cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jóannes Patursson
Han tok landbruksutdannelse i Norge og ble sterkt preget av datidens norskdomsstrev. Tilbake på Færøyene var han blant innbyderne til julemøtet i 1888, som markerer begynnelsen på den færøyske nasjonsreisningen.
Han var valgt til det færøyske Lagtinget fra 1901 til sin død i 1946, det danske Folketinget 1901–1906 og det danske Landstinget 1918–1920 og 1928–1936. Han ble den naturlige lederen i Sjálvstýrisflokkurin, som ble dannet i 1906. Paturssons syn på færøysk selvstyre ble radikalisert med årene, og i 1940 gikk han sammen med Thorstein Petersen om å danne det separatistiske Fólkaflokkurin.
Patursson døde en måned før folkeavstemningen i 1946, der flertallet stemte for løsrivelse fra Danmark, og som endte med indre selvstyre for Færøyene som kompromiss.
Jóannes Patursson regnes av mange som Færøyenes landsfader.
Tidlig liv
Jóannes ble født på Kirkjubøargarður, kongsgården i Kirkjubøur, i 1866. Han var sønn av Poul Peder Pedersen (Páll Patursson) og Ellen Cathrine Djonesen (Elin Dalsgarð). På morssiden av slekten var han oldebarn av nasjonalhelten Nólsoyar Páll. Jóannes Patursson ble døpt Johannes Pedersen, men brukte, og ble utelukkende omtalt med, den færøyske navneformen. Han ble også kalt Bóndin, «Bonden». Kirkjubøargarður var Færøyenes bispesete under katolisismen, og har helt siden reformasjonen vært den største kongsgården i øyriket. Patursson-slekten har vært kongsbønder der siden 1537.
Jóannes' fem søsken, Helena, Sverri, Sigert, Petur og Gazet, ble alle aktive deltagere i færøysk samfunnsliv. Den unge Jóannes vokste opp i de historiske omgivelsene i Kirkjubøur, hvor gamle kulturelle tradisjoner hadde blitt opprettholdt i århundrer. Kvøldsetan («kveldssamlingen»), med historiefortelling og balladesang, samt dansekveldene med færøyske folkedanser, gjorde den unge Jóannes fortrolig med den færøyske kulturarven.
Skolegang
Ifølge Jóannes Patursson hadde faren Páll Patursson den innstillingen at hans barn skulle få den skolegangen han selv aldri hadde fått. Søskenflokken fikk derfor privatundervisning av Joen Hans Jacob Petersen, bror av Fríðrikur Petersen, og de lærte de sangene og diktene som Petersen fikk tilsendt fra broren i København i 1870-årene. Jóannes Patursson gikk videre på realskole i Tórshavn. Undervisningen foregikk der hvor H.N. Jacobsens Bókahandil befinner seg i dag. Paturssons lærer var danske Louis Bergh, en stor og kraftig mann med en autoritær personlighet og som ikke nølte med å straffe guttene fysisk. Ifølge Patursson var de eneste færøyske ordene Bergh noen gang tok i sin munn pínadoy («pinadø») og skerpikjøt. Etter fullført realskole arbeidet Patursson på sorenskriveren kontor i byen, men mistrivdes og søkte heller en videreutdannelse.
Jordbruksskole
I samråd med faren ble det til at han søkte en landbruksutdannelse. Faren rådførte seg med amtmann Hannes Finsen, og bad ham finne det beste lærestedet for sønnen. Finsen spurte så Det Kgl. Danske Landhusholdningsselskab, og fikk til svar at man anbefalte Páll Patursson å sende sønnen til Stend jordbruksskole i Hordaland. Dette var fordi Vestlandet var det som lignet Færøyene mest, og at elever fra Island hadde gjort tilsvarende gode erfaringer herfra. Valget av skole var allikevel noe uvanlig, da de fleste av Færøyenes unge som skulle studere pleide å søke seg til København.
I årene 1882–1884 var han elev ved Stend jordbruksskole, hvor han ble fascinert over nordmennenes kamp for å beskytte sitt eget språk mot dansk innflytelse. Det samme problemet var også aktuelt på Færøyene, hvor det færøyske språket ikke hadde noen offisiell grammatikk ennå, mens dansk var det offisielle og liturgiske språket, samt det eneste språket brukt i skolevesenet. Ellers fikk Patursson mye kunnskap om moderne landbruk og ble påvirket av den nasjonalromantiske holdningen som blomstret i Norge i 1880-årene.
Han ble senere uteksaminert som landbrukskandidat fra Ås landbruksskole i 1891.
Gårdsdrift
Han var medlem av Overlandvæsenkommissionen, et fagutvalg oppnevnt av det danske Landbrugsministeriet, 1891–1906.
Skogplanting
Patursson brukte sine kontakter til å få den danske forstmannen C.E. Flensborg til avlegge et besøk i 1902. Formålet var å anlegge en skog (plantasje) på Paturssons eiendom, samt undersøke hvordan forholdene lå til rette for lignende prosjekter andre steder på Færøyene. Patursson viste stor interesse for skogsaken, og var ivrig etter å få begge prosjektene ut i livet, da han mente at skogen ville gagne Færøyene på mange måter.
Flensborg ankom Kirkjubøur i juli, og begynte straks å undersøke mulighetene for anleggelse av en plantasje og en planteskole på Paturssons utmarksområder. Flensborg besøkte senere Klaksvík, Viðareiði, Leirvík, Gøta, Sólmundarfjørður og Toftir, hvor han så på en del hager og mindre plantasjer.
Utredninger i kommunestyret i Tórshavn og Lagtinget, med Patursson, Flensborg og amtmann Christian Bærentsen som sterke pådrivere, endte til slutt med vedtak om årlige bevilgninger til «Fremme av Plantningssagen paa Færøerne». Flensborg så imidlertid med bekymring på en planteskoles utsikter, da det ikke fantes noen sakkyndig færøying til å drifte en slik skole. Det ble heller aldri noe av en slik skole, men selv om plantingsforsøket i Kirkjubøur ikke var særlig vellykket, la det grunnlaget for Flensborgs andre prosjekter på Færøyene.
Etterslekt
Elinborg (født 1907), datter av Jóannes og Guðny, var gift med juristen Bjarni Dahl fra Vágur og bosatt i København. En annen datter var gift med Pauli Dahl.
Jóannes og Guðnys yngste sønn var Erlendur Patursson (1913–1986), som ble en viktig, men også kontroversiell, politiker for Tjóðveldisflokkurin. Erlendur Patursson var en minst like stor tilhenger av færøysk selvstyre som sin far, men var imidlertid sosialist.
Julemøtet og Føringafelag
Patursson var en av de ni innbyderne til Julemøtet i 1888. En senere berømt annonse ble dermed trykket i Dimmalætting den 22. desember 1888, og en stor flokk mennesker samlet seg i Lagtingshuset den 26. desember. Det ble holdt taler, diskutert og sunget færøyske sanger. Formålet med møtet var å diskutere «hvordan færøysk språk og kultur kan beskyttes».
26. desember var en ekte uværsettermiddag, og derfor ble mange fra mer avsideliggende bygder hindret i å reise til Tórshavn. Derfor ble det kalt inn til nytt møte den 6. januar 1889, hvor man stiftet Føringafelag. Føringafelag fikk et prinsipprogram bestående av to punkter:
Patursson ble etterhvert, etter hjemkomsten fra Norge, en lederskikkelse i den nye færøyske nasjonale bevegelsen.
Norgesvenn
Helt fra tiden som elev ved Stend landbruksskole i Fana, var Patursson en varm norgesvenn. Han arbeidet for sterkere kulturelle bånd mellom Færøyene og Norge og var medlem av det norske Vestmannalaget. Han pleide å dra innom Bergen på hjemveien etter å ha møtt på Landstinget i København og talte da i Vestmannalaget.
I 1911 arrangerte man et Norrønstevne, da 68 nordmenn og islendinger la fra kai i Bergen med dampskipet «Namsos» den 29. juni. Det var store samlinger i Tórshavn og Kirkjubøur, og det ble avholdt messe i Magnuskatedralen. Hovedtalerne var Jóannes Patursson og C.B. Bugge, rådmann i Bergen og formann i Vestmannalaget, og ellers var det også tale ved Símun av Skarði. Som et resultat av stevnet ble det etablert en egen Norrønnemnd som var i arbeid i mange år.
Patursson fikk forøvrig støtte fra Noregs Ungdomslag til å utgi Föroysk kvæði i 1925, etter forslag fra professor Nikolaus Gjelsvik på ungdomslagets årsmøte i 1923. I 1923 talte dessuten Patursson for Færøyenes tilslutning til Norge, som et alternativ til fullt færøysk selvstyre.
I april 1931 ble vennskapsforeningen Norsk-færøysk lag stiftet på et møte i Oslo.
Tidlig arbeid
Han ble samme år også valgt til Folketinget, hvor han tilsluttet seg Venstrereformpartiets folketingsgruppe. Patursson vant alle valgkretsene bortsett fra Eysturoy, som var den mest konservative kretsen og også den hvor Højre-kandidaten Jógvan Poulsen var hjemmehørende. Den konservative avisen Dimmalætting konstaterte allikevel: «Hvorom alting er, så forekommer det os, at de konservative kræfter på Færøerne må føle sig tilfredse med – når det skulle vælges en kandidat af oppositionen – at denne blev Færøernes største godsbesidder.» På forhånd hadde Dimmalætting trykt innlegg fra blant andre fogd Engelstoft, som mente at det var «utilrådeligt at stemme på Tingakrossurs kandidat, kongsbonde J. Patursson.» Engelstoft ytret åpent at han var krenket av Jóannes og Sverri Paturssons sammenligning av Danmarks fremferd på Færøyene med Preussens behandling av Sønderjylland, og skrev at Paturssons eventuelle innvalg på Folketinget ville «blive en sørgelig dag for både færinger og danske.» Dimmalættings advarsler stoppet allikevel, som kjent, ikke velgerne.
Patursson holdt sin første tale i Folketinget den 23. oktober 1901, da han hevdet at færøyske barn lærte hverken dansk eller færøysk, hvorpå han understreket betydningen av betydelige endringer på området. Samtidig uttrykte han sin misnøye over at slike krav om endring hadde blitt oppfattet som danskfiendtlige, og uttalte: «Jeg tør forsikre om, at netop de mennesker, som har været allermest varme for disse reformer, er de danske undersåtter på Færøerne.» I avisen Dannebrog ble han dagen etter beskrevet som «en yngre mand af et vindende ydre, kan smigre sig med, at han igår blev hørt med større opmærksomhed, end der hidtil er blevet Færøernes folketingsmand til del».
I 1906 byttet han valgkrets til Suðurstreymoy, hvor han egentlig var hjemmehørende, og ble gjenvalgt til Lagtinget helt til sin død. I 1906 ble han ikke gjenvalgt til Folketinget. Paturssons etterfølger på Folketinget, Oliver Effersøe, omtalte raskt Sjálvstýrisflokkurin som «Tilbagegangspartiet, som vil have indført Oldtidens forældede separatistiske Ordning», selv om «Vi Færinger føle os fuldstændig som Danske».
Skattereformer og landskasse
Etter 1900 hadde ikke lenger landbruket like stor betydning, da det hadde skjedd en omstilling i det hele færøyske samfunnet fra å være et patriarkalsk bondesamfunn, til å bli en moderne fiskerinasjon. Fiskeri og handel hadde derimot blitt mye viktigere, samtidig som at lønnsnivået hadde steget betraktelig, og man så derfor behovet for en skattereform. Til da hadde hovedsakelig landbruket sørget for skatteinntektene, men nå ønsket man å spre byrden på flere, samtidig som man så grunnlaget for å øke inntektsskatten.
I 1906 ble Føroya Banki, Færøyenes første bank, opprettet. Patursson hadde hørt om en bank i Dansk Vestindia som gav ut egne pengesedler, og håpet at Føroya Banki ville gjøre det samme, og ble følgelig skuffet da dette ikke ble en realitet.
Patursson fremmet i 1902 en forslag om nedsettelse av en kommisjon til utarbeidelse av en ny skatteordning, og begrunnet forslaget med: «Lagtingets Evne til at afholde de offentlige færøske Udgifter bør ganske naturligt staa i forhold til Befolkningens økonomiske Evner. Da det er bekendt, at den økonomiske Tilstand her i Landet har været stærkt fremadgaaende i det sidste Tiaar, […] maa det indrømmes, at Tinget nu […] ikke er i Besiddelse af den Ydeevne, som dets Stilling gør ønskeligt.» Han viste også til «det store misforhold, der nu finder Sted derved, at Landbruget er saa overmaade stærkt belastet med Skatter og Afgifter i Forhold til Kapitalen og andre Næringsveje.»
Som et konkret innspill, foreslo Patursson «et Toldpaalæg af 10 Øre pr. Pot almindeligt Brændevin og et Toldpaalæg paa de andre sprituøse Drikkevarer i Forhold hertil», altså å innføre tollavgift på brennevin. Det mest oppsynsvekkende med forslaget var allikevel det som omhandlet forvaltningen av disse inntektene, nemlig en landskasse under Lagtingets kontroll. Dette var første gang noen drøftet muligheten for at Færøyene selv skulle styre over sine finanser, hvilket ikke ble virkelighet før Hjemmestyreloven i 1948.
Han fikk ikke flertallet med seg når det gjaldt en landskasse, men i 1907 ble det vedtatt en skattereform som ellers lå nært opp til hva Patursson hadde skissert. I 1923 ble Lov for Færøerne om den kommunale Beskatning vedtatt, og i 1925 vedtok man en ny lov for toll på importerte varer. Han fremsatte senere krav i Landstinget om finansielt oppgjør mellom Færøyene og Danmark i 1927 og 1930, uten å få nevneverdig gehør.
Selvstyrekrav i 1903
Han foreslo i sin bok Færøsk Politik fra 1903 at Lagtinget skulle få større innflytelse på færøyske forhold, et syn som vant gehør hos blant andre den danske justisministeren Peter Adler Alberti fra Venstrereformpartiet, men blant et mindretall i det færøyske folket. Paturssons fem hovedpunkter for omorganisering av færøysk politikk lød:
Da Patursson la frem forslaget for Rigsdagen, ble opprettelsen av en landskasse og overtagelsen av ansvaret for veier, havner, telefon, kirker og skoler, samt et fast årlig tilskudd til Lagtinget, vektlagt.
«Tilbudet» i 1906
Fra Islands Hjemmestyrelov av 1904 hentet han mye inspirasjon, og etter innføringen av parlamentarisme i Danmark i 1901, fikk Patursson forhandlet frem et utkast til en lignende lov for Færøyene. Dette ble lansert som «Tilbudet» (Tilboðið) i 1906, og basert på selvstyrekravet tre år tidligere, etter at Patursson og Regjeringen J.C. Christensen hadde kommet til enighet. Spesielt var det justisminister Alberti som fortsatt var Paturssons viktigste støttespiller i regjeringen.
Skeptikerne var hovedsakelig redde for store skatteøkninger med færøysk selvstyre, idet man innså at landet hadde begrenset økonomisk spillerom. I tillegg skapte Paturssons standpunkt i alkoholdebatten furore, og han tapte til slutt plassen i Rigsdagen som følge av disse omstendighetene. Lagtingsvalget 1908 betydde dessuten en tilbakegang for Sjálvstýrisflokkurin, som allerede var i mindretall på Lagtinget. Sambandsflokkurins fortsatte flertall førte til at saken til slutt ble lagt død, og at det aldri ble avholdt noen folkeavstemning.
Sjálvstýrisflokkurins stiftelse
Han og likesinnede lagtingsmedlemmer stiftet grupperingen Sjálvstýrisflokkurin («Selvstyrepartiet»), som en reaksjon mot Sambandsflokkurin («Unionspartiet»), i 1906, men ble ikke offisielt grunnlagt som partiorganisasjon før i 1909. Patursson ble valgt til partiets første formann, som frem til 1908 utgjorde følgende lagtingsgruppe: Johan Hendrik Poulsen, Símun Pauli úr Konoy, Jóhan Michael Hentze, Mads Andrias Winther, Dánjal Pauli Michelsen, Símun av Skarði, og Zacharias Nielsen, foruten Patursson selv.
Han var medlem av Landstinget i periodene 1918–1920 og 1928–1936, den første perioden som resultat av at Sjálvstýrisflokkurin hadde rent flertall på Lagtinget for første og eneste gang 1918–1920. Han var da tilsluttet Det Radikale Venstres landstingsgruppe, mens han var uavhengig representant 1928–1936.
Embedsmannsstyret
Patursson var en skarp kritiker av det danske embedsmannsstyret på Færøyene og startet sine angrep på dette så fort han ble valgt inn i Rigsdagen. De danske embedsmennene på Færøyene hadde generelt liten støtte i lokalbefolkningen, men hadde enkelte støttespillere, men hovedsakelig var det da snakk om færøyinger som var engstelige for hvilke konsekvenser en konflikt med disse ville føre med seg.
Paturssons kritikk mot embedsmennene baserte seg i stor grad på deres motstand mot nasjonalbevegelsen på øyene, som blant annet kjempet for større utbredelse av færøysk språk, hvilket Patursson selv var en stor tilhenger av. Enkelte av nasjonalbevegelsens ledere ble på bakgrunn av den påfølgende kritikken mot embedsmennene beskyldt for å være «danskerhadere» og «separatister», og det ble forsøkt å kaste et skjær av landsforræderisk virksomhet over bevegelsen og dens ledere, især Patursson. Embedsmennenes fremstilling av nasjonalbevegelsen forbitret ikke bare forholdet mellom færøyinger og dansker på Færøyene, men også mellom Færøyene og Danmark.
Følgelig begrunnet Patursson også sin kritikk med at han ønsket færøysk selvstyre.
Forbudsloven av 1908
Han hadde et mer liberalt syn på alkoholomsetningen på Færøyene enn avholdsmannen Oliver Effersøe fra Sambandsflokkurin, en av hovedpersonene bak de færøyske avholdsforeningenes underskriftskampanjer i 1905. Avholdsbevegelsen samlet 5 600 underskrifter mot alkoholsalg, og sjeldent har en sak fått så stor støtte blant det færøyske folket, ettersom dette var 65 prosent av de som var 20 år. Den mest brukte argumentasjonen for et slikt forbud var at alkoholisme var årsak til store sosiale problemer på øyene. Patursson hadde riktignok foreslått tollavgift på brennevin i 1902, men han var sterkt imot et slikt forbud.
Lagtinget vedtok i 1905 en uttalelse om at alkoholsalget burde avgrenses, etter lange debatter hvor Patursson var den fremste talsmannen imot. Han gjorde imidlertid ingenting i Folketinget for å få Lagtingets vedtak godkjent, og kom dermed på kant med både Lagtinget og flertallet i folket. I Tingakrossur hånte han underskiftskampanjen, og uttalte at Rigsdagen neppe ville vedta forslaget, og at han ville «la kaggene rulle hjem til Færøyene med god samvittighet.» Uttalelsen var av en slik karakter at den i dag ville blitt kalt et politisk selvmord. Patursson ble gjenstand for harselas fra sine meningsmotstandere, og disse satte Brændevinspartiet, eller Brennivínsflokkurin, opp imot Ædruelighedspartiet. Patursson representerte da Brændevinspartiet, og det ble sagt at han lagde veldig bra hjemmebrent.
Patursson hadde rett i at de danske politikerne ikke støttet lovforslaget, da de syntes det var noe ufritt over, i en liberal tid, å nekte folk å få seg akevitt eller en øl. For dansker, som anså en øl og et glass akevitt for å være en del av det sosiale samværet mellom folk, var et forbud helt uhørt. Selv Rasmus Effersøes besøk i Folketinget hjalp ikke for avholdsbevegelsen. Det var fordi at saken dreide seg om Færøyene alene, og at presset var såpass stort, at avgrensningen av alkoholomsetningen på Færøyene ble vedtatt med lov i Rigsdagen.
For å se om støtten i folket fortsatt var like sterk, ble det utlyst en folkeavstemning på Færøyene i 1907. 3 558 (96,2 prosent) av de 3 695 fremmøtte stemte for et forbud. Alkoholsaken fikk stor betydning i valgkampen til Folketinget i 1906, som Patursson tapte mot Oliver Effersøe. Foran lagtingsvalget 1906 lanserte Patursson sin plan for hvordan Færøyene skulle bli en selvstendig stat, men alkoholsaken veide tungt, og trakk oppslutningen ned til at Sjálvstýrisflokkurin endte opp med 8 av 20 mandater.
Færøyene beholdt sine strenge restriksjoner omkring alkohol frem til 1992, men fra 1928 ble det mulig å importere til eget bruk fra Danmark. Denne importen var dog strengt rasjonert.
Selvstyrekrav 1920–1936
Han fremmet lignende forslag i 1920 og 1929, men disse ble avvist av de danske statsministrene Carl Theodor Zahle (RV) og Thorvald Stauning (S). I 1930 avviste Patursson imidlertid Staunings forslag om folkeavstemning over selvstyre på visse betingelser. Videre krevde Patursson en ny regjeringsform og en ny lagtingslov i 1935, og i 1936 krevde han at forholdet mellom Færøyene og Danmark ble ordnet slik som forholdet mellom Danmark og Island. Begge kravene forble resultatløse og harde økonomiske vilkår i mellomkrigstiden skapte vanskeligheter for selvstyrebevegelsen med å nå gjennom med sitt budskap. Sjálvstýrisflokkurin mistet også gradvis oppslutning og innflytelse etterhvert som økonomisk funderte partier som Javnaðarflokkurin og Vinnuflokkurin ble stiftet.
Patursson foreslo i Tingakrossur i 1924 at Færøyene skulle opprettes som eget bispedømme. Færøyene ble først et eget bispedømme innen den lutherske folkekirken i 1990, og i 2007 ble Fólkakirkjan en selvstendig statskirke.
Partisplittelsen i 1936
I midten av 1930-årene stod striden i Sjálvstýrisflokkurin om en omfattende jordbruksreform (Traðarlógin) som blant annet forpliktet kongsbønder til å avstå jord til odelsbønder. I et bittert partioppgjør i 1936 gikk majoriteten i partiet inn for reformen, stikk i strid med kongsbonden Paturssons syn, og han tapte deretter formannsvervet i partiet til Edward Mitens. Patursson brøt da med Sjálvstýrisflokkurin og var partiuavhengig lagtingsmedlem frem til han sluttet seg til det borgerlige Vinnuflokkurin («Næringspartiet») i 1938. Samme år begynte det å knake desto mer i sammenføyningene i Sjálvstýrisflokkurin, ett år etter at Patursson hadde ledet et bondetog, bestående av et hundretalls bønder og jordbrukere, mot Lagtinget og krevde jordbruksreformen reversert og Lagtinget oppløst. Patursson fremsatte også de samme kravene overfor kongen og statsministeren i 1938 uten hell.
Språklig likestilling i 1938
Den færøyske språkstriden dreide seg om det færøyske språkets stilling i det færøyske samfunnet i forhold til dansk. Med den nasjonale vekkelsen og de medfølgende nasjonalromantiske strømningene på 1800-tallet, inntok språket en større plass i folkets bevissthet. For Patursson, for som så mange andre færøyinger, var det en prinsippsak å kunne uttrykke seg selv på morsmålet. Dansk var imidlertid fortsatt det eneste språket i skoleverket, kirken og embedsverket. Opprettelsen av realskolen i Tórshavn i 1861, Færøernes seminarium i 1870 og folkeskolen i 1872 endret heller ikke dette bildet.
I 1908 nektet Jákup Dahl å undervise på dansk, og saken gikk til Undervisningsministeriet i København for deretter å bli sendt tilbake igjen til Lagtinget. Sambandsflokkurin mente at det var viktig å lære dansk og at det skulle være mer enn et fremmedspråk slik som engelsk og tysk, og brukte mulighetene for studier i Danmark med gode danskkunnskaper som kronargument. Sjálvstýrisflokkurin pekte på at det i andre land var en selvfølgelighet at det ble undervist på morsmålet, slik som på Island. Diskusjonen førte til et kompromiss hvor færøysk ble undervisningsspråk for de minste barna og et hjelpemiddel for de eldre. Den 16. januar 1912 ble kompromisset gjort til lov. Den 13. desember 1938 ble lovbestemmelsen opphevet etter at færøysk hadde tatt mer og mer over for dansk som undervisningsspråk på alle alderstrinn. Sjálvstýrisflokkurin og Javnaðarflokkurins nyvunnede flertall på Lagtinget førte slik til at språkstriden ble avsluttet en gang for alle, og at Patursson og hans meningsfeller dermed hadde vunnet i en av sine fanesaker.
Fólkaflokkurins stiftelse
I 1939 gikk Vinnuflokkurin og utbrytere fra Sjálvstýrisflokkurin sammen om å danne det borgerlige og mer radikale selvstyrepartiet Fólkaflokkurin («Folkepartiet»). Den da 74 år gamle Jóannes Patursson ble valgt til partiformann, mens Vinnuflokkurins formann, Thorstein Petersen, ble nestformann. Petersen overtok som partiformann da Patursson døde i 1946. Bakgrunnen for stiftelsen var splittelsene i Sjálvstýrisflokkurin i 1936 og 1938 og den verdensomfattende økonomiske krisen i 1930-årene som hverken Sambandsflokkurin eller Sjálvstýrisflokkurin syntes å kunne håndtere.
Fólkaflokkurins program foran lagtingsvalget 1940 ble derfor preget av større økonomisk uavhengighet og politisk selvstyre, og på sistnevnte punkt var partiet vesentlig mer radikalt enn Sjálvstýrisflokkurin. Fólkaflokkurin fikk ved valget 24,7 % oppslutning og 6 mandater, og ble nest største parti etter Sambandsflokkurin. Patursson fungerte som partiets parlamentariske leder frem til sin død.
Den andre verdenskrig
To britiske destroyere anløp Tórshavn den 12. april 1940 og krevde at Færøyene omgående forberedte seg på å motta britiske soldater. Storbritannia overtok de områdene hvor Danmark før hadde ytet støtte, og øyene ble dermed helt avhengige av Storbritannia, som forsynte øyene med de viktigste varene i bytte mot fisk. Den frivillige og fredelige besettelsen ble annonsert på forhånd på BBC av Winston Churchill den 11. april. I og med at Færøyene var avskåret fra Danmark, ble den politiske makten på øyene liggende hos Lagtinget og amtmann Carl Aage Hilbert. Hilbert styrte da i samråd med det lagtingsoppnevnte utvalget Landsnevndin.
Det var Thorstein Petersen som inntok den ledende rollen i Fólkaflokkurin, mens Patursson fikk mer status som færøysk politikks «grand old man» og kom mer i bakgrunnen. Petersen mente at Færøyene burde benytte anledningen til å erklære seg selvstendige fra Danmark, men Storbritannia satte foten ned og avviste en endring i Færøyenes statsrettslige status så lenge øyene var okkupert av Storbritannia. Ved lagtingsvalget 1943 fikk Fólkaflokkurin nesten rent flertall på Lagtinget med 12 av 25 mandater. Med Sjálvstýrisflokkurin ute av Lagtinget fikk derimot unionistene i Sambandsflokkurin og Javnaðarflokkurin flertall med ett mandats overvekt, men Thorstein Petersen lyktes i å bli valgt til lagtingsformann. Perioden frem til krigens slutt i 1945 ble derfor preget av den intense og fullt offentlige drakampen mellom Hilbert og Petersen.
Etter krigens slutt ble det sendt færøyske forhandlingsdelegasjoner til København for å forhandle om Færøyenes statsrettslige status. Dette resulterte i et forslag til en hjemmestyrelov, som innebar et indre selvstyre, som skulle stemmes over i en folkeavstemning. I forkant av avstemningen var det imidlertid Paturssons sønn, Erlendur Patursson, som var den førende selvstyreaktivisten. Paturssons partikollega, Thorstein Petersen, var forøvrig imot lovforslaget og oppfordret befolkningen til å unnlate å stemme idet han ønsket fullt selvstyre. Jóannes Patursson døde kort tid for folkeavstemningen, som gav et knapt selvstyreflertall, den 14. september og Petersens mislykkede selvstendighetserklæring den 18. september.
Forfatterskap
Patursson etterlot seg store mengder av skriftlig materiale, hovedsakelig knyttet opp mot hans politiske arbeid, og ofte publisert i Føringatíðindi, Tingakrossur og Dagblaðið. Han skrev også opplysende artikler om landbruk og en av sine store personlige interesser – kvad og dans. Om sistnevnte emne skrev han flere artikler og stod for utgivelsen av Kvæðabók i fem bind 1922–1945. Føroysk kvæði ble utgitt med støtte fra Noregs Ungdomslag i 1925.
Han skrev noen av Færøyenes mest brukte selskapssanger, deriblant «Tað hevur tókt millum føroyinga gaman» og «Vælkomnir føroyingar her í vási» i henholdsvis 1903 og 1904. Mens han var langt hjemmefra skrev han fedrelandssangen «Um eg vítt um verøld fór» og den følelsesladde «Her er eingin føroyingur at finna». Selv om det meste av Paturssons diktning var preget av politikk, skrev han også mer personlige dikt som «Søti lítli eingil mín» (barnerim), «Var tað so tú segði» (tilegnet ektefellen) og «Sárt bítur sorgin» (minnedikt tilegnet søsteren Helena etter hennes bortgang). Diktsamlingen Yrkingar ble utgitt i 1932.
Paturssons memoarer og andre skrifter ble samlet og utgitt posthumt i 1966.
Død og ettermæle
Patursson døde hjemme på Kirkjubøargarður, om morgenen den 2. august 1946, 80 år gammel. Dødsårsaken var trolig hjerneslag, og til tross for hans etterhvert høye alder, kom meldingen om dødsfallet overraskende for mange. Senest under Ólavsøka den 29. juli samme år hadde han vært hovedtaler.
Han døde en måned før folkeavstemningen om færøysk selvstyre da et knapt flertall gikk inn for selvstyre, og Patursson fikk aldri oppleve at livsverket hans tildels ble virkelighet gjennom Hjemmestyreloven av 1948.
Da leserne av Dimmalætting kåret «århundrets færøying» i 1999, vant Jóannes Patursson.
Wallis- og Futunaøyene
Wallis- og Futunaøyene er et fransk territorium i det sørvestre Stillehavet. Hovedstaden heter Mata-Utu. Det har status som oversjøisk samfunn. Wallis- og Futunaøyene har et folketall på 12,197 (2013).
Befolkning
Av en befolkning på totalt 12,197 bodde i 2013 8,584 på Uvea (Wallis) og 3,613 på Futuna. Hovedstaden Mata-Utu hadde i 2013 1,075 innbyggere.
Styre
Wallis og Futuna styres av et råd som ledes av en administrator (administrateur supérieur) utnevnt av Frankrike. Rådet består av de tre tradisjonelle monarkene og tre medlemmer som velges av den territorielle forsamlingen. Den territorielle forsamlingen består av 20 medlemmer.
Samdrup Jongkhar
Samdrup Jongkhar er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan. Fylket ligger i det subtropiske lavlandet i sørøst (200 til 3500 moh), og fylkeshovedstaden med samme navn regnes som regionalt handelssenter også for de fire omkringliggende fylkene Zhemgang, Mongar, Pemagatshel og Trashigang.
Wallis- og Futunaøyene
Styre
Øyene har blitt tilbudt selvstendighet flere ganger, men lokalbefolkningen har stemt nei (med stort flertall) hver gang.
Samdrup Jongkhar
Gewog
Samdrup Jongkhar består av ti underdistrikt eller gewogs:
Wallis- og Futunaøyene
Historie
I desember 2015 fikk øyene mobiltelefonnett, som det siste franske området i Stillehavet.
Hermann Bondi
Hermann Bondi (født 1. november 1919 i Wien, død 10. september 2005 i Cambridge) var en britisk-østerriksk matematiker og kosmolog. Bondi er best kjent for utvikling av Steady state-teorien om universet og dens skapelse (rettere sagt evige preeksistens), som han utarbeidet i samarbeid med Fred Hoyle og Thomas Gold, som et alternativ til Big bang-teorien.
Melvilleøya
Melvilleøya kan vise til:
TripleA (videospill)
TripleA er en åpen kilde-versjon av spillet Axis and Allies, utgitt under lisensen GPL. Den siste stabile versjonen, v. 0.9.0.2 (utgitt januar 2007), inkluderer muligheten til å spille på internett, via e-post eller lokalt. Den inkluderer muligheten for å spille forskjellige scenarier og reglene for den reviderte utgaven av Axis and Allies, sammen med den opprinnelige utgaven av Axis and Allies, de uavhengige spillene Axis and Allies: Pacific, og Axis and Allies: Europe, samt andre scenarier, hvorav et legger til Italia som en uavhengig nasjon i allianse med aksemaktene. I tillegg kan man via en forumside laste ned forskjellige scenarier, blant annet for første verdenskrig og Napoleons-krigene. Det er også inkludert mulighet for forskjellige regler som Larry Harris's Tournament Rules (LHTR), veddemål og dårlig terninglykke.
Kivijärvi
Kivijärvi er en kommune i landskapet Mellersta Finland. Kommunen har cirka 1 400 innbyggere og et areal på 599,91 km² hvorav 115,798 km² er vann. Kivijärvi er finskspråklig og grenser til kommunene Kannonkoski, Karstula, Kinnula, Kyyjärvi, Perho og Viitasaari.
Ivittuut
Ivittuut (tidligere Ivigtût) er ei bygd i Ivittuut kommune, som ligger sydvest på Grønland. Den er i dag ikke bebodd.
Bygda ble opprettet som en gruveby i 1806, da det ble påvist kryolitt her. Gruvevirksomheten startet opp i 1865. Mineralforekomstene var uttømt i 1987, og med dette forsvant mye av livsgrunnlaget for bygda. I dag er bygda fraflyttet, dermed er marinebasen i Kangilinnguit (Grønnedal) det eneste bebodde tettstedet i kommunen. Kommunen eksisterer kun de jure, og kan bli lagt innunder Narsaq kommune i framtiden.
Kangilinnguit er det danske hovedkvarteret for marinen på Grønland. Basen ble satt opp for å beskytte de viktige kryolittgruvene i Ivittuut.
Ivittuut innehar rekorden for den høyeste temperaturen som er målt på Grønland, med 30,1°C. Den laveste temperaturen som er målt er -28,9°C.
Hermann Bondi
Foreldrene var jødiske, men Bondi var ateist og aktiv i humanistiske organisasjoner. Han studerte ved University of Cambridge i 1937 og unnslapp dermed den økende anti-semittismen i Østerrike. I de tidlige årene av den andre verdenskrig ble Bondi internert på Isle of Man og i Canada.
Bondi foreleste i matematikk ved University of Cambridge fra 1945 til 1954. Han ble professor ved King's College London i 1954, og fikk tittelen emeritus professor ved samme universitet i 1985. Han var sekretær for Royal Astronomical Society 1956 til 1964. Han ble tildelt Albert Einstein-medaljen i 1983. Bondi ble utnevnt til medlem av det britiske Royal Society i 1959 og ble tildelt Order of the Bath i 1973. Han var president for British Humanist Association 1982-1999.
Han giftet seg med sin kone, Christine, i 1947. Sammen hadde de to sønner og tre døtre, hvorav en er professor Liz Bondi, feminist og geograf ved Edinburgh University.
Bjørgatunnelen (Sørreisa)
Bjørgatunnelen er en 1180 meter lang veitunnel i Sørreisa kommune i Troms, og ble åpnet i 1984.
Den er en del av fylkesvei 7840. Tunnelen er smal, og det er skiltet at moderne lastebiler må kjøre midt i åpningen. Tidligere hadde tunnelen en kuldeport ved nordøstinnslaget hvor man måtte stoppe og vente på grønt lys slik at porten kunne åpne.
Fra 15. august 2017 til 16. mars 2018 ble tunnelen stengt som følge av vedlikeholdsarbeid, og ble oppgradert for å tilfredsstille EUs tunnelsikkerhetsdirektiv.
Eksterne lenker
Bjørgatunnelen i Google Street View
Daniel C. Tsui
Tsui mottok Nobelprisen i fysikk i 1998, sammen med Horst Ludwig Störmer og Robert B. Laughlin, for deres oppdagelser av en ny form for kvantevæske med fraksjonelt ladde eksitasjoner.
Han ble belønnet med Nobelprisen for å ha oppdaget at elektroner  opptrer sammen i sterke magnetiske felt, og kan danne nye typer  «partikler» med ladninger som er en brøkdel av elektronets ladning. Störmer og Tsui gjorde oppdagelsen i 1982 under et eksperiment der de utnyttet ekstremt sterke magnetfelt og lave temperaturer. Innen ett år etter oppdagelsen lyktes det Laughlin å forklare resultatet de fikk. Gjennom teoretisk analyse viste han at elektronene i et sterkt magnetfelt kan kondensere og danne en slags kvantevæske,  besleket med de kvantevæsker som oppstår ved superleding og i flytende helium.
Tsui tok doktorgrad i fysikk ved University of Chicago i 1967, og har vært professor ved  Princeton University siden 1982.
Nord-Norge (avis)
Nord-Norge var en avis som ble etablert i Tromsø i august 1912 av Thoralf Willumsen og Frithjof Chr. Lehne. Avisens program gikk ut på å være et frisinnet organ for alle nord-norske interesser, til støtte for landsdelens næringsveier, kommunikasjoner og kulturelle liv. I kommunal-politiske spørsmål inntok bladet et frisinnet-konservativt standpunkt.
Erling Steinbø ble ansatt som redaktør og redigerte en utgave før han ble erstattet av Otto H. Munthe-Kaas. Siste utgave kom ut 31. desember 1913.
Terrorangrepet i Bagdad 6. mars 2008
'''Terrorangrepet i Bagdad 6. mars''' skjedde 6. mars 2008, da to bomber ble sprengt i Karada-markedet i Bagdad, hovedstaden i Irak.
Angrepet
En veikantbombe eksploderte først i Karada-markedet i det hovedsakelige shia-dominerte området, før en selvmordsbomber sprengte seg selv like etterpå, da folk strømmet til for å hjelpe de drepte og sårede fra det første angrepet.
Ansvar
En talsmann for de irakiske sikkerhetsoperasjonene i Bagdad, generalmajor Qassim Moussawi sa til statlig irakisk tv at «terrorister fra Al Qaida-nettverket angrep uskyldige mennesker igjen».
Lagan (elv)
Lagan er en svensk elv. Den er med sine 244 kilometer Sør-Sveriges lengste. Den har et nedbørfelt på 6 451,8 km² og middelvannføringen ved munningen er 76,7 m³/s.
Lagan starter sitt løp i Småland sørøst for Taberg. Den renner sørover blant annet gjennom Ljungby og ut i Kattegat cirka 20 kilometer sør for Halmstad ved Laholm i Halland.
Garðar bispedømme
Garðar bispedømme var et katolsk bispedømme på Grønland. Det ble opprettet på et tidspunkt etter 990, og fungerte fram til 1400-tallet. Bispesetet var stedet Garðar inne i Einarsfjord i Austerbygd, hvor den lille bygda Igaliku ligger i dag. Det meste av presteskapet kom fra Norge. Bispesetet var først tilordnet Hamburg-Bremen erkebispedømme som suffraganbispedømme, deretter Lund erkebispedømme, og senere Nidaros erkebispedømme fra 1153.
Det grønlandske bispesetet forsvant på 1400-tallet, da skipsavgangene fra Norge stoppet. Det ble fortsatt utnevnt biskoper, med Vincenz Kampe O.F.M.Obs. (utnevnt 20. juni 1519) som den siste. Ved reformasjonen ble bispedømmet formelt oppgitt.
William Jackson Hooker
William Jackson Hooker (født 6. juli 1785 i Norwich, England, død 12. august 1865 i Kew) var en britisk botaniker.
Gjennom sine studier av blomstrende planter, bregner og moser regnes han som en av de betydeligste systematiske botanikere i sin tid. Hooker foretok sine første feltstudier på Island sommeren 1809. I 1814 foretok han senere botaniske reiser til Frankrike, Sveits og Italia. Han ble i 1820 professor ved Universitetet i Glasgow. I 1841 ble han direktør for De kongelige botaniske hager i Kew, som han utvidet kraftig i sin tid. Hooker ble adlet i 1836.
Hook. er den offisielle autorforkortelsen.
Christine Bøe Jensen
Jensen spilte 18 kamper og skårte to mål for Norge. Hun ble olympisk mester i 2000 i Sydney.
Gus Van Sant
Gus Van Sant (født 24. juli 1952 i Louisville, Kentucky i USA) er en amerikansk filmregissør, manusforfatter og filmprodusent. Han er kjent for filmene Drugstore Cowboy fra 1989, Den enestående Will Hunting fra 1997 og Elephant fra 2003.
Bakgrunn og arbeid
Gus Van Sant begynte filmkarrieren med å regissere reklamefilm for TV, og var assistent for regissøren Roger Corman. Han er homofil, og filmene hans handler ofte om homofile og andre minoritetsgrupper uten bestandig å sette dem i et positivt lys.
Filmografien hans som manusforfatter og regissør omfatter en film bygd på Tom Robbins' roman Even Cowgirls Get the Blues, som har et mangfoldig skuespillerutvalg (Keanu Reeves, Roseanne Barr, Uma Thurman og cameoer av forfatteren William S. Burroughs og skuespilleren Heather Graham med flere); og I drift mot Idaho, som også hadde Reeves på rollelista, pluss River Phoenix som gutteprostituert (Van Sant planla også å regissere en biografifilm om kunstneren Andy Warhol med Phoenix i hovedrollen, men kansellerte prosjektet da Phoenix døde av narkotikamisbruk i 1993). Han har også laget en moderne remake av Alfred Hitchcocks klassiske filmthriller Psycho fra 1960. Van Sant filmet sin versjon med nøyaktig de samme fotografiske vinklene som i den opprinnelige filmen. Van Sant er kanskje likevel mest kjent for å ha regissert Den enestående Will Hunting fra 1997, med Matt Damon i tittelrollen som matematisk geni.
Gus Van Sant vant Gullpalmen ved Cannes filmfestival i 2003 for filmen Elephant, som er inspirert av voldsmassakeren på den amerikanske ungdomsskolen Columbine High School. I 2007 fikk han en spesialpris ved samme festival for Paranoid Park, et følsomt filmportrett av en ung skater og drapsmann.
FishBase
FishBase er en omfattende database med informasjon om fisk. Per oktober 2007 inneholdt den over 30 000 artsbeskrivelser, over 260 000 trivialnavn på hundrevis av språk, mer enn 45 000 bilder, og referanser til over 40 000 arbeider innen vitenskapelig litteratur.
Prosjektet begynte i 1987, og mottok støtte for første gang i 1989. I 1995 ble den første CD-ROM'en utgitt som «FishBase 100». Deretter kom årlige utgivelser, og i 2004 trengte basen fire CD-er eller én DVD. FishBase dukket opp på Verdensveven i august 1996. Etter hvert ble all data tilgjengelig via nettet.
Gus Van Sant
Bakgrunn og arbeid
Gus Van Sant har skrevet manusene til de fleste filmene han har regissert. Han har også skrevet bøkene Pink og 108 Portraits, hvor den siste inneholder fotografier som han har tatt.
FishBase
Ettersom fiskespesialister har blitt oppmerksomme på FishBase, har den tiltrukket seg over 1300 bidragsytere og samarbeidspartnere. For å bevare sin verdi som en vitenskapelig database, tillates ikke original forskning; alt innholdet må være basert på tidligere publisert materiale.
Gus Van Sant
Bakgrunn og arbeid
Gus Van Sant bor i Portland i Oregon.
Greenwich stasjon
Greenwich stasjon er en jernbane- og lettbanestasjon i Greenwich i London. Den ligger i kollektivsone 2 og blir betjent av Southeastern og Docklands Light Railway (DLR).
Nye Takter
Selv om Nye Takter i stor grad ble drevet på dugnad var økonomien svært svak. Dette gjorde at avisen i 1983 inngikk en avtale med Arbeiderbladet om distribusjon gjennom sistnevnte. Avisen ble samtidig tynnere, men kom nå ut hver 14. dag. Fra 1985 ble det et ukebilag, samtidig som det ikke lenger ble mulig å kjøpe Nye Takter for seg selv. Denne ordningen ble opprettholdt til Nye Takter i 1988 også ble underlagt Arbeiderbladet redaksjonelt og gjort til en del av avisa. Nye Takter er, den dag i dag, navnet på Dagsavisens musikksider.
Blant personene som har vært innom Nye Takter, kan nevnes Geir Rakvaag, Knut Nærum, Christopher Nielsen, Odd Arvid Strømstad, Arnfinn Christensen, Helge Krabye, Jostein Pedersen, Torgrim Eggen, Kjetil Rolness, Arne Berg, Willy B., Espen A. Hansen, Anders Giæver, Tone Sutterud, Arne Svingen, Denis Decay, Fin Serck-Hanssen og Asbjørn Bakke.
Bydel Grefsen-Kjelsås (1988–2003)
Grefsen-Kjelsås var en administrativ enhet i Oslo i henhold til den bydelsinndelinga som gjaldt i perioden 1988-2003. Den bestod i grove trekk av et område avgrensa av Ring 3 fra Sinsenkrysset til Storo, Akerselva til Brekke, sørenden av Maridalsvannet, Grefsenåsen sør til Trondheimsveien, og denne tilbake til Sinsenkrysset. Arealet var på 5,4 kvadratkilometer, og folketallet var ved århundreskiftet på rundt 17 500. Selv om bydelen lå øst for Akerselva ble den regnet som ytre vest, og var den bydelen med lavest antall innvandrere.
Police authority
England og Wales
I England og Wales består myndigheten av en komité med representanter som blir utpekt av lokale myndigheter (normalt ni), uavhengige medlemmer (normalt fem) og magistrater (normalt tre). Det største avviket fra normalsammensetningen er Metropolitan Police Authority, som har 23 medlemmer hvorav tolv er medlem av London Assembly.
Bydel Grefsen-Kjelsås (1988–2003)
Ved bydelsreformen i 2004 gikk bydelen inn i den nye Bydel Nordre Aker.
Police authority
Nord-Irland
Police Service of Northern Ireland kontrolleres av Northern Ireland Policing Board, som har nitten medlemmer. Ti av dem er medlemmer av Northern Ireland Assembly, og de resterende ni er uavhengige.
Bydel Grefsen-Kjelsås (1988–2003)
Bydelens logo viste et stilisert bilde av Brekkefossen i Akerselva.
Police authority
Skottland
I Skottland fungerer regionsmyndighetene som Police Authority. I to tilfeller, Fife og Dumfries and Galloway, dekker politistyrken kun en region; i resten av Skottland har regionene som har felles politistyrke gått sammen om å oppnevne utvalg.
Nissan (elv)
Nissan er en svensk elv. Den er cirka 200 kilometer lang. Den starter sitt løp ved Månsarp nær Taberg over 300 meter over havet og renner gjennom de vestlige delene av Småland og ut i Kattegat ved Halmstad i Halland. Den har et nedbørfelt på 2 685,7 km² og middelvannføringen ved munningen er 41,0 m³/s.
Vêrfolne
Vidofnir nevnes både i Den eldre Edda, som ble samlet på 1200-tallet fra tidligere tradisjonelle kilder, og Den yngre Edda, skrevet på 1200-tallet av Snorre Sturlason; Vedrfolnir derimot nevnes kun i Den yngre Edda. I både den eldre og yngre Edda frakter ekornet Ratatosk meldinger mellom Vidofnir og Nidhogg, ormen som lever under verdenstreet. Forskere har fremmet teorier om fuglenes betydning og viktighet.
Attestering
I diktet Grimnesmål i Den eldre Edda forteller guden Odin (forkledd som Grimnir) at:
Ørnen nevnes igjen i kapittel 16 av boken Gylvaginning i Den yngre Edda, men her med Vedrfolnir. I kapittelet spør Ganglere (beskrevet som Gylve i forkledning) den tronsatte skikkelsen Hárr hva slags andre bemerkelsesverdige ting det er å vite om Yggdrasil. Hárr svarer:
Teorier
John Lindow påpeker at Snorre ikke beretter hvorfor en hauk sitter mellom øynene til en ørn, eller hva slags rolle den kan spille. Lindow teoretiserer at «antagelig er hauken assosiert med ørnens visdom» og at «muligens, som Odins ravner, flyr den av sted for å samle og bringe tilbake kunnskap.»
Hilda Ellis Davidson hevder at konseptet om en ørn på toppen av et tre og en verdensorm kveilet rundt treets røtter har paralleller med andre kosmologier fra Asia, og at norrøn kosmologi kan ha blitt påvirket av disse asiatiske kosmologiene gjennom en nordlig rute. På den annen side legger Davidson til at det har blitt attestert at germanske folkeslag har tilbedt sine guder i åpne skoglysninger, og at en himmelgud hadde særlig tilknytning til eiketreet, og derfor var «et sentralt tre et naturlig symbol for dem også».
Inger Bjørnbakken
Inger Bjørnbakken, senere Weimer, (født 28. desember 1933 i Bærum, død 13. februar 2021) var en norsk alpinist som representerte Bærums skiklub. Hun ble verdensmester i slalåm under VM i alpint 1958 i Bad Gastein.
Bjørnbakken ble den første kvinnen som mottok Morgenbladets gullmedalje og Sportsjournalistenes statuett for sin VM-prestasjon i 1958. Bjørnbakken deltok under vinter-OL for Norge i 1956 i Cortina d'Ampezzo, der hun kom på sjetteplass i slalåmrennet og på 14.-plass i storslalåm, og i 1960 i Squaw Valley med 14.-plass i slalåm og 20.-plass i storslalåm.
Bjørnbakken vant Holmenkollen Kandahar sju ganger, hvorav fire slalåmseire fra 1955 til 1958. Hun ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1958, sammen med Håkon Brusveen.
Meritter
VM-medaljer
Norske mesterskap
Katatonia
Katatonia er et svensk metal-band dannet i Stockholm i 1991 av Jonas Renksse (tidligere kalt Lord Seth) og Anders Nyström (tidligere kalt Blackhei eller Blakkheimm). Katatonia har et karakteristisk melankolsk lydbilde, og mange setter dem ofte i kategorien doom metal eller depressiv rock. Kritikere har merket seg en progresjon i bandets lydbilde fra de tidligere albumene til de senere.
Bandets tidlige utgivelser har for det meste «growl»-vokal og kan bli oppfattet som en blanding av doom metal og death metal. Opeths Mikael Åkerfeldt sang «growl»-vokalene på albumet Brave Murder Day og EP-en Sounds of Decay etter at Katatonias vokalist, Jonas Renkse, ikke kunne synge denne vokalformen ordentlig lengre. Katatonia utviklet et litt lettere lydbilde med «clean» vokal i albumet Discouraged Ones i 1998. Et nytt skifte i lydbilde kom med Viva Emptiness i 2003, hvor musikken var mer vokal-orientert enn noen gang.
Katatonia har gitt ut to samle CD-er. Brave Yester Days (som bruker en noe endret tittel fra bandets andre album Brave Murder Day) er en dobbel-disk som inkluderer spor fra EP-er fram til Saw You Drown, og utvalgte spor fra albumene Brave Murder Day og Dance of December Souls. The Black Sessions er en utgivelse i begrenset opplag som dokumenterer senere utgivelser og inkluderer en konsert-DVD.
Medlemmer
med
Yrkesskoleelevenes og Lærlingenes Interesseorganisasjon
Yrkesskoleelevenes og Lærlingenes Interesseorganisasjon (YLI) var en landsomfattende organisasjon for lærlinger og elever ved handelsskoler og yrkesskoler i videregående opplæring i Norge, og ble stiftet 1. mars 1970.
Opprettelsen av YLI og innsatsen de første årene er omtalt i boken "Yrkesskolelever og lærlinger. Proletarer i utdanningssamfunnet". Den ble stiftet da de yrkesfaglige gruppene ikke var representert i Norges eneste elevorganisasjon, Norges Gymnasiastsamband (NGS).