cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Thomas Levin
Biografi
Thomas Levin er teaterutdannet i København og New York ved David Gideon, The William Esper Studio og Martha Graham School. Han har opptrådt på teater, film og i TV siden 1998.
Slaget ved Blue Licks
Bakgrunn
Men denne ekspedisjonen ble avblåst etter at speidere rapporterte at George Rogers Clark som indianerne fryktet mer enn noen annen amerikansk kommandant, forberedte en invasjon av Ohio Country fra Kentucky. Caldwells armé returnerte til Mad River for å avskjære invasjonsstyrken, men Clarks armé dukket aldri opp. Det viste seg at ryktene var falske. Clark hadde satt en stor båt til å patruljere Ohio-elva, men han var ikke klar til å sette i gang noen ekspedisjon. De fleste av indianerne spredte seg da de ble frustrert over hendelsenes utvikling.
Thomas Levin
Biografi
Thomas Levin fikk sitt gjennombrudd i 1998 på Teater Grob i Skind, og har siden vært del av teatrets faste ensemble. Levin har blant annet medvirket i Kunsten at vedligeholde en far i 2000. I 2005 ble han sammen med Per Scheel Krüger kunstnerisk leder på teateret.
Slaget ved Blue Licks
Beleiringen og unnsetningen til Bryan's Station
Med den resterende styrken på rundt 50 britiske rangere og 300 indianere krysset Caldwell og McKee inn i Kentucky. De håpet å overraske bosetningen Bryan's Station, men bosetterne hadde fått vite om at styrken var på vei og befestet seg. Caldwell og McKees styrke innledet en beleiring av bosetningen den 15. august 1782, men trakk seg tilbake den 17. august da de hørte at en milits fra Kentucky var på vei.
Thomas Levin
Biografi
I 2006 debuterte han som dramatiker med Jeg, Mig og Mit.
Slaget ved Blue Licks
Beleiringen og unnsetningen til Bryan's Station
Militsen som kom Bryan's Station til unnsetning den 18. august bestod av rundt 47 menn fra Fayette County og rundt 135 fra Lincoln County. Oberst John Todd fra Fayette–militsen hadde den overordnede kommandoen. Under ham var to oberstløytnanter, Stephen Trigg fra Lincoln og Daniel Boone fra Fayette. Benjamin Logan, oberst i Lincoln, samlet fremdeles menn og var ikke til stede.
Thomas Levin
Biografi
På film har han blant annet spilt rollen som Bo Gregersen i Familien Gregersen.
Slaget ved Blue Licks
Beleiringen og unnsetningen til Bryan's Station
Offiserene diskuterte om de skulle forfølge den fiendtlige styrken før den kunne flykte over elva Ohio eller om de skulle vente på oberst Logan med forsterkninger. Major Hugh McGary anbefalte at de skulle vente på Logan, men han ble nedstemt av oberst Todd som hengte ut McGary ved å antyde at han var feig. Kentuckierne forfulgte derfor britene og indianerne og tilbakela nesten 60 km til hest over en bisonsti før de slo leir.
Thomas Levin
Privatliv
Thomas Levin giftet seg i 2007 med skuespilleren Laura Christensen.
Slaget ved Blue Licks
Slaget
Kentuckierne nådde Licking River morgenen 19. august, nær en kilde og en saltkilde kjent som Lower Blue Licks. På den andre siden av elva kunne de se noen få indianerspeidere. Bak indianerne var en høyde som elva gikk rundt. Oberst Todd kalte sammen sitt råd og spurte Boone, den mest erfarne skogsmannen, om hans vurdering. Boone var blitt stadig mer mistenksom over den for opplagte stien som indianerne dro langs og advarte sine medoffiserer om at han trodde indianerne forsøkte å trekke dem inn i et bakholdsangrep.
Major McGary som tydeligvis var ivrig etter å vise at han ikke var feig slik Todds tidligere kritikk hadde antydet, ba om et umiddelbart angrep. Han steg til hest og red over vadestedet i elva og skrek «de som ikke er feiginger, følg meg.» Mennene begynte å følge etter i likhet med offiserene som håpet i det minste å klare å gjennomføre et angrep i full orden. «Vi er alle slaktede menn,» sa Boone idet han krysset elva.
På den andre siden av elva steg de fleste mennene av hestene og dannet en slaglinje på tre eller fire avdelinger. De rykket frem opp på høyden med Todd og McGary i sentrum, Trigg på høyre og Boone på venstre. Som Boone hadde mistanke om ventet Caldwells styrke på den andre siden av høyden, skjult i ravinene. Idet kentuckierne nådde et åpent område, åpnet indianerne ild med ødeleggende effekt. Etter bare fem minutter gav kentuckiernes sentrum og høyre flanke etter, bare Boones menn på venstre flanke klarte å rykke fremover. Todd og Trigg som var lette mål på hesteryggen, ble raskt skutt ned.
Kentuckierne begynte å flykte i vill uorden ned høyden og kjempet mann mot mann mot indianerne som hadde kommet rundt på flankene. McGary red opp til Boones kompani og fortalte ham at alle trakk seg tilbake og at Boone nå var omringet. Boone samlet sine menn for å trekke seg tilbake. Han tok tak i en rytterløs hest og beordret sin sønn, Israel Boone, om å stige opp og flykte. Israel nektet å forlate sin far og ble skutt gjennom nakken mens Daniel lette etter en hest til. Boone så at hans sønns sår var dødelig og flyktet. Ifølge en legende, gjemte Boone liket av sin sønn før han forlot åstedet, men i virkeligheten hadde han ikke tid til dette.
Etterspill
Selv om han ikke deltok i slaget ble George Rogers Clark som den øverste militsoffiseren, fordømt i Kentucky for katastrofen ved Blue Licks. I respons til kritikken satte han i gang et hevnangrep inn i Ohio Country. I november 1782 ledet han mer enn 1000 menn, inkludert Benjamin Logan og Daniel Boone, på en ekspedisjon som ødela fem av shawneenes landsbyer ved Great Miami River, den siste betydelige offensiven i krigen. Ingen slag ble utkjempet fordi shawneene nektet å møte kentuckierne. I stedet trakk de seg tilbake til sine landsbyer ved Mad River.
De landsbyene ble senere ødelagt av Benjamin Logan i 1786 i utbruddet av den nordvestlige indianerkrigen. I den ekspedisjonen konfronterte Hugh McGary shawneehøvdingen Moluntha og spurte ham om han hadde vært ved Blue Licks. Moluntha hadde ikke deltatt i slaget ved Blue Licks, relativt få shawneer var tilstede i slaget, men han misforstod tydeligvis McGarys spørsmål og nikket. McGary drepte da shawneehøvdingen med en tomahawk. Logan overtok kommandoen fra McGary og stilte ham senere for retten.
State Park
Slagmarken minnes i Blue Licks Battlefield State Park ved US Route 68 mellom Paris og Maysville rett utenfor tettstedet Blue Licks Springs. Stedet har en obelisk av granitt, gravlund og et museum.
Javier Mejías
Javier Mejías Leal (født 30. september 1983 i Madrid) er en profesjonell spansk landeveissyklist. Han sykler for det amerikanske laget Team Novo Nordisk.
Norsk Medisinaldepot
Norsk Medisinaldepot AS (NMD) er et selskap som distribuerer og forhandler legemidler og andre helserelaterte produkter i Norge. Norsk Medisinaldepot startet sin virksomhet 1. november 1957.
Opprinnelig var NMD et statseid monopol for engrosomsetning, eksport og import av legemidler. NMD ble omgjort til aksjeselskap i 1993, og ble privatisert og eies fra høsten 2001 i sin helhet av det tyske selskapet Celesio AG. Den norske stat inngikk avtale om salg av sine aksjer 22. mai 2001.
Norsk Medisinaldepot har lokale avdelinger i Oslo og Harstad.
Apotek
Norsk Medisinaldepot AS eier Vitusapotek, som har over 275 apotek fordelt over hele landet. Norsk Medisinaldepot AS står i tillegg bak det frivillige kjedekonseptet Ditt Apotek som er privateide apotek.
Olav Tretelgja
Olav Tretelgja var en svensk konge av Ynglingeætta. Han var sønn av Uppsala-kongen Ingjald Illråde som ble drept av Ivar Vidfadme som ble konge i hele Sveaveldet. Han mor var Gauthild Algautesdotter, datter av Algaute Gautreksson og Ålov Olavsdotter
Olav måtte rømme fra Svitjod eller Svealand etter at far hans falt, fordi svenskene ikke ville ha mer med ynglingene å gjøre. Han ble jaget til skogsbygdene i Värmland, som han ryddet, og slik fikk han også navnet sitt, fordi han selv var med og hogg tømmer der. Olav giftet seg med Sølva eller Solveig, datteren til kong Halvdan Gulltann i Solør, og de fikk sønnene Ingjald og Halvdan Kvitbein.
Olav ble brent inne fordi svenskene i Värmland trodde han ga dem dårlige år. I motsetning til de tidligere ynglingekongene nektet han å blote og folk mente dette var skyld i uårene. Senere ble det klart for folket at uårene kom av stor folkevekst i landet, og at kongen ikke hadde skylda. Folk i Värmland valgte da Ingjald, sønnen til Olav, til konge for seg. Den andre sønnen, Halvdan Kvitbein, dro til Norge der han ble valgt til konge.
Historien om Olav er fortalt både hos Snorre Sturlason og i fornaldersagaen Om Opplendingenes konger.
Boiorix
Boiorix (død 101 f. Kr. ved Vercellae) var en konge av den germanske stammen kimbrerne. Han førte kimbrerne fra deres opprinnelige områder ved Nordsjøen mot sør, for å finne nytt land for bosetning. Hans største suksess var den spektakulære og tilintetgjørende seieren over romerne ved Arausio i året 105 f. Kr. Noen år tidligere, i 113 f. Kr., hadde han også beseiret dem ved Noreia. Senere, i året 101 f. Kr., ble han imidlertid beseiret av Gaius Marius ved Vercellae, og Boiorix selv falt i slaget.
Myrperlemorvinge
Myrperlemorvinge (Boloria aquilonaris) er en sommerfugl som tilhører gruppen perlemorvinger (Argynnini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er ganske lett å kjenne på den friske, oransje fargen og er vanlig på myrer over det aller meste av Norge, men den kan mangle noen steder ytterst ved kysten.
Utseende
En forholdsvis liten perlemorvinge, lettest å kjenne på de friske fargene: oversiden er mer oransje og mindre brunlig enn de andre norske perlemorvingene, og de brune flekkene på bakvingens underside er rustrøde. Forvingene er smale med markerte forhjørner. Den nærtbeslektede arten fjellperlemorvinge (Boloria napaea) er ganske lik, men noe blekere på farge, de svarte flekkene på oversiden er mindre og den lever bare i høyfjellet, der myrperlemorvingen også forekommer.
Utbredelse
Arten finnes i Nord- og Mellom-Europa. På grunn av forveksling med andre arter er det uklart om den også finnes i Asia. I Norge er den vanlig over det aller meste av landet.
Juan Díaz de Solís
Juan Díaz de Solís (født 1470 i Lebrija, død 20. januar 1516 i Río de la Plata) var en spansk utforsker og navigatør.
Porcari
Porcari er en kommune i provinsen Lucca i den italienske regionen Toscana.
Juan Díaz de Solís
Díaz de Solís var antageligvis født i Lebrija i Sevilla, men noen forfattere argumenterer med at han kunne vært født i Portugal hos en andalusisk innvandrerfamilie. Han tjenestegjorde som navigatør ved ekspedisjonen til Yucatán i perioden 1506 til 1507 og til Brasil i 1508 sammen med landsmannen Vicente Yáñez Pinzón på leting etter vestpassasjen til India.
Porcari
Porcari ligger ca. ti km. vest for Lucca.
Juan Díaz de Solís
I 1508 dro han med Pinzón sørover langs Sør-Amerikas kystlinje og oppdaget bukten ved Rio de Janeiro. I 1515 seilte han igjen fra Spania på jakt etter vestpassasjen, og da han kom til Río de la Platas brede munning var han overbevist om at han hadde funnet den, helt til han senere innså at vannet i denne regionen var ferskvann. Díaz de Solís ble drept under landgang på denne kysten, men det er omstridt om han ble drept av lokale indianere eller som følge av mytteri fra eget mannskap.
Porcari
Kommunen omfatter følgende frazioni: Rughi, Padule og La Fratina. Nabokommunene er Altopascio, Capannori og Montecarlo.
Porcari nevnes tidligst i et langobardisk dokument fra år 780, og lå ved Via francigena og Via Cassia. I det 11. århundre ble det bygget en borg der. Den ble brukt i forsvaret av Lucca frem til det 15. århundre, og siden revet. Politisk hørte Porcari under Lucca.
Porcari fikk kommunestatus i 1913. Tidligere var Porcari en del av Capannori.
Papirindustrien er en viktig næringsvei.
Engperlemorvinge
Engperlemorvinge (Brenthis ino) er en sommerfugl som tilhører gruppen perlemorvinger (Argynnini) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). I motsetning til de fleste andre perlemorvinger lever artene i slekten Brenthis ikke på fioler, men på planter i rosefamilien (Rosaceae) og erteblomstfamilien (Fabaceae). Engperlemorvingens larver lever først og fremst på mjødurt (Filipendula ulmaria), i den nordligste delen av artens utbredelse av og til også på molte (Rubus chaemamorus).
San Romano in Garfagnana
San Romano in Garfagnana er en kommune i provinsen Lucca i den italienske regionen Toscana.
Engperlemorvinge
Utseende
En middelsstor sommerfugl (vingespenn 32 – 40 mm), utseendet er typisk for gruppen perlemorvinger. Den ligner sterkt på artene i den artsrike slekten Boloria, men mønsteret på balvingenes underside er noe annerledes, i tillegg er forvingene litt bredere enn hos Boloria-artene. Hodet er forholdsvis stort og bredt med store fasettøyne, antennene tydelig mer enn halvparten så lange som forvingene, ytterst med en ganske stor antenneklubbe. Bakvingenes underside har et bredt, bølgete, beige tverrbånd kantet med brunt i den innerste tredjedelen, utenfor dette med et par små, brunkantede øyeflekker, men uten antydning til nettmønster eller metalliske flekker. Larvene er gulbrune med gule rygg- og sidestriper, kledt med forgrenede torner som er gule med svarte spisser.
4Sea Energy
4Sea Energy AS var et uavhengig norsk oljeselskap med virksomhet hovedsakelig på norsk side av Nordsjøen. Selskapet ble grunnlagt i 2007, men ble i 2010 kjøpt opp av oljeselskapet North Energy. Selskapet hadde kontorer i Stavanger og hadde 17 ansatte.
San Romano in Garfagnana
Kommunen ligger i den øvre delen av Serchiodalen, i Garfagnana. Nabokommunene er Camporgiano, Piazza al Serchio, Pieve Fosciana, Sillano Giuncugnano og Villa Collemandina.
Engperlemorvinge
Levevis
Larvene lever først og fremst på mjødurt, men kan også finnes på bringebær og molte. Sommerfuglen flyr i juni-juli.
4Sea Energy
Selskapet ble grunnlagt i Stavanger i 2007. Selskapets administrerende direktør var Øystein Roti. Selskapets opprinnelige strategi var å satse på felt i utbyggingsfasen og felt i produksjon. Selskapets virksomhet skulle primært være i Nordsjøen, både på norsk, dansk, britisk og nederlandsk side – derav navnet «4Sea». I juli 2009 annonserte selskapet en strategisk helomvending. Selskapet ville fra nå av satse på organisk vekst gjennom lisensrunder og letevirksomhet. Årsaken til strategiendringen var i hovedsak problemer med å skaffe kapital. I 2010 ble 4Sea kjøpt opp av oljeselskapet North Energy.
Selskapet fikk i APA 2008 tildelt 2 lisenser: PL 498 og PL 503.
San Romano in Garfagnana
Deler av kommunen ligger i nasjonalparken De toscansk-emilianske apenniner.
Engperlemorvinge
Utbredelse
Arten finnes i Mellom- og Nord-Europa, og østover til Japan. I Norge er den vanlig på Østlandet og Sørlandet, den forekommer også i indre Møre og Romsdal og er funnet på Dovrefjell.
San Romano in Garfagnana
Frazioni
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Heimdal (tettsted)
Heimdal er et strøk i bydelen Heimdal i Trondheim; rundt 11 kilometer sør for Trondheim sentrum. Heimdal vokste frem som stasjonsby etter at Dovrebanen ble åpnet, og var kommunesenter for de tidligere herredene Tiller og Leinstrand. Kommunegrensa fulgte jernbanelinja tvers igjennom Heimdal. Stasjonsbyen var tidligere eget tettsted, men har blitt det av tettstedet Trondheim. Heimdal har beholdt sine sentrumsfunksjoner og flere store virksomheter har sine hovedkontorer her.
San Romano in Garfagnana
Frazioni
Villetta, Sillicagnana, Naggio, Verrucole, Vibbiana, Orzaglia og Caprignana.
Carlos Zárate
Carlos Zárate Fernández (født 19. juli 1980 i Puertollano, Castilla-La Mancha) var en profesjonell spansk landeveissyklist. Han syklet for de spanske lagene Comunidad Valenciana og Saunier Duval-Prodir.
Heimdal (tettsted)
På 1980-tallet ble Tillerbyen (opprinnelig kalt Heimdalsbyen), to kilometer øst for Heimdal sentrum, planlagt som et avlastningssentrum for Midtbyen i Trondheim. Det er derfor anlagt flere store boligfelter, skoler, kjøpesentra og andre virksomheter i Tillerbyen, som er skilt fra Heimdal sentrum av den sterkt trafikkerte E6.
Carlos Zárate
Zárate var blant de trettitalls profesjonelle syklister som i 2006 ble navngitt som klienter av dopinglegen Eufemiano Fuentes.
Heimdal (tettsted)
Samferdsel
Heimdal stasjon, som nå er ubetjent, er stoppested for lokaltog på Trønderbanen, med forbindelser til Værnes og Steinkjer. Heimdal er endestasjon for «Nabotåget» til Östersund, og stoppested for Dovrebanen til Oslo. Stasjonen er også et viktig knutepunkt for busstrafikken mot sør og vest.
I 1935 ble det anlagt en flyplass på Heimdalsmyrene. Arbeidet stoppet opp i 1940.
Næringsliv
På Heggstadmoen er det funnet plass til flere bedrifter, bl.a Tine meierier, Coca-Cola, Fretex. I tillegg har Trondheim Renholdsverk et stort sorteringsanlegg for avfall her. Avfall som ikke kan materialgjenvinnes blir sendt til Statkraft Varme i Tillerbyen, som forsyner store deler av Trondheim med fjernvarme.
Karl av Hessen
Karl av Hessen også: Carl (født 19. desember 1744 i Kassel, død 17. august 1836 på Louisenlund i Slesvig) var en tysk fyrste, titulær landgreve av Hessen-Kassel og like titulær norsk stattholder. Fra 1772 til 1814 var han øverstkommanderende for den norske hæren, med varierende tilstedeværelse.
Biografi
Etter at faren Frederik II hadde konvertert til katolisismen flyttet Karl og hans brødre først til Hannover i 1754, hvorfra de kom til hoffet i København i 1756. I København fikk han en gunstig posisjon og høye embeter, men lyktes i liten grad å hevde seg. Tiden, med intrigene rundt Struensee, var heller ikke gunstige for ham. Etter tronskiftet i 1766 ble Karl først utnevnt til sjef for livgarden, stattholder i Norge – uten noen gang å residere der, og formann for det nyopprettede krigsrådet.
Fra 1769 til 1836 var han stattholder og kommanderende general i hertugdømmene Slesvig og Holsten. Det meste av livet bodde han med sin familie på Gottorp slott i Slesvig. Sommerresidensen var den danske herregård Louisenlund ved Slien. På Gottorp utviklet han slottsteatret til å bli et av samtidens fremste tyskspråklige teatre. Han huskes også for sin interesse for alkymi, spiritisme og frimureri.
I 1772 ble han utnevnt til øverstkommanderende general over Norge. Dette embetet skjøttet han med variende intensitet inntil 1814. I 1772 vakte hans overdådige husholdning skandale i Christiania. Han var også kommanderende general under «Tyttebærkrigen» i 1788.
Han ble aldri regjerende landgreve, men fikk tittelen Landgraf von Hessen-Kassel i 1805. Han døde på sommerresidensen Louisenlund, og ble begravet i Slesvig domkirke.
Poppæa Sabina
Poppæa Sabina (også skrevet som Poppaea; ca. 30 – 65 e.Kr.), først kjent som Poppæa Sabina den yngre (for å skille henne fra hennes mor med samme navn) og etter 63 e.Kr. som Poppæa Augusta Sabina, var romersk keiserinne som keiser Neros andre hustru. Hun hadde tidligere vært hustru av den senere keiser Otho, ble elskerinnen til Nero og etter at han skilte seg fra Octavia i 62 ble hun hans hustru.
Samtidens historieskrivere beskrev henne som en vakker kvinne som benyttet seg av intriger for å bli keiserinne, og Nero dårlige handlinger har blitt tilskrevet hennes innflytelse. I henhold til Dio Cassius, enten det er riktig eller ikke, likte Poppæa å bade i melk, noe hun gjorde daglig for at hun var blitt fortalt at «deri ligger på lur en magi som ville fordrive alle sykdommer og ødeleggelser fra hennes skjønnhet».
Bakgrunn
Poppæa Sabina den yngre ble født i Pompeii ca. 30 e.Kr. i en rik familie som datter av Titus Ollius og Poppæa Sabina den eldre. De fleste bevis for Poppæas bakgrunn i Pompeii kommer fra utgravninger på 1900-tallet av byen som ble ødelagt av vulkanutbruddet i 79 e.Kr. Eksempelvis har juridiske dokumenter avdekket fra utgravninger i nabobyen Herculaneum beskrevet henne som eier av fabrikk ved Pompeii som produserte murstein og/eller fliser. Det er sannsynlig at Poppæas familie kom fra byen og det er antatt at de kan ha vært eierne huset Casa del Menandro (italiensk for «Huset til Menandros», oppkalt etter et freskomaleri av den greske dramatikeren Menandros som ble funnet der).
Titus Ollius var kvestor under styret til Tiberius. Ollius’ vennskap med den beryktede vokteren av det keiserlige palass, Lucius Aelius Sejanus, ødela hans muligheter fra å skaffe seg en lukrativ offentlig stilling. Titus Ollius var fra regionen Picenum (dagens italienske regioner Marche og Abruzzo) og spilte en mindre rolle i den romerske keiserpolitikken. Han begikk selvmord i 31 etter Sejanus’ fall.
Poppæa Sabina den eldre, hennes mor, var en fornem kvinne som historikeren Tacitus beskrev som «den vakreste kvinnen i hennes tid», til tross for at han avskydde hennes datter. Poppæas bestefar på morssiden, Poppaeus Sabinus, var romersk konsul og venn med flere keisere, til tross for mer beskjeden fødsel. Det synes sannsynlig at det var hennes familie, gens Poppæa, framfor hennes ektemann Ollius, som eide de imponerende eiendommene i Pompeii. Hun giftet seg på nytt etter ektemannens død med Publius Cornelius Lentulus Scipio, men ble selv tvunget til å begå selvmord som uskyldig offer for intrigene til keiserinne Valeria Messalina, hustru av Claudius, etter å ha blitt anklaget for å ha begått utroskap med den tidligere konsul Decimus Valerius Asiaticus. Hennes yngre halvbror var Publius Cornelius Scipio Asiaticus
Første ekteskap med Rufrius Crispinus
Poppæas første ekteskap var med Rufrius Crispinus, en mann tilhørende rangen equites. De ble gift i 44 da Poppæa var 14 år gammel. Han var leder av pretorianergarden i løpet av de første ti årene av styret til keiser Claudius og fram til år 51 da Claudius’ nye hustru Agrippina den yngre fjerne ham fra denne posisjonen. Agrippina vurderte ham som altfor lojal til Valeria Messalina, Claudius’ avdøde hustru, og erstattet ham med Sextus Afranius Burrus. I løpet av deres ekteskap fødte Poppæa en sønn, en yngre Rufrius Crispinus, som etter hennes død ble druknet av Nero mens han var på en fisketur. Poppæa skilte seg fra Rufrius for å kunne finne seg en ny mann med større utsikter. Senere, under Nero, ble han henrettet.
Andre ekteskap med Otho
Poppæa giftet seg deretter med Otho, en god venn av keiser Nero. Han var sju år yngre enn henne. Nero ble forelsket i henne og hun ble Neros elskerinne. I henhold til Tacitus skilte hun seg fra Otho i 58 og fokuserte sin oppmerksomhet helt og alene på å bli Neros nye hustru og keiserinne av Roma. Otho ble beordret unna veien som guvernør av Lusitania. Suetonius har datert disse hendelsene til etter 59. Otho ble et tiår senere keiser, om enn kortvarig, etter Neros død i etterfølgelse til Galba.
Tredje ekteskap til Nero
I henhold til Tacitus var Poppæa ambisiøs og hensynsløs, og han hevder at hun giftet seg med Otho for å komme nær Nero, deretter posisjonerte seg slik at hun ble Neros elskerinne og fikk Nero til å skille seg fra keiserinne Octavia, som var datter av hans forgjenger, keiser Claudius. Det skapte en strid med Neros mor, Agrippina den yngre. I henhold til Tacitus giftet Nero seg med Poppæa og hun fikk tittelen augusta.
Agrippina den yngre og Claudia Octavia
Tacitus hevdet at Poppæa var årsaken til at Nero myrdet sin mor Agrippina. Poppæa hadde overtalt Nero til å myrde Agrippina i 59 slik at han kunne gifte seg med ham. Moderne forskere har betvilt påliteligheten i denne fortellingen da Nero ikke giftet seg med Poppæa før i 62. Hendelsene, slik Tacitus beskrev dem, skjedde antagelig, men hans forståelse av dem er antagelig preget av hans fordommer for kvinner. Tacitus var særlig foraktfull overfor kvinner i hva som moderne forskere forstår som rent misogyni. I tillegg nevner Suetonius hvordan Poppæas andre ektemann Otho ikke ble sendt avsted før etter at Agrippina var død, noe som gjør det meget usannsynlig at en allerede gift kvinne kunne presse Nero til å gifte seg med henne. Det er mulig at Neros beslutning om å drepe Agrippina isteden var utløst av at hun konspirerte til å plassere Gaius Rubellius Plautus (Neros fetter på morssiden) på tronen.
Tacitus hevdet at med Agrippina fjernet kunne Poppæa presse Nero til å skille seg og fikk senere hans første hustru og stesøster Claudia Octavia henrettet slik at han kunne gifte seg med Poppæa. Octavia ble først forvist til Campania og ble deretter fengslet på øya Pandateria (dagens Ventotene), et vanlig sted for forvisning av medlemmer av den keiserlige familie som ble anklaget for utroskap. I løpet av hans åtte år ekteskap med Claudia Octavia ble det ikke født noen barn, og i 62 ble Poppæa gravid. Da dette var et faktum skilte Nero seg fra Octavia ved å hevde at hun var ufruktbar. Han giftet seg med Poppæa tolv dager etter skilsmissen.
Det ble også fortalt at det var Poppæa som overtalte Nero til å drepe filosofen Seneca den yngre, som hadde støttet Neros tidligere elskerinne Acte Claudia. Hun fikk også skylden for å ha fått Nero til angripe kristne etter brannen i Roma i 64.
Den jødiske historikeren Josefus har gitt et annet syn på Poppæa. Han kom i kontakt med henne under sin første reise til Roma for å gå forbønn for 12 jødiske prester som var sendt dit for å bli dømt av keiseren. Josefus ble introdusert for Poppæa via en jødisk skuespiller, og på grunn av hennes innflytelse lyktes Josefus med sitt oppdrag. Josefus beskrev Poppæa som en dypt religiøs kvinne som innstendig oppfordret Nero til å vise medlidenhet med det jødiske folk. Josefus’ erfaring til tross, i 64 ble det hevdet at hun medvirket til at posisjonen som prokurator av provinsen Judea gikk til Gessius Florus, en venn av Nero, som ikke viste seg å være vennlig innstilt for jødene. Faktisk fikk en annen jødisk delegasjon hennes støtte i beholde en mur ved tempelet i Jerusalem.
Poppæa fødte Nero en datter, Claudia Augusta, søm ble født den 21. januar 63. Nero æret moren med tittelen som augusta. Statuer av gull ble plassert i templene og sirkusfeiringer ble holdt i hennes ære. Barnet døde allerede av sykdom i april samme år, rundt tre måneder etter at hun ble født. Nero og Poppæa Sabina sørget over hennes død og Claudia ble erklært som guddommelig. En helligdom og en prest ble dedikert til henne kort tid etterpå.
Død
Årsaken og datoen for Poppæas død er usikker. I henhold til Suetonius havnet hun i en heftig krangel med Nero mens hun var gravid med deres andre barn sommeren 65. I et raseriutbrudd sparket Nero henne i underlivet, noe som førte til hennes død, muligens grunnet effektene av en spontanabort. I henhold til Tacitus døde hun etter Quinquennial Neronia (en femårig festival opprettet av Nero) og hevdet at sparket i underlivet var et «tilfeldig utbrudd». Tacitus nevner også at en del skribenter (nå tapte) hevdet at Nero forgiftet henne, skjønt Tacitus selv trodde ikke på det. Dio Cassius hevdet at Nero hoppet på maven hennes, men la til at han visste ikke om det var bevisst eller tilfeldig. Moderne historikere er bevisste på de store fordommer som Suetonius', Tacitus, og Dio Cassius hadde mot Nero og særlig Poppæa, og at de ikke hadde direkte kunnskap om keiserparets private liv, og således ikke kan utelukke at Poppæa døde grunnet dødelige komplikasjoner av en spontanabort eller dødfødsel.
Da Poppæa døde i 65 gikk Nero inn i dyp sorg. Hennes legeme ble ikke kremert, men balsamert etter egyptisk skikk. Hun ble gitt en statsbegravelse og guddommelig ære, og gravlagt i en ennå ikke identifisert «Grav av Julii». Nero skal etter sigende ha brent et års produksjonsverdi av arabisk røkelse ved hennes begravelse.
Nero beordret i 67 at den unge frimannen Sporus ble kastrert og deretter giftet han seg med ham. I henhold til Dio Cassius hadde Sporus en nifs likhet med Poppæa Sabina, og Nero skal ha kalt ham ved sin døde hustrus navn.
Engelsk 2. divisjon 1906–07
'''Engelsk 2. divisjon 1906–1907''' var den 15. sesongen i Football Leagues 2. divisjon. vant og rykket opp til 1. divisjon sammen med som kom på 2.-plass.
Poppæa Sabina
Referanser i kunsten
Femten århundrer etter hennes tid ble Poppæa framstilt som en hovedfigur i Claudio Monteverdis siste opera L'incoronazione di Poppea («Poppæas kroning») fra 1642. Hennes fortelling er åpenbart valgt for å appellere til pirringen i den voksende kulturen til operateatrene i Venezia, og prologen forklarer umiddelbart at det er ikke et drama som fremmet dydens triumf. Poppæa er framstilt som en kvinne som kynisk konspirerer for å bli keiserinne av Roma ved å manipulere keiser Nero til å gifte seg med henne, og hennes renker og intriger omfatter blant annet henrettelsen av filosofen Seneca som motsetter seg hennes planer, og som blir oppfylt ved dramaets slutt.
Poppæa er en hovedfigur også i Händels opera Agrippina av 1709, men som et offer, ikke som en som var skyldig i bedrageri og manipulering. Isteden er renkesmeden Agrippina, Neros mor, bestemt på å fremme hennes sønns krav på keisertronen. Poppæa, den uskyldige kvinne, er framstilt som objekt for begjæret til Claudius, Nero, og Otho, som hver av dem ble romerske keisere, og deres rivalisering forsøkte Agrippina å utnytte til sin fordel. Straks Poppæa gjennomskuer Agrippinas svik, svarer hun i vennlighet, men kun for å bli forent med Otho, framstilt som hennes eneste sanne kjærlighet.
Engelsk 2. divisjon 1906–07
Nedrykk fra 1. divisjon og valg av klubber til Football League
De to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon.
Poppæa Sabina
Referanser i kunsten
Det norske gotiske musikkbandet Theatre of Tragedy fra Stavanger skrev en sang kalt «Poppæa», inspirert av hennes fortelling, for deres album Aégis (1998), hvor innholdet var basert på myter.
Engelsk 2. divisjon 1906–07
Nedrykk fra 1. divisjon og valg av klubber til Football League
Engelsk 1. divisjon 1906–07:
Poppæa Sabina
I filmen
Poppæa opptrer i flere spillefilmer og TV-filmer basert på Henryk Sienkiewicz’ kristne roman Quo vadis. I versjonen fra 1951 med samme tittel er hun spilt av Patricia Laffan i en lovprist tolkning, der hun kveles av Nero som anklager henne for å snu hans «lojale undersåtter» mot ham. Dette kan være inspirert av Tacitus’ påstand om at Nero i fylla flere ganger hadde prøvd å kvele sin første hustru Octavia, dog uten å lykkes. I en TV-versjon med samme tittel fra 1985 ble hun spilt av Cristina Raines.
Engelsk 2. divisjon 1906–07
Nedrykk fra 1. divisjon og valg av klubber til Football League
Football Leagues regler fastslo at de tre dårligste klubbene i 2. divisjon måtte fratre ligaen og så søke om å bli gjenvalgt. Klubber utenfor Football League måtte søke om å bli innvalgt. Fotball Leagues årlige generalforsamling (Annual General Meeting - AGM) holdt valg over hvilke klubber som skulle få spille i ligaen den påfølgende sesongen.
Poppæa Sabina
I filmen
Et annet portrett av Poppæa finnes i filmen The Sign of the Cross fra 1932. Her ses hun badende i eselmelk. Dristig for sin tid er Claudette Colbert fremstilt som åpent biseksuell, da hun inviterer en kvinnelig slave til å bade sammen med seg, mens hun også er interessert i den romerske soldaten Marcus Superbus, spilt av Fredric March. Filmen førte i 1933 til opprettelsen av Catholic Legion of Decency («Den katolske liga for sømmelighet»), en organisasjon som skulle bekjempe uanstendighet i kulturen, og i særdeleshet «den ondeste filmen noensinne laget».
Engelsk 2. divisjon 1906–07
Nedrykk fra 1. divisjon og valg av klubber til Football League
meddelte kort tid etter AGMs avstemning at de trakk klubben fra ligaen på grunn av økonomiske problemer. Både Burton United og søkte om å overta den ledige plassen. Etter at en avstemning i Managment Comittee ga Oldham Athletic seks stemmer og 0 stemmer for Burton United, inviterte AGM til 2. divisjon, noe de takket ja til.
Avstemningsresultatene fra AGM 1907 :
Poppæa Sabina
I filmen
I filmen Boudica (kjent som Warrior Queen i USA) fra 2003 er Poppæa spilt av Kara Tointon.
I et dokudrama fra BBC fra 2006 kalt Ancient Rome: The Rise and Fall of an Empire er hun spilt av Catherine McCormack. I denne tolkningen sparkes hun i hjel av Nero etter å ha kommentert et mindre uhell under keiserens framføring ved Quinquennial Neronia. Deretter stilles liket ut for visning.
Rachel Yakar framførte rollen som Poppæa i musikalfilmen L'incoronazione di Poppea fra 1979, regissert av Nikolaus Harnoncourt.
Piotr Mazur
Piotr Mazur (født 2. desember 1982 i Vancouver, Canada) er en tidligere profesjonell polsk landeveissyklist.
Aaron Allston
Aaron Dale Allston (født 8. desember 1960 i Texas, USA, død 27. februar 2014 i Springfield, Missouri, USA) var en amerikansk spilldesigner og forfatter som har skrevet mange bøker innenfor science fiction. Han er også kjent for å ha vært med i produksjonen av filmene om Star Wars.
Svinerygg
Svinerygg er en av mange betegnelser om bord. Dette er en forlengelse av hudplatene i baugen slik at svineryggen utgjør en tett rekke eller skansekledning rundt den gjerne oppbygde delen forut som kalles bakken, på engelsk forecastle eller foc'slehead. Det var naturlig å gjøre det slik for å motstå overvann i sjøgang. Bakken ble tidligere brukt som oppholdsrom for mannskaper og kaltes da for ruffen.
John Ruddy
Han kom til Norwich fra Everton FC i 2010. Han har vært lånt ut til en rekke ulike klubber i England.
O Little Town of Bethlehem
Historie
Phillips Brooks (1835–1893), en episkopalisk sogneprest ved Church of the Holy Trinity, Philadelphia, ble inspirert da han besøkte den lille byen Betlehem i 1865. Tre år senere skrev han diktet til sin kirke og hans organist Lewis Redner la til melodien. Redners melodi, enkelt betitlet «St. Louis», er den melodien som oftest blir anvendt til denne julesangen i USA.
Den engelske melodien, «Forest Tune», tilpasset av Ralph Vaughn Williams, er den melodien som oftest blir anvendt til denne julesangen i Storbritannia og noen ganger også i USA, særlig i Den episkopaliske kirke.
En versjon av H. Walford Davies, kalt «Wengen», blir vanligvis fremført av kor istedenfor som menighetshymne. Dette er ettersom de to første versene er for diskantstemmer med orgelakkompagnement, men kun det siste verset er kor/refrengharmoni. Settingen innbefatter et resitativ fra Lukasevangeliet i begynnelsen og kutter ut vers to og fire i den opprinnelige julesangen med fem vers. Denne versjonen blir tradisjonelt anvendt i gudstjensten til Nine Lessons and Carols ved King's College, University of Cambridge.
Sillano
Sillano er en tidligere kommune i provinsen Lucca i den italienske regionen Toscana.
Sillano ligger i Garfagnana. Sillano har vært fraflyttingssted siden 1900, da den hadde over 1 300 innbyggere.
1. januar 2015 ble kommunene Giuncugnano og Sillano slått sammen til den nye kommunen Sillano Giuncugnano.
Frazioni
Kommunen omfattet følgende frazioni:
Brica, Villa Soraggio, Metello, Dalli Sopra, Dalli Sotto, Camporanda og Capanne.
Nguyễn Du
Nguyễn Du (født 1765, død 1820, psevdonymer Tố Như og Thanh Hiên) var en vietnamesisk poet som skrev på Chữ Nôm, den gamle skriften som ble brukt i landet. Han er mest kjent for det episke verket Historien om Kiều.
Gepard (luftvern)
Gepard er et tysk selvdrevet luftvernsystem. Kjøretøyet er basert på stridsvognen Leopard I og har et tårn ustyrt med søkeradar, målradar og to 35 mm kanoner. Den ble utviklet på 1960- og 70-tallet, og var i bruk i Tyskland til 2010.
Hanøy i Askøy
Hanøy er ei bygd som ligger i Hjeltefjorden vest på Askøy i Vestland. Like ved bygda ligger industristedet Hanøytangen. Stedet fikk ny veiforbindelse til 40 millioner kr fra Ravnanger i februar 2006. Øya ligger mellom Steinseidet og Ramsøy, som begge har broforbindelse med Hanøy. Hanøy er spredt befolket og landlig, samtidig som det ligger bare 30 minutters kjøring fra Bergen sentrum.
Afrikamesterskapet i friidrett 2004
Afrikamesterskapet i friidrett 2004 var det 14. Afrikamesterkapet i friidrett, det ble avviklet i Brazzaville i Republikken Kongo i perioden 14. til 18. juli 2004.
Nils Christian Brandtzæg
Nils Christian Brandtzæg (født 14. februar 1860 på Abelvær i Nord-Trøndelag, død 3. januar 1945 samme sted) var en norsk væreier, kjøpmann, industrigründer og politiker (H).
Arnaud Clément
Arnaud Clément (født 17. desember 1977 i Aix-en-Provence) er en profesjonell fransk tennisspiller.
Nils Christian Brandtzæg
Liv og virke
Han var sønn av væreier Anthon Martinus Brandtzæg og hustru Julie Berg på Abelvær i Nærøy. Foreldrene var søskenbarn og hadde slektsbånd til flere handelssteder langs Trøndelagskysten.
Arnaud Clément
Han har vunnet en Grand Slam-turnering i double, Wimbledon i 2007 sammen med landsmannen Michael Llodra. Han har også spilt en Grand Slam finale i single, Australian Open i 2001 han tapte til Andre Agassi med 4-6, 2-6,2-6.
Nils Christian Brandtzæg
Liv og virke
Faren døde tidlig, så Nils Christian var bare 20 år gammel da han overtok som leder for familievirksomheten med landhandel, fiskehandel, skipsfart, notbruk, trandamperi med mer. Foruten Abelvær eide familien fiskeværet Sør-Gjæslingan med tilliggende vær i Vikna. Nils Christian arbeidet også noen år for bergenskjøpmannen Gerdt Meyer før han vendte tilbake til Abelvær. Han giftet seg med bergenseren Ida Sofie Bruland, som døde i barselfeber i 1887, og deretter med hennes søster Martha. I 1900 etablerte han hermetikkfabrikken A/S Brandtzægs Preservering Co. på Abelvær, og etter en brann i 1929 fikk firmaet navnet A/S Brandtzæg Canning.
Brandtzæg var medlem av Nærøy herredsstyre og formannskap i over 30 år, fra 1905 til 1916 og fra 1920 til 1922 som Nærøys ordfører. Han var medlem av arbeidskomiteen for Namdalsbanen, medlem av Norges fiskeriråd i 15 år, formann i forstanderskapet/representantskapet i Namdalens Aktie-Dampskibsselskab fra 1917 til 1927 og blant grunnleggerne av Nærøy sparebank. Han var også engasjert i skogsaken og en pådriver for Ny Jords første bureisingsfelt med offentlig støtte i Bjørndalen i Nærøy.
Han var Samlingspartiets kandidat til stortingsvaramann fra Namdalen krets ved stortingsvalget i 1906, og vant i det ordinære valget, men tapte mot O.S. Aavatsmark i omvalget. Brandtzæg var Høyre og Frisinnede Venstres stortingskandidat i Namdalen i 1912 og 1915 og førstekandidat på valglisten for hele Nord-Trøndelag i 1921 og 1924, men partiet fikk ikke noe mandat. Han var også formann i den felles foreningen for Høyre og Frisinnede Venstre som ble organisert i Nærøy i 1922.
13. februar
13. februar er den 44. dagen i året. Det er 321 dager igjen av året (322 i skuddår).
Nils Christian Brandtzæg
Liv og virke
Investeringer i fiskedampflåten førte til store tap for Brandtzægs virksomheter, og firmaet måtte sendes til skifteretten i 1927. Konkursboet ble kjøpt tilbake av sønnen Birger Brandtzæg senere samme år. Familievirksomheten drev videre i mange tiår til.
Nils Christian Brandtzæg ble i 1927 tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull for sin innsats for fiskeriene.
13. februar
Fødsler
Se flere som er født 13. februar i Kategori:Fødsler 13. februar.
Dødsfall
Se flere som døde 13. februar i Kategori:Dødsfall 13. februar.
Konsistoriet mai 1985
Konsistoriet mai 1985 var det tredje konsistorium hvor pave Johannes Paul II kreerte kardinaler. Det ble holdt den 25. mai 1985 i Vatikanet.
Det ble kreert 28 nye kardinaler, hvilket førte totaltallet på kardinaler kreert av Johannes Paul II til 61.
Don Martin
Martin «Don Martin» Ahzami Raknerud (født på Aker sykehus i Oslo) er en norsk rapper og tekstforfatter. Don Martin er med i Tee Productions og har gitt ut flere album sammen med Tommy Tee, blant annet det Spellemann-vinnende albumet En Gang Romsåsgutt Alltid Romsåsgutt. Han har også samarbeidet lenge med den svenske rapperen Promoe fra Looptroop Rockers. Don Martin har skrevet flere forestillinger, blant annet sammen med forfatter Zeshan Shakar, som Martin også spiller i. For forestillingen Blokk til blokk vant Don Martin sammen med Fela og Castro Oslo bys kunstnerpris.
Biografi
Don Martin regnes av mange som en av veteranene i det norske hiphop-miljøet Han står blant annet bak prosjektene Conspiracy 2 Murda the Mentally Dead og Alarmclock Connection, dessuten er han kjent både som talsmann for graffiti og en writer. Han var også med å starte Gatas Parlament tidlig på nittitallet. Don Martin var, sammen med resten av Gatas Parlament, også med i gruppa Samvirkelaget.
Arne Olaus Fjørtoft Garborg
Arne Olaus «Tuften» Fjørtoft Garborg (født 25. mai 1888, død 12. oktober 1968) var en norsk bibliotekar og forfatter, ansatt på Universitetsbiblioteket i Oslo. Han arbeidet med å sammenfatte sin far, Arne Garborgs bibliografi.
Lord Steward
Lord Steward eller Lord Steward of the Household er et viktig embete i Englands Royal Household. Innehaveren av tittelen er alltid en del av adelen. Inntil 1924 skulle innehaveren alltid være med i regjeringa. Fram til 1782 var embetet av stor politisk betydning og bar en såkalt Cabinet rank, det vil si at innehaveren også var en minister.
Lord Steward blir utnevnt av monarken i egen person. I seremonielle sammenhenger representerer en hvit stav hans autoritet.
Don Martin
Biografi
Don Martin har også gitt ut en rekke selvproduserte soloplater, både med engelsk og norsk tekst. Utenfor Gatas Parlament har Don Martin siden 2009 samarbeidet mye med Groruddalen-gruppa Breaknecks, og bidrar blant annet på flere av deres utgivelser. Raknerud har også spilt en rekke rekke konserter med jazzmusikere, under ledelse av Bugge Wesseltoft.
Lord Steward
I 1539 utstedte Henrik VIII en lov som skulle beskrive de adeliges ansvarsområder, og her beskrives innehaveren som stormester eller lord steward of the king's most honourable household. Han var leder av Board of Green Cloth inntil denne instansen blei avvikla etter reformen for lokalt styre i 2004, etter Licensing Act 2003. I hans departement finner man Treasurer of the Household og Comptroll of the Household, som er rett etter ham i rang. Innehaverne av disse embetene var vanligvis adelige eller sønner av adelige og rådsmedlemmer. De satt også i Board of Green Cloth, bar hvite staver og tilhørte departement. Embetene holdes nå av innpiskere i Underhuset.
Deco
Anderson Luis de Souza, bedre kjent som Deco (født 27. august 1977 i São Bernardo do Campo, Brasil), er en tidligere portugisisk fotballspiller av japansk og brasiliansk opprinnelse. Han spilte som midtbanespiller, og spilte i sin karriere for Corinthians, FC Alverca, Salgueiros, FC Porto, FC Barcelona, Chelsea FC og Fluminense.
Den brasilskfødte spilleren ble portugisisk statsborger i 2004, og har siden spilt for Portugals landslag. Han deltok i EM 2004 på hjemmebane, der hans lag tapte for i finalen. Deco spilte også for Portugal i VM 2006 i Tyskland og i EM 2008 i Østerrike og Sveits. Han spilte tilsammen 75 landskamper og scoret fem mål.
Deco tok fire seriegull i 1999, 2003 og 2004 mens han spilte for Porto, og vant også UEFA-cupen (2003) og Mesterligaen med klubben (2004). Under mesterligafinalen mot Monaco i 2003/2004-sesongen skåret han et av Portos tre mål da laget vant 3-0. Etter EM 2004 gikk han videre til FC Barcelona i en overgang der Ricardo Quaresma gikk motsatt vei. Han ble seriemester med Barcelona BC i 2005 og 2006. Den 30. juni 2008 ble han klar for Chelsea, i en overgang verdt 10 mill. euro. Deco ble dermed tidligere Portugal-trener Luiz Felipe Scolaris første kjøp som Chelsea-manager.
Deco gikk til Fluminense FC som bosmanspiller etter at kontrakten med Chelsea FC gikk ut etter VM i Fotball 2010 i Sør-Afrika.
Han kunngjorde at han la opp den 26. august 2013, etter en hamstring-skade.
Don Martin
Biografi
Don Martin deltok våren 2011 i del én av første runde i det norske National Cypher-prosjektet, sammen med artistene Karpe Diem, Jae-R og Pumba, og anses som vinneren av konkurransen, selv om ingen offisiell dømming har funnet sted.
24. mai 2013 ga Don Martin ut sitt første norskspråklige soloalbum En Gang Romsåsgutt Alltid Romsåsgutt som debuterte på 25.-plass på VG-lista over bestselgende album. Don Martins mest kjente låt er Oslo-hyllesten «Nilsen» fra samme album, som vant NOPAs tekstpris i 2013. Han er også aktiv som DJ og programleder på radio, og har som skribent blant annet skrevet for flere blader og har vært med på å skrive en bok.
I april 2014 utga Don Martin et kort oppfølger album under tittelen Mann For Min Hatt, også dette produset i sin helhet av Tommy Tee. 23. juni samme år kom det fram via Gatas Parlaments nettside at de to andre medlemmene i bandet jobber med et nytt album og turne uten Don Martin. Det var lenge uklart hvorvidt han var medlem i bandet fortsatt eller ikke. I mars 2015 slapp Don Martin låten «Berg og Dalbane» hvor han tok farvel med Gatas Parlament.
Priser og nominasjoner
I 2002 vant Don Martin sammen med Jester Norwegian Hood-prisen for innsats for norsk hiphop-miljø. Han er også med i gruppa Samvirkelaget og ble med gruppa nominert til Alarmprisen 2007 i klassene beste liveband og beste hiphop-plate. Don Martin mottok i 2013 to priser fra NOPA (Norsk forening for komponister og tekstforfattere); NOPAs tekstpris for låten «Nilsen» og Kardemommestipendet, et reise- og arbeidsstipend i Thorbjørn Egners navn. For albumet En gang Romsåsgutt alltid Romsåsgutt fikk han Spellemannprisen 2013 i klassen Urban. Don Martin ble i 2013 også kåret til Årets Navn i Groruddalen av avisen Ditt Oslo. I 2016 ble Don Martin tildelt en hederspris av Romsås Vel for «å sette Romsås på kartet gjennom sin musikk og musikkvideoer».
Radiomann
Don Martin begynte som lydtekniker en dag i uka på hiphop-radioprogrammet til Radio Immigranten i åttende klasse, som en del av utplassering fra ungdomsskolen. I 1996 startet han radioprogrammet Hota Chocolata sammen med rapper og produsent Jester. To år senere startet Don Martin sitt første egne radioprogram, i begynnelsen sammen med Aslak Borgersrud, hver mandag på Tellus Radio. Et år senere skulle navnet bytte ut den ene programlederen og Martin fortsatte under navnet Goodshit Radio.
Siden sommeren 1998 kringkaster Don Martin radioprogrammet Goodshit Radio hver fredag på Radio Nova i Oslo-området. Goodshit serverer aktuelle nyheter, intervjuer og norsk og utenlandsk hiphop, Goodshit er også å få som podkast og publiseres på det norske hiphop-magasinet Kingsize sine sider ukentlig.
Balatonsjøen
Balatonsjøen er Ungarns største innsjø, og ligger kun 50 km fra Østerrike, er 79 kilometer lang, 12,7 kilometer bred, 12,5 meter på det dypeste og har en gjennomsnittlig dybde på 3,25 meter. Balatonsjøen har et areal på 594 km², noe som gjør den til Sentral-Europas største innsjø.
Don Martin
Radiomann
Våren 2010 var Don Martin med på å starte radioprogrammet Sudan Boom Box i Sudan, hvor han har to timers hiphop-sending i uka på radiokanalen Mango 96 FM. Radiokanalen er den største i Sudan. Programmet ble avsluttet ved inngangen til 2011. I 2014 fungerte Don Martin som ukentlig spaltist på NRK P13 radioprogrammet Siri & Co, og fra september 2018 til januar 2020 drev han programmet Superstars på samme kanal sammen med Jørgen Nordeng.
Balatonsjøen
På grunn av at sjøen er relativ grunn varmes den hurtig opp i godvær, og det er den innsjøen i Sentral-Europa som fortest varmes opp. På grunn av dette kan Balatons vanntemperaturer nå helt opp mot tretti grader på sommeren. En god svømmer kan dykke ned på bunnen uten utstyr.
Vagli Sotto
Vagli Sotto er en kommune i provinsen Lucca i den italienske regionen Toscana.
Balatonsjøen
Den sørlige delen av Balaton er kjent for å være langgrunn, mens det på den nordlige siden er dypere og litt mer kupert. Siófok er kjent for å være Balatons hovedstad, og på sommeren yrer det av liv i gatene.
I den vestre enden av innsjøen ligger sumpmarken Kis-Balaton (Lille Balaton), som tidligere var en del av sjøen, men som ble adskilt fra denne på grunn av synkende vannstand.
Vagli Sotto
Vagli Sotto ligger i Garfagnana.
Frazioni
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Vagli Sotto, Vagli Sopra og Roggio.