cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den gule bilen
Handling
Under en turistreise til et ikke navngitt land blir passasjerene på en buss vitner til et mordforsøk på landets ministerpresident Hurkas. En person i turistgruppen har bevismateriale mot attentatmennene og myrdes når bussen når Sverige. Én av passasjerene, Kerstin, ser hvordan gjerningsmannen blir plukket opp i en gul Mercedes. Etter et mislykket mordforsøk på henne blir hun kidnappet og låst inn på et mentalsykehus. Privatdetektiv John Hillman, som var med på turistreisen, tar opp jakten og lykkes i å redde kvinnen.
Rolleliste
(I utvalg)
Øst-Europacupen i langrenn
Øst-Europacupen i langrenn (FIS Cross-Country Eastern Europe Cup, forkortet EEC) er en internasjonal serie med skirenn, som har blitt arrangert av det internasjonale ski- og snøbrettforbundet siden 2007/08-sesongen.
I likhet med blant annet Skandinavisk Cup, er Øst-Europacupen en del av kontinentalcupen i langrenn. Det deltar hovedsakelig løpere fra Belarus, Kasakhstan, Russland og Ukraina.
The Very Best of Cher
The Very Best of Cher er et samlealbum med Chers største hits. Albumet ble gitt ut i 2003.
7. serierunde i Tippeligaen 2007
7. serierunde i Tippeligaen 2007 ble spilt 16. mai. Seks kamper ble spilt klokken 18:00, mens én kamp ble spilt klokken 20:00.
«Stord»
Stord har vært navnet på flere fartøyer i den norske marinen.
P5 Hits
P5 Hits (P5 Radio Halve Norge AS ) er en radiokanal fra P4 som gikk på lufta 1. januar 2010. P5 Hits sendes i hele landet på DAB+. P5 Hits holder til i Karvesvingen 7 i Oslo.
Etablering
Etter nærradioreformen i 1984, da NRKs radiomonopol ble oppløst, begynte norske myndigheter fra 1988 å dele ut konsesjoner for lokalradiodrift for syv år av gangen. Etter konsesjonsrunden for lokalradio som hadde søknadsfrist 22. januar 2008, fikk P5s daværende eier, P4, tildelt konsesjon for nærradiodrift i Oslo, Bergen, Trondheim og Stavanger.
P5 Hits Østfold
Våren 2015 ble Radio Prime i Østfold kjøpt opp av P4-gruppen, og er i dag en del av P5-stasjonene. Lokalkontoret i Sarpsborg ble avviklet året etter.
Fra Sarpsborg ble det sendt regionale varianter av morgen- og ettermiddagssendingene, samt direkteoverføringer fra kampene til byenes idrettslag. I tillegg sendte stasjonene lokale nyhetsmagasin for hver by mellom 06:00 og 06:30 på hverdager og lokal musikk gjennom natten. Dette opphørte 1. januar 2017 da endringene i kringkastingsforskriftens kapittel 7 om «Særskilte bestemmelser for lokalkringkasting» trådte i kraft, som ikke lenger stiller krav til lokalt innhold.
P5 Hits Bergen
P5 Bergen holdt til i 3. etasje på kjøpesenteret «Kløverhuset», midt i sentrum ved Torgallmenningen. Kanalen ble lagt ned av P4 31. desember 2018
P5 Hits Stavanger og P5 Hits Trondheim
I 2012 la P4 ned P5 Hits Stavanger og P5 Hits Trondheim. Årsaken var at annonseinntektsgrunnlaget sviktet.
Jul i Skippergata
Jul i Skippergata er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 2006.
Scott & Bailey
Scott & Bailey er en britisk krimserie som ble sendt på ITV fra 2011 til 2016. I hovedrollene er Lesley Sharp og Suranne Jones som henholdsvis Janet Scott og Rachel Bailey, etterforskere ved det fiktive Manchester Metropolitan Police. Øvrige roller innehas av Amelia Bullmore (sesong 1–4), Nicholas Gleaves (sesong 1–2), Danny Miller (sesong 3–4) og Pippa Haywood (sesong 5).
Constance Garnett
Constance Clara Garnett (1861–1946) var en engelsk oversetter av russisk litteratur fra 1800-tallet.
Constance Garnett var en av de første som oversatte Leo Tolstoj, Dostojevskij og Tsjekhov til engelsk, og ble dermed viktig for formidlingen av disse forfatternes verk i den engelskspråklige verden.
Hun var yngre søster av forfatteren og aktivisten Clementina Black.
Bergsdalen
Bergsdalen er ei fjellbygd i Vaksdal kommune i Hordaland, med ca. 100 innbyggere. Stedet har egen kirke og barneskole. Bergsdalsvassdraget er regulert og har fire kraftstasjoner. Hele fallhøyden i vassdraget er utnyttet foruten 30 meter.
Veien gjennom Bergsdalen var tidligere hovedveiforbindelsen (tilsvarende dagens europavei 16) mellom Voss og Bergen. Tross intensiv utbedring var standarden en prøvelse for uerfarne sjåfører, med blant annet en mengde hårnålssvinger og vekslende veibredde, som bare enkelte steder var slik at veien fikk stripe i midten for to kjørefelt. Veien blir i dag stort sett brukt av lokalkjente og turister på jakt etter vakre omveier. Der er bare tre små tunneler, mot en mengde langs europaveien. Den mest kjente turveien i dalen er en lang sti (ca. 3 km) som strekker seg fra Bergsdalen til Høgabu, en turisthytte (890 moh.) som tilhører Bergen Turlag. Stien går også videre fra hytten til mange forskjellige nydelige steder.
Mackenzie Boyd-Clowes
MacKenzie Boyd-Clowes (født 13. juli 1991) er en canadisk skihopper. Han debuterte i verdenscupen i skihopping 24. januar 2009, og hans beste individuelle verdenscup-plassering per 12. januar 2014 er en 9.-plass i skiflyging i Kulm i 2014.
Hans personlige bestenotering er på 224 meter, satt i slovenske Planica 17. mars 2016.
Boyd-Clowes representerte Canada i Vinter-OL i 2010, i 2014, i 2018 og i i 2022, hvor han i sistnevnte OL tok en overraskende bronsemedalje i mikslagkonkurransen med Canada, sammen med Ale Loutitt, Matthew Soukup og Abigail Strate.
Candida (sang)
«Candida» er en amerikansk sang, skrevet av Toni Wine og Irwin Levine. Den var den første singlen (Bell 903), utgitt under navnet Dawn (som senere ble til Tony Orlando and Dawn), i august 1970. Sangen var arrangert av Norman Bergen. Singlen var produsert av The Tokens (Hank Medress, Phil Margo, Mitch Margo, Jay Siegel) og Dave Appell.
Backingsangere var Sharon Greane, Linda November, Jay Siegel og én av opphavspersonene, Toni Wine.
Phil Margo spilte trommer på de første opptakene. Singlens B-side var «Look at Me».
«Candida» var signatursporet på Dawns første album, som også hadde tittelen Candida.
Sangen var med i episoden La Fleur i femte sesong av TV-serien Lost.
Norsk versjon
Terje Mosnes har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Kan De da?»
Listeplassering
Versjonen til Dawn lå som # 3 på Billboard Hot 100-listen.
Jilotepec
Jilotepec er navnet på to kommuner i Mexico:
Den europeiske migrasjonskrisen
Den europeiske migrasjonskrisen, også kjent som den europeiske flyktningkrisen, utviklet seg med det økende antall flyktninger og migranter som ankom Europa via Middelhavet og Sørøst-Europa etter 2010, og videre om den sterke veksten i flyktningtallene som inntraff i 2015. Migrantene kom fra Midtøsten, Afrika, Asia og Balkan.
Per oktober 2015 hadde FNs høykommissær for flyktninger (UNHCR) registrert mer enn en halv million som ankom sjøveien, mens Den internasjonale migrasjonsorganisasjonen (IOM) rapporterte mer enn 760,000 migranter sjøveien over Middelhavet i tiden januar-oktober 2015. Mens den vestlige sjøruten dominerte fram til 2014, overtok overfarten fra Tyrkia til Hellas nesten helt som migrasjonsrute i 2015. Betegnelsen «den europeiske migrasjonskrisen» eller «flyktningkrisen» ble mye brukt fra april 2015 da fem båter med omkring 2,000 migranter sank i Middelhavet, og om lag 1,200 mennesker omkom.
Krisen brukes både som betegnelse på de vanskelige forholdene migrantene og flyktningene opplever under sin overfart og ferd nordover - og dessuten også om de utfordringene mange europeiske land opplever med å ta imot ofte svært mange migranter på kort tid. De største gruppene av innvandrende flyktninger og migranter kom i 2015 fra henholdsvis Syria (21%), Kosovo, Afghanistan, Irak, Albania og Eritrea. Flesteparten av de ankomne, omkring 69 % var ifølge UNHCR voksne menn, mens svært mange som ankom Skandinavia var alenereisende mindreårige gutter. I Skandinavia var i 2015 et knapt flertall av migrantene fra krigsområder som Syria og Irak, mens et stort mindretall kom fra land uten pågående krig som Afghanistan, Eritrea, Somalia, Kosovo og Albania. I Tyskland var i 2015 bare 20% av migrantene fra Syria, den største gruppen kom fra Balkan. En del migranter til Europa kom også fra konfliktlandet Ukraina, mens andre kom fra land helt uten krig eller alvorlig konflikt, som Gambia, Bangladesh, Serbia, Iran, Kina, osv.
Migrasjonen av nesten en million flyktninger og migranter til Europa i 2015, skapte sterke engasjement i en rekke land for å hjelpe flyktningene. Ofte var myndighetenes mottaksapparat dårlig forberedt, og Røde Kors og andre frivillige var ofte helt avgjørende for å takle krisen. Samtidig økte også motstand mot innvandringen betydelig, særlig i Øst-Europa, Sverige og Tyskland. Ved valg i 2014 og 2015 oppnådde innvandringskritiske partier stor oppslutning i Sverige (Sverigedemokraterna), Storbritannia (UKIP) og Sveits (SVP), og vant rent flertall i Ungarn (Fidesz) og Polen (Lov og rettferdighet). Oppføring av grensegjerder eller restriksjoner på grensene skjedde i Bulgaria og Ungarn, senere også i Kroatia og Slovenia.
Utvikling
Fram til 2009 var sjøruten til Kanariøyene den enerådende innfallsruten til EU-landene, med 5-10,000 innkommende migranter årlig, overveiende fra Afrika. Mengden migranter til Europa økte fra 2010 i en situasjon med pågående konflikter og flyktningkriser i flere land i Midtøsten og Afrika, deriblant Irak, Syria, Somalia, Nigeria og Libya. En viktig årsak til flyktningstrømmene var også forholdene i Eritrea, hvor myndighetene påla unge menn en militær- og samfunnstjeneste som mange flyktet fra. Ruten til Kanariøyene ble nesten helt forlatt, de fleste flyktet nå i båt mellom Libya og Sicilia, og i 2010 startet den italiensk-ledede redningsoperasjonen Operation Mare Nostrum som siktet mot å redusere antallet dødshavari. Svært mange av flyktningene kom også i denne fasen fra land i Afrika. EU-statene og andre europeiske land økte grensepatruljene i Middelhavet, la planer mot menneskesmugling og foreslo et kvotesystem for å fordele asylsøkere blant EUs medlemsland. Utover 2014 ble også grensene internt i Nord-Afrika i økende grad stengt, for å bekjempe spredningen av radikal islam. Overfarten over Middelhavet ble da vanskeligere og smuglerne tok i økende grad i bruk større lasteskip mellom Tyrkia og Italia, med pris per flyktning på inntil $6,000 USD. EU-organet Frontex trappet samtidig opp arbeidet mot menneskesmuglere og mot produksjonen av falske pass, i begynnelsen europeiske pass, men senere også syriske pass som ble solgt i Tyrkia.
Da flyktningrutene økte i Egeerhavet ble denne aksjonen etterfulgt av Frontex' Operation Triton fra november 2014. Ifølge Eurostat (EUs statistikkbyrå) mottok EU-land 626,000 asylsøknader i 2014, det høyeste antall siden 1992 da EU-landene mottok 672,000 asylsøknader og ga opphold til 185,000 asylanter. Fire land, Tyskland, Sverige, Italia og Frankrike, mottok om lag to tredjedeler av EUs asylsøknader i 2014, og ga tilsvarende nesten to tredjedeler av oppholdstillatelsene i 2014. Sverige, Ungarn og Østerrike var landene som mottok flest asylsøknader i forhold til antall innbyggere.
I 2015 økte antallet flyktninger og migranter markant, og nesten hele økningen skjedde i Egeerhavet hvor en ny rute oppstod mellom Tyrkia og Hellas, spesielt over den korte havstrekningen til øya Lesbos (Lésvos). Mange av de som ankom var syrere som enten kom direkte fra hjemlandet eller hadde hatt opphold i Syrias naboland. Blant båtmigrantene var også migranter fra en rekke nasjonaliteter, og Tyrkia gjorde lite eller ingenting for å kontrollere eller hindre overfartene til Hellas. Noen flyktninger og migranter tok seg også over landruten fra Istanbul mot Hellas og Bulgaria, men denne ruten var mer krevende siden sistnevnte lands grensegjerde gjorde det nesten umulig å ta seg videre gjennom Bulgaria. Mens flyktninger og migranter før 2015 stort sett tok seg inn til Europa via Italia, ble den dominerende ruten nå å ta sjøveien til Lésvos og derfra videre via Hellas og Makedonia til Serbia og deretter Ungarn eller Kroatia - mot Østerrike og Tyskland.
Dublin-avtalen tilsidesettes
Etter Dublinavtalen skulle asylsøkere søke om asyl i det første avtalelandet de ankommer, og andre avtaleland kunne sende søkere tilbake til det landet søkerne først ble registrert i. Dette betydde i realiteten at alle land i nord kunne påberope seg retten til å sende søkere tilbake til ankomstlandene Italia og Hellas, som i økende grad unndro seg kostnadene gjennom å slippe migranter ukontrollert videre nordover Europa. Mange migranter og flyktninger kjente reglene og forsøkte derfor å unngå registrering i land som de ikke hadde som sitt ønskede søknadsland, såkalt «asylshopping». En rekke innvandrende mennesker flyktet fra myndigheter i land lengre sør for å unndra seg registrering helt til de kom fram til sitt ønskede destinasjonsaland i Nord-Europa. Siden en stor mengde migranter tok hovedtransportlinjen Makedonia-Beograd-Budapest, mottok Ungarn fra august stadig flere mennesker som forsøkte å unndra seg registrering fordi de ønsket å innvandre til europeiske land lengre nord. Den 4-5. september oppstod det uroligheter blant flyktninger og migranter i Biscke vest for Budapest, da migrantene krevde å få reise uregistrert videre. Da ungarsk politi forsøkte å bringe menneskene under kontroll, startet migrantene en marsj fra Budapest mot Wien. Ungarns myndigheter ga etter og transporte menneskene i busser til Østerrike, og deretter falt Dublinavtalen raskt sammen da rekke europeiske land ga opp å registrere migrantene.
Den 25. august ga også Tyskland opp å håndheve Dublin-avtalen, og gikk dermed bort fra praksisen med å returnere asylsøkere som kom fra Østerrike, Tsjekkia eller andre Schengen-land. Landet forventet med dette å ta imot 800 000 asylsøkere i 2015, og i det følgende mottok landet særlig mange migranter fra Kosovo, Albania, Serbia og Syria. Samtidig forsøkte Tyskland og Frankrike å oppnå en felles-europeisk håndtering av krisen, men oppnådde bare enighet om helt begrensede kvotefordelinger mellom landene.
EU holdt 22. september 2015 avstemning om omfordeling av 120 000 flyktninger for å fordele noen av kostnadene og byrdene ved mottak også på de motvillige østeuropeiske landene. Avstemningen skjedde mot stemmene til Romania, Ungarn, Tsjekkia og Slovakia, mens Finland unnlot å stemme og Danmark, Storbritannia og Irland brukte sin anledning til å avstå fra å ta imot asylsøkere som ledd i omfordelingen. I oktober 2015 oppstod det fortsatt uenighet mellom EU-land om ulovlig transportering og menneskesmugling over grensene, særlig mellom Ungarn og nabolandene, men også mellom Østerrike og Tyskland. Men utover oktober ga i praksis alle landene opp grensekontrollen og satset i økende grad på å få menneskene raskest mulig gjennom eget land og videre nordover uten kontroll av identitet eller registrering.
Konsekvensen av at mange EU-land ga opp Schengenområdets ytre grensekontroll og satte tilside forpliktelsene etter Dublinavtalen, ble at en rekke land gjeninnførte grensekontroll mellom EU-stater. Kroatia (som ikke var Schengen-medlem) og Ungarn innskjerpet grensekontrollen mot Serbia, og det oppstod i oktober økte kontrollbehov langs ruten Kroatia-Slovenia-Østerrike, ikke minst på grunn av Slovenias utfordringer med å innkvartere og håndtere migrantene. Ungarn har gjeninnførte i realiteten full grensekontroll i oktober, også mot EU-staten Kroatia. Samtidig fullførte Ungarn sitt grensegjerde mot Serbia og utvidet det i retning Kroatia. Bulgaria hadde allerede før 2014 grensegjerde mot Tyrkia, og landet hadde selv høsten 2015 ikke mottatt mer enn om lag 20 000 flyktninger og migranter.
I november gjennomførte også EU et toppmøte på Malta sammen med representanter for Den afrikanske union, hvor EU-landene foreslo et fond på 1,8 milliarder euro som skal hjelpe land i Nord-Afrika til å forebygge migrasjon. Samtidig diskuterte de europeiske lederne muligheten for å knytte bistand til at mottaksland i sør godtar å ta imot avslåtte og returnerte asylsøkere, mens afrikanske ledere advarte mot å stenge flyktningene ute fra Europa.
Grensekontroll og asylretur gjeninnføres
Samme uke ba Sveriges regjering om en omfordeling og europeisk hjelp fra naboland til å avlaste Sverige og ta imot en andel av de flyktninger og migranter landet inntil da hadde mottatt. Prognosen pekte mot 190 000 ankomne til Sverige i kalenderåret 2015, og Regjeringen konkluderte 11. november med å gjeninnføre grensekontroll mot sør for grunnløs asylinnvandring, gjennom en unntaksbestemmelse i Schengen-avtalen som tillater grensekontroll av hensyn til sikkerhet og samfunnsorden i situasjoner med unntaksforhold. På dette tidspunkt fikk Sverige for første gang mer enn 10 000 migranter på en enkelt uke, og konkluderte at mottaksapparatets kapasitet hadde nådd bristepunktet på en måte som truet samfunnsfunksjonene. Den 24. november innførte Sverige en betydelig innstramming i form av gjeninnføring av ID-kontroll på alle grenser, midlertidig asyl, og strengere regler for familiegjenforening.
Den 11. november 2015 gjeninnførte også Tyskland Dublin-avtalens rett til å returnere asylsøkere som kommer fra andre Schengenland, hvilket innebar gjeninnføring av grensekontroll og automatisk asylretur også for syrere. Men samtidig erklærte Ungarn at de ikke vil ta imot mennesker som Tyskland eller andre Schengen-land ønsker å sende tilbake til Ungarn med henvisning til Dublin-avtalen. Dette fikk Sverige til å foreslå et helt nytt avtaleverk med opprettelse av samlingspunkter ved Schengens yttergrenser og deretter felles kvotefordeling av flyktninger til avtalelandene.
Statistikk og landfordeling
Statistikk over antallet migranter føres av både enkeltstatene, FNs høykommissær for flyktninger (UNHCR), Den europeiske union (Eurostat og Frontex), og av Den internasjonale organisasjonen for migrasjon (IOM). I Norge føres statistikken av Utlendingsdirektoratet og videre i bredere perspektiv av Statistisk sentralbyrå, mens det i Sverige er Migrationsverket og SCB som har en tilsvarende rolle.
Det er stor forskjell på antallet migranter eller båtflyktninger på den ene siden, og antallet asylsøknader på den annen side. Når mennesker ankommer for eksempel Hellas vil de bli registrert og talt som migrant eller flyktning, men ikke som asylsøker med mindre de søker asyl i Hellas. Dersom de reiser videre nordover fra typiske kystland som Hellas eller Italia, vil de framstå i asylsøker-statistikken først når de ankommer sitt destinasjonsland og søker om asyl der. Dette kan skje flere uker eller måneder etter at de ble registrert som innkommet migrant eller flyktning, og dette innebærer at økt migrasjon først vil merkes i antallet flyktninger, og deretter i antallet asylsøknader. Utover høsten 2015 ble grensene nord for Serbia gradvis stengt og dette forsinket migrasjonen nordover betydelig.
Mens den største gruppen asylsøkere i første kvartal 2015 kom fra Kosovo (26 %), ble asylsøkere fra Syria igjen største gruppe i andre kvartal 2015, med 20,6 % av alle asylsøkere til EU.
Tabellene nedenfor viser at Italia og Hellas har flest ankommende migranter og flyktninger, men at relativt få faktisk søker om asyl i disse to landene. I Hellas er misforholdet mellom ankomst- og asyltall svært stort - veldig mange ankommer Hellas, men meget få søker asyl der. Tallene nedenfor viser at svært få søkte asyl i de typiske ankomstlandene Italia, Hellas og Bulgaria. De fleste reiste videre nordover til de store, mer velstående asylmottakende landene Tyskland, Ungarn, Østerrike, Frankrike og Sverige. Betydelige mottaksland var også Sveits og Belgia, mens store land som Storbritannia, Polen og Spania tok imot relativt få asylsøkere.
Følgende tabell viser antallet innkommende migranter til EUs yttergrense, fra Kanariøyene i vest til Finnmark i øst:
Følgende tabell viser antall første gangs asylsøknader til EU-landene per kvartal, det vil si antallet søknader om asyl fra flyktninger og migranter som søker idet de ankommer sitt ønskede oppholdsland og registrerer seg som asylsøker:
Følgende tabell viser antall første gangs asylsøknader til EU-landene i andre kvartal, april-juni 2015, etter hvilket land asylsøkeren kommer fra og hvilket land det søkes i. Det vises bare de fem største opprinnelsesland for hvert søknadsland, og de fem største søknadslandene for hvert opprinnelsesland. Tomme ruter betyr da at det har vært søknader men at antallet ikke når opp på topp 5-listen for hvert land :
Tabellen ovenfor viser at Sverige og Norge ga opphold til en høy andel av de søkende (74-75%) i andre kvartal 2015, mens andre land tidvis ga opphold til så lite som 12 % (Polen), 14 % (Latvia) eller 16 % (Ungarn). Høyest andel innvilgelser ga Bulgaria (89 %), Danmark (82 %) og Malta (81 %).
Filosofiåret 1839
Filosofiåret 1839 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1839.
Fylkesvei 5472
Fylkesveg 5472 går mellom Neset og Hoplandsvågen i Alver kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 401 (Hordaland).
Karl Georg Rosenberger
Karl Georg Rosenberger (født i Fredrikstad 1962) er en norsk ingeniør, skytter og eiendomsforvalter. Uteksaminert fra Oslo ingeniørhøgskole i 1985. Arbeidet som salgssjef for hydraulikkfirmaet Maskin AS Feral i Oslo, hvor han var prosjektleder for de elektrohydrauliske styresystemene på Kielfergen "Prinsesse Ragnhild", "Gullfaks" A og "Gullfaks" B. Rosenberger er en aktiv konkurranse-skytter i DFS (Det Frivillige Skyttervesen). Rosenberger ble norgesmester i feltskyting, klasse 1, under Landsskytterstevnet i Evje i 2019.
Adossert
Adossert er i heraldikk en sammenstilling av to figurer eller skapninger som vender fra hverandre.
Flere norske Norske kommunevåpen motiv som er adosserte.
Copturus
Copturus er en slekt av biller i familien snutebiller (Curculionidae). .
Japan
Japan (japansk: 日本; hepburn: Nihon eller Nippon  – offisielt: 日本国; hepburn: Nihonkoku eller Nipponkoku) er et land i Øst-Asia. Det er en øystat som ligger øst for Japanhavet og vest for Stillehavet og har sjøgrenser til Russland nord ved La Pérouse-stredet, Sør-Korea vest ved Koreastredet og Kina i sør og sørvest ved Øst-Kina-havet. Japan er en kjede av øyer bestående av hovedøyene, fra nord til sør: Hokkaido, Honshu, Shikoku og Kyushu, samt en 6,848 mindre øyer. Til sammen utgjør øyene 377 972 km2 og strekker seg over 3,000 km fra nord til sør. Med en populasjon på 126 millioner innbyggere er Japan verdens tiende mest befolkede land.
Copturus
Utseende
Små (2 – 7 mm) snutebiller, kroppsformen varierer fra kort og bred til langstrakt. Undersiden er vanligvis mer hvelvet enn oversiden. Kroppen er mørk på grunnfarge, men har ofte et mønster av lyse skjell som kan gjøre dyrene ganske fargerike med tegninger av gule, røde og hvite skjell. Hodet er forholdsvis lite, med meget store fasettøyne som dekker det meste av oversiden. Snuten er temmelig lang og slank, i noen tilfeller lengre enn resten av kroppen. Den kan foldes inntil kroppen i en fure mellom framhoftene og holdes vanligvis nedover- eller bakoverbøyd. Antennene er knebøyde og sitter festet på snutens ytre halvdel. Brystskjoldet (pronotum) er smalere enn dekkvingene, med rundede sider, omtrent så bredt som langt. Hannene hos noen arter har et par fremoverrettede pigger på brystet som de bruker i kamp om hunnene. Dekkvingene har fine punktstriper, mangler vanligvis markerte "skuldre". Beina er vanligvis korte og kraftige, men hos noen hanner er de sterkt forlenget. Frambeina er ofte modifisert, enten kraftigere eller lengre enn de andre. Lårene er tykke, spindelformede, og har ofte en kraftig tann på undersiden.
Japan
Japans hovedstad og største by er Tokyo som ligger ved sørøstkysten av Japan i Kantōregionen på øyen Honshu. Honshu er Japans største øy og verdens nest mest befolkede øy etter Java. Japan er delt opp i 8 regioner, og de fleste mindre øyene tilhører enten Kantōregionen eller Kyushuregionen.
Copturus
Levevis
For de fleste av de tropiske artene er lite kjent om biologien, men disse billene ser ut til å være tallrike i trekronesjiktet i tropisk regnskog. Man finner ofte billene på død ved og løvverk. Det er kjent at larvene kan utvikle seg i død ved, i bladstilker (på tropiske planter med store blader, blant annet slekten Cecropia), som bladminerere og i frø. Noen få arter er kjent som skadedgjørere, blant annet på bomull. Hos noen arter kjemper hannene om hunnene, de har da gjerne spesielle strukturer (spydlignende pigger, lange bein) som de bruker i denne kampen. Et uvanlig trekk er at de voksne billene av noen arter er svært kjappe og løper rundt på en måte som minner om enkelte fluer. Det vanlige hos snutebiller er at de voksne billene er ganske trege.
Japan
Øygruppen er plassert mellom tre tektoniske plater: eurasiaplaten, den nordamerikanske platen og den filippinske platen. Denne plasseringen har gitt Japan mange fjell, 160 vulkaner og cirka 3 000 varme kilder. Det gjør Japan også hyppig utsatt for jordskjelv, vulkanutbrudd og tsunamier. Dette forårsaker også større naturkatastrofer som jordskjelvet ved Tōhoku den 11. mars 2011, som skapte store ødeleggelser i Tōhokuregionen.
Copturus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-, Mellom- og det sørlige Nord-Amerika.
Japan
Japan er et parlamentarisk demokrati og konstitusjonelt keiserdømme, hvor keiser Naruhito er statsoverhode, og Fumio Kishida (LDP) er statsminister siden 4. oktober 2021. Japan er en enhetsstat med to administrative nivåer under staten, 47 prefekturer og 1 719 kommuner. Japan er medlem av G7, G20, APEC, Verdens handelsorganisasjon og Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling.
Austre Ringstind
Austre Ringstind er et fjell i Hurrungane i Luster og Årdal kommune i Sogn og Fjordane. Det har en høyde på 2 002 meter over havet.
Japan
Nihon og Nippon
På japansk kaller japanere landet sitt for 日本, som er skrevet med kanji og uttales som Nihon og Nippon. Nippon er den originale Shino-Japanske uttalelsen av navnet, mens Nihon trolig stammer fra et kallenavn i Kantōregionen under Edo-perioden. Begge uttalene brukes om hverandre, men Nihon er den som blir mest anvendt i dagligtale, og Nippon anvendes mest i faste fraser og offisiell bruk, som på pengesedler og frimerker.
Navnet ble tatt i bruk i løpet av det 7. århundre, og var brukt så tidlig som i 607 når keiserinne Suikos hoff sendte sin andre delegasjon til Kina. Men, det nøyaktige opphavet til navnet er usikkert. Før dette var landet kjent i Kina som Wa (倭), og i Japan ved endonymet Yamato (大和).
Betydningen til kanji-tegnene i 日本 er «sol opprinnelse», dette gir navnet betydning av «Solopphavetsland». Navnet viser til landet som ligger til øst der hvor solen står opp. Dette er også kilden til det populære vestlige epitetet «Soloppgangens land» (engelsk: «Land of the Rising Sun»).
I dag bruker landet også det offisielle navnet 日本国 som utales Nihon-koku og Nippon-koku, og har betydningen «Staten Japan».
Japan
Navnet «Japan», som brukes på norsk, er et eksonym som har sitt opphav fra kinesiske uttalen av 日本, Rìběn, og ble introdusert til de europeiske språkene gjennom handel, blant annet ved Silkeveien. I det 13. århundre transkriberte Marco Polo den kinesiske uttalen som Cipangu, i hans notater om Japan, som hadde stor innflytelse på synet om landet. Imidlertid, er det fra det kantonesiske navnet, Japang eller Japun, som er lånt fra en dialekt ved Sør-Kina kysten, hvor ordet «Japan» kommer fra. Ordet ble plukket opp av portugisiske handelsmenn som tok ordet med seg fra Malaysia i det 16. århundre.
Navnet «Japan» er i dag også en del av det japanske språket som et fremmedord. Det er skrevet i katakana som ジャパン og er akseptert som en måte å referere til landet på, men ikke den mest brukte av japanere selv.
På norsk brukes «Japan» som det offisielle navnet på landet, selv om det på japansk finnes både et offisielt navn og et dagligdags navn.
Naturgeografi
Omtrent 6800 øyer regnes til øygruppen som utgjør hele Japan. Omtrent 73 % av landet er fjellrikt, med en fjellkjede løpende gjennom hver av de viktigste øyene. Japans høyeste fjell er det berømte Fuji-fjellet (Fuji-san, Fujiyama) på 3776 m.
Siden det finnes svært lite flatmark, blir mange åser og fjellsider oppdyrket helt til toppen. Ettersom Japan befinner seg i et vulkansk område langs stillehavsdypet, og har 110 aktive vulkaner, kan en registrere hyppige, svake jordskjelv og tidvis vulkansk aktivitet på øyene. Varme kilder er tallrike, og har med betegnelsen Onsen blitt utviklet som kurbad og ferietilbud. Ødeleggende jordskjelv inntreffer flere ganger hvert århundre, og resulterer ofte i veldige flodbølger (tsunami). Den 11. mars 2011 klokken 14:46 lokal tid, ble Japan utsatt for et jordskjelv som ble målt til en styrke på 9,0 MW.
Japans lengste elv er Shinano (367 km). En oversikt over elver i Japan finnes her: Liste over elver i Japan.
Den japanske øygruppen strekker seg fra nord til sør langs den østlige kysten av det eurasiske kontinent, den vestlige kysten av Stillehavet. Japan er et temperert område med fire distinkte årstider. Ifølge Japans meteorologiske institutt er de: vår (mars-mai), sommer (juni-august), høst (september-november) og vinter (desember-februar). Men på grunn av sin store lengde fra nord til sør, varierer klimaet fra område til område: i januar blomstrer kirsebærtrærne i Okinawa, lengst i sør, men de blomstrer først i slutten av april eller i mai i Hokkaido, lengst i nord.
På øyene Honshu, Kyushu og Shikoku er regnsesongen fra omtrent begynnelsen av juni til midten eller slutten av juli, da en regnfront eller baiu zensen (梅雨前線) ligger over Japan. I Okinawa, er regnesesongen omtrent en måned tidligere. I Hokkaido er det ingen regnsesong. På sensommeren og tidlig på høsten utvikler tyfoner seg grunnet tropiske lavtrykk som oppstår nær ekvator og beveger seg fra sørvest mot nordøst. Disse tar ofte med seg store mengder regn.
Japans varierte geografiske egenskaper deler det inn i hovedsakelig seks klimatiske områder.
Det eldste kartet over Japan som man vet om er et kart fra 1305 som tilhører Ninnaji-templet i Kyoto.
Naturkatastrofer
Den seismiske aktiviteten er høy og lavintensive jordskjelv forekommer i hele landet. Det registreres opp mot 1 500 i året, noe som gjør Japan til et av verdens mest jordskjelvutsatte områder Ut over det rammes Japan ofte av tyfoner og også av tsunamier.
I 1923 inntraff det store Kanto-jordskjelvet nær Tokyo som la store deler av byen i ruiner og forårsaket rundt 140,000 dødsfall. Dette er skjelvet med det høyeste registrert dødstallet i Japans historie. Ikke like mange omkom da Japan 11. mars 2011 ble rammet av et nytt stort skjelv. Jordskjelvet ved Tōhoku satte likevel rekord da det var det kraftigste som noen gang var målt på momentmagnitudeskalaen. Jordskjelvet med de følgende etterskjelvene skapte omfattende tsunamibølger som skylte inn over store deler av den japanske kysten, og blant annet forårsaket et kjernekrafthavari.
Klima
Japan har i hovedsak fire klart avgrensede årstider, men lengst sør er klimaet fuktig subtropisk, mens det lengst nord er subarktisk. Den laveste temperaturen målt noen gang i Japan er -41 °C (i januar 1902 i Asahikawa, Hokkaido), mens den høyeste er 41,1 °C (i juli 2018 Kumagaya, Saitama).
Demografi
I oktober 2016 hadde Japan 126,93 millioner innbyggere. 2016 var sjette året på rad at innbyggertallet hadde gått ned. Nedgangen skyldes lav fødselsrate og lite innvandring. Befolkningen er aldrende. Per 2020 var andel barn (personer under 15 år) 15,12 millioner (7,74 millioner gutter og 7,38 millioner jenter), dvs. 12,0 % av befolkningen, en nedgang 39 år på rad.
Det japanske samfunnet er kjent for å være veldig etnisk og språklig homogent, med seks hovedminoriteter: koreanere (som har nord- eller sørkoreansk statsborgerskap) (0,5 millioner), kinesere (inkludert taiwanesere) (0,7 millioner), filippinere (0,23 millioner) og brasilianere (173 000), samt urfolket ainoene på Hokkaido (24 000 i 1984 ). I 2018 hadde Japan 2 497 656 utenlandske statsborgere. Japan er ansett for å være énspråklig.
Den japanske befolkningen er en av de raskest aldrende på jorden. Fruktbarheten blant japanske kvinner var 1,42 i 2018. Japan har også en av den høyeste forventede levealderen i verden: 81,25 år for menn, og 87,32 år for kvinner (2019). I 2020 var 28,6 % av befolkningen over 65 år gamle. Den japanske regjeringens økonomiske planleggere førte en opphetet debatt om hvordan problemet skal håndteres.
Historie
Arkeologisk forskning indikerer at Japan allerede hadde vært bebodd av tidlige mennesker for minst 35 000 år siden, i den sen-paleolitiske perioden. I løpet av gjentatte istider de siste millioner årene var Japan regelmessig tilsluttet det asiatiske kontinentet gjennom landbroer (Sakhalin i nord, og antakelig Kyushu i sør), noe som gjorde det lett for mennesker, dyr og planter å spre seg til den japanske øygruppen fra området som nå utgjør Kina og Korea.
Med slutten av den siste istiden og den generelle oppvarmingen av klimaet oppstod Jomon-kulturen omkring 11 000 f.Kr., karakterisert av en mesolittisk til neolittisk semi-sedentær jeger-samler-livsstil og tilvirkningen av den tidligst kjente keramikk i verden. En tror at Jomon-befolkninger var forfedrene til proto-japanerne og dagens ainoer.
I begynnelsen av Yayoi-perioden, rundt 300 f.Kr., kom det en del innvandrere som innførte bl. a. veving, jernverktøy og irrigasjonsbasert risdyrking til Japan. Innvandrerne kom fra forskjellige deler av Asia som Korea og Kina, med regionen rundt elven Chang Jian som opphavssted. Immigrasjonen var ikke stor til å begynne med, men tok til rundt 200 f.Kr. og oppnådde et maksimum mellom 100 f.Kr. og 100 e.Kr.
Ifølge tradisjonell japansk mytologi ble Japan grunnlagt i det 7. århundre f.Kr. av forfaderen og keiseren Jimmu. I løpet av det 5. og 6. århundre e.Kr. ble det kinesiske skriftspråket og buddhismen introdusert sammen med annen kinesisk kultur, først via den koreanske halvøy og senere direkte fra Kina. Keiserne var overhoder i navnet, men den faktiske makten lå som regel hos mektige adelsmenn ved hoffet, regenter, eller shoguner (militære guvernører).
Japans eldre politiske struktur tilsa at så snart kamper mellom rivaler var over, ville den seirende shogun flytte til hovedstaden Heian (hvis fulle navn, Heian-kyoto, betyr fredens hovedstad og senere ble forkortet ned til endelsen Kyoto) for å styre under keiserens nåde. Imidlertid ble general Minamoto no Yoritomo i 1185 den første til å bryte denne tradisjonen da han nektet å flytte og satt ved makten i Kamakura i Kanagawa, like sør for dagens Yokohama. Selv om dette Kamakura-shogunatet var delvis stabilt, oppstod det snart krigende fraksjoner som førte Japan inn i det som kalles de krigende staters periode, eller Sengoku-perioden. I år 1600 vant shogun Tokugawa Ieyasu slaget ved Sekigahara, ved enten å slå eller slå seg sammen med sine fiender, og etablerte Tokugawa-shogunatet i den lille fiskerlandsbyen Edo (tidligere transkribert som 'Yeddo'), som nå er kjent som Tokyo, «den østlige hovedstaden».
Siden den andre halvdelen av det 16. århundre begynte handelsmenn fra Portugal, Spania, Nederland og England å komme, såvel som kristne misjonærer. I den første delen av det 17. århundre mistenkte shogunatet at katolske misjonærer faktisk var forløpere for en militær erobring fra iberiske myndigheter, og forbød til sist alle relasjoner med europeerne unntatt svært begrenset kontakt med protestantiske nederlandske handelsmenn på øya Dejima ved Nagasaki, selv om kinesiske skip ble tillatt adgang til Nagasaki, og koreanske utsendinger fikk fortsette til hovedstaden. Denne isolasjonen varte i 251 år, inntil kommandør Matthew C. Perry framtvang åpningen av Japan mot Vesten med Kanagawa-avtalen i 1854.
I mange år forårsaket fornyet kontakt med Vesten dype endringer i det japanske samfunnet. Etter Boshin-krigen i 1867-1868 ble shogunatet tvunget til å gå av, og keiseren fikk igjen makten. Meiji-gjenoppbyggingen i 1868 satte i gang mange reformer. Føydalsystemet ble avskaffet og tallrike vestlige institusjoner ble innført, blant annet et vestlig rettsvesen og regjering, sammen med andre økonomiske, sosiale og militære reformer som gjorde Keiserdømmet Japan om til en verdensmakt. Som et resultat av den kinesisk-japanske krigen og den russisk-japanske krigen, kom Japan i besittelse av Taiwan, Sakhalin og Kurilene, og annekterte senere Korea i 1910.
I løpet av det tidlige 20. århundre kom Japan under en økende påvirkning fra et ekspansjonistisk militære, noe som ledet til invasjonen av Mandsjuria samt en ny kinesisk-japansk krig i 1937. Under massakren i Nanjing i 1937 ble anslagsvis over 300,000 mennesker drept i løpet av kun seks uker på de verst tenkelige måter; kokt levende, brent ihjel, overkjørt av stridsvogner og andre forferdelige metoder. Forholdet mellom Japan og Kina er fortsatt anstrengt som en delvis følge av det som skjedde i Kina før og under den andre verdenskrig, og måten Japan har behandlet dette på i ettertid. Mens tyskerne har betalt milliarder i erstatning, bygd minnesmerker og bedt om unnskyldning, mener enkelte at Japan fornærmer sine ofre ved å tilbe krigsforbrytere som guder. Japan allierte seg med Tyskland og Italia. Japanske ledere følte det var nødvendig å angripe den amerikanske marinebasen på Pearl Harbor (i 1941) for å sikre japansk overherredømme i stillehavsområdet. Imidlertid tippet USAs inntreden i andre verdenskrig sakte balansen i Stillehavet til de alliertes favør. Etter en lang kampanje i Stillehavet tapte Japan Okinawa i Ryukyuøyene, og ble drevet tilbake til de fire hovedøyene. USA gjennomførte kraftige angrep på Tokyo, Ōsaka og andre byer gjennom strategisk bombing, og mot Hiroshima og Nagasaki med to atombomber, de eneste tilfeller i historien av bruk av kjernefysiske masseødeleggelsesvåpen i krig. USAs bombing av Tokyo drepte minst 100,000 sivile i ildstormene som oppstod. Japan gikk til slutt med på en uforbeholden overgivelse til de allierte den 15. august 1945, og kapitulerte den 2. september 1945.
Japan forble under amerikansk okkupasjon inntil 1952, hvorpå det gjennomgikk en bemerkelsesverdig økonomisk gjenoppbygging som brakte velstand tilbake til øyriket. Suksessen til de olympiske lekene i Tokyo i 1964 blir sett på av mange som tegnet på at Japan endelig hadde gjenvunnet sin nasjonale status. Ryukyuøyene forble under amerikansk okkupasjon inntil 1972, angivelig for å stabilisere Øst-Asia, og en stor militær tilstedeværelse finnes der den dag i dag. Det fantes per 2016 om lag 54 000 amerikanske soldater og andre militæransatte i Japan, flere enn i noe annet land. 48,3 % av kostnadene til å ha dem der bæres av Japan. Ifølge andre utregninger betaler Japan 74,5 % eller 86,4 %. Tilbakeføringen av øyene inkluderte de omstridte Senkakuøyene, som både Folkerepublikken Kina og Taiwan krever som en del av sitt territorium under navnet Diaoyutai. Sovjetunionen tok kontroll over Kurilene (japansk: Chishima retto, 千島列島) nord for Hokkaido ved slutten av 2. verdenskrig. Japan krever fortsatt de sørligste av disse øyene, men til tross for Sovjetunionens sammenbrudd har Russland nektet å levere disse øyene tilbake. Japan har også en territorialdisputt over Takeshima med Sør-Korea.
Da Japan og Kina opprettet diplomatiske forbindelser i 1972, avsto Folkerepublikken Kina fra å motta krigserstatning fra Japan, men mellom 1979 og 2018 mottok landet over 3,3 billioner yen (omtrent 27 milliarder US dollar per mars 2020) i kreditter, 157 milliarder yen (1,4 milliarder US dollar) i tilskudd og 187 milliarder yen (1,7 milliarder US dollar) i «teknisk samarbeid» fra Japan.
Ifølge noen beregninger var Japan i 2020 den femte største militærmakt i verden, etter USA, Russland, Kina og India.
Politikk og administrasjon
Japan blir generelt ansett for å være et konstitusjonelt monarki med et todelt parlament, kokkai (国会). Det japanske parlamentet ble skapt etter tysk forbilde. Noen få japanske akademikere mener imidlertid at Japan er en republikk. Japan har en keiserfamilie ledet av en keiser, men ifølge den nåværende grunnloven har han overhodet ingen makt.
Parlamentet, er delt i et representantenes hus (shugi-in) som har 480 plasser valgt ved folkeavstemning hvert 4. år, og et råd (sangi-in) med 242 plasser (redusert fra 247 i 2004), hvis folkevalgte medlemmer sitter i 6 år. I hvert hus blir medlemmer valgt enten direkte eller proporsjonelt etter parti.
Den utøvende delen er ansvarlig overfor parlamentet, og utgjøres av kabinettet (regjeringen) og ministre, som alle må være sivile. Statsministeren må være et medlem av parlamentet, og blir utnevnt av sine kollegaer. Statsministeren har makt til å utnevne og fjerne ministre, og et flertall av disse må være medlemmer av parlamentet. Det er allmenn stemmerett for voksne med hemmelig valg for alle folkevalgte stillinger.
Japans liberaldemokratiske parti har dominert japansk politikk i etterkrigstiden. Ved valget 30. august 2009 ble det på forhånd ventet at Japans liberaldemokratiske parti kunne miste sitt flertall også i underhuset, og vike plassen som regjeringsparti til Japans demokratiske parti. Ved opptellingen fikk liberaldemokratene 119 representanter, mens Det demokratiske parti fikk 308 av de totalt 480 setene i nasjonalforsamlingens underhus. Den 16. september 2009 ble en koalisjonsregjering av Japans demokratiske parti, Det sosialdemokratiske parti og Folkets nye parti innsatt og Yukio Hatoyama valgt til Japans statsminister. I 2012 ble det liberaldemokratiske partiet igjen regjeringsparti. I 2016 slo Japans demokratiske parti seg sammen med et mindre parti, kalt «Ishin no to» (Fornyelsespartiet), og det nye partiet fikk navnet «Minshinto».
Administrativ inndeling
Politisk og kulturelt deles Japan vanligvis inn i åtte regioner. Fra nord til sør er disse: Hokkaido, Tohoku, Kanto, Chubu, Kinki, Chugoku, Shikoku, Kyushu-Okinawa.
Japan er delt inn i 47 prefekturer:
Dødsstraff i Japan
Dødsstraff har vært en del av det japanske straffesystemet i århundrer. I dagens straffelov kan tolv forbrytelser straffes med døden, men i praksis er det kun to av disse, mord og ran som forårsaker dødsfall, som har ført til dødsstraff siden 2. verdenskrig.
Den eneste lovlige henrettelsesmetoden er henging. Japan har ikke gjort noen nevneverdige endringer i sin henrettelsesmetode siden 1873, da en ny type galge ble produsert etter et mislykket hengingsforsøk.
Alle henrettelsesordrer må signeres av justisministeren personlig.
Antallet henrettede hvert år er lavt sammenlignet med USA og Kina. De siste tiårene har det vært fire henrettelser i snitt hvert år, med 0 og 15 som ytterpunkter i henholdsvis 2011 og 2008.
Alderen på dødsdømte ligger mellom 26 og 85, og tiden fra dom til fullbyrdelse av straffen ligger mellom rundt 3 og 30 år. Det store flertallet av dødsdømte er menn, kun fire kvinner er blitt henrettet siden 1950.
Dødsdømte fanger blir informert om sin egen henrettelse kun timer før den finner sted, og både denne og annen praksis rundt henrettelser og livet til de dødsdømte fangene i fengsel har ført til internasjonal kritikk.
85,6 prosent av japanere er for dødsstraff, ifølge en statlig undersøkelse fra 2010.
Næringsliv
Noen nevneverdige momenter ved økonomien er samarbeidet mellom produsenter, leverandører og distributører i tett sammensveisede grupper kalt keiretsu, de mektige fagorganisasjonene Rengo, Zenroren og Zenrokyo, og livstidsansettelse for en stor andel av arbeidstakerne i byene. Mange av disse momentene er imidlertid i ferd med å forsvinne.
Industrien, den viktigste økonomiske sektoren, er sterkt avhengig av importerte råmaterialer og drivstoff. Den mye større landbrukssektoren er sterkt subsidiert og beskyttet, med avlinger blant de største i verden. I tre tiår var den økonomiske veksten spektakulær: gjennomsnittlig 10 % i 1960-årene, gjennomsnittlig 5 % i 1970-årene og gjennomsnittlig 4 % i 1980-årene. Veksten saktnet merkbart i 1990-årene, stort sett som følge av overinvestering sent i 1980-årene og motstridende innenrikspolitikker med sikte på å tyne spekulativ profitt ut av aksje- og eiendomsmarkedet. Regjeringens innsats for å gjenopplive den økonomiske veksten har hatt liten suksess, og ble videre forhindret i 2000–2001 av nedgangen i USAs og Asias økonomi.
Japan var per 2017 verdens tredje største økonomi.
Per 2017 oppbevarte japanerne halvparten av sine oppsparte penger i kontanter.
Per november 2019 var en 2,2 %.
Merverdiavgiften i Japan var per oktober 2019 i hovedsak 10 %, med unntak av noen næringsmidler som var 8 %.
I 2017 var Japans matselvforsyning 38 %.
I 2018 bidro kullkraftverk til 32 % av energiforsyningen i Japan, nest etter kraftverk som bruker flytende naturgass.
Turisme
Inntekter fra turismen representerer 0,5 % av landets bruttonasjonalprodukt.
Per januar 2020 ga et japansk pass visumfri adgang (eller visum ved innreise) til 191 land, det høyeste antall i verden.
Samfunn
De fleste japanere bekjenner seg ikke til noen spesiell religion. Imidlertid er shintoistisk og buddhistisk lære dypt sammenflettet med japanernes dagligliv.
Den sveitsiske stiftelsen Verdens økonomiske forum rangerte Japan i 2019 som nummer 121 av 153 land når det gjelder likestilling.
Til tross for at begravelse ikke er ulovlig i Japan, er reglene for det såpass strenge, at i praksis blir 100 % av likene kremert.
Per 2019 var myndighetsalderen 20 år, men den vil bli senket til 18 år fra 2022.
Den seksuelle lavalderen var per 2019 13 år.
Per 2019 støttet 74 % av japanerne landets keiserdømme slik det er definert i Japans grunnlov.
På Reporters Without Borders sin rangeringsliste fra 2019 er Japan nr. 67 av 180 når det gjelder mediafrihet.
Per 2016 hadde japanske mødre rett til 36 ukers fødselspermisjon med lønnskompensasjon, mens fedrene hadde 30 uker, men bare én av 20 fedre gjorde bruk av foreldrepermisjon i 2017.
Per november 2019 hadde Japan ikke noe system for delt foreldreansvar.
I 2019 var det 20 169 selvmord i Japan, 16 personer per 100 000 innbyggere. Til sammenligning var det 34 437 selvmord i 2003.
I 2016 var antall drap per 100 000 innbyggere 0,28 (til sammenligning var tallet 0,58 i Norge og 5,35 i USA).
I 2019 satt 39 per 100 000 innbyggere i fengsel (til sammenligning var tallet 60 for Norge og 655 for USA).
Carl-Axel Acking
Carl-Axel Acking (født 8. mars 1910, død 12. juni 2001) var en svensk arkitekt og designer.
Pausposten Extra!
Pausposten Extra er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1996.
Japan
Samfunn
Prosentandelen av de som blir funnet skyldig i en rettssak i Japan er over 99.
Carl-Axel Acking
Arbeid
Han hadde eget arkitektkontor i Stockholm fra 1939. Han var overlærer i møblel- og interiørkunst ved Konstfackskolan i Stockholm 1947 til 1957 og lærer i materialkunnskap og formlære ved arkitektlinja på Tekniska Högskolan fra 1957.