cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Four-cross
Four-cross, mountain-cross eller 4X, er en forholdsvis ny konkurransegren innen terrengsykling der fire syklister konkurrerer om å komme raskest utfor på en forhåndspreparert BMX-aktig nedoverhellende løype.
Syklene er i prinsippet vanlige terrengsykler med alle de typiske elementer som disse har, men gjerne noe tilpasset for øvelsen. De kan være fulldempede med 3-4 tommer dempervandring på hjulene, eller såkalte hardhaler (engelsk: hardtails) og de har typisk ganske kraftig ramme og utstyr for å hindre plutselig svikt under den forholdsvis tøffe øvelsen. Syklene har videre gjerne en kjedefører ved kranken og et girsystem ved bakhjulet, de har slakere rammevinkler enn vanlige terrengsykler, korte kjedestag, og lave kranklagerhus for bedre egenskaper ved rask svinging og akselerasjon.
I Norge er four-cross fremdeles lite utbredt.
Allmennmedisin
Allmennmedisin er den medisinske spesialitet som omhandler primærhelsetjenesten, og en lege som praktiserer allmennmedisin kalles gjerne en allmennlege. Primærhelsetjenesten utgjøres av de leger som pasientene oftest henvender seg først til (i Norge og i mange andre land). Det vil si at pasientene ikke er henvist dit av annen lege, i motsetning til sekundærhelsetjenesten.
Allmennmedisinere arbeider i den kommunale helsetjenesten eller privat praksis, men ikke på sykehus. Allmennmedisin som egen medisinsk spesialitet er forholdsvis ny, og ble i Norge opprettet på 1980-tallet. Til å begynne med ble spesialistene betegnet «Allmennpraktiker Dnlf». Enhver lege kan åpne en allmennpraksis. Mange er imidlertid blitt spesialister i allmennmedisin.
Arbeidsmetodene i allmennmedisin skiller seg fra andre sykehusbaserte spesialiteter. Spesialister i andrelinjetjenesten ser sjelden pasienter med de enkleste tilstandene og plager i mer moderat grad, fordi det bare er allmennpraktikere som ser dem og gjør hele undersøkelsen og behandlingen selv. Inntrykket av hva som er vanlig og normalt er derfor svært forskjellig for andrelinjetjenesten og førstelinjetjenesten. Symptomer og plager møtes oftest tidlig i forløpet av en sykdom i førstelinjetjenesten. De fleste symptomer og plager går over av seg selv. Forekomsten av alvorlig sykdom er derfor mindre enn blant de sykehusbaserte spesialitetene. En fulltids allmennlege vil ofte ikke møte mer enn ett krefttilfelle årlig, mens mange kommer til legen nettopp for å få avkreftet slik alvorlig sykdom.
I Norge utføres også det meste av legearbeid ved sykehjem, helsestasjoner og legevakt av allmennlegene.
Kravene til å bli spesialist i allmennmedisin er:
Unikt i norsk sammenheng har vært et krav om re-sertifisering hvert femte år for å beholde sin spesialistgodkjenning, med krav til minimum tjeneste i allmennmedisin, og diverse andre aktiviteter fra listen over. Fra 1. mars 2017 ble dette regelverket endret slik at en får beholde sin tittel som spesialist i allmennmedisin like lenge som lege-autorisasjonen er gyldig. Etterutdanningsprogrammet må likevel forsatt gjennomføres hvert femte år for at legen skal kunne kreve en tilleggstakst for å være spesialist i allmennmedisin.
Amazombies
Bandet ble dannet i år 2000. De har til nå gitt ut et musikkalbum som ble tilgjengelig for gratis nedlasting av plateselskapet Go-Kart Records.
Strandmåler
Strandmåler (Phibalapteryx virgata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet langs kysten til Rogaland i Norge, men er sjelden og blir vurdert som Sårbar (VU) på Norsk rødliste for arter.
Utseende
En liten (vingespenn 17 – 23 mm), slank, lysgrå måler. Forvingen er forholdsvis smal og tilspisset, med to brungrå tverrbånd nær midten. Innenfor og utenfor disse tverrbåndene er det flere smale, lysere tverrbånd, mellom dem en rund, mørkebrun flekk. I vingespissen er det en kort, mørk strek. Bakvingen er blekgrå med litt silkeaktig glans, med utydelige, lyse tverrbånd. Larven er naken, lang og slank, purpuraktig brun på oversiden og blekgul på undersiden.
Levevis
Denne arten lever på strender og andre tørre, sandete områder ved kysten. Larvene lever først og fremst på maurer (Galium spp.), men kan også finnes på timian (Thymus spp.). Denne sommerfuglen har to generasjoner hver sommer, de voksne er på vingene henholdsvis i mai – juni og i august. De flyr om kvelden og tidlig på natten og kommer til lys.
Utbredelse
Arten finnes over det meste av Europa. I Norge forekommer den bare langs kysten av Øst- og Sørlandet vestover til Rogaland.
Froland kirke
Froland kirke er en langkirke fra 1718 i Froland kommune, Agder fylke.
Byggverket er i tre og har 295 plasser. Tårnet er fra 1727, og kirken ble utvidet om ombygget av Carl Svendsen i 1887. Ved samme anledning ble gammelt inventar kastet ut. Noe ble restaurert av Finn Krafft i 1937, før kirken ble omfattende restaurert i 1959 under ledelse av Hans Paasche Thorne og etter planer av Wilhelm Swensen.
Eldre inventar
Altertavlen fra 1735 er i barokk stil og er fra en eldre kirke på stedet. Døpefonten er fra 1750. I koret henger et maleri med Nedtagelsen av korset som motiv. Maleriet er en gave fra 1755, og er trolig nederlandsk.
Ved kirkeporten står en stein om lag 1,5 meter høy, og denne ble brukt som gapestokk. Halsjernet til gapestokken oppbevares fremdeles i kirken. I kirkens våpenhus står en runestein.
Paolo Dezza
Paolo Dezza (født 13. desember 1901 i Parma i Italia, død 17. desember 1999 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var jesuittprest og akademiker. Han ble utnevnt av pave Johannes Paul II som pavelig delegat til jesuittordenen (1981–1983).
Kristoffer
Kristoffer, Christoffer, Christopher, Kristofer eller Christofer er den skandinaviske versjonen av det greske navnet Khristoforos (Χριστόφορος). Navnedelen Khristo er utledet fra det greske ordet Khristos (Χριστός), som betyr Kristus, mens foros er utledet fra det greske ordet ferein (φέρειν), som betyr «å bære». En legende vil ha det til at St. Kristoffer som ble gitt navnet fikk det etter å ha båret Jesus over en elv.
Utbredelse
Christopher har vært et vanlig navn i England siden 1500-tallet.
Paolo Dezza
Jesuitt
Dezza trådte inn i jesuittordenen i en alder av 17 år. Han studerte filosofi i Madrid og katolsk teologi i Innsbruck. Han studerte også en kortere periode ved Universitetet i Napoli.
Kristoffer
Utbredelse
I Norge var Kristofer et vanlig navn på 1600-tallet, og Christopher på 1700-tallet. Kristoffer var blant de mest populære navnene til guttebarn på 1990-tallet, men har siden blitt mindre populært. Christoffer og Christopher hadde også en popularitetstopp i samme periode, men var ikke blant de aller mest populære navnene.
Christopher har vært et populært navn i USA fra 1950-årene.
Paolo Dezza
Prest
Den 25. mars 1928 ble han presteviet. Allerede samme året ble han kalt for fire år til filosofiprofessor ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma, som ble ledet av jesuittene. De følgende tre år måtte han av helsegrunner tilbringe i Sveits.
Fra 26. desember 1935 overtok pater Dezza i tillegg embedet som provinsial for jesuittenes ordensprovins Veneto-Mailano. Den 5. august 1941 ble han rektor for Gregoriana og innehadde dette embede i rundt ti år. Kort etter andre verdenskrig ledsaget Dezza den romerske overrabbineren Israel Zolli til en katolske tro; men selve dåpshandlingen ble foretatt av den senere kardinal Luigi Traglia.
Kristoffer
Utbredelse
På Island har Kristófer vært et populært navn fra 1990-årene.
Paolo Dezza
Prest
Pater Dezza ble sagt å være en av de ledende kandidater da jesuittene skulle velge ny generalminister i 1946.
Kristoffer
Utbredelse
Navnet Kristoffer, i denne skriveformen, er i dag mest utbredt i Skandinavia, og er mest brukt i Norge. I Sverige og Danmark er Christoffer en vanligere skrivemåte.
Paolo Dezza
Prest
Sammen med patrene Robert Leiber, Augustin Bea, Otto Faller, Wilhelm Hentrich og Rudolf Walter de Moos assisterte han ved forberedelsene av dogmatiseringen av Jomfru Marias opptagelse i himmelen, som fant sted høsten 1950.
Kristoffer
Utbredelse
Variantene Krzysztof i Polen, Christophe i Frankrike og Christopher i USA er blant de vanligste navnene i de respektive landene.
Paolo Dezza
Prest
I årene 1951 til 1965 virket han som rektor ved Collegium Bellarminum (Collegio San Roberto Bellarmino) i Roma. Fra 1952 til 1963 var Dezza dessuten generalsekretær for Fédération Internationale des Universités Catholiques (FIUC).
Han var skriftefar for to paver, Paul VI og Johannes Paul I. Han kom til Vatikanet hver fredag kveld kl 19 i denne hensikt. De eneste ord han ytret om sin lange tjeneste for pave Paul VI under hans pontifikat var «at denne pave er en mann fylt av stor glede».
Etter pave Paul VIs død var han mer frittalende og sa at «hvis Paul VI ikke var en hellig mann da ble valgt til pave, så ble han det under sitt pontifikat. Jeg var i stand til å se ikke bare med hvilken energi og hengivenhet han stod på for Kristus og Kirken, men fremfor alt hvor meget han led for Kristus og Kirken».
I 1981 ble jesuittordenens øverste leder, generalministeren Pedro Arrupe, rammet av et alvorlig slag. Jesuittene nominerte sin generalvikar, den amerikanske pater Vincent O'Keefe, til å lede ordenen til det kunne avholdes generalministervalg. Da grep pave Johannes Paul II inn og innsatte pater Dezza som sin delegat for ordenen (sammen med den sardiske pater Giuseppe Pittau som koadjutor). Med dette overtok paven selv gjennom sine delegater ledelsen for jesuittordenen. Pater Dezza (og Pittau) ble gitt vide fullmakter. Denne fremgangsmåten ble vurdert temmelig forskjellig innen både ordenen og i kirken forøvrig. Den avvek fra vanlige prosedyrer, som ville ha gjort det nærliggende å igangsette et valg innen ordenen av ny generalminister. Fry ble tolket som uttrykk for en muligens nødvendig nødssituasjon, og fra noen hold som et tegn på mistillit overfor ordenen og den måte pater Arrupe hadde ledet den. Pave Johannes Paul II kjente pater Dezza personlig som sin lærer. Da han studerte ved Det belgiske pavelige kolleg i Roma etterkrigen, fulgte han Dezzas forelesninger ved Gregoriana.
Med valget av pater Peter Hans Kolvenbach som pater Arrupes etterfølger den 13. september 1983 ble pater Dezzas oppgave som delegat avsluttet.
Kardinal
Han ble kreert til kardinal av pave Johannes Paul II den 29. juni 1991, med Sant'Ignazio som tittelkirke. Han var på dette tidspunkt blitt nokså syk og var i ferd med å bli blind.
Den 17. desember 1999 døde kardinal Dezza i en alder av 98 år. Hans grav befinner seg i kirken Sant'Ignazio, nær Roberto Bellarminos grav.
Pegasus (band)
Pegasus er en norsk musikkgruppe bestående av Oslobrødrene Tommy og Ronny Nilsen. De signerte med Tylden & Co i 2006 og har utgitt 12 album og en DVD. Flere av albumene har ligget på VG-lista, de har vunnet Spellemannprisen (2012), ble kåret til «Årets låtskrivere 2014» av DDs lesere og deltok i Melodi Grand Prix med låten «Anyway» i 2016.
Pegasus (2007)
Debutalbumet Pegasus ble spilt inn i Hitsville med produsentene Tomas Siqveland og Ole Evenrud i august/september 2006. Singelen «Kine» ble A-listet på norsk riksradio. Singlene «Kine» og "«Dommedag» gikk begge inn på Norsktoppen i 2007.
Erlend Robertsen
Erlend Robertsen (født 5. februar 1993) er en norsk fotballspiller som spiller for Melbo. Han har spilt på flere aldersbestemte landslag og har tidligere spilt for Bodø/Glimt.
Pegasus (band)
Vingeslag (2008)
I februar spilte de inn sitt andre studioalbum Vingeslag i Florø. Albumet høstet flere gode anmeldelser, bl.a tre 6'ere og ble kåret til «Årets Album» av Radio Ung. Låten «Kamilla-Milla» fra albumet Vingeslag har nå passert over 1 million streams på Spotify.
Min Første Natt (2009)
16. mars ble plata Min Første Natt utgitt.
Erlend Robertsen
Robertsen fikk sin debut for i cup kampen mot Innstranden 13. mai 2010. Han skrev under en proffkontrakt for Bodø/Glimt før 2011-sesongen og har vært fast på laget i Adeccoligaen 2011. Robertsen er en av de lokale talentene som kjennetegner «Nye Glimt». Bodø/Glimt-trener Cato Hansen har skrytt av ungdommenes innsats og dro frem deres prestasjon i den tøffe bortekampen mot Sandefjord, da Glimt vang 1-2 med fire 18-åringer på banen, og 18-åringen Erlend Robertsen ble matchvinner.
Pegasus (band)
Min Første Natt (2009)
Førstesingel fra plata var tittelsporet «Min Første Natt». Det er en duett med Hanne Mette Gunnarsrud. Albumet gikk inn på VG-lista i uke.14 (2009). Det ble spilt inn to videoer, Min Første Natt og Gi Meg Din Hånd.
Rotløs (2010)
I januar 2010 kom albumet Rotløs.
Til Rotløs ble det innspilt to videoer og singler, «Alene I Paris» og «Trenger Ei Dame».
5'ern (2010)
11. oktober 2010 ble albumet 5'ern utgitt. Første, singel, «Når Jeg Ser'a Komme», ble utgitt juni.
6, Dans & Rock N' Roll (2011)
Albumet ble utgitt i mars 2011 og var mer country-inspirert. Det høstet gode kritikker og produserte singelen «Drømmen Din Og Deg».
17+2 (kolleksjon) (2012)
Samleplata 17+2(kolleksjon) kom i januar 2012. Den inneholder 17 utgitte og to nye låter, derav tittelen "17+2(kolleksjon)". Albumet gikk inn på nr.7 på VG-lista i uke.3 (2011). De to nye låtene hadde titlene «Hey, Pretty Baby» og «Etter I Kveld».
Forandringer (2012)
I juli utkom albumet Forandringer. Pegasus vant Spellemannprisen 2012 i klassen danseband. Tre videoer ble spilt inn til låtene «Head Go POP!», «Ey! Pusekatt» og «Tar'e Snart Igjen».
Vendepunkt (2013)
Vendepunkt ble utgitt 5.juli 2013. Plata gikk inn på VG-lista i uke 33. Albumet produserte to singler og videoer til låtene «Bank Bank» og «En Scene Med Meg».
Xmas Abroad (2013)
Xmas Abroad er en juleplate med kun engelske låter.
One Step Closer(2016)
One Step Closer ble utgitt i slutten av februar 2016 og var et engelskspråklig popalbum som blant annet inneholdt Melodi Grand Prix-bidraget «Anyway».
Noen Av De Beste(2017)
Pegasus neste samlealbum var en fortsettelse av "17+2(kolleksjon)". På denne utgivelsen har alle låtene blitt remastret.
Med Glassklart Sinn (2010)
En DVD som inneholder ti musikkvideoer fra de fire første albumene og intervjuer med Tommy og Ronny. Tittelen "Med Glassklart Sinn" er tatt fra Pegasus sin låt "Oppsalgutt Og Stolt" som er å finne på albumet Vingeslag (2008).
Lars Ragnvald Djupevåg
Lars Ragnvald Djupevåg (født 1968) er en norsk politiker for Venstre.
Djupevåg var varaordfører i Kvam herad 2003–2007 for partiet Venstre, styreleder i Hardanger og Voss Museum fra 2007–2012 og daglig leder i Djupevåg Båtbyggeri fra 2005–2011. Han er utdannet maskintekniker fra Bergen Tekniske Fagskole.
Nekro
Nekro kan blant annet vise til:
Paul He Zeqing
Paul He Zeqing (født 1968 i Kina) er katolsk biskop av bispedømmet Wanzhou i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina.
Han kom fra en katolsk bondefamilie og begynte på presteseminaret for Sichuan i Chengdu i 1989, som en av det tredje årskullet etter seminaret ble gjenåpnet etter den relative liberalisering av religionspolitikken etter kulturrevolusjonen.
Fader He Zeqing ble bispeviet med pavelig mandat som koadjutor-biskop av Wanzhou 18. oktober 2005 av den 89 år gamle biskop Joseph Xu Zhixuan av Wanzhou.
Han har objektivt sett pådratt seg automatisk (latæ sententiæ) ekskommunikasjon ved å bispevie Paul Lei Shiyin 29. juni 2011 og Joseph Huang Bingzhang 14. juli 2011 uten pavelig mandat.
Draw
En draw er et golfslag som (for en høyrespiller) får ballen til å bøye av svakt mot høyre og deretter i en bue tilbake mot venstre. Mange profesjonelle spillere slår de fleste av sine lengre slag med en draw. Draw gir en svakere og mer kontrollert bue enn en hook. Et tilsvarende slag som skrur motsatt vei kalles fade.
Hook
En hook er et golfslag som (for en høyrespiller) får ballen til å bøye av i en bue mot venstre. En hook regnes ofte som et feilslag og gir en kraftigere og mer ukontrollert bue enn en draw. Et tilsvarende slag som går ut til høyre kalles slice.
Lista över golftermer
Perserne (Aiskhylos)
Perserne (gresk: Πέρσαι) er et skuespill fra 472 f.Kr., skrevet av den greske dramatikeren Aiskhylos, en av de tre store tragedieforfatterne i den greske antikkens litteratur. Stykket er det eldste kjente drama fra antikken, og er et «samtidsdrama» i den forstand at det skildrer begivenheter som foregikk bare 8 år tidligere.
Perserne﻿﻿ er den eneste bevarte tragedien som henter stoffet sitt fra samtidige hendelser; de andre kjente greske tragediene henter handlingen fra mytologiske motiv eller historiske hendelser. Stykket vant første pris for skuespill under festivalen Dionysia i Dionysosteateret i Athen i 472 f.Kr.
Trilogi
Perserne har sannsynligvis vært et av stykkene i en trilogi med tre dramaer og et avsluttende satyrspill:
Konfliktåret 1833
Pågående kriger
samt Frankrike, Storbritannia og portugisiske lojale til Maria II av Portugal på den andre siden.
Perserne (Aiskhylos)
Personer
De opptredende i stykket:
Antall skuespillere var sterkt begrenset under konkurransen, koret besto av 12 personer (under Sofokles ble antallet utvidet til 15) og kun to skuespillere ellers kunne benyttes. De to spilte to roller hver og førte til at dronningen og Xerxes ikke kunne møtes på scenen.
Handling
Stykket foregår i perserrikets hovedstad Susa, og skildrer med sympati persernes reaksjoner på nederlaget i slaget ved Salamis. Xerxes har samlet en enorm militær styrke fra hele perserriket for å gå mot Athen og det greske landområdet. En stor hærstyrke er sendt over Bosporus mot Hellas, og Xerxes selv leder en krigsflåte på over tusen skip som seiler mot samme mål. I dramaets begynnelse hersker usikkerhet om hvordan felttoget går, dronningen og koret aner uråd. Etterhvert kommer en budbringer med de sørgelige nyheter til perserne om at hele flåten er knust av den athenske militærmakten. Xerxes har overlevd, men har måttet flykte tilbake til perserriket med enorme tap. Tapet utlegges som at gudene ikke har vært på deres side, og Aiskhylos antyder blant annet at det at perserne laget en pongtongbro over Bosporus av gudene (Poseidon) ble tolket som et forsøk på å legge havet i lenker. Antikkens mennesker så lenge på havet som et farlig og uovervinnelig element. Ved ofring til gudene Jord og Hermes klarer dronningen å mane sin avdøde mann, den tidligere kong Dareios opp fra de døde. Hans forklaring utlegges som en advarsel mot hybris, overmotet. Det at perserne har underlagt seg store områder på land betyr ikke at de med ett slag også behersker havet.
Hertug av Bedford
Hertug av Bedford og jarl av Bedford er titler i Englands høyadel. Den har blitt opprettet flere ganger, og har navn etter byen Bedford i Bedfordshire.
Jarletittelen ble først opprettet for Hugh de Beaumont i 1138. Dernest ble den opprettet for Enguerrand VII de Coucy, kong Edvard IIIs svigersønn, i det 14. århundre. Senere ble hertugtittelen opprettet for Henrik IVs tredje sønn, John, som senere var regent i Frankrike. I 1470 ble hertugtittelen opprettet på nytt for George Nevill, en nevø av Richard Neville, kjent som «kongemakeren Warwick». I 1485 ble den opprettet nok en gang for Jasper Tudor, onkelen til Henrik VII.
John Russell, som var en av Henrik VIIIs og Edvard VIs nærmeste rådgivere, fikk tittelen i 1551. Etter den ærerike revolusjonen fikk hans etterkommer William Russell hertugtittelen som kompensasjon for at hans sønn William d.y. hadde blitt urettmessig henrettet for høyforræderi.
Hertugens eldste sønn og arving har ærestittelen Marki av Tavistock, mens arvingens eldste sønn har ærestittelen Baron Howland av Streatham.
Hver eneste hertug fra den 5. hertug og framover er etterkommere av kong Karl II av England og skuespilleren Nell Gwyn som var kongens elskerinne. Familiens sete er Woburn Abbey i Bedfordshire. Det private mausoleum og kapell for Russell-familien og hertugene av Bedford er at St. Michael’s Church i Chenies i Buckinghamshire. Familien eier Bedford Estate i sentrale London.
Filosofen og nobelprisvinneren Bertrand Russell var sønn av John Russell, 1. jarl Russell, som i sin tur var andre sønn av John Russell, 6. hertug av Bedford.
Et av de mest kjente og mest eksentriske medlemmene av slekten er antagelig Mary du Caurroy Tribe, kjent som «Den flyvende hertuginnen», som var gift med den ellevte hertugen. Hun var blant annet kjent som sykepleier under den første verdenskrig og som en meget dyktig testpilot som satte flere rekorder bak spakene.
Jarler, første opprettelse (1138)
Tittelen ble opprettet i 1138 og inndratt i 1148.
Hertuger, fjerde opprettelse
Arvingen til tittelen er Henry Robin Charles, marki av Tavistock, født 7. juni 2005
Hvitt på svart
Handling og bakgrunn
I Hvitt på svart forteller Gallego om sin oppvekst på ulike barnehjem i Moskva og andre sovjetiske byer i Sovjet-statens siste tiår. Gallego er født med cerebral parese, kan ikke gå og har også sterkt nedsatt funksjonsevne i armene. Halvannet år gammel ble han mot moras vitende plassert på barnehjem; mora fikk vite at han var død.
Guttens morfar var den spanske kommunistlederen Ignacio Gallego, som gjennom mange år oppholdt seg i Moskva, i asyl fra militærdiktaturet i hjemlandet. Boka gir ikke noe svar på hvorfor mor og barn ble skilt, men en mulig forklaring er at Ignacio Gallego sjøl eller krefter rundt ham har sett det som en belastning at en høytstående kommunist hadde et handicappa barn i familien, og har ønska å gjemme bort gutten.
Ruben Gallego vokser opp som foreldreløs, og flyttes rundt mellom flere ulike barnhjem. Boka gir rystende bilder av vanstellet som handicappa barn og voksne blir utsatt for. Vi hører om hans kamper for å sikre seg små goder, og for i det hele tatt å overleve. Vi møter også ulike menneskeskjebner som Gallego er kommet i kontakt med i institusjonsåra.
Boka gir et bilde av et knapphetssamfunn der det er mangel på de fleste goder. Og de som får aller minst av de knappe godene, er de uheldige som ikke kan skaffe seg dem ved egen hjelp, men er avhengige av staten. I tillegg til knappe materielle ressurser får en inntrykk av at personalet stort sett er lite innstilt på å hjelpe og lindre, at de ansatte bare rent unntaksvis viser medfølelse og innlevelse i beboernes vanskeligheter. Systemet virker derimot ekstremt regelstyrt, og mange små ytelser som kunne ha letta beboernes byrder, stoppes av reglene.
På barnehjemmene sorteres klientene etter de som kan tenkes å kunne forsørge seg sjøl som voksne, og de som alltid vil være avhengige av hjelp. De siste blir ved fullført skolegang og oppnådd «aldersgrense» plassert på gamlehjem. Gamlehjemmene representerer et lavmål av vanstell og menneskelig fornedrelse. Her havner krigsinvalider og andre med handicap som ikke har familie som kan eller vil ta seg av dem. På det gamlehjemmet som Gallego til slutt havner på, bor de som kan klare mye sjøl og ikke behøver å bry personalet i særlig grad, i andre etasje. De som blir helt pleietrengende, blir sendt opp i tredje etasje for å dø. I tredje etasje blir de lagt i senger, på snau kost og uten tilsyn, blir liggende i ukevis i sin egen urin og avføring. Mange dør etter kort tid, mens de som ikke dør, blir gale.
Gallego unngår tredje etasje, reddes ut av gamlehjemmet til et liv utafor institusjonene, med kone og barn. I korte glimt får vi også høre om livet etter barnehjemmet og gamlehjemmet.
Hvitt på svart gir et bilde av et samfunn – Sovjetunionen – som ikke evner (og heller ikke har vilje til) å ta hånd om sine pleietrengende innbyggere. Menneskeverdet står lavt i kurs, arbeidsmoralen er lav, reglene og direktivene styrer. Samtidig forteller propagandaen dem at i det kapitalistiske Amerika lever befolkninga under umenneskelige forhold; folk dør i tusentall i gatene og står i kø utafor den sovjetiske ambassaden for å komme seg ut av landet. Hvis en skal tro Gallegos skildringer, var Sovjetunionen på dette tidspunktet langt inne i forråtnelsen.
Form
Boka er inndelt i korte kapitler som hvert gjengir en situasjon eller scene fra Gallegos eget liv, eller i et riss forteller et annet menneskes historie. Framstillinga er ikke kronologisk; scener fra institusjonslivet veksler med scener fra livet etterpå. Likevel har boka i begynnelsen overvekt av scener tidlig i livet, mens gamlehjemmet og tida etterpå får større plass etter hvert. På den måten oppstår en viss kronologi.
Fortellerens holdning er mer undrende enn påståelig, han dømmer ikke, tar som oftest barnets perspektiv. Dermed får begivenhetene tale for seg.
Språket preges av korte setninger og et enkelt ordforråd. Synsvinkelen skifter mellom det undrende barnets og den mer reflekterte voksnes, men den naive stilen endrer seg lite etter synsvinkel og kronologi.
Christopher Beckham
Christopher Ray Beckham (født 11. november 1974) er en norsk organisasjonsmann og politiker (Ap).
AP Racing
AP Racing er et britisk firma som produserer hovedsakelig bremse- og clutchkomponenter. Delene er først og fremst beregnet på konkurransebiler og motorsykler.
Marjorie Clark
Marjorie Rees Clark, senere Smith, (født 6. november 1909 i Bulwer i Natalkolonien, død 15. juni 1993) var en sørafrikansk friidrettsutøver som deltok i De olympiske leker i 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.
Clark vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL i 1932 i Los Angeles. Hun kom på tredjeplass på 80 meter hekk bak Mildred Didrikson og Evelyne Hall, begge fra USA.
Fire år tidligere, i Sommer-OL i 1932 i Amsterdam, kom hun på femteplass i høydehopp.
Tove Heggen Larsen
Tove Heggen Larsen (født 22. mai 1948) er tidligere assisterende bydelsdirektør i Bydel Nordstrand. Hun har vært varaordfører i Oslo, nestleder i Oslo Arbeiderparti og medlem av Oslo bystyre. Hun var gift med Ronald Bye (1937–2018).
Thomas Havnegjerde
Thomas Havnegjerde (født 13. februar 1962 i Oslo) er administrerende direktør i Sodexo Norge Havnegjerde var fra 2002 til 2008 adm. direktør i Flytoget AS og før det hadde han ulike ledende stillinger i flyselskapet SAS. Mellom 2008 og 2011 jobbet han som administrerende direktør i Espira Gruppen.
Referanser
<references group="https://www.nettavisen.no/nyheter/toppsjef-begynner-i-barnehage/2113616.html" />
John Robert Russell, 13. hertug av Bedford
John Ian Robert Russell (født 24. mai 1917, død 25. oktober 2002) var en britisk adelsmann. Han var den trettende hertug av Bedford.
Han giftet seg 6. april 1939 med Clare Bridgman. De fikk to barn: Henry Robin Ian (f. 1940, d. 2003) og Rudolf (f. 1944. Den 13. februar 1947 giftet han seg for annen gang, med Lydia Yarde-Buller, datter av John Yarde-Buller, 3. baron Churston. Paret fikk ett barn, Francis Hastings (f. 1950). De skilte seg i 1960, og 4. september samme år giftet han seg for tredje gang, med Nicole Schneider.
Han startet sin karriere som husleieinnkrever i Stepney i 1938. Kort tid før utbruddet av andre verdenskrig i 1939 vervet han seg til Coldstream Guards. Han kjempet i 1939 og 1940, men fikk da en invalidiserende skade og ble dimittert. Deretter begynte han å jobbe som journalist for Daily Express. Han gav også ut flere bøker.
I 1953 arvet han hertugtittelen og familiesetet Woburn Abbey etter sin far. Godset var da i meget dårlig forfatning, og for å finansiere en stor restaurering åpnet han det for publikum.
Jahve
Jahve (hebraisk ) eller Jehova er Guds egennavn i Det gamle testamente (jødisk Tanak), og nevnes over 7,000 ganger der. Siden persisk tid har man belegg for at jøder unngikk å uttale dette navnet, men sa adonay «Herren», elohim «Gud» eller bare hashem, «Navnet», når de kom til dette egennavnet, fordi man mente at navnet var så hellig og så farlig at det måtte unngås. Følgelig var uttalen av navnet gått tapt i middelalderen.
Navnets uttale
Det mest vanlige blant moderne forskere har vært å anse Jahve (eller Jahwe/Jahweh/Yahweh) som mest sannsynlige uttale av navnet. Formen Jehova har vært mye brukt i eldre litteratur og brukes fortsatt noen steder. Formen brukes i flere engelskspråklige bøker og i American Standard Version (1901). Det har vært vanlig blant forskere å bruke formen Jahve og å si at formen Jehova oppstod som en feil. Dette skal ha skjedd ved at de hebraiske vokalene for adonaj ( det er 4887 forekomster av denne vokaliseringen i Codex Leningradensis) blitt skrevet rundt gudsnavnet for å markere at man skulle lese adonaj når man kom til dette navnet. Det gav formen jeho-va(h) - som ble latinisert til Jehova. Denne vokaliseringen bryter hebraiske regler for vokalisering, og dens opprinnelse kan enkelt forklares. Følgelig er det usannsynlig at dette har vært den gammelisraelittiske måten å uttale navnet på. Men, som flere har påpekt, er kanskje ingen av disse formene den opprinnelige. I dag er det en del forskere som heller mot at formen Jahu kan være den eldste.
Navnets betydning
I Det gamle testamente (den jødiske Tanak) forekommer navnet Jahve første gang i 1 Mosebok 2,4. Men den mest kjente forekomsten er 2 Mosebok 3,14, hvor Moses spør etter Guds navn. Han fikk svaret: «Jeg skal vise meg å være hva jeg skal vise meg å være» (2 Mosebok 3,14, ifølge den norske NV-oversettelsen; på hebraisk:, som uttales ehjeh asjer ehjeh). Ehjeh er 1. person entall Qal imperfektum av rotordet hajah, og brukes nesten alltid for å beskrive noe om framtiden. Noen bibeloversettelser gjengir 2 Mosebok 3:14 med «jeg er den jeg er», men det er verdt å merke seg at det hebraiske verbet ehjeh (1. person entall av hajah) snarere betyr «jeg skal bli» eller «jeg skal vise meg å være» (sammenlign med 1 Samuelsbok 18,18 i Det Norske Bibelselskaps bibel, der ehjeh er oversatt til «jeg skal bli [kongens svigersønn]»). Det uttrykker tanken om at han fortsetter å gjøre seg til den han trenger å bli for å gjennomføre sin vilje. Men generelt må en si at de hebraiske tempusene (det finnes bare to: perfektum og imperfektum) egentlig ikke sier noe om tid. Noen forskere har hevdet at den forklaringen som gis på gudsnavnet i 2 Mosebok 3,14, er historisk gyldig. Andre mener at dette er folkeetymologi, dvs. at forfatteren finner opp denne forklaringen, på et navn som allerede finnes. Dersom 2 Mosebok 3,14 regnes som sekundær, har vi lite grunnlag for å si hva navnet opprinnelig kan ha betydd. Forøvrig uttaler Gud selv i Åpenbaringen 21:6, at han er "Alfa og Omega", begynnelsen og enden.
Historisk opphav
Ett av forslagene som er blitt fremmet for å forklare Jahves historiske opphav, er at israelittenes JHVH er hentet fra tradisjonene til Shasu – kananeisk-språklige nomader fra det sørlige trans-Jordan. (The Origins of Biblical Monotheism, Mark S. Smith) En inskripsjon fra den egyptiske guden Amuns tempel i Karnak, fra farao Amenhotep IIIs tid (1390–1352 f.Kr.) refererer til «Jhv’s Shasu,» hvilket viser at denne guden ble tilbedt blant noen av Shasu-stammene på denne tiden. Arkeologen Amihai Mazar har foreslått at assosiasjonen mellom Jahve og ørkenvandringen kan ha sitt opphav i de tørre landområdene sør for Israel. –Archaeology of the Land of the Bible (bind 1).
Egyptologen Donald Redford foreslår at israelittene i gammel tid selv kan ha vært en gruppe shasuer som beveget seg nordover inn i Kanaan (i det 13. århundre f.Kr.), og at de for første gang dukker opp på gravsteinen til Merenptah. Israel Finkelstein har videre påpekt at de bosatte seg i de samaritanske og judeiske fjellene på den tiden. –The Bible Unearthed: Archaeology's New Vision of Ancient Israel and the Origin of Its Sacred Texts.
Enda tidligere vitnesbyrd har blitt brukt som argument for at Jahve ble tilbedt som Jah (Yah) ved Ebla (2350 f.Kr.) og som Jav (Yaw) ved Ugarit (1800–1200 f.Kr.), hvor han var en av Elohim-ene – Els sønner. (Elohim er i hebraisk både betegnelse for guder i flertall, eller for Gud i majestetsflertall.)
På bakgrunn av dette foreslår Jean Bottero at Jah (Yah) var den vest-semittiske utgaven av den akkadiske visdomsguden Ea, et navn avledet fra sumerisk (E = hus, A = vann), og en tittel gitt til den sumeriske guden Enki. (Mesopotamia: Writing, Reasoning, and the Gods) Jah og Ea ble da uttalt likt. Akkurat som Ea var JHVH da menneskets skaper og den som reddet Noah fra den verdensomspennende vannflommen. Hebraikeren Joel M. Hoffman mener imidlertid at tetragrammet opprinnelig ble satt sammen av forskjellige varianter av morguder (materne guder). –In the Beginning: A Short History of the Hebrew Language.
Som Van der Toorn påpeker, har en rekke forskjellige meninger blitt presentert, men man er ikke blitt enige om noen entydig etymologi for tetragrammet. –Dictionary of Deities and Demons in the Bible: «Yahweh».
Jahves vesen ifølge Det gamle testamente
Jahve opptrer i Det gamle testamente (eller jødisk Tanakh) helt fra skapelsen av, og det dannes et ganske sammensatt bilde av hans personlige vesen i disse skriftene. Jahve opphøyes høyt over menneskene, fordi han er hellig og ren i absolutt forstand, men likevel gjør han seg tilnærmelig ved at mennesket blir oppfordret til å søke ham i bønn. «Du kan ikke få se mitt ansikt,» sa han til Moses, «for det menneske som ser meg, kan ikke leve» (2 Mosebok 33,20).
I Den hebraiske bibelen tegnes et bilde av Jahve som alt fra en kjærlig farsskikkelse og sauehyrde, til en mektig konge, rettferdig dommer og en hard eksekutør: «Herren, Herren (Jahve) er en barmhjertig og nådig Gud, langmodig og rik på miskunn og sannhet! Han lar sin miskunn vare i tusen slektledd; han tilgir synd og skyld og brott. Men han lar ikke den skyldige slippe straff. Han lar straffen for fedrenes synder komme over barn og barnebarn i tredje og fjerde ledd.» (2 Mosebok 34,6.7) Bibelskribentene således både fryktet ham og elsket ham; de følte takknemlighet overfor sin Skapers gavmildhet, så hen til ham for beskyttelse, og ofret regelmessig verdifulle ting til ham for å sikre seg hans gunst.
Den kjente beretningen om De ti plager i Egypt vanæret ettertrykkelig egypternes guder, som viste seg ikke å være i stand til å kopiere de mirakuløse plagene. (2 Mosebok 4 og 5) Denne beretningen illustrerer hvor suveren israelittene anså Jahve for å være, og hvordan de tilskrev ham sine seire. «Jeg er Herren (Jahve) din Gud, som førte deg ut av Egypt, ut av trellehuset. Du skal ikke ha andre guder enn meg.» (De ti bud, 2. Mosebok 20,2.3) Etter utfrielsen fra Egypt ble Lovpakten (Moseloven) inngått ved Sinaifjellet, med Moses som talsmann for folket og med utgytelse av dyreblod som stadfestelse av pakten. Denne handlingen satte israelittene til side som et hellig folk, og som altså bare skulle tilbe Jahve, «sine forfedres Gud». Det ble i det hele tatt svært viktig for dem ikke å «besmitte» tilbedelsen av JHVH ved å tilbe andre guder. Også for senere jøder var dette essensielt, noe som blant annet ses av beretningen om Daniels tre venner ved kongens hoff under fangenskapet i Babylon. (Daniel 1 og 3) Dette understrekes også i De ti bud: «Du skal ikke lage deg noe gudebilde, eller noe slags bilde av det som er oppe i himmelen eller nede på jorden eller i vannet under jorden. Du skal ikke tilbe dem og ikke dyrke dem! For jeg, Herren din Gud, er en nidkjær Gud [som ikke vil dele din hengivenhet med noen annen gud, New Living Translation].» –2. Mosebok 20,4.5
Jahves teologiske betydning i dag
JHVH regnes fremdeles av jødene som den eneste sanne Gud, hvis navn de ikke uttaler. Innen katolsk, protestantisk og frikirkelig kristendom er Jahve eller Jehova synonymt med selve Guddommen, Den hellige treenighet, og ikke knyttet til en bestemt av de tre personene som utgjør denne. Disse kirkene bruker navnet tidvis, men ikke svært ofte. Hos antitrinitariske trosretninger, særlig Jehovas vitner, regnes Jahve eller Jehova som navnet på Faderen, som hos dem er synonymt med selve Guddommen og ikke en del av en treenighet.
Lapskaus boulevard
Lapskaus Boulevard var det folkelige kallenavnet på den andre norske ghettoen i strøkene Sunset Park og Bay Ridge i det vestlige Brooklyn i New York i USA. Den første ghettoen lå i området Red Hook litt lengre nordvest. Betegnelsen oppstod på 1920-tallet og omfattet særlig området langs 8th Avenue. Brooklyn hadde sin store glanstid som maritim, norsk koloni i årene mellom 1950 og 1970. På det meste bodde det da over 100 000 nordmenn, mange fra Sørlandet, i området.
Vestre Toten
Vestre Toten er en kommune som ligger i Innlandet fylkeskommune og grenser til Østre Toten, Gjøvik, Gran, Søndre Land og Hurdal. Kommunen hører til landskapet Toten.
Historikk
Toten prestegjeld ble i 1826 delt i to, Østre og Vestre Toten. 1. januar 1875 ble det foretatt grensereguleringer mellom Vestre Toten og Østre Toten da «endel Gaarde» ble flyttet den ene eller andre veien.
Vestre Toten kommune ble delt i tre 1. januar 1908. Da ble Eina og Kolbu skilt ut som egne kommuner. Gjenværende del av Vestre Toten hadde 4 027 innbyggere.
1. januar 1964 ble Vestre Toten med 9 113 innbyggere slått sammen med Eina kommune, inkludert et område ved sørenden av Einafjorden som tidligere tilhørte Brandbu samt Sørligrenda fra Vardal kommune, til den nye Vestre Toten kommune. Det meste av Kolbu ble slått sammen med Østre Toten kommune. I 2000 måtte Vestre Toten avstå sin del av tettstedet Kolbu (som tidligere var en egen kommune) til Østre Toten etter en folkeavstemning. Kolbu har derfor gått fra å i sin helhet tilhøre Vestre Toten kommune, via å være selvstendig kommune, til i dag å i sin helhet tilhøre Østre Toten kommune. Mange gårder i Kolbu har fra gammelt av soknet til Ås kirke i Vestre Toten.
Areal og befolkning
Pr. 4. kvartal 2021 hadde Vestre Toten 13 572 innbyggere. Litt over halvparten av befolkningen er bosatt i kommunesenteret Raufoss. Andre tettsteder er Reinsvoll, Bøverbru og Eina. Vestre Toten er den tettest befolkede herredskommunen i Oppland, med ca. 50 personer per km².
Næringsveier
Vestre Toten har en variert næringsstruktur med mye industri, jordbruk og offentlig tjenestyting. Industriparken på Raufoss er en av landet største industriområder med 40 bedrifter og 3000 ansatte. Blant de største bedriftene er Hydro Aluminium og NAMMO.
Industriområdet kan føre sin historie tilbake til etableringen av en fyrstikkfabrikk på stedet i 1873. Fyrstikkproduksjonen fortsatte frem til midten av 1890-tallet, da flere større branner ble denne produksjonen avviklet. Etter dette var det etableringen av en statlig patronfabrikk i 1895 som førte industritradijsonene videre.
I bygdelaget Ihle finnes flere store arbeidsplasser. Tokvam AS er norges ledende produsent av utstyr for vintervegvedlikehold. Steffensrud rehabiliteringssenter AS har avtale med Helse Sør-Øst RHF og er en del av spesialist-helsetjenesten i denne regionen. Toten Hotell ligger idyllisk til ved Sillongen. Toten Golf holder til der. I tillegg har bygda mange store husdyrprodusenter innen melk og kjøttproduksjon. På Ihle finnes også Totens eneste butikk som ikke ligger i et tettsted. I bygda ligger også amtmannsgården Stenberg som nå er friluftsmuseum. Lauritz Weidemann som var på Eidsvoll i 1814 bodde og er begravet her.
Samferdsel
Riksvei 4 går i nordover i kommunen fra Einavoll i sør til Breiskallen i nord. Sommeren 2006 ble ny riksvei 4 åpnet mellom Reinsvoll og Hunndalen langs østsiden av kommunesenteret Raufoss. Fra Mjørlund like ved Eina kirke går riksvei 244 via Tandsætra i Østre Toten til Lena. Fra Reinsvoll går riksvei 246 via Bøverbru til Lillo. Kommunen har togforbindelse til Oslo og Gjøvik med Gjøvikbanen som har ubemannede stasjoner på Eina, Reinsvoll og Raufoss stasjon.
David Egenæs
David Egenæs (født 13. juni 1838, død 21. september 1921) var en norsk luthersk misjonsprest i Madagaskar.
Etter misjonstiden bosatte Egenæs og familien seg i Dale i Fjaler.
Spesialenheten for politisaker
Spesialenheten for politisaker er et norsk statlig organ som har som oppdrag å etterforske saker hvor tjenestemenn i politiet eller påtalemyndigheten er anmeldt for påstått straffbare handlinger begått i tjenesten.
Historikk
Enheten ble opprettet 1. januar 2005. Enheten erstattet da de tidligere tolv særskilte etterforskningsorganene (SEFO).
Virksomhet
Enhetens arbeid styres av straffeprosessloven, påtaleinstruksen og direktiver fra Riksadvokaten. Saksbehandlingen hos spesialenheten følger de samme reglene som annen etterforskning og bevisvurdering. Riksadvokaten instruerte i 2006 om at spesialenheten bare skal etterforske handlinger begått i tjeneste (politifolk kan også ha tjenesteplikt på fritiden).
Rundt 94 prosent av anmeldte saker mot politiet henlegges (2008). Til sammenligning ble ifølge Statistisk sentralbyrå 64,8 prosent av anmeldte saker henlagt (1997).
Vurderinger
Spesialenheten har fått kritikk for å ikke være tilstrekkelig uavhengig. Spesielt det forhold at mange av enhetens ansatte er tidligere politifolk eller påtalejurister har medført at det stilles spørsmål ved uavhengigheten. Miljøpartiet De Grønne uttalte i 2021 at spesialenheten har for tette bånd til politi og påtalemyndighet. Det har blitt etterlyst en karantenetidordning før politiansatte kan gå over i spesialenheten. Et annet forhold er at de aller fleste saker som etterforskes av enheten ikke ender med tiltale, herunder de 10 alvorligste sakene som enheten har etterforsket siden opprettelsen.. Det har også blitt vist til lang saksbehandlingstid i enhetens arbeid, som pr. desember 2008 var 153 dager (5 måneder) i gjennomsnitt.
NRK/faktisk.no gikk i mai 2023 gjennom spesialenhetens virksomhet og fant at de fleste anmeldelsen henlegges. I 2022 førte 3 % av behandlede anmeldelser til konklusjon om straffbart forhold. I 2022 behandlet spesialenheten 974 saker og 29 av disse førte til faktisk påtaleavgjørelse i form av forelegg, tiltale eller påtaleunnlatelse. I 2006 var det 100 påtaleavgjørelser og siden har tallet sunket. I 2021 ble 60 % og 64 % i 2022 av sakene henlagt uten noen etterforskning. Etter at en 26 år gammel mann ble arrestert på Kongsberg i oktober 2022 ble politimannen tiltalt for voldsbruk med mulighet for fengselsstraff.
Organisering
Enheten er ikke en del av politiet, men er et uavhengig organ som er administrativt underlagt Justis- og beredskapsdepartementet og faglig underlagt Riksadvokaten. Enhetens påtalevedtak kan påklages til riksadvokaten.
Enheten er organisert i en avdeling for saksmottak og innledende etterforsking, en etterforskingsavdeling og en administrativ stab.
Hovedkontoret er på Hamar. Etterforskingsavdelingen har kontorer i Oslo, Bergen og Trondheim.
Alan
Aluminiumhydrid med bruksnavn Alan, kjemisk formel AlH3, er en kjemisk forbindelse som er brukt som reduksjonsmiddel. Det anvendes i hydroaluminering av alkyner, allylrearrangement og lagring av hydrogen i hydrogendrevne kjøretøyer.
Landsforbundet Mot Stoffmisbruk
Landsforbundet Mot Stoffmisbruk (LMS) er Norges største organisasjon av og for pårørende av rusmiddelavhengige. LMS er en partipolitisk og ideologisk uavhengig organisasjon. Organisasjonen har flere lokalforeninger over hele Norge. Den første ble stiftet allerede i 1969. LMS som organisasjon ble stiftet i 1981. LMS arbeider for bedre hjelp til de som rammes av narkotikaproblematikken, både til den rusmiddelavhengige, familien og andre som står nær en rusmiddelavhengig. Organisasjonen tilbyr veiledning til pårørende, og har blant annet en støttetelefon. De jobber for å fremme kunnskap og informasjon om rusrelaterte temaer og om hvordan pårørende av rusmiddelavhengige opplever sin livssituasjon. LMS fremmer pårørende i helse- og ruspolitiske spørsmål, og jobber for at pårørendes perspektiver skal ivaretas innen brukermedvirkning. De gir ut fagbladet 7:p og avgir høringsuttalelser.
LMS er medlem av Fagrådet - Rusfeltets hovedorganisasjon.
Korea på koreansk
Når en skal skrive Korea på koreansk er det i hovedsak tre skrivemåter en benytter for å referere til Korea som inkluderer både Nord-Korea og Sør-Korea.
Landsforbundet Mot Stoffmisbruk
LMS finansieres gjennom midler over statsbudsjettet fra Helsedirektoratet, prosjektmidler og medlemskontingent. Kronprins Haakon er organisasjonens høye beskytter.
I 2020 byttet LMS navn til Ivareta - pårørende berørt av rus.
Korea på koreansk
I Nord-Korea refereres det til Korea med ordet Chosŏn (조선, 朝鮮), mens tilsvarende i Sør-Korea er Hanguk (한국, 韓國). Det vestlige ordet Korea benyttes av de to koreanske nasjonene i internasjonale sammenhenger. Under forklares den historiske årsaken til dette.
Historie
De eldste koreanske skriftlige kildene ble skrevet med kinesiske tegn, selv om språkene ellers var ulike. Selv etter innføringen av hangul, har koreanere skrevet koreanske navn med kinesiske tegn (hanja), av og til også i kombinasjon. Uttalen av samme tegn er ulik på kinesisk og koreansk og har endret seg over tid.
På grunn av dette, samt det at det finnes sparsomt med tidligere skrevne tekster, er det ofte vanskelig å bestemme den opprinnelige meningen eller uttalen av de eldste navnene.
Jyusin
Inntil for 2000 år siden ble det nordlige Korea og Mandsjuria kontrollert av det koreanske riket Gojoseon (Go-Joseon). Dette ble med kinesiske tegn skrevet 朝鮮, som på moderne koreansk betyr Joseon (조선). Go (古) betyr «gammel» og skiller den fra et senere rike med samme navn i nyere tid.
De kinesiske tegnene transkriberte et koreansk navn fonetisk, og en tror det ble uttalt noe lignende som «Jyusin».
Det kan være det samme navnet som i enkelte kinesiske kilder er transkribert som 肅愼 (숙신, suksin), 稷愼 (직신, jiksin) eller 息愼 (식신, siksin). Noen mener den siste varianten beskriver etterkommerne etter Jurchen (여진, 女眞).
Noen mener 朝鮮 betyr «morgenstillhet» eller «morgenstillhetens land» og var en oversettelse av det koreanske ordet Asadal (아사달) som var hovedstaden i Gojoseon; asa (morgen) og tar (land eller fjell). Ordet 朝 kan bety både «morgen» (leses som zhāo på kinesisk) eller «dynasti» (leses som cháo på kinesisk), mens 鮮 kan oversettes til «frisk» eller «savory» (bønneurt eller krydder), som ofte benyttes for å beskrive noe sjeldent.
Han
På samme tid samlet flere grupper seg i det sørlige Korea til større enheter, kalt for «Tre Han» (Samhan; 삼한). Han er et gammelt koreansk ord for «leder» eller «stor» som i maripgan («kong» gammel eller den eldre), halabeoji (opprinnelig hanabeoji, «bestefar»), og muligens hana («en») og haneul («sky»). Noen spkulerer i at det kan relateres til den mongolske/tyrkiske tittelen Khan.
Han ble transkribert i kinesiske kilder som 韓 (한, han), 幹 (간, gan), 刊 (간, gan), 干 (간, gan) eller 漢 (한, han), men er ikke knyttet til det kinesiske ordet eller folket Han.
Guri
Rundt år 0 ble restene av Gojoseon forent med kongedommet Goguryeo. Det var også et koreansk ord, trolig uttalt som «Guri», transkribert med varierende kinesiske tegn; 高駒麗 (고구려, goguryeo), 高麗 (고려, goryeo), 高離 (고리, gori) eller 句麗 (구려, guryeo). I 高駒麗 betyr tegnet 高 «høy» og et adjektiv. Tegnet 麗 er noen ganger uttalt som ri.
Det opprinnelige koreanske navnet er trolig Guru (구루, fortifisert by, festning) eller Gauri (가우리, sentrum).
Teorien om at forfedrene til Goguryeo bar familienavnet Go er avvist av de fleste, ettersom de tok navn etter landet.