cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karbonkretsløpet
Kretsløpene
En skiller gjerne mellom det raske (lille) og trege (store) kretsløpet, samt at en snakker om en serie med karbonlagre forbundet med strømmer av utveksling av karbon i forskjellige former. Det raske kretsløpet består av atmosfærens CO2, karbon i havet, sedimenter, plankton i havoverflaten og karbon på landjorden i form av vegetasjon, jordsmonn og i vassdrag. Omløpstiden for karbon er definert som reservoarets masse dividert på strømmen av utveksling. Denne varierer fra noen få år for atmosfæren, til tiår og hundreår for de store reservoarene av vegetasjon, jord og forskjellige reservoarer i havet. Det trege kretsløpet består av de store reservoarene av karbonlagre i berggrunnen og i sedimenter. Disse reservoarene kan ha utvekslinger med det raske kretsløpet via vulkaner, kjemisk forvitring, erosjon og sedimentdannelse på havbunnen. Omløpstiden for de trege geologiske reservoarene er 10 000 år, eller lenger. Videre er den naturlige utvekslingen mellom det raske- og trege kretsløpet både lite og stabilt over tid. Mekanismene her er vulkaner og sedimentering. Det største karbonlagret på landjorden er biologisk materiale i jordsmonnet i områder med permafrost.
Rekonstruksjoner viser at konsentrasjoner av CO2 i atmosfæren har variert fra 7 000 ppm (part per million) i løpet av kambrium, for 500 millioner år siden, til 180 ppm i løpet av kenozoiske istid de siste to millioner årene. Den globale, årlige gjennomsnittlige CO2-konsentrasjonen har økt med mer enn 40 % siden starten av den industrielle revolusjon fra 280 ppm, det nivået den hadde i 10 000 år frem til midten av 1700-tallet, til 403 ppm i 2016. Nåværende konsentrasjon (2016) er den høyeste i alle fall de siste 800 000 årene, og sannsynligvis den høyeste i de siste 20 millioner årene.
Utslipp av karbondioksid
Mennesket har i den industrielle revolusjonen begynt å brenne fossilt karbon.
Etter industrialiseringen har utvekslingen mellom det trege og raske karbonkretsløpet økt betraktelig, dette på grunn av det store uttaket av fossile brensler for energiproduksjon. Dette har ført til øking av CO2 og noen andre karbongasser i atmosfæren.
En annen stor kilde til menneskeskapte utslipp av CO2 til atmosfæren er endringer relatert til landjorden, her er nedhugging av skog den dominerende enkeltårsaken. En stor del av CO2 i atmosfæren blir tatt opp av havet. En kaller derfor havet for et karbonsluk. Dette har å gjøre med biologiske prosesser der blant annet mikroorganismer trenger CO2 for sine livssykluser. Et annet stort karbonsluk er landjorden, der blant annet plantevekst som tar opp CO2, utgjør en stor del.
Hovedforskjellen er at det ved brenning av fossilt karbon produseres mer CO2 enn det forbrukes. Dette har i løpet av de siste ca. 200 år ført til at det i dag (2005) finnes 319 gigatonn (10¹² kg) mer karbon i omløp enn før den industrielle revolusjonen. Mesteparten av dette karbonet finnes (som karbondioksid) i atmosfæren, der det forsterker drivhuseffekten og fører til global oppvarming. Om lag 114 gigatonn har havnet i havene, der det (som kullsyre) bidrar til å gjøre vannet surere.
Sammenhenger mellom nitrogen- og karbonkretsløpet
Det er tre viktige prosesserer for utslipp av reaktivt nitrogen og klima: Utslipp av N2O ved produksjon av kunstgjødsel og forbrenning, som er en potent drivhusgass. Videre utslipp av NOx som skaper ozon (O3) i troposfæren som gir stor drivhuseffekt, men som også reduserer metan (CH4) og i tillegg bidrar til aerosoldannelse som har en nedkjølende effekt, samt at en indirekte nedkjølende effekt på grunn av skydannelse. En tredje prosess er utslipp av NO3 som gir aerosoldannelse. Alle de tre første NOx-bidragene, samt NO3, bidrar til nedkjøling.
Nitrogen i jordsmonnet vil generelt stimulere plantevekst, altså bidra til å øke netto primærproduksjon. Men forskere har også begynt å interessere seg for effekter av motsatt effekt, blant annet utslipp av drivhusgassen NO2 fra jordsmonn som gjødsles med kunstgjødsel.
Prosesser som gir indirekte kobling mellom menneskeskapt reaktivt nitrogen og klimaendringer er: Endringer i jordsmonnets nedbryting av organisk materiale der nitrogen inngår og der CO2-utslipp påvirkes. En annen endring er biosfærens evne til å oppta CO2. Halvparten av all CO2 som slippes ut i atmosfæren tas opp av biosfæren, og reaktivt nitrogen har påvirkning på opptaket av CO2 i organismer på landjorden, elver og sjø. Dette skjer ved at det gir økt biologisk produksjon og reduserer hastigheten av biologisk nedbrytning, som øker CO2-opptaket. Men det finnes også tilfeller der nitrogen akselerer organisk nedbryting, slik at det hemmer nettoopptaket av CO2. Dessuten påvirker det opptaket av CO2 i havet, noe som i sin tur forsurer havet og har en reduserende effekt på CO2-opptaket. En tredje indirekte påvirkning er en generell økning av havets primærproduksjon som øker opptaket av CO2. En fjerde effekt er dannelse av O3 i troposfæren som igjen gir dannelse av flyktige organiske forbindelser som reduserer plantevekst og dermed har en reduserende effekt på CO2-opptaket. Totalt er alle disse prosessene estimert til å gi en nedkjølende effekt, beregnet til å redusere strålingspådrivet med 0,24 W/m2.
Påvirkning av nitrogensyklusen er forventet å påvirke klimasystemets kilder til CO2-utslipp og -opptak, samt en effekt på utslippene av NO2-utslipp fra land og hav. Imidlertid er prosessene mange og meget komplekse, blant annet involverer de prosesser i atmosfæren, land og sjø. Sikkerheten for størrelsen, og om de gir positiv- eller negative tilbakekoblinger, er lav.
Mosquitokysten
Mosquitokysten, også kjent som Miskitokysten, er kystsletta ved Det karibiske hav i Nicaragua og den sørligste delen av Honduras. Den utgjorde et britisk protektorat i periodene 1638–1787 og 1844–1860, og en spansk koloni fra 1787 til 1800. Det var et selvstyrt territorium under Republikken Nicaragua fra 1860 til 1894, da det ble innlemma i landet. I 1960 ble den nordligste delen overført til Honduras etter en dom i Den internasjonale domstolen.
Området består av skog, savanner og sumpete lagunekyst. Navnet kommer fra miskitofolket, som bor i området, og har ingenting å gjøre med mygg, som heter mosquito på spansk. Også folkegruppene garifuna og rama holder til på Mosquitokysten.
Barneklinikken
Barneklinikken er navnet på pediatriske klinikker ved flere sykehus. I Norge kan det vise til:
Historisk kart
Historiske kart er kart som ikke lenger er i aktivt bruk, men som likevel har en stor verdi sett i et historisk perspektiv. Slike kart kan være en kilde til historiske opplysninger, men kan også sees på som kunstverk og har sin egenverdi også på grunn av dette.
Betegnelsen brukes også om kartserier som viser hvordan land og riker kommer og går.
Kilder til historiske kart
Det finnes en rekke kilder til historiske kart. De viktigste i Norge er:
Se også
Historical map
Linstow (selskap)
Linstow AS er et norsk eiendomsselskap som forvalter og utvikler eiendom i Norge, Estland, Latvia, Litauen, Portugal, Russland og Sverige. Selskapet er heleid av Awilhelmsen AS. De er deleier av Oslo S Utvikling som bygger ut Operakvarteret i Bjørvika i Oslo.
Fylkesvei 2840
Fylkesvei 2840  går mellom Snarum og Nymoen i Modum.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 148.
Burzum
Burzum er et norsk black metal-soloprosjekt startet av Varg Vikernes i 1990 i Bergen.
Bakgrunn
I Burzum benytter Vikernes artistnavnet «Count Grishnackh», lånt fra navnet til orken Grishnákh fra i J.R.R. Tolkiens fantasyroman Ringenes herre. Dette navnet ble oversatt av norske medier til «Greven». Vikernes har skrevet på sin nettside at motivasjonen for å drive Burzum var at han ville eksperimentere med «magi», og skape en alternativ virkelighet med «magi». Han har også skrevet at de to første albumene ble innspilt for LP, og inneholder en trylleformel på hver side, og formlene vil ikke virke i en CD-spiller med mindre man programmerer spilleren til å spille en side av gangen.
Drap og kirkebranner
Varg Vikernes ble dømt i 1994 for drapet på sin tidligere band-kollega Øystein «Euronymous» Aarseth fra Mayhem. Begge var sentrale skikkelser i det norske black metal-miljøet, og Aarseth deltok på Burzums selvtitulerte debutalbum. To av albumene ble utgitt på Aarseth sitt plateselskap; Deathlike Silence Productions.
Mens Vikernes sonet straffen for drap og kirkebranner har han laget to nye album, Dauði Baldrs og Hliðskjálf. Albumene ble spilt inn på synthesizer i fengselet. Han skrev på nettsiden sin i 2006 at hans planer etter å ha sonet ferdig dommen er å gi ut noen bøker, muligens under et pseudonym, og kanskje utgi et Burzum-album eller to. Men han vil trekke seg tilbake og leve i anonymitet. Vikernes slapp ut av fengsel i 2009, etter nesten 16 år soning.
Medlemmer
Medvirkende artister
Erik Olivier «AiwarikiaR» Lancelot var med på noen øvinger sammen med Tomas «Samoth» Haugen etter at EP-en Aske ble utgitt, i et forsøk på å gjøre soloprosjektet til et konsertband. Vikernes ombestemte seg før de noen gang hadde opptrådt live. Lancelot deltok ikke på noen innspillinger med bandet.
Suining (Sichuan)
Suining (Forenklet kinesisk: 遂宁; tradisjonell kinesisk: 遂寧; pinyin: Sùiníng) er et byprefektur i den kinesiske provins Sichuan. Suining har et areal på 5 326 km² og ca. 3,72 millioner innbyggere (2002).
Administrative enheter
Byprefekturet Suining har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 qū) og 3 fylker (县 xiàn).
Samferdsel
Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.
Sebastián Uprimny
Sebastián Uprimny (født 30. juli 1975) er en colombiansk langrennsløper.
Han representerte Colombia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 115 på 15 kilometer fristil. Han deltok i Ski-VM 2019 i Seefeld i Østerrike, hvor han ble nummer 136 på 15 kilometer klassisk.
Roberto Mancini
Roberto Mancini (født 27. november 1964) er en italiensk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Aktiv spiller
Han spilte i 1981–82 før han tok femten år for  1982–97 der det ble fire cupmesterskap og seriemesterskap 1990–91, samt en serie i cupvinnercupen i fotball for menn i 1989. Tiden i Liguriaklubben ble avsluttet med å bli Årets italienske spiller i Serie A 1997. I sine fire år for 1997–2001 var han tidvis assistent for Sven-Göran Eriksson. Han avsluttet med fire kamper på lån til i 2001.
Trenerkarriere
Han trente 2001–02 til å bli cupvinner, men de gikk konkurs. Så var det å trene det konkurstruede til cupseier. Som trener for 2004–08 ble det tre seiersmesterskap, to cupmesterskap (2005, 2006) og to supercuper. Men de vant ikke Mesterligaen i fotball for menn så han måtte slutte.
Som trener for Manchester City 2009–13 ble det seier både i FA-cupen i 2011 og  Premier League 2011/12. Men så tapte de cupfinalen i 2013 og han måtte slutte. Som trener for 2013–14 ble det cupseier, fulgt opp med to sesonger for  2014–16 og en sesong for  før han overtok  i 2018.
Helgøy kirke
Helgøy kirke er en langkirke fra 1889 i Karlsøy kommune, Troms og Finnmark fylke. Byggverket er i tre og har 350 plasser.
Den kirken som står på Helgøy i dag, ble brakt hit fra Hamn i Senja i januar 1888 da nikkelverket i Hamn ble lagt ned. Den kom til Hamn ca. 1877, før dette hadde den stått på Hemnes i Helgeland, og var opprinnelig bygd som korskirke i 1741. Kirken den erstattet på Helgøy hadde stått der i 225 år. Helgøy kirke blir fremdeles brukt ved spesielle anledninger, og da settes det opp ferge for passasjertrafikk.
Adamaoua
Adamaoua er en region sentralt i Kamerun. Hovedstaden heter Ngaoundéré. Regionen grenser til regionene Centre og Est i sør, Nord-Ouest og Sud-Ouest i sørvest, Nigeria i vest, Nord i nord og Den sentralafrikanske republikk i øst. Regionen hadde i 2010 en befolkning på 1,015,622.
Fjellområdene i Adamaoua markerer skillet mellom jungelen i det sørlige Kamerun og savannen i den nordlige delen av landet.
Novgorod-traktaten (1326)
Novgorod-traktaten, inngått 3. juni 1326 i Novgorod, markerte avslutningen på årtiers norsk-novgoriske tvister om deres innbyrdes grense i Finnmark. Vilkårene var en våpenhvile iti0 år. Få år tidligere hadde Republikken Novgorod sluttet en fredstraktat med Sverige; Nöteborg-traktaten.
Traktaten fastla ikke grensen i egentlig forstand, men snarere hvilke samer som skulle betale skatt til Norge og hvilke til Novgorod, hvorhen det ble dannet en slags buffersone imellom landene. Traktaten forble i kraft helt frem til det 19. århundre, og ble aldri oppsagt av noen av partene. Den førte til slutt til at samene måtte betale skatt til alle omgivende stater samtidig, herunder til svensk-finske birkarler (handelsmenn).
André Nevstad
André Nevstad (født 12. mai 1972) er en norsk fotballeder og tidligere fotballspiller.
Han er den med flest kamper for Hødd (1988-2008, 682 kamper, 91 scoringer), kun avbrutt av to sesonger med Molde FK (1993–94) som ga gull i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1994 (2 minutt som innbytter). Han har fungert som daglig leder i Hødd (1999–). Nevstad ble årets spiller i 1.-divisjon fra NISO (2004).
The Black Sheep of the Family
The Black Sheep of the Family er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Jay Hunt.
Handling
Esther, søsteren til en ettersøkt kriminell, gifter seg med detektiven som jakter på broren hennes - fordi detektiven hadde lovet at han skulle stoppe forfølgelsen av broren hennes, hvis hun går med på å gifte seg med ham. Derfor går hun med på dette, selv om hun virkelig elsker en annen mann: Kenneth. En natt er broren hennes, Bert, på flukt fra politiet - og Esther og Kenneth forsøker å gjemme ham.
Det viser seg senere at Kenneths far ble myrdet samme natt, og bevisene ser ut til å implisere Kenneth. Han blir arrestert for drapet, fordi han ikke kan forklare hvor han egentlig befant seg - fordi dette ville gitt Esthers ektemann beskjed om at Esther var sammen med Kenneth den aktuelle natten.
List of Lights and Buoys
List of Lights and Buoys er et musikkalbum av duoen Susanna and the Magical Orchestra utgitt i av Rune Grammofon (RCD 2034). Dette er duoens første plate.
Iran under Vinter-OL 1998
Iran under Vinter-OL 1998. Én mannlig sportsutøver fra Iran deltok i alpint under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Iran, som deltok for sjette gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 30.-plass i slalåm for menn. Alpinisten Hassan Shemshaki var Irans flaggbærer under åpningsseremonien.
Fushun
Fushun kan være:
Europamesterskapet i futsal for menn
Europamesterskapet i futsal ble arrangert første gang i 1996 i Spania, og arrangeres hvert fjerde år.
Liste over sørkoreanske filmer fra 1994
Liste over sørkoreanske filmer fra 1994 er en kronologisk liste over filmer som ble lansert i Sør-Korea i 1994.
Germán Madrazo
Germán Madrazo (født 15. september 1974) er en meksikansk langrennsløper.
Antônio Cardoso
Antônio Cardoso er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Blokkbok
Blokkbok, på tysk kalt Blockbuch og engelsk block-book, er ei bok som er satt sammen av ettbladstrykk lagd ved hjelp av blokktrykk, i motsetning til ei bok trykt med tekstsider bygd opp av løse, flyttbare typer. Blokktrykk bruker utskårne treplater til bildetrykk, altså tresnitt der både illustrasjonene og teksten er skåret inn på én og samme trykkblokk. Blokkbøkene ble lagd i Europa i siste halvdel av 1400-tallet og framover, og noen få titler ble trykt i flere utgaver med nylagde tresnitt. Bøkene bestod av inntil 50 ark med motiv bare trykt på den ene sida. Innholdet var nesten alltid religiøst, ofte lett forståelige bildebibler som et rimeligere alternativ til større, mer forseggjorte bøker med mer tekst.
Historikk
{|
Den eldste kjente blokktrykket skal være millionopplaget av kinesiske Buddha-tekster som keiserinne Shotoku lot trykke for spredning i Japan i 770 e.kr. Den eldste blokkboka ble trykt i 868 av Wang Chei som et minneskrift over foreldrene hans. Den er trykt på sju ark og limt sammen til en rull som er 7 m lang og 30 cm brei.
Tidligere har det blitt hevdet at de europeiske blokkbøkene ble laget før Gutenberg utviklet boktrykkerkunsten med løse typer (bokstavformer) og effektive trykkpresser først på 1450-tallet. Nå er det imidlertid enighet om at de fleste blokkbøkene som er registrert, ble trykt på 1460-tallet og seinere, og at den eldste bevarte stammer fra omkring 1451. De ble trolig lagd som et rimeligere alternativ til bøker som på 1400-tallet fortsatt var svært dyre.
Det skal finnes få bevarte blokkbøker. Enkelte er bare i biter og deler.
«Fattigmannsbibler»
Biblia pauperum (latin for «de fattiges Bibel») var en boktype som ble utbredt som blokkbøker på 1400- og 1500-tallet.
Biblia pauperum var en type bildebibel som skal stamme fra Sør-Tyskland på 1200-tallet. Det var opprinnelig håndskrevne manuskript illustrert med tegninger. Noen av disse bøkene ble kopiert i samtida, og det oppstod ulike typer. Felles for alle var at bildene og teksten for hvert tema ble samlet på ei side. Fra omkring 1450 begynte en å skjære ut hver side med tekst og bilder i treblokker og trykke bøker ved å bruke disse tresnittene som stempel på papir eller pergament (tynne, preparerte dyreskinn). Enkelte ganger ble bildene håndkolorert, det vil si fargelagt for hand, etterpå. De fleste av tresnittutgavene hadde 40 blad. Enkelte bøker fra rundt 1500 kunne ha 50 blad. Biblia pauperum var også blant de første bøkene som ble trykt med flyttbare typer.
Biblia pauperum, et uttrykk som oppstod i Tyskland på 1930-tallet, var ikke ment å bli kjøpt av de fattige. De tidligste utgavene var overdådig utsmykket og svært kostbare. Blokkbok-utgavene var imidlertid langt billigere og nok overkommelige for sogneprester, i hvert fall sammenliknet med de innholdsrike og praktfullt utstyrte tidebøkene som rikfolk og kirken ellers kunne eie. Presteskapet brukte trolig de enkleste utgavene som pedagogisk hjelpemiddel for de som ikke kunne lese, som den gangen vil si de aller fleste i samfunnet. Før reformasjonen var for øvrig Biblia pauperum et viktig grunnlag for prekentekstene. Boka har også spilt en stor rolle for motivvalget i kirkekunsten i middelalderen.
Xylografiske inkunabler
Inkunabel er en fagbetegnelse for ei bok, et ark eller bilde som er trykt, ikke håndskrevet eller -tegnet, før 1501 i Europa. Inkunabler er svært sjeldne og verdifulle. Det finnes to typer: De som er trykket fra blokker hvor en hel side er skåret inn, ofte kalt xylografiske inkunabler (på latin også xylographica), altså blokkbøker, og de som er laget med løse typer på en presse av den typen Gutenberg fant opp; disse kalles typografiske inkunabler. Mange forskere forbeholder begrepet inkunabel for sistnevnte type.
Power (sang)
«Power» (norsk oversettelse: kraft), islandsk tittel: «Lifandi inni í mér», er en popsang fra 2023 av den islandske sangeren Diljá. Sangen ble utgitt 4. mars 2023 og vant den islandske sangkonkurransen Söngvakeppnin 2023. Gjennom seieren ble den Islands bidrag i Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool.
Om sangen
«Power» er skrevet av Diljá Pétursdóttir og Pálmi Ragnar Ásgeirsson. Førstnevnte fremfører den også, under artistnavnet Diljá. Ásgeirsson er også en av låtskriverne bak «Unbroken», Islands Eurovision-bidrag i 2015.
Høsten 2022 sendte de sangen inn til den islandske sangkonkurransen Söngvakeppnin 2023 i regi av den islandske allmennkringkasteren RÚV. Vinneren fikk representere Island i Eurovision Song Contest 2023.
Låten ble plukket ut til konkurransen, og i tråd med konkurransereglene måtte låten fremføres på islandsk i semifinalen og siden på valgfritt språk i en eventuell finale. Den islandske versjonen heter «Lifandi inni í mér» (levende inni meg) og ble offentliggjort 28. januar sammen med de andre deltakerne. Låten kvalifiserte seg fra semifinalen og ble fremført på engelsk i finalen lørdag 4. mars 2023. I finalen vant «Power» telefonavstemningen og ble dermed Islands bidrag til Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool.
Nebulaprisen
Nebulaprisen er en litteraturpris som deles ut av det amerikanske forfatterforbundet Science Fiction and Fantasy Writers of America (SFWA).
Prisen er delt ut hver år siden 1966. Prisen deles ut til de beste science fiction- eller fantasy-publikasjonene innen det siste nomineringsåret, utgitt innen de siste to foregående år. Prisen deles ut i seks klasser: fire ulike kategorier basert på publikasjonenes lengde, og to kategorier for manus til film, teater, radio, TV, multimedia eller lignende.
Aioli
Aioli (fra katalansk: allioli, i betydningen hvitløk og olje) er en kald saus med opprinnelse i nordøstre Spania, områdene rundt Catalonia og Valencia, Provence og deler av Italia.
Ingredienser
Sausen består tradisjonelt kun av hvitløk, salt og olivenolje. Ofte inngår også egg og sitronsaft eller eddik i ingrediensene, men noen hevder at dersom det er brukt egg er det ikke aioli, men hvitløksmajones. Det finnes en rekke ulike varianter og kryddertilsetninger.
Kjemi
I likhet med majones er aioli en emulsjon, det vil si en blanding av to væsker som normalt ikke er løselige med hverandre. I dette tilfellet olje og vann. Forskjellen ligger i at i majones kommer emulgatorene fra eggeplommen, mens i tradisjonell aioli er det bare de emulgatorene som finnes i hvitløken som skaper emulsjonen. På grunn av dette er det mer krevende å lage tradisjonell aioli, og dette er årsaken til at mange inkluderer egg i oppskriften.
Nick de Firmian
Nick de Firmian (født 26. juli 1957 i Fresno i California) er en amerikansk stormester i sjakk. Han er blitt amerikansk mester tre ganger (1987, 1995 og 1999. Han har representert USA ved flere sjakkolympiader. Han fikk stormestertittelen i 1985. Han er bosatt i Danmark.
Olynthos
Olynthos (gresk: Ὀλυνθος) var en antikk by i Khalkidiki i nordlige Hellas, bygd hovedsakelig på to flate høyder, 30–40 meter høye, i et fruktbart område ved Toronebukta nær nakken av Pallenehalvøya. Den lå rundt 2,5 km fra havet og rundt 60 stadia (= 9-10 km) fra Potidaia. Den ligger sørøst for Thessaloniki. Byen ble jevnet med jorden av Filip II av Makedonia.
Navn
Byen har navn etter olunthos, frukten fra et vilt fikentre, men med så mange greske stedsnavn har mytologien gitt en egen forklaring. Olynthos var en sønn av Herakles og en vakker havgudinne ved navn Bolbe i Boiotia. Han ga navn til byen og til elven Olynthos ved byen Apollonia i Khalkidiki, i henhold til Athenaios. I henhold til mytografen Kanon og av geografen Stefan av Bysants var Olynthos en sønn av kong Strymon, elvegud og konge av Trakia. Da han ble drept mens han jaktet på en løve, gravla hans bror Brangas på det stedet hvor han døde og den byen han bygde på det stedet ble kalt for Olynthos.
Historie
Arkeologi har avdekket at det har vært en liten neolittisk bosetning ved den sørlige høyden, men ble forlatt under bronsealderen. Området ble bosatt på nytt på 700-tallet f.Kr. Deretter ble byen erobret av et folk av uklar opprinnelse fra Bottiaia i Makedonia som ble fordrevet av Aleksander I av Makedonia. Olynthos forble i deres eie fram til 479 f.Kr. I dette året var den persiske general Artabazos på veg tilbake etter å ha eskortert perserkongen Xerxes tilbake til Hellespont. Han angrep byen, massakrerte befolkningen og overlot byen til en Kritovoulos/Kritobulos fra Torone som lot grekere flytte inn fra naboområdene. Byen ble den viktigste av de greske koloniene på halvøya og ble medlem av det athenske sjøforbundet og betalte to talenter i skatt årlig. Olynthos ble en gresk polis, men ble betydningsløs i sjøforbundet da byen fortsatte å betale gjennomsnittlig 2 talenter, i kontrast til 6 og 15 som eksempelvis Skione betalte fra 454 til 432 f.Kr.
I 432 f.Kr. sørget kong Perdikkas II av Makedonia for å oppløse flere kystbyer i nærheten og flytte befolkningene til Olynthos som forberedelse for et opprør ledet av Potidaia mot Athen. Denne synoikismos (συνοικισμός), sammenslåingen av landsbyer til polis, ble avviklet, mot Perdikkas' vilje, for å bevare byene. Den økningen av befolkningen i Olynthos førte til bosetning på nordhøyden som ble utviklet i et urbant ruteplan. I 423 f.Kr. ble Olynthos leder for en formelt forbund i Khalkidiki ved begynnelsen av peloponneskrigen og frykten for et angrep fra Athen. Under krigen ble det opprettet en base for den spartanske hærføreren Brasidas under hans hærtokt i 424 f.Kr. og for flyktninger fra Mende og Potidaia som hadde gjort opprør mot athenerne.
Etter peloponneskrigen økte forbundet og besto til sist av 32 byer. Rundt 393 f.kr. ble det inngått en avtale med Amyntas III av Makedonia, far til Filip II, og ved 382 f.Kr. hadde forbundet absorbert bortimot alle de greske byene vest for elven Strymon, og selv fått besittelse av Pella, den fremste byen i Makedonia.
Da forbundsfellekrigen brøt ut mellom Athen og dens allierte i 357 f.Kr. var Olynthos først allierte med kongeriket Makedonia, men da byen begynte å frykte Filips voksende makt gikk den isteden inn i allianse med Athen. Byen sendte tre sendebud til Athen, anledningen til Demosthenes tre taler om Olynthos. Ved den tredje anledningen sendte Athen en hær. Etter at Filip hadde utstøtt Olynthos fra forbundet ved makt og ved å bestikke mange av de andre byene, beleiret han byen i 348 f.Kr. Beleiringen ble kortvarig da han kjøpte de to fremste borgerne i byen: Euthykrates og Lasthenes, som forrådte byen til ham. Han lot deretter sine soldater plyndre og ødelegge byen og solgte dens befolkning, inkludert den athenske garnisonen, til slaveri. I henhold til senere forskningen skal kun et lite område på nordhøyden ha blitt bosatt igjen. Det varte fram til 318 f.Kr. da hærføreren Kassandros tvang resten av befolkningen til å flytte til hans nye by Kassandreia.
Dagens Olynthos
Den moderne byen ble tidligere kalt for Myriophyto, men er i dag igjen kalt Olynthos, eller Nea Olynthos ("Ny- Olynthos"). Den ligger på et lite platå på den vestlie siden av elven Olynthios (tidligere kalt for Resetenikia og i antikken for Sandanos), tvers over ruinene av den antikke byen.
Topografi og arkeologi
Olynthos ligger på en høyde kalt Megale Toumba i nærheten av landsbyen. Det arkeologiske stedet Olynthos ble identifisert i 1902. Mellom 1914 og 1916 ble det gjort planer for utgravninger av den britiske skole i Athen, men disse ble ikke gjennomført.
Antikkens by strekker seg over to høyder som er løsrevet ved en liten bekk og består av et område som er 1500 meter langt og 400 meter bredt. Utgravninger kom i gang i 1928. Professor David Moore Robinson fra den amerikanske skole for klassiske studier i Athen utførte arbeid i fire sesonger: i 1928, 1931, 1934, og 1939. Resultatene av utgravningene ble publisert i 14 foliobind. Undersøkelsene avdekket mer enn fem hektar av Olynthos og en andel av Mekyberna (Olynthos' havn). På nordhøyden var denne hastigheten relativt harmløst grunnet den enkle stratigrafien av et område som kun var okkupert i 84 år og deretter brått og endelig ødelagt, men dataene fra sørhøyden var meget rotete. Arbeidet var utmerket for sin tid og det som ble avdekket var verdifullt. Mye av stratigrafien for nordhøyden har blitt rekonstruert av Nicholas Cahill fra universitet i Wisconsin. Stedet er i dag underlagt ansvaret til Julia Vokotopoulou, og XVI eforat for klassisk oldtid.
Examen facultatum
Examen facultatum (fork. ex.fac) er et kurs i allmenn vitenskapsteori som er en obligatorisk forberedende prøve i det faget man studerer ved universitetet. Faget ble opprettet som et resultat av at examen philosophicum i sin tid ble splittet i to deler.
Olynthos
Topografi og arkeologi
Den steinalderbosetningen fra neolittisk tid er lokalisert på kanten av den sørlige høyden og er datert til 2000-tallet f.Kr. Husene var bygd av steinblokker og hadde et eller to rom. Keramikken som ble funnet var typisk for perioden og besto av ensfargete keramikkvaser. Slutten for den rurale bosetningen var brå og skjedde antagelig på 1000-tallet f.Kr.
Den arkaiske byen ble bygget under provinsiell byplanlegging og strakte seg ut over hele sørhøyden. To gater ble avslørt langs den østlige og vestlige kantene av høyden som ble krysset over veger i motsatte retninger. Langs den sørlige gaten ble det avdekket butikker og små hus mens den administrative delen var lokalisert på den nordlige delen av høyden hvor agaro ble funnet.
Den klassiske byen ble etablert på den langt større nordhøyden og til dens østlige skråning. Utgravningen, som kun har undersøkt en tiendedel av byens totale område, har avdekket en hippodamisk urbant planlegging i form av rutenett. To større gater ble avdekket med en bredde på syv meter sammen vertikale og horisontale veger som delte det urbane området inn i byblokker. Hver av disse hadde ti hus med to etasjer og steinsatt gårdsplass. Viktig for den arkeologiske forskningen er de rike villaene som ble utforsket i den aristokratiske forstaden til byen langs den østlige delen av nordhøyden. Her ble det funnet noen av de tidligste gulvmosaikkene innenfor antikkens greske kunst.
Både den arkaiske og den klassiske byen var beskyttet av en omfattende bymur. Deler av murens fundament er avdekket på nordhøyden og andre steder, men byggemetoden er ikke blitt klargjort. Arkeologene antar at den ble bygget med soltørket murstein på et fundament av stein, men det er vanskelig å fastslå da byen ble fullstendig jevnet med jorda av Filip II.
De offentlige bygninger, som agora, er plassert langs den sørlige kanten av nordhøyden, nær den østlige byporten. Her var det også en offentlig vannkilde, et våpenlager og byens parlamentsbygning (Βουλευτήριον). Hele det arkeologiske funnstedet er åpent for besøkende ved dagslys.
Det arkeologiske museum
Det arkeologiske museum i Olynthos ble åpnet i juli 1998 i en bygning på det arkeologiske funnstedet for antikkens Olynthos. Funnene fra de arkeologiske utgravningene er utstilt i det arkeologiske museet i Polygyros. Museet i Olynthos har kun audio-visuelt materiale og hensikten er å gi besøkende et bilde av fortiden i Olynthos og det arkeologiske arbeidet. Det forteller om byens historie og deretter gir det en beskrivelse av utgravningene i 1928 og fram til 1990-1992 og restaureringen.
Besøkene får lære at byen hadde en byplanlegging i henhold til Hippodamos fra Miletos; to brede gater med insula (blokker) som inneholdt ti kvadratiske hus hver, og et kloakksystem for hvert femte hus. Et typisk hus tok form som en pastas (et kvadratisk bygning i to etasjer med rom som dekket indre gårdsplass) og ble bygd av elvestein og leire, men hvor overbygget besto av ubakte murstein forsterket av et rammeverk av trestokker. I de fleste husene var gulvene av komprimert jord, men fire av de rikere husene hadde gulv gjort av mosaikk, bestående av farget småstein og mørtel.
Søgnetunnelen
Om tunnelen
Tunnelen erstattet tidligere E39 gjennom Søgne, som har fire og to kjørefelt, og som går noe lenger syd enn tunnelen. Sprengningsarbeidene på Søgnetunnelen startet i april 2019, med gjennomslag 19. oktober 2020. Den er 4040 meter lang og Agders lengste veitunnel. Den neste lengste tunnelen på Sørlandet er Ravneheitunnelen i Farsund kommune med 3340 meter.
Keiseren av Kalifornia
Keiseren av Kalifornia (tysk originaltittel: Der Kaiser von Kalifornien, også vist i Norge som Suters gull) er en tysk westernfilm av Luis Trenker fra 1936. Filmen handler om John Sutter (Johann Suter), eier av Sutters Mill, hvor gullrushet i California startet i 1846. Filmen er basert på Trenkers roman «Der Kaiser von Kalifornien», og han både regisserte og spilte hovedrollen som John Sutter.
Filmen hadde offisiell premiere i Berlin 21. juli 1936, og fikk prisen som beste utenlandske film ved filmfestivalen i Venezia i samme år.
Coors
Coors kan vise til:
Olav Aarsæther
Olav Aarsæther (født 25. juli 1918, død 24. februar 2006 i Ålesund) var under andre verdenskrig med i Kompani Linge og deltok i Operasjon Fieldfare som radiotelegrafist. Også hans brødre Knut og Karl Johan var med i Kompani Linge.
Andre verdenskrig
Da krigen startet var han student ved Norge tekniske høyskole i Trondheim. Aarsæther forlot Norge ombord på MK «Breisund I» 26. mai 1940 og ankom Shetland 28. mai. Med på turen var også fem britiske soldater som hadde deltatt i felttoget i Norge.
Aarsæther deltok sammen med Joachim Rønneberg og Birger Strømsheim i Operasjon Fieldfare i Tafjordfjellene på Sunnmøre.
Utmerkelser
For sin innsats under krigen ble Aarsæther tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren.
Hiram Norton
Hiram Norton (født 1799 i Vermont, død 1875) var en kjøpmann og politisk skikkelse i Canada.
I 1833 ble Norton utnevnt til fredsdommer for distriktet Johnstown. Norton representerte Grenville i den lovgivende forsamlingen i 1831, og han hadde dette embetet frem til 1838 som en reformator. Senere forlot Norton sin politiske karriere i Canada for å bosette seg i Lockport, Illinois. Norton ble en viktig industrialist i Illinois. Norton døde i Lockport, Illinois, da han var 76 år gammel, i 1875.
Fletcher Norton, 1. baron Grantley
'''Fletcher Norton, 1. baron Grantley''' (født 23. juni 1716, død 1. januar 1789) var en engelsk politiker.
Martí Vigo del Arco
Martí Vigo del Arco (født 22. desember 1997) er en spansk langrennsløper og syklist.
I 2020 begynte han å sykle, og skrev før 2021-sesongen kontrakt med Androni Giocattoli-Sidermec.
Antônio Gonçalves
Antônio Gonçalves er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Blazing Love
Blazing Love er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Kenean Buel.
Handling
Ektemannen til Margaret Walsh dør mens han er på en polar-ekspedisjon. Sorgrammet samtykker hun i å gifte seg med Morgan Delafield, en mye eldre mann som er en nær venn av faren hennes. Det går imidlertid ikke lang tid før hun forelsker seg i Stephen Bond, en mann som er yngre enn henne.
Margaret forsøker så godt hun kan å motstå følelsene sine for Stephen, for ikke å sette ekteskapet hennes i fare. Det begynner likevel å gå sladder om dem over hele byen, med en rekke utilsiktede konsekvenser for alle berørte.
Yvescambefortius
Yvescambefortius er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En liten, matt, gulbrun skarabide. Hodet har et mønster av opphøyde lister og to butte tenner ved forkanten. Pronotum er nesten så langt som bredt, blitt bredere enn dekkvingene, med rundede sider, og har fire runde, svarte flekker som danner et kors.
Levevis
Arten lever i skog dominert av Dipterocarpaceae.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Sarawak og er også utbredt i fastlandsdelen av Malaysia (Doll m.fl. 2014).
Acta Paediatrica
Acta Paediatrica er et fagfellevurdert engelskspråklig internasjonalt vitenskapelig medisinsk tidsskrift i pediatri (barnemedisin) som utgis ved Karolinska Institutet i Sverige. Tidsskriftet ble etablert av det skandinaviske barnemedisinske fagmiljøet i 1921 og var fra starten planlagt som et internasjonalt ledende tidsskrift i pediatri som skulle synliggjøre den beste barnemedisinske forskningen i Skandinavia overfor et globalt publikum. Selv om tidsskriftet er forankret i Skandinavia er flertallet av forfatterne idag fra utenfor Norden. Tidsskriftet er nært knyttet til Nobelförsamlingen vid Karolinska Institutet; det holder til på samme institutt og alle redaktørene har vært medlemmer av forsamlingen. Acta Paediatrica har en impact factor på 4,056 og er dermed blant de høyest rangerte vitenskapelige tidsskriftene som utgis i Norden.
Historie
Det ble grunnlagt i 1921 av Isak Jundell, Sveriges ledende barnelege tidlig på 1900-tallet. Tanken var fra starten å etablere et internasjonalt ledende tidsskrift i pediatri for å synliggjøre den beste barnemedisinske forskningen i Skandinavia overfor et globalt publikum. Tidsskriftet ble derfor publisert på engelsk, tysk og fransk, på en tid det meste av medisinsk forskning fortsatt ble publisert i rent nasjonale tidsskrifter på nasjonale språk. Senere ble tidsskriftet rent engelskspråklig.
Tidsskriftet skiftet i 1964 navn til Acta Paediatrica Scandinavica, men gikk tilbake til det opprinnelige navnet i 1992. De første tiårene var tidsskriftets forfattere hovedsakelig fra de nordiske landene, men fra Rolf Zetterström ble redaktør i 1965 har tidsskriftet i økende grad publisert forskere fra utenfor Skandinavia og etablert seg som et av de fremste pediatriske tidsskriftene internasjonalt. Da Zetterström gikk av som redaktør etter 40 år var nærmere to tredeler av forfatterne forskere fra utenfor Skandinavia. Tidsskriftet utgis av Wiley-Blackwell på vegne av den ideelle stiftelsen som også er kalt Acta Paediatrica, basert på Karolinska Institutet.
Tidsskriftet har en impact factor på 4,056 (2021).
Redaksjonen i tidsskriftet har alltid hatt kontor ved Karolinska Institutet, der alle sjefredaktørene har vært professorer og medlemmer av Nobelforsamlingen, som utpeker mottageren av Nobelprisen i medisin. Tidsskriftets redaktør i perioden 1965–2005 Rolf Zetterström og tidsskriftets redaktør siden 2005 Hugo Lagercrantz har også vært medlemmer av Karolinska Institutets Nobelkommitté på fem medlemmer, som fungerer som arbeidsutvalg for Nobelforsamlingen. Redaksjonen i tidsskriftet har følgelig spilt en betydelig rolle ved tildelingen av Nobelprisen i medisin siden 1921, og mange priser har gått til forskere innen pediatri. Tidsskriftet legger også vekt på å presentere nobelprisvinnere med relevans for pediatrien.
Mange historisk viktige artikler har blitt publisert i tidsskriftet. Blant disse er en artikkel fra 1970 av Gro Harlem Brundtland som var en av de første studiene som påviste økningen i barneovervekt.
Rundt 500 monografier, hovedsakelig doktoravhandlinger, har utkommet som supplementer til tidsskriftet.
Ingå jernbanestasjon
Ingå jernbanestasjon (finsk: Inkoon rautatieasema, svensk: Ingå järnvägsstation ) er en jernbanestasjon på Kystbanen Åbo-Helsingfors i kommunen Ingå i Nyland. Den ligger i byen Vars. Stationsbygningen ble bygget i 1902 etter tegninger av den finske arkitekten Bruno F. Granholm. Y-tog fra huvedstadsregionens nærtrafikk stopper ved stasjonen. Avstanden fra Sjundeå jernbanestasjon er 19,3 kilometer, 16 kilometer fra Karis jernbanestasjon, og 70,6 km fra Helsingfors sentralstasjon.
Nordeidet bedehuskapell
Nordeidet bedehuskapell er en langkirke fra 1957 i Karlsøy kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tre og har 70 plasser.
Health
Health er et amerikansk indie-band fra Los Angeles. Det består av følgende band-medlemmer: Jake Duzsik (vokal), Jupiter Keyes (gitar), John Famiglietti (bass) og Benjamin Jared Miller (trommer). Gruppen har gitt ut syv album, og er blitt kritikerfavoritter, særlig i indie-kretser.
Anna Massey
Anna Massey (1937–2011) var en britisk skuespiller.
Bakgrunn
Anna Massey var datter av den britiske skuespillerinnen Adrianne Allen ogden kanadiskfødte Hollywood-skuespilleren Raymond Massey. Hennes bror, Daniel Massey, var også skuespiller. Hun var niese til Vincent Massey, som var generalguvernør av Canada, og hennes gudfar var filmregissøren John Ford.
Skuespillerinne
Anna Massey var på teaterscenen allerede som tenåring; som 17-årig hadde hun sin første rollefremtreden i Theatre Royal i Brighton som Jane i The Reluctant Debutante, og så hadde hun samme rollen i London ved Cambridge Theatre i may 1955 og ble med ett brrømt. Så forlot hun London for å gjenta rolleopptredenden i New York i oktober 1956.
Hun fikk sin filmdebut i 1958 i filmen Gideons Day. I 1960 spilte hun et potensielt mordoffer i Michael Powells kult-thriller Peeping Tom. Hun opptrådte også sammen med broren Daniel en gang da de spilte dødelige søsken i skrekkfilmen The Vault of Horror fra 1973.
Massey foretok sporadiske opptredener på film og teater men hun har jobbet oftere på TV, for eksempel i dramaserier som The Pallisers (1974). Hun hadde også forskjellige roller i britiske komiserier som f. eks. The Darling Buds of May (1991) og The Robinsons (2005). Hun har også opptrådt i en rekke mysterie-og grøsserserier på britisk TV, blant annet i episoder av Inspektør Morse og i Midsomer Murders. Hun er fortelleren i serien Sceptred Isle på BBC Radio. Hun spilte også karakteren som Josephine Daunt i Daunt og Dervish på BBC radio.
I 1986 ble Massey tildelt British Academy Award for beste kvinnelige hovedrolle for sin rolle i Hotel du Lac. Den 31. desember 2004 ble hun utnevnt til kommandør (CBE) av Order of the British Empire for sine innsats innen britiske TV, film og radio. Hun publiserte en selvbiografi i 2006.
Årene 1958-1962 var hun gift med skuespilleren Jeremy Brett.
Pseudocastalia
Pseudocastalia er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Middelsstore, (gjerne 12 - 18 millimeter), lysbrunlige til svarte, noe matte praktbiller. Dekkvingene har opphøyde, mørke lengderibber. Pornotum er rundet, tett punktert.
Trondheim folkebibliotek
Trondheim folkebibliotek (sørsamisk: Tråanten åålmehgærjagåetie) er det kommunalt eide folkebiblioteket i Trondheim. Det er landets tredje største folkebibliotek, med besøkende og 48 årsverk (2018). Bare Deichman bibliotek i Oslo og Bergen Offentlige Bibliotek er større. Biblioteket ble etablert i 1902. Ungdomsavdelingen åpnet dette året, mens «Afdeling for Voksne» åpnet i 1903.
Pseudocastalia
Levevis
De voksne billene besøker gjerne blomster.
Utbredelse
Slketen er utbredt i Afrika og Arabia (inkludert Socotra).
Trondheim folkebibliotek
Biblioteket består av hovedbiblioteket, som ligger i sentrum av Trondheim, og sju bydelsbibliotek. I tillegg driver biblioteket en avdeling ved Trondheim fengsel.
Biblioteket har et tett og formalisert samarbeid med Litteraturhuset i Trondheim, som også kan benytte bibliotekets lokaler til sine arrangementer. Dette er en ordning som ikke finnes andre steder i landet. Ordningen er viktig for litteraturhuset, som ikke har store nok egne lokaler for sin virksomhet, og den er mulig fordi biblioteket og litteraturhuset er lokalisert til samme kvartal i byen, «Kulturkvartalet».
Samlinger
Folkebibliotekets administrasjon holder til i hovedbiblioteket. Trøndelag fylkesbibliotek ligger også i samme bygning. Fylkesbiblioteket og folkebiblioteket har felles samlinger, som kan brukes av alle.
Bibliotekets samling er per 2019 på eksemplarer, fordelt på hovedbiblioteket og de sju bydelsbibliotekene.
Størsteparten av samlingene finnes i hovedbiblioteket. Der er det også flere spesialsamlinger, blant annet Trondheimsrommet og Peter Egge studiesamling.
Peter Egge studiesamling ble etablert i 2009. Det var da 140 år siden forfatteren Peter Egge ble født, og 50 år siden han døde. Studiesamlingen inneholder bøker forfattet av Egge, på norsk og i oversettelser. Der finnes også litteratur og informasjon om Peter Egge, hans liv og forfatterskap.
Virksomhet
I 2018 hadde Trondheim folkebibliotek totalt 1 077 403 utlån og 48,4 årsverk. Biblioteket er dermed landets tredje største folkebibliotek, bare Deichman bibliotek i Oslo og Bergen Offentlige Bibliotek er større.
Utlånet i de ulike avdelingene begrenser seg ikke lenger til utlån av bøker og andre medier. I hovedbiblioteket og på Moholt bibliotek kan man for eksempel låne el-sykkel med lasteplan. På Moholt kan man i tillegg låne symaskin, og på hovedbiblioteket låner de ut ulike musikkinstrumenter. Om våren har hovedbiblioteket også en egen frøbank, der man kan «låne» frø til mer enn 20 ulike urter og grønnsaker. Når sesongen er omme, er tanken at man tar med frø fra planten tilbake til biblioteket, slik at andre kan bruke dem neste år. Flere av bydelsbibliotekene låner også ut verktøy som hammer, drill og stikksag.
Bydelsbibliotekene
I 2010 gikk biblioteket over fra å bruke begrepet filial til bydelsbibliotek, for å synliggjøre at disse bibliotekene var tilpasset bydelen de lå i. Dette skulle gjenspeiles både i samlingsoppbygging og arrangementer. Bydelsbibliotekene (unntatt Klæbu bibliotek) er såkalt «meråpne bibliotek», der publikum har adgang flere timer utover vanlig åpningstid, mot å registrere seg og signere en kontrakt med biblioteket. Per 1.1.2020 har biblioteket sju bydelsbibliotek. Enkelte av bydelsbibliotekene består av flere tidligere filialer. Kun nyeste etablering og navn er med i listen nedenfor:
På flere av bydelsbibliotekene kan man, i tillegg til bøker, filmer og lignende, låne el-transportsykler og verktøy.
Biblioteket driver også et bibliotek ved Trondheim fengsel, Tunga.
«Trondheimsmodellen»
Tidligere biblioteksjef Berit Skillingstad Nygård brukte begrepet «trondheimsmodellen» om organiseringen av samarbeidet mellom Trondheim folkebibliotek og Litteraturhuset i Trondheim. I det la hun at disse to institusjonene har et tett samarbeid og et effektivt sambruk av bibliotekets lokaler. Dette er en ordning som ikke finnes andre steder i landet. Da litteraturhuset ble etablert i 2016, fikk de kun 62 m² til disposisjon. Lokalene ligger i samme kvartal som folkebibliotekets hovedbibliotek, det såkalte «Kulturkvartalet», mellom Kongens gate og Søndre gate (der også Kunsthall Trondheim og Sellanraa Bok & Bar ligger). På det tidspunktet hadde hovedbiblioteket flere rom og arealer som ikke ble fullt utnyttet. Litteraturhuset og folkebiblioteket inngikk derfor et formalisert samarbeid. Biblioteket og litteraturhuset har kjøpt inn felles teknisk utstyr, og ledige lokaler i biblioteket brukes også til litteraturhusets arrangementer, og til debatt-, litteratur- og andre kulturarrangementer biblioteket og litteraturhuset organiserer i fellesskap. «Det er den som melder seg på først, som får bruke rommene». Dette samarbeidet er viktig for litteraturhuset, som ikke selv disponerer store nok arealer for sine aktiviteter, og det har gjort biblioteket enda bedre rustet til å oppfylle samfunnsoppdraget slik det er formulert i folkebibliotekloven. Samarbeidet er også naturlig, ettersom formålsparagrafen i loven samsvarer bra med litteraturhusets mål for virksomheten.
Trondheim litteraturfest
Biblioteket arrangerte festivalen Trondheim litteraturfest for første gang i 2013, i et samarbeid med bokhandlere og forlag «for å skape en litterær fest». Festivalen arrangeres årlig, og fra 2015 har Litteraturhuset i Trondheim vært medarrangør.
Hedersbevisninger
I 2002 ble Trondheim folkebibliotek tildelt Selskabet for Trondhjems Bys Vels pris. Prisen deles ut årlig «til en person, bedrift eller institusjon som i særlig grad har virket til nytte eller til forskjønnelse av Trondheim by».
I 2017 hadde biblioteket mer enn én million besøkende og ble omtalt i Adresseavisen som byens største kulturhus. Biblioteksjefen ble samme år nominert i kategorien «Årets kulturpersonlighet» under prisutdelingen Ut-Awards 2017.