cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Baltere
Tidlig historie
En mulig tidlig referanse til et baltisk folk er datert til 98 e.Kr. da den romerske historikeren Tacitus i sitt verk Germania navnga en stamme som bodde ved Østersjøen (Mare Svebicum) som aistere (Aestiorum gentes) og beskrev dem som samlere av rav. Ut ifra den vage informasjonen som Tacitus oppga er det uklart om aistere var: 1) et (nå utdødd) baltisk folk (mulig synonyme med Brus/Prūsa (gammelprøysserne); eller 2): et finsk-ugrisk folk (det vil si forfedrene til dagens estlendere; aistere har en likhet med benevnelsen estere).
I løpet av middelalderen ble baltere differensiert i vestlige og østlige baltere. Den østlige baltiske region var bebodd av forfedrene til de vestlige baltere: gammelprøysserne, jotvingere, skalavere, nadruvere og kuroniere. Østlige baltere, inkludert den hypotetiske stammen dnepr-baltere, bodde i det området som i dag er Hviterussland, Ukraina, og Russland.
Middelalderen
På 1100- og 1200-tallet førte innbyrdeskriger, foruten også invasjoner av rutenere og polakker, og senere ekspansjoner av den tyske orden, til bortimot fullstendig utryddelse eller assimilering av galindere, kuroniere og jotvingere. Gradvis ble også gammelprøysserne assimilert i tysk språk og kultur, særlig i tiden mellom 1400- og 1600-tallet, noe som ytterligere ble forsterket av den protestantiske reformasjonen av Nord-Europa og Preussen. Språkene og kulturen til litauere og latviere overlevde som adskilte enheter, og ble forfedrene til befolkningene i dagens Latvia og Litauen. De baltiske folkene har historisk sett livnært seg som bønder i skogene og på landsbygda, levd relativt isolert og blitt lite påvirket av andre nabofolkeslag. Derfor har de arkaiske kulturtradisjonene og språkene overlevd i meget stor grad.
Liste over baltiske stammer
Tegnforklaring ♦ = utdødd
Christian Poser
Christian Poser (født 16. august 1986) er en tysk bobkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 7 i firer-bob.
San Marino i Eurovision Song Contest
San Marino debuterte i Eurovision Song Contest i 2008 og har deltatt 13 ganger i konkurransen. I debutåret kom San Marino sist i sin semifinale som sammen med sisteplassen i 2017 og 2023, er landets dårligste plassering i Eurovision Song Contest. På 13 forsøk har San Marino bare kvalifisert seg til finalen tre ganger: i 2014, 2019 og sist i 2021. Landets hittil beste plassering er 19. plassen fra 2019.
Historikk
Etter mye frem og tilbake valgte SMRTV å trekke seg fra konkurransen i 2009 og 2010. Årsaken var ifølge kringkasteren en vanskelig økonomisk situasjon i selskapet.
I 2011 var San Marino tilbake igjen og har deltatt hvert år siden. Den sanmarinske sangeren Valentina Monetta deltok tre år på rad og lyktes å ta landet sitt til finalen på tredje forsøk, i 2014. Frem til 2019 var dette den eneste gangen San Marino har deltatt i en Eurovision Song Contest-finale. Monetta var også den første siden østerrikske Udo Jürgens i 1966 til å delta i Eurovision Song Contest tre år i strekk.
Deltakere
Under er en liste over San Marinos deltakere, plasseringer og poeng i konkurransen siden debuten. {{legend|gold|Vinner}} {{legend|#dcdcdc|Andreplass}} {{legend|#ffdead|Tredjeplass}} {{legend|#e0ffff|Sisteplass}}
Stemmehistorikk
Oversikt over poeng til og fra San Marino i finaler siden debuten i 2008. Tallene er hentet fra nettstedet ESC Database. Ved like mange poeng, rangeres landene etter hvor mange prosent de har gitt av høyeste mulige oppnåelige totalscore.
Poengene i tabellene omfatter bare finaler. Poeng som San Marino har gitt og fått i semifinaler, er ikke tatt med i tabellene.
Kommentatorer og poengopplesere
I 2014 hadde den sanmarinske kringkasteren også engelsk kommentar på sin internettoverføring, med og  direkte fra København.
Francesco Friedrich
Francesco Friedrich (født 2. mai 1990) er en tysk bobkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 10 i firer-bob. Under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang kjørte han på de tyske lagene som tok gull både i toer og firer.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok han to gull.
Eric Maskin
Eric Stark Maskin (født 1950) er en amerikansk økonom som i 2007 ble tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap sammen med Leonid Hurwicz og Roger Myerson.
Biografi
Maskin ble født i New York den 12. desember 1950, til en ikke-religiøs jødisk familie, og vokste opp i Alpine, New Jersey. Han ble utdannet fra Tenafly High School i Tenafly, New Jersey i 1968, og gikk videre på Harvard University hvor han fikk en Bachelor og Arts i Matematikk og Filosofisk doktorgrad i anvendt matematikk. Etter å ha tatt doktorgraden begynte Maskin ved University of Cambridge i 1976, hvor han var stipendiat ved Jesus College, Cambridge. Han underviste ved Massachusetts Institute of Technology fra 1977–84 og ved Harvard University fra 1985–2000, hvor han også var Louis Berkman Professor of Economics. I 2000 flyttet han til Institute for Advanced Study i Princeton, New Jersey.
Grunnlag for Riksbankprisen
Maskin fikk prisen sammen med Leonid Hurwicz og Roger Myerson for å ha lagt grunnlaget for forståelsen for hvordan markeder fungerer. Deres markedsteori, satt fram av Leonid Hurwicz og videreutviklet av Maskin og Myerson, handler om hvordan man får så små økonomiske tap som mulig når man selger og kjøper på markedene.
Irving Jaffee
Irving Warren Jaffee (født 15. september 1906 i New York City i delstaten New York, død 20. mars 1981 i San Diego, California) var en amerikansk skøyteløper.
Irving Jaffee ble langdistansekongen under OL 1932 i Lake Placid ved å vinne begge de lengste distansene, 5000 meter og 10 000 meter. For første (og hittil siste) gang ble løpene arrangert med fellesstart, et konsept de europeiske løperne ikke var vant med. Jaffee viste seg som den beste spurteren.
Fire år tidligere, under OL i St. Moritz, kom Jaffee på 4.-plass på 5000 meter og 7.-plass på 1500 meter. Han stilte også opp på 10 000 meter, og ledet denne distansen (etter å ha slått Bernt Evensen i samløp) da øvelsen ble avbrutt og avlyst på grunn av dårlige værforhold.
Michael Roberts
Michael Roberts (født 6. desember 1902, død 13. desember 1948), opprinnelig døpt William Edward Roberts, var en engelsk poet, forfatter, litteraturskribent, og radioarbeider, men hadde sitt hovedvirke som lærer.
Liv og virke
Roberts ble født i Bournemouth som William Edward Roberts og utdannet ved den videregående skolen i Bournemouth. Fra 1920 til 1922 studerte han ved King's College London hvor han tok en BSc i kjemi. Fra 1922 til 1924 studerte han matematikk ved Trinity College ved Universitetet i Cambridge, og det var i løpet av denne tiden han tok fornavnet Michael (etter den russiske lærde Mikhail Lomonosov). I 1925 eller 1926 meldte han seg inn i det britiske kommunistpartiet, men ble utvist før det hadde gått et år.
Fra 1925 til 1931 underviste han ved en videregående skole i Newcastle før han flyttet til London og ble lærer ved Mercers' School i tiden 1931 til 1934. Han dro deretter tilbake til Newcastle. Etter å ha utgitt sin første diktsamling i 1930 begynte han å redigere antologier hvor New Country (1933) ble rost for sitt utvalg av poeter, blant annet W.H. Auden, som var inkludert. I 1945 deltok han i en høyprofilert radioserie, Whither Britain?, sammen med kjente briter som Winston Churchill og Ernest Bevin. I 1935 giftet han seg med Janet Adam Smith, som også skrev om litteratur og redigerte antologier. Som ham var hun også fjellklatrer. De bosatte seg i Fern Avenue, Jesmond i Newcastle upon Tyne hvor de blant annet fikk besøk av W.H. Auden i september 1937. I 1939 dro til Penrith i Cumberland da skolen ble evakuert ditt grunnet krigstrusselen. Der delte de for en tid his med poeten Kathleen Raine.
De fikk fire barn: Andrew Roberts, professor i afrikansk historie ved Universitetet i London, født 1937; Henrietta Dombey, professor i lese- og skrivekyndighet for grunnskoleundervisning ved Universitetet i Brighton, født 1939; Adam Roberts, professor i internasjonale relasjoner ved Universitetet i Oxford, født 1940; og John Roberts, forfatter av energispørsmål og Midtøsten-politikken, født 1947.
The Faber Book of Modern Verse (1936), som han redigerte, er den utgivelsen som han først og fremst huskes for. Han fortsatte med arbeider innen poesi og prosa, og en studie om T.E. Hulme, som påvirket britisk modernisme. Under den andre verdenskrig, fra 1941 og til 1945, arbeidet han for BBCs europeiske tjeneste. Fra 1945 til 1948 var han rektor ved College of St Mark and St John i Chelsea, London, hvor en av hans kollegaer var biologen Cyril Bibby. Han døde av leukemi i 1948.
Michael og Janet Roberts bygde opp en stor boksamling om fjellklatring, og som sammen med samlingen til Universitetet i Oxfords fjellklatrerklubb har dannet grunnlaget for etableringen i desember 1992 av et eget bibliotek, Oxford Mountaineering Library. Det er ved Radcliffes vitenskapsbibliotek i Parks Road i Oxford. Dets lokalisering er innenfor samme bygning, etasje 3.
Pierre
Pierre er hovedstaden i den amerikanske delstaten Sør-Dakota. Pierre ligger i Hughes County. I 2018 hadde byen anslagsvis 14 000 innbyggere. Den er den nest minste delstatshovedstaden i USA, kun Montpelier i Vermont er mindre. Pierre ble grunnlagt i 1880 på den andre siden av elven Missouri for Fort Pierre.
Pierre ble utpekt som delstatshovedstad idet Dakotaterritoriet ble delt og Sør-Dakota ble innlemmet som delstat i 1889. Pierre hadde den gangen 3 000 innbyggere. Huron ønsket også å bli delstatshovedstad, men Pierre ble valgt ut ifra at den lå midt i delstaten. I dag ligger ikke Pierre særlig sentralt, sett i forhold til vei eller jernbane.
Fort Pierre er oppkalt etter handelsmannen Pierre Chouteau jr.
Ede Király
Ede Király (født 23. februar 1926 i Budapest, død 10. august 2009) var en ungarsk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Király vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. Sammen med Andrea Kékessy kom han på andreplass i parløp bak det belgiske paret Micheline Lannoy og Pierre Baugniet.
Han ble også verdensmester i kunstløp 1949 i parløp sammen Andrea Kékessy.
Andrea Kékesy
Andrea Kékesy (født 17. september 1926 i Budapest) er en ungarsk tidligere kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Kékesy vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. Sammen med Ede Király kom hun på andreplass i parløp bak det belgiske paret Micheline Lannoy og Pierre Baugniet.
Hun ble også verdensmester i kunstløp 1949 i parløp sammen Ede Király.
Raffaele Carlo Rossi
Raffaele Carlo Rossi (opprinnelig Carlo, født 28. oktober 1876 i Pisa i Italia, død 17. september 1948 i Crespano del Grappa ved Treviso) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Bakgrunn
Carlo Rossi ble født i Pisa i 1876 av Francesco Rossi og Maria Palmidessi. Foreldrene hans var begge av adelige familier.
Rossi følte seg kalt i 1891 til å gå inn i det religiøs liv; faren var imot dette, og sendte ham til filosofistudier ved kollegiet Pisa. Der ble Giuseppe Toniolo en av hans mentorer.
Rossi trådte inn i de uskodde karmelitters orden den 3. oktober 1887 og avla senere sine første løfter 19. desember 1899. De høytidelige løfter avla han den 20. september 1901.
Prest
Han ble ordinert til prest den 21. desember 1901 i Pisa etter at han hadde fullført sine kirkelige studier ved karmelittenes læresteder i Roma. Deretter underviste han i karmelitthus fra 1902 til 1920 etter å ha studert videre ved det pavelige universitet Gregoriana. En av hans forelesere ved Gregoriana var kardinal Louis Billot, og han ble venn med fader Eugenio Pacelli - den fremtidig pave Pius XII. Rossi virket også en tid ved i ordenshuset San Paolino i Firenze.
Biskop
Den 22. april 1920 ble han utnevnt til biskop av Volterra, og han ble bispeviet en måned etter, den 25. mai 1920, av kardinal Gaetano de Lai, med erkebiskop Rinaldo Rousset og biskop Pio Bagnoli som medkonsekrerende. Bispevielsen fant sted i den romerske kirke Santa Teresa al Corso d'Italia. Han valgte seg Carlo Borromeo som forbilde for sitt biskoppelige virke.
Granskning av Padre Pio: I 1921 mottok han et brev fra Roma som ga ham i oppdrag å foreta en undersøkelse av fransiskanermunken Padre Pio og hans stigmata. Rossi ønsket seg ikke denne oppgaven og sendte et brev til kardinal del Val og ba om å bli fritatt fra en så alvorlig etterforskning, men ble pålagt å godta oppdraget.
Rossi reiste til Roma fra sitt bispedømme for å undersøke dokumentene om munken mens han vurderte anklager og ros før han dro til fransiskanerklosteret i San Giovanni Rotondo i juni 1921 med en viss innledende skepsis. Han møtte Padre Pio for å diskutere påstandene. Han rapporterte at munken virket «enkel og til og med behagelig» mens han fikk se sårmerkene (stigmataene) selv. Han observerte pater Pios rutiner og noterte seg hans aktiviteter, og talte også med de andre munkene. Fra dem erfarte han at padre Pio konverterte mennesker fra jødedom og protestantisme og konverterte herdede hjerter fra hele Europa. Rossis undersøkelse falt ut positivt og konkluderte med at Pio var en «praktisert utøver av dygd» og bemerket at munken ikke bedrev knep eller svindel, at Padre Pio ikke selv påførte seg sårene eller at noen ekstern kilde forårsaket det. Rossi bemerket at «dette er stigmata. Vi har et faktum foran oss» og inkluderte det i sin rapport til paven, mens han også uttalte at «Padre Pio er en helgen som utfører mirakler» ifølge de mennesker som oppsøkte ham.
Før han ble elevert til titularerkebiskop av Thessalonica den 20. desember 1923 ble han kalt til assessor ved Konsistorialkongregasjonen. Paven gjorde ham til pavelig tronassistent den 11. mars 1930.
Kardinal
Pave Pius XI kreerte ham til kardinalprest til Santa Prassede den 30. juni 1930 i forkant av at Rossi ble utnevnt til leder ab Konsistorialkongregasjonen en måned etter. Han mottok sin røde hatt og tittelkirke uken etter at han var blitt elevert.
Han ble også en av kardinalelektorene som ved konklavet i 1939 som valgte pave Pius XII. Rossi forsøkte å unngå mye av kardinalverdighetens ytre prakt og forsøkte også å holde fast ved de uskodde karmelitters asketiske livsførsel, og ble høyt verdsatt av både kollegene og av paven selv. Rossi ble senere generalsuperior for Scalabrinifedrene og ble ganske nær dem i sitt arbeid med dem.
Død
Hans helse begynte å svikte i begynnelsen av 1947 og den pavelige lege rådet til total hvile. Han døde i Crespano del Grappa i løpet av natten 17. september 1948 og ble gravlagt i kirken Santa Teresa al Corso d'Italia. Han ble funnet død i sengen (med et lite smil om ansiktet) med tre bøker ved siden av: en var Bibelen og en annen var  Imitatio Christi. Han hadde flyttet til Crespano del Grappa måneden før på grunn av sviktende helse og bodde hos Scalabrini-fedrene. Pave Pius XII sa at Rossis bidrag til Kirken var stort og ville bli anerkjent i fremtiden. Paven omtalte også Rossi som nesten deres andre fader i forhold til Scalabrini-fedrene på grunn av hans store nærhet og omfattende arbeid med dem.
Saliggjøringsprosess
Granskningen om hans mulige saligkåring ble innledet den 23. april 1976 under pave Paul VI, og han ble betegnet som Guds tjener. Bispedømmeprosessen for etterforskningen ble holdt i Roma og avsluttet i 1979, og Kongregasjonen for salig- og helligkåringer approberte prosessen 29. mars 1985.
Et påstått mirakel som ble tilskrevet ham ble undersøkt i bispedømmet Lucca (det var fra Capannori) fra 1983 til 1984 og prosessen mottok kongregasjonens validering den 6. mai 1988.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Baxiang vannkraftverk
Baxiang vannkraftverk er en faseutbygget gruppe av demninger med vannkraftverk i Fengshun fylke helt øst i Guanggong-provinsen i det sørlige Kina, anlagt i elva Baxiang He. Effekten er totalt ca 500 MW i alle anleggene.
Baxiang 3 er en betong gravitasjonsdam av typen RCC. Den er 44 meter høy og 207 meter lang og stod ferdig i 2007.
Liga MX
Liga MX, tidligere kjent som Primera División, er den høyeste divisjonen i meksikansk fotball. Den ble etablert i 1943, og består av 18 lag. Det arrangeres to turneringer hvert år, Apertura om høsten og Clausura om våren. De 18 lagene spiller først et ligaspill med én kamp mot hvert av de øvrige laga. De åtte beste på tabellen etter seriespillet går videre til sluttspillet, som kalles Liguilla. Vinneren av dette cupspillet vinner tittelen. Det deles derfor ut to seriemesterskap hver sesong. Etter hver vårsesong rykker ett lag ned fra Liga MX, og ett lag rykker opp fra Ascenso MX. Laget som rykker ned, er det som gjennomsnittlig har lavest poengsnitt på de tre siste årene i Liga MX.
CONCACAF-ranking (2021)
''CONCACAF har ingen egen rangering, så lagene her er rangert etter Kickalgor.com sitt oppsett ved bruk av ELO-metoden. ''
Titler
Lagene med flest seriemesterskap i den meksikanske eliteserien gjennom tidene er de følgende: Oppdatert etter 2022/23 Clausura.
Solar and Heliospheric Observatory
Oppdraget var opprinnelig planlagt til å gå over to år, men SOHO er fortsatt operativt etter mer enn ti år i rommet. I tillegg til det vitenskapelige oppdraget, er den for tiden hovedkilden til nær-sanntids soldata for å forutsi været i rommet.
John Flamsteed
John Flamsteed (født 19. august 1646 i Derby i England, død 31. desember 1719) var en engelsk astronom.
Keshav Dutt
Keshav Chandra Dutt (født 29. desember 1925, død 7. juli 2021) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors. Dutt ble olympisk mester i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tretten lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 19-1. I semifinalen slo de Nederland med 2-1 og i finalen Storbritannia med 4-0.
John Flamsteed
Han ble utdannet ved Derby School og Jesus College i Cambridge. Etter studiene ble han ordinert som diakon og skulle til å bosette seg i Derbyshire da han ble invitert til å komme til London. Den 4. mars 1675 ble han av Karl II ved kongelig skriv utnevnt til «Kongens astronomiske observatør», den første Astronomer Royal, med en lønn på 100 pund i året.
Keshav Dutt
Fire år senere, under OL 1952 i Helsingfors, vant han sin andre olympiske gullmedalje i landhockey. India vant semifinalen med 3-1 over Storbritannia og i finalen beseiret de Nederland med 6-1.
John Flamsteed
I februar 1676 ble han Fellow ved Royal Society, og i juli flyttet han til det nye observatoriet, hvor han bodde og virket til 1684. Det året ble han ordinert til prest og tok opp embetet som sogneprest i Burstow i Surrey. Han forble Astronomer Royal og sogneprest til sin død.
Arbeid
Flamsteed kalkulerte solformørkelsene i 1666 og 1668 nøyaktig. Han stod bak flere av de tidligste observasjonene av Uranus, som han trodde var en stjerne og katalogiserte som 34 Tauri. Den første gangen dette skjedde var i desember 1690, og dette er den første dokumenterte observasjonen av planeten.
16. august 1680 katalogiserte han en stjerne, 3 Cassiopeiae, som senere astronomer ikke kunne bekrefte. Tre århundre senere foreslo den amerikanske astronomen William Ashworth at det Flamsteed kan ha sett var den siste supernovaen i galaksens historie, kjent som 3C 461 i Third Cambridge Catalogue of Radio Sources og oftest kalt Cassiopeia A av astronomer. Posisjonen til 3 Cassiopeiae stemmer ikke helt med Cassiopeia A, og ekspansjonsbølgen i forbindelse med eksplosjonen bør ha vært synlig i 1667, og ikke 1680. Derfor mener noen historikere at det ikke var supernovaen han så, men at det i stedet dreier seg om en annen stjerne som han plasserte feil. Flamsteed er kjent for sine konflikter med Isaac Newton, som var president for Royal Society. Han nektet å publisere arbeider som hadde blitt bestilt av kongen, og i 1712 skar Newton og Edmond Halley gjennom ved å publisere en foreløpig versjon av Flamsteeds Historia Coelestis Britannica uten å kreditere forfatteren. Noen år senere klarte Flamsteed å få kjøpt mange eksemplarer av boken og brente dem offentlig utenfor Royal Observatory.
I 1725 fikk enken hans utgitt den endelige versjonen av Historia Coelestis Britannica, med en katalog over 2935 stjerner som var kartlagt mye mer nøyaktig enn i noe tidligere verk. De numeriske stjernenavnene i boken blir fortsatt brukt, og er kjent som Flamsteed-betegnelser.
Mike Rounds
Marion Michael «Mike» Rounds (født 24. oktober 1954 i Huron i Sør-Dakota) er en amerikansk republikansk politiker. Han er valgt til USAs senat fra delstaten Sør-Dakota fra 2015. Han var guvernør i Sør-Dakota 2003–2011.
Familie og yrkesliv
Mike Rounds er det eldste av elleve barn av Don Rounds og Joyce (født Reinartz), som er katolikker av tysk, belgisk, svensk og engelsk avstamning. Han er oppkalt etter onkelen Marion Rounds, som ble drept i stillehavskrigen under den andre verdenskrig. Mike Rounds vokste opp i delstatshovedstaden Pierre, der flere i Rounds-familien har vært i offentlig tjeneste. Faren har vært i staben for elektrifisering av landsbygden, direktør for trafikksikkerhet og direktør i delstatens oljeråd. Broren Tim Rounds er medlem av Sør-Dakotas lovgivende forsamling. Mike Rounds er gift og har barn.
Rounds har collegeutdannelse i statsvitenskap fra South Dakota State University i Brookings. Han har sin yrkesbakgrunn fra næringslivet. Han er partner og administrerende direktør i forsikrings- og eiendoms&shy;selskapet Fischer Rounds & Associates, som han har vært med på å etablere og utvikle.
Politisk arbeid
Rounds var valgt til Sør-Dakotas delstatssenat 1991–2001 for delstatens 24. distrikt, som omfattet fylkene Hughes, Lyman, Stanley og Sully i og rundt Pierre. Delstatens valglovgivning av 1994 forhindret ham i å søke gjenvalg i 2000. Han ble innpisker for det republikanske mindretallet i 1993 og leder for det republikanske flertallet i 1995.
Etter at den sittende senatoren Tim Johnson varslet i 2012 at han ikke søkte renominasjon, lanserte Rounds sitt kandidatur. Han ble nominert av republikanerne med 55,5 % av stemmene og valgt til senator med 50,4 % i 2014, i konkurranse mot demokraten Rick Weiland og den partiløse, tidligere senatoren Larry Pressler.
Joshua Bluhm
Joshua Bluhm (født 11. september 1994) er en tysk bobkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 7 i firer-bob.
Skjåk kraftverk
Skjåk kraftverk ligger ved Nordberg i Skjåk kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1965, og utnytter fallet på 685 meter fra Aursjoen til Otta elv. Vannet føres i en 1,3 km tunnel samt en 2,4 km lang rørgate. Aursjøen er oppdemmet og har en reguleringshøyde mellom 1098 og 1085 moh
Tilsiget er på 70 millioner m³ og nedslagsfeltet er på 104 km². Magasinkapasiteten er på 60 millioner m³.
Tina
Tina og Tine er kvinnenavn dannet som kortformer av navn som slutter på -tina eller -tine. Tine er også et slovensk mannsnavn.
Etymologi
Tina og Tine er kortformer av flere ulike navn, for eksempel Bettina, Kristine og Martine, som har ulike betydninger. Navnene kan også ha opprinnelse i det gammelengelsk, 'Tyne, Tyna, Tina', som betyr «elv». Tina kan i tillegg være en variant av Trina, en kortform av Katarina, som er dannet av greske katharos, «renset, ren».
Skjåk kraftverk
Kraftverket eies med 50% av Hafslund Eco.
Tina
Etymologi
Den islandske formen Tinna kan være både en form av Tina og et navn dannet av norrøne tinna, «flint».
Tin er en kortform av Tina, men er også et sørøstasiatisk kvinnenavn som betyr «heise, super». I tillegg er det brukt som et mannsnavn i blant annet Tsjekkia.
Tino er den tilsvarende maskuline formen av navnene. Tine er også et slovensk mannsnavn, dannet som en kjæleform av Martin eller Valentin.
Utbredelse
Tina er kjent brukt i Norge første gang i 1776, og var mest brukt på 1980- og 1990-tallet. I Sverige er navnet brukt første gang i 1838, og var mest brukt i perioden 1970–1989. I USA var navnet mest brukt på 1960- og 1970-tallet.
Paris erkebispedømme
Paris erkebispedømme er et katolsk erkebispedømme med sete i Paris i Frankrike. Dets suffraganbispedømmer er Créteil bispedømme, Évry-Corbeil-Essonnes bispedømme, Meaux bispedømme, Nanterre bispedømme, Pontoise bispedømme, Saint-Denis bispedømme og Versailles bispedømme.
Tina
Utbredelse
Formen Tine er kjent brukt i Norge første gang i 1760, og var mest brukt på 1980-tallet, men i mindre grad enn formen Tina.
Dunkeld
Dunkeld (skotsk-gælisk: Dùn Chailleann, «kaledoniernes festning»; skotsk: Dunkell) er en liten by i Strathtay i Perth and Kinross i Skottland, omtrent 24 km nord for Perth ved A9 vegen i det skotske høylandet og på den motsatte (nordlige) siden av elven Tay fra den viktorianske landsbyen Birnam. Dunkeld og Birnan deler jernbanestasjon. Byen har et sterkt historisk preg, og National Trust for Scotland har flere eiendommer der. Dunkeldkatedralen ligger på nordbredden av elven Tay.
Paris erkebispedømme
Det ble opprettet omkring år 250. I middelalderen var Paris bispedømme en del av kirkeprovinsen Sens. 20. oktober 1622 ble Paris opphøyet til metropolitanerkebispedømme. Den første erkebiskopen var Jean-François de Gondi (1622–1654).
Tina
Utbredelse
Formen Tina er klart mest utbredt av de to formene, og er vanlig i mange land. Tine er mest brukt i Danmark, men i mindre grad enn Tina, og Tine er heller ikke blant de mest brukte navnene der. Formen Tiina er vanlig i Estland og Finland, og Tinna er mye brukt på Island.
Fluefiske
Fluefiske er en gren av sportsfiske som utøves med spesialisert fiskeutstyr: fluestang, fluesnelle, og fluesnøre, med en kunstig fiskeflue som agn. Fluefiske utøves i elver og bekker, i vann og innsjøer, og i saltvann. Det siste er blitt mer utbredt i senere tid.
Paris erkebispedømme
Bispedømmets katedral er kirken Notre-Dame de Paris.
Tina
Utbredelse
Tina har navnedag 22. februar i Norge og på Færøyene, 7. mai i Latvia og 24. juli i Finland.
Fluefiske
Fluefiske tar utgangspunkt i å etterligne fiskens naturlige føde, såsom insekter og andre byttedyr som småfisk, reker, krabber og til og med akkar, mus og frosk som er tilknyttet livet på eller like ved stedet der fisket foregår. Insekter som etterlignes er ofte døgnfluer. Men mygg, steinfluer, vårfluer, maur og øyenstikkere kan også være utgangspunkt for en god fiskeflue. I Norge er det også en sterk tradisjon for fiske med våtflue, som ofte imiterer fiskeyngel eller svømmende insekter. Fluefiske er spesielt ved at det er fluesnøret som kastes, noe lignende måten en svinger en pisk, siden selve fiskefluen ikke har noen nevneverdig kastevekt. Ved øvelse kan en god fluefisker bestemme ganske nøyaktig hvor i vannet fluen plasseres, og kan ofte legge ut kast opp mot femogtyve eller tredve meter i ekstreme tilfelle. Fluer for ørretfiske i ferskvann kan deles grovt inn i tre hovedkategorier: Nymfer, våtfluer og tørrfluer. Nymfer er en etterligning av det første stadiet vårfluene, steinfluene og mange andre fluer lever i det første året(ene). Det første stadiet er som regel en larve. Våtfluer er også ment til å imitere insektene på de første stadiene, men på disse fluene er ikke detaljene like viktige. De fleste våtfluer har «vinger» av fjær eller eller tynne strimler av kunstmateriale, også kjent som tinsel. Våtfluer fiskes som regel slik at de beveger seg, enten ved at de svinger i elvestrømmen mot stram line, eller ved at de trekkes inn ved fiske i stillestående vann. Tørrfluene skal imitere fluer som klekker, har klekt eller skal legge egg. Tørrfluene bindes med materialer som flyter og har gjerne en bust, eller hackle, som hjelper fluen å flyte på overflatehinnen av vannet. Tørrfluer til ørretfiske imitirerer gjerne insekter som døgnfluer, steinfluer, vårfluer, landinsekter som maur og biller, og tovingede insekter som fjærmygg. Tørrfluer må gjerne impregneres for å holde seg flytende. Det er viktig at tørrfluer flyter på vannet uten at snøret drar i dem, slik at de opptrer som insekter som flyter naturlig.
Dunkeld
I henhold til folketellingen i 2011 hadde Dunkeld en befolkning 1 287 innbyggere, beregnet til 1 290 i 2014.
Paris erkebispedømme
Per 2007 hadde bispedømmet 599 sekularprester, 607 ordensprester, 1 115 ordensbrødre og 2 080 ordenssøstre. Det bodde 1 286 820 katolikker i området bispedømmet omfatter, som utgjorde en befolkningsandel på 60 %. Bispedømmet var inndelt i 116 sogn.
Fluefiske
Noen plasser brukes det også fluer som imiterer mus, men det er ikke noe som blir veldig mye brukt i Norge.
Dunkeld
Tidlig historie
Navnet Dùn Chailleann betyr «kaledoniernes festning». Festningen er antagelig det som nå er King’s Seat (kongens sete), et kort stykke nord for byen. Begge stedsnavnene antyder en tidlig betydning for området som strekker seg tilbake til jernalderen for den senere byen og bispesetet.
Tina
Utbredelse
Tine er et vanlig mannsnavn i Slovenia, men er lite brukt i andre land. Tino og Tin er andre relaterte mannsnavn.
Søsterkirkene på Gran
Søsterkirkene på Granavollen er to steinkirker fra middelalderen plassert side ved side på Granavollen i Gran på Hadeland i Innlandet fylke.
FN-sambandet
FN-sambandet i Norge er en norsk uavhengig informasjonsorganisasjon med FN og internasjonale spørsmål som arbeidsområde. Målet er å øke kunnskap og skape debatt om disse temaene i Norge. Målgruppene er alt fra skoleverket og mediene til publikum for øvrig. Organisasjonen ble opprettet 14. oktober 1946.
Søsterkirkene på Gran
Den største kirken heter Nikolaikirken, og var fylkeskirke for Hadeland. Den er bygget før 1200. Den har 250 plasser. Bak koret på Nikolaikirken er runesteinen på Granavollen fra 1000-tallet.
Stein fra ombyggingen på slutten av 1200-tallet brukt i byggingen av Steinhuset på Granavollen. Dette er et profant bygg og kanskje bygd noen år før Håkonshallen i Bergen, som er bygd etter 1260. Dette vil i tilfelle flytte tidspunktet for ombyggingen av kirkene noe frem i tid fra slutten av 1200-tallet til midten av samme århundre.
Sagnet sier at det var to søstre som var uvenner og måtte ha hver sin kirke, men i middelalderen var det ikke uvanlig at det ble bygget flere kirker tett inntil hverandre, men med forskjellig funksjon.
I sørøstre hjørne av kirkegården står et steintårn fra middelalderen. Det kan ha vært et forsvars- og tilfluktssted før det ble tatt i bruk som klokketårn. Kirkeklokkene i støpulen er fra 1860-årene.
Dunkeld
Tidlig historie
Dunkeld (Duncalden og andre varianter i tidlige dokumenter) er etter sigende blitt ‘grunnlagt’ eller ‘bygd’ av Caustantín av pikterne, konge av pikterne (død 820), denne grunnleggelsen refererer sannsynlig til en helligdom som allerede hadde verdslig betydning. «Apostlenes stein», en utsmykket men svært slitt og ødelagt kors-plate som nå blir oppbevart i katedralmuset, Cathedral Museum, kan dateres til denne tiden. En godt bevart keltisk håndbjelle av bronse som tidligere ble oppbevart i sognekirken til ‘Little Dunkeld’ (nå innenfor landsbyen Birnam) på den sørlige bredden av Tay på motsatt side av Dunkeld, kan også ha overlevd fra det tidlige klosteret (en replika finnes i katedralmuseet).
Søsterkirkene på Gran
Utenfor porten til Søsterkirkene står en milestein som angir at det er 533 km til Nidaros, og dette er langs pilegrimsleden gjennom Gudbrandsdalen. Tårnene på Søsterkirkene danner utgangspunkt for kommunevåpenet til Gran kommune.
Aasmund Olavsson Vinje er begravet på kirkegården til Søsterkirkene, og det ble i 1873 reist et monument over Vinje foran Nikolaikirken.
Tina
Kjente navnebærere
Personene er listet kronologisk etter fødselsår.
Dunkeld
Tidlig historie
Til den tidlige kirken eller klosteret skal etter sigende Cináed mac Ailpín (Kenneth I av Skottland) ha brakt en del av relikviene til sankt Columba av Iona «til kirken som han bygde». Relikviene ble delt opp på Cináed mac Ailpíns tid mellom Dunkeld og klosteret på Kells i Irland for å beskytte dem mot rov fra norske vikinger eller andre hærmenn. Dedikasjonen til den senere middelalderkatedralen var til Sankt Columba. Denne tidlige kirken var for en tid det geistlige hovedsetet for østlige Skottland (en status som senere på 900-tallet ble overført til St. Andrews). Et oppslag i Ulster-annalene for året 865 viser til dødsfallet til Tuathal, sønn av Artgus primepscop (gammelirsk for «sjefbiskop») av Fortriu (sørlige Piktland) og abbeden av Dunkeld.
Klosteret ble herjet av danske vikinger som seilte opp elven Tay i 903, men klosteret fortsatte å blomstre inn 1000-tallet da dets biskop, Crinán (død 1045), ved å gifte seg med en av døtrene til Máel Coluim mac Cináeda (Malcolm II av Skottland), ble en av forfedrene til de senere kongene av Skottland gjennom dennes sønn Donnchad mac Crínáin (Duncan I av Skottland).
Middelalderen
Bispesetet Dunkeld ble gjenreist av kong Alasdair mac Maíl Choluim (Alexander I av Skottland). Mellom 1183 og 1189 ble det nye bispedømme i Argyll skilt fra Dunkeld som opprinnelig hadde strukket seg til vestkysten av Skottland. Ved år 1300 administrerte bispedømmet Dunkeld som inkluderte seksti sognekirker, en antall av dem var merkelig nok fordelt mellom bispedømmene St. Andrew og Dunblane. Det restaurerte katedralkoret dateres fra tidlig på 1400-tallet. Det vestlige tårnet, sør-bislaget og domkapittelet (som nå huser katedralmuseet) ble bygget mellom 1450 og 1475. Katedralen ble strippet for sitt rike inventar etter reformasjonen på midten av 1500-tallet. Kirkeskipet og bislaget har vært uten tak siden tidlig på 1600-tallet, og både disse samt tårnet er nå administrert av foreningen Historic Scotland.
Nedenfor himlingen på tårnets første etasje er det rester av veggmaleri fra før reformasjonen som viser bibelske scener (ca. 1490), en av de svært få som har overlevd i Skottland. Den best bevarte viser «Salomos dom», noe som reflekter middelalderens bruk av dette rommet som biskopens domstol. Innenfor tårnet er det bevart noen fragmenter av steinverk assosiert med katedralen og de omliggende områdene, inkludert en piktisk utskjæring av en rytter med spyd og et drikkehorn, og en antall middelalderske gravmonumenter.
Katedralmuseet holder hus i det tidligere domkapittelet og sakristiet på nordsiden av koret. Etter reformasjonen ble domskapitelet brukt som gravmidtgang for jarlene, markiene og hertugene av Atholl, og inneholder et antall detaljerte monumenter fra mellom 1600-tallet og tidlig på 1800-tallet. Også bevart i museet er to tidlige kristne korsplater og andre gjenstander, og en visning av Dunkelds historie og katedralen. I juni 2005 var det et større tyveri fra museet. Blant det som ble stjålet var en quaich (skotsk kopp med to hanker), kopper for kommunioner, en klokke av bronse med trehåndtak fra 1600-tallet som hadde vært benyttet i kirken.
Slaget ved Dunkeld
Det meste av byen ble ødelagt i løpet av slaget ved Dunkeld i 1689 da regimentet 26th Foot (Cameronian Regiment) klarte å beseire jakobittene kort tid etter disses seier ved slaget ved Killiecrankie. Hull fra muskettkuler som ble skutt under slaget kan fortsatt sees i katedralveggen.
Byen
Gjenoppbyggingen av byen har gjort den til en av de mest komplette landsbyer fra 1700-tallet i Skottland. Mange av de grovmurte, landsens bygningene har blitt restaurert av foreningen National Trust for Scotland (NTS). Dagens gatestruktur i den eldre bydelen består av en Y-formet arrangement, parallell med elven Tay, og skråner til en gate (Brae Street/High Street) fra øst til en lang V for markedsplassen, kjent som «The Cross» (‘Korset’). Passasjer som leder fra hovedgata gir adgang til husenes bakgård, et tradisjonelt arrangement i Skottland. På stedet for den tradisjonelle markedskorset er det en fantasifull neo-gotisk fontene, Atholl Memorial Fountain (NTS) som ble bygget i 1866 som et monument for George Murray, 6. hertug av Atholl (1814–1864). Fontenen er minneverdig for dens heraldikk og symboler for frimurerorden. Murray var stormester av storlosjen i Skottland i årene 1843-1864.
Vest for markedskorset er butikken Ell Shop (NTS), bygget i 1757 og som har sitt navn fra en jern-alen (iron ell), veverens mål, festet mot et hjørne. Denne bygningen er etter sigende å være på stedet for byens hospital i middelalderen, dedikert til sankt Georg. Ved det nordvestlige hjørnet på den samme raden er Hertuginnen av Atholls pikeskole, reist i 1853 i neo-gotisk stil, og vanligvis kjent som «Hertuginne Anne» etter dets grunnlegger Anne Home-Drummond (1814-1897), hustru til den 6. hertug av Atholl og Mistress of the Robes (kongelig tjenerinne) av dronning Victoria. Bygningen er brukt for utstillinger og andre aktiviteter, mest kjent for de populære og årlige kunstustillingene om somrene, Dunkeld Art Exhibition.
Venstre arm av Y'en leder langs Cathedral Street til middelalderkatedralen og den høyre armen, nå stort blokkert, ledet opprinnelig til Dunkeld House, bygget av sir William Bruce i 1676–1684 for 1. marki av Atholl, en gang en av Skottlands mest betydelige herskapshus, ble revet i 1827. En nygotisk erstatning ble påbegynt på samme sted, men ble heldigvis aldri fullført og det finnes ikke noe spor av dette bygget igjen. Området rundt katedralen var det viktigste for bosetningen i middelalderen og i tidligere tider. Her sto boligene til katedralens geistlige med biskopens palass vest for kirken. Dette var også stedet hvor middelalderens bro gikk over Tay.
FN-sambandet
Bakgrunn
FN-sambandet arbeider med å tilby undervisningsmateriell, kurs, rollespill og foredrag, rådgivning og pressetjenester. Bakgrunn for FN-konferanser, FN-rapporter, Sikkerhetsrådsresolusjoner og annen faktainformasjon om FN finnes på organisasjonens nettsted. Temasidene går i dybden på FNs arbeidsområder inkludert FNs bærekraftsmål, konflikt og fredsbevaring, menneskerettigheter, klimaforhandlinger, fattigdom og utvikling, flyktninger og humanitær hjelp. Nettstedet har også informasjon om konflikter, statistikk og kart fra alle verdens land. Nettstedet Globalis var et interaktivt verdensatlas og et digitalt oppslagsverk som var driftet av FN-sambandet og som nå er slått sammen med fn.no
FN-sambandet har seks distriktskontor som har ansvaret for ulike deler av landet: Øst (med kontor i Oslo), Sør (med kontor i Kristiansand), Rogaland (med kontor i Stavanger), Vest (med kontor i Bergen), Trøndelag (med kontor i Trondheim), og Nord (med kontor i Tromsø).
Over 700 skoler og barnehager er knyttet FN-sambandet gjennom å være "FN-skole-medlem", i tillegg til at materialet er fritt tilgjengelig gjennom internett.
Internasjonalt er FN-sambandet tilknyttet et globalt nettverk av FN-forbund gjennom World Federation of United Nations Associations (WFUNA)
Mål
FN-sambandets hovedmål er å øke kunnskapen i den norske befolkning om FN og FN-relaterte spørsmål.
Målgruppe
Skoleverket, inkludert lærere og lærerstudenter, samt media er organisasjonens viktigste målgrupper. FN-sambandet har også en ILO-konsulent som jobber med internasjonale arbeidslivsspørsmål.
Ledelse og organisering
FN-sambandets styreleder er Anne-Cecilie Kaltenborn (NHO Service og handel. Nestleder er Margrete Bjørge Katanasho (LNU). Anne Cathrine Uteng da Silva er generalsekretær. Organisasjonen er partipolitisk uavhengig, basert på 60 landsomfattende medlemsorganisasjoner.
FN-sambandet er finansiert gjennom gjennom bevilgninger fra Utenriksdepartementet, samt kontingenter og andre mindre tildelinger.
Globalis
Globalis er et samfunnsfaglig nettsted drevet av FN-sambandet i Norge.
Globalis er et interaktivt verdensatlas og et digitalt oppslagsverk. På sidene finnes statistikk og fakta for alle land i verden, profiler om pågående konflikter, satellittbilder som viser geografiske og klimatiske endringer over tid, samt verdenskart som viser menneskenes globale påvirkning. Kildene er i hovedsak FN og Verdensbanken.
Målet med Globalis er å visualisere likheter og ulikheter i verden, og hvordan mennesker påvirker livet på planeten. Sidene retter seg først og fremst mot lærere og elever i ungdomsskoler, videregående skoler og folkehøgskoler.
Globalis finnes også på svensk, dansk, finsk og islandsk i et samarbeid med de andre nordiske FN-forbundene.
Sanctus
Teksten er hentet fra lovsangen serafene sang til Gud i tempelet i Jerusalem og fra lovsangen folket i Jerusalem hyllet Jesus med da han red inn i byen den første palmesøndagen. (Matteusevangeliet 21.9 ; Markusevangeliet 11.9–10 ; Johannesevangeliet 12.13 ).
En rekke komponister har satt musikk til Sanctus-teksten, både i form av enkeltstående verk og som del av messer.
De små klokkene som blant annet brukes ved katolske messer kalles sanctus.
Det siste elementet i Sanctus går under betegnelsen Benedictus; det er slik utskilt blant annet fordi det i den eldre katolske messeliturgi ikke ble benyttet sammen med det øvrige.
Tekst
Teksten lyder på latin, Romersk rite:
I norsk oversettelse er teksten:
Alofi
I 2011 hadde Alofi et samlet folketall på 639, derav 424 i Alofi sør og 215 i Alofi nord. Hovedstaden hadde i 1997 i alt 732 innbyggere. Folketallet har gått ned over tid som følge av utvandring.
Byen ligger midt i Alofiviken på øyas vestkyst, nær det eneste passet gjennom korallrevet som omringer Niue. Viken strekker seg langs 30 % av øyas lengde, det vil si rundt sju kilometer, fra Halagigie Point i sør til Makapu Point i nord.
I januar 2004 ble øya rammet av en tropisk storm, som drepte to personer og forårsaket store skader på bygningene i byen, deriblant sykehuset. Siden det har de offentlige bygningene blitt flyttet lenger inn på land til mindre utsatte områder.
Marko Hübenbecker
Marko Hübenbecker (født 14. juni 1986) er en tysk bobkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 6 i firer-bob.
Reims erkebispedømme
Reims erkebispedømme er et katolsk erkebispedømme med sete i Reims i Frankrike.
Det ble opprettet i løpet av 2. århundre, og ble et metropolitanerkebispedømme i løpet av 4. århundre. I 1801 ble det oppløst, og territoriet ble delt mellom Meaux og Metz. Det ble så gjenopprettet i 1822.
Jockstrapp
Jockstrapp har sitt opphav i Nord-Amerika, men er også mye brukt i Australia og New Zealand. Den er etterhvert blitt mer vanlig også i Europa. På noen typer, ofte kalt susp, kan man legge inn en hard plastbeskyttelse i en lomme foran for å hindre smertefulle slag mot underlivet eller skader på penis og pung når en deltar i idretter som ishockey, fotball, håndball og fekting.
Se også
Suspensorium Jockstrap
Tsjoha
Tsjoha (georgisk: ჩოხა) og annet, er en type lang, figursydd frakk eller kaftan som er dekorert med patronlommer på brystet. Plagget har tradisjonelt blitt brukt av menn i Kaukasus.
Navn
Plagget kalles ჩოხა,ტალავარი på georgisk, чоа på tsjetsjensk, çuxa på aserbajdsjansk, Черкеска (tsjerkeska, «tsjerkesser-frakk») på russisk og цухъхъа (cuqqa) på ossetisk. På engelsk er betegnelsen gjerne chokha, på tysk Tschocha. Ordet tsjoka stammer ikke fra georgisk, men fra et tyrkisk folk.
Bruk, utforming og typer
{| Tsjerkeska eller tsjoka har vært vanlig i Georgia fra 800- til 1800-tallet og i Aserbajdsjan fra 1600-tallet til 1900-tallet. Hvordan tsjerkesken så ut hadde en betydning, da det var vanlig å gå i dem. Desto mer dekorert, desto rikere var den som gikk i den. Det var vanlig med svart farge etter som det var dyrt å få tak i fargestoff.
Nesten hver eneste av de etniske gruppene i Kaukasus har sin egen type. De varier ikke sterkt, men det finnes forskjeller.
Det finnes fire typer tsjoka i Georgia: «Kartli-Kakheti tsjoka» (Kvemo Kartli og Kakheti er østgeorgiske provinser), «Khevsur tsjoka« (hovedsakelig i Mtskheta-Mtianeti-provinsen i Georgia), «adsjarisk tsjoka» (vanligst vest i Georgia, i provinser som Adsjaria og Guria) og «vanlig kaukasisk tsjoka».
I Georgia har tsjoka lenge bare blitt båret av menn. I de seinere åra har det også kommet en omstridt variant for kvinner.
Patronlommer
De merkelige holderne eller avlange lommene på brystet av tsjerkesken stammer fra dengang kosakkene og de kaukasuske soldatene ble bevæpnet med munningsladevåpen. Da hadde hver holder rommet et hylster som inneholdt krutt nok til ett skudd. Da bakladevåpen kom i bruk, beholdt en holderne som en dekorativ del av drakta der det fra da av isteden ble båret små pinner med ornamenterte sølvdupper som passet til de sølvbeslåtte våpnene. Til daglig ble det imidlertid brukt pinner som hadde hvite dupper i den ene enden og svarte dupper i den andre. I krigstid vendte de svarte endene oppover.
Drakta ellers
Tsjerkeska eller tsjoka finnes i ulike regionale varianter i Kaukasus. Tradisjonell drakt består ellers av khinjali (dolk), atsjalutsji (akhalukhi, en skjorte), masrebi (kulene) og kabalakhi (en løs hette) eller nabdis kudi (en høy pelslue). De kaukasiske kosakkene brukte forøvrig ikke sporer, men hadde bløte støvler uten heler, båret sammen med sjarvali, «støvlebukser».
Carlo Salotti
Carlo Salotti (født 25. juli 1870 i Roma i Italia, død 24. oktober 1947 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal in pectore i 1933 av pave Pius XI, og publisert i 1935.
Han deltok på konklavet 1939 som valgte pave Pius XII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Familieboken
'Familieboken. Verket om virkelighetens eventyr' (1937) var et leksikalt verk som ble gitt ut av Aschehoug med åtte bind i datidens leksikonformat. Redaktør var den knapt 30 år gamle Chr. A.R. Christensen som ble en kjent journalist, VG-redaktør og kulturkommentator. Stoffet tok ikke sikte på å dekke et mylder av små fakta med egne stubber, men at artiklene skulle gi leseren en bredest mulig innføring i større temaer.
Der var i tillegg et omfattende stikkordregister med bind- og sidehenvisninger, foruten at der etter hvert oppslag ble henvist til andre artikler som kunne fylle ut kunnskapen. Medarbeiderne var plukket ut fordi de både behersket sine emner, og kunne fremstille disse på en klar og forståelig måte for folk flest. Mye av salget foregikk ved hjelp av kolportører, som i barnefamilier la vekt på at verket ville vise seg uunnværlig når barna ble eldre, og kravene i skolen om økte kunnskaper ble sterkere.
Utgaver og innhold
I 1949-52 utkom andre utgave med navnet Familieboka og Jon Lid som medredaktør En tredje revidert utgave utkom i 1953. Så, Den fjerde utgave utkom 1973-75 som Familieboka, fortidens verden og vår tids virkelighet med Øyvind Blom og Preben Munthe som redaktører:
Andre familiebøker
Da Universitetsforlaget utga Den nye barne- og familieboka i 1994 ved Ivar Frønes og Andreas Hompland var det noe annet. I 2000 utga Pensumtjenesten Familieboka: Grunnbok i norsk om familie og helse ved Gunnhild Aakervik, som var født i nettopp 1951. For, i 1951 og 1955 utga Cappelen Den bakvendte familieboken ved André Bjerke, Odd Eidem og Carl Keilhau.
Shaba-demningen
Shaba-demningen er en demning med vannkraftverk i Guizhou-provinsen i det sentrale Kina, anlagt i elva Hongdu He. Effekten er ca 200 MW. Operatør er Guizhou Zhongsui Energy Ltd.
Demningen er en enkel, betong buedam, av typen RCC. Dammen er 87 meter høy og 149 meter lang.