cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stenideogmodera
Utbredelse
Artene er beskrevet fra Sør-Afrika (Western Cape).
Munken Gamli
Munken Gamli (norrønt Gamli kanóki; «kanniken Gamle» eller «den gamle kanniken») var en islandsk skald som levde i siste halvdel av 1100-tallet, kanskje også inn på 1200-tallet. Det er uklart om «Gamli» skal forstås som «den gamle» eller som et navn. I Jóns saga postula kalles han broðir Gamli, noe som tolkes som at det er et navn. Navnet «Gamli» er kjent fra andre personer i sagatiden, men var ikke mye brukt.
Diktningen
Gamli er best kjent som forfatteren av Harmsól, en kristen dråpa skrevet på versemålet dróttkvætt med 65 strofer og fem «stefjabalkar» (stev-bolker). Dråpaen har blitt bevart i det islandske manuskriptet AM 757 4° (B), hvor både dråpaens navn og Gamli kanóki er nevnt. Fredrik Paasche skriver om diktet at «Den dag i dag virker kvadet levende; det er adlet av skaldens trang til 'hjertets renhet' og gjennemglødet av hans hvilesøkende Krist-tro.»
Navnet Harmsól betyr «Sorgens sol», og det er Kristus som er sorgens sol. Fredrik Paasche hevder at diktet er skrevet i god overensstemmelse med de herskende religiøse stemninger i renessansens Europa i det 12. århundre.
Tradisjonelt blir dróttkvætt-stilen forbundet med verdslige dikt om fyrster og høvdinger, men stilen ble beholdt i de kristelige diktene som ble skrevet i det 12. og 13. århundre. Blant disse diktene regnes Harmsól av enkelte forskere blant de beste: ''«I konseptet til ei utgreiing om kristelige dråper frå det 13. hundreåret tek Vésteinn Ólason fram at det snautt har vore skrive eit betre verk enn Harmsól dersom ein samanliknar med det som har vore sagt frå gamalt av.»''
Filologen Finnur Jónsson anfører at diktningen ikke utmerker seg på noen måte i poetisk henseende, men er interessant i valget av tema og innhold.
Anna Margareta von Haugwitz
Anna Margareta von Haugwitz (født 16. januar 1622 i Calbe (Saale) i Tyskland, død 20. mars 1673 i Stockholm) var en tysk adelsdame, gift med greve Carl Gustaf Wrangel.
Bakgrunn
Anna Margareta var datter av Balthasar Joachim von Haugwitz og hans hustru Sophie von Veltheim. Hennes far døde da hun var fire år gammel, og hun ble tidlig foreldreløs. I 1630 ble hun plassert i et cistercienserkloster i Egeln, og kom senere under grevinnen av Lowensteins omsorg, som gav henne en utdannelse. Gjennom sin verge ble hun i 1636 myndling til Johan Banér og kom til å omgås i de svenske militærleirer, der hun møtte Carl Gustav Wrangel, en av Sveriges ambisiøse og fremgangsrike militære ledere.
Gift med greve Wrangel
Paret forlovet seg i mai 1640 og giftet seg i juni i militærleiren ved Saalfeld i Thüringen. Anna Margareta von Haugwitz tilhørte lavadelen i Tyskland og hadde ingen inntekt da hun inngikk ekteskap med Wrangel.
Odd Heistein
Odd Erland Heistein (født 1902, død 1977) var en norsk barnebokforfatter. Til daglig var han disponent ved Bakkens kalkverk i Kristiansand.
Anna Margareta von Haugwitz
Gift med greve Wrangel
Ekteskapet med C.G. Wrangel var trolig lykkelig og paret fikk elleve barn, fem sønner og seks døtre. Bare tre døtre overlevde til voksenalder. Etter trettiårskrigens slutt i 1648 levde hun en tid i Nürnberg og bosatte seg siden med ektemannen på hans gods i svensk Pommern. Anna Margareta von Haugwitz var aktiv og fungerte som godseier selv om ektemannen fortsatt var i live. Det ser ut til at hun fikk ansvaret for godsets økonomi og drift av ektemannen, noe som blir merkbart av at de underordnede på godset rettet søknader, klager og brev om forhold på godset til henne og ikke hennes mann. Hun behandlet spørsmål om hvem som skulle få leie forskjellige gårder under godset, men inngrep også i rettsanliggender, og klarte i 1665 å forhindre at en henrettelse av en dragon ble gjennomført i Kristianstad. Von Haugwitz tok også imot forespørsler om å anbefale søknader til ektemannen.
I Sverige levde paret vekselvis mellom Wrangelska palasset i Stockholm og på Skoklosters slott.
Mezzolasjøen
Mezzolasjøen (italiensk: Lago di Mezzola) er en liten innsjø nord i regionen Lombardia i Italia.
Innsjøen ligger like nordøst for Comosjøen, og er skilt fra denne av våtmarksdelen av naturreservatet Riserva Naturale Pian di Spagna e Lago di Mezzola. I tidligere tider var sjøen forbundet med Comosjøen, og var kjent i antikken som Summus Lacus («sjøens topp»). Elven Adda har gjennom årene deponert sedimenter i det nåværende våtmarksområdet, slik at innsjøene er blitt skilt.
Fiskearter som holder til innsjøen er gjedde, abbor, suter, karpe og sørv. Naturreservatet som innsjøen ligger i, er et viktig område for hekkende trekkfugler.
Steder ved innsjøen: Verceia på østbredden. Campo Mezzola, Novate Mezzola og Mezzolpiano i nordenden.
Cleidaria
Cleidaria er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En ganske liten (5,8 millimeter), avlang, matt, gråbrun trebukk, dekkvingene med tegninger av grågule skjell. Kroppen, særlig antenner og bein, er kledt med nokså lange, blandede lyse og mørke hår. Antennene er kraftige (ikke fullstendige på typeeksemplaret). Pronotum er tønneformet med en liten tann på hver side, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er korte og kraftige.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Artene er beskrevet fra Mexico (Chiapas).
Pietro Roman
Pietro Roman (født 20. september 1989) er en italiensk rytter som konkurrerer i feltritt.
Han representerte Italia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 9 i lagkonkurransen.
Caprella hirsuta
Caprella hirsuta er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), og er utbredt i farvannene i Egeerhavet, og i stor deler av Middelhavet vest til Marokko.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
La Trois
La Trois (norsk oversettelse: treeren) er en belgisk riksdekkende tv-kanal og tilhører den franskspråklige allmennkrinkgasteren RTBF. La Trois er en av RTBFs tre hovedkanaler og startet sendinger 30. november 2007. La Trois sender barne- og ungdomsprogrammer på dagtid og nyheter, dokumentarer og innsiktsprogrammer på kveldene.
Historie
Prøvesendinger med fjernsyn startet i Belgia 2. juni 1952, med kroningen av Elizabeth II av Storbritannia. 31. oktober året etter hadde kanalen – da under navnet Télé-Bruxelles – sine første offisielle sending, en varietéforestilling kalt Boum!. I starten sendte kanalen to timer daglig, seks dager i uken. En andrekanal, RTbis, ble lansert i 1977.
Da belgisk fjernsyn begynte overgangen til digitalt bakkenett, åpnet det rom for en tredje kanal – La Trois. Den nye digitalkanalen ble lansert 30. november 2007. Rundt halvparten av kanalens programmer er egenproduksjoner fra RTBF.
La Trois sender programmer for barn og ungdom på dagtid. Om kvelden endres programprofilen, og kanalen sender nyheter, dokumentarer, innsikts- og naturprogrammer.
Tang Yik Chun
Tang Yik Chun (født 23. juni 1986) er en hongkongkinesisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i 4 x 100 meter stafett uten å vinne noen medalje.
Stampe SV.4
Stampe et Vertongen SV.4 (også kjent som Stampe SV.4 eller bare Stampe) er et belgisk to-seters biplan skoleflykonstruert  og bygget av Stampe et Vertongen. Flyet ble også bygget på lisens i Frankrike og Algerie.
Historie
SV.4 var konstruertv som en dobbeltdekker sportsfly/skolefly tidlig på 1930-tallet, ved å Stampe et Vertongen i Antwerpen. Den første modellen var SV.4A, en avansert akrobatikk-skolefly, etterfulgt av SV.4B med nye vinger og 130 [[Hk]] de Havilland Gipsy Major motor.
Bare 35 fly ble bygget før selskapet måtte stenge under Andre verdenskrig. Etter krigen fortsatte etterfølgeren, Stampe et Renard og bygget ytterligere 65 fly mellom 1948 og 1955 som skolefly for det belgiske flyvåpen.
Militære operatører
Belgia
Nevralterapi
Nevralterapi er en alternativ behandlingsform uten vitenskapelig dokumentert effekt. Behandlingen går ut på at det settes sprøyter med de lokalbedøvende midlene Prokain, novokain og lidokain, eller saltvann ulike steder på kroppen.
Prosper Club
Prosper Club (også kjent som Prosper International League Ltd og PILL) er et nettverksselskap etablert på Bahamas i 2001 og drevet av Pierre Gauthier. I Norge ble konseptet frontet av Morten Marcussen.
Selskapet vervet mange medlemmer i Norge og Sverige på begynnelsen av 2000-tallet, og tilbød potensielle medlemmer finansiell opplæring kombinert med inntektsmuligheter. I markedsføringen ble det også påstått at selskapet var godkjent av Lotteritilsynet, Økokrim og Kredittilsynet, noe som ikke stemte.
I begynnelsen ble medlemmenes midler rutet via AvantGuard Bank & Trust som var selskapets egen bank registrert i Grenada. Denne ble etterforsket av myndighetene i 2002, og nedlagt samme år.
I 2003 ble selskapet erklært å være et ulovlig pyramidespill av Lotteritilsynet. Selskapet skal da ha vervet mer enn 10.000 nordmenn.
En av de sentrale norske deltakerne ble i 2006 dømt for ulovlig unndragelse av skatt for penger han hadde tjent gjennom pyramidespillet. Også i Sverige fikk selskapet stor oppmerksomhet fra politiet. Her ble en kvinne dømt til ett års fengsel for deltakelse i pyramidespillet.
Pierre Gauthier mottok i 2006 rettslig pålegg fra amerikanske myndigheter om å stanse all markedsføring av konsepter der betalende medlemmer fikk råd om hvordan man ulovlig kunne unngå å betale skatt av inntekter gjennom såkalte «trusts». Fortsatt fastholder selskapet at de ikke driver umoralsk, uetisk eller ulovlig, og at metoder for å redusere beskatning ikke er kontroversielle.
LifeClub International
I 2003 ble investeringsklubben LifeClub International startet av John Hegrenes og Morten Marcussen. Pierre Gauthier var også involvert i selskapet i starten. Selskapet er registrert i Panama men har postadresse i Storbritannia. I likhet med Prosper Club har LifeClub vervet medlemmer med løfter om finansiell opplæring og stor avkastning på investerte midler. Gjennom å satse på forskjellige programmer innenfor valutahandel forespeiles medlemmene fra 50 til 150 % i årlig avkastning og medlemskapet gir også eierskap til B-aksjer i selskapet.
I tilknytning til LifeClub International drives også selskapet LifeClub Transervice med adresse på Kypros.
I 2016 gikk Hegrenes og LifeClub til sivilt søksmål mot selskapet Orion Trading Institution (OTI) som ble drevet fra New Jersey av Morten Nilsen og Bård Jordal. LifeClub hevdet å ha investert 20 millioner euro i OTI, men at disse hadde blitt borte i en Ponzi-svindel hvor eierne hadde brukt pengene på privat luksus. OTIs advokat har anført at pengene var blitt spekulert i valutamarkedet, men at LifeClub var vel vitende om risikoen for betydelige tap.
Türk Milletler Birliği Televizyonu
Türk Milletler Birliği Televizyonu, tidligere Türk Müzik Birliği Televizyonu (på engelsk omtalt som Turkish Music Box Television ), forkortet TMB TV, er en tyrkisk TV-kanal. Kanalen ble grunnlagt som en musikk-TV-kanal av Naim Burak Elçi etter en beslutning tatt av forsamlingen av kulturministre på TÜRKSOYs toppmøte i Bisjkek i desember 2009. I 2022 ble kanalen kjøpt opp av aserbajdsjanske investorer og endret navn og programprofil.
TMB TV kringkastes over kabel-TV-nettet til over to hundre millioner TV-seere (i 2012) i Europa og Asia, og ble regnet som den største tyrkiskspråklige musikkanalen etter antall potensielle seere.
Åsulv Edland
Åsulv Edland (født 27. juli 1944 i Vinje) var programleder i NRK, hvor han også jobbet som reporter og vaktsjef før han ble ansatt som redaktør for EBUs regionale nyhetsutveksling. Siden gikk han tilbake til NRK og hadde oppgaver i NRK Gull og NRK+.
Edland er utdannet lærer fra Kristiansand lærerskole og har historie grunnfag og norsk mellomfag fra Universitetet i Trondheim.
Luca Roman
Luca Roman (født 10. desember 1985) er en italiensk rytter som konkurrerer i feltritt.
Han representerte Italia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 9 i lagkonkurransen.
Salču
Salču er et fjell i Karasjok kommune i Finnmark. Det har en høyde på 447 meter over havet.
Tsui Chi Ho
Tsui Chi Ho (født 17. februar 1990) er en hongkongkinesisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i 4 x 100 meter stafett uten å vinne noen medalje.
Arianna Schivo
Arianna Schivo (født 16. september 1986) er en italiensk rytter som konkurrerer i feltritt.
Hun representerte Italia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 9 i lagkonkurransen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 26 individuelt.
Liliana Paixão
Liliana Alexandra Pascoal da Paixão (født 3. mars 1988) er en angolansk profesjonell håndballspiller, som spiller for den angolanske klubben og på det angolanske håndballandslaget.
Paixão tatt ut til å representere Angola under Håndball-VM 2013 for kvinner.
Skielgan
Skielgan er et fjell i Karasjok kommune i Finnmark. Det har en høyde på 480 meter over havet.
Colleen Loach
Colleen Loach (født 10. april 1983) er en canadisk rytter som konkurrerer i feltritt.
Hun representerte Canada under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 10 i lagkonkurransen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 28 individuelt.
Sphallopatara
Sphallopatara er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En nokså liten, smal, gulrød trebukk, dekkvingene for det meste mørke. Antennene er tynne, noe lengre enn kroppen, de innerste leddene rødbrune, de midterste blekgule, de ytterste mørkbrune. Hodet er firkantet med litt utstående fasettøyne. Pronotum er sylindrisk uten tenner på sidene, dekkvingene jevnbrede. Beina er forholdsvis korte.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana).
Tipik
Tipik er en belgisk riksdekkende tv-kanal og tilhører den franskspråklige allmennkrinkgasteren RTBF. Tipik er en av RTBFs tre hovedkanaler og har historie tilbake til 26. mars 1977. Siden har kanalen skiftet profil og navn en rekke ganger, og var lenge kjent som La Deux. Tipik sender egenproduserte og utenlandske dramaserier, nyheter, idrett, aktualitetsprogrammer, barneprogrammer og filmer. Kanalen sammenlignes gjerne med sitt flamske motstykke, Canvas, som driftes av den flamske kringkasteren VRT.
Historie
Prøvesendinger med fjernsyn startet i Belgia 2. juni 1952, med kroningen av Elizabeth II av Storbritannia. 31. oktober året etter hadde kanalen – da under navnet Télé-Bruxelles – sine første offisielle sending, en varietéforestilling kalt Boum!. I starten sendte kanalen to timer daglig, seks dager i uken.
I 1977 lanserte RTBF sin andre tv-kanal, RTbis, samtidig endret førstekanalen navn til RTBF 1. RTbis sendte i hovedsak repriser av programmer fra RTBF 1 og var på luften til 1979, da kanalen endret navn til Télé 2. Fremdeles sendte kanalen en del repriser fra førstekanalen samt regionale programmer og undervisningsprogrammer. I 1988 ble kanalen omstrukturert til en fullverdig kanal som sendte filmer, musikk, kulturprogrammer og overføringer av store idrettsarrangementer. Kanalen skiftet samtidig navn til TV 21.
I 1993 ble TV 21 delt inn i to kanaler: Arte 21 og Sports 21, som begge delte på frekvensen til gamle TV 21. Begge kanalene fortsatt frem til mars 1994, da RTBF sa opp kontrakten med kanalen Arte. Samtidig omdøpte RTBF kanalen til Télé 21 og gjenopptok den gamle programprofilen fra 1988. Etter hvert begynte også kanalen å sende barneprogrammer.
I 1997 gjorde vallonske myndigheter RTBF om til et selvstendig offentlig selskap. Samtidig endret kanalen navn til RTBF La Deux. I 2011 sluttet La Deux med analoge sendinger og gikk over til digitale sendinger. I dag er kanalen tilgjengelig over hele Belgia på alle digitale plattformer, satellitt-tv og kabel-tv. Kanalen sender egenproduserte og utenlandske dramaserier, nyheter, idrett, aktualitetsprogrammer, barneprogrammer og filmer. Den sender også programmer fra de franske offentlige tv-kanalene France 2 og France 3.
I 2020 endret La Deux profil og ble omdøpt til sitt nåværende navn.
Caprella mitis
Caprella mitis er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), og er utbredt i farvannene ved Spania og Portugal.
Arten ble oppdaget i forbindelse med Siboga-ekspedisjonen.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Nils Duerinck
Nils Duerinck (født 20. mars 1984) er en belgisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i 4 x 400 meter stafett uten å vinne noen medalje.
Teresa Joaquim
Mária Teresa Joaquim Eduardo (født 17. september 1973) er en angolansk tidligere håndballspiller.
Hun ble tatt ut til å representere det angolanske håndballandslaget under Sommer-OL 1996 i Atlanta og tolv år senere under Sommer-OL 2008 i Beijing.
Lisandra Salvador
Lisandra Isabel Joaquim Salvador (født 6. august 1990) er en angolansk profesjonell håndballspiller, som spiller for den angolanske klubben og på det angolanske håndballandslaget.
Salvador ble tatt ut til å representere Angola under Håndball-VM 2013 for kvinner.
Lucas Jakubczyk
Idrettskarriere
Jakubczyk deltok i lengde ved Junior-VM i friidrett 2004, men ble slått ut i kvalifiseringen. De neste årene konkurrerte han hovedsakelig i lengde, men hans beste resultat nasjonalt var 5.-plass, som han oppnådde utendørs i 2006 og innendørs i 2011. Han vant sin første tyske tittel i 2011, da han var med å vinne 4 x 100 meter stafett for SC Charlottenburg. Han ble tysk mester på 100 meter i 2012, da han løp på 10,16 sekunder. På 4 x 100 meter kom han på 2.-plass.
Pia Raug
Pia Raug Nielsen (født 21. februar 1953 i Odense) er en dansk sangerinne og forfatter, engasjert på den politiske venstresiden.
Lucas Jakubczyk
Idrettskarriere
Ved EM i friidrett 2012 i Helsingfors ble han slått ut i semifinalen i lengdesprang, men han deltok på det tyske laget som fikk sølv på 4 x 100 meter stafett, sammen med Julian Reus, Tobias Unger og Alexander Kosenkow. Det samme laget satte i juli 2012 ny tysk rekord med tiden 38,02. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i 4 x 100 meter stafett uten å vinne noen medalje.
Frida Andersén
Frida Andersén (født 9. juni 1990) er en svensk rytter som konkurrerer i feltritt.
Pia Raug
Hun ga ut sin første LP i 1978, Hej lille drøm. Den sikret henne gullplate for 50 000 solgte eksemplarer. Siden har hun gitt ut en rekke musikkalbum og publisert bøker.
Beleiringen av Louisbourg i 1758
Beleiringen av Louisbourg var et avgjørende slag i sjuårskrigen (i USA kalt den franske og indianske krigen) i 1758 som gjorde slutt på den franske kolonitiden i de atlantiske provinsene og førte direkte til at de tapte Quebec i 1759 og resten av Fransk Nord-Amerika året etter.
Bakgrunn
Den britiske regjeringen skjønte at med festningen Louisbourg på franske hender, ble det ikke mulig for Royal Navy å seile opp St. Lawrence River for å angripe Quebec. Etter at ekspedisjonen mot Louisbourg i 1757 ledet av Lord Loudon måtte snu på grunn av kraftig fransk motstand til sjøs, prøvde britene på ny, ledet av William Pitt igjen med nye kommandanter.
Pitt ga ansvaret for å erobre festningen til generalmajor Jeffrey Amherst. Brigaderene til Amherst var Charles Lawrence, James Wolfe og Edward Whitmore og kommandoen over marineoperasjonene ble gitt til admiral Edward Boscawen. Sjefsingeniør var John Henry Bastide som var til stede under den første beleiringen av Louisbourg i 1745 og hadde vært sjefsingeniør ved Fort St Philip på Menorca i 1756 da britene overga fortet til franskmennene etter en lang beleiring.
Som de hadde gjort det i 1757, planla franskmennene å forsvare Louisbourg med å forsterke marinen i området. Men den franske flåten som skulle seile ut fra Toulon ble blokkert ved Cartagena av en britisk styrke og ble slått ved slaget ved Cartagena. Etter det ga franskmennene opp forsøket på å forsterke Louisbourg fra Middelhavet, og mente at det ville være for få skip tilgjengelig til å gi britene motstand.
Frida Andersén
Hun representerte Sverige i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 11 i lagkonkurransen.
Beleiringen av Louisbourg i 1758
Forberedelser
Den franske kommandanten (og guvernøren i Île Royale) Chevalier de Drucour hadde om lag 3,500 soldater, og like mange sjømenn fra de franske krigsskipene i havnen. Men i motsetning til tidligere år, klarte de ikke å forsterke den franske marinen, og den franske skvadronen ved Louisbourg var derfor kraftig i undertall. Drucour ga ordre om å grave grøfter.
Beleiringen
Værforholdene den første uken av juni gjorde det umulig å gå i land og britene klarte bare å bombardere de improviserte forsvarsverkene i Gabarus Bay fra en fregatt. Været bedret seg ved daggry den 8. juni. Da satte Amherst i gang angrepet med en flotilje av små båter, organisert i tre divisjoner, hver kommandert av brigaderene hans. Det franske forsvaret klarte seg i starten godt og etter store tap, ga Wolfe ordre om tilbaketrekking. Men i siste øyeblikk fant en båt med lette infanterister en berglendt vik, som de franske kanonkulene ikke kunne nå og de klarte å sikre et nes på stranden. Wolfe sendte resten av divisjonen sin etter. Omgått i flanken trakk franskmennene seg raskt tilbake til festningen.
Vedvarende tung sjø og vansker med å flytte det tunge beleiringsutstyret over det myrlendte terrenget forsinket fortsettelsen av beleiringen. I mellomtiden hadde Wolfe sendt 1,220 håndplukkede menn rundt havnen for å ta fyret, som ruvet over inngangen til havnen. Dette gjorde han den 12. juni. Etter elleve dager, den 19. juni, var de britiske artilleribatteriene på plass og de fikk ordre om å åpne ild mot franskmennene. Det britiske batteriet besto av sytti kanoner og bombekastere i alle størrelser. I løpet av timer hadde kanonene ødelagt murer og flere bygninger.
Pia Raug
Raug stilte i 1991 opp for Enhedslisten, dog uten å bli valgt inn. På Junibevægelsens landsmøte i 2008 ble hun valgt inn i organisasjonens ledelse. Raug har også blitt valgt som den danske opphavsrettsorganisasjonen Kodas representant på komponistenes verdenskongress. Hun ledet interesseorganisasjonenn DJBFA, Danske Jazz-, Beat- og Folkemusik Autorer fra 2008 til 2012.
Nevrotoksin
Nevrotoksiner eller nervegift er giftstoffer som særlig angriper nervesystemet gjennom å hemme nevronenes funksjoner, og nevroner finnes i hele hjernen og nervesystemet. Nevrotoksiner er til stede i store antall i det naturlige miljøet rundt oss. Noen giftige dyr, som for eksempel giftslanger med flere, produserer nevrotoksiner selv, men også tungmetaller, som bly og lignende, er nevrotoksiner. Nevrotoksiner brukes dessuten av noen regjeringer for mengdekontroll og krigføring.
Beleiringen av Louisbourg i 1758
Beleiringen
Den 21. juli klarte en britisk bombekaster som var posisjonert på fyrneset å treffe et fransk skip med 74 kanoner, «L'Entreprenant» og sette det i brann. Kraftig vind gjorde at flammene tok tak i to andre franske skip. «L'Entreprenant» eksploderte senere på dagen og franskmennene hadde dermed mistet det største skipet de hadde ved Louisbourg.
Lucas Jakubczyk
Idrettskarriere
Han deltok ved VM i friidrett 2013 i Moskva, der Tyskland kom på 4.-plass på 4 x 100 meter med tiden 38,04.
Beleiringen av Louisbourg i 1758
Beleiringen
Det neste store slaget mot franskmennene kom om kvelden 23. juli, rundt kl. 22. Et britisk skudd satte den kongelige bastionen i brann. Den kongelige bastionen var hovedkvarteret i festningen og den største bygningen i hele Nord-Amerika i 1758. Dette reduserte moralen til franskmennene og håpet de hadde om å stoppe den britiske beleiringen.
Nevrotoksin
Giften virker gjennom å påvirke nervecellenes aksjonspotensial eller gjennom å virke på signaloverføringen i synapsene. Symptomene kan være både sensoriske og motoriske. Sensoriske symptomer kan gi seg utslag i form av vedvarende smerter og prikking i huden, nummenhet og helt eller delvis tap av følelse ett eller flere steder på kroppen. Motoriske symptomer kan gi seg utslag i form av sløvhet, skjelvinger, kramper og lammelser.
Beleiringen av Louisbourg i 1758
Kapituleringen
Den 26. juli overga franskmennene seg. De hadde kjempet lenge og franskmennene ventet å få «krigsære», slik som de hadde gitt de overlevende britene etter Slaget ved Menorca. Amherst godtok derimot ikke dette på grunn av historiene om massakren de franske allierte indiananerne hadde utført mot de britiske overlevende etter Fort Oswego og Fort William Henry. Franskmennene måtte gi fra seg alle våpen, alt utstyr og sine flagg. Dette gjorde Drucour rasende, men for å sikre tryggheten til de sivile i Louisbourg aksepterte han motvillig vilkårene. Regimentet Cambis nektet å godta vilkårene og brøt muskettene sine istykker og brente flaggene istedenfor å gi dem til britene.
Humayun
Humayun eller Nasir ud-din Muhammad Humayun (født 6. mars 1508, død 22. februar 1556 i henhold til julianske kalender) var en stormogul som hersket i dagens Afghanistan, Pakistan og deler av India fra 1530–1539 og på nytt i 1555–1556. Som sin far Babur tapte han sitt kongedømme tidlig, men med persisk støtte klarte han til sist å få det tilbake og langt større. Ved tiden rundt hans død i 1556 strakte Mogulriket seg over bortimot en million kvadratkilometer.
Nevrotoksin
Nevrotoksiner kan oppstå på flere måter, for eksempel som følge av miljøforurensing, der dyr og mennesker påvirkes av tungmetaller (eksempelvis bly og kvikksølv) og enkelte løsemidler. Stivkrampe- og difteribakterier produserer også nevrotoksiner.
Det finnes to måter å bli eksponert for nevrotoksiner; akutt og kronisk eksponering. Akutt eksponering kan for eksempel være en slangebitt, mens kronisk eksponering innebærer langsom eksponering over tid, som for eksempel forgiftning av tungmetaller.
Nevrotoksiner kan forårsake permanent skade på nervesystemet og gi nevrologiske senskader og/eller sykdom. De kan også være dødelige, som følge av at hjernen og nervene skades eller bedøves, slik at viktige kroppsfunksjoner i det autonome nervesystemet slutter å fungere. Noen ganger kan kjemikalier brukes til å blokkere funksjonen til et nevrotoksinene, men ikke alltid.
Medisinsk bruk
Nevrotoksiner kan også være medisinsk fordelaktige. I så måte brukes for eksempel botulinumtoksin til en rekke formål innen medisinen, inkludert som profylakse mot lidelser som migrene (PREEMPT-regimet) og klasehodepine, samt til behandling av vedvarende muskelspasmer i føtter, ankler, håndledd, hender, øyelokk, ansikt, nakke og skuldre hos voksne (for barn kun føtter og ankler). Det brukes dessuten til å behandle overaktiv blære med urinlekkasje (injiseres i blæreveggen) og kraftig svetting i armhulene med mer.
Lucas Jakubczyk
Idrettskarriere
I det tyske innendørsmesterskapet kom han på 2.-plass på både 60 meter og 4 x 200 meter. Utendørs kom han på 2.-plass på 100 meter og 3.-plass på 4 x 100 meter. I mai 2014 løp han 100 meter på 10,07 i Clermont i Florida, ikke langt unna den tyske rekorden på 10,06. Han deltok ved EM i friidrett 2014, der Tyskland kom på 2.-plass på 4 x 100 meter stafett. Han deltok også på 100 meter, der han kom på 5.-plass med tiden 10,25, kun 3 hundredeler bak bronsen.
Caprella monoceros
Caprella monoceros er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), og er utbredt i farvannene ved Japan.
Arten ble oppdaget i forbindelse med Siboga-ekspedisjonen i det nordlige Stillehavet. Den kan bli 7,5 – 13 mm lang.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Titta Ruffo
Titta Ruffo (født Ruffo Titta Cafiero 9. juni 1877 i Pisa, død 5. juli 1953 i Firenze) var en italiensk operastjerne som hadde en stor internasjonal sangkarriere. Kjent som «Voce del leone» («løvens stemme»), ble han beundret, også av rivaliserende barytoner, slike som Giuseppe De Luca som sa om Ruffo: «Han var ingen stemme, han var et mirakel» (selv om den ikke ofte publiseres, er den andre delen av De Lucas konklusjon «...som han [Ruffo] brølte bort...»), og Victor Maurel, skaperen av Verdis Iago og Falstaff. Maurel sa at tonene i Ruffos øvre register var de mest fantastiske barytoner han noensinne hadde hørt. Enda mer: Walter Legge den prominente klassiske plateprodusenten gikk så langt som å kalle Ruffo «et geni».
Karriere
Født som Ruffo Titta i Pisa (han byttet om på sine fornavn for scenebruk). Ruffo var sønn av en ingeniør. Han studerte stemmebruk med flere lærere. I «Musical America» skrev han 27. desember 1913: «I betraktning av det faktum at flere stemmeinstruktører har påkalt seg æren for å ha vært min «lærer» ønsker jeg, empatisk å bekrefte at min bror, Ettore, er den som praktisk talt tilkommer all ære. Jeg studerte fire måneder ved Santa Cecilia Conservatory i Roma under Signor Persichini og ble fortalt at jeg hadde hverken stemme eller musikalsk talent. Etterpå fikk jeg instruksjoner fra Signor Sparapani i to måneder og fra Signor Casini i fire måneder, men det var ikke tilstrekkelig instruksjon for en operakarriere. Jeg satte meg selv under opplæring av min bror og forble hans trofaste elev i seks år, og jeg er det levende bevis på hans vitenskapelige metode for stemmebruk. Alle de som forsikrer at de var mine «lærere» og derfor ansvarlig for min suksess, narrer seg selv på falske premisser for å tilegne seg en eksklusiv rett.»
Lauren Kieffer
Lauren Kieffer (født 6. juni 1987) er en amerikansk rytter som konkurrerer i feltritt.
Hun representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 12 i lagkonkurransen.
KNM «Utstein»
KNM «Utstein» kan vise til:
Titta Ruffo
Karriere
Ruffo gjorde sin første debut på en operascene i 1898 ved Teatro Constanzi i Roma som «Herald» i Wagners Lohengrin. Etter en langsom start, tok hans karriere av tidlig på 1900-tallet, og han oppnådde snart internasjonal anerkjennelse på grunn av en kraftfull og ren stemme og sin opptreden.
Hans neste store debuter kom de følgende år: Buenos Aires (1902), London (1903), Milano (1904), Lisboa (1907), Paris Paris Opéra (1911) og São Paulo (Theatro Municipal) (1911). Ruffo gjorde sin amerikanske debut i Philadelphia i 1912 og sang flere ganger i Chicago. Han kom til New Yorks Metropolitan Opera forholdsvis sent i sin karriere: i 1922, som Figaro i Barbereren i Sevilla. Han meldte seg til militærtjeneste i den italienske hær under første verdenskrig. Han ga i alt 46 forestillinger ved Met fra 1922 til 1929. Ruffos repertoar omfattet det meste av de viktigste baryton-roller i fransk og italiensk opera, inklusiv og blant andre «Rigoletto», «Di Luna», «Amonasro», «Germont», «Tonio», Rossinis «Figaro», «Valentin», «Carlo» (både i Ernani og La forza del destino), «Nabucco», «Vasco», «Don Giovanni», «Barnaba», «Scarpia», «Marcello» og «Renato» i Un ballo in maschera. Han var også kjent for sin tolkning av flere sopranpartier i operaer som nærmest er glemt i dag, nemlig Ambroise Thomas' Hamlet og Franchettis Cristoforo Colombo plus «Cascart» i Leoncavallos Zazà og «Neri» i Giordanos La cena delle beffe.
Stemmekarakteristikk
Som hans samtidige, tenoren Enrico Caruso, ble Ruffo sagt å innføre en ny stil av sang, hvor kraft, deklamatorisk styrke og en rik, chesty tone overgikk den tidligere generasjons fremheving av vokal eleganse, skjønnhet, fleksibilitet og teknisk finesse. Følgelig sammenlignet konservative kommentatorer Ruffo ufortjent med hans elegante italienske forgjenger, Mattia Battistini, som var en mester i vakker sang og i besittelse av en mykere, mer «sølvaktig» klangfarge enn Ruffos. Likevel etter dagens kritikere, som John Steane og Michael Scott, er forskjellen mellom de to store baryton-sangerer ikke så klart som noen har foreslått i det siste, fordi både Battistini og Ruffo viste eksepsjonell vokal stemmebruk og kontroll, pluss at han var i stand til lange glidende bevegelser. Begge var også i besittelse av en mandig stil, og enda hadde den samme lærer i Venceslao Persichini.
Ruffo var en profiert grammofonartist, gjorde mer enn 130 innspillinger av 78-plater, både akustiske og elektroniske, først for Pathé Frères i Paris i 1904, og så eksklusivt for den italienske filial av His Master's Voice i 1906. Etter ankomst til USA i 1912 begynte han sitt lange samarbeid med Victor som endte i 1929. Som tilfelle var med Caruso, egnet Ruffos stemme seg eksepsjonelt godt til opptak. Den var så rik og resonant at selv med den primitive akustiske opptaksmetode er glorien bevart og kan høres. Han fortsatte med innspillinger frem til elektroniske opptak kom i 1925.
Ingen fast tilknytning
Ruffo ble aldri noen «house baritone» eller fast sanger ved noen opera. Han var en omreisende stjerne og fikk topp kritikk — og topp honorar—uansett hvor han sang. Ruffo var den eneste mannlige operasanger i sin tid, fullstendig, både når det gjaldt berømmelse og honorarer, som Caruso. Overraskende nok sang de sammen bare noen få ganger og gjorde bare en innspilling: en gnistrende fremføring av Giuseppe Verdis Otello. Historikerne har gitt to forklaringer på dette: Først profesjonell sjalusi: verken Ruffo eller Caruso likte å dele glorie med den andre ekstravagante stjerne (skjønt nær kjente av Caruso har benektet dette). Dernest få operahus kunne ha hatt råd til å betale begge sangeres enorme honorarer i forbindelse med dette, spesielt hvis det var en dyr diva i den samme innspillingen.
Ruffos kraftfulle sangstil var kanskje ikke holdbar i det lange løp og hans vokale forfall begynte relativt tidlig (etter om lag 20 år på toppen av sin profesjon). Kanskje frøet til Ruffos tidlige forfall ble sådd i det faktum at han i det store og hele var selvlært. Ruffo selv innså dette og han avslo å lære stemmebruk etter pensjonering: «''I never knew how to sing; that is why my voice went by the time I was fifty. I have no right to capitalize on my former name and reputation and try to teach youngsters something I never knew how to do myself."''. Likevel, Ruffos forfall startet rundt 1924–25, dette betyr at han hadde en meget respektabel tid, 26–27 år i god form, noe er som bemerkelsesverdig etter enhver standard.
Han pensjonerte seg i 1931, etter flere år i eksil i Sveits og Paris. Han skrev en selvbiografi: La mia parabola, som ble oversatt til engelsk i 1995 som «My Parabola». I 1937 vendte han tilbake til Italia hvor han ble arrestert for motstand mot fascistregimet og som tilhenger av sosialisme. Han giftet seg med søsteren til Giacomo Matteotti som ble myrdet av fascistene, og som da forsikret Ruffo at han aldri mer skulle opptre i Italia igjen.
Titta Ruffo døde i Firenze av hjertesykdom i 1953, 76 år gammel.
Clark Montgomery
Clark Montgomery (født 20. mai 1981) er en amerikansk rytter som konkurrerer i feltritt.
Han representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 12 i lagkonkurransen.
Birthe Wilke
Birthe Wilke (født 19. mars 1936 på Vesterbro i Danmark, bosatt i Bevtoft ) er en dansk sanger, skuespiller, foredragsholder og dikter, som er mest kjent for sine to deltakelser i Eurovision Song Contest på slutten av 1950-tallet. Wilke startet sin musikalske karriere i april 1951, da hun vant en talentkonkurranse i National Scala. Wilkes første plateinnspilling var The Blacksmith Blues som ble utgitt i september 1952 med Bruno Henriksen og hans Tivoli-orkester.
Bakgrunn
I 1957 representerte Wilke og Gustav Winckler Danmark, da landet for første gang deltok i Eurovision Song Contest, med kjærlighetsvisa «Skibet skal sejle i nat», skrevet av Erik Fiehn og Poul Sørensen. Melodien ble avsluttet med et 13 sekunders langt kyss, som i ettertid er betegnet som ESC-historiens lengste. Melodien hadde da allerede vært brukt i filmen Den store gavtyv som kom ut i 1956, men ble ikke diskvalifisert, til tross for reglene om at bidrag ikke skulle være spilt offentlig før konkurransestart.
På grunn av flyskrekk tok Wilke det beroligende middelet thalidomid. I 1962 ble hun gravid, og omtrent samtidig ble det påvist at thalidomid kunne forårsake fosterskader. Før hun visste om sin graviditet, hadde hun tatt åtte tabletter, men valgte å ikke ta abort slik flere leger anbefalte. Hun fødte sønnen Ricky 1. januar 1963, som ble født med misdannede hender og armer.
For å konsentrere seg om sønnen, avsluttet Wilke i 1966 musikkarrieren og begynte å jobbe som sekretær i Handelsbanken. Hun kom tilbake med en nyinnspilling og en opptreden i 1973, og nok en opptreden i 1983, før hun igjen trakk seg tilbake. I 2007 ga Birthe Wilke ut en diktsamling.
Deltakelser i Eurovision Song Contest
Wilke har representert Danmark to ganger i Eurovision Song Contest:
Deltakelser i Dansk Melodi Grand Prix
Wilke har deltatt med elleve melodier i Dansk Melodi Grand Prix:
Georg Peter Leganger
Georg Peter Leganger (født 20. juli 1801 i Idd, død 29. oktober 1870 i Fredrikshald) var en norsk trelasthandler, sønn av Rasmus Abildgaard Leganger. Han var stortingsrepresentant for Fredrikshald i én periode.
Leganger avla juridisk eksamen i 1821, og drev senere med trelasthandel i Fredrikshald.
Leganger var gift med Sophie Wilhelmine Hount, datter av eidsvollmann Peter Hount.
Kathryn Robinson
Kathryn Robinson (født 8. april 1985) er en canadisk rytter som konkurrerer i feltritt.
Hun representerte Canada under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 10 i lagkonkurransen.
Schmidarius
Utseende
Nokså små (ca. 9 millimeter), smale, gulbrune til svarte trebukker. Slekten kjennes særlig på antennenes form: ganske tynne, men med det første og tredje leddet fortykkede med en "flaskekost" av mørke, utstående hår. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Hodet er firkantet med litt utstående fasettøyne. Pronotum er sylindrisk uten tenner på sidene, bredere enn langt, dekkvingene jevnbrede med to fine, skarpe lengderibber. Beina er forholdsvis korte.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mexico.
Obscenoides
Obscenoides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En ganske liten (ca. 6 millimeter), avlang, matt, lysbrun trebukk. Kroppen, særlig antenner og bein, er kledt med nokså lange, lyse hår. Antennene er kraftige, omtrent så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet med en liten tann på hver side, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede, med en påfallende flekk av lyse hår over "skuldrene". Beina er korte og kraftige.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Artene er beskrevet fra Bolivia (Santa Cruz).
Systematisk inndeling
Slekten har fått navnet fordi paramerene (en del av hannens kjønnsorgan) ikke kan dras inn og dermed alltid er synlige.
Linje 1 (São Paulos undergrunnsbane)
Linje 1 – São Paulos undergrunnsbane (portugisisk: Linha 1 do Metrô de São Paulo) eller Linje 1 Blå. er en undergrunnslinje ved São Paulos undergrunnsbane. Det ble offisielt innviet 14. september 1974 (1º Utdrag), den andre strekningen ble åpnet i 17. februar 1975, den tredje strekningen ble åpnet i 26. september 1975 og den fjerde og siste strekningen ble åpnet i 29. april 1998 (Stasjon Sé, som hører også til a linje 1, ble innviet 17. februar 1978 med linje 3). Inneholder 23 stasjoner, og 20,2 kilometer lang. Dette var den første undergrunnslinje som skal bygges i Brasil og byen São Paulo.
Ivy Bridge
Ivy Bridge er kodenavnet for en prosessor-mikroarkitektur basert på 22 nm produksjonsmetoden utviklet av Intel. Navnet blir ofte brukt om alle prosessorene som ble gjort mindre etter Sandy Bridge-mikroarkitekturen før Haswell-arkitekturen, hvilket inkluderer Xeon og Core i7-prosessorene fra Ivy Bridge-EX, Ivy Bridge-EP og Ivy Bridge-E. Produksjon av prosessorene begynte i tredje kvartal av 2011, og den første versjonen av Ivy Bridge kom ut i 29. april 2012, mens senere Ivy Bridge-EP og Ivy Bridge-E-prosessorer kom ut i 2013.
Forbedringer fra Sandy Bridge
Ivy Bridge er for det meste bare en krymping fra Sandy Bridge-prosessorene. Ivy Bridge ble utviklet hos Intels israelske gren.
Funksjoner og ytelse
De mobile og skrivebordsprosessorene fra Ivy Bridge har mange nye funksjoner, blant annet:
Ytelsesforbedring fra Sandy Bridge
Sammenlignet med sin forgjenger, Sandy Bridge, så har Ivy Bridge:
Overklokking
Ivy Bridge-prosessorer er 10 °C varmere enn Sandy Bridge-prosessorer når de er overklokket, selv når de er satt til samme spenningsnivå. Impress PC Watch, en japansk nettside, bekreftet at dette var fordi Intel brukte kjølepasta med lavere kvalitet med Ivy Bridge enn med Sandy Bridge. De mobile Ivy Bridge-prosessorene har ikke dette problemet, siden de ikke leveres med kjølepasta fra Intel.
== Liste over Ivy Bridge-prosessorer ==
NM i bryting 2011
NM i bryting 2011 ble arrangert i Fredrikstad 14.-16. april. Arrangør var Kråkerøy BK. Kongepokalene ble vunnet av Rasmus Nes Tjørstad og Rosell Utne.
Ivy Bridge
Serverprosessorer
Flere ytelsesorienterte serverprosessorer ble produsert basert på Ivy Bridge-arkitekturen, disse fikk kodenavnet Ivytown. Disse ble lansert 13. september 2013, et år etter de for vanlige forbrukere. Disse prosessorene ble sluppet ut under navnet Ivy Bridge-EP og har opp til tolv kjerner og 30 MB hurtigminne. Senere Ivy Bridge-serverprosessorer ble lansert under navnet Ivy Bridge-EP og har opptil 37,5 MB hurtigminne.
Henryk Józef Nowacki
Henryk Józef Nowacki (født 11. august 1946 i Gunzenhausen i Bayern i Tyskland) er en emeritert polsk pavelig diplomat og titulærerkebiskop.
Prest
Henryk Nowacki ble presteviet for bispedømmet Tarnów den 31. mai 1970 av den stedlige biskop Jerzy Karol Ablewicz.
Som ung pavelig diplomat fikk han posteringer iAngola og i Paraguay.
Apostolisk nuntius
Den 8. februar 2001 ble han utnevnt til titularerkebiskop av Blera og apostolisk nuntius til Slovakia. Den 28. november 2007 ble han apostolisk nuntius til Nicaragua.
I februar 2017 fikk han i pensjon.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Fillholmen
Fillholmen er en ubebodd øy 160 meter fra Fillan i Trøndelag. Øya ligger i Fillfjorden og har et areal på rundt 7877m².
Denizli
Denizli er en industriby som ligger i østenden av elvedalen som dannes av elven Büyük Menderes i Sørøst-Tyrkia, i Egeerhavsregionen ca 100 moh. Ved folketellingen i 2007 hadde byen 389,000 innbyggere, og vokste i løpet av fire år til 511,751 i 2011 takket være at 13 kommuner og 10 landsbyer ble lagt til kommunen. Samtidig ble kommunens areal nesten fem ganger større. Kommunen Denizli er hovedsetet i provinsen Denizli.
Liste over kratere på månen, G-K
Dette er en underside av liste over kratere på månen. Der hvor en formasjon er forbundet med et satellittkrater, er disse detaljert på siden for hovedkrateret.
Denizli
Hovedsakelig takket være tekstilproduksjon og eksport har Denizli gjennomgått en bemerkningsverdig økonomisk utvikling siden 1980-årene. Denizli nevnes ofte som et godt eksempel på en av byene som regnes til de «Anatoliske tigrene» (tyrkisk: Anadolu Kaplanları), takket være det høye utviklingstempoet den har hatt.
Liste over kratere på månen, G-K
Kilder
Se Liste over kratere på månen
Denizli
Mange turister søker til de varme kildene ved Denizli, Sarayköy, Karahayıt, Pamukkale, Akköy (Gölemezli), Buldan (Yenicekent)og Çardak-distriktene. Videre ligger flere ruinbyer nær Denizli, som Hierapolis, Laodicea (Frygias gamle metropol) og Colossae.
Om sommeren er det meget varmt i byen, mens vintrene kan være meget kalde med sne på fjellene som omgir Denizli. Klimaet om våren og høsten er mildt og kjennetegnes av regn og varme.
Etymologi
Byen var tidligere kjent under navnet Denizli Ladik som betyr «Laodicaea ved (inn)sjøen», selv om byen ikke ligger ved kysten. Navnet har hatt flere ulike skrivemåter, og kan ha vist til alle de naturlige kildene eller byens beliggenhet på veien til innsjøregionen i vest-Tyrkia.
Vennskapsbyer
Denizli har offisielle vennskapsbånd med:
Caprella irregularis
Caprella irregularis er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), og er utbredt i farvannene ved Korea, Canada og Alaska.
Arten ble oppdaget i forbindelse med Siboga-ekspedisjonen i det nordlige Stillehavet. Den kan bli 7–16 mm lang, og lever på 10 – 200 meters dyp.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Richard Boyle
Richard Boyle er navnet til flere personer:
Ferjesambandet Janjanbureh–Lamin Koto
Janjanbureh–Lamin Koto er et ferjesamband som krysser Gambia fra elveøya Janjanbureh i sør til Lamin Koto. Fergen tar passasjerer til fots, sykkel og biler over strekningen på 300 meter.
Filomena Trindade
Filomena «Filó» José Trindade (født 26. september 1971) er en angolansk tidligere håndballspiller.
Hun representerte det angolanske håndballandslaget i fire strake olympiske leker; 1996, 2000, 2004 og 2008.
Arturo Ramírez
Arturo Ramírez (født 19. april 1991) er en venezuelansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i 4 x 400 meter stafett uten å vinne noen medalje.
Gustavo Bucaro
Gustavo Bucaro, født 26. august 1974, er en guatemalansk tidligere svømmer, som konkurrerte i Sommer-OL i 1992.
Caprella rapax
Caprella rapax er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), og er utbredt i farvannene ved Marokko, Italia, Hellas og Gibraltar.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Gunnar Dahlen
Han ble seriemester for Freidig da klubben vant Norgesserien i 1947/1948-sesongen. Dahlen var også aktiv innen flere idretter, og var blant annet kretsmester i friidrett seks ganger.