cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wesselengens Bataljon
Historie
Wesselengens er et buekorps med stolte tradisjoner. Wesselengens har vært kjent i allmenn tid for å ha svært gode trommeslagere, om ikke de beste. Wesselengens har blant annet vunnet Buekorpsenes Dag for beste trommeslager hele to ganger.
Korpset har på sitt meste vært ca. 400 gutter, noe som blir sett på det nest største antallet noensinne. I dag er Buekorpset bestående av ca. 60 gutter, og har i moderne tid blitt trukket frem for sin flotte marsjering, samt eminente slagergjeng.
Wesselengens ble i 2014 kåret til byens beste buekorps av den offisielle BA-kåring på 17. mai.
Kjente personligheter
Av kjente personligheter som har vært med i dette korpset kan en nevne kunstneren Audun Hetland som gikk i bataljonen da han var gutt. Han har siden brukt buekorpset i mange av sine tegninger, og var en svært patriotisk ovenfor sitt buekorps og strøket han kom fra.
Ekserserplass og lokale
Wesselengens ekserserer på Krohnengens skoleplass og de disponerer lokalet i den gamle vaktmesterboligen med Krohnengen skole. Der blir det avholdt en rekke sammenkomster som guttene selv måtte ønske. Det er på mange måter et samlingspunkt for guttene, som de har mulighet til å disponere året rundt. Lokalet, også kjent som Rådslokalet/Rådet, er der hvor Rådet til buekorpset holder til. Rådet består av de øverste offiserene, som styrer buekorpset. Offiserene er demokratisk valgt, og styres av ungdommer.
Samarbeidspartnere til Wesselengens er de nærliggende buekorpsene Fjeldets Bataljon og Skutevikens Buekorps. En allianse kjent som FSW-alliansen. Sammen arrangerer buekorpsene en rekke sosiale aktiviteter, som kinoturer, idrettsdager og fellesutmarsjer.
Montrose kullkraftverk
Montrose kullkraftverk er et kullkraftverk i Henry County, delstaten Missouri i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 564 MW, fordelt på 3 like store blokker / turbiner. Operatør er Great Plains Energy Co.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 3,887 mill tonn CO2.
Veslpiggen
Veslpiggen, også kalt Vesle Galdhøpiggen, ligger i Lom kommune i Innlandet. Det har en høyde på 2 368 meter over havet. Veslpiggen regnes som Norges sjette høyeste fjelltopp (når Styggedalstindane regnes som én topp). Toppen ligger i østre Jotunheimen ca. 600 meter nord-nordvest for Galdhøpiggen.
Albert Dams minnelegat
Stipend fra Albert Dams minnelegat (dansk: Albert Dams mindelegat) ble utdelt første gang i oktober 1995. Legatet ble bestemt opprettet av Berthe Jönsson – død 8. juli 1993 – som var i familie med Albert Dam. Et stipend gis hvert år til en mannlig eller kvinnelig dansk forfatter for en litterær innsats. Legatet deles ut av Dansk Forfatterforening.
Wynn Macau
Wynn Macau er et hotell og kasino i Macao i Folkerepublikken Kina. Det er eid av Wynn Resorts og har 600 rom, 9000 kvm gamblingareal med 200 spillebord, 350 slotmaskiner («enarmede banditter»), syv restauranter, 2500 kvm salgsareal, et spa, og underholdningsfasiliteter. Det åpnet den 5. september 2006.
Planer for en fase II for Wynn Macau ble bekjentgjort i 2005. Utvidelsen vil innebære ytterligere 7600 kvm kasinoareal, nok til 150 ekstra spillebord og 500 flere slotmaskiner, et sportsanlegg, to restauranter, et teater og et vannspill foran eiendommen.
Sinjarheim
Sinjarheim er en nedlagt gård beliggende på et høydedrag på nordsiden av Aurlandsdalen i Sogn og Fjordane, ca. 2 timers gange fra Vassbygdi, i eie av Inge Olai Sønnerheim. Rundt gården er det gjel, juv og brusende fosser på alle kanter. Navnet Sinjarheim kommer mest trolig fra den særegne og imponerende utsikten fra gården.
Bygningsmasse
Gården består av en husklynge på seks hus og en liten tørkestue for korn. Med unntak av stuehuset og kårbygningen, er alle hus bygget av materialer hentet på stedet. Stuehuset er bygget av tømmer hentet ca. 1830 fra Nordheimsdalen ca 17 km nord for Aurlandsvangen på fjordens østside. Løen og fjøset er stort sett bygget av gråsten, fjøset og ildehuset er gravet ned i marken, og har et forhistorisk preg. Da de fastboende flyttet ned til Vassbygdi i 1922, ble bygningene kun benyttet som støl frem til 1964, hvoretter bygningene stod ubrukt og forfallet tok til. I 1987 holdt kårbygningen på å falle ned i avgrunnen, låven var nærmest en ruin uten tak og taket på fjøstaket holdt på å ramle ned.
Historie
De første sikre kilder om gårdsdrift er fra 1600-tallet, men man tror at det har vært gårdsdrift før svartedauden på 1300-tallet. Man mener at det har bodd folk her så langt tilbake i tid da det var like viktig å jakte rensdyr som å drive jordbruk. I 1869 var åkerarealet på 11,5 mål, som gav store avlinger. Gården var i kontinuerlig drift frem til 1922, men ble da fraflyttet som den siste gården i Aurlandsdalen. Den ble dog benyttet mye til stølsdrift frem til 1964. Sinjarheimsgalden ble skutt ut på 1860-tallet. noe som gjorde Aurlandsdalen med fremkommelig for mennesker og husdyr; før dette måtte man ta store omveier via Almabrui opp til Vetlestølen over Teigen og Bridlebrui, eventuelt via Stondalen og over fjellet over Hovdungo og videre over Teigen.
Restaurering
Den første ombyggingen kan ha vært i 1878 samtidig som stuerommet ble malt med figurdekorasjoner. I 1988 ble det tatt initiativ til dugnadsarbeid på Sinjarheim for å redde bygningene på tunet. Med økonomisk støtte fra Aurland kommune, Sogn og Fjordane fylkeskommune, Oslo Energi og Forsvaret, kunne 20 frivillige personer gå i gang med arbeidet. Siden da har det vært årviss dugnadsaktivitet som har reddet stedet fra forfall. Fortidsminneforeningen i Bergen har restaurert de gamle husene på Sinjarheim. De som har drevet restaureringsarbeidet har sett på dette som en ferie, uten lønn. Sogn Jord- og Hagebruksskule kom med i arbeidet på Sinjarheim i 1992. På dette tidspunktet var kulturlandskapet rundt gårdshusene i ferd med å vokse til, og for å opprettholde kulturlandskapet, var det viktig å komme i gang med stølsdrift igjen.
Stølsdrift på Sinjarheim
Siden 1992 har elever ved Sogn Jord- og Hagebruksskule vært på Sinjarheim tre uker hver sommer i månedsskiftet juli/august for å lære gammel stølsdrift. I starten var dette et prøveprosjekt for en sommer, men har siden dess vært en årviss begivenhet. De har med seg tre kyr og 60-70 geiter, som melkes for hånd. Fra melken ystes brun og gul ost.
Aurélien Chedjou
Aurélian Bayard Chedjou Fongang (født 20. juni 1985) er en kamerunsk fotballspiller som spiller for den tyrkiske fotballklubben Adana Demirspor.
Han er også en del av. Chedjou har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet FC Rouen og AJ Auxerre fra Frankrike og topplaget Galatasaray i Tyrkia.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Regjeringen Otto Liebe
Regjeringen Otto Liebe var Danmarks regjering (forretningsministerium) 30. mars 1920–5. april 1920 under Påskekrisen.
Endring: 2. april 1920.
Regjeringen besto av følgende ministre:
Rush Island kullkraftverk
Anlegget ble bygget ut i årene 1975–1977. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull, som det brennes om lag 5,3 mill. tonn av årlig. Årsproduksjonen av kraft er inntil 9,4 TWh.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 6,828 mill. tonn CO2.
Cujubim
Cujubim er en kommune i delstaten Rondônia i nordregionen av Brasil.
Maarud flyplass
Maarud flyplass ligger ved fabrikken Maarud i Sør-Odal kommune i Innlandet fylke.
Granslekten
Granslekten (Picea) er en gruppe bartrær i furufamilien. Slekten består av ca. 35 arter eviggrønne bartrær, og vokser i tempererte områder på den nordlige halvkule. Graner skiller seg fra furuer ved at de har kongler med glatte skjell, og vanligvis kortere, mørkere nåler.
For en mer overordnet taksonomi, se: Furufamilien eller Bartrær.
Arter
I slekten finner vi artene:
Google Earth
Google Earth er et globusprogram fra dataselskapet Google der man kan se satellittbilder fra hele jordkloden. Det varierer fra sted til sted hvor bra oppløsningen på bildene er, men på noen steder, som for eksempel i Bergen og Oslo, kan man se biler på parkeringsplasser og folk i gater.
Google Earth het tidligere Earth Viewer og var produsert av Keyhole, men skiftet navn da Google kjøpte selskapet.
Ideen bak teknologien ble hentet fra tyske TerraVision som mange år tidligere hadde utviklet en tilsvarende PC-programvare.
Funksjoner
I tillegg til å se satellitt- og flybilder av hele jordkloden, kan man se landskap og bygninger i 3D. Man kan forandre synsvinkelen, og det er da mulig å se for eksempel fjellene i Jotunheimen med tilnærmet naturtro profil. Man kan også se opp og studere stjernehimmelen.
SketchUp
Google har lansert gratisprogrammet Google SketchUp. Med dette programmet kan man enkelt konstruere og publisere 3D-modeller for Google Earth. På nettstedet 3D Warehouse publiseres fortløpende 3D-modeller for Google Earth.
PlaceMarks
I Google Earth kan man legge til og dele bokmerker (PlaceMarks) som kan inneholde både tekst og bilder som vises i et vindu.
Overlays
Man kan også legge til «Image Overlays». For eksempel kan man legge inn et kart, flyfoto eller satellittbilde for et område.
Oppdaterte databaser
Google Earth kan også brukes til fortløpende automatiske oppslag i databaser som er tilpasset slik bruk ved hjelp av en såkalt Network Link. Ved hjelp av disse kan man for eksempel følge flytrafikk, regattaer og sykkelløp som Tour de France.
Bildebase
Bildebasen i Google Earth blir oppdatert og utvidet med ujevne mellomrom. Foreløpig er Norge for det meste dekket med lavoppløselige bilder.
Flysimulator
«Google Earth Flight Simulator» er en integrert flysimulator i Google Earth. Ved hjelp av simulatoren kan man fly verden rundt i forskjellige flytyper, som f.eks. Airbus A380.
Östberga
Östberga er en bydel i Söderort i Stockholm. Den tilhører Enskede-Årsta-Vantör bydelsområde.
Store deler av bydelen består av industriområder. Her ligger også Årstafältet med bl.a idrettsbaner og en golfbane. I Östberga ligger også en av Stockholms tre gjenvinningsanlegg, Östbergatippen.
Den egyptiske dødeboken
Dødeboken eller Den egyptiske dødeboken er en samling gammelegyptiske gravtekster. De ble benyttet fra begynnelsen av det nye rike (tiden omkring 1550 f.Kr.) og fram til rundt 50 f.Kr. Det opprinnelige egyptiske navnet er blitt translitterert som rw nw prt m hrw. Det er blitt omskrevet som «Boken om å komme frem ved dagen», men en annen oversettelse kan være «Boken for kommer til i lyset». Tekstsamlingen fikk sitt moderne navn av den tyske egyptologen Karl Richard Lepsius, som publiserte et utvalg av tekstene i 1842.
Tekstene består av en rekke magiske formularer som hadde til hensikt å hjelpe den dødes reise gjennom Duat, underverden, og inn i etterlivet. De omfatter hymner til guder og gudinner i egyptisk mytologi, brev til de døde samt visdomstekster. Dødeboken var opprinnelig ikke en samlet, redigert bok, men en tekstsamling bestående av 192 mer eller mindre uavhengige tekster.
Sibley kullkraftverk
Sibley kullkraftverk er et kullkraftverk i Jackson County, delstaten Missouri i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 519 MW, fordelt på 3 blokker/turbiner. Operatør er Great Plains Energy Co, tidligere Aquila.
Den egyptiske dødeboken
Dødeboken var en del av en tradisjon med gravtekster som inkluderte tidligere pyramidetekster og sarkofagtekster. Disse var malt på objekter, ikke på papyrus. En del av de magiske formularene i Dødeboken var hentet fra disse eldre tekstene og er datert tilbake til 2000-tallet f.Kr. Andre magiske formularer var komponert senere i egyptisk historie, datert til tredje mellomepoke (1000- til 600-tallet f.Kr.). En rekke av formularene i boken fortsatte å bli hogd inn i gravveggene og på sarkofagene, slik som de alltid hadde blitt fra de eldste tider. Dødeboken ble plassert i likkisten eller i gravkammeret til den døde.
Sibley kullkraftverk
Anlegget ble bygget ut i årene 1960–1969. Brenselkilden er bitumenøst kull.
Den egyptiske dødeboken
Det fantes ingen bestemt Dødebok med fastlagte tekster. De bevarte papyrusene inneholder et varierende utvalg av religiøse og magiske tekster, og de medfølgende illustrasjonene varierer også betydelig. En del folk synes å ha bestilt sine egne kopier av Dødeboken, og kanskje de valgte de formularer som de mente var best med tanke på deres egen progresjon i livet etter døden. Dødeboken var hovedsakelig skrevet med hieroglyfer eller hieratisk skrift på en papyrusrull. Ofte var de illustrert med vignetter som avbildet den døde og dennes reise inn i etterlivet.
Sibley kullkraftverk
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 3,252 mill tonn CO2.
Den egyptiske dødeboken
Det er funnet mange tusen slike dødebøker fra det gamle Egypt. En av dem er presten Amenhoteps begravelsesmanuskript. Amenhotep var ansvarlig for byggingen av Amuntempelet ved den egyptiske byen Karnak. Fagfolk har i flere hundre år lett etter de manglende fragmentene av hans dødebok, og i april 2012 ble de funnet i Australia.
Mao Duns litteraturpris
Mao Duns litteraturpris (forenklet kinesisk: 茅盾文学奖, tradisjonell kinesisk: 茅盾文學獎, pinyin: Máo Dùn wénxuéjiǎng) er en av de høyeste litterære priser i den kinesiske litterære verden. Den ble stiftet i 1982 til minne om den nettopp avdøde forfatter Mao Dun, og deles ut av det kinesiske forfatterforbund for fremragende romaner.
【1991】 3. utdeling
Ærespriser til Xiao Ke (Blodig himmel) og Xu Xingya (Knust gullbolle)
Bruce Johnston
Bruce Arthur Johnston (født Benjamin Baldwin 27. juni 1942) er en amerikansk sanger, bassist, pianist, keyboardist, plateprodusent, studiomusiker og låtskriver mest kjent som medlem av The Beach Boys. Han ble med i bandet 9. april 1965 da han tok over for Glen Campbell som Brian Wilsons erstatter under bandets konserter. Johnstons første innspilling med The Beach Boys var på hitlåten «California Girls».
Karriere
Johnston ble adoptert av William og Irene Johnston, og vokste opp i Brentwood i Los Angeles. Han tok pianotimer som ung, og ble med i sitt første pop-band under high school-tiden. Han spilte allerede da sammen med kjente artister som Phil Spector, Ritchie Valens, Everly Brothers og Eddie Cochran.
I 1959 var han for første gang med på en hitlåt, da han arrangerte og spilte på Sandy Nelsons låt «Teenbeat», som ble en topp ti-hit på Billboard Hot 100-listen. Samme året spilte han inn sin første singel under eget navn, «Take This Pearl», i duoen Bruce & Terry sammen med Terry Melcher. Han startet karrieren som plateprodusent og låtskriver i 1960 for plateselskapet Del-Fi Records, og fortsatte også sin karriere som sanger og musiker.
Våren 1965 ble han fast erstatter for Brian Wilson i The Beach Boys under konserter, etter at Glen Campbell ønsket å fortsette sin karriere som soloartist. Han var også med som vokalist på en rekke av bandets mest kjente album, som blant andre Pet Sounds, det uutgitte albumet SMiLE, Smiley Smile, Wild Honey, Sunflower og Surf's Up før han forlot The Beach Boys i 1971. Johnston forsatte å skrive låter, og vant Grammy for årets beste sang i 1976 med låten «I Write the Songs». Originalversjonen ble spilt inn av Barry Manilow, og sangen ble senere blitt spilt inn av en mengde artister, også av Frank Sinatra. Johnston var også en ofte benyttet studiomusiker, og var blant annet med som bakgrunnsvokalist på Elton Johns låt «Don't Let the Sun Go Down on Me» og på Pink Floyds album The Wall.
I 1979 ble han med i The Beach Boys igjen etter at Brian Wilson ba han om å bidra som vokalist og medprodusent på albumet L.A. (Light Album). I 1980 var han produsent alene på bandets neste album, Keepin' the Summer Alive. Han er per 2011 medlem av Beach Boys Band, sammen med blant andre Mike Love. Beach Boys Band er et rent turnéband som spiller de gamle Beach Boys-låtene, og holder bortimot 170 konserter årlig.
Ryman Auditorium
Ryman Auditorium er en konsertscene og et museum med adresse 116 Fifth Avenue North i Nashville, Tennessee. Den har en publikumskapasitet på 2 362 seter og er mest kjent for å ha vært tilholdsstedet til Grand Ole Opry i årene 1943 til 1974. Stedet het tidligere Grand Old Opry House og enda tidligere Union Gospel Tabernacle.
Etter at Grand Ole Opry flyttet fra bygningen i 1974, sto den en periode til forfall, fram til Emmylou Harris tok initiativ til å få satt den i stand. Hennes arbeid her endte blant annet med albumet At the Ryman fra 1992. I 1994 ble bygget offisielt gjenåpnet, som konsertlokale og museum.
Scenen og konsertlokalet er kjent for å ha en meget god akustikk, og er i dag fortsatt i bruk som en scene for countrymusikk, men også alternativ rock, bluegrass, blues, klassisk musikk, gospelmusikk, jazz, pop, folkemusikk og rock and roll, samt musikaler og Stand up.
Ryman Auditorium regner seg som fødested for bluegrass. Det var her Bill Monroe (1911–1996) i 1945 for første gang spilte med det som senere ble regnet for å være den klassiske bluegrassgruppen, med medspillerne Earl Scruggs (banjo), Lester Flatt (gitar), Chubby Wise (fele) og Alan Watts (kontrabass). Som vanlig spilte Monroe selv mandolin. Han var medlem av Opry fra 1939 til kort før sin død. I 1994 arrangerte Ryman for første gang Bluegrass Nights, med Monroe og den 60 år yngre Alison Krauss. . Ricky Skaggs er en annen stjerne innen bluegrass som (ofte med sin gruppe Kentucky Thunder) spiller i Ryman Auditorium etter at han ble medlem av Opry i 1982.
Bygningen er registret i National Register of Historic Places fra 1971 og National Historic Landmark fra 2001
RFactor
rFactor er et bilspill utviklet av Image Space, Inc (ISI). I rFactor kan spilleren kjøre mange forskjellige typer biler, fra open wheels til gatebiler, i tillegg har spilleren muligheten til å kjøre om natta og om dagen. rfactor har ikke fått lisenser til å bruke ekte bilmerker, slik at bare finnes fiktive biler i spillet. Enkelte spillere har derfor dannet mod-grupper som lager ekte biler til spillet som andre kan laste ned.
Anne Siemens
Anne Siemens (født 6. mars 1974 i Frankfurt am Main) er en tysk forfatter og journalist.
Hun har doktorgrad i statsvitenskap, og har gjennom flere år beskjeftiget seg med den tyske terrorismens historie. Hun var redaktør for Süddeutsche Zeitungs magasin jetzt, og har arbeidet for Der Tagesspiegel. Hun underviser også ved Ludwig-Maximilians-Universität München.
I 2007 utgav hun boken Für die RAF war er das System, für mich der Vater, som fikk betydelig oppmerksomhet. Samme år fikk hun litteraturprisen Corine for sakprosa.
Halfdan Hegtun
Halfdan Anthony Hegtun (født 8. oktober 1918 på Raufoss i Vestre Toten, død 25. desember 2012 ) var en norsk historiker og filolog, journalist, forfatter og politiker. Han arbeidet for BBC 1948–1949, og gikk deretter over til NRK, hvor han senere ble programdirektør for NRK radio (1973–1981).
Utdannelse og karrierestart
Hegtun ble cand.mag. i 1941, og i 1946 ble han cand.philol. med hovedfag i historie. I fagkretsen hadde han også norsk og engelsk.
Fra 1946 til 1948 arbeidet han som lektor ved Hegdehaugen skole, og deretter var han ansatt ved BBCs norske avdeling i London fra 1948 til 1949.
NRK
Gjennom sine mange år i NRK ble Hegtun kjent for både reisereportasjer og sportsjournalistikk, men også som humorist.
Nyhetsjournalist
Da Hegtun i 1949 kom tilbake fra London, begynte han som programsekretær i NRKs dagsnytt- og aktualitetsavdeling. I 1956 ble han ansatt som redaksjonssekretær i NRKs utenriksavdeling.
Sportsjournalist
Som sport sjournalist i NRK var hans mest kjente reportasje fra OL i Melbourne i 1956, hvor han rapporterte på kortbølgeradio om Norges første OL-gull i friidrett på 36 år. Prestasjonen i Melbourne var Egil Danielsen s gullmedalje i spydkast. Hegtun kommenterte også under 800 m-konkurransen i samme OL, der Audun Boysen tok bronsemedalje.
Under Vinter-OL 1952 i Oslo kommenterte Hegtun alpine øvelser sammen med Jakob Vaage, og langrenns- og skihoppøvelser sammen med Rolf Kirkvaag.
«Even Brattbakken»
På 1950-tallet skapte Hegtun en rollefigur for det direktesendte radioprogrammet Rundtomkring som han døpte «Even Brattbakken». Som Brattbakken opptrådte han deretter hyppig i radio ved siden av sitt «egentlige» arbeid i NRK, og senere ble figuren også brukt i underholdningsinnslag på TV. Brattbakken ble en kjent og populær figur rundt om i Norge med sin brede totendialekt og sine særegne betraktninger om stort og smått både lokalt og globalt.
I det norske oppslagsverket Kringla Heimsins (1958) omtales Hegtuns arbeid i NRK slik:"«Hegtun er meget allsidig i sitt programarbeid, hans reisereportasjer, sportsreportasjer, og ikke minst hans humørfylte 'Even Brattbakken', har vunnet anerkjennelse i vide kretser.»"Hegtun tok også oppdrag som «Even Brattbakken» utenom sitt virke i NRK, som frilansunderholder blant annet ved jubileer og festmiddager. Han utga dessuten to bøker under pseudonymet «Even Brattbakken».
Tredekker
Tredekker har flere betydninger:
Halfdan Hegtun
Politiker
Hegtun ble innvalgt på Stortinget for partiet Venstre i 1965. Etter Venstres opprivende årsmøte på Røros i 1972 i forbindelse med striden om EF-avstemningen, fulgte Hegtun Røiseland-fraksjonen og var med på å stifte Det Nye Folkepartiet, som senere skiftet navn til Det Liberale Folkepartiet (DLF). Hegtun satt på Stortinget sammenhengende i perioden 1965–1973; fra 1972 som representant for DLF. Han gikk senere tilbake til Venstre, og representerte partiet i kommunestyret i Bærum.
Kongens fortjenstmedalje
Hegtun ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull den 2. februar 2010.
Tredekker
I USA-engelsk brukes triple-decker bl.a. om leilighetsbygg (oftest i tre) i tre etasjer, og om hyller i tre etasjer. Selskapet Triple Decker Auto Parts selger brukte bildeler.
Jf. trirem.
Halfdan Hegtun
Familie
Halfdan Hegtun giftet seg i 1948 med Ellen Mustad (født i 1927). Han var derfor svigersønn av Sigbjørn Mustad, som var stortingsrepresentant fra 1937 til 1945.
Espigão D’Oeste
Espigão D'Oeste er en kommune i delstaten Rondônia i nordregionen av Brasil.
Governador Jorge Teixeira
Governador Jorge Teixeira er en kommune i delstaten Rondônia i nordregionen av Brasil.
Nezâ Selbuz
Nezâ Selbuz (født 2. januar 1967) er en tysk skuespillerinne av tyrkisk opprinnelse.
Bangladesh under Sommer-OL 2000
Bangladesh under Sommer-OL 2000. Fire sportsutøvere, to menn og to kvinner fra Bangladesh deltok i to sporter, friidrett og svømming under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var femte gangen Bangladesh deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Nordfjord Ungdomskorps
Nordfjord Ungdomskorps (NUK) er et av de største kretskorpsene i landet, og talte i 2006 ca. 80 aktive medlemmer. Korpset ble stiftet i 1981, og feiret i 2006 sitt 25-årsjubileum. NUK har, trass i navnet, medlemmer fra hele Sogn og Fjordane, samt fra Kolbotn i Akershus. Dessuten har mange NUK-ere fortsatt i korpset etter at de har flyttet til byer som Trondheim og Bergen for å studere.
NUK har normalt fire helgesamlinger i året, der den siste er konserthelg. Ofte inviterer en gjesteartister til å opptre med korpset på avslutningskonserten.
Peder Haug
Peder Haug (født 24. april 1947) er en norsk professor i pedagogikk ved Høgskulen i Volda i avdeling for lærerutdanning. Han var forskningsleder for Program for evaluering av reform 97 for Norges forskningsråd. Han har også forsket på tilrettelagt opplæring i skolen.
Tamblot
Tamblot (død 1622 på Bohol på Filippinene) var en filippinsk prest som ledet oppstand mot de spanske kolonimyndigheter på Bohol på Filippinene 1621–22.
Biografi
Tamblot var en bablayan (prest) i den førkristne kult som dominerte på øya Bohol før de spanske katolske misjonærers ankomst. De to første var jesuittprestene pater Juan de Torres og pater Gabriel Sanchez, som kom den 17. november 1596 over fra naboøya Cebu til Baclayon på Bohol. De etablerte seg i Baclayon og begynte raskt med forkynnelsen av kristendommen rundt om på øya. Etter få år flyttet de innover på øya til Loboc. Det var der de grunnla Bohols første katolske menighet i 1602, fulgt av en skole i 1604 (Seminario Colegio de Indios), som utdannet det lokale lederskiktets barn.
Tamblot så forfedrenes tro truet av den nye tro som de spanske jesuittene bragte med seg, og dette synes å ha vært hans drivkraft for den motstand han organiserte. Mens de fleste jesuittene var fraværende (de var i Cebu for å feire jesuittmisjonæren Frans Xavier), fikk han med seg rundt 2 000 boholanoer på en oppstand.
Da nyheten om opprøret nådde Cebu sendte borgermester Don Juan de Alcarazo en militærekspedisjon over til øya. Den 1. januar 1622 begynte en styrke bestående av 50 spanjoler og over 1 000 cebuanos sin fremrykning på øya. I slaget som fulgte, utkjempet under et voldsomt skybrudd ved Malabago nær Cortes, ble borgermesteren såret og spanjolenes styrker tvunget til retrett. Seks måneder senere forsøkte de et nytt angrep, og ble igjen slått tilbake. Da lyktes det spanske snikmordere å trenge inn i Tamblots leir og drepe ham. Nå var opprøret uten leder, og det var lett for spanjolene å nedkjempe det.
Sioux kullkraftverk
Sioux kullkraftverk er et kullkraftverk i St Charles County, delstaten Missouri i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1100 MW, fordelt på 2 like store blokker/turbiner. Operatør er Ameren Co.
Anlegget ble bygget ut i årene 1965–1968. Brenselkilden er (sub-)bitumenøst kull.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 6,043 mill tonn CO2.
Ferskvannsfisk
Ferskvannsfisk eller ferskvassfisk er fisk som lever hele eller deler av livet sitt i ferskvann, det vil si i elver og innsjøer med salinitet på under 0,05 %. Forholdene i disse miljøene skiller seg fra de i havet på mange punkter; den mest åpenbare forskjellen er det ulike saltinnholdet. For å kunne overleve i ferskvann trenger fisken en rekke fysiologiske tilpasninger for å holde en god balanse av salt i kroppen.
41 % av alle kjente fiskearter forekommer i ferskvann. I Norge er det registrert 42 ulike arter ferskvannsfisk, men det finnes ingen vassdrag hvor man finner alle sammen. De mest artsrike fiskesamfunnene ligger i lavlandet på Østlandet. Langs norskekysten er økosystemene hovedsakelig dominert av anadrome fisker som laks og ørret.
Fysiologi
Ferskvannsfisk skiller seg fysiologisk fra saltvannsfisk på en rekke områder. Gjellene deres må være i stand til å slippe gjennom vann og samtidig hindre saltene i kroppen fra å diffundere ut. Fiskens skjell spiller også en rolle i denne prosessen; ferskvannsfisk som har mistet for mange skjell får overvekt av vann i kroppen gjennom huden og sveller opp.
Et annet trekk man gjerne ser på ferskvannsfisk er et sett velutviklede nyrer. Disse må være store, fordi det går mye vann gjennom dem, siden fisken må skille ut særdeles mye vann for å kunne opprettholde vannbalansen i kroppen.
Fisk i elver og bekker
Rennende vann er viktige områder for mange fiskeslag. I Norge er særlig mange laksefisk avhengige av opphold i bekker og elver tidlig i livet, før de vandrer ut i havet eller til en innsjø.
Økosystemet i rennende vann
Forholdene i rennende vann er i hovedsak preget av vannstrømmene som går der. Vannføringen er størst i de øvre vannlagene i elven, noe som gjør at mesteparten av det permanente livet i rennende vann er å finne langs bunnen. Livet i en elv kommer veldig an på hva slags substrat som finnes i bunnområdene — sand og grus er viktig for arter som graver mye, mens andre grupper er avhengige av akvatisk planteliv.
Fisken som finnes i rennende vann er enten strømlinjeformet for å unngå strømpåvirkning (blant annet de fleste laksefisker, karpelakser og rasboraer), eller lever flattrykt langs bunnen (f.eks. steinsmett og maller). Hvorvidt de spiser mest bunndyr eller drivende plankton, varierer mellom vassdragene.
Fisk i innsjøer
Innsjøer inneholder ofte mer komplekse fiskesamfunn enn det man finner i rennende vann. De er også i mange tilfeller enklere systemer å undersøke, siden de ikke er like åpne for ytre påvirkning. Hvordan fiskesamfunnene ser ut varierer fra vann til vann, og er avhengig av blant annet næringstilgang, geografi, vannkjemi og temperatur.
Norske innsjøer er stort sett relativt små i areal, men er likevel ofte ganske dype med en klart definert pelagisk sone. Mesteparten av fisken som lever her beiter enten på dyreplankton eller bunnlevende virvelløse dyr, som igjen er avhengige av lokalt eller tilført plante- og bakteriemateriale. Dyr fra områdene rundt sjøen kan også bli utnyttet, for eksempel i form av insekter som lander på vannflaten.
I innsjøer finner man næringsspesialister i større grad enn det man gjør i rennende vann. Eksempler på dette kan væra rent fiskeetende arter som gjedde og gjørs. Blant ciklidene i Riftdalen i Vest-Afrika er spesialiseringen så ekstrem at f.eks. arter i slekten Perissodus (Pseudocrenilabrinae) har spesialisert seg på å nappe ut og ete skjell fra andre ciklider; Noen individer stjeler skjell fra ofrenes venstre side, mens andre har munner som er tilpasset å stjele skjell fra kroppens høyre side.
Næringsfattige og næringsrike vann
De fleste norske sjøer er næringsfattige eller oligotrofe vann. Det er hovedsakelig fosfatinnholdet som avgrenser primærproduksjonen der, men også faktorer som kort produksjonssesong på grunn av isdekke deler av året. Ofte er vann i lavlandet mer næringsrike enn fjellvann.
Sjøens topografi er også viktig for å se hva slags fisk man finner der. I grunne sjøer dominerer fisk som lever på bunndyr, mens økosystemene i dypere sjøer er mer basert rundt plankton. Noen fiskearter veksler mellom bunndyr og plankton til ulike livsstadier eller tider på døgnet.
Vandrende fisk
Mange fisker formerer seg i ferskvann, men lever mesteparten av voksenlivet i havet. Dette kalles anadrom fisk, og omfatter blant annet laks, sjøørret, trepigget stingsild og sjørøye. Noen fiskeslag blir også klekket i saltvann og lever hele eller deler av voksenlivet sitt i ferskvann; for eksempel ål og skrubbe.
Arter som vandrer mellom saltvann og ferskvann må ha tilpasninger til begge miljøene; når de er i saltvann må de holde saltkonsentrasjonen i kroppen lavere enn i omgivelsene, og vice versa. Mange fisker løser dette problemet ved å ha ulike habitater på ulike livsstadier; både ål, anadrom laksefisk og havniøye har ulik salttoleranse til ulike tider i livet.
Familievern
Familievernet er et offentlig tilbud fra Barne-, ungdoms- og familieetaten (Bufetat) om terapi, rådgivning og veiledning når det er vansker, konflikter eller kriser i familien. Familievernets hovedarbeidsområder er parterapi, familieterapi og mekling. Bufetats familievernkontor er statlige, men det finnes også kirkelige familievernkontor. Familievernet er regulert i Familievernkontorloven.
Parterapi
Parterapi retter seg mot gifte, samboende og særboende, homofile og heterofile og jobber blant annet med:
Familievernkontorene anbefaler at par skal komme til samtale på et tidlig stadium, slik at problemer ikke fester seg. Det er mulig å komme til samtaler alene, hvis ikke begge parter ønsker å stille.
Historie
Det første familievernkontoret ble åpnet i Oslo i 1958 av Norsk Menighetsinstitutt. Helsedirektør Karl Evang tok initiativ til et prøveprosjekt med to offentlige familievernkontorer i en treårsperiode fra 1959. Det ble raskt klart at behovet var stort, og fra 1964 overtok fylkeskommunene de offentlige kontorene. I 1965 ble kontoret i Oslo offentlig godkjent og fikk finansiering via en stykkpris-modell på samme måte som de offentlige kontorene. I perioden fra 1964 til 1967 ble det startet flere kontorer, og i 1967 var det 27 kontorer. 18 av disse var godkjent av Sosialdepartementet. Fem var fylkeskommunale, fem var kommunale, og åtte var kirkelige. I 1991 var det 47 kontorer, der 26 var drevet av kirken mens 21 var offentlige. I 2019 var tjenesten organisert som 41 kontorer med 90 lokasjoner. 17 kontorer var da kirkelige stiftelser mens de andre var statlige.
Alt fra 1960 var det diskusjon omkring verdigrunnlaget. Mens de offentlige kontorene var verdinøytrale kliniske kontorer, hadde de kirkelige et diakonalt utgangspunkt og var ideelle og verdibaserte. Oppgaven ble likevel oppfattet likt av de forskjellige kulturene, og i 1991 konkluderte man med at det ikke var merkbar forskjell på tilbudet.
I 1967 ble Kirkens Familierådgiving startet som en interesseorganisasjon for å fremme familieterapi som fagfelt, og for å koordinere samarbeidet mellom de kirkelige og de offentlige kontorene. I 1983 ble OFO grunnlagt, som var en tilsvarende interesseorganisasjon for de offentlige kontorene, og denne holdt til i samme bygg som Kirkens Familierådgiving. De kirkelige kontorene har vært organisert som stiftelser, og i 2011 ble Kirkens Familievern stiftet for å organisere de selvstendige kontorene som ønsket det.
I 1985 foreslo sosialdepartementet at familieverntjenesten «innbygges i andre kommunale tjenester», men flertallet på Stortinget (H, KrF og SP) avviste dette og beholdt tjenesten som en selvstendig tjeneste. Arbeiderpartiets og SVs representanter på Stortinget ønsket også en selvstendig tjeneste. I 1997 vedtok Stortinget en egen lov for tjenesten, Familievernkontorloven.
Nord-Carolinas flagg
Nord-Carolinas flagg består av en flaggduk som er delt i rødt over hvitt i flaggets frie ende og som har et blått felt nærmest stangen der det står en hvit stjerne omgitt av delstatsinitialene og to bånd med to datoer innskrevet. Datoene er 20. mai 1775 og 12. april 1776. Den første datoen viser til den såkalte Uavhengighetserklæringen fra Mecklenburg, en resolusjon som ble proklamert i Charlotte et års tid før USAs uavhengighetserklæring. Den sistnevnte datoen viser til datoen da Nord-Carolinas provinsforsamling vedtok å gi sine delegater fullmakter til å delta i Den andre kontinentale kongress. Stjernen er et uavhengighetssymbol. Flagget ble vedtatt innført 9. mars 1885. Det er i størrelsesforholdet 3:4.
Tidligere flagg
Nord-Carolinas første delstats flagg ble innført 22. juni 1861. Det hadde et rødt felt ved stangen og en flaggduk som ellers var delt i blått over rødt. I det røde feltet var det plassert en hvit stjerne og påskrift med datoene 20. mai 1775 og 20. mai 1861. Sistnevnte dato var da delstaten brøt ut av USA i forkant av den amerikanske borgerkrigen. Flagget ble avskaffet 9. mars 1885 da nytt delstatsflagg ble innført.
Thomas Hill kullkraftverk
Thomas Hill kullkraftverk er et kullkraftverk i Randolph County, delstaten Missouri i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1153 MW, fordelt på 3 ulike blokker/turbiner. Operatør er Associated Electric Cooperative.
Jon Skeie
Jon Skeie (født 22. juli 1871 i Vinje i Telemark, død 17. september 1951 i Oslo) var en norsk jurist.
Thomas Hill kullkraftverk
Anlegget ble bygget ut i årene 1966–1982. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull.
Hune kirke
Hune kirke er sognekirke for Blokhus i Jammerbugt kommune i Danmark. Den er bygget omkring år 1100 og har en runestein i våpenhuset. Takket være omfattende restaurering unngikk den å bli begravet i sand, som Den tilsandede kirke, Skagen kirke, ble da det satte inn med stor sandflukt på 1500-tallet.
Thomas Hill kullkraftverk
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 8 348 mill. tonn CO2.
Jon Skeie
Liv og virke
Jon Skeie var i ungdommen bonde, før han tok seminaristeksamen i 1892 og ble bestyrer for forberedelsesklassen ved Asker seminar. I 1896 tok han examen artium og var deretter lærer ved Fredrikshald højere almenskole, samtidig som han studerte realfag. I 1900 tok han juridisk embetseksamen.
Etter å ha vært advokatfullmektig 1900–02 og foretatt et par stipendreiser til Berlin, ble han i 1903 universitetsstipendiat i rettsvitenskap og lærer i stats- og folkerett ved Militærhøyskolen. I 1905 tok han doktorgraden med en avhandling «Om Ærekrenkelser efter norsk ret», og i 1906 ble han professor i rettsvitenskap ved universitetet i Kristiania med strafferett og prosess som sine spesialfag. Fra 1908 var han ekstraordinær assessor i Høyesterett.
Offentlige verv
Skeie var 1908–11 medlem av den departementale komitéen som skulle revidere siviliprosesskommisjonens utkast til ny sivilprosessordning. I 1911–12 var han medlem av en komité som utarbeidet sivilprosessens bilover. Han var også medlem av andre komitéer som reviderte straffeprosessloven, den militære straffeprosessloven og sportelloven.
I 1914 var han formann i komitéen som utarbeidet spionasjeloven av 18. august 1914.
I 1914 oppnevnte Justisdepartementet sorenskriver P.I. Paulsen, professor dr. juris. Jon Skeie, sakfører Elise Sem og ekspedisjonssjef Einar Hanssen som norske representanter i et skandinavisk utvalg som skulle utrede familierettslige spørsmål. Den norske delegasjonen ble ledet av sorenskriver Paulsen.
I 1916 ble han oppnevnt som formann i antitrustkommisjonen, men dette vervet frasa han seg senere. 1914–20 var han formann i kommisjonen til utgivelse av Norges gamle Love. Fra 1922 var han medlem av straffelovskomitéen.
Opel Commodore
Opel Commodore A ble introdusert i 1967, som en mer påkostet utgave av Rekord C, som hadde blitt introdusert i 1966. Commodore hadde 6-sylindret motor og 5-bolts understell, i motsetning til Rekord som hadde 4 sylindre og understell med 4 hjulbolter (bortsett fra Sprint-utgaven). Fronten var også noe lenger for å få plass til den 6-sylindrede motoren på de tidlige utgavene. Rekord E2 og Commodore C hadde likt karosseri.
Commodore A kunne man også få som GS og GS/E, to "versting-modeller" fra Opel på den tiden. GS-utgaven hadde to forgassere, mens GS/E-utgaven hadde Bosch D-jetronic elektronisk innsprøytning. En GS/E-utgave ble brukt i actionfilmen | Cold Sweat fra 1970, med Charles Bronson og Liv Ullmann i hovedrollene. Samme år ble en GS-utgave i cabriolet, sammen med Opel Kaptein A-modell, brukt i den italienske filmen | Le Mans scorciatoia per l'inferno. Mange tror at man i starten kunne velge mellom 2200 og 2500 kubikkcentimeter motor på Commodore, men 2200 ble solgt i et antall på ca 10000 biler som Rekord "6" fra 1967 til 1968. A-modellen ble produsert til 1971, da Commodore B ble introdusert. Den ble levert med motorstørrelser på 2500 og 2800 og ble produsert frem til 1977, da den ble avløst av Commodore C. Commodore C ble produsert fra 1978 til 1982 og ble levert med 2,5-liters motor. For modellåret 1982 kunne man velge mellom 2,5 S og 2,5 E. S hadde forgassermotor, mens E hadde direkte innsprøytning. Nytt av året var også stasjonsvogn, kalt Voyage. Commodore ble imidlertid nedlagt fra og med 1983, da man betraktet Rekord og Senator som fullgode alternativer.
Foruten høy slitestyrke scoret Rekord C og Commodore A særlig høyt på ergonomi, lavt støynivå og komfortabel fjæring.
BMW M52
BMW M52 er en stempelmotor med seks sylindere på rekke fra BMW. Sylindervolumet varierer fra 2 000 cm³ til 3 200 cm³. Motoren er en DOHC-motor med 24 ventiler og VANOS variable ventiltider. M52 erstattet motoren BMW M50 i 1994, og ble erstattet av BMW M54 i 2001. Motoren har aluminiumssylindere med Nikasil-belegg fremfor en støpt motorblokk av jern, noe som betyr en lettere motor.
På markeder med lavt svovelinnhold i bensinen fikk motoren et svært godt rykte, og M52 var på listen Ward's 10 Best Engines fra 1995 til 1998. På andre markeder, spesielt Storbritannia, som har et høyt svovelinnhold i bensinen, ble motoren mindre populær. Svovel reagerer på Nikasil, og førte til at mange av de tidlige motorene hadde unormalt høy slitasje i sylinderne. I mange tilfeller var en svært dyr og omfattende reparasjon nødvendig. I september 1998 ble problemet løst, ved introduksjon av sylinderfôringer i stål, under navnet M52 TU.
En Technical Update av motoren, M52TU, introdusert i 1998, fikk dobbel-VANOS og flere andre forbedringer.
M52B20
En 2,0-liters (1 991 cm³)-versjon ble introdusert i 1994. Boring er 80 mm, mens slaglengde er 66 mm.
Brukt i:
M52B22
2,2 L
Brukt i:
M52B24
2,4 L. Kun for Thailand.
Brukt i:
M52B25
En 2,5-liters versjon introdusert i 1995. Motoren leverer 125 kW (170 hk). Boring er 84 mm, mens slaglengde er 75 mm.
Brukt i:
M52TUB25
Brukt i:
M52B28
En 2,8-liters versjon, også introdusert i 1994. Motoren har 84 mm i både boring og slaglengde, og leverer 193 hk (143 kW).
Brukt i:
M52TUB28
Brukt i:
Lyshåret lykteblomsterflue
Lyshåret lykteblomsterflue (Leucozona lucorum) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er en vanlig blomsterflueart i Norge om sommeren. Den finnes over hele landet unntatt på høyfjellet.
Utseende
En middelsstor (8-10 mm), kontrastrikt farget blomsterflue. Hodet er ganske bredt, fasettøynene nakne. Thorax er matt bestøvet, tett kledt med gule hår, særlig på sidene. Scutellum er gult, også dette tett kledt med gule hår. Bakkroppen er oval, vanligvis gulhvit i den fremre halvdelen og svart i den bakre. Vingene er glassklare med en stor, brun flekk i midten. Mørke fargevarianter forekommer av og til. På fargen kan den minne om artene Eriozona syrphoides og Cheilosia illustrata, men bakkroppen er mye mindre hårete enn hos disse.
Levevis
Larvene lever av bladlus. Disse fluene finner man særlig i løvskog, helst i fuktige områder. De besøker mange slags blomster, og flyr i april-august.
Utbredelse
Denne vidt utbredte arten finnes over mesteparten av den palearktiske sone. Den finnes også i Nord-SAmerika. I Norge er den vanlig over hele landet.
Nye Novelletter
Nye Novelletter er Alexander Kiellands andre novellesamling, fra 1880.
Torvmyr
Samlinga åpner med den korte novelletten Torvmyr, der Kielland overraskende legger synsvinkelen til et dyr – en gammel ravn. Det er et virkemiddel han bruker med stort mesterskap også i andre fortellinger i samlinga, og av og til i romanene. Ravnen gir til beste en refleksjon over de foretaksomme menneskene, som ikke kan la noe urørt natur være i fred, men kultiverer og domestiserer alt av natur for sine egne formål.
Novellen er skrevet til en tegning av forfatterens søster, maleren Kitty Kielland. Hun fulgte senere opp temaet med maleriet Torvmyr (1880), og ble presentert på Salongen i Paris, og flere senere malerier fra jærlandskapet.
Siesta
I Siesta kommer Kiellands innlevelse i musikken til uttrykk. Her er en skildring av musikkens makt forbundet med et angrep på overklassens likegyldighet og uforstand. Handlinga finner sted i Paris, i et løst sammensatt selskap av rike og forspiste mennesker fra mange land. En ukjent ire besørger musikken, som i stigende grad gir stemme til verdens fattige og undertrykte. Den gode stemninga spoleres, men det viser seg at tilhørerne likevel ingenting har forstått.
En Skipperhistorie
En Skipperhistorie er en underfundig allegori over temaet konservatisme og radikalisme. Skipperen og styrmannen vegrer seg mot å la skuta seile, men gir en kort stund etter for press og tillater at det kastes loss. Mannskapet jubler over den friske seilasen, men brått lar skipperen ankeret gå, og ender med å belære mannskapet om hvilken fare de har utsatt seg for: ''Ja – heldigvis! – denne Gang gik det godt! men nu haaber jeg ogsaa, at enhver af Jer vil have lært, hvor farligt det er at laane Øre til diss umodne Opviglere, der aldrig kunne være i Ro og lade Udviklingen – som Styrmanden siger – gaa sin naturlige Gang.''
Folkefest
Folkefest handler om to nygifte som tilbringer en av hvetebrødsdagene i en forstad til Paris. Her morer de seg godt på et tivoli som frambyr alle slags folkelige forlystelser. Den gode stemningen forandrer seg til sin motsetning idet de tar en snarvei og kommer på baksida av salgsbodene og sirkusteltene og ser loslittheten og fattigdommen grine mot seg.
En Abekat
En Abekat er en spøkefull historie om en juridisk kandidat som er oppe til eksamen, og som berger seg igjennom ved en skjebnens tilskikkelse. Kielland utfolder her et overskudd av vidd, og får samtidig gitt noen velretta spark til akademia og til jussen i særdeleshet.
Giacomo Barozzi da Vignola
Giacomo Barozzi da Vignola, vanligvis kalt Vignola (født 1. oktober 1507 i Vignola i Italia, død 7. juli 1573 i Roma) var en av de ledende italienske arkitektene på 1500-tallet, innenfor manierismen. I tillegg til Serlio og Palladio var det særlig Vignola som spredde renessanse-stilen til andre deler av Europa.
Nye Novelletter
En god Samvittighet
I En god Samvittighet når Kielland et toppunkt i bitende ironi over borgerskapets fruer og deres trang til veldedighet mot de fattige. Fru Warden har satt seg fore å oppsøke fattigdommen for å se med sine egne øyne og hjelpe der det trengs. Hun viker gysende tilbake når hun innser at noe slikt som en edel fattigdom ikke finnes, og kan trygt konkludere med at den slags mennesker verken kan eller bør hjelpes.
Giacomo Barozzi da Vignola
Bakgrunn
Etter sin fars død ble han av sin mor sendt til Bologna for å studere kunst. Han begynte med malerkunstog befattet seg blant annet med perspektivgjengivelse, men gikk tidlig over til arkitekturen.
Arkitekt
For pave Julius III oppførte Vignola Villa Giulia og i 1554 den lille kirken Sant'Andrea in Via Flaminia, som er en av 1500-tallets mest progressive og eksperimentelle kirker. I Sant'Andrea, som har Pentheon som forbilde, ble den ovale kuppelen introduseret. Den kom til å bli en av arkitektenes favorittdetaljer i de små barokkirker som ble bygget senere, blant annet i San Carlo alle Quattro Fontane av Francesco Borromini Palafrenieri i Vatikanet. Her har både grunnplanet og kuppelen oval form.
Det var etter Pave Julius' død at Vignola ble tatt inn i Farnese-familien som deres arkitekt. Han arbeidet etter dette også sammen Michelangelo. Michelangelo ble en stor innflytelse på Vignolas stil. Etter Michelangelos død i 1564 fortsatte Vignolas arbeide på Peterskirken.
Arbeider
Vignolas viktigste arbeider er:
Hans to bøker bidro til å formulere kanonene til den klassiske arkitekturens innhold. Den ene het Regole delli cinque ordini d'architettura – Regler for de fem ordenene innen arkitektur. Denne boken ble først utgitt uten angitt utgiversted, men dette var trolig i Roma i 1562. Den andre boken het Due regole della prospettiva pratica – To regler for praktisk perspektiv. Denne ble utgitt etter hans død.
Vignola døde i Roma i 1573. I 1973 ble hans levninger begravd på nytt, i Pantheon (Roma).
Distrikter i Uttar Pradesh
Liste over distrikter i Uttar Pradesh. Distriktene er en administrativ inndeling av den indiske delstaten Uttar Pradesh.
Teknisk klatring
Teknisk klatring (eng. aid climbing), eller «mekking», er klatring i fjell hvor klatringen foregår ved at sikringsmidlene belastes for å vinne høyde. Teknisk klatring skiller seg slik fra friklatring, hvor sikringsmidlene kun benyttes for å holde et eventuelt fall.
Teknisk klatring benyttes hovedsakelig i tilfeller hvor klatringens eller terrengets karakter gjør det vanskelig eller tilnærmet umulig å friklatre, for eksempel i vegger uten tilstrekkelige formasjoner for friklatring, eller under ekstreme vær- og føreforhold, fortrinnsvis i store vegger og/eller ved klatring i stor høyde.