cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hartekamp
Historikk
I det 16. århundre finnes de første sporene av det som senere ble landstedet Hartekamp. Frem til 1662 het den Thorenvliet, og var en storgård eid av familien Van Berkenrode fra Haarlem. Den som ga stedet sitt nåværende navn var kjøpmannen Hendrik Zeegersz. van de Camp fra Amsterdam som køpte stedet for en sum litt mindre enn €4000, han eide landstedet fra 1662 til 1666. Ved å kombinere sitt eget etternavn, Camp, med hjortene som fantes der, ga han Thorenvliet navnet Hartecamp.
I 1680 ble stedet solgt til dikteren, og senere rektor for Amsterdams Latinskole, Jacobus Heibloq (1623–1690). Han eide Hartekamp frem til 1687.
Det opprinnelige huset ble bygget av Johan Hinlopen ikke lenge etter 1692. Han hadde tjent en formue som postmester for «het Antwerps Postcomptoir», Antwerpens postkontor, som drev postruten mellom Amsterdam og Antwerpen. Denne postruten transporterte også passasjerer, og etter at Leidse trekvaart ble åpnet i 1657 foregikk stadig mer av transporten med flatbunnede skuter trukket av hester (ned.: trekschuit) enn hva som gikk med postvogn. Dette gjorde at hagen «bak» huset stadig oftere ble sett som hagen «foran» huset. På denne tiden ble hagen som senere ble kjent som Hortus grunnlagt mellom Herenweg og Leidsevaart. Den vises som en geometrisk hage på et kart som landmåleren M. Walraven tegnet over landstedet i 1708.
Bankierfamilien Clifford og Carl von Linné
I det 18. århundre blomstret Hartekamp, som da hadde vært i den engelsk-amsterdamske kjøpmannsfamilien Cliffords eie i tre generasjoner. I årene fra 1709 til 1788 var Hartekamps eiere George Sr. (1657–1727), hans eneste sønn George jr. (1685–1760) og dennes yngste sønn Pieter (1712–1788). I Georg Clifford jrs. tid var landstedets have en av Europas mest kjente.
George Clifford jr. var ikke bare bankier, men også direktør for det amsterdamske kammeret av VOC, noe som gjorde det noe enklere for ham å øke samlingen av eksotiske planter og dyr. En annen som også hadde ansvar for at hagen ble kjent var den svenske studenten og botanikeren Carl von Linné. Han bodde på stedet fra 1736 til 1738 mens han arbeidet som George jr.s livlege og «hortulanus». En hortulanus skulle katalogisere plantene i hagen, de fire tropiske drivhusene og orangeriet, ta vare på biblioteket og herbariet, og dessuten sørge for at nye planter ble skaffet til veie. Videre falt menasjeriet, volièren samt de øvrige naturvitenskapelige samlingene (museet) under hans ansvar. Linné arbeidet i denne tiden også med forskjellige publikasjoner som for eksempel verket Hortus Cliffortianus (Amsterdam, 1738). På 200-årsdagen for Linnés fødsel ble en bronsebyste plassert i Hartekamps hage.
Hagen, som opprinnelig var strengt geometrisk anlagt, ble i løpet av det 18. århundre forandret til en landskapshage under ledelse av J.D. Zocher sr. (1760–1817) og hans sønn J.D. Zocher jr. (1791–1870). Bortsett fra ovennevnte elementer, hadde hagen også en labyrint en paviljong, en grotte og en fontene.
I desember 1772 gikk bankierfirmaet Clifford sammen med en del andre kjøpmannsbedrifter fallitt under en finansiell krise i Amsterdam. Krisen var en følge av det britisk-ostindiske kompanis forholdsvis dårlige resultater og sukkerrørhøsten i Surinam.
Nyere tid
I løpet av det 19. århundre skiftet landstedet eiere. Blant disse var medlemmer av familiene Brants og Van Verschuer.
Rundt 1902 fikk bygningen fløyer under prof. dr. J.A.G. van der Steurs arkitektoniske ledelse og kort etter 1921 sidefløyer på forsiden. Disse ble bygget etter arkitekten H.C. Berchtenbreiters tegninger, og kunne sees fra veien.
Stambrøk
En stambrøk er en brøk hvor telleren er lik 1 og nevneren er et positivt heltall, for eksempel 1/2, 1/3 og 1/12 osv. Disse brøkene ble brukt av egypterne i sin brøkregning. Alle brøker kan skrives som en sum av stambrøker, hvilket kalles for en egyptisk brøk. For eksempel er 13/15 = 1/2 + 1/3 + 1/30.
Elementær aritmetikk
Hvis man multipliserer to stambrøker resulterer det i et produkt som er en annen stambrøk: Men ved å addere, subtrahere, eller dividere to stambrøker produserer man et resultat som generelt ikke er en stambrøk:
Pumpebil
Pumpebil er en lastebil med utstyr som kan pumpe betongen det siste stykket fra betongbilen fram til formen. Den kan veie opp mot 32 tonn og har et tårn som rekker fra 24 meter til over 56 meter.
ECCO
ECCO Sko ⅍ er en dansk skoprodusent som lager sko i mellom-prisklassen.
Selskapet ble grunnlagt av Karl Toosbuy i 1963 i Bredebro. ECCO selges i 3 700 butikker over hele verden, og produserer 17,5 millioner par sko årlig. Virksomheten eies av grunnleggerens datter, Hanni Toosbuy Kasprzak. Omsetningen var i 2008 på 5,37 milliarder danske kroner. Selskapet beskjeftiger 16 328 ansatte.
ECCO har egne garverier i Nederland, Kina, Indonesia og Thailand, og deltar i et forsknings­program som har til formål å redusere den miljø­påvirkning som skjer grunnet garvingen. Eccos sko produseres på fabrikker i lavkostland som Slovakia, Japan, Thailand, Indonesia, Portugal, Kina og India.
Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 ble ECCO boikottet av en del selskaper på grunn av at ECCO ikke ville stoppe sin virksomhet i Russland.
Coluccio Salutati
Coluccio Salutati (født 16. februar 1331 i Stignano i Den florentinske republikk, død 4. mai 1406 i Firenze) var kansler i Firenze. Han var en av de første italienske samfunnsstøttene som sluttet seg til den åndsretning som langt senere skulle bli kjent under navnet humanismen. Hans hovedbidrag var å fremme studiet av de gamle klassikeres forfatterstil ved brevskriving.
I 1389 fikk han fra Vercelli tak i en kopi av et ciceronsk manuskript som viste seg å omfatte den gamle romerske forfatterens Epistulae ad familiares. Han innhentet også andre lignende tekster fra Cicero og andre, og hans personlige forkjærlighet for denne epistulære stil smittet over på andre lærde i det florentinske samfunn. Han forsvarte Petrarcas og andres interesse for klassikerne mot de anklager som til å begynne med kom om at dette ville fremme en beundring for hedenskapet.
Inspirert av Salutati ble det også et oppsving av studiet av klassisk gresk.
Økonomisk system
Økonomisk system er et sett av komponenter som påvirker økonomisk produksjon, fordeling og forbruk av varer og tjenester i et samfunn. Eksempler på slike komponenter kan være eierskap, valuta og arbeid.
Eksempler på økonomiske system er ressursbasert økonomi, kapitalisme, merkantilisme, markedsøkonomi, blandingsøkonomi, deltagerøkonomi og planøkonomi.
Grand tourer
Grand tourer (engelsk) eller gran turismo (italiensk) (GT) er en høytytende bil designet for langdistansekjøring. En hvilken som helst bil denne beskrivelsen passer på er teknisk sett en grand tourer, men den tradisjonelle stilen er en to-dørs coupé med enten to eller fire seter.
En grand tourer skiller seg fra en sportsbil ved at den er større, tyngre og ikke går så mye på kompromiss med komfort for fartens skyld. Av denne grunnen har den ofte motoren foran i bilen, da dette gir mer plass innvendig enn om motoren sitter midt i bilen. Den har også ofte en mykere fjæring. En grand tourer minner også om en sportsbil, da de begge har firehjulstrekk eller bakhjulstrekk, og ordet "sportsbil" brukes ofte om grand tourer-biler såvel som egentlige sportsbiler. Svært kraftige grand tourer-biler, som Ferrari 599 GTB Fiorano og Mercedes-Benz SLR McLaren, kan også anses som superbiler.
Betegnelsen GT brukes noen ganger om klasser i standardbilracing, for eksempel Gruppe GT3.
Betongbil
Betongbil (eller mørtelbil) er en type lastebil som i stedet for lasteplan har en trommel til å transportere betong fra blandeverket til byggeplassen. Trommelen går rundt for å holde den ferske betongen riktig blandet fram til leveringen. Tromlene har vanligvis et lastevolum på opptil 9 m³. En betongbil veier opp mot 32 tonn fullastet, og kan ta med seg 4-8 kubikk, avhengig av utstyr og vektbegrensninger.
Betongbilen kan ha tilleggsutstyr som forenkler leveringen av betongen, så som hydrauliske teleskoprenner (opptil ca. 9 meter lange), transportbånd (vanligvis opptil 16-17 meter lange) og pumpe (opptil ca. 25 meter lange).
Betongbiler blir ofte feilaktig kalt for sementbil. En sementbil er imidlertid en tankbil som frakter sement i bulk (tank) fra sementforhandler til blandeverk.
Lamborghini Espada
Lamborghini Espada er en grand tourer som ble bygget av den italienske bilfabrikken Lamborghini mellom 1968 og 1978.
Charles Bukowski
Henry Charles Bukowski (født 16. august 1920 i Andernach, Tyskland, død 9. mars 1994 i San Pedro, California) var en amerikansk forfatter.
Lamborghini Espada
Historie
Bilen ble designet av Marcello Gandini hos Bertone og er basert på konseptbilen Lamborghini Marzal og Bertone Pirana (en konseptbil bygget på Jaguar E-type), og ble første gang vist på bilutstillingen i Genève i 1967. Bilen ble bygget for å fylle behovet etter en fireseters modell i Lamborghinis modellprogram, som besto av 400GT og Miura. 1217 eksemplarer ble bygget, noe som gjorde den til den mest populære Lamborghini-modellen frem til da.
Charles Bukowski
Biografi
Hans far var en amerikansk soldat og hans mor var tysk. Da Charles var tre år gammel ble han tatt med til USA og vokste opp i Los Angeles, hvor han bodde i femti år. I løpet av et langt og uryddig liv fikk han publisert mer enn førtifem bøker, bestående av både noveller, romaner og dikt. Bukowski døde 9. mars 1994 i San Pedro, California, 73 år gammel, like etter at han hadde fullført sin siste roman, Pulp.
Lamborghini Espada
Historie
Espada var opprinnelig utstyrt med en 3,9 liters V12-motor med 325 hk, uavhengig hjuloppheng og skivebremser på alle fire hjul. De fleste ble levert med manuell girkasse, og Espada hadde også en av de første automatiske girkassene som klarte å takle det høye dreiemomentet fra en kraftig V12-motor. Den automatiske girkassen hadde kun tre trinn: Drive, 1.-gir og revers.
I løpet av ti års produksjon gikk modellen gjennom noen endringer, og tre forskjellige modeller ble produsert. Disse var S1 (1968–1970), S2 (1970–1972) og S3 (1972–1978). Hver modell fikk motoroppgraderinger, men kun små detaljer ble endret i eksteriørdesignet. Interiøret ble dramatisk endret fra modell til modell. S2 fikk et helt nytt dashbord og ratt, og interiøret ble igjen oppgradert i S3-modellen. I 1970 ble servostyring tilgjengelig som ekstrautstyr, og i 1974 ble automatisk girkasse også tilgjengelig. I 1976 måtte støtabsorberende støtfangere installeres for å oppfylle amerikanske sikkerhetskrav, og noen anser modeller med disse støtfangerne for å være en S4-modell, til tross for at Lamborghini aldri endret betegnelsen offisielt.
I 1999 gikk det rykter om en ny Espada, men dette var samtidig som Lamborghini ønsket å konsentrere seg om en etterfølger til Lamborghini Diablo, så det kom ikke noe mer enn noen få tegninger ut av idéen. I 2006 gikk det igjen rykter om en ny Espada. Lamborghini presenterte konseptbilen Estoque under Paris Motor Show i 2008, men noe produksjon ble ikke satt igang.
Roing under Sommer-OL 1996
Roing var med på det olympiske programmet for 22. gang under OL 1996 i Atlanta. Det ble konkurrert i totalt fjorten roøvelser, åtte for menn og seks for kvinner. Australia ble beste nasjon foran Tyskland, Romania og Sveits alle med to gullmedaljer hver.
Tobb
Tobb (fra engelsk tub, «bøtte, kar») er en beholder som løftes med kran og brukes til lasting og lossing av kull, sand og lignende. En betong-tobb brukes til å frakte betongen det siste stykket fra betongbilen fram til formen.
Joos de Moor
Joos de Moor (født rundt 1548, død 18. februar 1618 i Vlissingen) var en nederlandsk admiral som levde i det 16. århundre. Han er best kjent for sin innsats i kampen mot Spania i Zeeland mellom 1572 og -74 og deltagelsen i Leidens befrielse under åttiårskrigen, 3. oktober 1574.
Joos de Moor var sønn av Zeelands første viseadmiral, Jan de Moor. Han var gift med Aernouldine Wigaers, og sammen fikk de sønnene Josias og Abraham. Hans far og sønner falt i strid med spanjolene (1573, 1624, 1630), mens barnebarnet Cornelis falt under en trefning med kapere fra Dunkerque i 1639.
I 1572 deltok de Moor i vanngeusenes første aksjoner ved Vlissingen med kapteins rang innen Zeelands admiralitet. I 1573-'74 slåss han mot den spanske flåten ved Antwerpen og Reimerswaal under beleiringen av Rammekens. 3. oktober 1574 deltok han i befrielsen av Leiden under åttiårskrigen.
Han ble forfremmet til viseadmiral i 1588, og samme år stengte han Alessandro Farnese, hertug av Parma og Piacenza, og hans hær inne i Dunkerque og forhindret dermed at den spanske armada transporterte den til England. I 1600 kommanderte han en eskadre som støttet Republikken av de Syv Forente Nederlandenes hær ved oppmarsjen som fant sted forut for slaget ved Nieuwpoort. Under slaget ved Sluis drepte han Frederico Spinola, kommandør av den spanske flåten i Nederlandene, og beseiret hans tolv skip, hvorav åtte galeier, da de prøvde å bryte ut fra Sluis 26. mai 1603. de Moor førte da kommandoen fra «de Zwarte Galei».
Joos de Moor nevnes i Zeelands nasjonalsang som en av provinsens store sønner.
Vasilij Grossman
Grossman ble spesielt kjent som krigskorrespondent for den sovjetiske hærens avis Røde Stjerne under andre verdenskrig.
Grossman kom til konsentrasjonsleiren Treblinka med Den røde armé i september 1944, og på bakgrunn av tyske styrkers fremferd i Ukraina forsto han hva slags leir de var kommet til. Grossman medvirket til å dokumentere tyske massakre på sovjetiske jøder, en dokumentasjon Stalin la lokk på. Stalin insisterte på at utryddelsen av jødene måtte fremstilles som en lidelse som sovjetiske «borgere» gjennomgikk.
Grensesvingen (Oslo)
Grensesvingen går fra Grenseveien til Strømsveien på Helsfyr i Oslo. Navnet ble vedtatt i 1968 i forbindelse med veiutbygging i området.
25. januar
25. januar er den 25. dagen i året. Det er 340 dager igjen av året (341 i skuddår).
I norsk tradisjon er dagen pålsmesse.
Navnedag
Paul, Pål
Fødsler
Se flere som er født 25. januar i Kategori:Fødsler 25. januar.
Dødsfall
Se flere som døde 25. januar i Kategori:Dødsfall 25. januar.
Viktor Emmanuel III av Italia
Bakgrunn
Han var det eneste barnet til kong Umberto I og hans hustru, prinsesse Margherita av Savoia. Margherita var datter av Ferdinand, hertug av Genova.
I kontrast til fetteren Emmanuel Filiberto av Aosta, som var nesten 2 meter høy, var Viktor Emmanuel svært lav, også etter den tids standard, med sin 1,53 meters høyde.
Han ble 24. oktober 1896 gift med prinsesse Elena av Montenegro.
Som konge
Han etterfulgte sin far Umberto i 1900 som Italias konge, etter at faren ble myrdet i Monza 29. juli dette året av anarkisten Gaetano Bresci.
De første årene som konge støttet han visse liberaliseringer av den italienske konstitusjonen. Under den daværende grunnloven hadde kongen en viss politisk innflytelse, blant annet var det opp til ham å utnevnte statsministeren, uavhengig av dennes støtte i deputertkammeret.
Første verdenskrig
I 1915 sto han for beslutningen om at Italia gikk med i første verdenskrig, og dette var en av hans konstitusjonelle rettigheter. Samtidig grep han da inn i den politiske debatten, og avgjorde denne saken. Krigen hadde stor folkelig motstand og deputertkammeret hadde avsatt statsminister Antonio Salandra etter at hans regjering ønsket at Italia skulle gå inn i krigen.Viktor Emmanuel fulgte opp beslutningen ved å hyppig besøke fronten i Nord-Italia og gjennom sin omsorg for krigens ofre økte hans personlige popularitet.
Støtte til fascistene
I 1922 støttet han Benito Mussolini og fascistenes maktovertagelse i Italia i 1922. Hans aktive støtte gikk blant annet ut på at han etter noe nøling ikke ville undertegne statsminister Luigi Factas forslag til unntakslover da fascistene hadde iverksatt marsjen mot Roma, og han uttrykte tvil om hærens evne til å slå ned opprøret. De fascistiske styrkene var lojale mot kongen, og den militære lederen og en av organisatorene av marsjen mot Roma, Cesare Maria De Vecchi fortalte Mussolini at han ikke ville handle mot kongens ønsker. Mussolini vurderte på dette tidspunktet å forlate Italia, men fikk et telegram fra kongen som inviterte ham til Roma, og om formiddagen 10. oktober var den 39 år gamle Mussolini utnevnt til ny statsminister av kongen, uten noen tidligere relevante erfaringer og med svak støtte i deputertkammeret.
Kongen var i realiteten en marionett under fascistene, men var også enig i deres ekspansjonspolitikk i Albania og Abessinia. Han gjorde blant annet krav på tronen i begge land, som konge av Albania (1939–1943) og keiser av Etiopia (1936-1941, men dette ble ikke anerkjent av noen land.
Sviktende folkelig støtte
Flere utenlandske observatører hadde merket seg og rapportert ut at kongen ble møtt med applaus og noen gang jubel når han viste seg offentlig, i motsetning til de fascistiske lederne. Kongen hadde greid å holde på den folkelige støtten han hadde opparbeidet seg under første verdenskrig, og ble av mange sett på som en motkraft mot fascistene.
Etter hvert ble Viktor Emmanuel imidlertid stadig sterkere knyttet til fascistene utover på 1930-tallet. Blant annet ble han og Mussolini utnevnt til de første førstemarskalkene i Italia, en ny innført grad fra 1939 som høyeste i det militære. Videre var initiativene til tronene i Etiopia og Albania heller ikke så populære blant den italienske befolkningen, og var medvirkende til at han mistet mye av den folkelige støtten han hadde nytt i alle år.
Andre verdenskrig
Viktor Emmanuel var ikke deltakende i Mussolinis beslutning om å gå inn i andre verdenskrig på Tyskland side. Dette var også en beslutning som Mussolini traff til tross for advarsler om at Italia ikke var forberedt på krig. Den italienske krigsdeltakelsen ble også en katastrofe.
8. september 1943 undertegnet han våpenhvileavtalen med de allierte.
Sønnen, kronprins Umberto ble i april 1944 utnevnt til riksforstander, og 5. juni overlot han også sine plikter til sønnen.
Abdikasjon
Innen et år etter andre verdenskrigs slutt, ble det reist krav om folkeavstemning i Italia om monarkiet skulle fortsette, eller om det skulle innføres republikk. I et forsøk på å påvirke stemmegivningen, abdiserte Viktor Emmanuel 9. mai 1946. Abdikasjonen hjalp imidlertid ikke på stemmegivningen, da 54 % stemte for å innføre republikk i avstemningen den følgende måneden. Det var beskyldninger om at det hadde vært uregelmessigheter ved avstemningen, men dette ble aldri bevist.
Huset Savoia ble anmodet om å forlate landet, og kongedømmet Italia var blitt historie.
Victor Emmanuel flyttet til Egypt hvor han døde i Alexandria året etter. Han er begravet bak alteret i byens katolske kirke i Mansheya, viet til Katarina av Alexandria.
August Wilhelm Schlegel
August Wilhelm von Schlegel (født 8. september 1767 i Hannover, død 12. mai 1845 i Bonn) var en tysk litteraturhistoriker, oversetter, forfatter, indolog og filosof. Sammen med broren Friedrich Schlegel regnes han som grunnlegger av den tyske romantikken.
Bakgrunn
August Wilhelm Schlegel var sønn av den lutherske pastoren Johann Adolf Schlegel. Han studerte teologi og filologi ved universitetet i Göttingen. Der fulgte han forelesninger blant annet under filologen Christian Gottlob Heyne og ble kjent med Gottfried August Bürger, som vakte hans interesse for Shakespeare. Også estetikeren Friedrich Ludewig Bouterweck støttet og påvirket hans studier og gryende forfatterskap.
Virke
Årene 1791–95 var han huslærer i hjemmet hos en rik bankier i Amsterdam. Schlegel var i nogle år huslærer hos en rig bankier i Amsterdam. Han slo seg så ned i Jena, hvor han sammen med blant andre sin hustru Caroline Schlegel, sin bror Friedrich Schlegel og dennes hustru Dorothea Schlegel, Johann Gottlieb Fichte, Ludwig Tieck og Novalis dannet en krets som virket bestemmende på fremveksten av den romantiske skolen. Sammen med broren utga han i årene 1798–1800 tidsskriftet Athenaeum. Han skrev dessuten på en oversettelse av Shakespeares skuespill, som utkom i årene 1797–1810 og fremdeles regnes som de beste tyske oversettelsene.
Etter oppløsningen av ekteskapet med Caroline Schlegel var han i årene frem til 1817 husvenn hos Madame de Staël på slottet Coppet ved Genfersjøen, og fulgte henne på reiser i Tyskland, Østerrike, Russland og Sverige.
I årene 1813-1814 var han betalt pamflettist for den svenske kronprins Carl Johan, og fulgte ham på felttoget på kontinentet.
I 1818 ble han utnevnt til professor i litteratur ved universitetet i Bonn, og vendte tilbake til filologien, særlig den indiske. Sammen med Wilhelm von Humboldt og Franz Bopp er han en av grunnleggerne av den sammenlignende språkforskningen. Han innførte i Tyskland studiet av den sanskritiske litteraturen og kom derignennom til å virea befruktende på den indiske filologi og den indoeuropeiske språkvitenskap, selv om han også med sin stridbare natur i språkspørsmål kom i konflikt med sin store samtidige Franz Bopp.
Som professor fremmet han sanskritstudiet. Det gjorde han ikke bare med sin lærer- og forfattervirksomhet, men også ved å innrette et trykkeri for sanskrittrykk med sanskrittyper. Hans fremste arbeider på det indologiske område er Indische Bibliothek (3 bind, 1823-30) samt opplag av Bhagavad-Gita (med latinsk oversettelse 1823), Rāmāyana (1829-46; ufullbyrdet) og Hitopadeça (med latinsk oversettelse 1829).
Mens hans bror Friedrich gikk over til katolisismen, holdt han fast ved protestantismen. Men som årene gikk, trådte adskillige uheldige karaktertrekk frem hos ham, især vokste hans forfengelighet og hans følelse av adelig fornemhet i uhyggelig grad. Hans gamle elev fra Bonn Heinrich Heine skånte ham ikke for satiriske angrep.
Constance Ring
Constance Ring var Amalie Skrams første roman. Den ble utgitt i kommisjon hos Olaf Huseby & Co i Kristiania i juni 1885.
Skram betalte trykkeutgiftene for boken selv. Den skulle opprinnelig gis ut på Gyldendal i København, og var ferdig trykt da forleggeren Frederik Hegel stoppet prosjektet. Han hadde forlagt boken etter anbefaling av Erik Skram uten å ha lest den. Da han leste boken i korrektur, stoppet han øyeblikkelig utgivelsen. Han mente at den inneholdt for mange ytterliggående, realistiske scener.
Constance er helt uvitende om seksualitet og reagerer avvisende og med skrekk på den erotiske virkeligheten som møter henne i ekteskapet med Ring. Han trøster seg med tjenestepiken, og Constance bestemmer seg for å skilles. Hun presses imidlertid tilbake til ekteskapet gjennom den fordømmelsen som møter henne fra samfunnets side.
Ring omkommer i et skipsforlis, og i stedet for å ta ledelsen i sitt eget liv, innleder hun et forhold til Lorck. Også han har hatt et forhold til en tjenestepike. Når det gjelder Meyer, viser det seg at hennes egen sypike er hans elskerinne.
Livet blir etter hvert meningsløst da det går opp for henne at ingen er i stand til å oppfylle hennes ønsker og krav om hengivenhet og renhet, og dette leder henne til selvmord.
Boken er en samtidsroman med handlingen lagt til et Kristiania hvor man er levende opptatt av dagsaktuelle spørsmål som blant annet riksretten i 1884 og Johan Sverdrup.
Lapsang souchong
Lapsang souchong (kinesisk: 正山小种, pinyin: Zhèngshān xiǎozhǒng), iblant bare lapsang, er en røkt svart te som opprinnelig kommer fra Wuyifjellene i provinsen Fujian i Kina, men som i dag framstilles i større mengder på Taiwan. Røykingen gir teen en karakteristisk duft som kan minne om tjære.
Smak
Teen har en sterkt røksmak som minner om røkt whisky eller om åpen ild. Trass i dette er det sjelden noe problem å kjenne smaken av svart te. Personer som smaker lapsang første gang reagerer ikke sjeldent negativt på smaken på grunn av den kraftige røyksmaken.
Små mengder av lapsang souchong inngår i Twinings earl grey-te.
I litteraturen
Denne tesorten er nevnt i Lillebjørn Nilsens sangtekst Tanta til Beate, der hovedpersonen serverer '..te med melk, lapsang souchong'.
Lingwu
Lingwu (kinesisk: 灵武; pinyin: Língwǔ) er et byfylke i byprefekturet Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 256,510 innbyggere i 1999.
Historie
Lingwu het tidligere Lingzhou (forenklet kinesisk: 灵州; tradisjonell kinesisk: 霛州). Keiser Suzong av Tang (711–762) flyktet til Lingzhou under Anshiopprøret, der han formelt tok tronen i besittelse. Senere ble Lingzhou del av Xixiariket (tangutenes rike, 1032-1227). Byen ble beleiret av Djengis Khan i november 1226.
Alberto Gilardino
Alberto Gilardino (født 5. juli 1982 i Biella) er en italiensk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for.
Gilardino startet karrieren i Piacenza Calcio, og spilte sin første Serie A-kamp mot AC Milan. Han ble solgt til Hellas Verona, som han spilte to sesonger for. Karrieren skjøt for alvor fart i 2002, etter at han gikk til Parma FC. Han scoret fem mål den første sesongen, og sesongen deretter (2003/04) kom han på andreplass på toppscorerlista med 23 mål. I juli 2005 ble han solgt til AC Milan.
Lingwu
Kulturminner
Funnstedet Shuidonggou (Shuidonggou yizhi) for Shuidonggou-kulturen fra sent paleoliticum og Lingwu-keramikkovnen (Lingwu yao zhi) fra det tangutiske Xixia-dynastiet er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Samferdsel
Kinas riksvei 307 ender i Yinchuan. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i Ningxia Hui.
Alberto Gilardino
Gilardino spilte for Italia under OL 2004 i Athen, der de tok bronsemedaljene. Han var med i troppen til VM 2006, og scoret i gruppespillkampen mot.
Den 28. mai 2008 ble det klart at Gilardino vil spille for ACF Fiorentina i sesongen 2008-2009.
Grønnlig metallblomsterflue
Grønnlig metallblomsterflue (Lejogaster metallina) er en liten flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er den vanligste arten i slekten Lejogaster i Norge. Den finnes langs hele kysten av Norge bortsett fra Nord- og Øst-Finnmark, men ikke i innlandet bortsett fra på Østlandet.
Utseende
En liten (6-8 mm), tettbygd, metallglinsende svart blomsterflue. Hele kroppen har en markert metallglans som gjerne er blålig på thorax, grønnlig på bakkroppen. Antennene er middels lange og svarte. Fasettøynene er nakne, bredt skilte i pannen hos begge kjønn. Ansiktet er konkavt, metallglinsende svart med litt lys bestøving øverst og på sidene. Kroppen er kledt med korte, lyse hår. Bakkroppen er avlangt oval. Beina er nokså slanke, helt svarte. Vingene er glassklare med gulbrune årer og gult vingemerke.
Levevis
Arten lever på fuktige steder ved bredden av ferskvann, også på strandenger og sumper ved havet. Larven utvikler seg mellom røttene til ulike sumpplanter like under vannoverflaten. De voksne fluene flyr i mai-august, lavt mellom vegetasjonen, de påtreffes sjelden borte fra larvenes oppvekstområder. De besøker mange ulike blomster.
Utbredelse
Den er utbredt i så godt som hele Europa, i Nord-Afrika og i Asia østover til Kasakhstan. I Norge finnes den praktisk talt langs hele kysten, dessuten i innlandet på Østlandet og i Pasvik.
Den haitiske revolusjon
Den haitiske revolusjon (1791–1804) er perioden med voldelige konflikter i den franske kolonien Saint-Domingue, som førte til slaveri ble avskaffet, massakre på øyas hvite befolkning (Massakren på Haiti 1804) og at Haiti ble etablert som den første republikken styrt av mennesker av afrikansk avstamning. Til tross for at hundrevis av rebeller dukket opp i Den nye verden under århundret med slaveri, var det kun oppgjøret på Saint-Domingue, som begynte i 1791, som greide å oppnå permanent frihet.
Bøler skole
Skolen har tre skolegårder, hvorav den første ble omtalt som småskolen, og de øvrige to som storskolen.
De store elevkullene begynte imidlertid raskt å avta, og fra 1973 ble skolen omdannet til både barne- og ungdomsskole, mens tidligere Bøler ungdomsskole ble omgjort til gymnas under navnet Ulsrud videregående skole. I 1978 ble skolen besøkt på 17. mai av den danske statsministeren Anker Jørgensen, som senere uttalte at besøket var noe han aldri kom til å glemme.
Skolekorps og -kor
Skolen har dessuten et skolekor Bøler skolekor (stiftet i 1973), samt «foreldrekoret» Parenti Vocalis (stiftet i 1983).
Skolens maskot
Bøler skoles maskot er et ekorn med navnet Snapp, og skolen har også en ekorn-skulptur plassert i skolegården. Denne er laget av billedhuggeren Eilif Mikkelsen.
Rett fra hjertet
Rett fra hjertet er debutalbumet til den norske rapgruppen Karpe Diem. Det ble utgitt 12. juni 2006 over hele landet. (En del eksemplarer ble tilgjengeliggjort dagen før, på et kjøpesenter i Oslo i forbindelse med en såkalt før-utgivelse.)
Den 17.august 2020 så ble rettighetene til EP-en overført fra Cosmos Music(Bonnier Amigo) øverført til Patel & Abelmaguid Foundation.
Trine Pilskog
Trine Pilskog (født 1. desember 1972 i Hareid) er en norsk tidligere mellomdistanseløper. Hun representerte Hareid Idrettslag, Oppdal Idrettslag og Idrettsklubben Tjalve. Pilskog ble norgesmester på 1500 m i 1997, og har i tillegg vunnet en rekke sølv- og bronsemedaljer i NM på 800 m og 1500 m. Hun deltok under sommer-OL for Norge i 2004 i Athen der hun med tiden 4.08,61 løp inn til en 10.-plass i forsøksheatet og ble slått ut.
Pilskog studerte i flere år i USA. Først ved University of Texas at El Paso, og etter to år fortsatte hun ved University of Arkansas. I 1995 vant hun det amerikanske studentmesterskapet på en engelsk mil innendørs.
Eviny
Eviny AS (tidligere BKK, forkortelse for Bergenshalvøens Kommunale Kraftselskap) er det største energiselskapet på Vestlandet og en av Norges største distributører av elektrisk energi. Eviny-konsernets hovedaktiviteter er produksjon, omsetning og transport av elektrisk kraft. I tilknytning til hovedaktivitetene selges også rådgivings- og entreprenørtjenester. Eviny tilbyr dessuten telekomtjenester, fjernvarme og fellesmåling av energi. Eviny hadde i 2021 en omsetning på 7,3 milliarder kroner, og ga et utbytte til eierne på 800 millioner kroner. Konsernet blir ledet av konsernsjef Ragnhild Janbu Fresvik. Selskapet har i overkant av 1.400 ansatte.
Selskapet er eid av Statkraft og 17 kommuner i området mellom Hardanger- og Sognefjorden der Bergen kommune er største aksjonær. Eviny eier 28 heleide vannkraftverk og har en midlere årsproduksjon på 6,8 TWh. Eviny har hovedkontor i Bergen. Selskapet ble stiftet 2. juni 1920, av Bergen og 14 omliggende kommuner.
Navneskifte
Konsernet gjennomførte et lovpålagt merkevareskille høsten 2021. Konsernet og dets kommersielle datterselskap skiftet navn til Eviny, mens nettselskapet beholdt BKK-merkevaren. Eviny Fornybar AS driver kraftproduksjon. BKK AS er nettselskapet.
Tiden som BKK
BKK ble etablert som et kraftselskap i 1920 av Bergen kommune og 11 kommuner rundt Bergen.
17. mars 1944 ble A/S Matrefallene kjøpt opp av Bergen kommune etter vedtak av NS-ordføreren Alf Johannesen. Etter krigen ble kjøpet tatt opp til fornyet overveielse, og ved bystyrevedtak av 13. juni 1946 ble kjøpet av både A/S Matrefallene og A/S Førdefallene godkjent. Det var da en uttrykkelig forutsetning at hjemfallsretten til staten i A/S Matrefallenes konsesjon ble frafalt. Tre år senere ble forholdene opplevd som «helt uholdbare». Formelt eksisterte A/S Matrefallene ennå, og Hordaland fylke beklaget at saken hadde utviklet seg slik at Bergen kommune ikke hadde fått oppgjør for kjøpesummen på ca kr 1,5 million som også omfattet oppkjøp av Førdefallene og Steinslandsfallene. Både Matre- og Førdefallene ble tilbudt BKK overensstemmende med kraftselskapets vedtekter, og 4. juli 1947 ble det vedtatt å overta begge vassdrag. Dette lot seg likevel ikke gjøre fordi bystyrevedtaket fra 1946 ikke var bragt i orden. Dermed fikk ikke verket oppgjør for rundt kr 1,5 million som BKK skyldte. Verkets kontantstilling ble problematisk, ettersom verket skulle ut med en stor sum til kommunenes skadefordelingsfond. I tillegg kom problemer med disponering av eiendommer på selve Matre i forbindelse med sandtaket der. A/S Matrefallenes styre og Bergen kommune klarte ikke å komme til enighet, men 26. mars 1949 foreslo fylkesmannen som utgangspunkt for samarbeid at BKK forpliktet seg til i de nærmeste årene å levere til Hordaland fylke 5.000-6.000 kW til Vossestrand og Nordhordlandskommunene (dvs. kommuner i Herlandsfosskraftlaget). Fylkesnemnden uttrykte skuffelse over at BKK ikke var interessert i noe økonomisk samarbeid med Hordaland fylke om utbygging av Matrefallene, og ba BKK si seg villig til i stedet å overdra Matrefallene helt til Hordaland fylke. Endelig 26. juni 1948 skrev justisdepartementet til industridepartementet: «Man antar at fylket ikke har forkjøpsrett etter konsesjonslovens § 9, jfr § 6 pkt 1, ved overdragelse av konsesjonsrettigheter til en kommune, selv om konsesjon på kommunale erhverv kreves etter lovens § 2 pkt 22.»
BKK ble en viktig inntektskilde for Bergen kommune. Der andre kommuner har gitt sine innbyggerne lavere strømregning, overførte Bergen i stedet overskuddet til bykassen. Av BKKs inntjening i 1992 gikk 221,5 millioner rett i bykassen - der Oslo, Trondheim og Stavanger til sammenligning tok ut bare 99 millioner - sammenlagt.
Don Juan (Byron)
Don Juan er et satirisk dikt av Lord Byron, basert på legenden om Don Juan. Forfatteren gjør om på historien, slik at Juan presenteres som en lett forførbar mann snarere enn en kvinnebedårer. Verket blir av moderne kritikere ansett for å være hans største mesterverk. Diktet ble aldri fullført innen Byron døde i 1824. Totalt 16 cantoer ble ferdige, mens den syttende aldri ble ferdigstilt. Da de første to cantoene ble publisert anonymt i 1819, mottok diktet kritikk for dets «umoralske innhold», men oppnådde samtidig stor popularitet blant folket.
Geoff Downes
Geoffrey «Geoff» Downes, (født 25. august 1952 i Stockport, Cheshire) er keyboardist i progressiv rock-bandene Asia og Yes. Han er også kjent for sin deltakelse i The Buggles sammen med Trevor Horn, og han har gitt ut flere soloalbum.
Asia og solokarriere
Da Yes i 1981 ble oppløst, startet Downes og gitaristen Steve Howe fra Yes sammen med Carl Palmer fra Emerson, Lake & Palmer og John Wetton fra King Crimson supergruppen Asia. Gruppen hadde en del hits i tidlig på 1980-tallet, blant annet «Heat of the Moment» fra debutalbumet Asia.
Parallelt med Asia har Downes også spilt inn en rekke soloalbum og arbeidet med andre musikere, som John Wetton og Glenn Hughes. Han har også produsert album fra blant annet Mike Oldfield, Thompson Twins og GTR.
Tilbake i Yes
Downes ble på våren 2011 igjen medlem av Yes, og denne gangen erstattet han Oliver Wakeman. Yes ga ut et nytt album, Fly from Here, sommeren 2011 og Downes bidrar på det nye albumet som keyboardist og låtskriver. Bandet var i 2011 også på turné i Nord-Amerika og Europa. . I juni 2014 ga Yes ut albumet Heaven & Earth, hvor Downes igjen bidrar med keyboard og som låtskriver.
Med Asia
Se Asias diskografi
Håkon Håkonsen (film)
Håkon Håkonsen (eng. Shipwrecked) er en eventyrfilm fra 1990 regissert av Nils Gaup og med Stian Smestad i hovedrollen som Håkon Håkonsen. Den bygger på boka med samme navn, av Oluf Vilhelm Falck-Ytter. Filmen er spilt inn blant annet i Stillehavet, Spania, England og Norge, og var den mest påkostede norske filmen til da.
I tillegg til Norge, ble også filmen en suksess i utlandet, spesielt USA.
Filmen er spesiell av den grunn at først er alle scener med norsk lyd spilt inn for seg og deretter er de spilt inn med engelsk tale. Man har altså unngått feil i «lip sync» som kan oppstå ved tradisjonell lyddubbing, der for eksempel engelsk tale ikke passer overens med munnbevegelsene ved norsk uttale av samme ord.
Stor-Arnøya
Stor-Arnøya er ei øy og ei bygd som ligger sør i Nærøysund kommune i Trøndelag. Stor-Arnøya har broforbindelse via Rekøya til Rossøy på fastlandet, og ligger 14 km sørøst for Rørvik.
Fra Stor-Arnøya går Arnøyvegen 2,5 km nordover der den møter Lundringveien som fortsetter 2 km østover til Fikkan. Fikkan ligger ved Fv769 3 km sør for Sørli vegdele (Fv770). Fra Sørli vegdele er det 7 km vestover til Rørvik, og 13 km østover til Kolvereid. 1,5 km vest for Sørli vegdele ligger Ottersøy vegdele der Ottersøyvegen går 1,5 km nordover til Ottersøya.
Fra Stor-Arnøya er det veiforbindelse via moloer og broer til Kongensøya, Kjeøya, Severinholmen, Hestøya og Sandøya. Sammen utgjør disse øyene Arnøy grunnkrets. Arnøy grenser til Fikkan og Varøya i  nord, og til Arnøyfjorden i sør.
Håkon Håkonsen (film)
Om filmen
Filmen ble lansert på DVD i 2006. Både bilde og lyd ble fullstendig restaurert i forkant av denne utgivelsen.
Stor-Arnøya
Jordbruk og fiske er de viktigste næringene i Arnøy, noe også kulturlandskapet bærer preg av.
Stor-Arnøya har egen havn for fiske- og fritidsbåter.
Nærøysund Rafting holder til på Stor-Arnøya
Arnøya er et aktivt grendesamfunn som har opplevd god vekst og tilflytting de siste årene. Arnøy grunnkrets har 68 innbyggere pr. 1. januar 2021.
Watch What Happens (album)
Watch What Happens er et musikkalbum av den nederlandske sangerinnen Laura Fygi i samarbeid med den franske komponisten Michel Legrand, utgitt i 1997. Alle låtene er også skrevet av Legrand.
Christoffer Sundby
Jon Christoffer Sundby (født 26. september 1978 i Arendal) er en norsk seiler. Han representerer Soon Seilforening. Sundby ble verdensmester i Europajolle i 1997, etter å ha tatt sølv i 1996. Han har også VM-sølv og EM-bronse i 49er, begge ganger sammen med Frode Bovim.
Elsa Brita Marcussen
Elsa Brita Marcussen (født 2. februar 1919 i Stockholm, død 17. desember 2006) var en svenskfødt, norsk filmkritiker og kulturarbeider.
Sten Ove Eike
Sten Ove Eike (født 8. oktober 1981 i Skudenes) er en norsk fotballspiller som spiller for Skudenes. Hans posisjon på banen er i angrep. Eike spilte fra 2004 til 2011 for FK Haugesund.
Elsa Brita Marcussen
Hun var datter av statsminister Per Albin Hansson. I hjembyen var hun journalist i Morgon-Tidningen 1936–45 inntil hun flyttet til Norge etter den andre verdenskrig. Hun var sekretær i Kirke- og undervisningsdepartementet 1949–51, redaktør av bladet Filmdebatt 1951–56, filmanmelder (Filmrevyen) etter Sigurd Evensmo for NRK radio, journalist i Arbeiderbladet og Film & kino. Marcussen var også kinosjef og kulturarbeider i Eidsvoll og ansatt ved Voksenåsen AS der hun også satt i representantskapet. På 1990-tallet var hun filmmedarbeider i bladet Foreldre og barn.
Hun ledet Norsk Filmkritikerlag 1963–1966 og 1986–1990, og satt i juryen for Filmkritikerprisen. Hun ledet Norsk Filmsamfunn 1951–1961, Norsk Barnefilmnemnd 1960–1981, Skolekinoutvalget 1982–1985 og Landslaget for medieundervisning 1975–1981. I 1974 trakk hun seg i protest fra barnefilmkomiteen etter at Dizzie Tunes fikk statsstøtte til filmen Hurra-ta-ta.
Internasjonalt var hun president i International Centre of Films for Children 1963–1971, og visepresident i Prix Jeunesse 1964–1974. Som innvandret svenske var hun leder i Norsk-Svensk Forening og medlem av representantskapet i Foreningen Norden. Hun skrev flere publikasjoner om film, blant annet På kino i kveld. I 1989 opprettet hun «Elsa Brita Marcussens mediestipend».
Lysakerkretsen
Lysakerkretsen var et norsk kultur- og kunstnermiljø rundt 1900 knyttet til personer som holdt til på Lysaker i Bærum kommune vest for Oslo.
Miljøet hadde sitt utspring fra Fleskumsommeren 1886 da kunstnere møttes på Fleskum gård ved Dælivannet, og som en avlegger etter avdøde Maren Sars' litterære salong. Dit flyttet blant andre malerne Gerhard Munthe og Erik Werenskiold, som ble miljøets lederskikkelse, samt Fridtjof Nansen og Eva Nansen. Kjernen i Lysakerkretsen bestod delvis av de samme kunstnerne som tidligere hadde vært sentrale Fleskummalere.
Mange av de som regnes til denne gruppa, var malere. Foruten Werenskiold og Munthe var Eilif Petersen, Harriet Backer og Kitty Kielland en del av miljøet, og begrepet Lysakerkretsen brukes særlig innen norsk kunsthistorie. Kretsen omfattet dessuten flere tonengivende forfattere og vitenskapsfolk, deriblant språkmannen Moltke Moe, forfatteren Nordahl Rolfsen, kunsthistorikeren Andreas Aubert, professorene Ernst og Ossian Sars, sangeren Thorvald Lammers (hans kone Mally Lammers) og redaktør Ola Thommessen. Også kunstnerekteparene Tilla og Otto Valstad og Arne og Hulda Garborg, samt forfatterne Rasmus Løland, Kristoffer Uppdal, Oskar Braaten og Johan Bojer fra den såkalte Kunstnerdalen (Asker) tilhørte Lysakerkretsen kunsthistorisk, men politisk og i målstriden sto Lysaker- og Askerkretsen ofte i motsetning til hverandre.
Lysakerkretsen var særlig opptatt av å styrke Norge som nasjon, bygge samfunnet og fremme tradisjonell norsk kultur. Malerne var modernister, og bildene hadde nasjonale elementer.
Lysakerkretsen og deres nasjonale og pedagogiske prosjekt møtte kritikk blant annet fra maleren Christian Krohg, lederen for den eldre Kristiania-bohemen. Også Edvard Munch representerte en motsetning med sine ekspressive malerier med psykologiske motiver.
Argun (Amur)
Argun (russisk: Аргу́нь, kinesisk: 额尔古纳河 – É'ěrgǔnà hé) er ei elv som danner deler av grensa mellom Russland og Kina. Den er 1 620 kilometer lang og har et nedbørfelt på 164 000 km².
Elva renner fra vestsiden av fjellkjeden Store Khingan i Indre Mongolia. Ved Hulunsjøen får den tilsig av sideelven Kherlen Gol (Herlen He), som er 1.220 km lang og kommer fra fjellområdene like øst for Ulaanbaatar i det midtre Mongolia.
Ved dens samløp med elva Sjilka dannes elva Amur.
Russlands føderasjonssubjekter
Russland er en føderasjon som består av 83 subjekter (på russisk: субъект(ы); uttale: subjEkty, entall subjEkt). Hvert av disse subjektene har to representanter i Det russiske føderasjonsrådet, men de har ulik grad av selvstendighet. Hvert subjekt hører til en av de følgende kategorier:
Larry Bird
Larry Joe Bird (født 7. desember 1956) er en amerikansk tidligere basketballspiller.
Russlands føderasjonssubjekter
Subjekter i Den russiske føderasjon
I 2004 startet prosessen med å slå sammen enkelte av føderasjonssubjektene til større krajer.
Administrativt kart over Den russiske føderasjon
Region 81, Komi-Permjakia, ble 1. desember 2005 slått sammen med region 59 Perm oblast for å danne Perm kraj.
Noter
<references group="lower-alpha"/>
Larry Bird
Bird, en forholdsvis høy (206 cm) spiller, kunne spille både small forward og power forward posisjonene. Han var verken spesielt rask eller sterk, men hans enorme konkurranseinstinkt og evne til å finne måter å lykkes på gjorde han til en dødelig konkurrent. Han regnes som en av de beste passerne i NBA historie, uavhengig av posisjon og omtaltes som en av de ultimate skyterne i historien. En av de mest clutche spillerne i NBA noen gang, han ønsket alltid å ta det avgjørende skuddet.
Pat Riley, treneren til erkerival laget Los Angeles Lakers skal ha uttalt om Bird: "Hvis jeg kunne valgt en spiller å ta det avgjørende skuddet for å redde en kamp så ville jeg valgt Michael Jordan; om jeg kunne valgt en spiller til å ta det avgjørende skuddet med livet mitt i en tråd ville det vært Larry Bird."
Meritter
Som spiller (Boston Celtics): Som trener(Indiana Pacers): Som organisasjonansvarlig(Indiana Pacers)
Sjilka (elv)
Sjilka (russisk: Шилка) er ei elv i Zabajkalskij kraj i det sørøstlige Russland. Den er 560 km lang, med et nedslagsfelt på 206 000 km². Den dannes ved samløpet av elvene Onon og Ingoda. Ved Sjilkas samløp med Argun på den russisk-kinesiske grensen dannes elva Amur. Elva er seilbar over hele sin lengde.
Langs elva ligger byene Sretensk og Sjilka.
Guardian
Guardian (norsk: verge eller foresatt) eller The Guardian (norsk: vergen eller den foresatte) kan sikte til:
Hustru
Hustru (av norrønt hústrú, husfrue) er i moderne språkbruk en kvinnelig ektefelle. Den tilsvarende betegnelsen for personer av hankjønn er ektemann. Ordet «kone», som på norsk kan bety både gift kvinne og gammel kvinne, stammer fra det norrøne kona, som ordet kvinne er avledet fra.
Hustru som tittel i eldre tid
I middelalderen ble hustru brukt som tittel for kvinnelige ektefeller av personer med en viss rang eller sosial posisjon i datidens samfunn; ektefeller av væpnere, rådmenn i byene og av lagmenn ble da titulert som hustru, mens tittelen frue ble brukt om ektefeller av baroner (lendmenn) og riddere (skutilsveiner), de to høyeste adelsklassene, og også ofte om fyrstelige personer og i noen tilfeller om abedisser. Tittelen hustru i middelaldersk kontekst i Norge indikerer dermed at personen tilhørte det som kan regnes som den nedre delen av adelen eller det bedrestilte borgerskapet i byene.
Folkeavstemninger i Norge
Folkeavstemninger i Norge er ikke noen juridisk institusjon ettersom det ikke er beskrevet i grunnloven, slik at ingen form for avgjørelse eller lovendring krever at en folkeavstemning finner sted. Det er likevel avholdt seks landsomfattende rådgivende folkeavstemninger om politiske enkeltsaker, som Stortinget har vurdert som så viktige at det selv ikke kunne avgjøre dem. På lokalplan er det imidlertid avholdt flere tusen folkeavstemninger, alene mer enn 5,000 om målform i skole eller kirke, dernest om alkohol og kommunegrenser.
Lokale folkeavstemninger
Lokale folkeavstemninger er et redskap som benyttes i stor utstrekning i lokale saker, men det var ikke før i 2009 kommunenes rett til å avholde rådgivende folkeavstemninger ble lovfestet. Avstemningene kan inndeles i følgende tema:
Viktige endringer om folkeavstemninger om alkohol
1894: 1918: 1927: 1956: 1967: 1973: 1989:
Sven Ivar Dysthe
Sven Ivar Dysthe (født 25. august 1931, død 1. mars 2020 ) var en norsk industridesigner, særlig kjent for sine møbler.
Utdannelse
Dysthe begynte som lærling ved et snekkerverksted i Trondheim. Deretter var han i praksis hos snekkermester Reidar Hansen i Bærum før avlagt svenneprøve ble vurdert til «særdeles» av Håndverkerlaugets jury i 1951. Han studerte videre i Storbritannia, der han i 1953 avla eksamen i industridesign ved Royal College of Art i London. og har siden markert seg som en av våre mest internasjonale designere.
Som student i London fikk Dysthe i oppgave å lage skrinet som rommet Royal College of Arts' nåleputegave til dronning Elisabeths IIs kroning i 1953.
Karriere
Dysthe er særlig kjent for sin bruk av lamineringsteknikk i produksjon av møbler i tre. I 1963 tegnet han stolen «Laminette», som har fått bred offentlig anvendelse og som regnes som den mest solgte stol i Norge. Stolen har solgt i nærmere en million eksemplar. Den halvkuleformede stolen «Planet», som Dysthe formga for Møre Lenestolfabrikk i 1965, regnes som et annet av hans hovedverk. I 1967 tegnet han en lignende stol, kalt Popcorn for samme fabrikk til Henie Onstad kunstsenter,. Dysthe er også kjent for å ha tegnet sittemøblene i ventehallen på Oslo lufthavn, Gardermoen.