cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Klassisismen (musikk)
Sonatens utvikling
Mozart lekte seg særlig i pianosonatene, der han kunne flytte på de sakte delene, fjerne de raske delene og ha menuetter i andresatsen i stedet for tredjesatsen. Mozart hadde i hovedsak fire satser, men han tok seg store friheter. Mozart brukte også ofte kromatiske løsninger i sine sonater.
Konsertens utvikling
Konsertens utvikling hadde allerede tidlig i klassisismen begynt å bevege seg fra concerto grosso med flere solister til konserter med hovedinstrument, gjerne spilt av komponisten selv. Enda det fantes konserter for soloinstrumenter i barokken, var disse som oftest variasjoner over et tema fremført av orkesteret, mens i denne perioden var melodien introdusert av soloinstrumentet. Concerto grosso ble erstattet av sinfonie concertante, en mellomting mellom konsert og symfoni. Fremveksten av pianokonserter kom også som følge av at flere innen Wiens borgerskap etterlyste pianomusikk etter at de begynte å bli opptatt av musikk, og pianokonserter og -sonater ble brukt også til opplæring.
I motsetning til i sonatene og symfoniene, hadde ikke Haydn stor påvirkning på utviklingen av konserten. Concertoene behold for det meste de tre satsene de fikk i barokken, og hadde ikke noen menuett-del. For Haydns del er det særlig trompekonserten fra 1796 som skiller seg ut, skrevet etter at han begynte å bli ferdig med instrumentalmusikk og etter oppfordring etter at klafftrompeten nylig var blitt oppfunnet.
Mozart brukte sonateformen til andre konsertstykker, inkludert serenaden. Et av hans mest kjente verk, Eine Kleine Nachtmusik, er en serenade med en sonateform som avslutter med en rondo. Formmessig gjorde imidlertid Mozart lite med konsertene, og han beholdt hurtig – langsom – hurtig-formen fra tidligere. Flesteparten av konsertene han skrev var klaverkonserter, slik at han selv kunne bidra. Han skrev 20 klaverkonserter, fem fiolinkonserter, fire hornkonserter, to fløytekonserter (en av dem muligens for obo), en klarinettkonsert og en fagottkonsert. Mozart hadde særlig stor sans for virtuose concerti.
Operaens utvikling
miniatyr|Scene fra [[Figaros bryllup der Cherubino gjemmer seg bak stolen til Susanna når greven kommer inn.]] Om Haydn og Beethoven hadde større dominans innen utvikling av sonater og symfonier, var Mozart den avgjørende innen utviklingen av operaer. Haydn hadde gjort noen forsøk på å forbedre operaen slik at den italienske opera buffa med vekt på sang ble slått sammen med wienerklassisismens vekt på instrumentalmelodi. Haydns operaer forble imidlertid relativt ukjente. I stedet var det Mozart som lyktes å kombinere de to, både i sine italienske og sin tyske operaer.
Mozart var også inspirert av operaen slik Gluck hadde arbeidet med den, og var selv opptatt av at operaene måtte ha en handling som musikken måtte drive frem; ideelt en krise og en påfølgende løsning. Mozart var flink til å bearbeide sitt persongalleri musikalsk, og brukte resitativer til ytre handling og arier til indre, det vil si at historien i korte trekk ble dekket i resitativet og hensiktene og tankene – og de viktigste handlingene – i ariene. Dette bruddet med Glucks anmodning om å ha nettopp et mindre skille mellom arie og resitativ i verk som Die Entführung aus dem Serail gjorde at Mozart av enkelte, Johann Wolfgang von Goethe inkludert, ble ansett som gammeldags og inspirert av italiensk opera. Samtidig kunne Mozart også gå den motsatte veien, for eksempel med Tryllefløyten, som følger Glucks prinsipper og dessuten har tysk tekst.
Nettopp Tryllefløyten var del av den tyske syngespill-tradisjonen. Mozart skrev i syngespilltradisjonen allerede i 1768 med Bastien und Bastienne, en komisk parodi på et mer berømt stykke av Jean-Jacques Rousseau. Imidlertid bearbeidet Mozart syngespill-tradisjonen fra den tyske der sangene sto friere fra handling og med mindre krevende sanger til langt mer krevende sanger, særlig i Tryllefløyten, mer inspirasjon fra italiensk sangstil og med stor variasjon i musikken. Slik kan man snakke om at Mozart skapte en slags wiener-syngespill.
Mozart skrev til sammen 17 operaer, fordelt på 5 opera seria, 7 opera buffa og 5 syngespill. Enda Mozart skrev operaer hele livet, var det først da han flyttet til Wien at han fikk prøve seg skikkelig, og Idomeneo (1782) regnes som hans første store opera. Etter denne dominerte de humoristiske operaene; Die Entführung aus dem Serail (1782), Der Schauspieldirektor (1786) og Tryllefløyten (1791) er syngespill, mens Figaros bryllup (1786), Cosi fan tutte (1790) og Don Giovanni (1791) er buffa. I tillegg til Idomeneo, er det bare La clemenza di Tito (1791), den nest siste operaen han skrev, som var en opera seria.
Andre komponister i klassisismens hovedperiode
Antonio Salieri var i hovedsak en operakomponist som samarbeidet godt med Gluck og videreførte flere av dennes prinsipper. Salieri hadde flere store operasuksesser, spesielt Tartare. Salieri greide imidlertid i liten grad å fornye seg, og ble derfor etter hvert mindre aktuell som operakomponist i løpet av 1790-årene. Han hadde imidlertid også en solid karrière som musikklærer for komponister som Beethoven, Schubert, Franz Liszt og Hummel.
Luigi Boccherini var en italiensk cellist og komponist som var med og påvirket strykekvartetten. Han inspirerte samtidige komponister, inkludert Mozart. Han er i ettertiden i hovedsak kjent for sin menuett fra strykerkvintett opus 13. Boccherini utviklet strykekvintetten, det vil si en kvartett med en ekstra cello, og var med på å gi celloen en viktigere rolle enn tidligere. Boccherini tilbrakte mesteparten av sitt voksne liv i Madrid.
Giovanni Paisiello var en av de mest anerkjente operakomponistene på sent 1700-tall. Hans oppdrag var gjerne andre steder enn Wien, inkludert hos Katarina den store i St. Petersburg og hos Napoleon Bonaparte i Paris. Han var en stor inspirasjon for Mozart, og skrev stort sett munter musikk, for det meste til muntre operaer.
Overgangsperioden til romantikken (1810–1830)
miniatyr|[[Trombonen dukket opp i verdslig klassisk musikk mot slutten av klassisismen. Edward Solomon]] Etter at Joseph Haydn døde i 1809 og Ludwig van Beethoven hadde omdefinert symfonien, ble de siste 20 årene av klassisismen en sakte overgang til romantikken. I tillegg til Beethoven, var skikkelser som Franz Schubert især, men også Fernando Sor, og Johann Nepomuk Hummel med på å bevege musikken i den retning. I tillegg var det enkelte vesentlige komponister som Nicolò Paganini og Gioacchino Rossini som påvirket musikken uten verken å tilhøre klart klassisismen eller romantikken. Carl Maria von Weber og Felix Mendelssohn, som skrev i slutten av den klassisistiske perioden, regnes i denne sammenhengen som romantikere.
Black Canyon of the Gunnison nasjonalpark
Black Canyon of the Gunnison nasjonalpark er en nasjonalpark i den vestlige delen av delstaten Colorado, USA. Parken er 122 km² i størrelse. Hele canyonen er ca. 75 km lang, hvorav ca. 20 km er innenfor nasjonalparken. De dypeste og mest dramatiske delene av canyonen ligger i parken, men canyonen fortsetter oppover inn i Curecanti National Recreation Area og nedstrøms inn i Gunnison Gorge National Conservation Area.
Klassisismen (musikk)
Instrumentering i overgangsperioden
Blant blåseinstrumentene var det særlig trombonen som hadde den største utviklingen. Instrumentet var mest brukt til kirkemusikk og marsjer, men ble av Beethoven og Schubert brukt i symfonier mot slutten av klassisismen. Trompeten ble imidlertid mer eller mindre uforandret, og enda ventiltrompetene ble patentert i 1818, ble de ikke brukt før i romantikken.
Black Canyon of the Gunnison nasjonalpark
Geologi
Elva Gunnison, som parken er oppkalt etter, har et gjennomsnitts fall på 18 meter/km gjennom parken, noe som gjør den til et av de bratteste elveløp i Nord-Amerika. Til sammenligning har Colorado River gjennom Grand Canyon et gjennomsnitts fall på 1,4 m/km. På det bratteste faller Gunnison 150 meter på en strekning på 3 km.
Klassisismen (musikk)
Instrumentering i overgangsperioden
Gitaren hadde lenge vært i utkanten av den klassiske musikken, men allerede fra 1750 dukket den opp i Spania med seks strenger og enkelte tilleggsstrenger. Fra 1780 av kom seksstrengersgitaren i hyppig bruk i Spania, kort tid etter i Italia, Østerrike og Frankrike. Også harpen gjorde stor suksess i slutten av klassisismen. Det var imidlertid først med Sor at den ble tatt inn i orkestersammenheng.
Pianoet var i stadig utvikling. I periodens begynnelse begynte man å bruke metallramme for å holde på plass strengene, noe som ga en klarere lyd. Det var først i 1825 at filt erstattet lær på hammerne, og omtrent samtidig gikk rekkevidden over fra fem oktaver i begynnelsen av klassisismens hovedperiode til seks og en halv.
Black Canyon of the Gunnison nasjonalpark
Adkomst
Det er to innfallsporter til parken, som administreres av National Park Service. Den mest tilrettelagte inngangen til parken ligger på sørsiden av canyonen og er 24 km øst for byen Montrose. På nordsiden inngangen 18 km sør for Crawford, men den er stengt vinterstid.
Klassisismen (musikk)
Symfonien i Beethovens sene perioder
Enda Ludwig van Beethoven lagde operaer med mye drama og store forandringer i dynamikken, var ikke orkesteret hans veldig forandret. Et par ekstra horn, en større slagverksgruppe og bruk av tromboner var den største forandringen – da i tillegg til et helt kor for avslutningen – til uroppføringen av Den niende symfonien.
Beethoven brukte ti år på å skrive sin siste symfoni, den niende. Denne tilhører som eneste symfoni Beethovens siste periode som komponist og klassisismens siste år da den kom ut i 1824. Den niende symfonien er en slags syntese mellom de to første stilene, og blander det klassisistiske og det romantiske i en konflikt – det gamle med det nye, system og orden mot det følelsesmessige og uhåndgripelige. Dette bruddet mellom de to stilene var med på å definere musikken i store deler av 1800-tallet. Samtidig gikk Beethoven i noen grad bakover, da han gjeninnførte polyfon musikk inspirert av Händel og Bach.
Sanger og Franz Schubert
I likhet med Beethoven, var Franz Schubert elev av Antonio Salieri. Tidlig i karrieren delte Schubert Salieris konservative skepsis til Beethovens blanding av det tragiske og det humoristiske, det helligste med Harlekin. Schubert skal også ha gått så langt som å si at østerriksk musikk måtte kvitte seg med tysk innflytelse – en kommentar beregnet på Beethoven – før han senere snudde om og ble en beundrer av tyskeren. Det er uvisst hvor vidt Franz Schubert og Ludwig van Beethoven noen gang møttes, men Schuberts mening om Beethoven ble drastisk forandret.
Schubert tilhørte den klassisistiske perioden, men hans musikk var en tilrettelegging av romantikken, spesielt i sanger («Lieder»), der akkompagneringen ble enda mer selvstendig fra melodien enn den allerede var i klassisismen. Lieder hadde eksistert siden 1700-tallet, og eksisterte i hovedsak enten som strofiske – at vers og refreng gjentok seg, gjennomkomponert – at vers og/eller refreng varierte eller variert strofisk, en blanding der det er mest strofisk, men med noe varianter. Gjennomkomponerte lieder var uvanlige frem til Schubert, men han komponerte i samtlige tre former. Han ga også pianoet en avgjørende rolle i lieder, og lot melodien og rytmen være med på å beskrive fortellingen, for eksempel ved å skildre natur eller gjenstander.
Opera og Rossini
I begynnelsen av 1800-tallet hadde opera en svært økt popularitet. For mange adelige og rike borgere var det viktig å bli sett i operaen, og blant de under på rangstigen var opera underholdning. Mens tysk og fransk opera var mest opptatt av orkesteret, var det sangen som var i forsetet for italiensk opera. Østerriksk, tysk og fransk musikk gjorde det bra, men italiensk operakomposisjon hadde lite suksess siden Pergolesi og til dels Paisiello. Riktignok hadde Johann Simon Mayr blitt italiensk og komponerte 70 operaer mellom 1795 og 1824, men frem til 1812 hadde ikke Italia en egen operakomponist. Salieri på sin side var italiener, men langt mer «tysk» i stilen.
I 1812 begynte Gioachino Rossini å gjøre seg bemerket. Han startet med opera seria, blant annet Otello, men det er særlig innen opera buffa at Rossini er kjent. I 1816 skrev Rossini musikken til Barbereren i Sevilla, blant annet ved å resirkulere overturen fra Aureliano in Palmira, en opera seria som aldri ble en suksess. Barbereren i Sevilla ble en stor suksess, og markerte Rossini som en av de største operakomponistene i sin tid. Han fulgte opp suksessen med La Centenerola året etter.
Rossini skrev til sammen 39 operaer, flere av de ble store suksesser. I 1829 ga han seg etter William Tell i en alder av 37. Dette betyr at samtlige av hans operaer er plassert innen grensene for klassisismen, men han kategoriseres ofte som romantiker, til tross for at hans mest kjente verk er satirer og komedier (jamfør definisjonsproblematikken i innledningen av denne artikkelen). Ettersom Vincenzo Bellini og Gaetano Donizetti hadde sitt gjennombrudd etter at Rossini sluttet å komponere, regnes de ikke i denne sammenhengen blant klassisistiske operakomponister.
Andre komponister i senklassisismen
Louis Spohr var i sin tid en svært anerkjent musiker, og utmerket seg først og fremst som fiolinvirtuos, men ble i sin samtid i stadig større grad en komponist av nesten utelukkende instrumentalkomposisjoner. Til gjengjeld var de anerkjente nok til at han ble sammenliknet med Beethoven. Han var også en av få som skrev symfonier samtidig med Beethoven. Han skrev riktignok over 90 sanger, men disse var som oftest beregnet til elever. Til tross for at Spohr tilhørte den senere delen av klassisismen, var han sterkt påvirket av Mozart, og han ble derfor en klar overgang mellom musikk i den tidligere klassiske perioden og romantikken. Spohr lagde musikk langt ut i den romantiske perioden.
Niccolo Paganini begynte å komponere allerede tidlig på 1800-tallet, og det antas at hans 24 caprices ble skrevet i 1805. Imidlertid ble de ikke gitt ut før 1820. Paganinis rolle som komponist hører derfor mest hjemme i romantikken, men som musiker var han med på å forme siste del av klassisismen.
Johann Nepomuk Hummel var i sin ungdom elev hos Mozart, og han ble en populær musikklærer og klavervirtuos, men det var først på midten av 1800-tallet han begynte sin produktive karrière som kapellmester i Stuttgart (1816) og Weimar (1819). Blant hans mest kjente verk er stykker, særlig trioer og sonater, for piano. Hummel unngikk symfonier, som han overlot til Beethoven, men skrev ellers mange forskjellige typer komposisjoner, inkludert operaer. Han var kjent for en «polert» stil, og hans folkesanger, som solgte svært godt, var beregnet på et marked som etterlyste denne typen verk.
John Field var en irsk klavervirtuos som er tillagt å ha oppfunnet nocturne-musikken. Han hadde stor innflytelse som pianist i slutten av klassisismen, men gikk fort av moten ved inngangen til romantikken.
Klassisismens betydning for senere musikk
Det å arrangere konserter for et stort publikum i store saler krevde også instrumenter som man fint kunne høre. Musikkinstrumenter ble derfor utviklet med dette for øre, noe som gjorde tverrfløyten, oboen, klarinetten med flere instrumenter langt mer avanserte, og utviklingen mot ventilinstrumenter startet. Pianoet fikk et stort gjennombrudd i klassisismen, som det tok med videre til den romantiske perioden. Også orkestrene økte i antall, og blåseinstrumenter ble et naturlig innslag.
Selve musikken ble også påvirket av den nye måten å fremføre på. Symfoniene beveget seg fra først å være udefinerte stykker til så å bli definert av Haydn og utviklet for et stort publikum av Beethoven. Konserter, serenader, divertimenti og sonater tok også skrittet ut fra private hjem til store saler, også disse stadig mer definert. Ved å definere hvordan et stykke skulle være, kunne også komponistene leke med dette – for eksempel var Haydns og Beethovens eksperimentering med akkorder og rekkefølgen på satsene viktige fordi det var en forventning til hvordan satsene skulle utvikle seg.
Operaene ble utviklet også for å passe til publikums smak. Den alvorlige opera seria ble forandret av Gluck, og hans ideer om at arier skulle passe inn i operaen og støtte handlingen fremfor å vise frem sangeren ble etablert. Kastratsangere, som var svært populære i barokken, forsvant også som følge av den endrede smaken på slutten av 1700-tallet.
Komiske operaer hadde et stort gjennombrudd. Dette medførte at historiene ofte ble lagt til steder og handlinger nærmere i tid: Av Haydns femten operaer er det bare den siste der handlingen er lagt til gresk mytologi, mens fiskekoner og liksomastronomer er hovedpersoner i de andre. Av Mozarts mest kjente operaer er bare La clemenza di Tito og Idomeneo lagt til antikken, mens Figaros Bryllup, Tryllefløyten, Don Giovanni og Cosi fan tutte er lagt til enten samtiden eller en bekymringsfri tid med likheter. Heller ikke Rossini har antikken som hovedkilde. Samtlige tre operakomponister satset mye på komisk opera, enten buffa eller dramma giocoso, og temaene var ofte landlige historier.
Komponistens egen rolle var også vesentlig. Haydn gikk fra å være en tjener under Nikolaus I. Esterházy til å bli så anerkjent at han hadde langt større frihet, og under Nikolaus' etterfølger var han fri til å dra på lengre reiser. Mozart forlot erkebiskopen av Salzburg på grunn av de strenge reglene. Beethoven var stort sett en fri mann som aldri var ansatt permanent. Rossini var det samme, en komponist så populær at han kunne trekke seg tilbake i tidlig alder, og nyte sitt otium i en alder av 37.
Ibrahim Didi
Dr. Ibrahim Didi er en maldivisk politiker. Han har vært fiskeri- og jordbruksminister siden 11. november 2008.
Han og resten av den maldiviske regjeringen fikk mye omtale i pressen i oktober 2009, da de avholdt et regjeringsmøte under vann, der de undertegnet et dokument der de ber om globale kutt i utslippene av klimagasser. Deler av Maldivene ligger under vann, og dersom havet stiger mer, vil Maldivene miste mer land.
Bergendalsveien (Oslo)
Bergendalsveien er en vei som går fra Sørkedalen i bydel Vestre Aker i Oslo og innover i Marka. Den går nordover fra Gamle Heggelivei og fortsetter 6-700 meter til Bergendalplassene (gnr./bnr. 20/5 og 20/6).
Veinavnet ble vedtatt i 2014.
Meccano spykee
Meccano spykee er en fjernstyrt overvåkingsrobot som du kan styre med en PC via trådløst nettverk.
Verdensrekordhistorikk på 10000 m hurtigløp skøyter menn
Oversikt over utviklingen av verdensrekorder på 10 000 m hurtigløp for menn som er godkjent av International Skating Union (ISU):
Florian Notz
Florian Notz (født 24. april 1992 i Dettingen an der Erms) er en tysk langrennsløper, som representerer SZ Römerstein.
2. mars 2014 debuterte han i verdenscupen i langrenn under 15 km fri teknikk i Lahtis hvor han endte på 7.-plass, 53,3 sekunder bak Martin Johnsrud Sundby.
Under U23-VM på ski 2015 i Almaty tok Notz gull i 15 km fri teknikk, foran nordmannen Simen Hegstad Krüger og Adrien Backscheider fra Frankrike. To dager senere endte han rett utenfor pallen på en 4.-plass under 30 km skiathlon, 8,3 sekunder bak vinneren Magne Haga fra Norge.
Notz ble tatt ut i den tyske troppen til Ski-VM 2015 i Falun, der han startet med en 47.-plass under 30 km skiathlon, fulgte opp med en 35.-plass under 15 km fri teknikk, og avsluttet med en 7.-plass i stafetten på lag med Jonas Dobler, Thomas Bing og Tim Tscharnke.
Per-Egil Flo
Per-Egil Hough Flo (født 18. januar 1989) er en norsk fotballspiller som spiller for Sogndal Fotball.
Han kom til Molde sommeren 2013. Debuten hans kom i kampen mot Lillestrøm SK 27. juli 2013. Den første sesongen han spilte i Molde fikk han åtte kamper, og han spilte stort sett venstre back.
Han er nevø av Håvard Flo.
Landslaget
Etter å ha spilt en god sesong for Molde FK fikk han sin debut på det norske landslaget den 27. august 2014 mot De forente arabiske emirater.
Meritter
Molde FK
Ulkefisker
Ulkefisker (Scorpaeniformes) er en gruppe strålefinnede fisker. De fleste har stort hode og er typiske bunnfisker. Svømmeferdigheten er dårlige, men de kan gjøre raske fremstøt for å fange bytte.
Systematikk
Systematikken for denne gruppen er ikke fullt ut forstått og inndelingen av delgrupper kan variere og vil bli forandret etter hvert som flere undersøkelser blir gjennomført. Gruppen flygeknurrer (Dactylopteridae) blir ofte inkludert som en delgruppe av ulkefisker, men nyere undersøkelser tyder på at denne gruppen er søstergruppe til ulkefisker.
Grupper med arter som finnes i Norge
I Norge finnes omtrent 20 arter innen følgende grupper:
Rognkjekser og ringbuker blir ofte samlet i en familie, men en følger her Artsdatabanken som fordeler dem på to familier.
Liste over ordførere i Elsfjord
Ordførere i Elsfjord omfatter ordførere i den tidligere kommunen Elsfjord, som bestod fra 1929 og frem til den i 1962 ble innlemmet i Vefsn.
Jon Berle
Jon Berle medvirket i oppsetninger på Det Norske Teater og Den Norske Opera. Han har også koreografert My Fair Lady for Operauken i Kristiansund og bearbeidet og oversatt Carmen for Vestfold Symfoniorkester i 1981.
I 1990 var han regissør for Sandefjords-russens revy RØDE RYTMER i Hjertnes Kulturhus, og tildelt utnevnelsen æresruss samme år.
Frivilligsentral
Sentralen utvikles av menneskene som er tilknyttet sentralen. Sentralen skal også være et kraftsenter og kontaktpunkt for mennesker, foreninger/lag og det offentlige i lokalmiljøet. I motsetning til de tradisjonelle humanitære frivillige organisasjonene opererer frivillighetssentralene ikke med medlemskap, men har inntekter fra stat og kommune.
Pr april 2023 er det 491 frivillighetssentraler fordelt på 323 kommuner i Norge. Kulturdepartementet (KUD) har forvaltningsansvaret for det statlige driftstilskuddet til sentralene.
Eierskap
Frivilligsentraler kan ha forskjellige eierformer. Sentralen kan eies av en eller flere juridiske personer. Dersom flere juridiske personer oppretter en sentral kan det stiftes som forening, et andelslag eller en stiftelse. I dag er frivilligsentralene ordnet i fem eierformer; foreningssentraler, menighetssentraler, andelslag, stiftelser og kommunale sentraler.
Etzer Vilaire
Etzer Vilaire (født 7. april 1872 i Jérémie i Haiti, død 22. mai 1951) var en haitisk dikter, romanforfatter og essayist.
Etzer Vilaire studerte rettsvitenskap og ble advokat og dommer. Inspirert av Georges Sylvain ble han interessert i poesi, og kom med i den litterære sirkel La Ronde. Han gjorde raskt stor suksess som skribent. Hans Nouveaux poèmes ble påskjønnet av Académie française i 1912.
Wind & Wuthering
Wind & Wuthering er det åttende studioalbumet fra det engelske progressiv rock-bandet Genesis, utgitt i desember 1976 i Europa og i januar 1977 i resten av verden. Dette er det siste albumet der gitarist Steve Hackett medvirker. Dette er også det siste rene progrock-albumet fra Genesis, selv om visse elementer fra sjangeren fulgte med videre.
Store deler av albumet har henvisninger til Emily Brontës roman Stormfulle høyder, uten at det kan kalles for et konseptalbum. Nok en gang ga Genesis ut et album som ble godt mottatt av både kritikere og fans.
Yangtzesletten
Yangtzesletten (kinesisk: 长江中下游平原; pinyin: Chang Jiang Pingyuan) eller Yangtzedalen er en rekke sammenhengende flodsletter langs Chang Jiang (Yangtzefloden) og dens sideelver i de sentrale og østlige delene av Kina.
Den midlere nedre Yangtzesletten strekker seg østover helt ut til kysten. Her består den i høy grad av alluviale sedimenter fra elvene, i den grad at det er store områder som helt eller delvis er sumpland. Det er svært mange små innsjøer og elver her, noe som gjør området velegnet for risdyrking og fiskedammer. Området produserer dessuten mye te, silke, raps, hestebønner og tangeriner.
Den nedre Yangtzesletten omfatter Yangtzedeltaet.
Teddy Lučić
Teddy Lučić (født 15. april 1974 i Biskopsgården, Göteborg) er en svensk tidligere fotballspiller. Han var forsvarsspiller og fikk flere kamper på Sveriges herrelandslag i fotball.
Lučić spilte i EM 2004, og i VM-sluttspillene i 1994, 2002 og 2006. På klubbnivå er han blitt svensk mester med IFK Göteborg i 1996, og har spilt utenlands i Italia, Tyskland og England.
Maldivisk rufiyah
Rufiyah eller rufiyaa er myntenheten på Maldivene. En rufiyah er delt inn i 100 laari. Valutakoden til rufiyah er MVR.
Navnet rufiyah henger sammen med rupi (Indias myntenhet) og kommer fra et ord som har primærbetydningen «sølv». I Skandinavia har man en parallell til ordet i romani; rubb, som betyr sølv.
Salvador Elizondo
Salvador Elizondo (født 19. desember 1932 i Mexico by, død 29. mars 2006) var en meksikansk forfatter, journalist, dramatiker og poet. Han var en viktig skikkelse innenfor meksikansk litteratur på 1960-tallet.
Hans mest kjente romaner er Farabeuf (1965) og El hipogeo secreto (1968). Han er også kjent for det litterære verket El grafógrafo (1972), som består av en serie korte tekster og historier basert på språklig eksperimentering. Hans litteraturstil ble ansett som innovativ blant meksikansk samtidslitteratur. Elizondo har innført et kosmopolitisk syn på språk. Hans arbeider ble ofte forbundet med andre kjente forfattere som Ezra Pound, James Joyce, Julio Cortázar, Juan Rulfo og Georges Bataille. Elizondo var også professor ved UNAM i 25 år, og mottok mange internasjonale utmerkelser for sine litterære verker. Elizondo døde av kreft i Mexico by den 29. mars 2006. Begravelsen hans ble avholdt ved Palacio de Bellas Artes.
Sjarmørskolen
Sjarmørskolen er en norsk reality-serie som gikk på TVNorge i 2006. Konseptet gikk ut på at åtte menn, som hadde hatt uhell med kjærligheten, skulle få 30 dager til å lære seg kunsten å være sjarmerende. Sigurd Sollien var veileder og ledet deltagerne gjennom et opplegg som lærte dem hvordan de skulle danse, flørte, lage mat, være morsomme og være gentlemen. Programmet hentet inn eksperter med spesialkompetanse på de områdene deltagerne skulle lære mer om.
Rundt 1000 søkte om å få delta.
Seertall og mottakelse
Programmet hadde et seersnitt på 196 800 seere (og på det meste 274 500), noe som var lavere enn forventet. Programmet hadde størst appell til yngre kvinnelige seere. Opsjoner på det norskutviklede TV-formatet ble i 2006 solgt til Danmark, Sverige, Belgia og Nederland.
Programmet fikk meget god mottagelse blant anmelderne. Blant annet så gav Dagsavisen og Dagbladet den terningkast seks Stavanger Aftenblad terning fem og VG fire.
Jonathan Nsenga
Han har en personlig rekord på 13.25 sekunder, fra semifinalen i EM i 1998 i Budapest. Denne tiden er gjeldende belgisk rekord. I 1997 ble han utestengt i tre måneder for bruk av efedrin.
Språk i Finland
Finland har to offisielle språk: finsk og svensk. Finsk er morsmål for rundt 94 % av befolkningen, svensk for rundt 5,5 % (92,4 % i den autonome provinsen Åland). I de fleste sammenhenger har finsk og svensk samme juridiske status. Kommunale myndigheter er pliktige til å tilby tjenester på begge språkene om antall brukere av minoritetsspråket overstiger en viss grense; statsmyndighetene er pliktige til å gjøre det uansett. Et unntak er Åland, som er enspråklig svensk etter loven.
Finsk
Finsk er nasjonalspråket til finnene, og morsmålet til 94 % av alle finske borgere. Det er et uralsk språk i den finske grenen, og i nær slekt med språk som estisk, kvensk og karelsk.
Svensk
Svensk snakkes av rundt 5,5 % av Finlands befolkning, og er eneste offisielle språk i den autonome provinsen Åland. Det er eneste offisielle språk i 19 av Finlands 416 kommuner (tre av disse i Österbotten, resten på Åland), og offisielt sammen med finsk i 43. Svensk er et nordisk språk, i den germanske gruppen av indoeuropeiske språk.
Dennis Taylor
Dennis Taylor (født 19. januar 1949 i Tyrone) er en nordirsk tidligere snookerspiller, verdensmester i 1985 og i dag kommentator i BBC sine snookersendinger.
Taylor ble profesjonell i 1971 og kom til sin første finale i et større mesterskap i 1979 da han tapte VM–finalen mot debutanten Terry Griffiths. Han vant sin første rankingturnering i 1984 da han vant finalen i Rothmans Grand Prix 10–2 mot Cliff Thorburn.
Han kom for andre gang til VM-finalen i 1985 og møtte den regjerende mesteren og verdenseneren Steve Davis. Etter den første delen av finalen lå Taylor under med 0–8, han kjempet seg tilbake og mot slutten av finale var stillingen 17–17. Finalen fikk dermed ett trettifemte og avgjørende parti. I dette partiet var det meget jevnt og for første gang ble VM-finalen avgjort på den siste sorte kulen, på stillingen 62–59. Davis traff for tynt på et av sine forsøk og gav dermed Taylor en relativt enkel putt og han sikret seg dermed VM-tittelen. Avslutningen av finalen ble sett av 18,5 millioner seere, noe som er rekord for BBC etter midnatt.
Taylor gjorde seg spesielt bemerket på grunn av at han brukte briller med meget store innfatninger som skulle gi et videre syn over bordet.
Han jobber i dag som ekspertkommentator for BBC og var i 2005 med i Strictly Come Dancing, som er den britiske versjonen av Skal vi danse.
Trygve Brekke
Brekke ble senere styreleder i Bøndernes Bank AS i Stavanger, og var en pådriver i sosiale og kulturelle virksomheter som Hinna kirke, Stavanger Sykepleierskole, Røde Kors, Nevrohjemmet på Lassa og Duedalen behandlingssenter for rusmiddelavhengige.
Han fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i 1978 for sin innsats innen næringsliv, humanitært arbeid og offentlig tjeneste.
Sanger brukt av Siste Dagers Hellige
Sanger brukt av Siste Dagers Hellige er religiøse hymner Siste Dagers Hellige bruker i sin tilbedelse. Helt siden Joseph Smiths tid har sanger og sangbøker blitt publisert spesielt for dette trossamfunnet.
Myntfunnveien (Oslo)
Myntfunnveien (1, 2) er en vei på Øraker i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Sportsveien til Lysehagan, langs nordøstsiden av Ullern idrettsplass (i nr. 2).
Veien fikk navn i 1953 etter et funn av jernmynter fra 1300-tallet som ble gjort under arbeid med Ullern idrettsplass i 1947.
Sanger brukt av Siste Dagers Hellige
Siden har en rekke sangbøker blitt utgitt. Den offisielle sangboken som brukes av Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige i dag, er Hymns of The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints fra 1985. Den inneholder 341 sanger.
Polarmedaljen
Polarmedaljen (engelsk: Polar Medal) er en britisk fortjenstmedalje innstiftet i 1904 til belønning av innsats for utforskning av Antarktis.
Utforming
Polarmedaljen er i sølv og bronse og har oktogonal form. På aversen bærer den portrett av den regjerende britiske monark, omsluttet av en omskrift med dennes navn og tittel. Reversen viser en scene med skipet RRS «Discovery» og et seks mann sterkt parti som drar sleder.
Medaljen er opphengt i et hvitt bånd. Medaljebåndet utstyres med en eller flere spenner med innskriften «ANTARCTIC» og årstallene for ekspedisjonene.
Tildeling
Polarmedaljen ble opprinnelig innført for å belønne deltagerne i Den nasjonale britiske Antarktisekspedisjon, under ledelse av Robert Falcon Scott. Medaljen ble også tildelt mannskapet fra unnsetningsskipene «Terra Nova» og «Morning». Tildeling av medaljen fulgte deretter for nye ekspedisjoner, i hovedsak slik at sølvmedaljen gis til offiserer og mannskaper som har gjort den mest farefulle innsatsen, mens medaljen i bronse tildeles dem som har en mindre fremtredende rolle.
Frank Wild og Ernest Joyce er de eneste som har mottatt medaljen med fire spenner.
Europaligaen i fotball for menn
Europaligaen i fotball for menn (offisielt UEFA Europa League) er en årlig fotballturnering for europeiske fotballag som arrangeres av UEFA. Turneringen startet i 1971 som UEFA-cupen, da den erstattet den tidligere Messebycupen (fra 1955) og var i sin helhet et rent cupmesterskap.
I 1999 ble Cupvinnercupen sammenslått med UEFA-cupen, og etter 2004/05-sesongen ble det lagt til gruppespill etter innledende kvalifiseringsspill. Etter at også Intertotocupen ble en del av UEFA-cupen i 2009, ble gruppespilldelen utvidet samtidig som kriteriene for kvalifisering ble endret, noe som i dag utgjør dagens turneringsformat. Vinneren av Europaligaen møter vinneren av Mesterligaen i den årlige finalen Supercupen.
Messebycupen
Cupen ble først introdusert i 1955, da under navnet Messebycupen. Messebycupen var ikke en turnering for klubber, men for byer. Byer med flere lag ble representert av et sammensatt lag bestående av de beste spillerne fra lagene i byen. Den første Messebycupen ble arrangert over flere år, og gikk fra 1955 til 1958 og ble vunnet av. Fra midten av tiåret ble denne regelen endret, slik at det ble en turnering for klubblag.
UEFA-cupen
I 1971 tok UEFA over arrangørrollen av Messebycupen, og gav den navnet UEFA-cupen. Opprinnelig kvalifiserte man seg til UEFA-cupen ved å komme på andreplass i den nasjonale ligaen. De største ligaene hadde imidlertid flere plasser, slik at også tredje- og fjerdeplassen kunne delta. Turneringen foregikk tradisjonelt i rent cupformat, der lagene trakk en motstander i hver runde og møtte dette laget to ganger – både hjemme og borte. I 1998 ble for første gang finalen spilt over én kamp istedenfor to. De innledende rundene gikk fortsatt over to kamper.
I 1999 ble UEFA-cupen slått sammen med Cupvinnercupen, med den følge at nasjonale cupvinnere også fikk muligheten til å delta. Etter dagens regler, kan man også kvalifisere seg ved å tape tredje kvalifiseringsrunde i Mesterligaen eller ved å komme på tredjeplass i de innledende gruppene i samme turnering.
Europaligaen
Før 2004/05-sesongen ble det vedtatt at turneringen skulle endres slik at det ble et innledende gruppespill før man kom videre til sluttspillet. UEFA-cupen skiftet navn til Europaligaen fra og med Europaligaen 2009/2010.
Norske spillere i finalen
Noter: Spillere i kursiv kom inn som innbytter.
Mikko Vilmunen
Mikko Vilmunen (født 23. august 1980) er en finsk keeper som spiller for KuPS. Han spilte for FC Haka frem til 2006, da han gikk til Drogheda United FC. Der spilte han frem til han gikk til Alta IF i 2008. Vinteren 2010 gikk han tilbake til hjemlandet Finland og klubben KuPS.
Gregor
Gregor er en opprinnelig tysk form av det greske mannsnavnet Grigórios (Γρηγόριος), som har opprinnelse i grigoros (γρηγορος), «vaktsom».
Gregor har norsk navnedag 12. mars. Dette er dagen for Gregorsmesse (også kalt Gregorius ridder, Gregusmesse eller Groårsmesse) til minne om pave Gregor I den store som levde på 500-tallet.
Utbredelse
Gregory var et vanlig navn i England i middelalderen.
Gregory var et populært navn i USA fra 1950-årene til 1980-årene.
Gregor er et vanlig navn i Slovenia. Andre former av navnet er svært vanlige i mange europeiske land og i USA. I Ungarn er kjæleformen Gergő mye mer utbredt enn den direkte formen Gregerly.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Laszlo Ladany
Laszlo Ladany, egentlig Lászlo Ládányi (劳达义 / 劳达一, født 14. januar 1914 i Diósgyőr i Ungarn, død 23. september 1990 i Hongkong), var en ungarsk jesuitt og sinolog som er mest kjent for å ha stiftet og redigert China News Analysis (CNA) i Hongkong , et ukentlig blad som analyserte den politiske, økonomiske, sosiale og kulturelle utvikling i Folkerepublikken Kina. Publikasjonen betraktes som en gullgruve, særlig for historikere som gransker Mao Zedongs maktperiode i Folkerepublikken Kina.
Liv og virke
Fra 1949 og i noen år var han tilknyttet China Missionary Bulletin, som begynte sin publikasjon i Shanghai og fortsatte i Hongkong.
Etter den kommunistiske seier i den kinesiske borgerkrig i 1949 måtte Ladany og andre utenlandske katolske misjonærer forlate landet. Han ble tilknyttet University of Hong Kong, og begynte i 1953 å utgi CNA. Ladany ville ikke ta imot pengestøtte; alt måtte bære seg ved abonnementer. Slik mente han at man best sikret at analysene ikke ble influert av donorkrefters særlige interesseområder.
Analysene var basert på sendinger i kinesisk radio og nyheter i den kinesiske kommunistiske presse som man kunne få tak i. Det var særlig viktig for ham å få tak i lokal- og regionalaviser; hovedavisene som Renmin Ribao var tilgjengelige for de fleste, men der ble det ikke foretatt sammenlignende analyser fra område til område. Ladany dannet så å si skole for det miljø av Chinawatchers som senere begynte å oppstå for alvor i første halvdel av 1960-årene.
Ladany har heller ikke opptatt av å videreformidle utenlandske aktørers og akademikeres vurderinger; hans CNA skulle bygge ene og alene på kinesiske kilder. Nyhetsanalysene ble raskt meget ettertraktede i diplomatiske kretser og i forskermiljøer, og var kjent for sin dype innsikt og objektivitet. Han er kanskje særlig kjent for å ha forutsett den ellers meget overraskende omveltningen som er blitt kjent som kulturrevolusjonen. Kinesiske ambassader utenlands skaffet seg også abonnenter, og leste CNA ikke bare som del av diplomatiet vanlige overvåkningsoppdrag, men vel så meget for at diplomatene selv skulle få en dypere og mindre ideologisk fargelagt oppfatning av utviklingstrender i hjemlandet. Det amerikanske forsvarsdepartement var også blant interessentene, og da CNA i 1979 bragte en analyse av det kinesiske forsvar i forbindelse med uroligheter ved den sino-vietnamesiske krig og spenningene mellom Kina og Sovjetunionen.
I 1982 gikk han av som redaktør av CNA, for å kunne vie det han hadde igjen av krefter til eget forfatterskap. CNA ble videreført av andre jesuitter, først i Hongkong og deretter i Taipei.
Olav Svaland
Olav Svaland (født i 21. mars 1974 i Arendal) er en norsk journalist og tidligere avisredaktør.
Svaland jobbet som forsikringsrådgiver i Vesta Forsikring før han arbeidet i fem år som journalist i Agderposten i Arendal. 1. januar 2011 tiltro han som redaktør i lokalavisen Frolendingen i Froland. Han ble avsatt august samme år grunnet at han lagde en sak i avisen om en ansatt i kommunen som hadde gitt uttrykk for ekstreme synspunkter om regjering og styringsverk i Norge. Styret i avisa kneblet redaktøren og stanset avisen, hvor hele opplaget ble makulert. Froland kommune er forøvrig hovedaksjonær i avisen. Personen stykket handlet om skal være en høyreekstrem fylkesleder for gruppen Folk for frihet, og skal være under politietterforskning. Svaland har uttalt at han mener at kneblingen er et klart brudd på ytringsfriheten, og at styret brøt paragraf fire i lov om redaksjonell frihet. I oktober 2011 ble det kjent at Svaland kom til forlik med avisen, og med det fratrådte sin stilling som redaktør.
Svaland har i flere år vært aktiv fotballspiller i rollen som målvakt i FK Arendal, Øyestad IF, Grane, ABK, Favør og Rygene IL. Per 2010 sitter han i styret til Øyestad fotball og er informasjonsansvarlig i klubben.
Reima
Reima OY er et finsk selskap som produserer barneklær. Selskapet ble etablert i Kankaanpää i 1944, og het tidligere Kankama. Hovedkontoret ligger i Vanda i Finland.
Reima er ledende i det nordiske markedet for barneklær, og har i tillegg et viktig marked i Russland.
I 2007 hadde Reima Groups virksomhet en samlet omsetning på 37 millioner euro.
Selskapet er også moderselskap for merker som Tutta og Lassie.
Reima satser også på å utvikle teknologisk bekledning og elektrotekstiler, og har opprettet forskningssenteret Clothing Plus Oy i Kankaanpää som spesialiserer seg på teknologisk bekledning.
MiA – Museene i Akershus
MiA – Museene i Akershus er et konsolidert museum som blant annet omfatter 20 museer og 30 besøkssteder.
Museet har skiftet navn flere ganger. Våren 2016 endret museet navnet fra Akershusmuseet til MiA – Museene i Akershus. Før dette, og fram til 2009, het museet Akershus fylkesmuseum. Museet er Akershus’ største kulturinstitusjon.
MiAs hovedadministrasjon og fellestjenester ligger på Strømmen, i det tidligere Gamle Skedsmo rådhus. I tillegg til museenes utadrettede besøkstilbud, driver MiA gjenstandshåndtering inkludert forvaltning og konservering, bygningsforvaltning (vedlikehold og restaurering), fotobevaring og dokumentasjon, og forskningsoppdrag. Museumstjenesten er en faglig enhet under MiA som arbeider med forskning, innsamling og dokumentasjon, bevaring og samlingsforvaltning, utvikling og utstillingsproduksjon. Akershus bygningsvernsenter og Tradisjonshåndverk ligger under Museumstjenesten, som også har en fotobevaringsavdeling og en konserveringsavdeling.
Partido dos Trabalhadores
Partido dos Trabalhadores eller PT (portugisisk: Arbeidernes parti) er et venstreorientert politisk parti i Brasil. Partiet ble offisielt stiftet den 10. februar 1980 på Colégio Sion i São Paulo. En del av dem som var til stede på stiftelsesmøtet var: Jacó Bittar, Henrique Santillo, Henos Amorina, Wagner Benevides, José Cicote, Paulo Skromov, Luiz Inácio Lula da Silva, Olívio Dutra, Édson Khair, Manuel da Conceição, Arnóbio Vieira da Silva, Lourin Martinho dos Santos, Mário Pedrosa, Moacir Gadoti og Apolônio de Carvalho. PT ble offisielt godkjent som et politisk parti av Brasils høyesterett den 11. februar 1982.
Korrupsjonskandale
Sommeren 2005 ble Partido dos Trabalhadores rystet av en stor korrupsjonsskandale, som fikk navnet Mensalão-skandalen. Etter rykter og beskyldninger om en hemmelig pengekasse, ble det satt ned et kongressutvalg som skulle undersøke dette. Det viste seg da at partiet opererte med en hemmelig konto, en Kasse 2, som ble brukt til å kjøpe seg stemmer hos andre partier «penger for stemmer». Denne kontoen inneholdt om lag 100 millioner norske kroner. Som en følge av dette måtte PTs president José Genoino og generalsekretæren samt kassereren Delubio Soares gå fra sine stillinger.
President Lula ble i første omgang lite rammet av skandalen. Til tross for at hans popularitet ble noe svekket, klarte han å gå fri fra anklager om at han ikke kjente til korrupsjonsvirksomheten. Lula kom også med kraftig kritikk av sine gamle partikamerater og han forlangte en total opprydding i partiet.
I midten av august forklarte Duda Mendoca, Lulas PR-ansvarlige under valgkampen i 2002, seg for kongressens etiske komité (CPI). Han forklarte da at Lulas valgkamp for en stor del var finansiert med svarte penger fra et hemmelig fond på Bahamas. Samtidig ble det kjent at Partido dos Trabalhadores ikke bare hadde drevet med korrupsjon, men også hadde drevet med hvitvasking av penger. De nye opplysningene gjorde at Lula ble nærmere koblet til skandalen i PT, og han ble derfor nødt til å kommentere skandalen mer direkte. I en TV-sendt tale ba Lula det brasilianske folk om unnskyldning for skandalen som også truer med å svekke Brasils økonomi. Samtidig varslet han at reglene for valgkampfinansiering skulle reformeres.
Verdenshavenes dag
Verdenshavenes dag, World Oceans Day, ble etablert den 8. juni 1992 ved Rio-konferansen i Rio de Janeiro, Brasil, men det er ikke en offisielt anerkjent årlig fridag av FN foreløpig. Verdenshavenes dag er en årlig mulighet til å hedre verdenshavene og produktene de frembringer, slik som sjømat, så vel som livet i havet i seg selv for akvarium og kjæledyr. Oceanene gir også sjøveier for internasjonal handel. Global forurensning og overforbruk av fisk har resultert i drastisk minkende populasjon av majoriteten av arter.
Louise Aston
Louise Aston (født 26. november 1814 i Gröningen i Tyskland, død 21. desember 1871 i  Wangen im Allgäu) var en tysk forfatter og feminist.
Verdenshavenes dag
Verdenshavenes dag representerer et prosjekt som samarbeider med World Ocean Network, og som arbeider for å oppnå større oppmerksomhet om den sentrale rolle som oseanene har for våre liv og de viktige bidrag mennesker kan gi for å hjelpe. Verdenshavenes dag tilbyr en mulighet til å bli direkte involvert i å beskytte vår fremtid – strandresnsing, utdanningsprogrammer, art contests, filmfestivaler, bærekraftig sjømatpromotering og andre planlagte aktiviteter hjelpe til å bevisstgjøre hvordan våre liv er avhengige av havet. Disse to organisasjonene samler signaturer for en petition som skal presenteres for FN med henstilling om å gjøre 8. juni til Verdenshavenes dag. Petition kan ses online på http://www.thepetitionsite.com/takeaction/456440372.
Louise Aston
Liv og virke
Hun giftet seg i 1835 med en rik engelsk fabrikkeier. Senere sa hun at faren hadde tvunget henne til å gifte seg. Hun reiste til Berlin og tok ut skilsmisse. Paret giftet seg med hverandre igjen senere, men ble skilt igjen i 1844.
Aston ble snart kjent som radikal feminist i Tyskland. Hun var ateist og vendte seg mot religionen. Hun kritiserte ekteskapet; på denne tiden ble kvinner ofte tvunget til å gifte seg for å bli forsørget. På denne måten ble de økonomisk avhengige av ektefellen og det var vanskelig å gifte seg av kjærlighet eller bevare denne innenfor ekteskapet. Ekteskapet kunne under slike forhold regnes som en form for prostitusjon. Dette var et synspunkt som begynte å bli tatt opp av den samtidige kvinnebevegelsen, men Aston gikk lenger siden hun også var talsmann for fri kjærlighet, det vil si kjærlighet og sex utenom ekteskapet.
Bangsjøan
Bangsjøan er en innsjø og et kraftmagasin i Steinkjer, Snåsa, Grong og Overhalla kommuner i Trøndelag fylke.
Louise Aston
Liv og virke
Dette var vanskelige spørsmål også for kvinnebevegelsen, som ikke diskuterte på denne måten. Den samtidige kvinnebevegelsen var svært forsiktige med ikke å virke truende på religion eller seksualmoral, ettersom det kunne innebære at de ikke nådde frem med sine saker i det hele tatt og de var derfor nøye med å gi et «anstendig» inntrykk. Aston ble derfor kritisert både av mannssamfunnets talsmenn og av kvinnebevegelsen, men av forskjellige grunner. I pressen ble hun omtalt som en lidderlig hore og en skamløs forførerske som ødela ekteskapet. Hun ble overvåket av politiet som skygget henne, hadde spioner etter henne og leste brevene hennes.
Bangsjøan
Bangsjøan var opprinnelig tre separate innsjøer som etter oppdemming til kraftproduksjon fløt sammen til et sammenhengende magasin. Den sørvestre delen er Ytter-Bangsjøen, den midterste delen er Midter-Bangsjøen og den nordøstre delen er Øyster-Bangsjøen. Bangsjøans naturlige utløp er til elva Bongna, som renner ned Bangdalen til Bangsund. Etter kraftutbyggingen på 1970-tallet føres vannet fra Bangsjøan i stedet til Bogna kraftverk ved Snåsavatnet.