cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Duan Zhigui
Han ble Qingdynastiets guvernør i Heilongjiang. Deretter, i årene 1912-13, var han guvernør i provinsen Chahar, og 1914-1915 militærguvernør i Hubei, og 1915-1916 militær- og sivilguvernør i Fengtian.
Tambov
Historie
På 1800-tallet vokste Tambov til å bli et betydelig kulturelt senter, og mange skoler, biblioteker og andre institusjoner ble etablert der. I 1897 nådde Tambovs innbyggertall 50 000.
Mellom 1920 og 1921 ble region rundt Tambov åsted for Tambovopprøret, en bitter kamp mellom lokale innbyggere og den bolsjevikske røde arme.
Duan Zhigui
Han var en trofast støttespiller til Yuan Shikai, og fikk tilnavnet «den adopterte prins». Da Duan Qirui, også han fra Hefei, grep makten i Beijing, ble Duan Zhigui gjort til krigsminister i 1917. Men ved Duan Qiruis fall i 1920 flyktet Duan Zhigui til den japanske ambassade. Han fikk forlate den i 1922 og bodde så i Tianjin til sin død der i 1925.
Tambov
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Næringsliv
Tambov er i dag et betydelig russisk industrielt senter.
Vladimir Krasnov
Vladimir Alexandrovitsj Krasnov (russisk:Владимир Александрович Краснов, født 19. august 1990 i Bratsk) er en russisk sprinter.
Karrière
Krasnov deltok i Ungdoms-VM i friidrett 2007, der han kom på 3.-plass på 400 meter, med tiden 47,03. Seieren gikk til britiske Chris Clarke. Dette året ble han også russisk juniormester på 400 meter, med tiden 46,96.
I 2010 deltok han i Lag-EM i friidrett 2010 (Super League) i Bergen, der han kom på 3.-plass på 400 meter individuelt, og 1.-plass sammen det russiske stafettlaget på 4 x 400 meter. Han deltok også i EM i friidrett i Barcelona. På 4 x 400 meter stafett tok Russland gull, foran Storbritannia. I tillegg til Aksenov var Aleksej Aksenov, Pavel Trenikhin og Maksim Dyldin med på laget. Han løp også 400 meter individuelt i EM i 2010, og kom på 4.-plass med tiden 46.70. Han vant det russiske mesterskapet i 2010, og også U23-mesterskapet innendørs. Han kom også på 1.-plass i det russiske mesterskapet for lag.
I U23-EM i friidrett 2011 i Ostrava fikk Russland bronse på 4 x 400 meter stafett, og Krasnov kom på 4.-plass på 400 meter individuelt. Han ble russisk U23-mester dette året.
I 2012 deltok han i sommer-OL 2012, der det russiske laget kom på 5.-plass på 4 x 400 meter. På nasjonalt nivå kom han på 3.-plass på 400 meter i det russiske mesterskapet utendørs, mens han ble slått ut i kvalifiseringsheatet i innendørsmesterskapet. Han vant stevnet Znamensky Memorial, og han fikk gull både i U23-mesterskapet og i det russiske mesterskapet for lag.
I det russiske innendørsmesterskapet i februar 2013 fikk han sølv på 400 meter. Han fikk en ny EM-medalje i 2013, da Russland kom på 2.-plass på 4 x 400 meter i EM i friidrett innendørs 2013 i Göteborg. Storbritannia vant løpet, og Russland løp på 3.06,96.
Kotovsk (Russland)
Kotovsk (russisk: Котовск) er en by i Tambov oblast i Russland. Den ligger ved elva Tsna, rundt 15 km sør for Tambov.
Kotovsk ble grunnlagt før andre verdenskrig som en bosetning for arbeidere som var engasjert i forbindelse med byggingen av en kruttfabrikk. Til å begynne med var den en del av Tambov kalt Porokhovoj Zavod (russisk: Порохово́й Заво́д, oversatt: Kruttfabrikk). Bydelen ble etter hvert omgjort til en egen by kalt Krasnyj Bojevik (russisk: Кра́сный Боеви́к, oversatt: Rød kriger). I 1940 fikk stedet bystatus og fikk samtidig også nytt navn, Kotovsk, etter Grigorij Kotovskij (1881–1925), som hadde slått ned et antisovjetisk bondeopprør i Tambov i 1921.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Gamlebyen (Oslo)
Gamlebyen, mellom 1624 og 1925 benevnt Oslo (Opsloe), er et strøk i indre by i Oslo og hører til Bydel Gamle Oslo som det eldste byområdet innenfor dagens hovedstadsarealer. Gamlebyen ligger der middelalderbyen Oslo lå frem til bybrannen i 1624; middelalderbyen var etablert med bystruktur rundt år 1000 og ble Norgesveldets hovedstad i 1314. Etter grunnleggelsen av Christiania i 1624 havnet Oslo utenfor den nye byen, og var et landlig preget område i Aker prestegjeld og kommune. Ved byutvidelsene i 1859 og 1878 ble Oslo overført fra Aker kommune til Christiania kommune. I 1925 skiftet Christiania kommune navn til Oslo, som i løpet av 1900-tallet kom til å betegne hele de tidligere kommunene Christiania og Aker, et langt større område enn det opprinnelige Oslo. Fra 1925 ble det opprinnelige Oslo dermed omtalt som Gamlebyen for å skille den fra det nye kommunenavnet.
Avgrensning og bebyggelse
Gamlebyen ligger mellom Grønlia, Bjørvika, Grønland, Galgeberg og Kværner, og strekker seg et stykke oppover Ekebergs nord- og vesthellinger. Området er i dag splittet i en sørlig og en nordlig del med Bispegata og jernbanefeltet i Lodalen som splintrende sentrumsakse. Søndre Gamlebyen er dertil gjennomskåret av det gamle sporet for Østfoldbanen (Klypen), mens Nordre Gamlebyen er gjennomskåret av Hovedbanen.
Bebyggelse og historisk oppdeling
Bebyggelsen kan historisk deles i tre:
Kea (andre betydninger)
Kea har flere betydninger:
Hettebreen
Hettebreen er en isbre som ligger i den østlige delen av fjellmassivet Sør-Rondane i Dronning Maud Land. Den er om lag ti kilometer lang og strømmer i nordlig retning mellom Hettene og Austhamaren, øst for Byrdbreen.
Breen ble fotografert fra fly under Operasjon Highjump i 1946–47. Kart over området, basert på de amerikanske flyfotografiene, ble utarbeidet av Norsk Polarinstitutt i 1957.
Gamlebyen (Oslo)
Bebyggelse og historisk oppdeling
Gamlebyens kjerneområde (dvs. den sørlige og den sentrale delen av Gamlebyen) har flere ruiner i stein og tegl liggende framme i dagen, og store mengder fredede kulturlag under bakken. Kjerneområdet har også noe fredet 1700-talls bebyggelse. Innover mot Ekebergskrenten og videre oppover ligger en del 1700- og 1800-talls trehusbebyggelse som er regulert til Spesialområde bevaring etter plan- og bygningsloven. Gamlebyen har mange fireetasjes leiegårder i mur fra 1890-tallet og noen verneverdige jernbanebygg fra ulike epoker.
Gateløpene er for en stor del gamle, særlig i kjerneområdet og oppover Ekeberg, jf. Kanslergata (Clemensallmenningen), Saxegaardsgata (Østre strete), Bispegata (Bispeallmenningen), Ekebergveien og Konows gate. Oslo gate, som går tvers gjennom nordre Gamlebyen, er imidlertid gammel og følger traseen for middelalderens Nordre strete mellom Schweigaards gate og Oslo torg. Oslo gate sør for torget er anlagt etter at byen brant i 1624 og ble gjenoppbygget på vestsida av Bjørvika. Ellers tilsvarer St. Hallvards gate, som løper nordøstover Galgeberg og Vålerenga, middelalderens Gatene. «Gatene» var i middelalderen en forlengelse av middelalderbyens Østre strete.
Etymologi
Gamlebyen refererer til at dette var området for den opprinnelige byen. Da Christian IV anla Christiania på vestsiden av Bjørvika i 1624, fortsatte det gamle byområdet å hete Oslo, ofte skrevet Opslo(e), men ble også bare kalt Gamlebyen - som det vitterlig var. Begge navn, ofte sammen, forekommer på kart fra 1700- og 1800-tallet. Da man erstattet bynavnet Kristiania med Oslo fra 1. januar 1925, ble Gamlebyen det offisielle navnet på hovedstadens opprinnelige arnested. Ifølge middelalderhistoriker Tore Vigerust oppsto Gamlebyen som navn allerede rundt år 1627. I eventyr og sagn som Asbjørnsen hørte i Svingen i Ekebergskrenten som barn, brukes stadig «Gamlebyen» om det opprinnelige byområdet.
Gamlebyens eldste historie
Arkeologiske utgravninger tyder på at det vokste opp bybebyggelse på elvesletta innunder Ekebergåsen allerede fra 900-tallet. En mer planlagt bystruktur ser ut til å ha startet i området hvor dagens Clemenskirkeruin befinner seg, dvs. på Sørenga sørvest for Geitabru.
Minnet om at området ved Clemeskirken var det opprinnelige sentrumet kommer blant annet fram gjennom middelalderbyens gatenavn: Den eldste allmenningen i øst/vest-retning het Clemensallmenningen. I vest gikk denne sentrumsgata ned til Bjørviksstranda. I øst krysset den Alnaelva over Geitabru og fortsatte over «lykkjun»» og videre opp gjennom Ekebergskrenten (dagens Ekebergveien). Vestre strete var tverrgata vest for Clemenskirka, mens Østre strete var tverrgata øst for Clemenskirka. Nord for Clemensallmenningen kom parallellgata Bispeallmenningen (Bispegatas forløper). På nordsida av Bispeallmenningen gikk Vestre strete over i Nordre strete.
To maktsentra
Byen var under rask utviding. Allerede fra tidlig høymiddelalderen var Gamlebyen etablert med to maktsentra: Kongens residens lå ytterst på øra ved Alnaelvas utløp, mens bispens residens lå i området nord for Oslo torg, der Bispeallmenningen – Østre strete og Vestre strete falt sammen (dagens kryss Bispegata – Oslo gate).
To bydeler
Fra 1100-tallet kan byen sies å være delt i to bydeler beliggende på hver sin side av Bispealmenningen, med hver sin sognekirke: Oslos søndre bydel sognet til Clemenskirken, mens Oslos nordre bydel sognet til Korskirken. Det samlende sentrummet for de to kirkesognene var Bispealmenningens utløp i øst: Oslo torg (dagens kryss Bispegata – Oslo gate) med byens første domkirke reist på begynnelsen av 1100-tallet: den imponerende Halvardskatedralen som velkjent landemerke. I dag er middelaldertorget borte under Bispegatas østre forlengelse. Bispegatas forlengelse dekker også søndre del av St. Halvardskirkeruinen og kirkegården sør for denne.
1700-tallsbebyggelse
Gamlebyen har noe bebyggelse fra 1700-tallet, blant annet
Det er også noe eldre trehusbebyggelse som skriver seg fra tiden før Gamlebyen ble innlemmet i Christiania i 1859.
Murgårdsbebyggelse
Ettersom Gamlebyen ble del av hovedstaden i 1859, ble murtvangen gjeldende også i dette området. Hoveddelen av Gamlebyens bebyggelsen stammer fra byggeboomen på slutten av 1800-tallet. Da ble det også anlagt mange nye gateløp som bryter klart med den mer alderdommelige samferdselstrukturen. Av nyere gateløp i Nordre Gamlebyen kan nevnes Schweigaards gate og Arups gate.
Jernbane og ruiner
I forbindelse med anleggelse av Smålensbanen (senere Østfoldbanen) ble det i 1860-årene startet arkeologiske utgravninger, som avslørte et betydelig antall ruiner fra middelalderen, blant annet Hallvardskatedralen, bispeborgen, kongsgården med Mariakirken og Clemenskirken. I tillegg fant en gateløp med rester etter byborgernes trehus og gårder, samt dagliglivets avfall. Deler av utgravningsområdene med middelalderruiner er på 1900-tallet utlagt som parker: Minneparken ble åpnet i 1932 og Middelalderparken i 2000.
Serie A 1989–1990
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Johannes Lauritsen Skraastad
Johannes Lauritsen Skraastad (født 1648 på Vang i Hedmark, død 1700) var en kjent og meget benyttet treskjærer på slutten av 1600-tallet. I nyere kilder blir han også referert til med etternavnet skrevet Skråstad. Noen steder også med farsnavnet skrevet Larsen.
Johannes Skraastad er best kjent for sine utskjæringer av altertavler og prekestoler, som fortsatt er å finne i en rekke kirker på Østlandet. Et eksempel er den vakre altertavlen fra 1682 i Norderhov kirke på Ringerike. I Ringsaker kirke på Hedmarken har han skåret et triumfkrusifiks som henger over korbuen og som dateres til 1683.
Marcus Nielsen Gram
Marcus Nielsen Gram var en treskjærer og «bilthugger» som levde i Trondheim i siste halvdel av 1600-tallet, og som var virksom med kirkekunst fra senest 1676 til sin død i 1703. Han var sønn av Niels Marcussen Gram (ca 1610-1670), og var født i Schleswig-Holstein før familien kom til Trondheim fordi faren skulle arbeide som billedhugger. Broren Lucas Nielsen Gram var også aktiv som treskjærer og kirkekunstner. Blant de arbeidene som knyttes til Markus Gram kan nevnes
Svanisk
Svanisk er et kartvelsk språk som snakkes av 15 000 mennesker i Nordvest-Georgia. Det er det kartvelske språket som skiller seg mest fra de andre; man antar at det skilte lag med georgisk, mingrelsk og lasisk rundt år 2000 f.Kr.
Svanisk blir for det meste brukt i uformelle sammenhenger. Det har ikke noe skriftspråk og ikke noen offisiell status. De fleste brukerne snakker også georgisk, og det er dette som brukes i formelle sammenhenger. Det er mindre kunnskaper om språket blant de yngre, og dette fører til at språket står i fare for å dø ut.
Fylkesvei 6984
Fylkesvei 6984 (Fv6984) går mellom Tekset og Skjevik i Steinkjer kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 289 (Nord-Trøndelag).
Morsjansk
Morsjansk (russisk: Морша́нск) er en by i Tambov oblast i Russland. Den ligger ved elva Tsna, rundt 90 km nord for Tambov.
Morsjansk ble grunnlagt i 1623 som landsbyen Morsja (russisk: Морша). I 1779 fikk den byrettigheter under navnet Morsjansk.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Barbizon-skolen
Barbizon-skolen (ca. 1830–1870) var en gruppe franske malere, som har fått navn etter landsbyen Barbizon nær Fontainebleauskogen, Frankrike, der de møttes og malte. De var med i en strømning i tiden som beveget seg mot realisme i kunsten, i motsetning til den mere formaliserte romantikken som lå under det meste av samtidig kunst.
I 1824 viste Parissalongen arbeider av John Constable. Hans landsbygdscenerier inspirerte en del yngre malere til å velge tilsvarende motiver og gi avkall på noe av det formelle med å komponere landskaper, og heller ta utgangspunkt i det som var der. Landskapet ble dermed tema, og ikke kulisse for mere dramatiske scener.
Mens Europa gjennomgikk sine revolusjoner i 1848, samlet kunstnerne seg i Barbizon for å prøve ut Constables ideer.
En av dem, Jean-François Millet, utvidet ideen til også å omfatte figurer – bønder som arbeidet på markene og andre landlige sysler. I Aksplukkerne ser vi tre kvinner som plukker de siste rester av høsten for hånd. Der er ikke noen story, intet drama, bare tre kvinner.
Både Rousseau (1867) og Millet (1875) døde i Barbizon.
I ettertid kan tanker og impulser fra Barbizon spores hos mange kunstnere fra flere land, både i Europa og Amerika.
Oppslag
Oppslag har flere betydninger:
Mark Howe
Mark Steven Howe (født 28. mai 1955 i Detroit, Michigan) er en amerikansk tidligere ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo. Howe vant en olympisk sølvmedalje under Vinter-OL 1972 i Sapporo. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Sovjetunionen. Det var seks lag som spilte i A-gruppen, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia som begge fikk seks poeng. USA kom foran Tsjekkoslovakia til tross for svakere målforskjell fordi de vant kampen mot Tsjekkoslovakia med 5-1. Howe spilte alle seks kampene, inklusive kvalifiseringskampen til A-gruppen, i OL-turneringen.
Chillán
Chillán er en by og kommune i provinsen Diguillín i Chile. Chillán har 184 739 innbyggere (2017) og et areal på 511,3 km². Den ligger om lag 400 km sør for Santiago.
America’s Best Dance Crew
America's Best Dance Crew, ofte forkortet ABDC, er et amerikansk tv-show der dansegrupper konkurrerer om å bli USAs beste dansecrew. Showet er produsert av American Idol-dommer Randy Jackson. ABDC sendes på MTV.
Ole André Myhrvold
Ole André Myhrvold (født 10. juni 1978) er norsk politiker som representerer Senterpartiet. Han er stortingsrepresentant for Østfold fra 2017. Myhrvold var ordfører i Trøgstad fra 2011 til 2017. Han var medlem av Trøgstads kommunestyre 2007–2017.
Ole André Myhrvold var politisk nestleder i Senterungdommens Landsforbund fra 1998 til 2000. Han har bakgrunn som journalist, informasjonssjef i Coop Norge og har også vært klubbtillitsvalgt i Handel og Kontor og de ansattes representant i Coop Norges styre.
America’s Best Dance Crew
Sesong 1 ble vunnet av JabbaWockeeZ, sesong 2 av Super Cr3w, sesong 3 av Quest Crew, sesong 4 av We Are Heroes, sesong 5 av Poreotics og sesong 6 av IaMmE.
Sesong 1 (Vår 2008)
Første sesong premierte 7. februar 2008 med 12 grupper på Live Auditions. Deretter var det 9 grupper igjen som kjempet om å bli den beste gruppen. 27. mars 2008 ble JabbaWockeeZ avslørt som vinnerne, og slo Status Quo i finalen. JC Chasez, Lil Mama og Shane Sparks var dommere og Mario Lopez var programleder.
Sesong 2 (Høst 2008)
Andre sesong premierte 19. juni 2008 med 14 grupper på Live Auditions. Deretter var det 10 crews igjen som kjempet om å bli den beste gruppen. 21. august 2008 ble Super Cr3w avslørt som vinnerne, og slo SoReal Cru i finalen. Dommere og programleder var samme som sesong 1.
Sesong 3 (Vår 2009)
Tredje sesong premierte 15. januar 2009 med 9 grupper som skulle kjempe om å bli den beste gruppen. 5. mars 2009 ble Quest Crew avslørt som vinnere, og slo Beat Freaks. Dommere og programleder var samme som sesong 1 og 2.
Sesong 4 (Høst 2009)
Fjerde sesong premierte 9. august 2009 med 9 grupper som skulle kjempe om å bli den beste gruppen. 27. september 2009 ble We Are Heroes avslørt som vinnere, og slo Afroboriké. Dommere og programleder var samme som sesong 1-3.
Sesong 6 (Vår 2011)
Sjette sesong av ABDC startet i april 2011. Denne sesongen blir kalt "America's Best Dance Crew: Season of the Superstars", fordi gruppene danser til én samme spesifikk artist hver uke. Mange av artistene dukket opp selv for å gi gruppene utfordringer. Denne sesongen inkluderte blant annet den første gruppen fra New Zealand (ReQuest), den første gruppen med bare krumping som hovedstil (Street Kingdom) og den første gruppen som er bare kids (ICONic Boyz). Programleder er Mario Lopez, og dommere er Lil Mama, JC Chasez og ny dommer «D-Trix» som vant America's Best Dance Crew (sesong 3) med Quest Crew. Vinneren av sesong 6 ble IaMmE.
Keith Christiansen
Keith Raymond Christiansen (født 14. juli 1944 i Fort Frances i Ontario i Canada, død 5. november 2018 i Duluth ) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1972 i Sapporo.
Han gikk på skole i International Falls i Minnesota. Christiansen vant en olympisk sølvmedalje under Vinter-OL i 1972 i Sapporo. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen bak Sovjetunionen. Det var seks lag som spilte i A-gruppen, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant serien med ti poeng foran USA og Tsjekkoslovakia som begge fikk seks poeng. USA kom foran Tsjekkoslovakia til tross for svakere målforskjell fordi de vant kampen mot Tjekkoslaovakia 5–1. Christiansen spilte alle seks kampene, inklusive kvalifiseringskampen til A-gruppen, og scoret ett mål i OL-turneringen.
Wolf-Heinrich von Helldorf
Wolf-Heinrich von Helldorf (født 14. oktober 1896 i Merseburg, død 15. august 1944 i Plötzenseefengselet i Berlin) var en tysk greve, nazist og SS-general som var sjef for politiet i Berlin fra 1935 til 1944.
Helldorf deltok i første verdenskrig hvor han fikk Jernkorset i begge klasser. Etter krigen med han med i et frikorps og deltok i det mislykkede Kappkuppet. Han ble medlem av NSDAP i 1930, SA i 1931 og deretter SS. Han fikk etterhvert graden som Obergruppenführer i SA og SS.
Etter 20. juli-attentatet mot Adolf Hitler i 1944 fremkom det at von Helldorf hadde hatt samrøre med kuppmakerne. Han ble stilt for Folkedomstolen, dømt til døden og henrettet.
Asiamesterskapet i fotball 2019
Gruppe A
-
--
Gruppe B
--
---
Gruppe C
--
---
Gruppe D
--
-
---
Gruppe E
--
-
---
Gruppe F
--
-
Åttendedelsfinaler
-
--
---
Kvartfinaler
-
--
Semifinaler
--
4x-spill
4X er en sjanger innen strategispill der spilleren skal «eXplore, eXpand, eXploit, and eXterminate», altså «Utforske, Utvide, Utnytte og Utrydde». Begrepet ble først brukt av anmelder Alan Emrich i 1993 i Computer Gaming World som gav Master of Orion «karakter» XXXX som et ordspill over XXX som angir grov pornografi. Begrepet brukes i dag om store, tidkrevende og komplekse spill, som fokuserer på økonomisk og teknologisk utvikling, og der det finnes mange forskjellige metoder for å vinne.
De første 4X-spillene lånte ideer fra brettspill og tekstbaserte videospill, og var turbaserte. Mange 4X-spill ble laget på 90-tallet, med Sid Meier's Civilization fra 1991 som det med størst innflytelse på sjangerens utvikling. I 2015 var etterfølgerne Civilization V, Sid Meier's Alpha Centauri og Civilization IV alle på «Gamers Decide» ti på topp 4X-liste.
Master of Orion fra 1993, som begrepet stammer fra, ble også et toneangivende 4X-spill, og Master of Orion II fra 1996 regnes av enkelte som tidenes beste 4X-spill.
Andre populære 4X-spill og serier er romspill som Endless Space, Galactic Civilizations (I, II og III) og Distant Worlds, mer militært fokuserte spill som Total War-serien og Warlords (I, II, III og IV), samt spill inspirert av bestemte historiske perioder, som Europa Universalis (1-4) eller The Settlers (1-6), gjerne ispedd litt magi som i Age of Wonders (1-3) eller Heroes of Might and Magic (1-6).
Brettspill
Innen brettspill er 4X en liten, men voksende sjanger Liten, fordi tiden det tar å spille store komplekse spill er for lang. Voksende, fordi det jenvlig kommer nye brettspill i sjangeren. Sjangeren er likevel litt mer uklar når det gjelder brettspill. Civilization brettspillet fra 1980 hadde for eksempel ikke mulighet for utforskning og eventuell utryddelse var bare midlertidig som følge av spillets regler.
Jegernes Interesseorganisasjon
Jegernes Interesseorganisasjon (JI) er en norsk interesseorganisasjon for jegere som et alternativ til Norges Jeger- og Fiskerforbund. Hovedfokuset til JI er å bidra til økt forståelse av viktigheten av å ta vare på jakten i et stadig mer urbanisert samfunn.
Suheim bin Hamad Stadium
Suheim bin Hamad Stadium, også kjent som Qatar SC Stadium, er en sportsarena i Doha i Qatar. Den ble åpnet i 1984.
Arenaen brukes av fotballaget Qatar Sports Club. Den brukes også til Diamond League-stevnet Doha Diamond League, tidligere kalt Qatar Athletic Super Grand Prix, med unntak av i 2019, da dette ble arrangert på Khalifa International Stadium.
Para-VM i friidrett 2015 ble også arrangert her.
Trachyderes
Trachyderes er en slekt av biller som tilhører underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, litt flate, blanke, røde eller gule og svarte trebukker. Hannens kjever er noe forstørrede. Antennene er en del lengre enn kroppen. Pronotum har en kraftig tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er ofte tegnet i rødt eller gult og svart, mange arter har et bredt, gulaktig tverrbånd. Spissen er rundet.
Sportsrevyen
Sportsrevyen var et norsk sportsprogram som ble sendt ukentlig på NRK-TV fra 1960 til 2022. Programmet var en oppsummering av siste ukes begivenheter på idrettsfronten, hovedsakelig i Norge. Det gikk på søndagskvelder på NRK1 og varte vanligvis rundt en halvtime. Den 30. november 2022 ble det kjent at programmet av økonomiske årsaker var lagt ned.
Trachyderes
Utbredelse
Slekten er utbredt fra det sørvestlige USA i nord til Argentina i sør.
Sportsrevyen
Den første sendingen gikk 18. september 1960 med Jarle Høysæter og Oddvar Foss som programledere.
Sportsrevyen var ved programmets opphør et av de eldste eksisterende TV-programmene på NRK. Siste program ble sendt 13. november 2022.
Salar
Salarene tilbakefører sine røtter til oghusene. De er for det meste muslimer.
Salars سالار Салари Salar (etnia) Salar (popolo) Salar (volk) Salarowie
Shooter (film)
Sammendrag
Bob Lee Swagger (Mark Wahlberg) er en skarpskytter som blir anmodet fra oberst Isaac Johnson (Danny Glover) om å hjelpe til med å spore opp en leiemorder som har planer om å skyte den amerikanske presidenten. Johnson og hans menn lurer Swagger i en felle. De myrder den etiopiske erkebiskopen i det han står ved siden av den amerikanske presidenten under en seremoni, og de påstår at Swagger skjøt biskopen i et forsøk på å treffe presidenten. Swagger blir skutt og skadet av politimannen Timmons, men han klarer å flykte. Agentene forteller politiet og offentligheten at Swagger er den skyldige, og de iscenesetter en massiv menneskejakt på den skadde skarpskytteren. Imidlertid møter Swagger FBI-agenten Nick Memphis (Michael Peña), og Swagger avvæpner ham og stjeler bilen hans.
Swagger bruker førstehjelpsutstyret i bilen for å behandle skadene sine. Han unngår politiet ved å kjøre ut i Delaware River og svømmer vekk. Han søker tilflukt hos Sarah Fenn, enken til Swaggers spotter og bestevenn Donnie Fenn, som ble drept året før under et oppdrag i Afrika som Swagger såvidt overlevde. Sarah redder livet hans ved å rense og sy skuddsårene hans. Nick Memphis får skylden for at Swagger klarte å flykte. Memphis hevder at på grunn av Swaggers omfattende militære trening og lange erfaring, er det overraskende at Swagger ikke klarte å skyte presidenten. Memphis mener at Swagger kan ha blitt anklaget for attentatet, og han finner flere uoverensstemmelser i bevisene og vitneforklaringene som ble gitt til FBI. Hans mistanker vokser når politimannen som skjøt Swagger blir drept få timer etter mordet på erkebiskopen.
Når de hemmelige agentene oppdager at saken er kompromittert, kidnapper de Memphis og prøver å iscenesette selvmordet hans. Swagger følger etter og dreper agentene. Swagger og Memphis slår seg sammen, og prøver å finne de som står bak. De finner en eks-skarpskytter i Lynchburg, Virginia, som begår selvmord etter å ha avslørt at erkebiskopen faktisk var det egentlige målet, og at han ble drept for å hindre at han holder en tale om en massakre i en landsby i Eritrea. Massakren ble utført på vegne av et konsortium av bedrifter med olje-interesser i Afrika, ledet av den korrupte senatoren Charles Meachum (Ned Beatty). Swagger får også vite at oppdraget hvor bestevennen, Donnie Fenn, ble drept også var en del av massakren fordi de fikk i oppdrag å beskytte tilbaketrekkingen av de som sto bak massakren. Swagger tar opp denne innrømmelsen på bånd før han klarer å unnslippe et bakholdsangrep.
Norsk historie 1884–1905
I 1884 ble starten på innføringen av parlamentarismen i Norge, og markerer slutten på det som i historieskrivingen er kjent som «embetsmannsstaten». De folkevalgte delte seg i to partier, Venstre og Høyre, og i perioden frem til 1905 kjempet disse partiene særlig om rammeverket for unionen med Sverige. Det endte med at unionen ble oppløst i 1905.
Elizabeth Mitchell
Elizabeth Mitchell (født Elizabeth Joanna Robertson 27. mars 1970 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller.
Norsk historie 1884–1905
Innføringen av parlamentarismen
Parlamentarisme er en politisk styreform der regjeringen sitter så lenge flertallet i nasjonalforsamlingen (altså Stortinget for Norges del) tillater det. Dette gir altså Stortinget makt over regjeringen. Før innføringen av parlamentarismen i Norge, var det omvendt. Før 1884 hadde regjeringen grunnlovsfestet forbud mot å møte i Stortinget. Ettersom regjeringen ble utpekt av kongen, hadde Stortinget begrenset innflytelse over statsrådene, og regjeringen kunne dermed i prinsippet motarbeide det folkevalgte Stortinget. I 1870-årene vedtok Stortinget i flere omganger å endre Grunnloven, slik at statsrådene fikk adgang til parlamentet. Kongen, Oscar II, nektet å sanksjonere lovendringen, og ved tredje sanksjonsnektelse i 1880, kom en annen bestemmelse i Grunnloven på banen. Kongen pliktet nemlig å godkjenne lovendringsforslag dersom slike forslag ble vedtatt for tredje gang i Stortinget. Men hvorvidt dette også gjaldt grunnlovsendringer, var usikkert. Da venstreopposisjonen (fra 1884 partiet Venstre) vant i Stortingsvalget i 1882, stilte de regjeringen til riksrett for at den hadde nektet å gjennomføre den vedtatte lovendringen. Regjeringen Selmer måtte i 1884 gå av, og kongen gikk med på å utpeke Venstres leder Johan Sverdrup som ny statsminister. Dette omtales gjerne som da parlamentarismen ble innført i Norge, selv om det tok noen år før parlamentarismen ble gjennomført i praksis.
Striden om en egen utenrikspolitikk: konsulatvesenet
Unionens siste skanse var retten til et eget konsulat for Norge. Konsulatsaken var en av hovedgrunnene til at unionen mellom Norge og Sverige ble oppløst. Ved Stortingsvalget i 1891 stilte Venstre krav var at Norge måtte få eget konsulat for at norske handelsinteresser skulle bli bedre ivaretatt. Underforstått var dette også et krav om at Norge etter hvert skulle få sin egen utenriksminister. Begrunnelsen var behovet for sterkere norsk parlamentarisk kontroll med utenrikspolitikken. Både partiet Høyre, svenske konservative og kongen var imot dette, fordi de fryktet det ville ødelegge unionen. Utenrikspolitikken var, sammen med kongen, det eneste de to landene i unionen hadde felles. Sverige oppløste derfor Mellomriksloven, en lov om handel mellom de to landene som var svært viktig for Norge. Venstre forsøkte å innføre et eget norsk konsulat flere ganger, men måtte gi opp da uenighetene nesten førte til krig. Rundt århundreskiftet ble det større vilje til forhandling på begge sider.
Pavel Trenikhin
Pavel Alexandrovitsj Trenikhin (russisk: Павел Александрович Тренихин, født 24. mars 1986 i Serov) er en russisk sprinter. Han spesialiserer seg på 400 meter.
Norsk historie 1884–1905
Striden om en egen utenrikspolitikk: konsulatvesenet
I Stortingsvalget 1903 vant Høyre valget, og man begynte forhandlinger om egen norsk konsulatvesen. Den svenske statsministeren Erik Boströms forslag til ny lov om konsulatvesen viste at han så på Norge som underordnet Sverige, og forhandlingene ble avbrutt. Den svenske kronprins Gustav, med støtte fra den svenske Riksdagen, forsøkte å få i gang nye forhandlinger, men dette ble avslått i Norge, og 7. juni 1905 erklærte Stortinget at unionen med Sverige var oppløst og kong Oscar avsatt.
Pavel Trenikhin
Karriere
I 2010 deltok han i EM i friidrett i Barcelona. På 4 x 400 meter stafett greide Russland gull, foran Storbritannia. I tillegg til Aksenov var Aleksej Aksenov, Vladimir Krasnov og Maksim Dyldin med på laget. Samme år deltok han også ved Lag-EM i friidrett 2010 i Bergen, der Russland fikk gull på 4 x 400 meter stafett.
Han deltok både ved innendørs-EM, Lag-EM og VM i friidrett i 2011. Ved EM i friidrett innendørs 2011 deltok han på det russiske laget som kom på 4.-plass på 4 x 400 meter, mens ved Lag-EM i friidrett 2011 vant Russland gull på samme distanse. Ved VM i friidrett 2011 i Daegu fikk Russland en ny 4.-plass. Året etter deltok han i sitt første OL, da han deltok på det russiske stafettlaget som kom på 5.-plass i finalen ved Sommer-OL 2012.
Norsk historie 1884–1905
Oppløsningen av unionen
I Sverige og resten av Europa ble dette oppfattet som en revolusjon, fordi Norge erklærte unionen for oppløst uten å forsøke å finne en løsning i samarbeid med svenskene. Hvorvidt Stortingets beslutning om oppløsningen av unionen er rettslig gyldig, er diskutert blant rettshistorikere. Sverige og de europeiske stormaktene anerkjente ikke Norge som selvstendig stat før 26. oktober samme år, da kong Oscar formelt oppgav den norske tronen.
Pavel Trenikhin
Karriere
Ved EM i friidrett innendørs 2013 fikk han to medaljer. Individuelt fikk han bronse på 400 meter, med tiden 46,70, bak Pavel Maslák og Nigel Levine. Her ble han først diskvalifisert, men anket diskvalifiseringen, og fikk medhold. I tillegg deltok han på stafettlaget som fikk sølv på 4 x 400 meter. Storbritannia vant denne øvelsen.
Rasskazovo
Rasskazovo (russisk: Расска́зово) ) er en by i Tambov oblast i Russland. Den ligger ved elva Lesnoj Tambov (ei sideelv til Tsna), rundt 30 km øst for Tambov.
Bosetningen Rasskazovo ble grunnlagt i 1698. Den ble oppkalt etter Stepan Rasskazov, som var født i Morsjansk og som var den første nybyggeren i området. Fra 1700- til tidlig på 1900-tallet var Rasskazovo kjent for sin husflid, som strikking, garving, og produksjon av vokslys og såpe. I 1753 ble det bygget en tekstilfabrikk og senere et fargeri. Rasskazovo fikk bystatus i 1926.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Lina Kačiušytė
Lina Kačiušytė (født 1. januar 1963 i Vilnius) er en litauisk tidligere svømmer, som under sommer-OL i 1980 i Moskva, vant gullmedalje på 200 m brystsvømming for Sovjetunionen. Under langbane-VM i 1978 i Vest-Berlin, og under sommer-Universiaden i București i 1981, tok hun også gullmedalje på 200 m brystsvømming.
Carl Johan Erichsen
Carl Johan Erichsen (født 14. september 1879, død 10. november 1949) var en norsk offiser. I 1901 ble han offiser og i 1934 forfremmet til generalmajor og utnevnt til divisjonssjef.
Karriere
Erichsen var fra 1930 til 1933 sjef for 8. infanteriregiment, og i 1934 for 6. infanteriregiment. I 1934 ble han kommanderende general over 6. divisjon. Han førte befal over 6. divisjon til han i 1939 og frem til andre verdenskrig tok over som kommanderende general over 1. divisjon. Fra 1939 og til andre verdenskrig var han også kommandant på Fredriksten festning.
April-dagene 1940
8. april 1940 beordret generalmajor Erichsen på eget initiativ oppsettelse av mitraljøse på kaien i Halden da tyskerne nærmet seg. Den høyere ledelsen meddelte at det ikke ville komme noen ordre i løpet av natten. Den 9. april kom endelig mobiliseringsordren. Generalmajor Erichsen klarte å samle noen få avdelinger og kjempet så lenge styrkene kunne, før de trakk seg tilbake inn i Sverige.
Kea (fugl)
Kea (Nestor notabilis) er en fugl i gruppen New Zealand-papegøyer og en av to nålevende arter i slekten Nestor. Arten er endemisk for Sørøya på New Zealand, der den trives i litt høyereliggende områder enn kaka (N. meridionalis).
Beskrivelse
Kea er en mellomstor papegøyefugl, som blir cirka 48 cm lang, målt fra issen til tuppen av stjerten, og typisk veier omkring 800–1000 gram.
Fjærdraken er hovedsakelig grønn; nærmest flaskegrønn med lysere grønne spetter. Vingene er grønne, med mørkegrå styrefjær på oversiden, og oransje og mørkegrå på undersiden. Det krummede overnebbet er langt og godt tilpasset til å lete i bakken etter spiselige røtter.
Assumption
Assumption er ei øy i Aldabraøyene i Indiahavet. Den tilhører Seychellene.
Kea (fugl)
Atferd
Kea er en svært sosial art som praktiserer polygyni og et strengt hierarki. Fuglene er rovgriske og kan opptre i store flokker sammen med kaka. Kea har tilpasset seg forhold nær eller over snøgrensen og holder normalt til høyere i terrenget enn kaka, som trives best i lavereliggende områder. Om vinteren deler imidlertid artene habitat, siden kea migrerer høydemessig mellom sommer- og vinterbeite.
Who Shot Mr. Burns?
Who Shot Mr. Burns? er den første to-delte episoden av amerikanske, animasjonsserien The Simpsons. Del 1 var den 25. og siste episoden av sesong 6 og ble for første gang sendt på Fox 21. mai 1995. Del 2 var den første episoden av sesong 7 ble for første gang sendt 17. september 1995. Sangen Señor Burns, skrevet av Alf Clausen, Bill Oakley og Josh Weinstein ble nominert til Primetime Emmy Award 1996 for Outstanding Individual Achievement in Music and Lyrics.
Kea (fugl)
Atferd
Kea er omnivor og spiser lokal frukt, bær, frø, røtter, blomster og blomsterknoper, nektar, små invertebrater og ulike larver, fugler, sau og ellers nesten alt spiselig den måtte komme over.
Kea hekker i skoger med Nothofagus som ligger i bratte fjellsider på elevasjoner fra 1 600 moh og høyere. Reiret plasseres i hulrom i bakken, under røttene på trærne. Hulrommene kan være forbundet av inntil 6 m lange ganger og flere større kamre. Fuglene legger typisk 2–5 egg som hunnen ruger i cirka 21 dager. Begge kjønn deltar i matingen av ungene.
Assumption
Navn
Øya er oppkalt etter festdagen for Jomfru Marias opptakelse i himmelen. Navnet ble gitt av den første europeeren som ankom øya, den franske kapteinen Nicolas Morphey i 1756. Navnet skrives noen ganger Assomption.
Geografi
Assumption ligger 1140 km vest for Seychellenes hovedøy Mahé og 30 km sørvest av atollen Aldabra. Øya er 6 km lang og 1,6 km bred. Den er dannet av kalkstein som når opp i seks meters høyde. Imidlertid er sanddynene ved kysten høyere og kan nå opp i 18 moh. Øya har en flate på 11,71 km².
En gang fantes christmassule og den flygeudyktige hvitstruperiksen på øya, men artene forsvant på grunn av guanodriften som kom i gang tidlig på 1900-tallet og som medførte at mesteparten av den opprinnelige skogen ble fjernet. Guanodriften førte også til at andre endemiske fugler tapte sitt habitat og til at kjempeskilpadden forsvant fra Assumption. Kjempeskilpadde er senere gjeninnført på øya, som i 2013 hadde en bestand på 25–50 dyr.
Det er plantet kokospalmer, casuarina og bodanmyen (Terminalia catappa). Souimangasolfugl finnes fortsatt på øya. Det ble satt i verk tiltak for å utrydde de introduserte fugleartene rødørebylbyl og rødvever, og i 2014 og 2015 ble det meldt at artene ikke lenger var å finne på øya. Introduserte fuglearter kan utgjøre en trussel for stedegne fugler på naboøya Aldabra, dersom de krysser havet og etablerer seg der.
Kjempeskilpadde er gjeninnført. To gekkoarter, en kinkart og en flaggermusart lever på Assumption.
Det er nasjonalpark på Assumption.
Historie
Øya ble oppdaget av europeere 14. august 1756 da den franske kaptein Nicolas Morphey kom dit. Hydrografiske undersøkelser ble gjennomført i 1823 og 1878 og i 1892 ble den første undersøkelsen av naturen på øya gjennomført.
I 1908 ble det etablert en bosetting nordvest på øya med tanke på uttak av guano. Øya hadde guanolag på opp til 15 meters tykkelse. Driften forvandlet øya, som tapte sin opprinnelige vegetasjon og sitt opprinnelige dyreliv. Mellom 1926 og 1945 ble det tatt ut 161,000 tonn guano. Uttaket stanset i 1948, men ble gjenopptatt i 1955 og en jernbane ble anlagt. Fallende guanopriser mot slutten av 1960-årene gjorde at driften ble avviklet.
Jacques-Yves Cousteaus dokumentarfilm Den tause verden ble delvis innspilt ved Assumption.
Samfunn
Folketellingen i 2002 viste et innbyggertall på sju, mens folketellingen i 1971 viste 60 innbyggere.
Øya fikk i 1990 flystripe som blant annet brukes av forskere som skal til og fra naboøya Aldabra.
Assumption eies av den seychelliske stat og forvaltes av det statlige selskapet Islands Development Company. I 2015 inngikk Seychellene en avtale med India om militær infrastrukturutvikling på øya til bruk for kystvakten og andre deler av Seychelles People's Defence Forces.
Drottningholm slott
Drottningholms slott er et kongelig slott beliggende på Lovön i Mälaren, i Ekerö kommune vest for Stockholm. Kong Carl XVI Gustav og dronning Silvia har fra 1981 sin offisielle bolig i slottets søndre del.
Slottet fikk sitt navn allerede i 1579, på Johan IIIs tid. Han fikk her oppført et steinhus til sin dronning Katarina (Jagellonica). På initiativ fra dronning Hedvig Eleonora ble det nåværende slottet planlagt og bygd fra 1662 til omkring 1750 som et lystslott etter tegninger av arkitektene Nicodemus Tessin d.e., Nicodemus Tessin d.y. og Carl Hårleman. I 1777 kjøpte den svenske staten Drottningholmseiendommen av dronning Lovisa Ulrika og den har siden vært i statens eie. Etter kjøpet fikk Gustav III disposisjonsretten til Drottningholm, noe kongefamilien har hatt siden den gang. Slottet og slottsparken har gjennom tidene blitt forandret og de regenter som har bodd der har satt sitt preg på stedet etter vekslende stil- og motestrømninger.
Drottningholms slott regnes blant den svenska stormaktstidens fornemste slottsbygninger og er Sveriges best bevarte kongelige slott. På slottsområdet finnes foruten slottet et antall bygninger og områder som Kina slott, Drottningholms slottsteater med Teaterplanen, dessuten Lilla Kina, Hemmet, Götiska tornet og Drottningholmsmalmen. Slottsparken består av en barokkhage og en engelsk park. Parken og slottsbygningen er for en stor del åpen for besøkende, men visse deler er avsperret for allmennheten siden de disponeres av kongefamilien. Drottningholms parker og bygninger besøkes årlig av anslagsvis 700 000 personer fra Sverige og utlandet.
Slottsområdet med hovedbygningen, slottsteateret, Kina slott, Kantongatan, slottsparkene og malmen ble i 1991 et av objektene i Unescos verdensarv og var da Sveriges første objekt på verdensarvlisten. Det beskyttede området rundt verdensarven omfatter et 40-talls bygninger. I tillegg til selve slottet med parken inngår også store områder nord og vest for Ekerövägen.
Slottet samt mesteparten av bygningene i slottshagen og noen av bygningene på malmen er også statlige byggnadsminner. Drottningholms slott eies av den svenska staten og forvaltes av Statens fastighetsverk mens stattholderembetet forvalter kongens disposisjonsrett.
1500-tallet
Allerede under Gustav Vasa fantes det på stedet for det nåværende Drottningholm, en kongsgård med navnet Torvesund. Her fikk Gustav Vasas andre sønn Johan III med byggestart i 1579 oppført et slott som fikk navnet Drottningholm, etter hans gemal dronningen. Som arkitekt ble kunstneren og arkitekten Willem Boy engasjert. Kort etter byggestart brøt pesten ut i Stockholm og byggingen ble forsinket. Dronningen var katolikk og Drottningholm kom til å spille en spesiell rolle som tilfluktssted for de siste katolikkene, som ble forfulgt i andre deler av riket.
Da Katarina Jagellonica døde i 1583 var slottsbygget ennå ikke ferdig. Johan III besøkte etter hustruens død bare ved enkelte tilfeller Drottningholm, siste gangen var sommeren 1592. Slottet var fra 1603 eid av dronning Katarina (Stenbock) og etter hennes død kom flere eiere som dronningene Christina og Maria Eleonora.
Omkring 1650 overtok Magnus Gabriel De la Gardie Drottningholm, han interesserte seg for bygningen og dens vedlikehold. Han startet også et restaureringsarbeide under ledelse av arkitekt Jean de la Vallée.
Da Hedvig Eleonora ervervet slottet i 1661 var det et steinhus i to etasjer med et tårn som bestod av over 20 rom i den nedre etasjen og omkring 10 rom i den øvre etasjen. Dessuten fantes et kapell og en stor sal med 36 vinduer.
1600- og 1700-tallet
1500-tallsslottet brant ned 30. desember 1661, samme år som Hedvig Eleonora hadde kjøpt det. Etter den ødeleggende brannen fikk arkitekt Nicodemus Tessin d.e. i oppdrag å reise en ny slottsbygning utfra de gjenstående murene og kjellerhvelvene fra Johan IIIs slott. Allerede på våren 1662 forelå et ferdig forslag som ble godkjent av dronningen. Denne planen over anlegget fulgte den moderne oppbygningen for slott som ble kalt Entre cour et jardin, som betyr at slottet har en representativ fasade mot en gård foran slottet og bak slottet brer en hage seg ut.
Mens hovedbygningen ble ferdigstilt fortsatte Tessin d.e. med prosjekteringen av hele anlegget. Bygningsarbeidene gikk ganske raskt framover siden arbeidsstyrken var stor. Foruten fagfolk var det også utkommanderte soldater. Totalt kunne det være 400 mann som arbeidet samtidig med slottsbygget.
Midtsommers i 1664 stod hovedbygningen ferdig og året etter var taket lagt. Bygningskomplekset er omkring 160 meter langt (inklusive hjørnetårnene) og omkring 50 meter bredt. Fasadefargen var ikke den samme som i dag, murflatene var malt med en rødfarge, mens taklist og snekkerarbeidene var malt i en gråfarge. Over slottets midtparti ble det plassert et tårn prydet med en krone, som fremdeles synes på Wilhelm Swiddes kobberstikk fra 1692, tårnet ble dog tatt ned allerede i 1686. I dag finnes bare et lite kobberkledt tårn med flaggstang. Fløybygningene mot øst, på begge sider av havnen, planlagt av Tessin d.e., ble aldri bygd, heller ikke balkongen mot hagen.
Fram til 1680 var Tessin d.e. ansvarlig arkitekt. Etter hans død gikk oppdraget til hans sønn Nicodemus Tessin d.y., da stod alt ferdig bortsett fra den nordre kuppelen og tilgrensende deler. Også innredningsarbeidene hadde blitt påbegynt. Drottningholms slott ble Tessin d.e. største arbeide. Nicodemus Tessin d.y. fikk ansvaret for innredningen, og til den fikk han hjelp av landets fremste kunstnere. Innredningsarbeidene på slottet under Hedvig Eleonoras tid kan deles opp i to perioder. Den første med overdådig barokk under Tessin d.e. og den andre, noe enklere, under hans sønn, som mente at slottets utsmykninger «icke hållit takt med tiden».
Ved slottet ble det også anlagt en eklusiv fransk barokkpark som ble utformet etter tegninger av Tessin d.y. og som i stor grad er bevart til vår tid. Allerede på Johan IIIs tid fantes det en kjøkkenhage, som sannsynligvis lå mellom slottet og Drottningholmsmalmen nord for slottet. Først på midten av 1660-tallet fikk Hedvig Eleonora utarbeidet en generalplan for en større lysthage i den daværende beitemarka vest for slottet. Generalplanen som ble utarbeidet av Tessin d.e. viste en kraftig markert midtakse som utgikk vinkelrett fra slottsbygningen. En ny generalplan ble lagt fram i 1681 av Tessin d.y. Ifølge den strakte barokkparken seg også et langt stykke mot nord.
På Drottningholmsmalmen ble det oppført boliger for slottets personale og gjester. I utkanten av parken ligger Kina slott med Confidencen, et lite lystslott fra 1769 som erstattet den eldre trepaviljongen fra 1753. Fra samme tid stammer Lilla Kina, Cantongatan 11. Huset ble utleid på livstid til Anna Sophia Hagman, hertug Fredrik Adolfs offisielle elskerinne. Kina slott samt det tilliggende Vakttältet er tegnet av Carl Fredrik Adelcrantz, og hoffintendent Jean Eric Rehn ledet arbeidet med innredningen av lystslottet. Lovisa Ulrika hadde lenge problemer med dårlig økonomi. I 1777 ble hun derfor nødt til å selge Drottningholm inklusive sine samlinger til staten.
Slottets vedlikehold ble forsømt, men Gustav III fikk anlagt den engelske parken med Fredrik Magnus Piper som arkitekt. Fra Gustav IIIs tid stammer også det Götiska tornet som ble den eneste realiserte av flere bygninger han planla i parken.
Under Gustav III hadde Drottningholms slottsteater sin glanstid. På kongens initiativ ble teateret påbygd med Déjeunersalongen (fransk for frokostsalongen), som ble tegnet i 1791 av Louis Jean Desprez. Salongen ble restaurert på slutten av 1990-tallet ved Statens fastighetsverk og gir med sin nåværende utforming en god oppfatning om hvordan rommet så ut i 1791.