cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paj-Khoj
Geologisk sett er Paj-Khoj en del av en nordlig fortsettelse av Uralfjellene, som også strekker seg videre nordover til fjellene på Novaja Semlja. Berggrunnen består av krystallinsk glimmerskifer, sedimentære sandsteinbergarter, mergel og kalkstein. Vegetasjonen består hovedsakelig av steinete fjelltundra. På lavereliggende deler vokser gress, mose og reinlav. Lave busker forekommer, om enn sjelden, i de sørlige delene.
Den første gang Paj-Khoj ble beskrevet av europeere var under en forskningsekspedisjon ledet av geologen Ernst Karlovitsj Hoffmann, som mellom 1847 og 1853 foretok de første geologiske og biologiske undersøkelsene av området.
Movement for Democratic Change
Arbeidsbetingelser
MDC har helt siden starten blitt kraftig motarbeidet av ZANU-PF og statens organisasjoner. Møter i MDC blir ofte forstyrret eller avverget av "krigsveteraner", politiet griper ikke inn i slike forstyrrelser. Særlig på landet er arbeidsbetingelsene for partiet vanskelig, Under terrorbølgen i forbindelse med presidentvalget i 2008 ble mange MDC skadet og omkring 200 drept. Et like stor antall er ifølge MDC "forsvunnet".
Le système du docteur Goudron et du professeur Plume
Le système du docteur Goudron et du professeur Plume er en fransk stumfilm fra 1913, regissert av Maurice Tourneur.
Handling
Historien var basert på Edgar Allan Poes novelle «The System of Dr. Tarr and Professor Fether» og skildrer en besøkende ved et sinnssykeasyl, hvor det snart blir åpenbart at de innsatte har tatt kontroll over hele institusjonen.
Ebba D. Drolshagen
Ebba D. Drolshagen ble født i Büdingen, men tilbrakte sine første leveår i Ålesund. Hun har norsk mor og tysk far. Hun studerte lingvistikk i Frankfurt am Main og Chicago. Siden 1985 har hun oversatt fag- og skjønnlitteratur fra engelsk, norsk og dansk til tysk. Fra norsk har hun bl.a. oversatt flere av Edvard Hoems bøker. I 1987 utga hun sin første bok. Drolshagen bor i Frankfurt am Main og i Oslo.
Hun har bl.a. skrevet flere bøker om den andre verdenskrig og etter 10 år kom boken hun ga ut i Tyskland i 1998 ut på norsk med tittelen ''De gikk ikke fri. Kvinnene som elsket okkupasjonsmaktens soldater''.
Biografi
På norsk:
Gwangju FC
Gwangju FC, koreansk: 광주 (stiftet 2010) er en fotballklubb fra Gwangju i Sør-Korea.
Stor lungeorm
Stor lungeorm (Dictyocaulus viviparus) er en nematode, en parasittisk rundorm i familien Dictyocaulidae. Den lever i luftveiene på sau, men også på andre dyr, som hjortedyr.
Utseende og levevis
Stor lungeorm finnes nær vertsdyrene. Den tåler ikke så godt kulde og dør i løpet av vinteren utendør, i Norge. Unntak for overvintring finnes kanskje i kyststrøkene på sør- og vestlandet hvor det er mildere vintre.
Sykdomsspreder
Lungeorminfeksjoner er en sykdom hos sau og er forårsaket av ulike arter lungeormer. Utbrudd er spesielt vanlig i juli og utover til september, etter varme våte somrer, da dette er spesielt gunstig for lungeormen.
Stor lungeorm gir betennelsesreaksjoner, dårlig allmenntilstand, hoste og avmagring. Parasitten utvikler seg direkte på verten uten en mellomvert. Smitten skjer på beitet fra eldre infiserte dyr. Dette kan forebygges ved å behandle søyene før beiteslipp om våren. Smittede dyr behandles med ormemiddel.
Verdenscupen i alpint menn 2015/16 — Super-G / Kvitfjell
Verdenscupen i super-G på Kvitfjell gikk søndag 13. mars 2016.
Eksterne lenker
Offisiell resultatside
Ulnes kyrkje
Ulnes kyrkje er en langkirke fra 1250 i Nord-Aurdal kommune, Innlandet fylke.
Opprinnelig datering baserer seg på stilhistorisk datering på murverket. Deler av takkonstruksjonen i kirken er dendrokronologisk datert til 1265-1266 av NIKU. Slidredomen, en annen middelalderkirke i området, er også tidfestet ved hjelp av samme metode til 1268 mens det ar antatt at murarbeidet er fra slutten av 1100-tallet. har Også i denne kirken ble det brukt materialer i takkonstruksjonen.
Murarbeidet er fra overgangen mellom romansk og gotisk stil.
Natalie Geisenberger
Natalie Geisenberger (født 5. februar 1988 i München) er en tysk aker som deltok i De olympiske vinterleker i 2010 i Vancouver, 2014 i Sotsji og 2018 i Pyeongchang.
Geisenberger vant en olympisk bronsemedlje i aking under Vinter-OL i 2010 i Vancouver. Hun kom på tredjeplass i konkurransen ener for damer bak sin landsmann Tatjana Hüfner og Nina Reithmayer fra Østerrike.
Geisenberger ble verdensmester i aking 2009 i Lake Placid i lag.
Hun tok to gull under både Vinter-OL 2014 og Vinter-OL 2018. Hun tok også to gull under Vinter-OL 2022.
Litteraturåret 1957
Nye bøker
|| forfatter og illustratør ||align=center| ||align=center| - ||
medlem av Svenska Akademien ||align=center| ||align=center| - ||
(Fred Vargas) || || arkeolog og forfatter ||align=center| ||align=center| - ||
programleder og skuespiller ||align=center| ||align=center| - ||
|| forfatter og kunstner ||align=center| ||align=center| - ||
og videokunstner ||align=center| ||align=center| - ||
Dødsfall
medlem av Svenska Akademien 1953–1957 ||align=center| 65 ||align=center| 1891 ||
Øistein Norum Monsen
Øistein Norum Monsen (født 19. juni 1973) er videojournalist og fotograf i Dagbladet.no. Han har tidligere arbeidet som frilans regissør og som skuespiller, mest kjent som den stumme karakteren «Øystein» i NRKs «Lille Lørdag» (1995–1998)
Monsen er medforfatter med Fartein Døvle Jonassen på bokserien «Historien om Allefall» utgitt på Omnipax Forlag.
Paul Tage Halberg
Paul Tage Halberg (født 2. oktober 1944) er førsteamanuensis ved Høgskolen i Sør-Trøndelag, avdeling for lærer- og tolkeutdanning. Han er historiker med fagprofil innen nyere norsk historie, historiske kilder i forskning og undervisning, historie som et dannelsesfag i skolen, tema- og prosjektarbeid med historie som regifag i relasjon til andre skolefag.
Halberg har skogbrukshistorie, norske skogsbygder og skogen som en pedagogisk ressurs som sitt særlige forskningsfelt og har gitt ut flere bøker om emner relatert til dette.
Cuesta del Viento-demningen
Cuesta del Viento-demningen er en demning med vannkraftverk i elva Río Jáchal ved Andesfjellene i det vestre Argentina. Anlegget ligger nord i Provincia de San Juan, der hvor småelvene Rio Blanco og Arroyo Iglesia renner ut i Jáchal-elva. Anlegget stod ferdig utbygget i 1997.
Vannkraftverket har installert vannkraftproduksjon på maksimalt 10,5 MW. Årsproduksjonen av elektrisk kraft er 40 GWh. Demningen gir også irrigasjon til 17.000 hektar (170 km²) jordbruksmark.
Demningen er 1.280 meter lang og er en steinfyllingsdam. Reservoaret er på 16 km² areal og 206 millioner m³ vannvolum.
Věra Čáslavská
Věra Čáslavská (født 3. mai 1942 i Praha, død 30. august 2016 samme sted) var en tsjekkisk (tidligere tsjekkoslovakisk) turner. I løpet av karrieren vant hun hele sju olympiske gullmedaljer. Hun vant i tillegg fire gullmedaljer i verdensmesterskap og elleve gullmedaljer i europamesterskap.
Hun fikk sin internasjonale debut under verdensmesterskapet i 1958, der hun vant sølv i lagkonkurransen. Hun deltok for første gang i OL i 1960, hvor det tsjekkoslovakiske laget igjen fikk sølvmedaljene.
Under europamesterskapene i turn i 1965 og 1967 vant hun begge ganger gull i samtlige fem øvelser.
Hun dominerte like sterkt under OL 1968 i Mexico, der hun tok medaljer i samtlige seks øvelser, deriblant fire gullmedaljer (sammenlagt individuelt, frittstående, skranke og sprang). Like etter at OL var over, giftet hun seg med Josef Odložil, sølvmedaljør på 1500 meter fra OL 1964.
Čáslavskás gullmedaljer under OL 1968 fikk særlig betydning på grunn av den politiske uroen i Tsjekkoslovakia. Hun hadde fått tillatelse til å dra til Mexico i siste øyeblikk, etter å ha uttalt sin motstand mot kommunismen og den sovjetiske invasjonen. Under de olympiske lekene viste hun også hva hun mente. Da hun stod på seierspallen for å motta medaljene etter å ha delt gullmedaljen i frittstående, snudde hun seg bort og så ned da den sovjetiske nasjonalsangen ble spilt.
På grunn av støtten hun gav til den tsjekkoslovakiske demokratiseringsbevegelsen (den såkalte Prahavåren i 1968, og under utrenskningene som fulgte den sovjetiske invasjonen i august 1968, ble hun fratatt retten til å reise utenlands og delta i idrettskonkurranser både i Tsjekkoslovakia og i utlandet.
Etter kommunismens fall i november 1989 snudde det seg. Hun ble rådgiver for president Václav Havel. Etter at hun forlot presidentkontoret, ble hun valgt til president i Tsjekkias olympiske komité. Hun var IOK-medlem fra 1995 til 2001.
Steuben County (Indiana)
Steuben County er et fylke i den amerikanske delstaten Indiana.
Queen Harrison
Queen Harrison (født 10. september 1988 i Loch Sheldrake, New York) er en amerikansk hekkeløper og sprinter som løp 400 meter hekk under Sommer-OL 2008.
OpenOffice.org Impress
Apache OpenOffice Impress (tidligere OpenOffice.org Impress) er presentasjonsdelen av Apache OpenOffice-programvaren.
Queen Harrison
Harrison gikk på Hermitage High School i Richmond, Virginia, og konkurrerte også der på hekkeløp, i tillegg til lengdehopp og tresteg. Hun gikk deretter til Virginia Tech, hvor hun i 2007 satte skolerekord med 55,81 sek på 400 meter hekk, og ble samtidig nummer tre på NCAAs studentmesterskap. Harrison ble historisk når hun i 2010 ble den første kvinne som vant både 100 meter og 400 meter hekk under NCAAs studentmesterskap. Hun vant også 60 meter hekk på NCAAs innendørsmesterskap i 2009.
OpenOffice.org Impress
Filtyper
Impress kan lagre presentasjoner under filtypene
Queen Harrison
Harrison ble nummer to på det amerikanske Olympic Trials, OL-uttaket) i 2008 med tiden 54,60. Hun ble da den første olympiske utøver fra Virginia.
OpenOffice.org Impress
Eksterne lenker
Apache OpenOffice
Queen Harrison
Under sommerlekene i 2008 ble hun utslått i semifinalene etter et løp på tiden 55,88.
I desember 2010 ble Harrsion tildelt Bill Bowerman Award.
Charles Demuth
Charles Demuth (født 8. november 1883, død 23. oktober 1935) var en amerikansk akvarellmaler som senere i livet malte med olje, og utviklet en malerstil kalt presisjonisme.
Han tok eksamen ved Franklin & Marshall Academy før han studerte ved Drexel University og ved Pennsylvania Academy of Fine Arts i Philadelphia. Senere studerte han ved Académie Colarossi og Académie Julian i Paris, og ble en del av kunstscenen og avantgarden.
Demuth bodde i Lancaster, Pennsylvania sammen med moren sin. Nå er hjemmet blitt et museum som viser arbeidene hans.
Demuth var kjent som en maler i presisjonistisk stil, og brukte rene linjer og geometri i maleriene hans, hans mest kjente verk In Saw the Figure 5 in Gold, malte han som en hyllest til William Carlos Williams, verket har blitt inkludert siden 1948 i Metropolitan Museum of Arts permanente samlinger. I 2013 ga United States Postal Service ut et frimerke med maleriet
I den amerikanske kunstens historie er det få akvarellmalerier som er vakrere enn Charles Demuths, skrev Ken Johnson i The New York Times.
Googolplex
En googolplex er 10googol, altså. Googolplex kan også skrives slik:
Antallet elementærpartikler i det kjente universet er omtrent 2,5 x 1089, og antall hydrogenatomer har blitt estimert til 1072, mens en googol er 10100. Så hvis man skulle skrive en googolplex med alle dens nuller, og skrev ett siffer på hver partikkel, ville man sluppet opp for univers før man ble ferdig med å skrive tallet. Eller - tenk deg at alle nullene i en googolplex skulle skrives på ark med tykkelse 0,1 mm, og at hver null opptar et areal lik 5 mm². Da ville vi trenge nesten 600 milliarder universer (hvis vi antar at universet er en kule med radius 13,5 milliarder lysår), et volum på ca. 5 794 347 650 987 500 000 kubikklysår.
Hovedkvarteret til dataselskapet Google, Googleplex, er oppkalt etter dette tallet.
The Telephone Girl and the Lady
The Telephone Girl and the Lady er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av D. W. Griffith.
Handling
Historien følger en telefon-operatør som tilfeldigvis overhører et pågående ran over telefonen, og forsøker deretter å hjelpe til.
Jomsvikingenes saga
Omfattende myte
Jomsvikingenes saga ble skrevet på Island en gang rundt 1200 og finnes i flere utgaver, blant annet en senere utgave fra så sent som 1400-tallet, men historien finnes også spredt over de fleste andre norrøne sagaene som Fagrskinna, Snorre Sturlasons Heimskringla, Knytlinga saga, Færøyingesaga, Njåls saga og Den større saga om Olav Tryggvason (Óláfs saga Tryggvasonar hinn mikla). De finnes også omtalt i Adam av Bremens Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum.
Jomsvikingenes saga har en kompleks tekstural historie med store innbyrdes ulikheter, eksempelvis mellom den versjonen som Snorre Sturlasson benyttet og den som forfatteren av Fagrskinna benyttet. Den beste enkeltstående versjonen er den som kalles for «AM 291 4to», mens andre overleverte utgaver synes å være basert på kombinasjoner av de overstående reduserte utgavene. Antagelig har fortellingen eksistert i en opprinnelig skrevet saga, basert på muntlig overlevering og i mindre grad på skrevne kilder, og denne sagaen synes å ha bli delt i to ulike reduserte utgaver ganske tidlig etter at den ble skrevet. Den islandske litteraturforskeren Ólafur Halldórsson har derimot argumentert for at de to sagaene er blitt skrevet hver for seg, begge basert på muntlige tradisjoner.
Historisk tvilsom
Jomsvikingenes saga er likevel plassert mot en bakgrunn av faktiske, historiske hendelser – den danske kongens bestrebelser på å beskytte seg mot fiendtligheter fra den baltiske kysten på 900-tallet, og den historiske invasjonen av Norge mot opprørske nordmenn som ikke lot seg underkaste danske overstyre. Hovedpersonene i sagaen, Sigvald og hans bror Torkell, Búi og Vagn, finnes også omtalt i skaldekvad, som refererer til det danske nederlaget ved Hjørungavåg.
Den første delen av sagaen forteller om kampene til den bortviste danske kongssønnen Svein Tjugeskjegg, født utenfor ekteskap, som makter å etterfølge sin far som konge av Danmark, noe han klarer ved langvarig kampanjer av herjinger, og som ender med det skjulte drapet av kongen av Palnatoke (Pálna-Tóki), Sveins fosterfar og den senere grunnleggeren av Jomsborg. Jomsvikingenes tilstedeværelse i slaget ved Hjørungavåg, som er klimakset i sagaen, er motivert ved Sveins bedrag eller falskhet. Han utnytter deres overmodige skryt og eder som de gir i fylla, og således er bundet av selv når de blir edrue.
Broderskapet Jomsborg
Jomsborg er beskrevet i sagaene som en stor vendisk by med norrøne krigere, mens Jomsvikingenes saga slår fast at bosetningen var fullstendig norrøn, og brorskapet som ble dannet av Palnatoke, fikk stedet fra den mytiske vendiske herskeren Burislav. Jomsvikingenes saga portretterer jomsvikingene som en mektig krigsmakt som spiller sitt eget politiske spill mellom det polske og det danske kongedømmene, men historikerne finner det ikke sannsynlig at de kunne manipulere herskere som Harald Gormsson, Svein Haraldsson og Boleslaw den tapre.
Fra den tiden som jomsvikingene skal ha levd på kysten av Polen finnes det ingen spor etter deres navn eller eksistens. Jomsborg, som Svolder og Hjørungavåg, synes å være, som Halldór Laxness slo fast, et sted som «ikke ble skapt av Gud, men laget av islendere. Ikke engang filologene vet hvor disse stedene ligger.»
Jomsvikingene som fenomen har tiltrukket seg oppmerksomhet fra dansk og polsk ungdom, både av romantiske idealister og nynazister som føler seg tiltrukket av jomsvikingenes legendariske brorskap. Jomsvikingene ble definert som broderskap ved å avgi en personlig ed, aldersbegrensninger, plikter, ved å gjennomgå manndomsprøver og de personlige båndene innen gruppen. Dette er sannsynligvis et senere ridderideal fra senmiddelalderen og lite overens med det norrøne uavhengighetsidealet. Jomsvikingenes broderskap er således ikke historisk korrekt for den tid hvor jomsvikingene skal ha eksistert.
Hva som kan være sant
Det bodde nok norrøne vikinger og røvere på den baltiske kysten, men de var ikke jomsvikingene fra den omtalte sagaen. Deres nære tilknytning til de danske kongene tyder på at Jomsborg mer sannsynlig kan knyttes til danske ringborger, det vil si at Jomsborg ikke var en by eller borg med sosiale funksjoner, men en militær leir.
Legenden om jomsvikingene kan da kokes ned til en gruppe av danske og vendiske krigere innenfor det danske rike. At norske og islandske omtaler overdriver jomsvikingenes betydning er et litterært virkemiddel. Jo mer fryktet fienden er jo større ære er det å overvinne dem. Til syvende og sist opptrer jomsvikingene både ynkelig og forrædersk i Jomsvikingenes saga, og norske bønder har tilsynelatende små problemer med å beseire dem.
Axel H. Lindboe
Axel Hagbart Lindboe (født 5. januar 1846 i Kristiania, død 13. oktober 1911 samme sted) var en norsk lege. Han tok medisinsk embetseksamen i 1869, var reservelege ved Rotvoll sinnssykeasyl 1872-74, deretter ved Gaustad sykehus til oktober 1880.
Han var assisterende overlege ved Gaustad sykehus, og 5. oktober 1881 tiltrådte han som den første direktør ved nyåpningen av Norges andre psykiatriske sykehus, Eg Asyl i Kristiansand. Han ble i stillingen bare til 1882, da han ble ansatt igjen ved Gaustad som overlege og foreleser ved Universitetet i Oslo.
Videospillåret 1997
Videospillåret 1997 er en oversikt over hendelser og lanseringer med tilknytning til videospill i 1997.
Hermann Gröhe
Han har eksamen fra Quirinus Gymnasium i Neuss fra 1980, statseksamen i rettsvitenskap fra Universität zu Köln fra 1987 og advokatbevilling fra 1994. I årene 1987–1993 var han vitenskapelig assistent ved Universität zu Köln. Gröhe er protestantisk kristen, og var medlem av rådet for Tysklands evangeliske kirke 1997–2009 og medredaktør i kirkens månedlige tidsskrift, Chrismon, 2000–2009.
Gröhe meldte seg inn i Junge Union i 1975 og moderpartiet CDU i 1977. Han var formann i Junge Unions i Kreis Neuss 1983–1989, formann i Junge Union på føderalt nivå 1989–1994 og medlem av Kretsdagen i Kreis Neuss 1984–1989 og 1993–1994. Siden 1994 har han vært medlem av Forbundsdagen, og var her talsmann for CDU/CSUs ungdomsgruppe 1994–1998 og CDU/CSUs talsmann for menneskerettigheter og utviklingshjelp 1998–2005. Ellers var han formann i CDU i Rhein-Kreis Neuss 2001–2009. Den 1. oktober 2008 ble han utpekt til statsminister ved forbundskansler Angela Merkels kontor, og forble i vervet inntil han ble ansatt som generalsekretær i CDU den 28. oktober 2009.
Burgundy
Burgundy (etablert 12. juni 2009 som Burgundy AB) er en regulert og autorisert markedsplass i regi av Oslo Børs, som opererer et regulert marked og en multilateral handelsfasilitet (MHF), med fokus på det nordiske markedet. Burgundy tilbyr handel i mer enn 1 000 svenske, norske, finske og danske børsnoterte verdipapirer, samt notering og handel av warrants, sertifikater, ETF-er og strukturerte produkter.
Historie
Burgundy var opprinnelig eid av 14 nordiske banker og meglerhus:
Målet var at Burgundy ved utgangen av 2010 skulle ha opnådd en markedsandel på 25% av den nordiske aksjehandelen. I september 2011 utgjorde andelen ca. 3% av volumet til OMX.
16. oktober 2012 ingikk Oslo Børs en avtale om å overta samtlige aksjer i selskapet. Aksjene ble overtatt 24. januar 2013, og en uke senere ble det vedtatt å fusjonere de to selskapene, med Oslo Børs som det overtagende selskap i fusjonen. Burgundy ble med det en markedsplass under Oslo Børs, slik som Oslo Axess.
Kongsfjordneset
Kongsfjordneset er et nes ved munningen av Kongsfjorden og ligger øst for Kvadehuken, som er det vestligste punktet på Brøggerhalvøya på Spitsbergen, Svalbard.
Hendrum
Hendrum er en by i Norman County i Minnesota i USA. Befolkningen var på 315 i 2000. Stedet ligger i ved Red River of the North knapt to kilometer mot vest og Wild Rice River knapt en kilometer mot øst. Landskapet her er helt flatt, men jorda er svært fruktbar og området omtales som verdens kornkammer. Halstad er naboby.
Kongsfjordneset
På Kongsfjordneset er det rødlig sandstein som stammer fra ørkensand. Ørkensanden er fra tiden da Svalbard lå på samme breddegrad som dagens ørkenstrøk i Nord-Afrika.
Hendrum
Innbyggerne er for det meste skandinaver, navnet kommer fra Hindrem i Leksvik og den eneste kirken i byen er Immanuel Lutheran Church. Før nybyggerne kom hit var det indianere av Dakota Sioux og Chippewa som bodde her, men de flyttet til andre områder. Nybyggerne måtte slåss mot gresshopper, uår, difteriepidemier, oversvømmelser og tornadoer, men bøndene klorte seg fast og dyrket hvete, sukkerroer, soyabønner og solsikke, som vokste rikelig og som fremdeles er det som dyrkes i området.
Statens informasjonstjeneste
Statens informasjonstjeneste, forkortet SI, var en sentral fagetat for offentlig informasjon i den norske staten. SI ble opprettet i 1965. I 2000 lanserte SI nettstedet Odin.dep.no (Offentlig dokumentasjon og informasjon i Norge, fra 2007 omdøpt til regjeringen.no). I 2001 ble SI ble slått sammen med Statskonsult, som fra da av ble et statseid aksjeselskap for kommunikasjon og forvaltningsutvikling.
Norman Mailer
Norman Kingsley Mailer (født 31. januar 1923 i Long Branch i New Jersey i USA, død 10. november 2007 i New York City) var en amerikansk forfatter, skribent og samfunnsdebattant.
Forfatter
Han debuterte i 1949, 25 år gammel, med romanen «The Naked and the dead» («De nakne og de døde») basert på sine erfaringer som soldat i Stillehavet under andre verdenskrig. Mailer vant to Pulitzer-priser, for boken «The Armies of the night» («Nattens armeer») fra 1967, og «The executioner’s song» fra 1979.
Mailer talte for marxismen, og kritiserte Vietnamkrigen, men også feminismen, slik det går fram av boken «Prisoner of Sex» («Kjønnsfangen»). Han ble ansett som mannssjåvinist av feminister som Germaine Greer og Kate Millett. Mailer var gift seks ganger og hadde ni barn. I 1960 stakk han ned sin andre kone, Adele, i et selskap. Legene sa at han led av «et akutt paranoid sammenbrudd», og han ble idømt en betinget fengselsstraff.
Mailer regnes som en av grunnleggerne av sjangeren litterær journalistikk. Han var også med å grunnlegge den alternative ukeavisen Village Voice i 1955. Mailer ga ut sin siste bok i januar 2007, «The castle in the forest», som er en litterær framstilling av Adolf Hitlers barndom.
Louis Bernot
Louis Bernot (født 1892, død ukjent) var en fransk vektløfter og bryter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Bernot vant en olympisk sølvmedalje i vektløfting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass i den tyngste klassen, tungvekt over 82,5 kg. Det var første gangen i OL som løfterne ble delt inn i ulike vektklasser. Det var totalt fem vektklasser under OL-1920. Bernot løftet sammenlagt 255,0 kg, ti kilogram mindre enn gullvinneren Filippo Bottino fra Italia og fem mindre enn Joseph Alzin fra Luxembourg som fikk sølv. Vektløftkonkurransen besto av tre løft, rykk og støt med en hånd og støt med begge hendene. Det var seks utøvere fra fem nasjoner i tungvektklassen som ble avviklet 31. august 1920.
Eldar Hansen
Eldar Hansen (født 7. november 1941) er en norsk tidligere fotballspiller og president i Norges Fotballforbund. Han var RBK-spiller i 1960-årene.
Karriere som spiller
Eldar Hansen var den første store RBK-helten – også den første til å debutere på landslaget. I 1960 scoret han som 19-åring hele fem mål da klubben tok sitt første NM-gull etter omkamp mot Odd fra Skien. Han ble også norgesmester i 1964.
Han spilte én kamp for, i en VM-kvalifiseringskamp mot Sovjet i 1961, hvor han scoret ett av Norges to mål.
Eldar Hansen la opp allerede som 27-åring i 1968 etter rundt 100 serie- og 35 cupkamper for Rosenborg.
Karriere som leder
Hansen ble valgt som president i Norges Fotballforbund, et verv han hadde fra 1980 til 1987. Han var også styreleder i Rosenborg frem til han måtte gå av i 1992, på grunn av den såkalte «kemnersaken». Han har også hatt lederstillinger i Lillestrøm Sportsklubb og var styreleder for Skeid Fotball fra 2007 til 2010.
Æresmedlemskap
Eldar Hansen er æresmedlem i Rosenborg Ballklub og er også innehaver av NFFs gullmerke.
Torolf Raa
Torolf Raa (født 2. mai 1933 i Bergen) er en norsk tidligere diplomat og ambassadør.
Han er siviløkonom, og har som mange andre diplomater studert ved Collège d'Europe i belgiske Brugge, og studert statsvitenskap ved University of California, Berkeley, med resultatet Master of Arts. Fra 1963 til 2001 jobbet han for det norske utenriksdepartementet, han var deltaker på NATO Defense College, Roma, !977. Han var formann for United Nations Memorial Cemetery i Korea (UNMCK) 1999-2000, og president for YongPyong International Ski Festival, Sør-Korea, 1999-2001. Han arbeidet noen år som partner i Norscan Partners i Oslo, et firma som siden 1991 har drevet med forretningsutvikling.
Han ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1991, og er tildelt indonesisk og sørkoreansk storkors.
Nutbush City Limits
Nutbush City Limits kan sikte til:
Thomas Picton
Thomas Picton (født 24. august 1758 i Haverfordwest i Pembrokeshire i Wales, død 18. juni 1815 ved slaget ved Waterloo) var en britisk offiser som deltok i flere kriger for Storbritannia. Han var den britiske offiser med høyest grad (generalløytnant) som falt i slaget ved Waterloo.
Bakgrunn
Han ble født som den syvende av tolv barn, og yngste sønn, av Thomas Picton (1723–1790) fra Poyston og hans hustru, Cecil født Powell (1728–1806), datter av pastor Edward Powell i Llanddow og halvsøster av Richard Turberville, som i 1740 var sheriff av Glamorgan. Familien hadde normannisk bakgrunn. Thomas Picton senior var det året han ble gift high sheriff av Pembroke. Thomas den yngre ble født mens moren var på besøk i Haverfordwest, og ble døpt i Rudbaxton. Hans fem år eldre bror Thomas hadde dødd ett år tidligere, og Picton fikk hans navn slik at det skulle føres videre.
Militær karriere
Han gikk inn i arméen 1771 og ble fenrik i det tolvte infanteriregimentet, men han deltok ikke i strid før i 1796 da han var ved øya Saint Lucia i Vestindia. Han var samtidig guvernør i Trinidad og ble allment kjent for sin grusomhet.
Han deltok i den spanske frihetskrig og var med i mange feltslag der. Etter at Napoleon var blitt beseiret, dro han tilbake til Carmarthenshire i den hensikt å bli parlamentsmedlem i det britiske underhuset. Han ble adlet i 1815.
Samtidig flyktet Napoleon fra Elba, og da ble Picton kalt tilbake til hæren. Han ledet den femte divisjon ved slaget ved Quatre Bras, der han ble såret. Det var ikke verre enn at han to dager etter kunne delta ved slaget ved Waterloo, men der ble han drept. Det skjedde under et avgjørende bajonettangrep der hans divisjon stanset general Jean-Baptiste Drouets korps som angrep de alliertes senter-venstre.
Øverstkommanderende Hertugen av Wellington, meldte om tapet av Picton den påfølgende dag i sin melding om slaget til krigsminister lord Bathurst:
Flere monumenter er blitt reist til hans ære, og flere steder har sitt navn fra ham.
Günter Wallraff
Günter Wallraff (født 1. oktober 1942 i Burscheid i Nordrhein-Westfalen i Tyskland) er en tysk journalist og forfatter. Han ble på 1970- og 80-tallet kjent for en rekke samfunnskritiske og avslørende dokumentarromaner og reportasjer fra tysk samfunns- og arbeidsliv. Blant hans mest kjente avsløringsbøker er Der Aufmacher (norsk: Avsløringen) om de redaksjonelle metodene i avisen Bild i 1977. For å få førstehåndskjennskap til arbeidsmiljøet i deler av tysk industri, blant annet blant fremmedarbeidere, tok han selv arbeid der, men under dekknavn og iført forkledning. Denne metoden for undersøkende journalistikk har siden gitt opphav til blant annet verbet «å wallraffe», det vil si «å arbeide journalistisk under falsk identitet». Arbeidsmåten har både fått tilhengere og blitt kritisert som uetisk.
Vennen Heinrich Böll sier at Wallraff «underkaster seg en situasjon». Etter noen måneder i Bundeswehr fikk han følgende sluttattest: "Ubrukelig i krig og fred".
Wallraff har levd både som tyrkisk fremmedarbeider og som somalier i Tyskland. I juni 2007 offentliggjorde han et manifest, Til forsvar for meningsfriheten, der han og andre gav uttrykk for at fri debatt var avgjørende for muslimers integrasjon i det tyske samfunnet.
Wallraff har også avslørt Lidl-kjedens behandling av sine ansatte.
Sullivan County (Indiana)
Sullivan County er et fylke i den amerikanske delstaten Indiana. Fylket hadde 21,475 innbyggere i 2010. Sullivan County ble opprettet i 1816 og fylkessetet er Sullivan.
William Sharp
William Sharp (født 12. september 1855, død 12. desember 1905) var en skotsk forfatter som først og fremst skrev poesi og biografier. Fra 1893 benyttet han også psevdonymet Fiona MacLeod, noe som ble holdt skjult så lenge han levde. Han redigerte også poesien til «Ossian», Walter Scott, Matthew Arnold, Algernon Swinburne og Eugene Lee-Hamilton.
Bakgrunn og virke
Han ble introdusert til maleren og poeten Dante Gabriel Rossetti av Noel Paton, og ble medlem av Rossettis litterære gruppe som også telte Hall Caine, Philip Bourke Marston og Swinburne. Han giftet seg med sin kusine Elizabeth i 1884 og henga seg fra 1891 på full tid til skrivingen samtidig som han reiste mye.
Omtrent på denne tiden utviklet han en intens, romantisk, men kanskje aseksuell tiltrekning til Edith Wingate Rinder, en skribent for en keltisk-strebende sirkel i Edinburgh rundt figuren Patrick Geddes og kretsen «De eviggrønne». Det var til Rinder («EWR») som han trakk inspirasjon til for sitt forfatterskap som Fiona Macleod, og til henne som han dedikerte sin første MacLeod-roman, (Pharais, i 1894. Sharp hadde et komplekst og ambivalent forhold til W.B. Yeats i løpet av 1890-tallet, som en sentral spenning i «Celtic Revival», den keltiske fornyelse, også kalt for «Irish Literary Revival», den irske litterære fornyelse, en gruppe som ønsket å stimulere irsk litteratur. Yeats hadde opprinnelig funnet MacLeod akseptabel, men ikke Sharp! Det dualistiske forfatterskapet ble etterhvert en økende slitasje på Sharp.
Sharp døde og ble begravd ved Castello di Maniace på Sicilia i 1905. I 1910 utga Elizabeth Sharp en biografisk memoar i et forsøk på å forklare den kreative nødvendighet bak bedraget «MacLeod» og redigerte også en komplett utgave av ektemannens forfatterskap.
Sibel Şimşek
Sibel Şimşek (født 10. oktober 1984) er en tyrkisk vektløfter som konkurrerer i -63 kg. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun opprinnelig kom på 4.-plass, men ble seinere diskvalifisert på grunn av positiv dopingprøve.
Egil Svendsen
Egil Svendsen er en norsk fotballspiller og trener. Han spilte for Viking i 1986 og 1987 hvor han fikk 57 kamper og scoret 3 mål. I 2006 var han trener for Ålgård i 2. divisjon.
Mergel
Mergel (via tysk Mergel, fra middelalderlatin margila, av latin marga, fra keltisk opphav) er en type kalkstein eller kalkholdig leire eller leirstein som inneholder 25–75% kalk, vanligvis kalsiumkarbonat, som er dannet ved avsetning i ferskt eller salt vann. Istedenfor kalsiumkarbonat kan den også inneholde dolomitt. Tidligere ble mergel ofte brukt som jordforbedringsmiddel for å tilføre nyttevekstene kalsium. Dette ble kalt mergling.
I Danmark, hvor isen har flyttet grundig rundt på lagene i undergrunnen, er morenejord ofte blitt blandet med det underliggende krittlagene. På den måten er mange mergelforekomster oppstått. I Sverige refererer mergel vanligvis til alle typer jord eller bergarter som inneholder kullsyreholdig kalk (og talkum) fra noen få prosent til over 30 %, noe som gjør den egnet som jordforbedringsmiddel på dyrkbar mark med lite kalk.
En enkleste måtene å redusere utslipp av CO2 i produksjon av sement på, er å minke klinkerinnholdet i sementen. Det er forskning på nye klinkererstatninger og SINTEF Byggforsk mener de har funnet erstatningen gjennom mergel.
Badminton under Sommer-OL 1992
Badminton var med for første gang som olympisk øvelse under OL 1992 i Barcelona. Sporten var med som demonstrasjonsøvelse under OL 1972 og 1988. Badmintonturneringen ble avholdt 28. juli til 4. august og det ble konkurrert om fire olympiske titler. Single og double for damer og for herrer. 177 utøvere fra 36 nasjoner deltok. Turneringene ble gjennomført med cup-spill og begge tapende semifinalister fikk bronse. Asiatene dominerte stort og vann 15 av totalt 16 medaljer.
Miner Searle Bates
Miner Searle Bates 貝德士, Bei Deshi (født 27. mai 1897 i Licking County i Newark i Ohio i USA, død i oktober 1978 i New York City), var en amerikansk kinamisjonær og pastor i trossamfunnet Disciples of Christ. Han hadde utdannelse fra Hiram College, Oxford University og Yale University.
Fra 1920 til 1950 underviste han historie som misjonær for The United Christian Missionary Society (Disciples of Christ) ved Nanjinguniversitetet. Han var med på å organisere Nanking International Safety Zone og var formann for Nanking International Relief Committee fra 1939 til 1941.
Fra 1950 til 1965 var han professor i misjonskunnskap ved Union Theological Seminary i New York City.
Chris Engels
Christian Joseph Hendrikus Engels (født 19. november 1907 i Rotterdam, død 20. desember 1980 på Curaçao) var en nederlandsk lege og curaçaosk kulturpioner.
Liv og virke
Engels kom fra Rotterdam, der familien drev grandkafé Engels. Han forlot Nederland i 1936 for å arbeide som misjonslege på Curaçao.
Etter at hans første kone døde i barseldød begynte han å male. Han skrev også dikt og komponerte musikk. I 1940 grunnla han litteraturmagasinet De Stoep, der han også skrev under psevdonymet Luc Tournier (morens etternavn).
Han giftet seg på nytt med Lucila Boskaljon, som også var kunstner. Paret stilte ut sin kunst sammen, så vel som individuelt. Engels var en dyktig musiker og spilte piano under konserter med Curaçaos symfoniorkester.
I 1947 grunnla Engels Curaçaosch Museum sammen med svigerfaren, Rudolf F.W. Boskaljon. De to hadde da lenge vært aktive aktiv i kunstsirkelen Curaçao Kunstkring, som brakte utenlandske musikere til Curaçao og arrangerte utstillinger med internasjonal kunst. Planen var å skape et ledende museum med verk av internasjonalt anerkjente kunstnere på Curaçao. Blant personene som ble invitert til Curaçao var Willem Sandberg, direktør ved Stedelijk Museum Amsterdam, og i 1948 ble det arrangert utstilling av kunstverk av Vincent van Gogh. En annen nederlender Engels inviterte, arkitekten og møbeldesigneren Gerrit Rietveld, designet en trapp for Stroomzigt, boligen til Engels-paret, tegnet blant annet Mgr. P.I. Verriet Instituut for handikappede barn og hadde overoppsyn med restaurering av Curaçaosch Museum.
Anastasios I
Anastasios I (gresk: Ἀναστάσιος Αʹ; latin: Anastasius, som keiser Imperator Caesar Flavius Anastasius Augustus; født ca. 430, død 9. juli 518) var fra 491 til 518 østromersk keiser. Han ble gitt tilnavnet «Dicorus» (gresk Δίκορος, «to pupiller») på grunn av at han hadde forskjellig farge på øynene, et svart og et blått.
Han hadde styrket Østromerriket med forsiktig politikk og tolerant framgangsmåte ved å redusere skattene og begrense utgiftene. Fordelene av denne politiske og finansielle stabiliteten ble utnyttet av hans etterfølgere, Justinus og dennes nevø Justinian, sistnevnte fikk tilnavnet «den store». Hans styre var preget av materielle prestasjoner, som var representativt for nye mønstre for å drive regjering, økonomi, og byråkrati i Østromerriket. Anastasios etterlot den keiserlige regjeringen og minsket korrupsjonen i regjeringen, reformerte lovverket og innførte en ny form for valuta, noe som førte til et betydelig finansielt overskudd.
Bakgrunn
Anastasios ble født i Dyrrachium (dagens Durrës i Albania), men fødselsdatoen er ukjent, skjønt det er antatt at han ikke var født senere enn 430 eller 431. Hans familie var illyrsk, som sønn av Pompeius (født ca. 410) en adelsmann i Dyrrachium, og hans hustru Anastasia Constantina (født ca. 410). Hans mor var ariansk kristen, søster av Clearchus, også ariansk, og barnebarn på farssiden av Gallus (født ca. 370), sønn av Anastasia (født ca. 352) og ektemann, i sin turn datter av Flavius Claudius Constantius Gallus og hustru og kusine Constantina (senere helgenforklart). Før han ble keiser var Anastasios en meget vellykket administrator i finansdepartementet.
Anastasios fikk tilnavnet «Dicorus» (gresk Δίκορος, «to pupiller») på grunn av at han hadde forskjellig farge på øynene (et svart og et blått); noe som kalles heterokromi.
Tiltredelse
Som følge at keiser Zenon døde i 491 er det sterke bevis for at mange romerske borgere ønsket både en romersk og en ortodoks (rettroende) kristen keiser. I ukene som fulgte Zenons død samlet menneskemasser seg i Konstantinopels gater hvor de krevde «Gi keiserriket en ortodoks keiser! Gi keiserriket en romersk keiser!» Under dette presset vendte keiserinne Ariadne seg til Anastasios. Han var i sekstiårene på den tiden han tiltrådte på tronen. Religiøst var han ganske åpenbart i hans sympati for monofysittismen. Det er den kristologiske posisjon at Jesus Kristus kun har én natur (den guddommelige) i motsetning til den posisjon som ble slått fast ved konsilet i Khalkedon i 451, hvori Kristus har to samtidige naturer: en guddommelig og en menneskelig. Følgelig, som en betingelse for at han ble keiser, krevde patriarken i Konstantinopel at han lovte å ikke endre på hva som ble fastslått ved konsilet i Khalkedon. Det er bemerkelsesverdig at Ariadne valgte Anastasios framfor Zenons bror Flavius Longinus, som utvilsomt var det mest åpenbare og logiske valget. Beslutningen opprørte folket i Isauria, et antikt område i det indre av Anatolia (dagens Tyrkia), men det ble heller ikke tatt godt imot av de politiske fraksjonene De blå og De grønne, som Longinus hadde gitt penger til. Disse fraksjonene viste deretter tendenser til å komme sammen for å gjøre opprør og hærverk.
Ariadne giftet seg kort tid etter Anastasios ble keiser den 20. mai 491. Hans styre, om enn forstyrret av utenlandske og innenlandske kriger og religiøs uro, startet lovende. Han ble populær ved fornuftige fritak for beskatning, og var energisk i sin iver etter å administrere Østromerrikets affærer.
Utenrikspolitikken og krig
Anastasios ble nødt til å utkjempe to kriger: den isaurianske krig mot tronraneren Longinus (bror av Zenon) og i den den sasanidiske krig mot det nypersiske riket.
Den isaurianske krig (492–497) ble utløst av Longinus’ tilhengere i Isauria som ble forbigått som keiser i favør av Anastasios. Slaget ved Kotyaion (dagens Kütahya) i 492 knekket ryggen på opprørerne, men den fortsatte som en geriljakrig i fjellene i Isauria i ytterligere noen år. Krigene i fjellene synes å ha havnet dødvanne ettersom opprørerne hadde kontrollen over festningen Papirius, og varte i fem år. Anastasios vedtok en bestemmelse knyttet til økonomien på midten av 490-tallet som antyder at krigen ikke opptok all tid og ressurser i regjeringen.
Jurij Modin
Jurij Ivanovitsj Modin (russisk: Юрий Иванович Модин; født 1922, død 2007) var KGBs føringsoffiser for «The Cambridge Five» fra 1944 til 1955, da Donald MacLean skal ha overlevert atomhemmeligheter til Sovjetunionen. I 1951 arrangerte Modin avhoppingene av Maclean og Guy Burgess. Modins forløpere som føringsoffiserer for spionringen ble henrettet.
Anastasios I
Utenrikspolitikken og krig
I krigen mot det persiske Sasanideriket (502–505) ble Theodosiopolis (dagens Erzurum, øst i Tyrkia) og Amida (i Mesopotamia) erobret av perserne, mn persiske provinser hadde også store lidelser og bysantinerne erobret tilbake Amida. Begge parter var utslitte da det ble inngått fred i 506 på grunnlag av status quo. Anastasios bygget deretter den sterke festningen Daras for å holde perserne tilbake i Nisibis (dagens Nusaybin). Imidlertid ble provinsene på Balkan ble etterlatt tynt med soldater, og var hjelpeløse i forsvaret mot invasjoner av slavere og bulgarere. For å beskytte Konstantinopel og dets nabolag mot denne trusselen fikk keiseren bygget Anastasiosmuren eller den lange mur, og som strakte seg fra Marmarahavet og til Svartehavet.
Jurij Modin
I 1994 sa Modin om Kim Philby at
Anastasios I
Innenriks- og kirkepolitikk
Religiøst var keiseren en overbevist monofysitt, men i begynnelsen lot Anastasios ikke sin personlige overbevisning ha innflytelse på hans religiøse politikk. Han var moderat, og forsøkte å opprettholde Zenons Henotikon («Unionslov»), et kristologisk dokument av 482, og fred med kirken. Likevel, i 512, kanskje oppflammet av hans militære suksess mot perserne, avsatte Anastasios patriarken i Khalkedon, og brøt da sin avtale med patriarken i Konstantinopel. Det førte til opptøyer i Khalkedon. Året etter brøt general Flavius Vitalianus ut i opprør. Han beseiret den keiserlige hær og marsjerte mot Konstantinopel. Da trusselen ble akutt innledet Anastasios forhandlinger med Vitalianus og ga ham tittelen kommandant av hæren i Trakia. Han åpnet også opp for kommunikasjon med paven i Roma med den mulighet å få en slutt på det akakianiske skisma. To år senere ble Vitalianus angrepet av general Marinus og tvang ham og hans hær til de nordlige delene av Trakia. Ved slutten av striden hadde keiser Anastasios ubestridt kontroll over Østromerriket helt til sin død i 518.
Under hans styre ble grensene mot øst omfattende forsterket med festningsbygg, inkludert byggingen av Dara (i Mesopotamia), en festningsby som hadde til hensikt å utjevne den persiske festningen i Nisibis. En av de mest opprustede festningsbyene ved Adriaterhavet var Dyrrachium, hans fødeby.
Etterfølger
En samling med to fragmenterte krøniker på latin kalt Anonymous Valesianus har en fantasifull anekdote om hvordan Anastasios valgte sin etterfølger: han kunne ikke avgjøre om hvilke av sine tre nevøer som burde etterfølge ham og la da en beskjed under en av tre sofaer og ba sine nevøer finne seg en sitteplass i rommet under den forventning at skjebnen ville velge en av dem. Imidlertid satte to av nevøene seg på samme sofa og den som skjulte beskjeden forble tom. Etter å ha bedt Gud om råd i bønn besluttet han at den første person som kom til hans rom den neste morgenen skulle bli den neste keiseren. Den første som kom inn var Justinus, lederen av vaktstyrken og nær sytti år gammel.
I virkeligheten hadde Anastasios aldri vurdert Justinus som sin etterfølger, og beslutningen ble ikke tatt av ham eller Gud, men besluttet av andre etter hans død. Mot slutten av sitt styre hadde han etterlatt den keiserlige skattekiste med 23 000 000 solidi eller 320 000 pund med gull.
Anastasios døde barnløs i Konstantinopel den 9. juli 518 og ble gravlagt i Apostelkirken (gresk: Ἅγιοι Ἀπόστολοι, Agioi Apostoloi) i hovedstaden. Kirken ble revet av muslimene i 1461 for å bygge en moské.
Familie
Det er kjent at Anastasios hadde en bror ved navn Flavius Paulus som tjenestegjorde som romersk konsul i 496. En svigerinne, kjent som Magna, var mor til Irene og svigermor til Flavius Olybrius, konsul i 491. Denne svigersønnen var sønn av Anicia Juliana og general Areobindus Dagalaiphus Areobindus, konsul i 506. Datteren av Olybrius og Irene fikk navnet Proba og giftet seg med Probus og var mor til en yngre Juliana. Denne yngre Juliana giftet seg med en annen Anastasios og ble mor til Areobindus, Placidia, og en yngre Proba. En annen nevø av Anastasios var Flavius Probus, romersk konsul i 502. Caesaria, søster av Anastasios, giftet seg med Secundinus, og ble foreldre til Hypatius og Pompeius. Flavius Anastasius Paulus Probus Moschianus Probus Magnus, romersk konsul i 518, var også en grandnevø av Anastasios. Hans datter Juliana giftet seg senere med Marcellus, en bror av Justinus II. Den utstrakte familien kunne ha omfattet relevante kandidater til tronen.
Administrative reformer
Anastasios viste en uvanlig interesse for administrativ effektivitet og affærer knyttet til økonomien. Hvor det var mulig i regjeringens transaksjoner, endret han betalingmetoden fra varer til hard valuta. Denne praksisen minsket muligheten for underslag og behovet for transport og lagerbeholdninger. Det lettet også regnskapsførselen. Han overførte også denne praksisen på skattevesenet ved han bestemte at skattene skulle betales med kontanter framfor varer. Han fjernet også praksisen hvor soldater ble utstyrt med våpen og uniformer: isteden ble det gitt penger slik at hver soldat hadde mer enn nok til å betale for sine egne våpen og uniform. Disse endringene synes å fungert svært bra. Skattebetalerne fikk lavere skatter enn hva de hadde tidligere og regjeringen fikk større inntekter. Vel så viktig var at med økte inntekter kunne keiseren betale soldatene høyere lønn, noe som gjorde det tiltrekkende for innfødte østromerske borgere å bli soldater (i kontrast til upålitelige og ulojale utenlandske leiesoldater som tidligere keisere hadde støttet seg på). Generelt hadde disse endringene en positiv effekt på statens inntekter og Anastasios er ofte sitert for hans kloke eller forsiktige forvaltning rikets finanser.
Likevel, midt i alle disse reformene, fortsatte Anastasios praksisen med at penger kunne kjøpe offentlige posisjoner. Faktisk solgte Anastasios nok offentlige posisjoner til at han er blitt anklaget for å ha tilrettelagt opprettelsen av et sivilt aristokrati; noe som styrket ved veksten av familier som ofte hadde høyere posisjoner i regjeringen, slike som eksempelvis Appiones fra Egypt. Anastasios ga også offisielle posisjoner til sin nære venn general Flavius Celer, sin svoger, sin bror, sine nevøer og grandnevøer. Dette er bemerkelsesverdig ettersom keiseren minsket korrupsjon og mangel på effektivitet knyttet til myndighetene i andre områder.
Hovedelementet i det komplekse pengesystemet i det tidlige bysantinske rike, som hadde gått på et delvis sammenbrudd på 400-tallet, ble fornyet av keiser Anastasios i 498. Det nye systemet involverte tre klasser av gullmynter (solidus og dens halve verdi og dens tredjedel) og fem klasser med kobbermynter (follis, verd 40 nummi og dens fraksjoner ned til en nummus). Det vil synes som at den nye formen for valuta raskt ble en viktig del av handelen med andre regioner. Faktisk har en follismynt blitt funnet så langt unna som i Charjouørkenen (nær dagens Türkmenabat i Turkmenistan). Det synes også som en del bysantinske handelspartnere kan ha forsøkt å etterligne myntene til Anastasios. Det er en teori som er forsterket ved det faktum at fire solidi fra hans styre har blitt gjenfunnet så langt unna det østromerske rike som Kina. Kina kan synes som en usannsynlig handelspartner, men østromerne og kineserne kunne bedrive handel via handelsmenn og mellomledd som reiste langs Silkeveien. Den valuta som ble skapt av Anastasios har beviselig hatt stor sirkulasjon og opprettholdt sin innflytelse lenge etter hans styre.
Hylodromus
Hylodromus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små (ca. 4 millimeter), avlange, brunlige jordlopper. Hodet er forholdsvis stort, minst så bredt som det firkantede pronotum, som er mye smalere enn dekkvingene. Slekten utmerker seg ved at antennenes midtre ledd er utvidete. Dekkvingene har kraftige punktrader.