cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Busskonflikten i Sverige 2008
LOs ordførende, Wanja Lundby-Wedin, mente at bussjåførene hadde hengt igjen i lønnsutvikling sammenlignet med andre bransjer: «Kommunal[arbetareförbundet] streiker for at bussjåførene skal få hva alle andre allerede har fått - verken mer eller mindre». Bussarbetsgivarna mente imidlertid at deres tilbud var på linje med den generelle lønnsutviklingen, at bussjåførene er blant de best betalte i Kommunalarbetareförbundet, og pekte på at de allerede hadde gått med på kravet om at alle midlertidige ansettelser automatisk skal gå over til faste ansettelser etter to år. Konflikten ble avsluttet på kvelden 15. juli, da partene hadde kommet til enighet, og en treårig avtale ble underskrevet. En planlagt streik i Skåne ble dermed droppet, og busser tatt ut i forbindelse med streiken andre steder i Sverige ble igjen satt i trafikk. Streiken varte i femten dager, fire dagers opphold inkludert.
Hendelsesforløp
Fagforbundet hevdet opprinnelig at om ingen framskritt skjedde i forhandlingene, skulle også bussjåførene i Skåne (Ariva Sverige AB, Veolia Transport, Swebus og Bergkvara buss) fra 15. juli også tas ut i streik, og sjåførene i Swebus Express og Säfflebussene samt Flygbussarna fra 18. juli. Streiken i Skåne ville innebære at 90 % av alle linjebusser ville ligge nede. Kommunalarbetareförbundet unntok trafikk til og fra Skavsta lufthavn fra streiken. Etter å ha møtt til forhandlinger 14. juli oppnådde man et midlertidig utkast til en ny avtale, og den planlagte streiken i Skåne ble utsatt til natt til 17. juli. Tirsdag 15. juli ble det meddelt at dersom partene aksepterte avtalen, skulle de møtes på kvelden klokken 22.00, noe som også skjedde. Tirsdagskvelden ble det avholdt en pressekonferanse der partene gjorde kjent at de hadde kommet til enighet og hadde skrevet under en ny treårig tariffavtale.
Avtalen omfatter om lag 500 virksomheter og omtrent 18 000 ansatte.
Forhandlinger
Konflikten berørte en rekke forhold angående svenske bussjåførers arbeidsforhold. Kommunalarbetareförbundet sammenfattet sine hovedkrav i følgende punkter:
Ved konfliktens utbrudd var hovedregelen angående døgnhvilen at den skulle være minst 11 timer. Denne hovedregelen kunne imidlertid innskrenkes tre ganger i uken, slik at døgnhvilen ble minst ni timer. Det var ikke tillatt å redusere den anbefalte døgnhvilen (11 timer) med mere enn seks timer per uke.
Bussarbetsgivarna ville ikke imøtegå kravene til det fulle, men svarte på følgende måte:
Oxwich Castle
Oxwich Castle er walisisk festning fra middelalderen som ligger på skogsbelagte odden med utsyn over Oxwichbukta sør for Gowerhalvøya i Wales.
Graça Machel
Graça Machel (uttales på portugisisk: [ˈɡɾasɐ mɐˈʃɛɫ]; født Graça Simbine uttales: [sĩˈbĩni]; 17. oktober 1945 i Gaza-provinsen i Mosambik) er en mosambikisk politiker.
Oxwich Castle
Selv om festningen ligger på det samme stedet som en tidligere befestning er dette mer et slott enn festning ved å være et storstilt landgods i Tudorstil med borggård. Som et produkt av de fredfylte 1500-tallet ble Oxwich bygget av sir Rice Mansel for å gi luksuriøs bekvemmelighet og bosted. Han ga den etterligning av en militær porthvelving komplett med familiens våpenskjold. Hans arbeid var begrenset til den sørlige blokken og var fullført mellom 1520-tallet og tiåret etter. Ved Mansels død overtok hans sønn Edward Mansel eiendommen og mellom 1560 og 1580 skapte han en langt mer storstilt fleretasjes bygning som inneholdt en imponerende herresete og en elegant langhall i fasjonabel elisabethansk arkitektur. Tårnet på seks etasjer i sørøst som fortsatt står var antagelig for boliger av familien og tjenerne. Etter familien flyttet ut på 1630-tallet forfalt slottet og den sørlige blokken ble benyttet som et våningshus.
Bygningen er i dag bevart av Cadw (walisisk etat med ansvar for fortidsminner).
Graça Machel
Macels far var bonde, men han reiste ofte til Sør-Afrika, der han arbeidet i gruvene for å brødfø familien. Han ble senere metodist prest.
Hun har vært med i The Elders siden oppstarten i 2007 og er nestleder.
Hun snakker portugisisk, engelsk og fransk.
Tiffany
Tiffany kan vise til:
Vikatunnelen (Namsos)
Vikatunnelen er en tunnel på fylkesvei 769 i Namsos kommune i Trøndelag. Tunnelen er 600 meter lang og ble åpnet som en del av Namdalsprosjektet i 2004.
Olaf Schou
Olaf Fredrik Schou (født 26. oktober 1861 i Østre Aker, død 18. juli 1925 i Neuilly-sur-Seine, Hauts-de-Seine, Frankrike) var en norsk industrileder, kunstsamler og mesén. Han var sønn av Halvor Schou.
Schou ville bli kunstner og studerte med Hans Gude 1883-84. Han var medeier i Hjula Væverier og Schous Bryggeri.
I 1888 donerte han for første gang bilder til Nasjonalgalleriet. Schou kjøpte i 1894 Jomfruland-serien fra Kittelsen og donerte den til galleriet. Senere (i 1909) ga han 116 bilder av Munch og andre kunstnere til Nasjonalgalleriet. I 1918 opprettet han et legat til fordel for forfattere, musikere og innkjøp til Nasjonalgalleriet «Skrik», «Madonna», «Det syke barn», «Pikene på bryggen», «Døden i sykeværelset» og «Livets dans» var blant de 11 Munch-maleriene han sikret for Nasjonalgalleriet.
Fra 1901 hjalp han Nikolai Astrup økonomisk slik at Astrup blant annet kunne dra på studietur til London. Hans Jæger, Sigbjørn Obstfelder, Herman Wildenvey, Olaf Bull, Theodor Kittelsen, Edvard Munch, Harald Sohlberg, Gustav og Emanuel Vigeland var blant mottakerne av Schous «privatstipend». Schou berget Munch ut av flere økonomiske kniper.
På Sinsen i Oslo er to gater oppkalt etter ham, Olaf Schous vei og Schouterrassen. Schou ble ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1912.
Fylkesvei 2782
Fylkesvei 2782  går mellom Djupdal i Rollag og Grettefoss i Flesberg.
Elgesem
Elgesem er en grunnkrets beliggende på Haukerød i Sandefjord i Vestfold. Området ligger langs raet som strekker seg gjennom Vestfold.
Her finnes et gravfelt som er et av Sandefjords mest fremtredende fornminner. Funn i gravfeltet viser at det har vært bosetninger fra minst år 500 f.Kr. her. Gravfeltet slik det fremstår i dag, består av 8 gravhauger og en 45 meter lang skipsformet steinsetting.
Gravfeltet ble arkeologisk utgravd av Nicolay Nicolaysen i 1870, og fredet samme år.
Blant tingene som ble funnet, var en runestein med inskripsjonen «alu» som kan bety øl. Dette er det hyppigst forekommende ordet på runesteiner, og meningen bak er antakelig den rollen øl spilte i ulike ritualer i fortiden, for eksempel gravøl og barsel («barns-øl»). Runesteinen i granitt er 172 cm høy, 90 cm bred og ca. 18 cm tykk. Den er datert til første halvdel av 400-tallet e.Kr. Steinen befinner seg nå i Vikingskipshuset på Bygdøy.
Eksterne lenker
Alu (runic)
Bergen Skøyteklubb
Bergen Skøyteklubb ble stiftet 15. mai 1997 og er et særidrettslag for hurtigløp på skøyter i Bergen og omegn. Skøyteklubben er medlem av NIF gjennom Hordaland idrettskrets, og Norges skøyteforbund gjennom Hordaland skøytekrets. Som skøyteklubb hjemmehørende i Bergen kommune er de også medlem av idrettens kontaktutvalg i kommunen.
Skøyteklubben har sin tilhørighet ved Slåtthaug kunstisbane.
Rekrutteringen skjer i hovedsak fra nærområdet.
Speilbåt
Speilbåt er en robåt videreutviklet fra spissbåten der akterenden har blitt kappet av med et speil. Den ble en kombinasjon mellom en robåt og en motorbåt med utenbordsmotor.
Denne plattgattede båttypen har også blitt kalt tverrskotting fordi den måtte føyes inntil stavnen i framkant og festes til tverrenden bak under bygging. Det er raskere å bygge en speilbåt enn de tradisjonelle spissbåtene og dermed lettere å produsere i etterkrigstiden. Men tverrenden er ikke lik i de mange variasjoner av båttypen, på disse beregnet for de mindre påhengsmotorer hadde akterstavnen bare blitt kappet av for å ha en festeplate på.
Etter hvert påhengsmotoren ble større og tyngre ble tverrenden bredere og større, men vekten forskjøvet seg bakover. Denne utviklingen gjorde disse til gode motorbåter, men dårlige robåter. De ble tungt å ro med fordi tverrenden gav et sug i båten på vannet.
De er lik stor som en spissbåt på mellom 4 og 6 meter lengde. De er nå sjelden i produksjon både i plast og tre.
Barry (andre betydninger)
Barry har flere betydninger
Peder og Hammarforsens brus
Historien og musikken
Vitsen handler om en kar som er på bygdefest, og ønsker å høre en spesiell låt. Han går frem til spellemannen som spiller til dans, og spør om han kan spille «Hammarforsens brus». Spellemannen svarer bekreftende, og setter i gang med å spille låta. Problemet er at det spellemannen spiller ikke ligner på den ønskede låta: «Sei mæ nu, du Peder, va det der Hammarforsens brus?» Spellemannen har svar på tiltale: «Ja, sa Peder, men du skjønne det – det va fossen ætte utbygginga (til kraftverk) i 1963» Musikken er en blanding av folkemusikk og pop, en stil som gjode Vømmøl Spellmannslag populære i Norge første gang i 1974 og 1975. Det benyttes enkle instrumenter som lurk, bass, mandolin og fiolin.
Konsertfremføringer
«Peder og Hammarforsens brus» ble spilt på nærmest samtlige konserter med Vømmøl Spellmannslag i bandets korte karriere. Senere ble den tidvis spilt av Hans Rotmo og hans forskjellige band og prosjekter på 1970-tallet og 1980-tallet.
Offisiell utgivelse med konsertopptak av «Peder og Hammarforsens brus»:
Monroe County (Wisconsin)
Monroe County er et fylke i den amerikanske delstaten Wisconsin. Det ligger i den vestlige delen av staten og grenser mot Jackson County i nord, Juneau County i øst, Vernon County i sør og mot La Crosse County i vest.
Monroe Countys totale areal er 2,352 km² hvorav 19 km² er vann. I 2000 hadde fylket 40,899 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Sparta.
Fylket har fått sitt navn etter USAs femte president, James Monroe.
Serie A 1946–1947
Serie A er den italienske toppdivisjonen i fotball. Den ble opprettet i 1898. Det italienske fotballforbundet står for organiseringen av ligaen. Torino vant sin 4. ligatittel denne sesongen.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Mir iskusstva
Historie
Kunstnergruppen ble grunnlagt i 1898 av en gruppe studenter, som blant annet inkluderte Aleksandr Benois, Konstantin Somov, Dmitry Filosofov, Leon Bakst, og Eugene Lansere. Starten for den nye gruppen ble innledet med organiseringen av «Utstillingen av russiske og finske kunstnere» i Stieglitzmuseet i St. Petersburg.
Magasinet ble etablert i 1899 i St. Petersburg av Alexandre Benois, Leon Bakst og Sergei Diaghilev (redaktør). De tok sikte på å gyve løs på lave kunstneriske standarder av den foreldede Peredvizjnikiskolen og fremme kunstnerisk individualisme og andre prinsipper av art nouveau. Bevegelsens teoretiske grunnleggende ståsted ble nedskrevet og utgitt av Djagilev i nummer N1/2 og N3/4 av det nye magasinet.
I tillegg til de tre grunnleggerne av magasinet, var det flere aktive medlemmer, blant dem Mstislav Dobuzhinsky, Eugene Lansere og Konstantin Somov. Utstillingene som ble arrangert av Mir iskusstva tiltrakk seg mange lysende malere fra Russland og utlandet, her kan nevnes blant annet Mikhail Vrubel, Mikhail Nesterov og Isaak Levitan.
I sin «klassiske periode» (1898–1904) arrangerte gruppen seks utstillinger; 1899 (Internasjonal), 1900, 1901 (ved Det Keiserlige kunstakademi i St. Petersburg), 1902 (Moskva og St. Petersburg), 1903, 1906 (St. Petersburg). Den sjette Utstillingen ble sett på som Dyagilev forsøk på å hindre utskillelsen fra Moskvamedlemmer av gruppen som organiserte en egen «Utstilling av 36 kunstnere» (1901) (og senere «Samlingen av russiske kunstnere»- gruppen (fra 1903).
I perioden 1904-1910 eksisterte ikke Mir iskusstva som en egen kunstnergruppe. «Samlingen av russiske kunstnere» hadde overtatt dens plass og offisielt fortsatte denne inntil 1910, uoffisielt til 1924. «Samlingen» inkluderte kunstnere som Valentin Serov, Konstantin Korovin, Boris Kustodjev, Zinaida Serebriakova, Ivan Bilibin, Konstantin Somov, Dmitry Mitrohin, Igor Grabar, Nicholas K. Roerich og Serge Sudeikin.
I 1910 publiserte Benois en kritisk artikkel om «Samlingen av russiske kunstnere» i magasinet «Rech». Mir Iskusstva gjenoppsto. Den nye lederen ble Nicholas Roerich. Gruppen tok til seg nye medlemmer, blant annet Nathan Altman, Vladimir Tatlin og Martiros Saryan. En del bemerket at inkluderingen av russiske avant-gardemalere klart viste at gruppen hadde utviklet seg fra å være en kunstbevegelse til å bli en utstillingsbevegelse. I 1917 ble Ivan Bilibin leder av gruppen. Samme år ble de fleste av medlemmene fra Jack of Diamonds med i gruppen.
Gruppen organiserte utallige utstillinger: 1911, 1912, 1913, 1915, 1916, 1917, 1918, 1921, 1922 St. Petersburg, Moskva. Den siste utstillingen av Mir iskusstva ble organisert i Paris i 1927. Noen medlemmer ble med i Zhar-Tsvet (Moskva, organisert i 1924) og Four Arts (Moskva-Leningrad, organisert i 1925)-kunstbevegelsene.
Kunst
Akkurat som de britiske prerafaelittene før dem, var Benois og hans venner fylt av avsky for den antiestetiske formen i det moderne industrielle samfunn og ønsket å forene alle nyromantiske russiske kunstnere for å bekjempe positivismen innen kunsten.
Som romantikerne hadde gjort før dem, ville «miriskusniki» reklamere for forståelse og bevaring av kunsten i de foregående perioder, spesielt folkelig kunst og det 18. århundrets rokokko. Antoine Watteau var antagelig den enkeltkunstner de satte høyest.
Disse prosjektene ble behandlet av «miriskusniki» på en humoristisk måte og med stor grad av selvironi. De var fascinert av masker og marionetter, karneval og dukketeater, drømmer og eventyr. Alt som var grotesk og morsomt appellerte til dem mer enn det som var alvorlig og emosjonelt. Favorittbyen deres var Venezia i en slik grad at både Djagilev og Stravinskij valgte det som sitt gravsted.
I sine prosjekter foretrakk «miriskusniki» lyse, luftige effekter av akvarell og gouache til fullskala oljemalerier. Ettersom de ønsket å bringe kunsten inn i alle hus, utformet de ofte interiør og bøker. Bakst og Benois revolusjonerte teaterdesignet med sine grensesprengende dekor til Cléopâtre (opera av Jules Massenet) (1909), Carnaval (ballett av Stravinskij) (1910), Petrushka (1911) og L'après-midi d'un faune (koreografi  Vatslav Nizjinskij)  (1912).
Gryterett
I dagens husholdning er en gryte ofte ensbetydende med lett- og hurtiglagde halvfabrikata fra poser og pakker som bare tilsettes vann og stekt kjøttdeig og gis et raskt oppkok før servering. Men gryteretter kan i sin opprinnelige form være både avanserte, tidkrevende og velsmakende festmåltider. Et eksempel på slik festmat er småmat fra Hallingdal, som kan kalles både en gryterett og ei tykksuppe.
Blant klassiske gryteretter er for eksempel frikassé som kan lages med kjøtt fra høne, kalv eller lam. Frikassé betyr egentlig stuing og i denne sammenhengen gjelder dette retter laget i ett kokekar, tilsvarende det engelske stew. Nært dette er den franske basisretten pot-au-feu, en gryte med kokekjøtt, grønnsaker, krydder og urter etter tilgang og smak. Andre klassikere er bouillabaisse fra Marseille med opptil 12 forskjellige typer fisk, skjell, muslinger og krepsdyr samt hvitvin, hvitløk, løk, tomat, basilikum, fennikel og safran. Coq au vin er basert på spekket kylling som kokes med vin, sopp og hvitløk. En spesiell variant er retter som tilberedes i leirgryter (såkalt Rømertopf), som er utbredt på Balkan og i en del afrikanske land og var et motefenomen i Norge og flere andre europeiske land på 1980-tallet, inntil manglende kunnskap om eller tid til renhold førte til flere tilfeller av matforgiftning. Den mest populære gryterett i Norge tenker man gjerne ikke på som gryterett, men fårikål oppfyller alle kriteriene i definisjonen på en gryterett.
Eintopf Stew fa:خورشت Stoofpot Eintopf Айнтопф
Gilberto Silva
Gilberto Aparecido da Silva (født 7. oktober 1976 i Lagoa da Prata, Minas Gerais) er en brasiliansk fotballspiller. Han er kjent som en hardtarbeidende, defensiv midtbanespiller på Grêmio og.
I 2002 ble Gilberto tatt ut i Brasils tropp til verdensmesterskapet. Da midtbanestjernen Emerson ble skadet like før den første kampen, ble Gilberto Silva hentet inn, og han fikk spille hver kamp i mesterskapet som Brasil vant ved å slå 2-0 i finalen.
Etter en sesong med lite spilletid grunnet hard konkurranse fra blant annet Cesc Fàbregas og Mathieu Flamini om plassen på den sentrale midtbanen hos Arsenal, meldte Gilberto overgang til greske Panathinaikos. 18. juli 2008 skrev han under på en 2+1-årskontrakt med klubben, men årlige lønninger på 3,6 millioner euro. Overgangen fra Arsenal til Panathinaikos ble på omtrent 1,6 millioner euro.
Gilberto ble tatt ut i den brasilianske troppen til VM 2006.
Regensen
Regensen (latinsk navn: Collegium Regium, det kongelige kollegium, men oftest kalt Collegium Domus Regiæ, det kongelige hus' kollegium) er et kollegium for studenter ved Københavns Universitet og Danmarks Tekniske Universitet, med adressen Store Kannikestræde 2 ved Rundetårn i København.
Eldre tid
Regensen ble innviet 1. juli 1623, og er dermed Københavns nesteldste, bare overgått av Valkendorfs Kollegium fra 1588. Regensen ble opprinnelig drevet av «Kommunitetet», et legat stiftet i 1569 av Frederik II og bestyrt av universitetet for å forsørge 100 flinke og verdig trengende studenter. I starten inkluderte dette bare mat og underhold. I Christian IVs tid ble underholdet utvidet til å omfatte innkvartering av studentene, da kongen fikk reist Regensen som hybelhus. Regensen ble delvis gjenoppført etter Københavns brann i 1728.
Opprinnelig ble det servert to måltider for dagen, hver gang 3-4 retter servert kl 10 og kl 17. Til maten ble det drukket tynt øl, bortsett fra fire ganger i året da det ble servert «sterktøl». Under måltidene var det bare lov å snakke latin eller gresk. Det var høytlesning og obligatoriske øvelser i akademisk diskusjon. Bare i drapssaker var lærere og studenter underlagt byens jurisdiksjon. I andre saker var domfellelse overlatt til universitetets høyeste organ som disponerte sin egen fengselskjeller, selv om den strengeste straffen de rådet over, var utvisning og tap av akademisk borgerskap. Da studenten Amphion nordbagge (nordbagge = nordmann) som kom fra latinskolen i Trondheim, la seg i sengen til en københavnsk krovertinne i fylla så hun måtte slåss med ham, ble ikke universitetets straff for dette voldtektsforsøket annet enn bortvisning inntil videre (ikke permanent utvisning). Noen gjenopptakelse av studiene ble det likevel ikke på Amphion.
«Deponeringen» var innvielsesseremonien, der nye studenter angivelig ble renset for ungdommens «dyriske vesen» for å kunne opptas som akademiske borgere. Studenten fikk narrelue eller horn på hodet, pukkel på ryggen og rvehale bak. Med ansiktet innsmurt med fett og sverte måtte han høre på en tale om ungdommens dyriske vesen, ble jult opp, ansiktet vasket med skittent vann og håret klippet med en tresaks og strødd med høvelspon. Han betalte så de som hadde mishandlet ham fire skilling om han var fattig, åtte skilling om han var bemidlet. Det stod ham da fritt å løpe ut i byen og stelle i stand bråk som en siste runde med «dyrisk vesen».
Regensen har alltid vært bebodd av 100 studenter, samt en såkalt «prost» eller «regensprost» som underviser ved ett av Københavns Universitets fakultetet. Regensianerne har tradisjon for å forene seg i såkalte «vekkerforeninger». På generalforsamlingen velges beboerne til arbeidsoppgaver, de såkalte «embeter». Et slikt embete er f.eks. «klokkeratet». Studenter ved Københavns Universitet og DTU med to gjennomførte årsverk og et karaktergjennomsnitt på 6,6 på 7-trinnsskalaen eller over, kan opptas etter prioritering av et utvalg.
Regensens landemerke er det gamle lindetreet i gården, «frk. Lind», noe som feires ved tilbakevendende begivenheter, spesielt «Lindefrokosten» på fødselsdagen hennes (plantet av «regensprosten» Hviid 12. mai 1785). En annen tradisjon er foredragsserien «Slåbrok», kalt slik fordi beboerne tidligere stilte i slåbrok i kollegiets bibliotek.
Regensen ble fredet i 1918. Færøyenes flagg, Merkið, ble tegnet på Regensen i april 1919 av tre færøyiske studenter: Jens Oliver Lisberg, Janus Øssursson og Pauli Dahl.
Nyere tid
Fra 1971 fikk også kvinnelige studenter innpass, «den største sosiale omveltning i Regensens historie». I 1983 ble Kommunitetet nedlagt ved opprettelsen av «Københavns Universitets Kollegiesamvirke av 1983». Først da, i 1983, ble det innført husleie, ettersom Regensen ble opprettet med tanke på trengende studenter.
Skuespillet Genboerne (= Naboene) har livet i Regensens nabolag som ramme, og ble filmatisert i 1939.
Sønner av den røde gård
En rekke kjente dansker har bodd på Regensen.
Tapperiet
Tapperiet er et utested og konsertlokale i Notodden kommune i Vestfold og Telemark. Tapperiet ligger i Storgata 26, og har plass til ca. 1 200 tilskuere.
Metal Heart Festival skal arrangeres der for første gang i august 2007. Ellers brukes Tapperiet også som et av lokalene for Nord-Europas største blues-festival Notodden Blues Festival.
Zumwalt-klassen
Zumwalt-klassen er en klasse jagere utviklet for den amerikanske marinen. Skipene er multi-operasjonsskip med fokus på angrep mot land. Utviklingen av klassen er en nedskalert versjon av DD-21-fartøyprogrammet, og ble tidligere omtalt som DD(X). Tre skip er under bygging og det første er planlagt satt under kommando i 2015. Opprinnelig var det planlagt 32 skip, men grunnet høye kostnader ble dette redusert til 24 og så til syv. Den amerikanske marinen har nå bestilt tre skip og vil viderutvikle Arleigh Burke-klassen i stedet for å bygge flere skip av Zumwalt-klassen.
Barry (hund)
«Barry» (1800–1814), som egentlig het «Bäri» som betyr bjørn, var en hvit og rødbrun Sankt bernhardshund som ble avlet opp av cenobitmunkene ved klosteret i Grand Sankt Berhard passet i de sveitsiske alpene. Barry fikk trening som redningshund og skal ha utført en rekke rednindsdåder. Sagnet sier at han reddet mer enn 40 personer i sin tid, men tallene lar seg ikke endelig bekrefte.
Det er reist en statue til Barrys minne ved Cimetière des Chiens (en hundekirkegård) i Paris. Statuen viser en langhåret hund, men Barry hadde kort pels, som alle andre sankt bernhardshunder hadde før 1830. På plassen finnes det også en minneplatte til Barrys ære. Den hevder at Barry ble drept av den 41. personen han forsøkte å redde (noen hevder han trodde Barry var en bjørn). Historien er imidlertid usann.
Barry ble ført til Bern av en av munkene da han var omkring 12 år gammel, og der ble han de to siste årene av sitt liv. Han død av alderdom i 1814, og kroppen hans ble bevart og finnes ved Naturhistorisches Museum der Burgergemeinde Bern. Der sto han på utstilling til i 1923, da han var blitt i så dårlig forfatning at han måtte fjernes. Pelsen hans var da røket i 20 deler. Barry ble imidlertid restaurert av eksperter og remontert i et eget glassmontér i museets inngangsparti i 1998, der han fortsatt kan beskues av publikum.
Den utstoppede Barry måler 64 cm i skulderhøyde, men da han levde var han trolig litt mindre og veide mindre enn 50 kg (trolig kun 40-45 kg ifølge ekspertene). Altså betydelig mindre enn dagens Sankt bernhardshunder (som typisk veier 65-85 kg og er adskillig høyere).
Løvøya (Porsgrunn)
Løvøya er en øy ved Brevik i Porsgrunn kommune i Telemark. Løvøya ligger ved siden av Sandøya.
Løvøya var stedet der det til da ukjente radioaktive grunnstoffet og metallet thorium første gang ble oppdaget i 1828.
Rygene Idrettslag
Rygene Idrettslag (stiftet 13. mars 1933 som Rykene Arbeideridrettslag) er et idrettslag fra Rygene i Arendal, som driver med fotball. Tidligere både ski og håndball.
Fotballklubben fikk i 2010 kunstgressbane med lys, og en nyrenovert ballbinge i 2022.
Fotballstadion har fått sponsornavn Agdersveis Stadion, også kalt Planen blant lokale.
Fotball
A-laget i fotball spiller idag i 5. divisjon, etter å ha rykket ned fra 4. divisjon i 2010. Laget var sist i 3. divisjon fra 2001 til 2002.
Phnom Rung
Phnom Rung (thai:ปราสาทหินพนมรุ้ง), eller med sitt fulle navn, Prasat Hin Phanom Rung (Phanom Rung steinslott), er et angkoriansk tempelkompleks på kanten av en utdødd vulkan på 1320 fots høyde (ca 400 meter), i Buriramprovinsen i Isanregionen i Thailand. Det ble bygget i sandstein og lateritt mellom det 10. og det 13. århundre. Det var et hindutempel viet til Shiva, og symboliserer Kailashfjellet, hans himmelske bolig.
Tempelet ble restaurert over en periode på 17 år, fra 1971 til 1988, og ble åpnet for publikum av prinsesse Maha Chakri Sirindhorn 21. mai 1988. I 2005 ble det sendt forslag til UNESCO om at tempelet skulle få en plass på verdensarvlista.
La Crosse County
La Crosse County er et fylke i den amerikanske delstaten Wisconsin. Det ligger i den sørvestlige delen av staten og grenser mot Trempealeau County i nordvest, Jackson County i nordøst, Monroe County i øst og mot Vernon County i sør. Det har også grense mot delstaten Minnesota i vest.
Fylket ble grunnlagt i 1851 og har sitt navn etter byen La Crosse.
Skader og dødsulykker i skihopping
Skihopping regnes ikke som en spesielt farlig idrett, og alvorlige skader forekommer sjelden. Likevel ligger det i skihoppingens natur at det kan skje stygge fall som kan føre til alvorlige skader, og dødsulykker har forekommet.
Skader i skihopping
Flere faktorer har i de senere tiår bidratt til å redusere faren for fall og skader:
Enkelte renn har blitt kjent fordi mange deltakere skadet seg stygt. Skiflygingsbakken Čerťák i Harrachov, Tsjekkia hadde fra starten av en ekstrem utforming, og hopperne kunne gå så høyt som 12 meter over kulen. Flere deltakere skadet seg stygt under VM i skiflyging der i 1983. Bakken ble ombygd mellom 1989 og 1992, men også under VM i skiflyging der i 1992 skjedde det flere stygge fall. Skiflygings-VM i Kulm i Bad Mitterndorf, Østerrike i 1986 ble også preget av mange stygge fall. Både under VM i skiflyging i Oberstdorf, Vest-Tyskland i 1973 og skiflygingsuka i Planica, Jugoslavia i 1974 ga juryen for stor fart, og flere hoppere falt på hopp som var betydelig lengre enn bakkerekorden og verdensrekorden.
Til tross for flere stygge skader er det ikke kjent at noen skihoppere har mistet livet i skiflygingsbakker.
Akershus Heimevernsdistrikt 04
Akershus Heimevernsdistrikt HV-04 var et heimevernsdistrikt som ble nedlagt sommeren 2005. Heimevernsdistrikts mannskaper ved Solør-avsnittet ble ned nedleggelsen overført til HV-05 på Terningmoen på Elverum. De øvrige avsnittene, fra Romerike, ble overført til HV-02 på Lutvann i Oslo i det nye HV-distriktet Oslo og Akershus Heimevernsdistrikt 02.
Drin
Drin (makedonsk og serbisk: Дрим/Drim) er den lengste elva i Albania med en total lengde på 335 km. Elva har to utløp, et i elva Bojana og et i Adriaterhavet.
Utspring
Drin starter i byen Kukës i Tektan-regionen der Svarte Drin og Hvite Drin møtes. Herfra til munningen ved Adriaterhavet er elva 160 km lang, men dersom man regner med Hvite Drin, er elva 335 km lang, og den lengste elva som renner gjennom Albania. Svarte Drin (Crn Drim på makedonsk, Drini i Zi på albansk) har sitt utspring i Ohridsjøen og renner gjennom Nord-Makedonia og Albania. Hvite Drin (Beli Drim på serbisk, Drini i Bardhë på albansk) har sitt utspring ved fjellet Žljeb (Metohija-regionen i Kosovo i Serbia, nord for byen Peć), og renner derfra gjennom Albania.
Elveløp
Fra Kukës renner Drin gjennom de nordlige delene av Albania, først gjennom Has-området i nord, så gjennom byene Spas, Msi og Fierzë, før den når Dukagjini-området. Herfra renner den sørover gjennom Apripë e Gurit, Toplanë, Dushman, Koman, Vjerdhë og Pale Lalej. Ved Vau i Dejës kommer den inn på den lave Shkodërsletta og deler seg i to. Den ene delen renner ut i Drinbukta i Adriaterhavet sørvest for byen Lezhë. Den andre delen renner sammen med elva Bojana nær Rozafa. Selv om denne delen ikke er lengre enn 15 km blir elva her kalt Store Drin (Drini i Madh på albansk), fordi den har langt større vannføring enn den delen som går mot havet. Store Drin oppsto under en stor flom i 1858, da den brøt gjennom landet til Bune. Store Drin er svært bred og fører mye vann (320 m³/s), men er kort. Enkelte kart markerer denne delen som en innsjø. Etter Vau i Dejës fortsetter den lengre delen sørover, og passerer gjennom Bushat, Mabë, Gajdër, Lezhë og Medes. Sør for Lezhë går elva inn i et lavtliggende og flomutsatt kystområde, og passerer gjennom myrområder før den når Adriaterhavet.
Nedbørfelt
Det totale nedbørfeltet til Drin og dens tilhørende elver utgjør 19 600 kvadratkilometer. Da telles både Svarte Drin, Hvite Drin, Morača og Bojana med, i tillegg til Shkodërsjøen, Ohridsjøen og Prespasjøen. Nedbørfeltet til Drinområdet er markert med rødt på kartet.
Økonomi
Drin er viktig for albansk økonomi, særlig til vannkraftproduksjon. Det er bygd tre demninger ved fosser i elva, og disse produserer det meste av strømmen i landet. Den kunstige innsjøen Fierza (albansk: Liqeni i Fierzës), som er dannet av en demning ved Fierzë er den største kunstige innsjøen i Albania med en overflate på 73 km². Den nest største innsjøen er også bygd i denne elva. Vau i Dejës-sjøen (Liqeni i Vau te Dejës på albansk) har et areal på 25 km².
Etableringen av Fierza vannkraftverk førte til strid på 1980-tallet. Mens saken fortsatt var omstridt, befalte regjeringen at demningens reservoar skulle fylles med vann, i en slik grad at det berørte områder i nabolandet Jugoslavia. Den jugoslaviske regjeringa protesterte, uten at man kom fram til noen løsning. Fierzainnsjøen er fremdeles delt mellom Albania og Serbia.
John M. Turner
John Maurice Turner (født 11. desember 1913 i Askvoll, død 14. januar 1993 i London ) var en norsk-britisk militæroffiser. Han spilte en sentral rolle i organiseringen av etterretningsvirksomhet og motstandsarbeid i det okkuperte Norge under andre verdenskrig. Han ble tildelt Krigskorset, Norges fremste utmerkelse, for sin innsats.
Turner ble etter krigen norsk statsborger.
Familie
Turner sin mor, Aslaug Leonora Pettersen, var norsk og han vokste opp ved Stongfjorden i Askvoll i Sogn og Fjordane. Hans britiske far, Maurice Russel Turner, var direktør for aluminiumsfabrikken Stangfjorden Elektrokemiske Fabriker eid av British Aluminium Company. Familien tok seg etter krigsutbruddet over til Storbritannia.
Andre verdenskrig
Før han ble mobilisert tok Turner utdannelse til maskiningeniør. Turner tilhørte infanteriregimentet Green Howards og tjenestegjorde på Shetland da han i august 1941 ble gitt oppdrag for etterretningsorganisasjonen Secret Intelligence Service. Turner snakket norsk og arbeidet resten av krigen i organisasjonens norske og skandinaviske avdeling som ble ledet av Eric Welsh. Han var som nestkommanderende i Norges-avdelingen sentral i organiseringen av agentvirksomhet i Norge og bidro til oppbyggingen av det norske motstandsarbeidet.
Særlig opprettelsen av radiostasjoner som kunne sende etterretninger om tysk militær virksomhet var av stor betydning. Turner fikk blant annet organisert det slik at hans fetter Louis Pettersen ved hjelp av Shetlandsgjengen ble satt over fra Shetland til Staveneset i Sunnfjord, der han opererte under dekke av å være gårdsgutt hos deres felles bestemor. Pettersen ble senere tildelt Krigskorset for leveranser av utstyr, oppbygning av etterretningsorganisasjon og organisering av flyktningtjeneste i bergensområdet.
I etterkant av Telavåg-tragedien i april 1942 var flere av radiosenderne på Vestlandet og gruppene som opererte dem i en farefull situasjon. Turner deltok i en redningsekspedisjon med Catalina-flyet «Vingtor», for å evakuere tre menn, en kvinne og et barn, som var i fare på grunn av operasjonen av en hemmelig radiosender. Toktet gikk til Staveneset i Sunnfjord for å hente ut agentene Ole Hoff Snefjellå og Eivind Viken. Turner deltok i operasjonen som kjentmann. Operasjonen var ledet av kaptein Finn Lambrechts, og hele den øvrige besetning ble hedret med Krigskorset, inkludert Turner. Turner var den første utlending som mottok denne utmerkelsen og den ble overrakt av kong Haakong personlig.
Turner var fra august 1943 og ut krigen stasjonert ved den norske legasjonen i Stockholm, der han under dekknavnet «kaptein Jon Pettersen», organiserte virksomheten til Secret Intelligence Service. I Stockholm arbeidet han blant annet sammen med Knut Løfsnes.
Prajñāpāramitāsūtraen i 150 vers
Prajñāpāramitāsūtraen i 150 vers er en av de mindre prajñāpāramitāsūtraer.
Sanskrit-manuskripter fra Sentral-Asia
To sentralasiatiske manuskripter fra oasebyen Khotan, ble oppdaget i 1907, og oppbevares i Petrovisky-samlingen i St. Petersburg og Hoemle-samlingen i Oxford. Manuskriptene er på sanskrit, med enkelte passasjer i khotanesisk:
Tre tibetanske oversettelser
Teksten ble oversatt til tibetansk (P’hags pa shes rab kyi pha rol tu phyin pa’i tsul brgya lqa bcu pa) i det 8. århundre fra et Nepalsk sanskrit-manuskript med tittelen Ārya Prajñāpāramitā naya shatapañśashātikā.
Den tibetanske kanon buddhistiske kanon inneholder også to tantriske versjoner. Den første er en utvidet utgave med samme tittel. En tredje versjon på tibetansk (pal rdo rje snying po rgyan shes bya bai rgyid kyi rgyal po chen po) ble oversatt fra et Nepalsk manuskript med tittelen «Den store kongelige Tantra av Vajra-essensens mandala» (sanskrit: Śrī-vajramaņdalamkāra-nāma-mahātantrarāja).
En Tantra-tekst
Enkelte orientalister har klassifisert dette som en tantrisk tekst.
Prajñāpāramitā i 150 vers er basert på Vajraśekhara Sūtra (Kinesisk: Jīngāng dĭng Jīng, japansk: Kongōchō kyō), en Tantrisk tekst som nådde Kina i det 8. århundre og Japan i det 9. århundre. Den presenterer en mandala bestående av 1 461 guder, som alle sitter på en lotus og er omgitt av auraer. Sammen med Mahāvairocana Sūtra er den en av de to sentrale «Rot-Tantra’er» i kinesisk Tantra.
Richard With
Richard Bernhard With (født 18. september 1846 i Tromsø, død 9. februar 1930 i Oslo) var en norsk forretningsmann, skipsfører og stortingsmann. Han var far til journalist og redaktør Nanna With, og gjerne omtalt som Hurtigrutens far. Han var sønn av Tromsø bys første skipperborger, Sivert Regnor With. Denne var fra rundt 1860 fyrforvalter på Andenes.
Prajñāpāramitāsūtraen i 150 vers
En Tantra-tekst
Den japanske tittelen er Rishukyō, og den har spilt en sentral rolle i japansk Shingon, både i dens historie og praksis.
En 100-dagers disiplin kalt Shido Kego (firedelt Prā-Yoga) ved Shingon-skolen, som inkluderer prostrasjon, messing av Sūtra’er og mantraer, meditasjoner og ritualer, starter med messingen av Rishukyō.
Dānapāla oversatte en tantrisk versjon i året 980. Den hadde samme tittel som en av de tantriske utgavene i den tibetanske kanon, nemlig «Den store kongelige Tantra av vajra-essensens mandala», med undertittelen «en del av prajñāpāramitā-læren» (佛説金剛場莊嚴般若波羅蜜多教中一分, Fóshuō Jīngāngchāng zhuāngyán bānruò bōluómìduō jiàozhōng yīfēn). Dānapālas oversettelse tilsvarer den siste seksjon av den tibetanske versjonen.
Richard With
Hurtigruten
With innså gjennom handelsvirket et økende transportbehov, og var pådriver i etableringen av Vesteraalens Dampskibsselskab i 1881. De to første årene var han selv kaptein på selskapets DS «Vesteraalen», hvorpå han ble kontorsjef og senere direktør. Han sikret selskapet konsesjon på å føre helårsrute langs kysten (Hurtigruten) med et statstilskudd på 70 000 kroner, og var selv kaptein på den første turen i juli 1893. Selskapet var ledet av ham frem til 1909, da hans helse fremtvang avgang.
Prajñāpāramitāsūtraen i 150 vers
En Tantra-tekst
Da Bu Kong (不空), som tilhørte Tantra-skolen i Kina, oversatte teksten i året 770, skrev han også en kommentar til teksten sett fra et tantrisk perspektiv. (大樂金剛不空真實三昧耶經般若波羅蜜多理趣釋, Dàlè Jīngāng Bùkōng zhēnshí sānmeyē Jīng bānruò bōluómìduō lĭqùshì).
Richard With
Den Norske Amerikalinje
Rundt 1910 var han sentral i etableringen av Den Norske Amerikalinje der han også satt i styret frem til 1913. Han var også pådriveren i etableringen av "Lofotens og Vesteraalens turistforening". Han relokaliserte til Kristiania der With var leder i Nordlendingenes Forening. Mottok St. Olavs Orden i 1895.
Prajñāpāramitāsūtraen i 150 vers
Kommentarer fra Japans Tantra-skole (Shingon)
Grunnleggeren av Tantra (Shingon) i Japan, Kūkai (Kinesisk: 空海, Kōng Hāi, 774–835), skrev to kommentarer til Prajñāpāramitā Sūtra i 150 vers:
Richard With
Navneopphav
Hans navn har vært brukt på to hurtigruteskip: DS «Richard With» (1909) og dagens MS «Richard With» (1993). I Hadsel finner vi tusenårsstedet «Richard Withs plass». Også i Risøyhamn har man en «Richard Withs plass», stedet han en gang eide og der det lokale bygdetunet er lokalisert. Også i Tromsø finner man «Richard Withs plass», mens Trondheim og Bodø har kalt opp veier etter ham. Både Vardø, Kirkenes, Stokmarknes og Alstahaug har sin Richard Withs gate. Det samme gjelder Andenes, der Richard With vokste opp.
NET
NET kan vise til:
Richard With
Navneopphav
I 1993 ble han avbildet på et frimerke.
Prajñāpāramitāsūtraen i 150 vers
Kommentarer fra Japans Tantra-skole (Shingon)
En annen innflytelsesrik japansk kommentarer ble skrevet Jìxiān (濟暹):
Richard With
Stortingsmann
Richard With satt også på Stortinget en periode, for Frisinnede Venstre. Han representerte Vesteraalen krets i Nordland mellom 1910 og 1912.
Prajñāpāramitāsūtraen i 150 vers
Kommentarer fra Japans Tantra-skole (Shingon)
To japanske kommentarer ble skrevet til kommentaren av Bu Kong:
Berg skole (Larvik)
Berg skole er en barneskole i Helgeroa i Larvik. Skolen ble bygget i 1963, og erstattet da skolene Arøya, Helgeroa, Nevlunghavn, Holhjem og Manvik. I oppstartsåret hadde skolen 193 elever fordelt på ni klasser. I skoleåret 2013/2014 var det 250 elever fordelt på tretten klasser.
Jerngarden
Jerngarden (på rumensk Garda de Fier) var en ultranasjonalistisk, antisemittisk, fascistisk bevegelse og et politisk parti i Romania fra 1927 og til andre verdenskrig.
Hydroklorfluorkarbon
Hydroklorfluorkarbon (HKFK) er ufullstendig halogenert hydrokarbon med klor og fluor. Disse fluidene er ikke lenger tillatt brukt i nye anlegg.
Jerngarden
Bakgrunn
I mars 1930 dannet Codreanu Jerngarden som en paramilitær politisk gren av legionen og dette navnet gikk etterhvert over til å ble betegnelsen på hele bevegelsen. Etter at Jerngarden ble forbudt i 1933, skiftet den navn i juni 1935 og registrerte seg som politisk parti kalt Totul pentru Țară (Alt for fedrelandet).
Medlemmene gikk med grønne uniformer, som skulle symbolisere fornyelse; og de ble referert til som «grønnskjortene» (Cămășile verzi), og de hilse hverandre med den romerske hilsen, med strak høyre arm.
Bevegelsen tok i bruk en sterk propaganda, med semireligiøse innslag og marsjer, patriotiske sanger og frivillige arbeidstjeneste og ønsket å fremstille seg som et alternativ til de angivelige korrupte og udugelige politiske partiene. Organisasjonen bar preg av å være en religiøs sekt med nasjonale politiske målsetninger. Absolutt lydighet til Codreanu var en plikt, nye medlemmer måtte drikke de andres blod og alle gikk med små skinnposer rundt halsen med fedrelandets jord.
Jerngarden var den sterkeste fascistiske bevegelse utenom Tyskland og Italia i mellomkrigstiden. I valgene i 1936 og Jerngardens parti (TPT) ble det tredje største. En del medlemmer deltok i den spanske borgerkrigen på Francos side. Etter at kongen innførte diktatur i 1938, ble Codreanu og en del andre sentrale ledere drept. I 1939 drepte de statsminister Armand Călinescu i et attentat, Călinescu hadde i tiden før dette slått ned på Jerngarden ved å arrestere og henrette personer derfra. General Ion Antonescu grep da makten og innførte et autoritært tyskvennlig styre med støtte fra Jerngarden.
Signe Flatin Neset
Signe Flatin Neset (født 11. desember 1912 i Seljord, død 30. juli 1975) var en norsk hardingfeleutøver fra Seljord i Telemark.
Signe Flatin Neset var datter av spelemannen Kjetil Flatin og bodde på plassen Ramberg ved kommunegrensa mellom Seljord og Kviteseid, helt til hun giftet seg med spelemannen Leiv Neset fra Modalen og flyttet til Skien. Hun var blant de fremste utøverne på hardingfele i sin samtid.
Signe Flatin begynte tidlig å spille hardingfele, og allerede som 14 -åring reiste hun sammen med faren rundt om i landet og holdt konserter.
I 1960 ble hun den første kvinnen som vant en 1. premie i hardingfele klasse A på landskappleiken. Fram til 2005 var hun fremdeles den eneste.
Signe Flatin Neset spilte første gang i radio så tidlig som i 1934, og hun spilte inn mer enn 100 slåtter, både for Arne Bjørndals samling i Bergen og for NRK. Hun spilte mye sammen med Torbjørg Ås Gravalid i sin ungdom, senere også med Leiv Neset.
Rolf Myklebust skrev i boken sin at hun var blant de beste spelemennene i landet.
British National Front
National Front er et ytterliggående høyreekstremt politisk parti i Storbritannia som ble grunnlagt i 1967, og var først og fremst aktivt fra slutten av 1970-tallet til midten av 1980-tallet. Partiet har hovedkvarter i Kingston upon Hull og har siden september 2018 blitt ledet av Tony Martin. Det har ingen valgte representanter på noe nivå i den britiske regjering. Dets beste tid var på 1970-tallet da det hadde et lite antall lokale bystyremedlemmer, men har aldri klart å sikre seg et sete i det britiske parlamentet.
Spissbåt
Spissbåt er en fellesbetegnelse på et stort antall varianter av robåter med kjøl over hele Norge. De fleste spissbåter har nokså avrundet stevnbue, og ytterkanten av øverste bord, der det er festet til stevnene, heller utover, slik at det blir trekantede spisser her – derav navnet.
De fleste robåttyper i Norge er derfor i prinsippet spissbåter; de eneste viktige unntakene er Nordlandsbåter og Trøndelagsbåter, der de trekantede spissene dannes av markerte lyrodder opp langs stevnene (men en del andre båter har også nokså lave lyrodder, som forsterker den spisse trekantformen).
I dag brukes betegnelsen 'spissbåt' om de nyere båttypene som oppsto fra slutten av 1800-tallet og utover på 1900-tallet, særlig i Nord-Norge og på Møre.
Siden middelalderen har det eksistert distinkte distriktstyper av robåter, og de fleste av disse bygges ennå (Oselver, Strandebarmer, Nordfjordsbåt, Sunnmørsbåt, Nordmørsbåt, Åfjordsbåt, Nordlandsbåt o. fl.). En del – men ikke alle! – av disse er en slags spissbåter, med sine nokså slakt rundede stevner. Siden slutten av 1800-tallet har det oppstått "nye" typer av robåter, som alle er varianter av spissbåt.
Disse endringene og forenklingene førte etter hvert til at mange båtbyggere begynte å improvisere over de ulike robåttypene. Etterhvert oppsto et stort antall ulike varianter, tilpasset ulike markedskrav, og nokså forskjellige fra de tradisjonelle, distriktstilknyttede typene.
Ulike moderne spissbåttyper
Spissbåtene i Nord-Norge ble ikke minst aktuelle ved innføringen av motoriserte fiskebåter omkring 1900. De gamle nordlandsbåtfæringene var upraktiske som alt-mulig-båter med sine skarpe, steile, høye stevner, lange kjøl og smale form. De satte dessuten store krav både til materialene og til båtbyggerne.
På Møre oppsto en særegen spissbåt som avviker ganske mye fra de "opprinnelige" båtene. Også Strandebarmerne gjennomgikk etterhvert modifikasjoner og forandringer, selv om disse overfladisk sett tilsynelatende er mindre i forhold til "det opprinnelige".
Utover i 1960-årene lærte mange båtbyggere seg å bygge båter med speil bak til påhengsmotor; disse blir kalt tverrskotting eller speilbåt, og er flate bak. De finnes i to versjoner; én der akterspeilet går helt ned på kjølen, og én der et lot svinger et stykke opp, slik at båten under vann blir spiss bak. Den første typen bærer mer enn den siste, og tåler større motor, men den siste typen er bedre å ro, nærmest som en vanlig spissbåt.
Kornstørrelse
Kornstørrelse beskriver diameteren til enkeltpartikler i et sediment, eller partiklene i klastiske sedimentære bergarter. Begrepet kan også brukes om andre partikler. Begrepet omhandler ikke krystallstørrelse. Et korn kan bestå av fragmenter fra ett krystall eller flere krystaller.
Dalen vår
Dalen vår er et lokalhistorisk tidsskrift som utgis til medlemmer av Soknedalen lokalhistoriske forening tre ganger årlig. Heftet, som tar for seg lokalhistorie fra Soknedalen i Ringerike kommune, kom ut første gang i mars 1994 og trykkes i et opplag på ca. 700 eksemplarer. Redaktør fra starten til 2014 har vært Else Marie Abelgård.
Spissbåt
Ulike moderne spissbåttyper
«Plastbåtene» er imidlertid sjelden særlig lik tre-spissene; de er hardhendt tilpasset påhengsmotor, og som oftest dårlige å ro. De vanlige fritidsbåtbrukerne bryr seg ikke om dette; de bruker nesten bare påhengs i alle fall, og er helt likegyldige til båtenes ro-egenskaper.
Kornstørrelse
Størrelsene viser til Wentworth scale (eller Udden-Wentworth). Krumbein phi (&phi;) skalaen er en modifikasjon av Wentworth skalaen, laget av W. C. Krumbein, (Krumbein & Sloss 1963). Den er logaritmisk og utledet fra formelen der Formelen kan omskrives for å finne φ:
Spissbåt
Ulike moderne spissbåttyper
Også de gamle robåttypene har gjennomgått utvikling hele tiden, og på slutten av 1800-tallet hadde de fleste av disse ganske dypt «kjølskjær», dvs at det nederst mot kjølen vanligvis var et nokså bratt kjølrennebord, som gjorde at båten stakk nokså dypt ned i sjøen (Strandebarmer, Oselver o. l. er unntak fra dette).
De fleste spissbåtene som ble bygd utover på 1900-tallet har også dette trekket med det dype kjølskjæret, og i sjøen er dette ofte en fordel, idet sjødyktighet og seilegenskaper blir bedre av det. Men samtidig blir båten noe mer tungrodd, og kan heller ikke ros inn i langgrunne strender. I ferskvann er derfor båtene ofte mer flatbunnet og med mindre kjøl enn i sjøen.
Nevroendokrine svulster
Nevroendokrin kreft eller NET-kreft er et samlebegrep på en rekke hormonproduserende kreftsvulster. Nevroendokrine svulster (NET) er hovedbetegnelsen for en gruppe av uvanlige, ofte saktevoksende svulster som oppstår av celler i det endokrine systemet som tidligere ble klassifisert som «carsinoid kreft». De blir for det meste funnet i lungene eller i tarmsystemet, men de kan også forekomme i mange andre deler av kroppen slik som i bukspyttkjertelen, eggstokkene, prostata, bryst og testiklene.
NET-kreft utvikler seg når de spesialiserte cellene i det endokrine systemet endrer sin sammensetning som får dem til å dele seg opp ukontrollerbart og gro til en unormal vevsmasse (svulst). Det stedet hvor en NET-kreft forekommer først blir kalt det primære området. Kreften kan også spre seg (metastasere) til andre deler av kroppen. De mest vanlige stedene for disse sekundære krefttypene er lever, skjelettet og lymfekjertlene.
Det oppdages mellom 150 og 200 nye tilfeller av denne kreftformen hvert år, men den er vanskelig å diagnostisere, så det kan gå mange pasienter som ikke får behandling i en innledende fase. Nevroendokrine svulster rammer alle aldersgrupper.