cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gresk mytologi
Synkretiserende trender
I løpet av den romerske epoken dukker en populær trend i å synkretisere flere greske og utenlandske guder i merkelige, nesten ugjenkjennelige, nye kulter. Synkretismen skyldtes også det faktum at romerne hadde begrenset med egen mytologi og tok til seg de greske mytologiske tradisjoner. Derfor var de viktigste romerske gudene synkretisert med grekernes. I tillegg til denne kombinasjonen av de to mytologiske tradisjonene, førte assosieringen til romerne med østlige religioner til videre synkretisering. Solkulten ble introdusert i Roma etter Aurelians vellykkede felttog i Syria. De asiatiske guddommene Mithras («solen») og Baal ble kombinert med Apollon og Helios til en Sol Invictus med blandede ritualer og sammenblandede egenskaper. Apollon kan i økende grad ha blitt identifisert i religionen med Helios eller til og med Dionysos, tekster som gjenforteller hans myter reflekterer denne utviklingen. Den tradisjonelle litterære mytologien var i økende grad i utakt med faktisk religiøs praksis.
Samlingen av orfiske hymner og Ambrosius Theodosius Macrobius' Saturnalia som har overlevd fra 100-tallet, er påvirket av teoriene til rasjonalismen og de synkretiserende trendene. De orfiske hymnene er et sett med førklassiske poetiske deler som er tillagt Orfeus som selv er subjektet i en kjent myte. I realiteten var disse diktene antagelig sammensatt av flere forskjellige poeter og inneholder et rikt sett med spor om forhistorisk europeisk mytologi. Det uttalte formålet med Saturnalia var å videreføre den greske kulturen han hadde samlet i sine studier, selv om mye av hans behandling av gudene er farget av egyptisk og nordafrikansk mytologi og teologi som også påvirket tolkningen til Vergil. I Saturnalia dukker igjen mytografiske kommentarer som var påvirket av euhemeristene, stoikerne og neoplatonistene opp.
Moderne tolkninger
Fødselen til moderne forståelse av gresk mytologi regnes av noen forskere som en dobbel reaksjon på slutten av 1700-tallet mot «den tradisjonelle holdningen fra kristne sterke fiendtligheten», hvor den kristne fortolkningen av myter som «løgn» eller fabler var beholdt. I Tyskland rundt 1795 var der en voksende interesse for Homer og gresk mytologi. I Göttingen begynte Johann Matthias Gesner å gjenopplive greske studier, mens hans etterfølger, Christian Gottlob Heyne, arbeidet med Johann Joachim Winckelmann og la grunnlaget for mytologiske studier både i Tyskland og andre steder.
Sammenlignende og psykoanalytisk innfallsvinkel
Utviklingen av komparativ filologi på 1800-tallet, sammen med etnologiske oppdagelser på 1900-tallet, etablerte vitenskapen om mytene. Siden romantikken hadde alle studier av myter vært komparativ. Wilhelm Mannhardt, James Frazer og Stith Thompson brukte den komparative innfallsvinkelen for å samle og klassifisere temaene i folkeminne og mytologi. Edward Burnett Tylor publiserte i 1871 verket Primitive Culture hvor han brukte den komparative metoden og forsøkte å forklare religionens opprinnelse og evolusjon. Tylors prosedyre med å trekke sammen materiell kultur, ritualer og myter til vidt forskjellige og separate kulturer påvirket både Carl Jung og Joseph Campbell. Max Müller brukte den nye vitenskapen av komparativ mytologi på studier av myter hvor han oppdaget forvridde rester av arisk naturtilbedelse. Bronislaw Malinowski la vekt på måten som mytene utfyller felles sosiale funksjoner. Claude Lévi-Strauss og andre strukturalister har sammenlignet de formelle forholdene og mønstrene i myter i hele verden.
Carl Jung utvidet den transhistoriske, psykologiske innfallsvinkelen med sin teori om den «kollektive ubevissthet» og arketypene (arvede «arkaiske» mønstre), ofte kodet i myter som steg ut av den. Ifølge Jung «måtte mytedannende strukturelle elementer være til stede i den ubevisste psyken. » Robert A. Segal sammenlignet Jungs metoder med Joseph Campbells teori og konkluderte med at «for å tolke en myte, indentifiserer Campbell bare arketypene i den. En tolkning av eksempelvis Odysseen ville vise hvordan Odyssevs liv stemmer overens med et heltemønster. Jung, derimot, regner identifiseringen av arketypene som bare det første steget i en tolkning av en myte. » Károly Kerényi, en av grunnleggerne av moderne studier i gresk mytologi, gav opp sitt tidlige syn på myter for å bruke Jungs teorier om arketyper på greske myter.
Opprinnelsesteorier
Der er forskjellige moderne teorier om opprinnelsen til gresk mytologi. Ifølge teorien om hellige tekster, stammer alle mytologiske legender fra beretninger til de hellige bøkene, selv om de reelle faktaene har blitt skjult og endret. Ifølge den historiske teorien var alle personer som er nevnt i mytologien en gang reelle mennesker, og legendene som er knyttet til dem er stort sett bare tillegg i senere tider. På denne måten skal fortellingen om Aiolos ha dukket opp fra det fakta at Aiolos var herskeren av en eller annen øy i Tyrrenhavet. Den allegoriske teorien går ut fra at alle gamle myter var allegoriske og symbolske. Den fysiske teorien mener at idéen om at elementene luft, ild og vann opprinnelig var objektene for religiøs tilbedelse, dermed var de viktigste guddommene personifisering av disse naturkreftene.
Max Müller forsøkte å forstå en indoeuropeisk religiøs form ved å spore den tilbake til sin ariske, vediske, «opprinnelige» manifestasjon. Han hevdet i 1891 at «den viktigste oppdagelsen som har blitt gjort i løpet av det 19. århundre med tanke på menneskets antikke historie... var dette regnestykket: sanskrit Dyaus-pitar = gresk Zeus = latin Jupiter = norrøn Ty. » I andre tilfeller antydet nære paralleller i figurer og funksjon et felles opphav, men stadig manglende lingvistiske bevis gjør det vanskelig å bevise, som i sammenligningen mellom Uranos og den sanskritiske Varuna eller Moirae og nornene.
Arkeologi og mytografi, på den andre siden, har avslørt at grekerne var inspirert av noen av sivilisasjonene i Anatolia og Det nære østen. Adonis ser ut til å være den greske motparten, klarere i kult enn i myte, til en nære østens «døende gud». Kybele har sin rot i anatolisk kultur mens mye av ikonografien til Afrodite har opphav i semittiske gudinner. Der er også muligens paralleller mellom de tidligste guddommelige generasjonene (Kaos og dets barn) og Tiamat i Enuma Elish.
Ifølge Meyer Reinhold «fant theogoniske konsepter i Det nære østen som involverte guddommelig etterfølgelse gjennom vold og maktkamper mellom generasjoner sin vei... inn i gresk mytologi. » I tillegg til indoeuropeisk og opprinnelse i Det nære østen, har noen forskere spekulert i gjelden til gresk mytologi til førgreske samfunn: minoiske Kreta, mykensk kultur, Pylos, Theben og Orkomenos. Religionshistorikere var fascinert av et antall tydelige antikke konfigurasjoner av myter som var forbundet med Kreta, guden som okse, Zevs og Europa, Pasifaë som underlegger seg oksen og føder Minotauros og videre. Professor Martin P. Nilsson konkluderer med at alle store greske myter var forbundet til mykenske sentre og var forankret i forhistorisk tid. Ifølge Walter Burkert har ikonografien i den kretiske palassperioden uansett gitt nesten ingen bekreftelser for disse teoriene.
Motiver i vestlig kunst og litteratur
Den utstrakte konverteringen til kristendom og dens dominans kneblet ikke populariteten til mytene. Med gjenoppdagelsen av klassisk antikk periode i renessansen fikk poesien til Ovid en betydelig innflytelse på kreativiteten til poeter, dramatikere, musikere og kunstnere. Fra de tidlige årene til renessansen portretterte kunstnere som Leonardo da Vinci, Michelangelo og Rafael de hedenske temaene til gresk mytologi sammen med mer konvensjonelle kristne temaer. Gjennom mediet latin og verkene til Ovid, fikk greske myter innflytelse på poeter i middelalderen og renessansen som Francesco Petrarca, Boccaccio og Dante i Italia.
I det nordlige Europa fikk aldri gresk mytologi samme tak på den visuelle kunsten, men dens effekt var svært opplagt i litteraturen. Den engelske forståelsen av gresk mytologi begynte med Geoffrey Chaucer og John Milton og fortsatte videre hos William Shakespeare og til Robert Bridges på 1900-tallet. Jean Racine i Frankrike og Johann Wolfgang von Goethe i Tyskland fornyet gresk drama og arbeidet med de antikke mytene. Reaksjoner mot greske myter i opplysningstiden på 1700-tallet spredte seg i Europa, men mytene fortsatte å være en viktig kilde som råmateriale for dramatikere, inkludert de som skrev librettoer for mange av Georg Friedrich Händels og Wolfgang Amadeus Mozarts operaer.
På slutten 1700-tallet satte romantikken i gang en entusiasme for alt som var gresk, inkludert gresk mytologi. I Storbritannia inspirerte nye oversettelser av greske tragedier og Homer samtidige poeter som Alfred Tennyson, John Keats, George Byron og Mary Shelley og malere som Frederic Leighton og Lawrence Alma-Tadema. Christoph Gluck, Richard Strauss, Jacques Offenbach og mange andre satte greske mytologiske temaer til musikk. Amerikanske forfattere på 1800-tallet som Thomas Bulfinch og Nathaniel Hawthorne mente at studiet av klassiske myter var essensielt for å forstå engelsk og amerikansk litteratur.
I nyere tider har klassiske temaer blitt tolket på nytt av dramatikerne Jean Anouilh, Jean Cocteau og Jean Giraudoux i Frankrike, Eugene O'Neill i USA og T.S. Eliot i Storbritannia og av forfattere som James Joyce og André Gide.
Musikkåret 1967
Fødsler
|| musiker ||align=center| || ||
Cheyenne’s Pal
Cheyenne's Pal er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av John Ford.
Handling
Under første verdenskrig er Cheyenne Harry en hesteselger. Men han nekter å gjøre seg av med Cactus, som er favoritthesten og bestevennen hans.
Men en sen kveld, da han er pengeløs og beruset, selger han Cactus til en engelskmann for 350 dollar. Like etter setter han hele pengesummen over styr ved spillebordet.
Odd Arne Abrahamsen
Odd Arne Abrahamsen (født 6. februar 1970) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han var varaordfører i Sømna kommune fra 2011 til 2015. Dette var hans første periode som innvalgt politiker.
Arcitalitrus moonpar
Arcitalitrus moonpar er en art i slekten Arcitalitrus innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Sarticus
Sarticus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore (ca. 15 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Hellas under EM i friidrett 2012
Hellas deltok med 24 utøvere under EM i friidrett 2012 som ble arrangert 27. juni–1. juli 2012 i Helsingfors. Hellas tok en medalje under mesterskapet.
Arcitalitrus nana
Arcitalitrus nana er en art i slekten Arcitalitrus innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
James Scott, 1. hertug av Monmouth
Slektskap
Det er usikkert om Karl II faktisk var hans far, da Lucy Walter hadde et meget dårlig rykte. På den annen side ble det også hevdet at hun hadde vært gift i hemmelighet med prinsen, noe som ville gjort hertugen til hans ektefødte barn og dermed til tronarving. Karl anerkjente James som sin sønn, men utnevnte han ikke til arving. Etter a ha tatt tronen giftet han seg med Katarina av Braganza; Lucy Walter hadde dødd før dette tidspunktet. I 1663 ble James hentet til England, hvor han fikk tittelen hertug av Monmouth. Han giftet seg med Anne Scott, 4. grevinne av Buccleuch. James hadde ingen spesielle lederegenskaper, men var populær blant folket. Dette skyldte ikke minst at han var protestant, mens tronarvingen, James, hertug av York, var katolikk.
Ved utbruddet av den tredje engelsk-nederlandske krig i 1672 ble han sendt som kommandant for 6000 soldater som skulle gjøre tjeneste som del av den franske hæren. I felttoget i 1673, og spesielt ved beleiringen av Maastricht, markerte han seg om en av Englands beste soldater.
I 1678 ledet han den engelsk-nederlandske brigaden, som da kjempet for De forente provinser mot franskmennene. I Slaget ved St. Denis utmerket han seg. Året etter hadde han vendt tilbake til England, og ledet en liten hær som ble sendt for å slå ned Scottish Covenanters' opprør. Hans styrker var i kraftig mindretall, men han vant allikevel et avgjørende slag ved Bothwell Bridge den 22. juni 1679. Det var på dette tidspunktet klart at Karl II ikke ville få noen naturlig arving, og mange foretrakk Monmouth framfor hertugen av York.
Etter Rye House-komplottet i 1683 måtte Monmouth gå i eksil i De forente provinser. Da faren døde startet han et opprør, kjent som Monmouthopprøret, og forsøkte å ta tronen fra onkelen. 20. juni 1685 erklærte han seg som konge ved Bridgwater i Somerset.
6. juli 1685 møttes Monmouths og kongens styrker i slaget ved Sedgemoor, som endte i fullstendig nederlag for opprørerne. Monmouth selv klarte å flykte, men ble raskt tatt til fange. Han ble ført til Tower of London, og dømt til døden for høyforræderi.
Han bønn om benådning ble ikke hørt, og 15. juli 1685 ble han henrettet ved halshugging på Tower Hill. Bøddelen skal ha gjort en dårlig jobb, slik at det trengtes åtte hugg før hodet ble skilt fra kroppen.
Etter henrettelsen fant man ut at det ikke fantes noe portrett av ham. Dette var uhørt for en tronkrever, og liket ble derfor gravd opp slik at man kunne få malt portrettet.
Det har senere vært fremmet en teori om at Monmouth ikke ble henrettet, da Jakob II ikke klarte å gjøre dette mot sin nevø. Han skal i stedet ha sendt ham til Frankrike, der Ludvig XIV skjulte ham som Mannen med jernmasken. Det er intet grunnlag til å feste noen lite til denne teorien.
Heinz (navn)
Heinz er et mannsnavn dannet som en kjæleform av det opprinnelig gammelhøytyske navnet Heinirch som betyr «hjemmets hersker». Det italienske og franske navnet Enzo kan muligens være en form av Heinz.
Heinz brukes også som etternavn.
Utbredelse
Heinz var, sammen med andre former av navnet, det tredje vanligste mannsnavnet i Tyskland i senmiddelalderen. Heinz var også et populært navn på tyske guttebarn født i perioden ca. 1910–1960.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Barskogglansvikler
Barskogglansvikler (Cydia indivisa) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En liten (vingespenn 10-14 millimeter), svartbrun vikler. Forvingen har en kommaformet, hvit flekk ved bakkanten, langs framkanten 4-5 korte, hvite tverrstreker med brun kjerne. Den ytterste tredjedelen av vingen er noe lysere enn resten og har et buet, sølvforget tverrbånd on en "rist" av tre parallelle, svarte lengdestreker nær bakhjørnet. Vingefrynsene er mørkbrune bortsett fra en liten, hvit flekk litt foran midten. Bakvingen er mørkt gråbrun.
Levevis
Larven utvikler seg under skadet bark på gran (Picea abies). De voksne viklerne flyr fra mai til juli.
Utbredelse
Arten er utbredt i Mellom- og Nord-Europa (funnet for første gang i Storbritannia i 2010) og i det nordlige Asia. I Norge er den bare funnet langs kysten av Øst- og Sørlandet vest til Arendal.
Xenix
Xenix er en tidligere versjon av operativsystemet Unix for ulike former for mikrodatamaskiner. Systemet ble lansert den 25. august 1980 av Microsoft, og var basert på UNIX versjon 7 fra AT&T Bell Labs. Microsofts avtale med AT&T tillot ikke at systemet ble kalt UNIX, derfor Xenix som merkenavn.
Første utgave av Xenix var praktisk talt identisk med UNIX V7 fra Bell Labs, og tilgjengelig for PDP-11 baserte systemer. En portering til Zilog Z8001 ble tilgjengelig i 1981, til Intel 8086 i første kvartal 1982 og til Motorola 68000 i 1983. I mellomtiden var PDP-11 utgaven fjernet og kodebasen oppgradert til UNIX System III. Senere fulgte versjoner for Intel 80286 (1983), Intel 80386 (1987) og IBM System 9000 (en 68000-basert laboratorie-maskin). I forbindelse med porteringen til Intel 80386, ble kodebasen i Xenix oppgradert til System V.2 og versjonsnummeret for Xenix løftet til 5.0.
I 1982 inngikk Microsoft en avtale med Santa Cruz Operation (SCO) om videreutvikling og markedsføring av Xenix. Samarbeidet varte til 1987, da Microsoft solgte Xenix til SCO og samtidig tok 25 % eierandel i selskapet. Omtrent samtidig startet SCO en utfasing av Xenix til fordel for SCO UNIX (senere kalt SCO OpenServer), basert på UNIX System V.3.
Siste versjon av SCO Xenix var System V.2.3.4 for 386/IA32, lansert i 1991.
Bodø Remote Tower Center
Bodø Remote Tower Center er lokalisert i Langstranda 38 i Bodø og ble operativt i oktober 2019.
Dannelse
Bodø Remote Tower Center prosjektet er et samarbeidsprosjekt mellom aktørene Avinor Flysikring AS, Kongsberg Gruppen og Indra Navia. I august 2015 inngikk Avinor AS og Kongsberg Gruppen en kontrakt for leveranse av et antall fjernstyrte tårn verdt 400 MNOK. Leveransen inneholder en komplett løsning for fjernstyring av tårntjenesten ved flere lufthavner fra ett kontrollsenter. Avinor har tidligere besluttet å investere i fjernstyrt tårntjeneste for opp til 15 lufthavner, fra et tårnsenter lokalisert i Bodø. En videre satsing forventes å omfatte flere av Avinors lufthavner. Avtalen mellom Avinor og Kongsberg er den mest omfattende satsing på fjernstyrte tårn som noensinne er lansert innenfor internasjonal luftfart. Kongsberg Gruppen er hovedleverandør i tett samarbeid med partner Indra Navia AS. Senteret eies og drives av Avinor.
Implementering
Den 27. mars 2015 besluttet Avinors konsernstyre at 15 lufthavner skal fjernstyres fra tårnsenteret i Bodø. Dette kan også etterhvert utvides til alle 46 store og små lufthavner som Avinor driver.
Prosjektet ble utsatt flere ganger. I 2017 skulle alle 15 tårn være styrt fra Bodø etter den opprinnelige planen, men i slutten av 2020 var fjernstyringen av kun fire AFIS-drevne tårn flyttet til Bodø.
Den 19. oktober 2019 var Røst lufthavn i Lofoten den første flyplassen som ble fjernstyrt. Deretter fulgte tre flyplasser i Finnmark: Vardø lufthavn, Svartnes den 9. oktober 2020, og deretter Berlevåg lufthavn og Hasvik lufthavn den 25. november 2020.
Den 15. juni 2022 stod Røros lufthavn i Trøndelag og Mehamn lufthavn i Finnmark for tur. Den 8. september 2022 ble Namsos lufthavn og Rørvik lufthavn, Ryum, begge i Trøndelag, fjernstyrte.
Den 26. januar 2023 ble tårnet til Svolvær lufthavn, Helle i Vågan kommune i Lofoten fjernstyrt fra Bodø. Den 25. februar 2023 ble to lufthavner i Vestland fjernstyrte fra Bodø: Sogndal lufthamn, Haukåsen i Sogndal kommune og Førde lufthamn, Bringeland i Sunnfjord kommune.
Tabellen nedenfor skiller mellom kontrollerte lufthavner (K) og ukontrollerte lufthavner (U). Kontrollerte lufthavner er større lufthavner, hvor flygeledere kontrollerer flytrafikken og innflygingstjenesten. Ukontrollerte lufthavner er mindre lufthavner, hvor AFIS-fullmektige yter informasjonstjeneste til luftfartøyer.
Mennonitter
Mennonittene er en protestantisk-anabaptistisk bevegelse, som oppsto i reformasjonstiden på 1500-tallet. I likhet med hutterittene og amishene har de sine røtter i den reformatoriske døperbevegelsen. Mennonitter er oppkalt etter den nederlandsk-frisiske presten Menno Simons.
Liberal (Kansas)
Liberal er en amerikansk by som ligger i Seward County i Kansas.
Mennonitter
Særpreg
Mennonitiske kirker har en ordning hvor den enkelte menighet har stor grad av selvstendighet (kongregasjonalisme).
I motsetning til amish, som er en avlegger av mennonittene, er mennonittene en misjonerende bevegelse.
Utbredelse
På grunn av forfølgelsene i Europa emigrerte mange mennonitter til Amerika på 1700-tallet. De fleste bor i dag i USA og Canada. I dag er det rundt 1,3 millioner mennonitter på verdensbasis. I Europa finnes mennonittiske kirker blant annet i Nederland, Tyskland, Sveits og Frankrike. Frem til 1990-tallet var de også representert i Danmark. I Norge er det ingen mennonittiske menigheter.
Kolonien holdeplass
Kolonien holdeplass er en nedlagt holdeplass på Gjøvikbanen, i Gjøvik kommune.
Holdeplassen åpnet 20. juni 1929 og ble nedlagt 2. juni 1985.
Horsfjärdskatastrofen
Horsfjärdskatastrofen eller Horsfjärdenolyckan var en kraftig eksplosjon som fant sted i Horsfjärden i Stockholms søndre skjærgård den 17. september 1941, da et antall fartøyer i den svenske flåte ble ødelagt.
En undersøkelse med sikte på mulig sabotasje ble igangsatt. Det ble fremsatt en teori om at den skyldtes at en bombe ble sluppet av vanvare av et svensk fly på treningsmanøver. Men også andre teorierble lansert. Saken ble aldri klarlagt.
Hendelseforløpet
Det er aldri blitt fastslått hva eller hvem som forårsaket eksplosjonen. Feltkrigsretten kom til at sabotasje var det troligste, men at ingen sabotør hadde kunnet tas og stilt til rette. De allierte (som for eksempel ved Malcolm Munthes engelske gruppe eller den kommunistiske Wollweber-organisasjonen) hadde størst interesse av å svekke den svenske flåten, som eskorterte tyske malmtransporter gjennom svenske farvann.
Senere har en engelsk sjøoffiser uoffisielt tatt på seg sprengningen. Noet som har ledet til spekulasjoner er at en av de ambulanser som ankom til stedet ble kjørrt av Ebba Granberg, mer kjent som Jane Horney, mistenkt spion i det tyskokkuperte Danmark.
De omkomne
På Märsgarn finnes en stor minnestien med navn og grad på de 33 omkomne.
The Tortured
The Tortured er en amerikansk thriller og skrekkfilm fra 2010. Filmen ble regissert av Robert Lieberman, og manus ble skrevet av Marek Posival.
Ruslans Nakoņečnijs
Han representerte Latvia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 28.
The Tortured
Sammendrag
Ett ektepar, Elise og Craig, får livene sine ødelagt av en seriemorder, ved navn Kozlowski (Bill Moseley) som kidnapper, torturerer og dreper deres eneste sønn, Benjamin. Craig sliter med enorm skyldfølelse fordi han var vitne til kidnappingen, men ikke klarte å stoppe det. Elise klandrer Craig fordi han ikke beskyttet sønnen. Under rettssaken, gjør Kozlowski en avtale med aktor. I bytte mot å fortelle om andre drap, så blir han dømt til 25 års fengsel. Med god oppførsel, kan han også slippe ut etter mindre enn dette. Elise og Craig er sjokkert vitne til rettens kjennelse. Elise ber Craig om å skaffe en pistol, slik at hun kan drepe Kozlowski selv. Men Craig nekter. Elise flytter fra ham, og Craig overveier selvmord. Senere blir de enige om at å drepe Kozlowski ikke vil være nok.
Craig stjeler utstyr fra sykehuset hvor han arbeider. De følger etter Kowalski når han skal sendes til fengsel. Når politifolkene tar en kaffe-pause distraherer Craig dem, og Elise putter noe i kaffen deres. Kort tid senere svinger politiet ut i veikanten for å stoppe, og Craig tar kontroll over politibilen med fangen inni. Men når Craig krasjer med politibilen, så ruller den over en bro. Elise følger etter i en annen bil, lettet over å se at Craig er OK. Fangen blir skadd i sammenstøtet, men lever fremdeles. Elise får snart en telefon fra en politi-etterforsker (Fulvio Cecere) som informerer om at de tror Kowalski har tatt politibilen og stukket av. De tar med fangen til kjelleren i en forlatt hytte, hvor de binder ham fast. Akkurat som han hadde gjort mot deres sønn. De skjeller ham ut, og sier at han ikke er verdt noe som helst på grunn av hans avskyelige handlinger.
Ekteparet begynner å torturere ham på forskjellige smertefulle måter. Craig henger nøkkelen til låsen rett over fangen for å håne ham. Deres tortur strekker seg over flere dager. I mellomtiden leter politiet etter Kozlowski som de antar har stukket av, og de innsnevrer jakten til området i nærheten av den forlatte hytta. I kjelleren, ber fangen om en sjanse til å snakke. Han forklarer at han ikke husker noe som helst fra før bilulykken hvor ekteparet tok ham til fange. Han påstår at han ikke tror han kan være noen brutal drapsmann slik de påstår. Ekteparet forlater kjelleren for å diskutere. Craig mener tortur er unødvendig på noen som ikke engang kan huske sine egne forbrytelser. Men Elise mener at fangen påstår ting for å unngå mer tortur. De går til kjelleren for å knuse foten hans i en skrustikke, i ett forsøk på å få ham til å fortelle sannheten.
Elise forlanger at han sier navnet på sønnen deres. Under tvang, sier han til slutt "Benjamin", noe som overbeviser dem om at han er morderen. De lar fangen være alene om natten, og lover at neste dag vil være det verste han noensinne har opplevd. Gjennom ekstrem smerte, klarer fangen å få tak i nøkkelen, og komme seg løs. Han kommer seg ut, og stikker av. Samtidig klarer politiet endelig å pågripe Kowalski i en skog i nærheten av den lille hytta. Han er stort sett uskadd, og viser ingen tegn til tortur som de siste dagene ble påført av ekteparet. Flere flashback viser at det faktisk satt to fanger i politibilen. Både Kozlowski, og en annen mann som skulle i fengsel for skatteunndragelse. I bilulykken forvekslet Craig de to fangene, og tok feil mann som gissel.
Den virkelige Kozlowski kom seg relativt uskadd ut av politibilen, rett etter at ekteparet reiste sin vei med den andre mannen. Elise og Craig finner igjen den andre mannen som de mener er seriemorderen Kozlowski, men som egentlig er den andre fangen. Men de kommer for sent, rett etter at mannen begår selvmord i en låve. Fangen etterlater seg et selvmordsbrev hvor han skriver at basert på hva ekteparet hadde fortalt ham, så må han være et monster som fortjente alt de hadde gjort mot ham. Han beklager sine forbrytelser, og ber om tilgivelse for alt han har gjort. Men han orket ikke mer tortur, så han valgte å begå selvmord. Ekteparet er fornøyd med utfallet, og de reiser sin vei. På vei hjem passerer de tilfeldigvis en politibil, som – uten at de er klar over det - er på vei til fengsel med den virkelige Kozlowski.
Norsk Stein Dirdal
Norsk Stein Dirdal, tidligere kjent som Norstone Dirdal, er et steinbrudd for produksjon av byggeråstoffer i Gjesdal i Rogaland. Steinbruddet har en årlig produksjon på 1 million tonn. Størstedelen av produksjonen går til offshore-konstruksjoner i Nordsjøen. Bergarten som utvinnes er gneis.
Selve steinbruddet ligger mellom Høgsfjorden og Ragsvatnet, like ved fjelltoppen Kammen. For prosessering og utskiping blir massene transportert til Kleppen ved Dirdal. Her ligger steinbruddets knuseanlegg, lager og lasteanlegg for båter.
Bruddet er heleid av tyske Mibau-Stema, der tyske HeidelbergCement eier 60% av andelene.
Ludwig Reichenbach
Heinrich Gottlieb Ludwig Reichenbach (født 8. januar 1793 i Leipzig, død 17. mars 1879) var en tysk botaniker og ornitolog.
Ludwig Reichenbach var sønn av Johann Friedrich Jakob Reichenbach, forfatteren i 1818 av den første gresk-tyske ordbok, og far til Heinrich Gustav Reichenbach, også han botaniker og en anerkjent spesialist på orkidéer.
Fra 1810 studerte Reichenbach medisin og naturvitenskap ved Universitetet i Leipzig. Han var praktiserende lege 1818 og i 1820 ble han utnevnt til direktør for Dresden naturhistoriske museum og professor ved Medisinsk-kirurgisk høgskole i Dresden. Der forble han til 1862. Han ble senere grunnleggeren av Dresden botaniske hager (Botanischer Garten der Technischen Universität Dresden), og bidro til grunnleggelsen av Dresden Zoo. Det naturhistoriske museets zoologiske samlinger ble nesten fullstendig ødelagt av brann i 1849, men Reichenbach bidro til å erstatte den innen få år. Samlingen er grunnlaget for museets samlinger også i dag.
Reichenbach var en produktiv forfatter og en dyktig botanisk kunstner. Hans arbeider inngår i verkene Iconographia Botanica Seu Plantae criticae (1823–1832, 10 bind.), og i Handbuch der speciellen Ornithologie (1851–1854). Ved sitering av hans botaniske navn brukes gjerne forkortelsen Rchb.
Lundfiol Viola reichenbachiana Jordan ex Boreau er navngitt etter Reichenbach. Skjellryggsolfugl kalles på engelsk Reichenbach's Sunbird, og på latin Anabathmis reichenbachii.
Chicken Casey
Chicken Casey er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Raymond B. West.
Handling
En ung forfatter, Everett Dryden Hale, har skrevet en bok som snart blir en bestselger. Boken har tittelen «Waifs» og tar for seg den kriminelle underverdenen. Hovedpersonen er en jente med kallenavnet «Rags» av hennes medarbeidere. En anerkjent produsent er ivrig etter å få boken dramatisert, og hans ledende kvinne - Mavis Marberrv - insisterer på hennes rett til å få rollen som Rags.
Hale etterkommer managerens forespørsel, men avviser Mavis for hovedrollen. Men Mavis skaffer seg en forkledning, og fremfører rollen så bra at Hale, uvitende om at hun er en berømt skuespillerinne, gir henne rollen - og stykket blir umiddelbart en stor suksess. Men denne rollen gir også Mavis et større innblikk i mannens adel og ridderlighet, og de utvikler etter hvert romantiske følelser for hverandre.
Arcitalitrus orara
Arcitalitrus orara er en art i slekten Arcitalitrus innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Nanostorm
En nanostorm er en svært liten solstorm som oppstår i koronaen, den ytre atmosfæren på solen.
Hypotesen med «mikrostormer» som en mulig forklaring på oppvarmingen av koronaen ble først foreslått av Gold og senere utviklet av Eugene Parker. Ifølge Parker oppstår nanostormer fra en hendelse med magnetisk omkobling som omdanner energien lagret i solens magnetfelt til en bevegelse i plasmaet.
Lanzac
Lanzac er en kommune i departementet Lot i regionen Occitanie sørvest i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Lanzac
Shohei Iwamoto
Shohei Iwamoto (født 23. august 1989) er en japansk moderne femkjemper.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 29.
Mona Gilstad
Mona Gilstad (født 24. september 1959) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Hun var medlem av kommunestyret i Vega kommune fra 2007 til 2019 og varaordfører fra 2011 til 2015.
Gilstad har hovedfag i marinbiologi. Hun har vært førstelektor ved Høgskolen i Ålesund. Hun driver firmaet Hydra i Vega, som driver med miljøundersøkelser i vann.
The Chief Cook
The Chief Cook er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Arvid E. Gillstrom.
Handling
Hovedpersonen for et omreisende teater-selskap blir presset til å ta hånd om en rekke forskjellige tjenester ved et hotell - hvor alle de valige ansatte nettopp har gått ut i streik.
Arcitalitrus thora
Arcitalitrus thora er en art i slekten Arcitalitrus innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Oid, Mortales
«Oid, Mortales» («Hør, o dødelige») er den argentinske nasjonalsangen.
Sangen ble offisielt akseptert som nasjonalsang 11. mai 1813, tre år etter mairevolusjonen. 11. mai er derfor nasjonalsangdag i Argentina. Teksten er skrevet av Vicente López y Planes, og musikken ble komponert av Blas Parera.
ABS-CBN
ABS-CBN Corporation (kjent som ABS-CBN) er en filippinsk underholdnings- og mediekonglomerat med hovedkontor i Quezon City.
Mildrid Søbstad
Mildrid Johanne Søbstad (født 21. desember 1959) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Hun var varaordfører i Vefsn kommune fra 2007 til 2013. Søbstad kom inn i lokalpolitikken etter valget i 1995 og var fast medlem av kommunestyret fra 2001 til 2015,
Søbstad har vært sjukepleier med arbeid i bedriftshelsetjenesten i Vefsn, ved Parken bo- og servicesenter og som enhetsleder i kommunens omsorgstjeneste.
Arcitalitrus dorrieni
Arcitalitrus dorrieni er en art i slekten Arcitalitrus innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
X Games Oslo 2016 – Ski Big Air menn
Big Air med ski for menn under X Games Oslo 2016 ble avholdt på Sirkustomta vis-à-vis Tøyenparken, med første runde 26. februar og finalerunde 27. februar.
Henrik Harlaut fra Sverige tok sitt tredje X Games-gull, foran sveitseren Fabian Bösch og Gus Kenworthy fra USA.
Los Angeles County Superior Court
Los Angeles County Superior Court er en førsteinstansdomstol i Los Angeles County i den amerikanske delstaten California. Domstolen har 489 dommere, fastsatt ved lov, samt 5,400 ansatte og et årlig budsjett på 850 millioner dollar. Den har 47 tinghus over hele Los Angeles County, med totalt ca. 600 rettssaler.
Hvert år mottar domstolen 2,7 millioner nye saker, herunder 1,7 millioner trafikkbøter, 500,000 straffesaker, 120,000 familiesaker og 150,000 sivile søksmål. Mer enn 5,500 jurysaker holdes hvert år, med en gjennomsnittlig varighet på syv dager. Mellom 7,000 og 10,000 personer gjør tjeneste som jurymedlem hver dag, og årlig innkalles 3,1 millioner av fylkets innbyggere til jurytjeneste.
Los Angeles County Superior Court ble opprettet i 1879 da California fikk en ny grunnlov som omorganiserte rettsvesenet.
Steinkjer Høyre
Steinkjer Høyre er partiet Høyres kommuneforening i Steinkjer. Leder i partiorganisasjonen er Snorre Gundersen, mens leder i kommunestyregruppen er Christine Agdestein. I perioden 2019–2023 har Høyre tre medlemmer av Steinkjer kommunestyre, og Øystein Bjørnes som varaordfører og medlem av formannskapet.
Historie
Steinkjer Høyre ble etablert som en grunnlovsforening i september 1883. 174 grunnlovsforeninger gikk sammen om å danne partiet Høyre i august 1884. Grunnlovsforeningene opphørte mange steder, men i de nordtrønderske byene Steinkjer, Levanger og Namsos var det en organisasjonskontinuitet fra grunnlovsforeninger til såkalte moderat-konservative eller moderat-liberale foreninger i 1890-årene.
Høyre hadde ordføreren i flere ganger i bykommunen, sist med Rolf Hanssen mellom 1921 og 1924. I 1945 tapte Odd Wist ordførervalget ved loddtrekning.
Etter kommunesammenslåingen i 1964 har ikke Høyre hatt ordføreren, men flere ganger varaordføreren, sist med Helge Tønne (1980–1988), Brit Tove Welde (1992–1994), Stein Bjørnar Dahl (1994–1995), Tor Erik Jensen (1995–2003), Ida Bruheim Derås (2015–2018) og Øystein Bjørnes fra 2018 (utmeldt fra Høyre i 2021 ).
Orconectes deanae
Orconectes deanae eller «Western Plains crayfish» er en art av ferskvannskreps innenfor slekten Orconectes (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er ferskvannskreps som på engelsk oftest kalles «crayfish».
Orconectes deanae er en av de om lag 85 artene i slekten, og har en utbredelse med forekomster i elver og innsjøer nesten utelukkende i New Mexico og Oklahoma.
Artens taksonomiske plassering
En moderne oppdatering av systematikken til artene i slekten gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013, og med basis i Fetzner et al (2005):
Emmanuel Zapata
Emmanuel Zapata (født 7. oktober 1986) er en argentinsk moderne femkjemper.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 30.
Jenny Garfjeld
Jenny Marie Garfjeld (født 10. november 1877 i Lyngen, død 27. juni 1946 i Oslo ) var blant de første kvinner som markerte seg i norsk presse. Hun var i flere år de-facto-redaktør i avisen Nordlys i Tromsø, og en av de første kvinnene som stilte til valg for Arbeiderpartiet. På sine eldre dager endte hun i Nasjonal Samling.
Garfjeld var datter av det ugifte paret Frants Johannessen Sepänen (født 1856) og Anna Brita Jakobsdatter (født 1853). Hun vokste opp i Lyngen som pleiedatter av Jørgen Garfjeld, en av sogneprest Alfred Eriksens medarbeidere og allierte. Da Eriksen i 1902 startet avisen Nordlys på Karlsøy, ble Jenny Garfjeld knyttet til avisen som ekspeditør og forretningsfører. Da var hun om lag 25 år gammel.
Året etter flyttet Nordlys til Tromsø. Der skulle avisen i løpet av de nærmeste årene innta posisjonen som den raskt voksende arbeiderbevegelsens organ. Da Eriksen i 1903 som en av de aller første Arbeiderparti-representantene ble valgt inn på Stortinget og dro til hovedstaden, fikk Garfjelddet i praksis ansvaret for avisen. Mens Eriksen fortsatt sto som redaktør i navnet, var Garfjeld uten tittel og uten formell ansettelse de-fakto-redaktør det meste av tiden i årene fram til 1910. Reidun Kvaale regner Garfjeld som den fjerde norske kvinnelige avisredaktør.
En arbeideravis styrt av en enslig kvinne var som en rød klut for avisens tre borgerlige konkurrent-aviser i Tromsø. Som skyteskive for de borgerlige avisene måtte hun tåle personlige angrep og lite smigrende omtaler som «et stakkars ensomt Kvindemenneske».
I 1907 stilte hun til kommunevalget på en egen kvinneliste. Hun ble ikke valgt. men kvinnelisten vakte mye oppmerksomhet. To år senere sto hun på førsteplass på partiets liste ved stortingsvalget, da kvinner for første gang var valgbare til Stortinget. Dette var to år før vedtaket om allmenn stemmerett for kvinner. I andre valgomgang fikk hun 267 av 1945 stemmer. Det ble ansett som et oppsiktsvekkende bra resultat for Garfjeld og Arbeiderpartiet.
I 1910 forlot hun Tromsø og reiste til USA. Da hun vendte tilbake til Norge i 1913, slo hun seg ned i Oslo. Der gikk hun inn i en avisjobb sammen med Alfred Eriksen. Han hadde året før blitt ekskludert fra Arbeiderpartiet og forsøkte seg nå med ny avis. Tittelen var Dagens Liv. Garfjeld ble forretningsfører. Avisen gikk imidlertid snart inn.
I 1914 begynte Garfjeld i Norges Kooperative Landsforening (NKL). Der hadde hun også vervet som de ansattes representant i NKLs styre. Hun kom etter hvert på kant med ledelsen og fikk avskjed i 1926.
Senere startet hun kjøkkenutstyrsforretning i Oslo.
Under den andre verdenskrig var den aldrende Garfjeld aktiv nasjonalsosialist, med medlemskap i Nasjonal Samling (NS). Hun var blant annet på turne for NS nordpå, før okkupasjonsmakten brente Finnmark og hennes tidligere hjem i Troms.
Felipe Nascimento
Felipe Nascimento (født 5. juli 1993) er en brasiliansk moderne femkjemper.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 31.
Storlifjell
Storlifjell er et fjell sør for innsjøen Helin, på grensa mellom Vang kommune og Vestre Slidre kommune i Innlandet. Den høyeste toppen, Gråskarvet 1 731 meter over havet, ligger i Vang. En liten sørlig topp på Blåkampen, 1 546 meter over havet, danner grensepunkt mellom Vang og Vestre Slidre, og er det høyeste punktet i Vestre Slidre.
Den afghansk-usbekiske vennskapsbro
Den afghansk-usbekiske vennskapsbro er en vei- og jernbanebro over elven Amu-Darja. Amu-Darja er en grenseelv mellom Afghanistan og Usbekistan. Broen forbinder den nord-afghanske byen Jeyretan med den usbekiske byen Termez. Broen ble bygget av den sovjetiske hær i 1979 for å gi troppene i Afghanistan forsyninger.
Dette er den eneste forbindelsen mellom Afghanistan og Usbekistan. Den nærmeste broen over Amu-Darja er ved Kelif, omtrent 120 kilometer vest, som krysser den turkmensk-afghanske grensen.
Broen ble stengt i mai 1996 da Taliban-styrker tok kontroll over byen Mazari Sharif. Den ble gjenåpnet 9. desember 2007.
Broen er en 816 meter lang fagverksbro, konstruert i stål.
Yolande Straughn
Yolande Straughn (født 18. mars 1968) er en barbardisk tidligere sprinter. Hun representerte Barbados under Sommer-OL 1988 der hun ble utslått i de innledende rundene på 200 meter.
Codonocera stellifera
Codonocera stellifera er en art i slekten Codonocera. Den slekten er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.
Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Kvaeglansvikler
Kvaeglansvikler (Cydia cosmophorana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En liten til middelsstor (vingespenn 9-14 millimeter), mørkbrun vikler. Forvingen har 3-4 smale, sølvhvite tverrbånd. Nær bakjørnet er det 3-4 korte, svarte lengdestreker som danner en liten "rist".
Levevis
Larven utvikler seg rundt sår i barken på furu (Pinus sylvestris), sjeldnere andre bartrær, der det har flytt ut kvae som ligger som klumper utenpå treet. Arten er knyttet til angrep av kvaevikler (Retinia resinella) eller grankonglesmalmott (Dioryctria abietella) som skaper utflod av kvae. De voksne viklerne flyr om dagen i mai-juni.
Utbredelse
Arten er utbredt over det meste av Europa bortsett fra den sørøstlige delen. I Norge er den funnet nord til Sør-Trøndelag.
Britt Aune Olsen
Britt Oddny Aune Olsen (født 21. april 1946) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Hun var
As Sabikhat
Som Sabikhat er en landsby øst i Jemen. Den ligger i Hadhramaut guvernement.
Lundfiol
Lundviol (Viola reichenbachiana) er en art av fiolslekta som vokser over hele Europa til Tyrkia, vestre Himalaya og nordvestre Afrika.
Lundfiol kan krysse seg med Skogfiol.
Rosenborg Ballklub Kvinner
Rosenborg Ballklub Kvinner er et norsk damefotballag som er en del av Rosenborg Ballklub. Klubben ble stiftet som Sportsklubben Trondheims-Ørn i Trondheim 18. mai 1917 og begynte med kvinnefotball i 1972. I 2020 ble navnet endret til Rosenborg BK Kvinner, og fra 1. januar 2023 ble de slått sammen med RBK til en felles klubb.
Klubbens lag i kvinnefotball er (per 2023) det mestvinnende kvinnelaget i norsk fotball med åtte cupmesterskap og syv seriemesterskap. Klubben har vunnet The Double fire ganger. I 2004 ble klubben det første i Norge som spilte seg fram til semifinalen i en europacupturnering. I juni 2009 passerte trønderlaget Asker på maratontabellen, og lå dermed på 1.-plass.
De mest kjente fotballspillerne fra Trondheims-Ørn-tiden var Ann Kristin Aarønes, Karen Espelund, Ragnhild Gulbrandsen, Gøril Kringen, Brit Sandaune, Merete Myklebust, Anita Waage, Randi Leinan og Unni Lehn.
Historie
Sportsklubben Ørn ble stiftet av en guttegjeng på Lilleby ved Lademoen i Trondheim 18. mai 1917 (dagen før Rosenborg). Ørn var en typisk arbeiderklubb, og ble medlem av Arbeidernes Idrettsforbund (AIF). Fotball var den største aktiviteten, og Ørn hadde flere spillere på AIFs landslag, bl.a. Sigurd Høidahl. Men klubben hadde også utøvere innen ski, skøyter og friidrett. De mest kjente utøverne fra Ørn er fotballspilleren Sverre Brandhaug og skøyteløperen Hjalmar Andersen. Sportsklubben Ørn var arrangør av allround-NM på skøyter junior 1956 for menn på Øya stadion siste helgen i januar 1956.
Klubben byttet navn til Trondheims-Ørn i 1948 etter at NIF henstilte klubben om å bytte navn, siden det fantes to eldre klubber i Norge med samme navn.
Herrefotballen i Ørn ble nedlagt i 1986, og ishockeyaktiviteten, som startet i 1961, gikk inn i Trondheim Ishockeyklubb (TIK) i 1990. Siden da har klubben vært en ren kvinnefotballklubb.
På et ekstraordinært årsmøte i SK Trondheims-Ørn, 27. januar 2020, sa medlemmene i klubben ja til å endre navn til Rosenborg Ballklub Kvinner. 13. februar 2020 sa årsmøte i Rosenborg Ballklub ja til at Trondheims-Ørn ble en del av klubben.
Topplag fra begynnelsen (1972–1983)
Kvinnefotballen i Ørn startet i 1972. Initiativtaker var Brynhild Normann fra Harstad. Ved hjelp av avisannonser inviterte klubben interesserte damer til et møte på «Trubadur». Datoen for møtet var 13. januar 1972. Ørn gjorde seg raskt bemerket innenfor kvinnefotballen, og spilte seg fram til finalen i det uoffisielle norgesmesterskapet allerede i 1974. Ørn vant det uoffisielle NM i 1977. Fra 1978 ble det arrangert offisielle NM i regi av NFF, og Ørn var tapende cupfinalist i både 1978 (tap på straffekonkurranse) og 1980 (tap etter omkamp). Begge gangene tapte Trondheims-Ørn for BUL. I året imellom, i 1979 tapte Ørn overraskende for Sunndal, og kom dermed ikke videre til kvartfinalen.
I perioden 1981–1986 dominerte Trondheims-Ørn Trøndelagsgruppen i 1. divisjon sammen med Troll. Ørn vant gruppen i 1981 og 1983. I 1983 vant også Ørn seriefinalen mot vinneren av Østlandsgruppen, Setskog, og ble uoffisielle seriemestre.
I toppen uten mesterskap (1984–1991)
Ørn vant Trøndelagsavdelingen klart i både 1984 og 1985, men lyktes ikke i sluttspillene mot vinnerne fra Østlandet og Vestlandet. I 1984 endte Ørn på 2.-plass etter Sprint/Jeløy, mens i 1985 ble Ørn nummer tre etter Nymark og Asker.
I 1986 handlet det både om seriemesterskap og kvalifisering til den første landsomfattende 1. divisjon i 1987. Troll vant serien dette året, men også Ørn på 2.-plass var kvalifisert for den nye landsomfattende 1. divisjon fotball for kvinner. Ørn kom også til cupfinalen i 1986, som endte med 0-3 tap mot Sprint/Jeløy på Lerkendal.
I 1987 endte Ørn på 6.-plass i 1. divisjon, men var bare to poeng fra bronsemedaljene. I 1988 tok Ørn bronse, mens det ble 4.-plass i både 1989 og 1990. I 1991 var Ørn derimot bare en hårsbredd fra å rykke ned i 2. divisjon. I 1989 var Ørn i cupfinalen igjen, men tapte 1-2 mot Klepp, forøvrig klubbens fjerde cupfinaletap. Klubben sto på dette tidspunkt fortsatt uten noen offisielle mesterskap (både cupmesterskapet i 1977 og seriemesterskapet i 1983 var uoffisielle.)
Norges beste lag (1992–2003)
På begynnelsen av 90-tallet fikk Ørn en rekke nye spillere som skulle komme til å dominere norsk kvinnefotball i en årrekke. Brit Sandaune og Gøril Kringen kom fra Stjørdals/Blink i 1990. Ålesund-laget Spjelkavik rykket opp i 1. divisjon i 1992, men rykket like fort ned igjen. Ann Kristin Aarønes, Merete Myklebust og Anita Waage fant alle veien til Ørn etter nedrykket. Unni Lehn kom fra Melhus i 1994. Disse spillerne, sammen med Monica Enlid og veteranen Tone Haugen, utgjorde stammen i laget som dominerte norsk kvinnefotball på midten av 90-tallet.
Etter at Ørn med nød og neppe unngikk nedrykk i 1991, skulle det nemlig gå bare oppover. I 1992 endte Ørn på 5.-plass i serien, mens i 1993 ble det andreplass bak Sprint/Jeløy. Randi Leinan ble seriens toppscorer med 26 mål. Dessuten vant Ørn sitt aller første offisielle mesterskap da de slo Asker 3-2 i cupfinalen.