cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kattøyetåken
Røntgenobservasjoner
I 2001 avslørte Chandra X-ray Observatorys observasjoner ved røntgenbølgelengder at det fantes ekstremt varm gass, med temperatur opp mot 1,700,000 K. Bildet øverst i denne artikkelen er en kombinasjon av optiske bilder fra Hubble-teleskopet sammen med bilder fra Chandra X-ray Observatory. Det antas den svært varme gassen kommer av voldsomme veselvirkninger mellom en rask stjernevind og materialet som tidligere ble slynget ut. Denne vekselvirkningen har uthulet den indre boblen i tåken. Chandra-observasjoner har også avslørt punktkilder ved posisjonen til sentralstjernen.
Black Hills-krigen
Black Hills-krigen var en rekke konflikter og kamper mellom lakota-indianerne og deres allierte og USA fra 1876 til 1877. Slaget ved Little Bighorn var den største hendelsen i krigen.
Derby County FC
1930-årene: Spilleren som nektet å gjøre nazihilsen
På grunn av at klubben hadde et sterkt lag på denne tiden ble flere av spillerne tatt ut i landslagssammenheng. To ganger i dette tiåret hadde Derby tre spillere i startoppstillingen til England. Første gang var mot den 14. april 1934 med Thomas Cooper, Jack Bowers og Samuel Crooks. Den andre gangen dette skjedde var mot Wales den 17. oktober 1936. Jack Barker, som var Englands kaptein i denne kampen, Errington Keen og Samuel Crooks var de tre utvalgte den gangen.
Black Hills-krigen
Bakgrunn
Black Hills området var lakotaenes (sioux) land som de hadde vunnet fra cheyenne-stammene i 1776, og ble sett på som et hellig land. Etter Red Clouds krig i 1868 og Fort Laramie-avtalen, ble landet inkludert i det store sioux-reservatet hvor ikke-indianere ble beordret ut. Men da ryktene om gull i dette området begynte å spre seg på 1870-tallet kom flere og flere hvite for å grave etter gull. George Armstrong Custer ble sendt ut med en militær styrke i 1874 for å rekognosere og undersøke indianernes klager over bruddene på Fort Laramie-avtalen. I stedet brukte han mer tid på å finne ut om det virkelig fantes gull der, og det viste seg der var gode gullforekomster. Dette informerte han myndighetene om, og det ble store overskrifter i avisene.
Derby County FC
1930-årene: Spilleren som nektet å gjøre nazihilsen
Etter 1933/34-sesongen tok Derby i mot et tilbud på å spille fire kamper i Tyskland. Laget hadde nettopp havnet på fjerdeplass i ligaen, tapt 1-0 mot Arsenal i 5. runde i cupen og hadde noen faste landslagsspillere. Det tyske fotballforbundet, som ønsket seg en attraktiv motstander for tyske lag, mente derfor at Derby County passet perfekt til en slik turne.
Black Hills-krigen
Felttoget
De amerikanske myndigheter bestemte i desember 1875 at indianerne i Black Hills måtte forlate området, og de fikk to måneders frist. Dette nektet indianerne å etterkomme, ettersom det også var vanskelig å gjøre oppbrudd midt på vinteren. President Grant gav da befaling om at hæren skulle tvinge dem vekk. Våren 1876 satte hæren igang et felttog der tre hæravdelinger var med. Det første sammenstøtet var slaget ved Rosebud, som endte med at lakotaene lyktes å stoppe framrykningen til kaptein Crooks tropper. Kaptein Crook snudde, og ventet i 2 måneder før han rykket fram igjen. Bare noen dager etter Rosebud-slaget angrep George Armstrong Custer med sine styrker, omtrent halvparten av 7. kavaleri, en stor lakota- og cheyenne-leir på bredden ved Little Bighorn-elva. Resultatet av dette sammenstøtet var at hele Custers angrepsstyrke ble omringet og slaktet ned til siste mann, i alt 258 soldater og flere offiserer, inkludert Custer selv. Det var det største tapet for den amerikanske hæren gjennom hele perioden i krigen mot indianerne.
Senere slag i felttoget var blant andre slaget ved Dull Knife og slaget ved Slim Buttes, der USA vant og tvang indianerne til å møte representanter fra indianerkontoret for å inngå fred. Krigen sluttet med en avtale der lakotaene mistet et stort område, en 80 kilometer lang stripe land langs vestgrensen til reservatet deres. Slik ble Black Hills amerikansk land, og all gullgraving ble lovlig. Slik ble også de tidligere ulovlige byene som lå i reservatet, som Custer City og Deadwood, lovlige og under amerikansk beskyttelse. Høvding Sitting Bull, lederen for indianernes motstandskamp, flyktet med en stor del av sin stamme til Canada før fredsinngåelsen, men hjemlengsel førte til at stammen gradvis vendte tilbake til reservatet, og Sitting Bull returnerte i 1881 og overgav seg til myndighetene.
Derby County FC
1930-årene: Spilleren som nektet å gjøre nazihilsen
Laget reiste med tog til Dover, og tok deretter båt over til den belgiske havnebyen Oostende. Da spillerne passerte den tyske grensen ble de ganske overrasket over å se hvordan landet var preget av at Hitler hadde vunnet valget året før. Hver gang de hilste på noen fikk de «Heil Hitler» til svar.
Villmark
Villmark og ødemark er begreper som brukes om villmarkspregete områder som ikke er berørt av nyere tids teknologi og fysiske inngrep (for eksempel veier, kraftutbygging), også kalt inngrepsfrie naturområder og «uberørt natur». Villmark er derfor ikke «uberørt» i snever forstand, for både kulturspor fra tidligere bruk, fangst og jakt og lignende samt tradisjonell høsting i form av beite og slått kan være en viktig dimensjon her, og det kan være lokaliteter her som det knytter seg historiske hendelser, tro eller tradisjon til (som ellers i landskapet). For eksempel vil et høstingslandskap, det vil si et kulturlandskap, også kunne være villmarkspreget og «uberørt», fordi det ikke er berørt av nyere tekniske inngrep.
Lubumbashi
Luftfart
Byen har en internasjonal flyplass med navn Lubumbashi internasjonale lufthavn. Flyplassen går også under navnet Luano airport som den het før, og var base for FNs fredsbevarende styrker på 1960-tallet.
Jernbane
Det går jernbane gjennom Lubumbashi. Jernbanen er smalsporet med samme sporvidde, 1067 mm, som jernbanenettet i Zambia og lenger sør i Afrika har. Sørfra kommer det et spor fra Zambia, det var i mange år ute av bruk. Nå kommer det tog med tankvogner med diesel og bensin fra det Zambiske raffineriet Indeni i Ndola. Videre vestover går jernbanelinjen til kystbyen Benguela og Lobito i Angola. Jernbanen dit har ikke vært trafikkert siden 1970-tallet på grunn av uroligheter både i Katanga provinsen og i Angola. Jernbanen fortsetter videre nordover i Kongo til elvebyen Ilebo som ligger ved elva Ksai. Ksai er ei sideelv til elva Zaire/Kongo. Opplysninger om den strekningen er motstridende, slik at situasjonen er uklar.
Vegtransport
Vegnettet i og omkring Lubumbashi er i dårlig forfatning. Vegen er full av slaghull (pothole). Vegnettet sørover er bedre enn innover i Kongo.Vegene fra Lubumbashi og nordover inn mot hovedstaden Kinshasa er ikke asfaltert og er på store strekninger kun jordveger. Riksveg N1 kommer fra den Zambiske grensen ved den zambiske byen Chililabombwe og fortsetter nordover. Kryssing av grensen kan være en prøvelse og det gjelder å ha alle papirer i orden.
Industri
Hovedvirksomheten i Lubumbashi er gruvedrift. Området er rikt på mineraler som kobber og kobolt. Det er de samme mineralårene som finnes i den zambiske provinsen Copperbelt.
Derby County FC
1930-årene: Spilleren som nektet å gjøre nazihilsen
At tysk fotball på denne tiden var veldig god fikk klubben erfare med tre tap og en uavgjort kamp. Alle de tyske lagene kalte seg «Tyskland XI» selv om det ikke var de samme spillerne som spilte hver kamp. Fasiten for Derby County ble til slutt et 5-0 tap i Köln, et 5-2 tap i Frankfurt am Main, et 1-0 tap i Düsseldorf og til slutt spilte de 1-1 i Dortmund. Selv om de hadde fått kjørt seg på fotballbanen syntes de fleste at det hadde vært en fin tur med flotte hoteller og god tid til å slappe av.
Sesong for sesong
1940-årene: Triumf i FA-cupen
Også i den andre verdenskrigen ble det opprettet regionale ligaer klubbene kunne delta i, men Derby deltok ikke i noen av disse før 1942/43-sesongen. Da hadde Georg Jobey sluttet i jobben som manager etter å ha ledet laget i over 600 obligatoriske kamper, og det har fortsatt ingen andre managere for klubben vært i nærheten av å kunne matche.
I 1942 ble klubben med i den regionale Football League North. Hver sesong ble delt i to, og i den første delen ble Derby nr 9 av 48 lag, mens de i den andre delen havnet på en 18 plass av 54 lag. At lagene stort sett deltok i disse seriene for treningens del førte til at en del lag ikke spilte alle kampene som stod på terminlista. Derby vant forøvrig del 2 av 1944/45-sesongen i Northligaen, mens de året etter valgte å spille i Football League South. I den siste delen av tiåret, da The Football League hadde startet opp igjen, fikk Derby en 3.-plass i 1948/49 som sitt beste ligaresultat.
For Derby-fans vil imidlertid tiåret huskes ved at klubben i 1946 for første gang vant en FA-cupfinale. I dette året spilte lagene både en hjemmekamp og en bortekamp fram til semifinalen for å avgjøre hvem som skulle avansere til neste runde. Klubben gikk inn i turneringen i 3. runde, og slo Luton Town lett 6-0 borte i sin første kamp. Etter å ha vunnet 3-0 hjemme ventet West Bromwich Albion i 4. runde. Også dette oppgjøret vant laget greit med 1-0 og 3-1 seier i de to kampene. 10-1 ble resultatet sammenlagt da Brighton var motstander i 5. runde. I kvartfinalen slo laget ut Aston Villa, og klubben måtte spille omkamp i semifinalen mot Birmingham City før Derby var klar for cupfinalen den 27. april mot Charlton Athletic.
Sesong for sesong
1950-årene: Klubben rykker ned til 3. divisjon Nord
Den første sesongen i 1950-årene endte med en plassering midt på tabellen, men deretter gikk det relativt rask nedover for klubben. I sesongen etterpå havnet laget på nedre halvdel, bare ni poeng over nedrykkstreken. Så skrev Derby County historie med negativt fortegn da de i 1952/53 havnet på sisteplass i toppdivisjonen. Dette var andre gang laget hadde blitt sist i toppserien, og første gang siden ligaen ble utvidet til 22 lag.
Noen snarlig retur ble det ikke denne gangen for laget, og i den neste sesongen måtte manager Stuart McMillan trekke seg. McMillan ble erstattet av Jack Barker i november 1953. Barker hadde ikke særlig suksess i sin første sesong, og klubben ble til slutt nummer 18. Året etterpå gikk det enda verre da laget kom på en klar sisteplass i 2. divisjon, hele åtte poeng fra sikker plass. Dette førte også til at Barker hadde fått sparken i april, og den tidligere landslagsspilleren Harry Storer ble den nye sjefen.
Drammenshallen
Drammenshallen (innviet 1977) ligger på Strømsø og Marienlyst i Drammen. Drammenshallen er en av Norges største idrettshaller på totalt 7500 Kvadratmeter med kapasitet for 4900 tilskuere. Hallen var ved innvielsen Nordens største idrettshall. Hallens gulvareal rommer totalt fire håndballbaner og inneholder friidrettsbane, to skytebaner samt spesialhall for blant annet ballett. Hallen inneholder også kafeteria, klubbrom som benyttes om formiddager av skoler, på ettermiddags- og kveldstid av idrettsforeninger.
Derby County FC
1950-årene: Klubben rykker ned til 3. divisjon Nord
At nivået i 3. divisjon nord var en del lavere enn den nasjonale 2. divisjon førte til at Derby bare ble to sesonger på dette nivået. Siden bare ett lag rykket opp på denne tiden, var ikke en andreplass godt nok i den første sesongen, men i 1956/57 vant laget divisjonen. På de to sesongene laget spilte i 3. divisjon scoret de til sammen 221 ligamål. I resten av tiåret hadde laget en anonym tilværelse i 2. divisjon.
Drammenshallen
Hallen har også vært flittig benyttet til utstillinger, Drammensmesser og konserter, der Drammenshallen var landets viktigste arena over en årrekke. I tidsrommet 1978-1990 ble
Derby County FC
1950-årene: Klubben rykker ned til 3. divisjon Nord
I motsetning til det forrige tiåret, var resultatene i FA-cupen heller magre for Derby, med 4. runde i 1950/51 som beste resultat. To ganger ble også laget slått ut i 2. runde, noe som ikke hadde skjedd siden 1920-årene.
Drammenshallen
det arrangert over 100 konserter, alt fra Frank Sinatra til Black Sabbath. Drammenshallen rommer på det meste 6000 tilskuere.
Derby County FC
1950-årene: Klubben rykker ned til 3. divisjon Nord
Sesong for sesong
Drammenshallen
Hallen ligger sentralt på Strømsø i Marienlyst idrettspark som består av Marienlyst stadion, Drammensbadet, Marienlyst friidrettsstadion og Marienlyst kunstgress/ kunstis.
Derby County FC
1960-årene: Brian Clough
Den første delen av tiåret fortsatte Derby sin anonyme tilværelse i 2. divisjon, men i tiden før Clough startet som sjef fikk klubben tak i to spillere som skulle prege klubben i tiden framover. Keeperen Colin Boulton kom til klubben i august 1964, mens spissen Kevin Hector kom fra Bradford Park Avenue i september 1966.
Styreformannen i Derby County, Sam Longson, hadde på denne tiden lagt merke til at Hartlepool United var blitt et av de bedre lagene i 4. divisjon. Denne klubben ble ledet av manager Brian Clough og assistentmanager Peter Taylor, og i tillegg til Derby var også Aston Villa og West Bromwich interessert i Clough som ny manager. Longson vant imidlertid kappløpet om å sikre seg Cloughs signatur.
Året etter var klubbens forvandling til å bli et storlag i gang. Clough hadde forsterket laget med blant andre Roy McFarland og Dave Mackay. Mackay hadde vært med på storhetstiden til skotske Hearts og vunnet the double med Tottenham. Mange, også han selv, mente imidlertid, at han var ferdig som toppspiller da Clough kjøpte ham for £5000 rett før 1968/69-sesongen startet. Sjakktrekket til Clough var å la ham spille midtstopper for Derby County i stedet for midtbane - noe han hadde gjort hele sin karriere.
30. november 1969 vant klubben 2-0 over Crystal Palace, og den seieren førte laget til topps i 2. divisjon, en plass Derby beholdt resten av sesongen. Da var laget 7 poeng foran Crystal Palace, som ble nummer 2, de hadde satt ny klubbrekord med 9 strake ligaseire på våren og startet på det som skulle bli flest ligakamper uten tap i klubbens historie.
Laget markerte seg året etter i den øverste divisjonen med å bli det siste laget som tapte i ligaen. Da hadde klubben spilt 22 ligakamper på rad uten nederlag, men utover høsten fikk de litt for mange tap til å henge med helt i toppen. Derby havnet imidlertid på en respektabel 4.-plass etter en fin sesongavslutning.
Sesong for sesong
1970-årene: Storhetstiden
Selv om klubben startet 1970/71-sesongen med å vinne Watney Cup, der de slo Manchester United 4-1 i finalen, ble den neste sesongen bare en mellomsesong for Derby, og laget endte til slutt på en 9.-plass. I løpet av sesongen skaffet Clough seg et par nye spillere som skulle forsterke laget. Archie Gemmill ble kjøpt for £50 000 fra Preston North End og Colin Todd ble kjøpt for £170 000 pund fra Sunderland i februar 1971. Dermed var fundamentet lagt foran sesongen som skulle skaffe klubbens første ligatittel.
1971/72 startet med at 37 år gamle Dave Mackay hadde gått til en spiller/manager-rolle i Swindon Town for £20 000. I tillegg mistet den nye kapteinen, Roy McFarland, de første kampene på grunn av influensa. Allikevel var klubben den eneste som var ubeseiret etter 12 kamper og laget lå godt plassert på en 3.-plass. Gjennom resten av sesongen lå de hele tiden blant de fem øverste lagene, og ved påsketider hadde laget krabbet opp til en 2.-plass på tabellen. På denne tiden ble ikke de siste ligakampene automatisk spilt samtidig, og Derby slo Liverpool 1-0 i sesongens siste kamp. Da hadde Leeds United en kamp igjen og med ett poeng i den kampen ville de ta ligagullet. Spillergruppen til Derby reiste til Mallorca, mens manageren Clough reiste på ferie til Scilly-øyene. Den 8. mai 1972 sørget imidlertid Wolverhampton for en meget overraskende seier over Leeds, og Derby ble ligamestere.
Den neste sesongen greide ikke laget å følge opp like bra, og klubben endte til slutt på en 7.-plass. Ledelsen i klubben hadde i denne perioden blitt mer og mer misfornøyd med den frittalende Cloughs uttalelser i media, og i oktober 1973 hadde en av direktørene et møte med Taylor. Resultatet av dette møtet førte til at duoen Clough/Taylor valgte å si opp sine stillinger til stor skuffelse for klubbens fans.
Den tidligere spilleren Dave Mackay fikk jobben som ny manager, og valgte å ta jobben. Dette gjorde han selv om spillere som McFarland og Henry Newton høflig ba ham om ikke å ta jobben fordi de håpet at Clough skulle få jobben tilbake. Starten på hans karriere som manager kunne nesten ikke vært verre, og klubben gikk fra en 3.-plass og ned til en 15.-plass før trenden snudde, og laget havnet til slutt på 3.-plass i 1973/74-sesongen. I Mackays første hele sesong som manager gikk det enda bedre, og klubben kunne feire sin andre ligatittel på tre år. Også i neste sesong kjempet klubben helt i toppen, og i april hadde klubben fortsatt mulighet til å ta the double. På Old Trafford ble det tap mot Manchester United i semifinalen i FA-cupen, og laget tapte tre av de siste fem ligakampene - noe som ga en 4.-plass i ligaen. At semifinale i FA-cupen og 4.-plass i ligaen ble sett på som en dårlig sesong, sier litt om hvilke forventninger klubbens fans hadde til klubben på denne tiden.
Starten på neste sesong var dårlig, og i november 1976 ble Mackay avskjediget. Ledelsen i klubben håpet å få tilbake Clough, men han ble værende i Nottingham Forest. Resten av tiåret havnet Derby på nedre del av tabellen, og 5 år etter at klubben var Englands beste lag, rykket Derby ned i 2. divisjon.
Sesong for sesong
1980-årene: Robert Maxwell tar over klubben
Det ble ikke noen snarlig retur til toppdivisjonen for Derby, men i deres første sesong etter nedrykket endte de på en grei 6.-plass. De neste årene havnet laget på den nederste delen av tabellen før de i sesongen 1983/84 havnet på nedrykksplass, og måtte for andre gang i klubbens historie spille på det tredje øverste nivået. Ironisk nok skjedde dette det året klubben feiret 100-årsjubileum.
At klubben gjorde det så bra skal Robert Maxwell ha litt av æren for. Før Maxwell overtok klubben, hadde de økonomiske problemer, mens med ham som øverste sjef var Derby County i stand til å forsterke laget. De to viktigste forsterkningene klubben skaffet seg på denne tiden var Peter Shilton og Mark Wright, som begge spilte fast på Englands landslag. Tilbake i den øverste divisjonen etter to strake opprykk, ble den neste sesongen en kamp for å holde plassen. Året etter gikk det mye bedre, og klubben havnet til slutt på 5.-plass. Blant annet greide laget å vinne begge oppgjørene mot dem som til slutt skulle bli ligamestre, Arsenal. Hadde ikke engelske lag vært utestengt for spill i Europa på denne tiden, skulle klubben påfølgende sesong ha deltatt i UEFA-cupen.
Sesong for sesong
1990-årene: Klubben flytter til Pride Park Stadium
Etter at Maxwell trakk seg ut av klubben, hadde ikke Derby den samme økonomiske ryggrad som de hadde hatt sent i 1980-årene. Resultatet var at de måtte selge noen av de beste spillerne, og dermed ble det en soleklar sisteplass i 1990/91-sesongen, 10 poeng bak Sunderland, som også rykket ned.
Året etter gjorde klubben det godt i 2. divisjon, og Derby kvalifiserte seg for playoff til den nye Premier League etter å ha blitt nummer tre i 1. divisjon. Blackburn Rovers var motstander i playoff-semifinalen, og Blackburn vant 5-4 sammenlagt etter at begge kampene var spilt. To sesonger senere kvalifiserte klubben seg nok en gang for playoff, denne gang etter å ha blitt nummer seks på nivå to. Motstander i semifinalen dette året var Millwall. Den bataljen gikk the Rams seirende ut av og de var dermed klare for playoff-finalen på Wembley. Der møtte de den lokale rivalen Leicester City, og 73 671 tiskuere så at Leicester vant kampen 2-1 – vinnermålet ble scoret tre minutter før full tid.
Sommeren 1994 var klubben på treningsleir i Norge der de spilte totalt fem kamper. Resultatene fra disse kampene ble 3-2 seier over Moss, 2-2 mot Brumunddal, 4-0 over Ullensaker/Kisa, 2-2 mot Jevnaker og 6-0 over Skjetten.
Etter å ha vært på det nest øverste trinnet i fem sesonger, rykket klubben opp til Premier League i 1996 etter å ha blitt nummer to i 1. divisjon. Mange forventet at klubben ville slite i toppdivisjonen, men greide seg bedre enn forventet og havnet til slutt på en 12.-plass. Dette var også klubbens siste sesong på den tradisjonsrike arenaen Baseball Ground, som hadde vært klubbens hjemmebane i 102 år. Den siste ligakampen Derby spilte på denne banen var mot Arsenal 11. mai 1997. Arsenal vant 3-1, og Ashley Ward laget Derbys mål. Han fikk dermed æren av å score Derby Countys siste ligamål på Baseball Ground.
Selv om det var mye nostalgi knyttet til Baseball Ground, var klubbens nye hjemmebane mer i tråd med de nye kravene til fotballarenaer. Med over 33 500 sitteplasser, supporterbutikk og restaurant tilknyttet anlegget, fikk Derby County nå en av de mest moderne stadioner i England. Dronning Elisabeth åpnet banen i 1997, og den første kampen som ble spilt var en privatkamp mot det italienske laget Sampdoria. Kampen endte med 1-0-seier til Sampdoria, men det var ikke det sportslige som var i fokus denne kvelden. Den første ligakampen som ble spilt der vil også bli husket, men da hovedsakelig fordi flomlysanlegget ikke fungerte. 56 minutter ut i kampen mot Wimbledon måtte kampen avlyses, og den ble senere spilt på nytt. Ashley Ward scoret Derbys første mål, men på grunn av at kampen ble avlyst, ble dette målet strøket fra alle statistikker. Stefano Eranio ble dermed klubbens offisielle første målscorer på Pride Park Stadium da han scoret i lagets neste hjemmekamp mot Barnsley.
I klubbens andre sesong i Premier League gjorde de det enda bedre, og de endte til slutt som nummer 9 i Premier League etter å ha vært et godt hjemmelag. Klubben tapte ikke hjemme før i andre halvdel av sesongen, da Aston Villa vant 1-0. Inntrykket av at Pride Park var en solid hjemmebane fikk noen stygge riper i lakken på slutten av sesongen, med et 0-5-tap for Leeds United og et 0-4-tap for Leicester City.
Året etter lå klubben på 2.-plass i ligaen etter seks serierunder, den høyeste tabellplassering laget hadde hatt siden november 1976, da laget ledet gamle 1. divisjon. Til slutt endte de som nummer åtte, mens de i den siste sesongen i tiåret havnet på en 16.-plass.
Sesong for sesong
Nottingham Forest
Nottingham Forest som ligger i byen Nottingham er Derbys hovedrival. Nottingham ligger omtrent 25 kilometer øst for Derby, og knivingen de to lagene imellom går tilbake til 1800-tallet – blant annet møttes lagene i FA-cupfinalen i 1898. Utover på 1900-tallet var lagene i lengre perioder i forskjellige divisjoner, og dette førte til et mer avslappet forhold mellom klubbene. Spillere kunne gå fra en klubb direkte til den andre uten for mye protester fra fansen. På 70-tallet blusset «hatet» opp igjen etter blant annet en episode der Derby prøvde å få tilbake sin gamle manager Clough, som var blitt manager i Forest. I tillegg hadde klubbene hver sine storhetstider i dette tiåret, noe som førte til misunnelse hos det andre lagets tilhengere. I den nyere tid har lagene ofte spilt i forskjellige divisjoner, men i de årene de har vært i samme divisjon har disse kampene vært sesongens høydepunkt for fansen.
Leeds United
I tillegg har Leeds United også vært et lag Derbys fans har et anstrengt forhold til. Disse lagene knivet om ligamesterskap tidlig på 70-tallet, og dette førte til «hatoppgjør», selv om klubbene ligger et stykke fra hverandre geografisk.
Andre klubber
Andre fotballklubber som ligger i nærheten av Derby er Notts County, Chesterfield og Burton Albion. I forhold til disse lagene er Derby County mer en storebror enn en virkelig konkurrent.
Spillerstall
Oppdatert 3. mars 2023.
Engelske landslagsspillere
Fra 1891 til 2005 har Derby hatt 38 engelske landslagsspillere. Tilsammen har disse spilt 271 kamper, og scoret 63 mål. I 263 av kampene har spilleren fra Derby vært med fra start, og 13 ganger har det engelske landslaget hatt en kaptein som representerte Derby County på klubbnivå.
Norske spillere
To nordmenn har spilt ligakamper for klubben, Lars Bohinen og Bjørn Otto Bragstad. Den 28. oktober 2000 var begge på banen samtidig i en ligakamp. Derby spilte borte mot Tottenham og Bohinen kom inn som innbytter i det 83. minutt av kampen, mens Bragstad spilte hele kampen.
Lars Bohinen
Lars Bohinen ble kjøpt fra Blackburn Rovers 27. mars 1998. Derby betalte £1 450 000 ved overgangen, og ytterligere £250 000 da han hadde spilt 25 ligakamper. Han debuterte for klubben 28. mars 1998 mot Coventry i en kamp Derby tapte 1-0. 18. april samme år scoret han sitt første og eneste ligamål for klubben i 1-3-tapet for Crystal Palace. Hans siste ligakamp for klubben var i 1-4-tapet mot Chelsea 9. desember 2000. I januar 2001 gikk han gratis fra Derby County til den danske klubben Lyngby FC, som nå har skiftet navn til Lyngby Boldklub.
Sesong for sesong
Bjørn Otto Bragstad
Bjørn Otto Bragstad skrev en 4-årskontrakt med Derby, og ble kjøpt for £1 500 000 fra Rosenborg foran 2000/01-sesongen. Han debuterte i Premier League 19. august 2000 mot Southampton. Bragstad var med i startoppstillingen i de 10 første kampene i sin første sesong, men ble skadet og greide aldri å skaffe seg fast plass på laget igjen. Hans siste ligakamp for Derby var som innbytter i 0-0-kampen mot Leeds United 10. februar 2001. I september og oktober 2001 var han på utlån til Birmingham City. I november 2002 ble Bragstad enig med Derby County om en sluttpakke, der han kunne forlate klubben ved utgangen av 2002. Den 15. januar 2003 skrev han kontrakt med den østerrikske klubben Bregentz.
Sesong for sesong
Klubbrekorder
LAG
INDIVIDUELLE
Managere
Siden 1896 har klubben hatt 33 managere. 26 av disse har vært engelske, mens fem har vært skotske og en nederlandsk. I tillegg har klubben hatt sju midlertidige managere, seks engelske og en skotsk. En midlertidig manager (caretaker) blir ansatt dersom klubbens manager slutter, blir sykemeldt eller får sparken i løpet av sesongen. Midlertidige managere har ansvaret for laget til klubben har ansatt en ny manager, noe som vanligvis skjer raskt dersom forrige manager sluttet eller fikk sparken. To ganger i klubbens historie har den midligertidige manageren fått ansvaret ut sesongen, Roy McFarland i 1984 og Terry Westley i 2006. Roy McFarland er den eneste som har vært både manager og midlertidig manager, mens Billy McEwan har vært midlertidig manager to ganger.
Midlertidige managere
Draktreklame
I 1980 begynte klubben med draktreklame, og siden 1980 har laget hatt 11 forskjellige sponsorer på drakten.
Tijucas do Sul
Tijucas do Sul er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Kammerkoret NOVA
Våren 2008 utga Kammerkoret NOVA sin første CD, til gode kritikker. I denne forbindelse lagde koret også en musikkvideo til musikkstykket «Water Night» av Eric Whitacre, som også er første spor på CD-en.
Tyrifjorden
Tyrifjorden er en innsjø i Ringerike, Hole, Lier og Modum kommuner i Viken fylke. Med et areal på 137,38 km² er den Norges femte største innsjø i utstrekning. Innsjøen, som er regulert og normalt har et vannspeil som ligger 62–63 meter over havet, inngår i Drammensvassdraget. De viktigste tilsigene kommer med Storelva (som dannes da Randselva og Ådalselva møtes) og Sogna. Reguleringen av innsjøen har pågått siden 1907. Gamle navn på innsjøen er Tyri og Tyrvi, som betyr furusjøen. Fra naturens side er Tyrifjorden Norges fjerde største innsjø i utstrekning, men den nest største i volum (13,13 km³). Røssvatnet i Nordland hadde et volum på 12,6 km³ før oppdemming, men innsjøen ble større etter demming. Tas dette med, blir Tyrifjorden femte størst i utstrekning og tredje største i volum. Innsjøen har 68 øyer, holmer og skjær, ifølge boka «Øy på landet : ei håndbok for helårs øyhopping på Tyrifjorden» av Fred Harald Nilssen (2015).
Tyrifjorden hører til landets mest artsrike innsjøer og regnes som moderat næringsrik; oligotrof. Flere områder i direkte tilknytning til fjorden har stor verneverdi på grunn av sin unike flora og fauna. Fjorden, som er en typisk klarvannsjø med liten humuspåvirkning og god ionesammensetning, har en surhetsgrad på mellom 6,8 og 7,2.
Navn
Gamle navn på fjorden er Tyri og Tyrvi, som betyr furusjøen med henvisning til furuskogene i området. Etter tradisjonen har navnet sammenheng med dronning Tyra som var gift med kong Sigurd Hjort på Stein, men navnet på innsjøen er trolig eldre.
Areal, dybde og vannføring
Største utstrekning er 26 kilometer målt fra Sylling til Ask, og største bredde er 10 km målt øst–vest. Øyene har et samlet areal på 2,8 km2.
Tilsig og avløp
Begnavassdraget, Randsfjordvassdraget og Soknavassdraget drenerer til Nordfjorden i Tyrifjorden gjennom elvene Storelva (som dannes ved Hønefoss, der Begna og Randselva flyter sammen) og Sogna som renner ut ved henholdsvis Averøya og Karlsrudtangen nord i fjorden.
Disse elvene utgjør langt det største tilsiget til Tyrifjorden, men på langt nær de eneste. De mindre vassdragene Henåavassdraget og Skjærdalsvassdraget drenerer til fjorden fra Holleia. En rekke andre mindre elver og bekker drenerer også til fjorden, blant annet fra Krokskogen og Finnemarka.
Tyrifjorden har avløp ved Vikersund, der Drammenselva dannes.
Drikkevann
I 1982 ble det en 4 km lang vanntunnel fra Holsfjorden til Asdøla ferdigstilt. Tunnelen fører vann fra Holsfjorden til Lierelven og gir grunnlag for vanning av 5000 dekar åker i Lier.
Holsfjorden har lite sirkulasjon på grunn av lite tilsig.
Undersøkelser av sjøbunnen i Tyrifjorden i 2018 viser høye nivåer av perfluorerte stoffer (PFAS) flere steder, skriver Miljødirektoratet.
Storfjorden
Storfjorden er synonym med selve Tyrifjordplatået og strekningen fra Nakkerud og ned mot Vikersund. Tyrifjordplatået er den delen av fjorden som ligger mellom Nakkerud, Røysetangen og Øst-Modum. Det er her Tyrifjorden er på sitt bredeste. Tyrifjordplatået er omkring 288 meter dyp på sitt dypeste, og platået står i direkte forbindelse med dypet i Holsfjordrenna.
Holsfjorden
Holsfjorden strekker seg fra Storfjorden og sørover mot Svangstrand i Lier kommune. Dette er den lengste og største av fjordarmene, herunder også den dypeste. Holsfjordrenna er omkring 288 meter dyp og står i direkte forbindelse Tyrifjordplatået. Utenfor Skaret i Hole er dybden målt til 330 meter, noe som også oppgis som fjordens største dyp på et tidligere dybdekart over fjorden.
Nordfjorden
Nordfjorden er den nordligste av fjordarmene i Tyrifjorden. Den strekker seg nordøstover fra Nakkerud i Ringerike og Bønsnestangen i Hole til Røsholmstranda og utløpet av elvene Sogna og Storelva innerst i fjordarmen. Den nordligste delen av Nordfjorden er meget grunn.
Steinsfjorden
Steinsfjorden er den nordøstlige armen av Tyrifjorden. Denne fjordarmen skiller seg fra resten av innsjøen gjennom en naturlig avgrensning, sundet mellom Sundvollen og Kroksund. E16 krysser over sundet via Kroksund bru, som er anlagt mellom de to småøyene, Sundøya og Slettøya, som ligger midt i sundet. Ut til disse øyene er det veifyllinger fra begge sider. Brua har en åpning på midten så småbåtene kan ferdes fritt.
Steinsfjorden har en gjennomsnittlig dybde på ca. 10,2 meter, mens maksimaldybden er cirka 24 meter. Denne delen av fjorden har svært liten drenering i forhold til resten av Tyrifjorden. Det er beregnet at en total utskiftning av vannet i Steinsfjorden tar omkring 4,6 år. Miljøet er derfor langt mer sårbart i dette området enn ellers i fjorden.
Radio Nordvest
Radio Nordvest (tidligere Norrøna Radio) er en nærradio på Sunnmøre, som sender fra Ålesund. 1. mai 2014 skiftet radioen navn fra Norrøna Radio til Radio Nordvest.
Tyrifjorden
Historie
Sagaen hevder at Tyrifjorden har fått navn etter dronning Tyra, men det er neppe sant. Fjorden er løselig formet som bokstaven H og minner unektelig mye om ei tyrirot sett ovenfra. En teori er derfor at folk som kom over Krokskogen, der fjorden er godt synlig fra, kan ha gitt den navnet «Tyri» etter formen. En annen teori er at navnet kan ha sammenheng med vegetasjonen rundt fjorden for mange hundre år siden. Grantrær kom nemlig trolig ikke til Ringerike før på 400-tallet. Før den tiden var trolig landskapet rundt fjorden mest preget av furutrær.
Radio Nordvest
Radio Nordvest har konsesjon for kommunene Ålesund, Giske, Sula, Skodje, Haram, Ørskog og Sandøy. Sendingen går på FM-båndet. Radio Nordvest sendes over tre sendere, 101 Mhz, 105 Mhz og 103,4 Mhz. Radio Nordvest er med i NoreaGruppen, som består av Norea Mediemisjon og flere nærradioer. Lokale lag og foreninger på Sunnmøre og i Romsdal, tilsluttet Norsk Luthersk Misjonssamband eier og driver radioen.
Tyrifjorden
Historie
I siste istid var området dekket av NaN meter tykk is. Da istiden gikk mot slutten ble Tyrifjorden en del av havet, som på det meste strakk seg helt inn mot Eggemoplatået i Ringerike. Når de store ismassene forsvant begynte landskapet å stige, og Tyrifjorden ble en isolert innsjø. Havet sto på det meste 200 meter høyere enn i moderne tid. Utløpet av innsjøen ved Sylling og Lier er sperret av israndavsetninger (endemorener).
Radio Nordvest
Den første sendingen fra Norrøna Radio fant sted den 7. januar 1985. Til å begynne med sendte radioen kun enkelte dager i uken. Fra 1998 har Radio Nordvest sendt noen timer, hver dag, hele uken. I 2011 hadde radioen litt i overkant av femti sendetimer i uken, medregnet to nattsendinger. Enkelte program går som samsending med andre nærradioer, blant annet Radio PS i Molde.
Tyrifjorden
Historie
Rundt Tyrifjorden finner man fortsatt mange spor fra den tiden da fjorden var en del av havet, for eksempel den cirka 75 cm lange fossile kjempesjøskorpionen Mixopterus kiaeri som ble funnet ved Rudstangen ved Kroksund i 1910. Den ble oppkalt etter finneren, professor Johan Aschehoug Kiær og er omkring 428 millioner år gammel (silur). Den vanligste sjøskorpionen på Ringerike var imidlertid Nanahughmilleria norvegica, som ble omkring 12 cm lang. Den ble det funnet omtrent 150 av. Den nest vanligste sjøskorpionen fra Rudstangenfunnene var Stoermeropterus latus, som man fant 25 eksemplarer av. Det ble dessuten funnet spor etter flere arter i slekten Erettopterus, samt Brachyopterella pentagonalis, Stylonuroides dolichopteroides og Kiaeropterus ruedemanni.
Arbolito (Cerro Largo)
Arbolito (spansk for «lille treet») er en by i Cerro Largo-departementet i det østlige Uruguay.
Radio Nordvest
Innholdet er nyheter, opplesningsserier, konkurranser, samtaler, forbønn, undervisning og samtale over Bibelen.
Arbolito (Cerro Largo)
Befolkning
Arbolito har 189 innbyggere (Beregning 2011)
Tyrifjorden
Friluftsliv
Rundt Tyrifjorden finnes det en flere populære badeplasser, som eksempelvis Onsakervika og Røsholmstranda innerst i Nordfjorden. Det er en stor langgrunn sandstrand der det er mye aktivitet badesesongen. Det er også en rekke større og mindre øyer i fjorden, der strandhogg med båt er populært. Området rundt fjorden er dessuten populært blant både ornitologer og geologer.
Arbolito (Cerro Largo)
Befolkning
Kilde:
Transport
Ruta 8 forbinder Arbolito med Montevideo, Treinta y Tres, Melo og Aceguá.
Tyrifjorden
Biologi
Tyrifjorden er en artsrik innsjø med rik flora og fauna, og det er stor variasjon i habitater. Det er registrert 37 arter vannplanter og 57 arter småkreps. Det er opprettet flere naturreservater i forbindelse med fjorden.
Fisk
I Tyrifjorden finnes 14 arter fisk: ørret, røye, sik, krøkle, brasme, karuss, ørekyt, abbor, gjedde, trepigget stingsild og nipigget stingsild, ål (forsvunnet) og elveniøye. Abbor dominerer i strandsona inntil 15 meters dyp; på større dyp dominerer røye, sik og krøkle. Dessuten er bekkerøye og regnbueørret etablert som et resultat av fiskeoppdrett og utsetting. I tillegg kommer edelkreps der Tyrifjorden med Steinsfjorden er landets viktigste lokalitet.
I Tyrifjorden er fritt fiske uten fiskekort akseptert basert på tradisjon og sedvane. Tyrifjorden har to stammer av storørret (Salmo trutta lacustris); en som gyter i øvre del av Drammenselva og en som gyter i Randselva. Det er slett ikke uvanlig å få ørret på over 10 kg i fjorden, selv om det på ingen måte er daglig kost. Steinsfjorden er kjent for sitt yrende båtliv og fiske etter edelkreps og gjedde. Krepsebestanden der er trolig den mest betydningsfulle i hele Norge. Hvert år fiskes det opp i snitt cirka 2 000 kg med edelkreps her. I Steinsfjorden går også Gjeddefestivalen av stabelen hvert år i mai/juni. Gjedder på 10 kg eller mer er nærmest for normalt å regne. Norgesrekorden for gjedde er fra Synneren, som ligger i nær tilknytning til Nordfjorden. Den veide 19,6 kg og ble tatt i garn. Fra Steinsfjorden er også norgesrekorden for brasme, på drøyt 5,5 kg. Også abboren kan bli svært stor i dette området, og i noen tid hadde Steinsfjorden norgesrekorden for denne fiskearten. Steinsfjorden er populær for sitt isfiske vinterstid.
Fugler
Rundt Tyrifjorden er fuglelivet rikt. Averøya og Karlsrudtangen er særlig viktig for vadefugl på trekk. Ved lav vannstand blir en flere hundre meter bred sand- og muddersone blottlagt ved Karlsrudtangen, en akkumulasjonsstrand som delvis har frodig vegetasjon. Dette er en viktig beiteplass for våtmarksfugler, særlig vadere. Strandengene og akkumulasjonssonen utnyttes av arter som enkeltbekkasin, trane, gråhegre, kortnebbgås, vipe, storspove, sandlo, dverglo og gluttsnipe. I gruntvannsområdene beiter sangsvane, knoppsvane og gressender som stokkand, krikkand, brunnakke og stjertand. Dykkender (bl.a. kvinand, toppand, bergand, havelle og sjøorre) og fiskender (laksand og siland) og storlom utnytter de dypere vannområdene. I tillegg har fiskeørn regelmessig næringssøk i området. I tillegg finnes en rekke spetter, meiser og sangere.
Naturvern
Nordre Tyrifjorden-området er et viktig område for trekkfugler i vår og høsttrekket, spesielt for sangsvaner og knoppsvaner. Totalt er det registrert 235 fuglearter i dette området (2006).
Nordre Tyrifjorden våtmarkssystem er et våtmarksområde som i 1996 ble erklært som ramsarområde. Området omfatter fem naturreservat (Averøya naturreservat opprettet 1985 ved Storelvas utløp, Juveren naturreservat, Karlsrudtangen naturreservat, Lamyra naturreservat og Synneren naturreservat) i Nordfjorden og Steinsfjorden med tilstøtende elver og bekker. Cirka 18 år senere ble Tyrifjorden våtmarkssystem IBA definert.
Tyrifjorden dyrefredningsområde (1954) omfatter et område på NaN lengst sørvest i Tyrifjorden (fysisk i trakten danner utløpet til Drammenselva ved Vikersund) og øvre del av Drammenselva (i praksis det området som er synonymt med Bergsjøen mellom Vikersund og Geithus).
I tillegg til verneområdene som nevnes ovenfor finnes det flere små naturreservater i direkte tilknytning til Tyrifjorden, men disse er i hovedsak viet vern av fossiler og geologien i området, som er en del av Oslofeltet.
Forurensning
I 2015 ble det oppdaget høye konsentrasjoner av miljøgiften perfluoroktylsulfonat (PFOS) i abbor i Tyrifjorden. PFOS er et stoff i gruppen per- og polyfluorerte alkylstoffer (PFAS), ofte kalt fluorstoffer. Videre undersøkelser viste at Tyrifjorden er forurenset av en rekke forskjellige PFAS-forbindelser som ble påvist i høye konsentrasjoner i fisk og i sedimentene. Det ble konkludert med at PFAS-forurensningen i Tyrifjorden hovedsakelig kommer fra utslipp fra en nedlagt papirfabrikk på Viul, utenfor Hønefoss. På grunn av forurensningen advarer Mattilsynet mot å spise all fisk fra Tyrifjorden og fra Randselva (ved den nedlagte papiremballasjefabrikken i Viul) og videre til Storelva og inn i Tyrifjorden.
Samferdsel
E16 krysser Tyrfjorden på Kroksund bru. Riksvei 350 går langs vestsiden mellom Vikersund og Hønefoss.
Dampskipet DS «Kong Ring» gikk i rute på fjorden fra 1837 til 1847. Skipet ble bygget i Hønefoss og var det første norskbygde dampskipet, de var en stor begivenhet da den ble satt på vannet. «Kong Ring» skulle frakte passasjerer og slepe tømmer. DS «Kong Halfdan» var ferdig omtrent samtidig og var beregnet for Randsfjorden. «Kong Ring» hadde motor på 10 HK noe som viste seg for lite særlig til buksering av tømmer og den ble hugget opp i 1851. «Kong Halfdan» ble overført til Tyrifjorden i 1851 og gikk noen år i trafikk mellom Busund og Svangstrand.
På den 1800-tallet ble det vanlig med kombinasjon av dampbåt og jernbane: Lierbanen gikk til Svangstrand der den korresponderte med dampbåt (DS «Ringerig») på Tyrifjorden. Før jernbanen ble bygget ut arbeidet myndighetene med planer om å knytte innsjøene til kysten med kanaler blant annet fra Drammen til Tyrifjorden (Drammenselva), og videre til Randsfjorden og Sperillen. Kanalene skulle så betjenes av små dampbåter. Kanaldirektøren la i 1853 frem planer for kanalisering av Drammens hovedvassdrag til Randsfjorden. Da Stortinget i 1863 i stedet tildelte midler til anlegg av «lokomotivjernbane» langs Drammenselven via Hønefoss til Randsfjorden ble planene om kanal og dampskipsfart til Randsfjorden lagt bort for godt.
Allal el Fassi vannkraftverk
Allal el Fassi vannkraftverk  er en demning med et vannkraftverk i nærheten av byen Fès i Marokko. Dette anlegget har en totalt installert effekt på 270 MW, ble påbegynt i 1985 og stod ferdig utbygd i 1994.
«Endurance»
«Endurance» var en tremastet skonnertbark. Skipet ble bygd ved Framnæs Mekaniske Værksted i Sandefjord i 1912. «Endurance» var ekspedisjonsskipet til Ernest Shackleton under hans transantarktiske ekspedisjon i 1914. Skipet ble 21. november 1915 senket av pakkis i Weddellhavet i Antarktis. Vraket ble funnet i 2022 på 3,000 meters dyp.
Bygging av skipet
Skipet ble tegnet av Ole Aanderud Larsen og bygd ved Framnæs Mekaniske Værksted i Sandefjord i sjøsatt 17. desember 1912. Skipet ble bygd under ledelse av skipsbygger Christian Jacobsen.
Skipet ble opprinnelig døpt «Polaris» og var konstruert for seilaser i polare forvann med lettere pakkis. Skipet var ikke konstruert for opphold i ismasser med stort trykk. Skipet var bygd i eik og edelgran. Lengden på skipet var 44 meter (144 fot), 7,6 meter bred (25 fot) og veide 350 tonn. I tillegg seil hadde «Endurance» en kullfyrt dampmaskin på 350 hk, som oppnådde en toppfart på 10,2 knop (19 km/t).
Eierskap
«Endurance» ble bygd for Adrien de Gerlache og Lars Christensen, som hadde planer om å frakte turister til polare strøk for jakt på isbjørn. Økonomiske problemer gjorde at de Gerlache trakk seg fra prosjektet og Christensen solgte skipet til Ernest Shackleton for 11 600 britiske pund, som var mindre enn byggekostnaden. Shackleton omdøpte skipet til «Endurance» etter Shackletonfamilies motto «Fortitudine vincimus» (engelsk: By endurance we conquer).
Siste reise
Shackleton seilte ikke med «Endurance» fra Plymouth, England 6. august 1914 da skipet satte kurs for Buenos Aires, Argentina under kaptein Frank Worsleys kommando, men mønstret på der sammen med andre mannskaper. Kryssingen av Atlanterhavet var den første store seilasen for skipet og turen over tok mer enn to måneder.
26. oktober 1914 seilte skipet fra Buenos Aires til siste havn før Antarktis, hvalfangststasjonen Grytviken på øya Sør-Georgia, hvor skipet ankom 5. november. 5. desember seilte skipet fra Grytviken i retning sørlige del av Weddellhavet.
Valgeir Sigurðsson
Valgeir Sigurðsson (født 1971) er en islandsk musikkprodusent, komponist, og musiker. Sigurðsson eier Greenhouse Studio i Reykjavík, og har jobbet med artister som Björk, Múm, Bonnie 'Prince' Billy, Kate Nash, CocoRosie, Maps, samt nordmennene Bertine Zetlitz, Ane Brun og Moddi.
Volkssturm
Volkssturm eller Der Deutsche Volkssturm («Den tyske folkestormen») var en tysk milits som ble opprettet på ordre fra det nazistiske Tysklands rikskansler og fører Adolf Hitler den 18. oktober 1944, og nedlagt ved andre verdenskrigs slutt. Den militære formasjonen var et siste desperat forsøk på å forsvare tysk territorium mot de alliertes styrker. Alle menn mellom 16 og 60 år som ikke allerede gjorde tjeneste i en annen militær enhet, ble utskrevet. Mot slutten av krigen ble også yngre gutter tatt inn.
Historikk
Volkssturm hadde eksistert på papiret siden ca. 1935, men det var først på høsten 1944 at Hitler beordret Martin Bormann til å rekruttere seks millioner menn til Tysklands hjemmeforsvar. Basisenheten var bataljonen, bestående av 642 menn. De fleste av medlemmene var hentet fra Hitlerjugend, eller var personer som tidligere hadde blitt regnet som uegnet for militærtjeneste på grunn av fysiske eller psykiske defekter. Mange av dem var krigsinvalide fra første verdenskrig eller den pågående krigen. Det ble også utskrevet mange som tidligere hadde yrker som var viktige for krigens gang, som jernbaneansatte. Etterhvert som Tysklands infrastruktur raste sammen var det mer presserende å skaffe soldater enn å opprettholde disse stillingene.
«Endurance»
Mannskap
Mannskapet på siste seilas med «Endurance» var følgende 28 menn:
Volkssturm
Historikk
Medlemmene fikk en kort opplæring, som besto av politisk indoktrinering og basisopplæring i våpenbruk. Hovedvåpnene var rifler og Panzerfaust, et tysk antistridsvognvåpen, De avla etter dette ed til Hitler, og ble sendt i kamp. De skulle egentlig brukes til forsvar av sine egne distrikter, men mange ble sendt til viktige frontavsnitt.
Under slaget om Berlin ble store styrker fra Volkssturm satt inn. De hadde dårlig utstyr og lite trening, og sto mot en tall-, utstyrs- og erfaringsmessig overlegen sovjetisk styrke. Særlig de yngste medlemmene, som hadde vokst opp etter NSDAPs maktovertagelse, kjempet med fanatisk mot, og en meget høy andel falt i kampene.
De fleste historikere er enige om at Volkssturm hadde en ubetydelig effekt på krigens gang. I noen mindre områder kunne de ha en betydning, men bare som en forsinkende styrke.
Uniformering og grader
Fordi det ikke fantes nok uniformer, besto Volkssturm-uniformen kun av et svart armbind med teksten «Deutscher Volkssturm – Wehrmacht». Dette var minstekravet i Haag-konvensjonen, for at medlemmene skulle kunne anerkjennes som stridende parter. Insigniene var forskjellig antall sølvromber på kragen. Mange av medlemmene hadde uniformer fra andre steder, som Hitlerjugend eller Reichsbahn.
Gradshierakiet i Volkssturm var enkelt og bestod av bare fem grader:
Ludvika kommune
Ludvika kommune er en kommune i Dalarnas län i landskapet Dalarna i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Ludvika. Kommunen grenser til åtte andre kommuner. I nord ligger Vansbro, Gagnef og Borlänge, i øst Säter og Smedjebacken, i sør Ljusnarsberg og Hällefors og i vest Filipstad kommune.
Tettsteder
Ludvika kommune hadde tolv tettsteder i 2010. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Noter
<references group='lower-alpha'/>