs. Bedriften ble da kjøpt opp av Jens Tveite og sønnen Sigvard Kristian.
1931 Sigvard Tveite inngår en leieavtale for teglverket, og driver nå både sementstøperiet og teglverket.
1938 Tveite kjøper det gamle teglverket.
1945 2. verdenskrig hadde satt en stopper for videre produksjon, og i 1945 legges teglverket ned og bygningene blir revet.
1947 Sandforekomstene på tomten er brukt opp, og man blir tvunget til å kjøpe sand fra diverse sandtak i distriktet.
1956 Den første taksteinsmaskinen kom på plass. Den hadde kapasitet til å produsere 7 og en halv takstein i minuttet.
1976 Automatiseringen er trappet opp noe som øker produksjonskapasiteten til 10.000 stein om dagen, hele 30 stein i minuttet.
Trefningen ved Skalbukilen
Trefningen ved Skalbukilen var en trefning mellom norske og svenske styrker ved gården Skalbukilen i dagens Åsnes kommune, Hedmark, den 13. april 1808 og da en del av Napoleonskrigene. Trefningen resulterte i dansk-norsk seier.
Skarpnes
Historie
1989 Etter en konkurs i et sandtak i Reddal, blir firmaet overtatt av Knut og Jens Tveite som sammen med 2 tidligere ansatte etablerte Reddal Sand AS. Skarpnes AS er igjen selvforsynte med sand.
Tarald Stein
Tarald Stein (født 15. desember 1977) er en norsk poet. Han er cand.philol. fra Universitetet i Tromsø med hovedfag i litteraturvitenskap.
Skarpnes
Historie
1989 Skarpnes etablerer Europas mest moderne taksteins fabrikk på Østerhus i Grimstad.
Trefningen ved Skalbukilen
Bakgrunn
Etter krigserklæringen mellom Danmark-Norge og Sverige 14. mars 1808 forventet man et svensk invasjonsforsøk. Spørsmålet var hvor? Et av de gode alternativene for en svensk invasjon var gjennom Solør-distriktet hvor svenskene enten kunne angripe Elverum og videre Hamar eller gå sørover og forsøke å beleire Kongsvinger festning. Det var derfor strategisk viktig å forsvare Solør-bygdene, sørlig ved de to grensepasseringene ved elva Flisen og innsjøen Røgden. Langs Flisen ble Flisen-skanse bygget opp igjen og det ble lagt midlertidige befestningsverk ved gårdene Trangen og Nyen.
Tarald Stein
Stein har gitt ut to bøker, og fikk Blixprisen 2008 for boken Framandkar, en samling dikt om å være en mann med kvinnelig kropp.
Ramnes skole
Ramnes skole er en barneskole i Ramnes i Tønsberg kommune.
Trefningen ved Skalbukilen
Bakgrunn
Morgenen 13. april 1808 kom budskapet fra norske speidere at en svensk styrke på 200 mann under brigadesjef Cederström hadde krysset grensen ved Vermundsjøen og beveget seg langs Flisen mot skansen ved Glomma. De norske styrkene her bestod av skiløpersoldater fra Hof og Elverum som forlot skansen ved Glomma for å komme svenskene i møte.
Trefningen
De norske skiløpersoldatene under kommandoen til Oberst Staffeldt inntok et primitivt forsvarsverk, en såkalt forhugning, ved Trangen øst for Flisa. Her var det et trangt pass som svensken måtte forsere for å komme seg videre og derfor var strategisk viktig for nordmennene å holde under norsk militær kontroll. Da svenskene kom ble de overrasket og trakk seg raskt tilbake på gården Skalbukilen hvor de forskanset seg.
Ramnes skole
Historie
Mellom 1871 og 1909 var Ramnes skole på klokkergården på gården Stange. Fra 1909 til 1965 lå skolen på klokkergården på Søndre Ramnes gård. Dagens skole ble bygget i 1965 som en sentralskole som erstattet en rekke mindre skoler i Ramnes kommune. Dette var i tillegg til den gamle Ramnes skole; Brår, Holtung, Linnestad og Solheim skoler.
Trefningen ved Skalbukilen
Trefningen
De norske skiløpersoldatene omringet gården og det ble en stor skuddveksling mellom de to styrkene. Ryktet om den svenske invasjonen hadde spredt seg og man fryktet at dette var starten på et svensk felttog gjennom Solør. Kaptein Knoff ledet derfor støttetsyrker av trønderske grenaderer som ankom Skalbukilen kort tid etter at kampene hadde begynt. Også Kaptein Dreyer ankom gården med 40 infanterister som støttestyrker.
Etter en lengre skuddveksling forstod brigadesjef Cederström at han var i en vanskelig situasjon. Brigadesjefen var selv skutt i kneet og hans nestkommanderende var også såret i kamp. Oberst Staffeldt beordret bajonettangrep og gikk i nærkamp med svenskene på gårdstunet ved Skalbukilen. Dette tvang svenskene til å trekke seg tilbake og trefningen var vunnet.
Etter trefningen
Svenskene trakk seg tilbake over grensen. De mistet ti soldater i tillegg til to befaler. Brigadesjef Cederström var også nødt til å amputere benet etter trefningen og et uvisst antall soldater ble hardt eller lettere såret. På norsk side falt seks soldater og ytterliggere ti ble såret.
Etter noen dager i leir ved Skalbukilen angrep de norske styrkene restene av de svenske styrkene som holdt vakt ved grensen og drepte flere av soldatene, resten ble tatt til fange og fraktet til Christiania. Etter dette trakk de seg tilbake til skansen ved Glomma og forhugningen ved Trangen. Trefningen ved Skalbukilen regnes som forløperen til det atskillig større og blodigere slaget ved Trangen som skjedde kun tolv dager senere.
Skalbukilen kalles i dag stort sett bare «Kilen», og ligger ved Fylkesvei 206, ca. 15 km øst for Flisa.
Skarpnes
Historie
2002 Etter en turbulent periode på begynnelsen av 90-tallet, har slaget av takstein økt med 50% siden 1998.
Tarald Stein
Han har vært aktiv i blant anna Norsk kritikerlag, Tromsø Kristelige Studentforbund (som leder), Landsforeningen for lesbisk og homofil frigjøring og Nordnorsk forfatterlag.
Stemmegaffel
En stemmegaffel er en stålgaffel med to tinder, som ved anslag frambringer en klar tone i en bestemt tonehøyde med få overtoner. Vanlige stemmegafler klinger i kammertonen a' = 440 Hz, og blir brukt ved stemming av musikkinstrumenter, og ofte av kordirigenter når de skal angi starttoner for koret. Det finnes imidlertid stemmegafler med forskjellige toner, og det er f.eks vanlig at perkursjonister bruker slike ved stemming av pauker. Stemmegaffelen ble oppfunnet i 1711 av trompetisten John Shore.
Stemmegaffelen alene gir fra seg en svak tone, som bare såvidt er hørbar med mindre man holder enden helt inntil øret. Setter man stemmegaffelen mot en hard flate som da blir en stiv membran, for eksempel en bordplate, blir lyden kraftig forsterket.
De to tindene svinger i mottakt, slik at gaffelen alltid er symmetrisk om lengdeaksen. Gaffelen er en enkel mekanisk resonator med tindene som masse og deres felles bøyestivhet som fjær. Disse størrelsene bestemmer til sammen resonansfrekvensen til stemmegaffelen. Området på sidene av festepunktet til de to tindene utgjør en subtil mekanisk transformator idet stammen tvinges til små bevegelser langs gaffelen med svært små, men til gjengjeld kraftfulle bevegelser. Disse bevegelsene eksiterer den harde membranen som gaffelen kan settes mot.
Frekvensberegning
Egenfrekvensen som en stemmegaffel oppviser er avhengig av dimensjonene og materialet som den er fremstilt av, som:
Hvor:
Forholdet \frac{I}{A} i ligningen over kan omskrives som r^2/4 hvis tindene er sylindriske med en radius r, og s^2/12 hvis de har et rektangulært tverrsnitt med sidekant s.
Enispiella
Enispiella er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Arten er kjent fra Molukkene.
Nordkvaløya
Nordkvaløya (Nord-Kvaløya) er ei øy i Karlsøy kommune i Troms og Finnmark. Øya ligger nord for Ringvassøya og vest for Helgøya. Den har et areal på 85,22 km².
Nordkvaløya har vært bebodd siden yngre steinalder. Frem til midten av 1900-tallet var øya bebodd og folk på øya drev med fiskeri, gårdsbruk og med poststed og skole. Øya var veiløs inntil nødsarbeid på 1930-tallet førte til at det ble bygd flere veier langs kysten. Fraflyttingen tok til på 1950-tallet og på 1980-tallet var Bårdset siste sted det var fastboende. De siste tiår er de gamle husene blitt hytter.
Hele Nordkvaløya inngår i Nordkvaløya-Rebbenesøya landskapsvernområde. Området ble vernet i 2004.
Helene Bergsholm
Helene Naustdal Bergsholm (født 20. juli 1992 i Førde i Sogn og Fjordane) er en norsk skuespiller. Hun har hovedrollen i ungdomsfilmen Få meg på, for faen!, basert på Olaug Nilssens roman med samme tittel. For sin rolle som Alma ble hun i 2012 Amandanominert til Beste kvinnelige hovedrolle, konkurrerende mot Noomi Rapace. I 2013 under filmfestivalen William and Mary filmfestival i Virginia vant Helene prisen "Rising Young Talent Global film can award»
Bergsholm var elev ved Hafstad videregående skole i Førde i perioden 2008–2011, og var i 2011 elev på fotolinjen ved Jæren folkehøgskule. Senere tok hun en bachelor i Art Direction på Westerdals School of Communication. I løpet av bacheloren valgte hun å ta et semester på School of Visual Arts i New York.
Hun ble i juni 2016 tatt opp til Statens teaterhøgskole, hvor hun søkte for første gang.
I 2015 hadde hun en rolle i filmen Hevn, regissert av Kjersti B. Steinsbø, basert på Ingvar Ambjørnsens roman Dukken i taket fra 2001. Like etter dette spilte hun også hovedrollen i kortfilmen Vi kan ikke hjelpe alle, regissert av Nina Knag, basert på novellen med samme navn av Ingvild H. Rishøi.
Vitenskapsåret 1771
Vitenskapsåret 1771 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1771.
Synaristus
Synaristus er en slekt av mycelbiller som snylter på sosiale bier.
Utseende
Nokså små (3-4 millimeter), korte, brede og hvelvede, brune, blinde mycelbiller.
Levevis
Disse billene lever som parasitter i kolonier av broddløse bier (slekten Melipona).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Peru).
Kōdō
Kōdō (香道, «duftens vei») er en japansk tradisjonell estetisk kunst som består av å nyte duften fra velluktende røkelse.
På samme måte som i teseremonien, har kōdō også strenge fremførelsesregler, og noen av redskapene som brukes, kalt (香道具 kōdōgu), kan være kunstgjenstander av høy verdi. Til tross for at den er, sammen med teseremonien og ikebana, en av de tre tradisjonelle japanske estetiske kunster, er den relativt lite kjent utenfor Japan.
Røkelsestradisjonen kom til Japan i det 6. århundre sammen med buddhismen. Først ble røkelser brukt til å hedre Buddha og lutre buddhafigurene i templer. I Heian-perioden (794-1185) brukte adelen dem til å parfymere sine rom og klær. Den ble etablert i Muromachi-perioden (1333-1568) og nådde sitt høydepunkt i det 17. århundre, da det ble ansett for å være en meget raffinert måte å tilbringe fritiden på.
Konkurranser om å nyte røkelsen fra velluktende tresorter spredte seg først blant adelen, men senere også blant vanlige folk.
Etiketten var til å begynne med forskjellig fra sted til sted, men noen lærde, så som Sanetaka Sanjōnishi, Munenobu Shino, Sōgi og Shōhaku, innså at det var behov for en fellesetikette, og bidro til å lage et system for seremonien. Stilene til Sanjōnishi og Sōgi har overlevd til være dager. Det tar omtrent tredve år å bli kōdō-ekspert. En såkalt koro, en beholder fylt med aske fra risagner, blir sendt rundt fra deltaker til deltaker. På asken finnes et glimmerflak med et lite stykke velluktende tresort på omtrent 5 mm x 5 mm. Varmen fra asken gjør at trebiten emanerer den velluktende duften.
Not of This Earth
Not of This Earth er det første albumet fra soloartisten Joe Satriani. Albumet er i sjangeren instrumental rock, og flere av sangene på albumet spilles fortsatt av Satriani på konserter.
Albumet mottok noe lunkne kritikker av media, og det var først året etter da hans andre album Surfing with the Alien kom ut at han ble virkelig berømt.
Kōdō
Seremonier
En seremoni kan ta opptil 90 minutter. I første omgang, som kalles kokoromi-ko, lukter alle deltakerne forskjellige dufter fra koro, for å huske dem. I annen runde, sirkuleres samme beholdere igjen, men i en annen rekkefølge, som bare seremonimesteren kjenner. Deltakerne skriver så ned sine svar på washi (japansk papir).
Not of This Earth
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Joe Satriani, "Memories" skrev han sammen med John Cuniberti.
Kōdō
Individuell duft
Duftnytelsen fra brennelsen av en eneste type velluktende tresort finner sted individuelt eller i in gruppe.
Duftekonkurranser
Kumikō (組香)-konkurranser: deltakerne prøver å gjette duften, noe som er ganske vanskelig, ettersom det finnes over 2 500 mulige kombinasjoner. Genjikō (源氏香)-konkurranser: man prøver å gjette duften basert på fortellingen Genji monogatari. Det finnes 52 mulige kombinasjoner.
Duftkomplettering
En deltaker brenner en type tresort, mens en annen deltaker brenner en annen type for å komplettere duften.
Kombinerte dufter
Ved å brenne to eller flere godluktende tresorter samtidig forsøker deltakerne å gjenskape en atmosfære som minner dem om et bestemt litterært verk, for eksempel et dikt fra samlingen Kokinshū. Det finnes over 700 slike kombinasjoner, hver av dem assosiert til et bestemt litterært verk.
Charles av Belgia
Charles av Belgia (egentlig Charles Théodore Henri Antoine Meinrad (fransk), eller Karel Theodoor Hendrik Anton Meinrad (nederlandsk), prins av Belgia, greve av Flandern; født 10. oktober 1903 i Brussel, død 1. juni 1983 i Oostende) var regjerende prins av Belgia fra 1944 til 1950.
Charles var nest eldste sønn av Kong Albert I og Elisabeth av Bayern.
Regent
Charles ble utnevnt til regent ved utløpet av annen verdenskrig ettersom hans eldre bror Leopold III (1901–1983) hadde kommet i miskredit på grunn av sin tyskvennlighet under krigen, og også for sitt andre ekteskap, med Mary Lilian Baels. Leopold vendte tilbake til Belgia, men abdiserte i 1950 til fordel for sin sønn Baudouin I.
Charles' regjeringstid ble preget av krigsopprydding og krigsoppgjør, herunder den såkalte «Operasjon Gutt», som inndro ulovlige formuer fra bankvesenet. Belgia ble medlem av FN, NATO og Benelux-unionen i hans tid.
Han trakk seg tilbake fra det offentlige livet etter 1950, og brukte blant annet tiden til å male. Han signerte sine bilder "Karel van Vlaanderen". (Karl av Flandern).
Abdel Hamid El-Wassimy
Abdel Hamid El-Wassimy (født 3. februar 1956) er en egyptisk volleyballspiller.
Han representerte Egypt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor han ble nummer 10.
Irkutsk internasjonale lufthavn
Irkutsk internasjonale lufthavn (russisk: Аэропорт Иркутск)  er en flyplass som ligger i Irkutsk i Russland. Flyplassen betjente 1 020 000 passasjerer i 2007.
Anton Josef Gruscha
Anton Josef Gruscha  (født 3. november 1820 i Wien i Østerrike, død 5. august 1911 i Schloss Kranichberg ved Gloggnitz) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Wien 1890–1911. Han ble kreert til kardinal i 1891 av pave Leo XIII. Han deltok på konklavet 1903 som valgte pave Pius X.
Bakgrunn
Anton Josef Gruscha var sønn av en håndverker. Etter å ha tatt sin matura, studerte han katolsk teologi ved Universität Wien.
Prest
Han ble presteviet 4. mai 1843 i en alder av 23 år. Han arbeidet så noen år i sjelesorgen. Ved siden av promoverte han til teologisk doktor i 1849. Fra 1848 var Gruscha også ordførende for en kristelig folkebevegelse i Wien. Han engasjerte seg heftig for en fri kirke og grunnla derfor fra 1852 sammen med Adolph Kolping flere katolske lærlinge- og mesterforeninger.
I 1851 ble Gruscha professor ved Theresianum, en stilling han hadde til 1856. I desember 1855 ble han utnevnt til dompredikant ved Stephansdom. Som sådan underviste han samtidig i pastoralteologi ved Universität Wien. I 1871 innvalgte domkapittelet ham til medlem.
Biskop, erkebiskop
I 1878 ble han utnevnt til Apostolischer Feldvikar og titularbiskop av Carrhae. Han ble bispeviet av Wiens erkebiskop Johann Rudolf Kutschker den 28. april 1878.
Den 24. januar 1890 ble han kalt til erkebiskop av Wien, og dette ble stadfestet den 23. juni samme år av paven, etter at dette embede var blitt tilbudt ham allerede ved kardinal Kutschkers død. Han ble innført i embedet 6. juli 1890.
Kardinal
I konsistoriet av 1. juni 1891 gjorde pave Leo XIII ham til kardinalprest.
Som medlem av det østerrikske Herrenhaus stemte Gruscha alltid mot liberalismen, men fremtor alt mot statskirkevesenet.
Han deltok i konklavet i 1903 som valgte pave Pius X og nektet å presentere keiser Franz Josef Is veto mot kardinal Rampolla; men dette veto ble likevel presentert, av en annen kardinal i det østerrikske rike kardinal Puzyna.
Volumetrisk varmekapasitet
Volumetrisk varmekapasitet (engelsk: VHC), også kalt volumspesifikk varmekapasitet, beskriver evnen et gitt volum av en substans har til å lagre indre energi mens det undergår en gitt temperaturendring, men uten å undergå en faseendring. Det er forskjellig fra spesifikk varmekapasitet ved at volumetrisk varmekapasitet avhenger av volumet av materialet, mens den spesifikke varmen er basert på materialets masse. Hvis en spesifikk varmeverdi er gitt, kan man konvertere dette til volumetrisk varmekapasitet ved å multiplisere den spesifikke varmen med tettheten til substansen.
Anton Josef Gruscha
Kardinal
I sine senere leveår var han nesten blind og døv. Fra 1905 fikk han støtte fra sin generalvikar Godfried Marschall og fra 1910 av koadjutor-erkebiskop Franz Xaver Nagl.
Falsk
Falsk er fremstilling av uekte penger, dokumenter, verdipapirer eller lignende. Det er i juridisk forstand forskjellig fra forfalskning, som er rettsstridig endring av et allerede fremstilt dokument eller lignende. Et dokument fremstilt ved falsk kalles et falskneri.
Anton Josef Gruscha
Kardinal
I en alder av 90 år døde kardinal Anton Joseph Gruscha den 5. august 1911 på Schloss Kranichberg ved Kirchberg am Wechsel i Niederösterreich.
Falsk
Både dokumentfalsk og pengefalsk er straffbart i henhold til kapittel 29 i den norske straffeloven av 2005 og straffeloven kapittel 18.
Anton Josef Gruscha
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Cölestin Josef Ganglbauer
Han ble kreert til kardinal i 1884 av pave Leo XIII.
Ganglbauer støttet Anton Maria Schwartz som den 24. november 1889 grunnla kalasantinerkongregasjonen i Wien, en prestekongregasjon som skulle vie seg til sjelesorgen blant arbeiderne. Den 20. februar 1889 sendte han ut et hyrdebrev om de sosiale spørsmål knyttet til arbeiderne – det var to år før pave Leo XIIIs sosialencyklika Rerum Novarum.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Strontium
Strontium er et grunnstoff med kjemisk symbol Sr og atomnummer 38. Atommassen (u) er 87,62.
Historie
Strontium har fått navnet sitt fra mineralet strontianitt som igjen er oppkalt etter landsbyen Strontian på den skotske vestkysten. Det var i blygruvene her at mineralet ble funnet første gang i 1787. I 1790 la den irske kjemikeren Adair Crawford merke til at mineralet var annerledes enn andre bariummineraler. Han konkluderte med at det måtte inneholde et hittil ukjent grunnstoff. Grunnstoffet ble oppdaget i 1798 av den skotske kjemikeren Thomas Charles Hope i Edinburgh, og metallisk strontium ble første gang isolert av Humphry Davy i 1808 ved hjelp av elektrolyse.
10. oktober 1957 var Strontiumisotopene 89Sr og 90Sr blant de radioaktive stoffene som ble sluppet ut ved brannen i Windscalereaktoren i Cumbria, England (der Sellafield-anlegget ligger i dag).
Henry Lawes
Henry Lawes (1595–1662) var en engelsk musiker og komponist.
Strontium
Egenskaper
Strontium er et sølvhvitt jordalkalimetall som er mykere og mer reaktivt i vann enn kalsium. Strontium brenner i luft med dannelse av strontiumoksid og strontiumnitrat, men siden det ikke reagerer med nitrogen i temperaturer under 380°C er det bare oksidet som dannes ved romtemperatur.
Rent strontium oksiderer raskt i luft og får et gulaktig oksidsjikt. Det oppbevares derfor i parafin eller edelgass-atmosfære. Fint strontiumpulver vil selvantenne i luft. Strontiumsalter gir rødfarge hvis de brennes, og dette blir utnyttet i pyrotekniske produkter.
Henry Lawes
Liv og virke
Lawes fikk musikkutdanning hos John Cooper, en av tidens berømte komponister som var best kjent under det italienske pseudonymet Giovanni Coperario. I 1626 ble Lawes Gentleman of the Chapel Royal ved kong Charles I's hoff, en stilling han beholdt til Det engelske samveldet satte en stopper for kirkemusikken. Han fortsatte imidlertid å komponere, og i 1653 utgav han en berømt samling vokalmusikk med tittelen Ayres and Dialogues for One, Two and Three Voyces, etterfulgt av to bind med samme navn (1655 og 1658). Etter restaurasjonen av det britiske monarkiet i 1660, vendte Lawes tilbake til det kongelige kapell og komponerte et anthem for kroningen av Charles II.
Strontium
Isotoper
Naturlig forekommende strontium består av 4 stabile isotoper: 84Sr (0,56 %), 86Sr (9,86 %), 87Sr (7 %) og 88Sr (82,58 %). I tillegg er 29 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er 90Sr med halveringstid 28,79 år, 85Sr med halveringstid 64,84 døgn, 89Sr med halveringstid 50,53 døgn, 82Sr med halveringstid 25,55 døgn og 83Sr med halveringstid 1,35 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 10 timer, og de fleste kortere enn 1 time.
CAS-nummer: 7440-24-6
Henry Lawes
Liv og virke
Henry Lawes ble bisatt i Westminster Abbey.
Strontium
Forekomst
På grunn av sin ekstreme reaktivitet i luft forekommer ikke strontium naturlig i ren form, men finnes i kjemiske forbindelser med andre stoffer. Det er det 15. vanligste stoffet på Jorden og finnes hovedsakelig i karbonatmineralet strontianitt (SrCO3) og sulfatmineralet celestin (SrSO4). De mest drivverdige forekomstene finnes som celestin.
Henry Lawes
Liv og virke
Broren William Lawes var også en kjent komponist.
Musikk
Lawes var en nær venn av poeten John Milton og bidro med leilighetsmusikk til uroppføringen av Miltons maskespill Comus (1634). Milton gjengjeldte med å skrive en sonett som med uvanlig musikalsk innlevelse beskriver Lawes ferdigheter som komponist.
Lawes' sanger er inspirert av den italienske resitative stilen og karakteriseres av vekt på rytme, ordgjentakelser og mange kadenser. Han var dyktig til å tilpasse musikken til sangteksten, en større samstemthet mellom musikalsk og metrisk aksent finnes i engelsk musikk ellers bare hos Henry Purcell og Benjamin Britten. Lawes skrev musikalsk innfallsrikt, og den konsertante musikken karakteriseres av en dreven kontrapunktisk stil.
Strontium
Anvendelse
Ulike strontiumsalter brukes som rødt fargestoff i fyrverkeri. Strontiumkarbonat brukes mye i keramikk. Strontium brukes også som tilsetning i glasset i billedrør. Strontiumtitanat-krystaller (SrTiO3) har større lysbrytningsindeks enn diamant, men siden det ikke er på langt nær så hardt, er bruken begrenset.
Hendrik Pekeler
Hendrik Pekeler (født 2. juli 1991) er en tysk håndballspiller.
Han representerte Tyskland i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der laget tok bronse.
Aleksander Bachke
Aleksander Bachke (født 3. februar 1991) er en norsk fotballspiller som har spilt for Moss FK. Han har aldersbestemte landskamper for G15, G16 og G17. Hans far Carsten Bachke spilte i en årrekke for Moss FK, og ble også seriemester i 1987.
Tyrocarius
Tyrocarius er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Australia (Queensland).
Per Arne Dahl
Per Arne Dahl (født 18. august 1950 i Sarpsborg) er biskop emeritus og prest i Den norske kirke, forfatter og skribent.
Han vokste opp på Gjøvik, Vålerenga i Oslo og Kolbotn. Dahl er også kjent for et mangeårig engasjement som spaltist i Aftenposten sammen med tegneren Ulf Aas. Han er dessuten blitt brukt flittig som andaktsholder i NRK, vært engasjert i sjelesorg og kriser, og vært leder av Institutt for Sjelesorg og Samlivssenteret på Modum Bad.
Han var dessuten medlem av den første Bondevik-regjeringens verdikommisjon.
Han ble i 2003 utnevnt til statsstipendiat med virkning fra 2004. Ved bekjentgjørelsen ble det fremhevet at han med sitt allsidige virke bidrar «til å sprenge grenser når det gjelder kommunikasjon mellom kirke og folk».
Dahl hadde frasagt seg nominasjon ved bispeutnevnelsene i Oslo og Borg i 2005, men var kandidat til Tunsberg bispedømme. Han ble den 12. mars 2014 valgt til å etterfølge Laila Riksaasen Dahl som biskop av Tunsberg. Han ble vigslet som biskop 21. september 2014 og gikk av i august 2018.
Per Arne Dahl forrettet blant annet i Jahn Teigens bisettelse i Tønsberg Domkirke 11. mars 2020.
Kadnikov
Kadnikov (russisk: Ка́дников) er en by i Vologda oblast i Russland. Den ligger ved bredden av elva Sodima, 43 km sørøst for Vologda.
Byen sporer sin historie tilbake til 1492, da en patruljestasjon ble etablert for å beskytte handelsruten nordover fra Moskva. Landsbyen Kadnikovskaja (russisk: Кадниковская) ble gradvis den største bosetningen i distriktet og ble innvilget bystatus i 1780. På 1900-tallet har Kadnikovs befolkning minket mens den nærliggende byen Sokol (12 km mot nordvest) har økt i størrelse.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Sergio Busquets
Sergio Busquets Burgos (født 16. juli 1988) er en spansk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben.
Han debuterte for førstelaget 13. september 2008, i hjemmekampen mot Racing Santander på Camp Nou. Busquets startet samtlige kamper for Barcelonas A-lag sesongen 2008–09.
Den 25. september 2010 scoret Busquets sitt første mål for Barcelona.
Den 27. mai 2016 skrev han under en ny kontrakt med Barcelona til 30. juni 2021. Kontrakten har en utkjøpsklausul på 200 millioner euro.
Landslaget
Busquets ble tatt med i Spanias VM tropp til Sør-Afrika i 2010.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Lykke-Per (film)
Lykke-Per er en dansk dramafilm fra 2018. Den er basert på romanen Lykke-Per av Henrik Pontoppidan, og er regissert av Bille August. Regissøren skrev manuskriptet i samarbeid med sønnen, Anders Frithiof August. Produsenter var Karin Trolle og Thomas Heinesen.
Flere av scenene i filmen er tatt opp rundt Holstebro, Husby og Hjerl Hede.
Handling
Historien er lagt til slutten av 1800-tallet, og hovedpersonen Peter Sidenius får muligheten til å studere til å bli ingeniør ved et universitet. Han forlater Jylland, og reiser til København. Han misliker sin fromme og overbærende far og, sin kristne bakgrunn. Han avviser derfor farens lommeur som gave. Den selvsikre Peter, nå fri fra sin familie og religion, er fattig - men han studerer hardt. Peter møter Ivan Salomon, fra en velstående jødisk familie. Ivan liker den ambisiøse og smarte ingeniøren. Han liker spesielt Peters revolusjonerende store fremtidsprosjekter for å utnytte vann og vindkraft, for å utvikle nye muligheter for elektrisitet.
Ivan hjelper Peter med å tilpasse seg den frittenkende intellektuelle og nye politiske tankegang, kulturelle regler og forventninger, og Salomon-familien. Datteren deres Jakobe skal etter planen gifte seg med den lille eldre jødiske Eybert. Men hun forelsker seg i stedet i Peter. Salomon, bestemmer seg for å sende Peter til Østerrike for å videreføre sine ingeniør-studier. Peter får høre fra broren Eberhardt at faren deres er alvorlig syk, men han deltar ikke i farens begravelse. Peter vender hjem, og gifter seg med Inger. De får tre barn, men han er fremdeles ikke fornøyd. Peter isolerer seg snart fra sin kone og barna deres. Jakobe ønsker å grunnlegge en ny skole for de forlatte og foreldreløse barna i København.
TV-serie
I forbindelse med filmen laget Bille August en TV-serie, som en utvidelse av filmen. TV-serien Lykke-Per var på fire episoder. Den ble vist på NRK i 2019.
Priser
Under utdeling av Bodilprisen i 2019 mottok Katrine Greis-Rosenthal Bodilprisen for beste kvinnelige birolle. Dessuten gikk Robertprisen for årets kvinnelige hovedrolle for 2019 til Greis-Rosenthal. Jette Lehmann fikk Robertprisen for årets scenograf og Manon Rasmussen Robertprisen for årets kostymedesigner.
Francis Wang Xueming
Francis Wang Xueming (født i 1910 i landsbyen Siaonoor i Dalad Qi i Indre Mongolia i Kina, død 10. februar 1997), hankineser, var katolsk erkebiskop av Suiyuan (Hohhot) i Indre Mongolia i Kina.
Wang ble presteviet i 1935. Pave Pius XII utnevnte ham til erkebiskop i 1951 og hans forgjenger, erkebiskop Alois Morel av Suiyuan, ordinerte ham.
Han ble fengslet for sin tros skyld fra 1955 til 1957.
Under kulturrevolusjonen ble biskopen i 1966 sendt til reform ved arbeid-leir. Han bkle også, likesom mange andre kinesiske katolske geistlige og nonner, utsatt for et hardt press for å oppgi sølibatet. Mange gav etter for presset, noen for at understilte prester eller nonner ikke lenger skulle utsettes for mer forfølgelse. Noen av dem som gav etter, inngikk kun pro forma ekteskap, det vil si de i realiteten kun delte bosted, men uten seksuelt samkvem. Erkebiskop Wang var imidlertid blant de helt standhaftige som ikke engang inngik et slikt forhold, og fikk derfor et desto sterkere press.
Dette innebart at da myndighetene i 1980-årene tillot religionene å gjenoppta sin virksomhet, hadde han en bredere oppslutning blant de troende enn tidligere.
Han fortsatte imidlertid som tilknyttet den kinesiske patriotiske katolske forening, og ble viseformann for den regjeringsapproberte katolske bispekonferanse i 1980. Han lot seg også utpeke til representant til det kinesiske folks politiske konsultative konferanse.
Spesialhopprenn i Sapporo
Dette er en liste over spesialhopprenn i Sapporo. Listen inneholder alle verdenscuprenn for menn og kvinner, OL 1972 og VM 2007, samt kvinnenes kontinentalcup før 2011 (som da tilsvarte verdenscupen).
Bad Elements
Bakgrunn
Listene inneholder navn på sjøfolk, tilknyttet Nortraship, som hadde gjort seg skyldige i større eller mindre lovbrudd. Kartotekene er alfabetisk ordnet etter navn og inneholder opplysninger om hvorfor vedkommende er registrert, samt tidspunkt, sted og sjøforklaring. I alt om lag 4,000 navn ble registrert i Bad Elements; disse var fordelt i to kartotek tilhørende Nortraships hovedkontorer i London og New York. I alt 35 000 sjøfolk seilte for Nortraship under krigen.
Spesialhopprenn i Sapporo
Tidsforskjellen og den lange reisetiden fra Europa til Japan har gjort at landslag mange ganger ikke har satset på mennenes verdenscuprenn i Japan, og i stedet latt flere av sine nest beste hoppere delta i disse rennene. Noen landslag har likevel brukt sine beste hoppere, med håp om at den svake deltakelsen ville gjøre det lettere å ta verdenscuppoeng.
Bad Elements
Formålet med Bad Elements under krigen
12. desember 1941 ble det innført arbeidsplikt for alle nordmenn som oppholdt seg i utlandet. Statsrederiet Nortraship ble eneste arbeidsgiver for norske sjøfolk i uteflåten. Mønstring og forhyring ble håndtert ved hjelp av tørnprinsippet. I praksis var dette et køsystem. Sjømannen som først meldte seg til tjeneste stod først i køen for å få hyre. Uten reell konkurranse fra andre rederier, stod Nortraship fritt til å sile ut uønsket arbeidskraft. I denne prosessen ble Bad Elements-listene et viktig bidrag.
Spesialhopprenn i Sapporo
Storbakken Ōkurayama-bakken ble bygd i 1931 og sist modernisert i 2006 foran VM året etter. Mange renn i bakken har vært preget av vanskelige vindforhold. Dette gjelder ikke minst storbakkerennet under OL i 1972, da polske Wojciech Fortuna svært overraskende vant.
Bad Elements
Nortraships arkiver
Bad Elements-listene er i dag oppbevart hos Riksarkivet. Opplysningene i Bad Elements er klausulbelagt med en tidsramme på 80 år etter 1945. Det kan gis særskilt innsyn i Bad Elements arkiv via skriftlig søknad til Riksarkivet. Svartelisting av sjøfolk under andre verdenskrig er omtalt i Jon Michelets romanserie, En sjøens helt. Forfatteren har ved flere anledninger ytret seg i media om svartelistingen av norske sjøfolk i den norske handelsflåten under og etter andre verdenskrig.
Friheten (diktsamling)
Friheten er en diktsamling av Nordahl Grieg, gitt ut posthumt i Reykjavík i 1943 på forlaget Helgafell. Diktene er alle skrevet i krigsårene 1940–1943 og kan klassifiseres som leilighetsdikt henvendt til det norske og skandinaviske språkfellesskap for å støtte opp om kampen mot den tyske okkupasjonsmakten. Diktene hadde tidligere blitt lest opp i radioen og publisert i Norsk Tidend i London. Boken ble smuglet inn i Norge og ble også trykket illegalt. Samlingen fikk en enorm popularitet under og etter krigen og inneholder noen av Griegs mest kjente dikt, deriblant «17. mai 1940» og «Wergelandsfanen».
Historikk
Etter å ha ankommet England som soldat med den norske gulltransporten ble Nordahl Grieg knyttet til Utenriksdepartementet som fast gasjert dikter og journalist. Tekstene vi finner i Friheten er alle skrevet i perioden fra denne ansettelsen. Griegs dikt ble dobbeltpublisert, opplest på de norske sendingene fra BBC og siden trykket i Norsk Tidend. Om disse radiosendingene sies det at «[m]ed sine pregnante formuleringer bidrog [Grieg] kanskje mer enn noen annen til å bevisstgjøre det norske folk om hva kampen gjaldt. Hele det okkuperte Norge lyttet til disse sendingene.» Boken fikk en meget positiv mottagelse både under og etter krigen og fikk nærmest status som en ny nasjonalpoesi. Friheten ble alt i alt trykket i mer enn 100 000 eksemplar, i tillegg til de mange illegale trykkene under krigen.
Boken
Diktet «17. mai 1940» har blitt en del av den praktiserte norske poesikanonen, Diktet brukes i lærebøker om den norske krigserfaringen, og verselinjene «Vi er så få her i landet; / hver fallen er bror og venn.» har blitt sitert i etterkant av en rekke tragedier og har slik bidratt til å forme det norske fellesskapet.
Som leilighetsdikt er det kanskje særlig det manende kampdiktet som står sentralt i samlingen. Et tydelig eksempel finner vi i diktet «Sang til den norske hær i Skottland»:
Med en storm skal vi slå følge
for å sope pesten vekk.
Våre barn skal være frie, som vi selv er frie menn.
Luften over Norge skal bli
ren igjen!
I diktene legger Grieg vekt på de krav kampen stiller til deltakerne og hvilken nødvendighet den tvinger seg frem med: «Tvilernes verden gikk under, / nå må vi våge alt» (Eidsvoll og Norge). Samtidig understreker Grieg stadig at den hardheten som kreves for å vinne krigen ikke er det fremste ideal:
Vi vil bli sterke hårde med;
har vi et sinn, har vi en fred,
har vi en jord å dyrke
(«De norske barnenes sang»).
Et tydelige uttrykk for en slikt dobbel oppfordring om hardhet og forsoning finnes i diktet «Til de tyske soldater» som hovedsakelig er en kritikk av ideen om angrepskrig og det militære imperiets moralske grunnlag: «Alt, alt skal bli gjengjeldt». Diktets avsluttende seksjon er imidlertid viet de tyske soldatene som nekter å delta i krigen, og som dermed minner fienden om at det ikke er den tyske nasjonen i seg selv som er fienden:
Hver som skaper en verden
hvor mennesker ikke hater,
er vernemakten om Tyskland
som ingen annen, soldater.
Politisk sett slutter diktene i Friheten opp om den norske eksilregjeringen, og kommunisten Nordahl Grieg skrev til og med hyllestdiktet «Kongen» til Kong Haakon. Dette gir en viss dekning for påstanden om at Griegs nasjonalisme skulle vise seg sterkere enn hans kommunisme under krigen. Grieg skrev imidlertid også andre dikt under krigen, som ikke skulle gis ut før krigen var over, hvor han stilte seg langt mer kritisk til deler av det norske fellesskapet.
John Surman
John Douglas Surman (født 30. august 1944 i Tavistock, England) er en britisk jazzmusiker (saksofoner, bassklarinett og synthesizer) og komponist. I tillegg til jazz-musikk har han også komponert filmmusikk og musikk til flere danseoppsetninger.
Liv og virke
Han ble først kjent som barytonsaksofonist i Mike Westbrook Band midt på 1960-tallet. Etterhvert begynte han også å spille sopransaksofon og bassklarinett. Hans første plateinnspilling var med Peter Lemer Quintet i 1966. Han deltok deretter på innspillinger med jazzorkestrene til Mike Westbrook og Graham Collier og bluesrockmusikeren Alexis Korner før han i 1968 ga ut den første platen under eget navn.
I 1969 startet han den anerkjente og innflytelsesrike gruppen The Trio sammen med to utflyttede amerikanske musikere, bassist Barre Phillips og trommeslager Stu Martin. Midt på 1970-tallet startet han gruppen S.O.S., en av de første jazz-gruppene som kun bestod av saksofonister, sammen med altsaksofonist Mike Osborne og tenorsaksofonist Alan Skidmore. I denne perioden deltok han også på flere innspillinger med saksofonist Ronnie Scott, gitarist John McLaughlin, orkesterleder Michael Gibbs, trombonist Albert Mangelsdorff og pianist Chris McGregors band Brotherhood of Breath.
I 1972 spilte han inn albumet Western Home, som var det første av flere soloalbum hvor han spilte alle instrumenter selv ved hjelp av overdubbing (innspilling lag på lag). Her brukte han også synthesizere, som han nylig hadde begynt å eksperimentere med. I 1975 medvirket han på innspillingen av albumet Citadel/Room 315, og dette ble siste gang han samarbeidet med Mike Westbrook og hans band. Surman bidro med flere markante soloer på både baryton- og sopransaksofon og på bassklarinett, og albumet blir av flere ansett for være det beste han gjorde sammen med Westbrook.
De siste årene har han komponert flere musikksuiter hvor han spiller sammen med musikere som representerer andre uttrykk enn han selv har vært assosiert med. Eksempler er samspillet med kirkeorgel og kor (Proverbs and Songs, 1996), med en strykekvartett (Coruscating, 1999) og med London Brass og Jack DeJohnette (Free and Equal, 2001). Han har i tillegg spilt i trio sammen med den tunisiske Oud-musikeren Anouar Brahem og bassisten Dave Holland (Thimar, 1997) og har framført sanger av John Dowland sammen med vokalist John Potter (In Darkness Let Me Dwell, 1999).
Han har videre samarbeidet blant annet med bassist Miroslav Vitous, orkesterleder Gil Evans, pianist Paul Bley, gitaristene Terje Rypdal og John Abercrombie, og trompetist Tomasz Stanko.
Lebisia
Lebisia er en slekt av biller som tilhører den store underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En middelsstor, lyst brunlig trebukk. Antennene er noe lenger enn kroppen, tynne, det fjerde leddet med et "flagg" av mørke hår. Pronotum er mye bredere enn langt, sekskantet, med kraftige sidepigger. Dekkvingene er avsmalnende bakover, ved roten med to korte, bakover divergerende lengdekjøler, bak midten med mørke flekker som går fra ytterkanten halvveis til sømmen.
Steffen Weinhold
Steffen Weinhold (født 19. juli 1986) er en tysk håndballspiller.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes turnering.
Mama, ne gorjuj
Mama, ne gorjuj (originaltittel: Мама, не горюй) er en russisk film fra 1998, regissert av Maksim Pezjemskij.
Handling
En sjømann som er til stede ved et bryllup angriper en fremmed som hadde forsøkt å ta seg for store friheter med bruden. Dessverre for sjømannen viser det seg snart at den fremmede mannen var sjef for en lokal mafia. Deretter oppdager sjømannen at en rekke mennesker nå er veldig interessert i ham, både politifolk og innleide leiemordere.