cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sander Vossan Eriksen
2018/19
Vossan Eriksen deltok i Junior-VM på ski 2019, og kom der på 12.-plass i normalbakke. I lagkonkurransen fikk Norge sølv, der han hoppet sammen med Fredrik Villumstad, Anders Ladehaug og Thomas Aasen Markeng. Tyskland vant denne lagkonkurransen. I mars 2019 deltok han i lagkonkruransen under NM i skihopping 2018, der han fikk bronse sammen med Oslo Skikrets.
2019/20
Han deltok i Kontinentalcupen i skihopping 2019/20, og i sommercupen (plast) kom han på 20.-plass med 201 poeng. I vintercupen kom han på 26.-plass med 167 poeng, og han kom med det på 25.-plass sammenlagt 368 poeng, der Clemens Leitner vant.
I mars deltok han i Junior-VM på ski 2020, og fikk der sølv i normalbakke, bak østerrikske Peter Resinger, og han fikk også sølv i mikslagkonkurransen, sammen med Eirin Maria Kvandal, Bendik Jakobsen Heggli og Thea Minyan Bjørseth. I lagkonkurransen for gutter kom Norge på fjerdeplass.
Under NM i skihopping 2020 deltok han i juniorklassen, og fikk der gull i stor bakke, sølv i normalbakke og bronse i lagkonkurransen.
2020/21
Han deltok igjen i Kontinentalcupen i skihopping 2020/21, og etter to andreplasser i sommercupen kom han på andreplass totalt med 160 poeng.
Koksjetau internasjonale lufthavn
Koksjetau internasjonale lufthavn (kasakhisk Халықаралық Көкшетау Әуежайы; Halyqaralyq Kókshetaý Áýejaıy) er en flyplass i byen Koksjetau i Kasakhstan. Flyplassen ble åpnet i 1945.
Rullebaner
02L/20R – 2,850 meter (9,350 fot) × 45 meter (149 fot)
Mumbai havn
Mumbai havn er en havn som ligger midt på vestkysten av India. Havnen ligger på naturlig dypt vann i Mumbai, Maharashtra. Havnen er spredt over et område på og er beskyttet av fastlandet, Konkan i øst og nord og i vest av øya og byen Mumbai. havnen åpner i sør mot Det arabiske hav.
Havnen er administrert av Mumbai Port Trust (MbPT), et selvstendig aksjeselskap som er heleid av den indiske regjering. Havnen brukes primært for bulkbåter, mens det meste av containertrafikken er rettet mot Nhava Sheva, en havn på den andre siden av bukten.
Historie
Mumbai havn har vært brukt av skip og båter i århundrer. Den ble brukt av Marathanes marine, samt de britiske og portugisiske regjeringerers flåter i koloni-tiden. Den første av dagens kaianlegg i Mumbai ble bygget i 1870-årene. Bombay Port Trust (BPT) ble etablert som et aksjeselskap 26. juni 1873.
Havnens modernisering ble foretatt av et aksjeselskap, ledet av John Wolfe-Barry og oberstløytnant Arthur John Barry som felles rådgivende ingeniører til Bombay Port Trust på slutten av det nittende århundre.
Fra etableringen har havnen vært inngangsporten til India, og var en betydelig støttespiller i framveksten av Mumbai som Indias kommersielle hovedstad. Havnen og selskapet fikk sitt nåværende navn i 1990-årene.
Over flere tiår gjennomgikk havnen en enorm ekspansjon, med bygging av nye kaiplasser og øket kapasitet til å kunne håndtere mer last. Imidlertid ble Mumbais befolkningsvekst en hemsko for havnens vekst på 1970-tallet. Dette førte til etableringen av Nhava Sheva - den nye haven tvers over Mumbai-bukten i Navi Mumbai på fastlandet i Konkani. Nhava Sheva begynte sin virksomhet i 1989, og det meste av containertrafikken går gjennom Nhava Sheva.
Fasiliteter, kaianlegg
Mumbai Port har tre anlegg med kaiplasser i egne dokker. Prince's Dock ble bygget i 1880. I 2008, har den åtte kai plasser med en minimum dybde på. Victoria Dock som ble bygget i 1891 hadde 14 kaiplasser i 2008 med en minimumsdybde på og Indira Dock, bygget i 1914 hadde 21 kaiplasser, med en minste dybde på. Prince's Dock og Victoria Dock er begge tidevanns-dokk, hvor skip går inn i og ut av dokken ved høyvann. Indira Dock har en sluse slik at fartøy kan komme eller gå når som helst.
Havnen har fire brygger på Jawahar Dweep, en øy i havnen, for håndtering av råolje og petroleumsprodukter. Disse kaiene har en dybde på. Flytende kjemikalier håndteres fra en brygge på Pirpau.
På Ballard Pier er det en passasjerterminal med immigrasjonsmymdigheter og for klarering av mannskap og passasjerer på cruiseskip.
Havnen har i alt 63 fortøyningsplasser. Los er påkrevet for alle fartøy over 100 tonn netto.
Aalgaards Uldvarefabrikker
Aalgaards Uldvarefabrikker var en tekstilbedrift på Ålgård i Gjesdal. Den ble etablert av Ole Nielsen i 1870, og produserte ullvarer. Dette var blant selskapene som i 1916 gikk med i produsent- og markedsførings-fellesskapet De Forenede Ullvarefabrikker. Bedriften hadde underavdelinger på Figgjo, og Aasen ved Sandnes.
Theresa Mays regjering
Theresa Mays regjering var Storbritannias regjering fra 2016 til 2019. Den ble utnevnt etter at Theresa May den 13. juli 2016 ble utnevnt til statsminister og første skattkammerlord og bedt om å danne regjering i Storbritannia. Mays regjering avløste David Camerons andre regjering, som ble dannet etter parlamentsvalget i 2015.
Regjeringen var fram til parlamentsvalget i Storbritannia 2017 en flertallsregjering dannet av Det konservative parti. I parlamentsvalget i 2017 mistet partiet ditt rene flertall, og regjeringen baserte seg også på støtte fra nordirske Democratic Unionist Party. Flere framtredende EU-motstandere ble utnevnt til sentrale statsrådsposter, blant annet utenriksministerposten og til de nyopprettede ministerpostene for utmelding av EU og for internasjonal handel. Åtte av kabinettets 23 statsråder var kvinner, inkludert statsministeren og justisministeren.
Regjeringen ble etterfulgt av Boris Johnsons regjering 24. juli 2019.
Bakgrunn
Det konservative parti vant parlamentsvalget i 2015 med et flertall på tolv seter i Underhuset.
I folkeavstemningen 23. juni 2016 stemte velgerne for å trekke seg fra Den europeiske union, med et resultat på 52 % for å melde seg ut og 48 % for å bli værende i unionen. David Cameron hadde som statsminister kjempet for at Storbritannia skulle holde seg i Den europeiske union og sa at han ville trekke seg fra sin stilling. Som følge av de første stegene i Det konservative partis ledervalg, gjenstod innenriksminister Theresa May som eneste kandidat da Andrea Leadsom trakk sitt kandidatur den 11. juli 2016. Etter denne kunngjøringen sa Cameron at han ville fratre fra sin stilling den 13. juli, for å bli erstattet av May.
May ble statsminister etter David Camerons avgang.
Statsrådsutnevnelser
May ble den 13. juli 2016 utnevnt til statsminister og første skattkammerlord og bedt om å danne regjering i Storbritannia. Etter dette fulgte det utnevnelser til kabinettet. Flere av statsrådene i Camerons regjering ble byttet ut. Michael Gove (justisminister), Oliver Letwin (kansler for hertugdømmet Lancaster), John Whittingdale (minister for kultur, medier og idrett) og Nicky Morgan (utdanningsminister) var blant de som gikk ut av regjeringen. Heller ikke George Osborne, som var Camerons finansminister, fikk statsminister Mays tillit. Stephen Crabb, arbeids- og pensjonsminister i Camerons regjering, trakk seg fra regjeringen av hensyn til familien. Theresa Villiers ble byttet ut som Nord-Irland-minister.
Boris Johnson, som hadde stått i spissen for kampanjen for å få velgerne til å stemme for at Storbritannia skal forlate Den europeiske union i folkeavstemningen om saken, ble utnevnt til utenriksminister. Samtidig opprettet statsminister May en ny statsrådspost for framforhandling av Storbritannias uttreden fra EU. David Davis ble utnevnt til denne kabinettposten. Liam Fox ble minister for internasjonal handel, også dette en ny kabinettpost.
Mays nyutnevnte kabinett hadde totalt én kvinne mer enn Camerons utgående kabinett. Kvinneandelen var på omkring en tredel. I det nyutnevnte kabinettet besatte kvinner for første gang to av de fire mest sentrale kabinettpostene (Great Offices of State), statsminister og innenriksminister, mens menn besatte postene som finansminister og utenriksminister. Amber Rudd ble utnevnt til innenriksminister. Blant statsrådene som ellers ble valgt var Elizabeth Truss, den første kvinne i justisministerposten og som lordkansler. Mays rival i kampen om partiledervervet i Det konservative parti, Andrea Leadsom, ble utnevnt til minister for miljø, mat og landsbygdene.
Med rundt 30 % hadde Mays kabinett den laveste andel ministre utdannet ved privatskoler siden Clement Attlees regjering i 1945.
Karsten Hønge
Karsten Hønge (født 25. september 1958 i Nykøbing Mors) er en dansk politiker og tidligere fagforeningsleder. Han har vært valgt til Folketinget fra Fyns storkrets for Socialistisk Folkeparti siden 2015, og var også valgt i perioden 2007–2011.
Hønge har tidligere sittet i byrådet i Odense og amtsrådet i Fyn. Han har også ledet fagforeningen TIB i Odense og Nord-Fyn.
Under regjeringskrisen i Danmark i januar 2014 var Hønge inne på Folketinget som vararepresentant. Han kritiserte sterkt sitt eget parti på grunn av Dong-avtalen, og ble kalt «Vikaren fra helvede».
Mark Campbell
Mark Mitchell Campbell (født 1897, død 1963) var en amerikansk flypioner og stuntpilot og senere direktør i Lockheed.
Campbell fløy solo første gang den 17. oktober 1915, og han ble ansatt av flypioneren Glenn Curtiss i Curtiss Co, Buffalo, New York. Under Første verdenskrig var han sivilt ansatt flylærer ved arméens flyskole ved Great Lakes Training Center og Monterey, California. Han ble tilbudt en fast stilling innenfor det militæret men avslo ettersom han tjente mer penger ved Curtiss og som pilot ved filmopptak. Han gjennomførte flere filmopptak sammen med Frank Clarke. I tillegg konstruerte og bygde han endekkeren «Golden Eagle», som ble benyttet i 1920 ved verdensrekordflyvningen i damenes distanseflyvning.
Han satt i Lockheeds styre i perioden 1934-1960, og var en av grunnleggerne av «SilverWings Fraternity» i California. Hans sønn Mark Mitchell Campbell jr. deltok i arbeidet med konstruksjonen av romferger.
Fyens Stiftstidende
Fyens Stiftstidende er en dansk regionavis som dekker øya Fyn og nære øyer. Avisa ble grunnlagt av Christian Gormsen Biering 3. januar 1772, noe som gjør den til Danmarks tredje eldste. Avisa fikk sitt nåværende navn i 1852. Den ble grunnlagt som Kongelig Privilegerede Odense Adresse-Contoirs Efterretninger. Den kom ut i fullformat frem til 2010.
Avisa har et opplag på 47 738 fra mandag til lørdag og 52 619 på søndager.
Værhornedderkopp
Værhornedderkopp (Mastigusa macrophthalma) er en edderkopp som tilhører familien rekkevevere. Den lever i symbiose (samliv) med maur, skjult i maurtuen. Maurene godtar dens nærhver, trolig på grunn av stoffer (lukt) den skiller ut. Den er sjelden, det vil si at det ikke er registret mange funn, men det kan skyldes dens noe skjulte levevis. En antar at den ikke er en truet art.
Værhornedderkopp er en liten edderkopp, lyst brunlig på farge, både hunnen og hannen kan bli opptil 3,5 mm lang (kroppslengde). Fargetegninger og mønster på kroppen kan variere mye. Hannen har noen uvanlig store og kompekse pedipalper, der deler av dem bøyer seg bakover hodet, noe likt et bukkehorn.
Den er svært lik bukkehornedderkopp Mastigusa arietina, den eneste forskjellen er øyestørrelsen. Værhornedderkopp har større sideøyene. Artene kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Israel under VM i friidrett 2019
Israel deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.
Haliplus ruficollis
Haliplus ruficollis er en bille av familien vanntråkkere som er en liten familie av små, vannlevende biller som gjør lite av seg. De svømmer rundt mellom vannplantene, men er relativt dårlige svømmere sammenlignet med familier som vannkalver og virvlere. De voksne billene er temmelig altetende mens larvene lever av alger. Det er funnet 14 arter i Norge.
Utseende
Små (2,5–4,5 mm), båtformede biller, høyt hvelvet på oversiden. Fasettøynene er utstående, antennene 11-leddete, korte og trådformede. På farge er billene vanligvis brungule, med rekker av mørke punkter på dekkvingene. Beina er ganske korte, mellom- og bakleggene er ikke avflatet som hos andre vannlevende biller, men er utstyrt med hårfrynser som er til hjelp ved svømmingen. Bakhoftene er utviklet til et par store plater som er festet til buken. Disse dekker de fremste leddene av bakkroppen og de innerste leddene (hoftering (trochanter) og lår (femur)) av bakbeina. Disse platene avgrenser et kammer som fungerer som lunge og luftlager.
Larvene er lange og tynne, og ganske harde. Hodet er lite med spesielt utformede kjever (mandibler) som de bruker til å suge ut innholdet fra algeceller. Mandiblene har en tydelig sugekanal. De andre munndelene er også tilpasset til å behandle alger. Beina er ganske korte, og det sitter 1-3 par gjeller på hvert kroppssegment.
Levevis
Vanntråkkerne lever i vegetasjonsrike ferskvann og holder seg mellom vannplantene. De voksne spiser ulike slags organismer som ikke er for raske for dem, for eksempel insekt-egg, fåbørstemark, små krepsdyr, hydroider og alger. De kan minne om små vannkalver men kjennes lett på sin høye kroppsform og "hjelpeløse" svømming.
Strandullspinnedderkopp
Strandullspinnedderkopp (Argenna subnigra) er en edderkopp som tilhører familien Ullspinnedderkopper.
Ajungilak
Ajungilak er en tekstilbedrift opprinnelig etablert som G.R. Fuglesangs Sønner ved Akerselva i Oslo. Den ble etablert i 1855, og produserte vatt og bygningsmateriale. Dette var Norges niende tekstilbedrift. Det ble produsert vatt ved fabrikken fra starten, og fra 1890 ble dette benyttet i egenproduserte soveposer.
Fabrikken ble fornyet i 1947, og i 1960 startet eksport av soveposer til Europa, via nettverket til Helly Hansen. I 1963 ble en fabrikk anlagt på Hønefoss som ble eneste produksjonssted fra 1970. Tre år senere åpnet en avdeling i Storbritannia, og i 1979 en fabrikk i Milton Keynes i Sør-England.
Navnet Ajungliak A/S ble formelt tatt i bruk i 1980, samtidig som en fabrikk ble anlagt i Hamburg. Driften ble kraftig utvidet ved oppkjøpet av Nordiska Fjäder AG i Malmö i 1991. Produksjonen er fra 1999 i sin helhet flyttet til Kina. Utvikling og design foregår fortsatt i Norge.
I 2001 ble Ajungilak kjøpt opp av Swiss Mammut Sports Group Ltd., en del av holdingselskapet Conzetta Holding.
Monumento a los Niños Héroes
Monumento a los Niños Héroes er et monument ved hovedinngangen (Puerta de los Leones) til Chapultepec nedafor Chapultepec-slottet i Mexico by. Det ble reist i 1952 til minne om Niños Héroes («Helteguttene»), seks tenåringer som kjempa i den meksikanske styrken som forsvarte Chapultepec-slottet mot USA under slaget ved Chapultepec i september 1847, og som døde under kamp 13. september. Monumentet består av seks søyler i hvit marmor. På toppen av hver av dem er det en flamme og en hauk i bronse. I midten av monumentet er det en marmorstatue med innskrifta «A los defensores de la patria, 1846–1847». Monumentet er tegna av arkitekten Enrique Aragón og utført av skulptøren Ernesto Tamariz.
Abdelmadjid Tebboune
Abdelmadjid Tebboune (arabisk:|عبد المجيد تبون, ʿAbd al-Majīd Tabbūn, født 17. november 1945) er en algirsk politiker og president i Algerie siden desember 2019. Han har tidligere også vært forsvarsminister i landet. Han overtok makten etter den tidligere president Abdelaziz Bouteflika og den tidligere statsminister Abdelkader Bensalah.
Avenida Hidalgo
Avenida Hidalgo er ei gate i Mexico by. Den går langs den nordlige sida av parken Alameda Central. Den er enveiskjørt i vestlig retning. I øst starter den ved krysset mellom Eje Central Lázaro Cárdenas og Calle Tacuba rett bak Palacio de Bellas Artes. Ved det nordvestlige hjørnet av parken krysser veien Paseo de la Reforma og endrer navn til Puente de Alvarado.
Gata er oppkalt etter presten og frigjøringshelten Miguel Hidalgo.
Batteriveita
Batteriveita er en 40 meter lang veit ved Hospitalsløkkan i Midtbyen i Trondheim som går fra Hospitalsløkkan 10/12 og nordover til Sandgata 49/51. Veita var opprinnelig den ytterste av alle byens veiter på innsiden av Skansevollene og Skanseporten. Området var opprinnelig en del av Hospitalsløkkenes ytre løkke, som ble utparsellert til byggetomter og siden regulert i gater og kvartaler på begynnelsen av 1800-tallet. Batteriveita bestod opprinnelig av trehusbebyggelse mot begge sider, men nummer 2/4 mot øst ble revet i 1970-årene til fordel for en ny fløy for Trondhjems Hospital.
Monumento a Colón (Mexico by)
Monumento a Colón er et monument over Christofer Columbus (Cristóbal Colón på spansk) langs Paseo de la Reforma i Mexico by. Det står i rundkjøringa Glorieta de Colón, hvor Avenida Morelos smelter sammen med Reforma. Monumentet ble oppført i 1877, i keiser Maximilians regjeringsperiode, og ble utforma av franskmannen Charles Cordier i nyklassisk stil.
Frysja Uldvarefabrik
Frysja Uldvarefabrik var en tekstilbedrift på Sagene i Oslo. Den ble etablert i 1880-årene, og produserte ullvarer. Dette var blant selskapene som i 1916 gikk med i produsent- og markedsførings-fellesskapet De Forenede Ullvarefabrikker. Produksjonen ble nedlagt i 1955.
Rubbeskallen
Rubbeskallen tunnel er et rasoverbygg på tidligere riksvei 55 i Sogndal kommune i Sogn og Fjordane. Det er 164 meter langt og ble erstattet av Stedjebergtunnelen i 2007. Det er i dag brukt som gang og sykkelvei.
Ole Sivert Bragstad
Ole Sivert Bragstad (født 4. september 1868 i Inderøy, død 10. mars 1927 i Trondheim) var professor i elektroteknikk; først ved Det tekniske universitetet i Karlsruhe fra 1905 og fra 1909 ved Norges tekniske høgskole. Han var i praksis NTHs første rektor.
Vanylven Fotballklubb
Vanylven Fotballklubb (stiftet 31. oktober 1983 som Vanylvskameratane FK) er en norsk fotballklubb i Vanylven i Møre og Romsdal. De spiller i 2020 i 5. divisjon.
Ole Sivert Bragstad
Han var sønn av ordfører i Inderøy Sivert Bragstad og hadde flere brødre og andre slektninger som også hadde offentlige verv.
Vanylven Fotballklubb
Historikk
21. november 1997 ble Åram/VanKam FK stiftet, etter samarbeid mellom mellom Vanylvskameratane Fotballklubb (forkortet til VanKam) og Åram IL. Etter mange år med parallelle aktiviteter ble det 10. desember 2017 vedtatt å starte en ny klubb med navnet Vanylven FK. Aktiviteten i begge disse lagene ble da overført til Vanylven FK.
Ole Sivert Bragstad
Han var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab og æresdoktor ved universitetet i Karlsruhe.
Førde guttekor
Førde guttekor er et guttekor i Førde med dirigent Asbjørn Flåm.
I dag har koret rundt 20 medlemmer, men antall korister har variert veldig. Korets dirigent er Asbjørn Flåm, og det er også han som har grunnlagt det. Koret har øvinger i Førde kyrkje hver torsdag. Inntil Olavskoret i Bergen (1994) ble nedlagt i 2008 har disse to korene samarbeidet godt med hverandre, fordi Olavskoret hadde samme dirigent.
Tune prestegård
Tune prestegård ligger på toppen av åsryggen Raet midt mellom Sarpsborg sentrum og Europavei 6 ved Grålum. Gården het tidligere Valaskjold, og antas å være der Odin bodde. Senere gikk Hans Nielsen Hauge i lære ved gården.
Fra prestegårdens veranda kan man skue ut over hele åsryggen som Sarpsborg sentrum ligger på, samt gårdene Alvim og Yven. I det viktige norrøne diktet Grimnismål er det nettopp de tre gårdene Alvim, Yven og Valaskjold som nevnes først, i kraft av å være bosted for de tre sentrale gudene Frøy, Ull og Odin. Nettopp Odin var både gudenes høvding og høvdingenes gud.
Da Tune kirke ble reist på 1000-tallet, måtte prestene ha bolig i nærheten av kirken. Valget falt på Valaskjold, som var neste store ås mellom kirken og Glomma. Det tar cirka 8 minutter å gå til kirken, mens Sarpsfossen ligger 3 km unna. Fylkesvei 118 går rett forbi gården, og tvers over veien ligger gravfeltet Trompeten med over 50 gravhauger. Navnet kommer av at det tidligere sto en trompetist på haugen når landet var i fare.
På slutten av 1700-tallet gikk den senere predikanten Hans Nielsen Hauge i lære ved gården, og konfirmerte seg i Tune kirke i 1787, året etter at prestegården byttet navn fra Valaskjold til Tune. Hauge ble senere fengslet, og han skjebne betydde mye for utformingen av den norske grunnloven i 1814. Da grunnloven ble utformet hadde Østfold-delegasjonen forberedende møter ved Tune prestegård. Blant deltakerne var Stoltenberg og Huitfeldt, stamfedre til henholdsvis Jens Stoltenberg og Anniken Huitfeldt.
Under andre verdenskrig tok den tyske okkupasjonsmakten 80 mål av prestegårdens beste jord for å bygge brakker, til store protester fra prost Thoralf Krogh. Til tross for tyskernes nærvær ble prestegården brukt i motstandsbevegelsen, blant annet til instruksjon i bruk av våpen.
Bygninger
Deler av dagens hovedbygning på Tune prestegård dateres til 1750, og er i sin nåværende form fra 1840. Bygningen har en grunnflate på 300 kvadratmeter og var i bruk som prestebolig fram til årtusenskiftet. Etter noen års forfall ble bygningen restaurert og tilbakeført til slik den framsto i 1840. En sidebygning på 200 kvadratmeter fra 1855 var i sin tid områdets første skole.
Dagens bruk
Prestegården ble kjøpt og restaurert av den tidligere fotballspilleren Kenneth Jensen, som i sin tid fikk flere kamper for U21-landslaget i fotball og har spilt i svensk eliteserie for BK Häcken. Prestegården ble solgt til nye eiere i 2020.
I dag kan man leie Tune prestegård til selskaper, bryllup, konferanser, møter, minnestunder og konserter. Det er også noen kontorplasser og et moderne kjøkken. Prestegården har en kapasitet på nesten 130 samtidige middagsgjester, fordelt på cirka 100 i storstuen og cirka 30 i det tidligere spiskammeret. I tillegg er det salonger i bygget og en tomt på 7 mål med gressbakker, frukttrær og utsikt over Sarpsborg sentrum og Tune.
Sigrid Landgraf
Sigrid Landgraf (født 7. mai 1959 i Hanau), tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.
Lamdgraf vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1984 i Los Angeles. Hun var med på det vesttyske laget kom på andreplass landhockeyturneringen for damer bak Nederland. Seks lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Vest-Tyskland fikk seks poeng, de vant to kamper, tapte en og spilte to uavgjort. Landgraf spilte fem kamper i OL-turneringen.
Misologi
Misologi (fra gresk: miso («hat») og logia («lære» eller «viten»)) er en frykt for eller mistro til fornuft eller logikk. Den kan ytre seg som et hat mot diskusjon, debatt eller endog tale. Misologi blir av og til definert som anti-intellektualisme.
I Platons «Faidon» sammenligner Sokrates misologi med misantropi. Akkurat som noen kan elske og stole på alle mennesker, men som etter å ha blitt bedratt av ett enkelt menneske kan ende opp med å mistro hele menneskeheten, kan noen som stoler på fornuften eller logikken utvikle en mistro til den når man blir klar over at den kan brukes til å støtte ethvert standpunkt. I teksten kommer Sokrates med en advarsel til Faidon om farene ved misologien. Ifølge Platon kan man beskytte seg mot den ved å velge sine argumenter med omhu og først etter å ha studert en problemstilling nøye, slik at man ikke blir motbevist eller tatt i usannheter senere.
Den norske kunstneren Matias Faldbakken har vist en interesse for både misologi og misantropi i sin kunst. I oktober 2008 rev han en mengde bøker ut av hyllene i Deichmanske bibliotek i Oslo, hvor de ble liggende i hauger i forbindelse med et kunstprosjekt. Faldbakken uttalte om prosjektet at «''bakgrunnen for kunstverket var min interesse for begrepet misologi [...]. Jeg kom over en sammenlikning mellom begrepene misantropi og misologi, noe jeg synes var interessant i forhold til mitt eget arbeid, som består av både (misantropisk) tekstproduksjon, samt billedproduksjon som ofte handler om fortrengning av språk og rasjonalitet.''»
Rage for Order
Rage for Order er det andre studioalbumet til det amerikanske progressiv metal bandet Queensrÿche.
Det ble utgitt i 1986 og inneholdt mye keyboard og mindre gitar, stilen lente mye mot glam metal på dette albumet. Produsenten spilte keyboard på albumet. Albumet solgte til gullplate 15. august 1991.
Felleseie
Felleseie er betegnelsen på ekteskapslovens (Lov av 4. juli 1991 nr. 47) normalordning for formuesordningen mellom ektefeller. Det er den formuen som skal deles mellom ektefellene når ekteskapet opphører ved skilsmisse/separasjon eller død.
Felleseie betyr ikke det samme som sameie. Ekteskapet medfører ingen endringer med hensyn til hva ektefellene eier. Et formuesobjekt kan således være eiet fullt ut av den ene ektefellen og likevel være felleseie. Den ektefellen som eier eiendelen vil da også ha rett til å beholde den, men dersom eiendelen er felleseie, skal verdien av den deles likt ved ekteskapet opphør.
Felleseie er standardordningen ved inngåelse av ekteskap og det kreves i utgangspunktet ingen spesiell avtale om dette. Dersom partene ikke ønsker en slik ordning, må der settes opp ektepakt om særeie.
Lovgiver har flere ganger vurdert å erstatte begrepet felleseie fordi det er misvisende. Det kunne for eksempel vært erstattet med begreper som delingsformue eller lignende. Man har imidlertid valgt å beholde begrepet først og fremst fordi det er så innarbeidet i den juridiske terminologi.
Martin Olsen (Oslogjengen)
Martin Olsen (født 13. januar 1920 i Drammen, død 30. mars 1979) var en norsk motstandsmann under annen verdenskrig. Han var blant annet løytnant i Kompani Linge.
Oppvekst og tiden før krigen
Olsen var sønn av maskinsjef Martin Olsen og Olga Ekeland. Han vokste opp på Tangen i Drammen. Etter Latinskolen i Drammen begynte han som praktikant ved Drammen Jernstøberi og Mek. Verksted for å bli ingeniør i mekanikk. Etter Tysklands overfall på Norge ble han valgt ut til å ta militær utdannelse i England, der Martin Olsen ble opptatt i Kompani Linge 2. mai 1941.
Krigsinnsats
Han var en av tolv kjernemedlemmer i Oslogjengen, og var spesielt sentral i «Operasjon Goldfinch» og «Operasjon Chaffinch» under andre verdenskrig. Han mottok Krigskorset, Norges høyeste utmerkelse, for sin innsats. Olsen instruerte blant annet Milorg-folk i området mellom Hønefoss, Oslofjorden, Skien og Kongsberg. I Moss senket Tor Stenersen og Olsen et 2000 tonns lasteskip ved kai.
11. desember 1943 satt Tor Stenersen og Martin Olsen i en dekkleilighet i Drammensveien 117 i Oslo. En tidligere medarbeider i Milorgs Sentralledelse (SL) hadde i avhør hos Gestapo latt seg presse til å avsløre at et møte skulle holdes et sted i Halvdan Svartes gate i Oslo. Tyskerne valgte å starte ransakingen i krysset Halvdan Svartes gate og Drammensveien 117, akkurat der hvor Milorg-karene satt. Et skuddrama fant sted. Olsen kom seg unna med en skuddskade i den ene leggen. Tor Stenersen ble trolig truffet i bakhodet og brakt til Aker sykehus av en Schnellkommando-bil. Tor Stenersen ble flyttet til Akershus festning og døde etter et fluktforsøk der.
På slutten av krigsårene, sent i mars 1945, ble Martin Olsen igjen overført til Oslogjengen etter å ha deltatt i både «Chaffinch» og «Goldfinch» og vært en del av rekognoseringspatruljen til baseplanen «ELG». I «ELG» var Olsen nestkommanderende. Gunnar Sønsteby og Martin Olsen ledet raidet den 2. mai 1945 mot Jonas Lies departement og Justisdepartementet, og sikret en lastebil full med dokumentarisk bevismateriale. Olsen tok Jonas Lies paradeuniform som privat krigsbytte.
Amalia Eriksson
Amalia Eriksson (født 18. november 1824 i Jönköping, død 25. januar 1923 i Gränna) var en svensk bedriftseier og polkagrisprodusent. Hun fant opp «polkagrisen».
Martin Olsen (Oslogjengen)
Idrettsmann
Martin Olsen utmerket seg i flere idretter. Han spilte allerede som 17-åring på Drafns A-lag i fotball. I 1939 spilte han en B-landskamp. Etter krigen gikk han over i Lyn og spilte om lag 100 kamper for klubben, hvorav 35 i eliteserien i perioden 1949–1953. I bandy ble Olsen norgesmester for Drafn i 1938. Han debuterte samme år for det norske landslaget og spilte totalt 12 landskamper, blant annet under OL i Oslo i 1952 da bandy var demonstrasjonsgren. Mottok også Norges Bandyforbunds Bragdmerke.
Stranraer FC
Historie
Stranraer FC ble stiftet i 1870, og er dermed den tredje eldste av klubbene som i dag er med i Scottish Football League. De ble imidlertid ikke valgt inn i ligaen før i 1949, noe som kanskje delvis skyldes Stranraers relativt isolerte beliggenhet ute ved kysten i sørvest. I tiårene før de ble medlem i den profesjonelle ligaen spilte de i Southern Counties League, Scottish Combination, Scottish Alliance og South of Scotland League. Stranraer tok i bruk Stair Park som sin hjemmebane i 1907.
Martin Olsen (Oslogjengen)
Idrettsmann
Olsen var dessuten en god langrennsløper. Han var formann i Lyn i perioden 1962–1964.
Stranraer FC
Historie
Klubben ble nasjonalt kjent da de tapte knepent 0-1 hjemme mot Rangers i FA-cupen i januar 1948, foran et rekordstort publikum. Året etter ble de valgt inn i C Division (nivå 3) i Scottish Football League. Denne divisjonen besto for det meste av reservelagene til klubbene i de to øverste divisjonene, samt noen få førstelag. Stranraer og de fire andre førstelagene i C Division ble valgt inn som fulle medlemmer i ligaen (nivå 2) da C Division ble nedlagt i 1955.
Martin Olsen (Oslogjengen)
Tiden etter krigen
Martin Olsen giftet seg etter krigen med Stella Dybwad. Hennes storesøster var gift med Per Gram, en slektning av Gregers Gram. Sønnen Ola Dybwad Olsen hadde en karriere i Ski- og Fotballklubben Lyn og på det norske landslaget i fotball. Olsen tok eksamen ved Krigsskolen etter andre verdenskrig, og fra 1946 og fremover hadde han mange ledende stillinger innen privat næringsliv, blant annet i Shell-konsernet. I sine siste ti leveår gjorde han det skarpt som internasjonal finansmegler.
Stranraer FC
Historie
Stranraer har hatt beskjeden suksess i ligaen. Da ligaen ble omorganisert til tre divisjoner i 1975, rykket Stranraer ned i nye Second Division (nivå 3). I 1994 vant de divisjonen og rykket opp i First division, samtidig med at ligaen ble omorganisert til fire divisjoner. Noen opp- og nedrykk senere havnet klubben i 2003 for første gang i Third Division (nivå 4). De hevet seg imidlertid igjen, og nådde på nytt First Division i 2005. For tredje gang siden 1994 fikk de en enkelt sesong på nivå 2 før de rykket ned igjen, og klubben falt like fort til Third Division som de var kommet opp. Våren 2008 rykket de på nytt opp i Second Division. Dermed spilte Stranraer høsten 2008 i en ny divisjon for syvende sesong på rad.
Stranraers eneste større trofé kom i 1997, da de vant Challenge Cup, en cup for lagene på nivå 2, 3 og 4. De slo St. Johnstone 1-0 i finalen.
Eliza Edmunds Hewitt
Eliza Edmunds Hewitt, (født 28. juni 1851 i Pennsylvania, død 24. april 1920) var en salmedikter, lærer og presbyterianer fra USA.
Eliza Edmund Hewitt tilhørte den presbyterianske kirken. Hun begynte som lærerinne, men etter en rygglidelse måtte hun slutte å jobbe. Etter et langt sykeleie viet hun sitt liv til søndagsskoleundervisning. En rekke av hennes salmer er oversatt til norsk, deriblant disse er:
Indherreds Kreditbank
Indherreds Kreditbank var en forretningsbank i Steinkjer. Den ble etablert i 1887 av blant andre overrettssakfører Halvor Bachke Guldahl, kjøpmann J.W. Klüwer, forretningsmann Ananias Kleven og Jakob Gram. Aksjekapitalen var 100 000 kroner. Bache Guldahl og Klüwer var henholdsvis første banksjef og styreformann. Blant senere styreformenn var sakfører Arne Falstad. Banken opplevde økonomiske problemer i mellomkrigstiden, og ble avviklet i 1932.
Putter Det Ned 4Ever
Putter Det Ned 4Ever er det fjerde albumet av Oral Bee, utgitt i 2015.
Hege Merete Møller
Hege Merete Møller (født 2. august 1970) er en norsk tidligere styrkeløfter som representerte Steinkjer SK.
Hun vant tre NM-gull og to NM-sølv i perioden 1990–1994. Hun vant EM-bronse og VM-bronse i 1994.
Skogkarpatene
Skogkarpatene (slovakisk: Poloniny; polsk: Beskidy Lesiste; ukrainsk: Лісисті Карпати / Lisysti Karpaty) er en del av Øst-Karpatene, hovedsakelig lokalisert i Vest-Ukraina.
Definisjon
For ordet «Skogkarpatene» finnes det flere definisjoner. Disse omfatter de følgende områdene:
Geografi
I dagens geografi brukes overveiende den første av de ovennevnte definisjonene.
Skogkarpatene begynner ifølge denne definisjonen i det østlige Slovakia ved byen Bardejov. Skogkarpatene ligger for det meste i Ukraina, men et lite område finnes også i Romania, siden Skogkarpatene ender ved Prisloppasset (1 416 moh.) ved den østlige grensen av regionen Maramureș (passet mellom fjellene Munții Maramureșului og Rodnafjellene).
Det høyeste punktet i Skogkarpatene er Hoverla (2061 moh.) i Ukraina. Det høyeste fjellområdet er Tsjornohora, som grenser til Gorgany i nord, Pokuzko-Bukovinski Karpaty i nordøst, Grynjavski Hory i sørøst, Munţii Maramuresului i sør og Svydivez i vest.
Noen av regionens største elver, som f.eks. Tisza og Prut, har sine kilder i Skogkarpatene.
Navnet Skogkarpatene viser delvis til at det fremdeles finnes urørte skoger i regionen, som i de lavtliggende områdene er dominert av gran og bøk, og i de høyereliggende områdene av edelgran og lerk.
Nihat Kahveci
Nihat Kahveci (født 23. november 1979 i Istanbul) er en tidligere tyrkisk fotballspiller. Han debuterte på i 2000 i en kamp mot. Nihat spilte hovedsakelig spiss, men behersker også rollen som offensiv midtbanespiller.
Nihat er et produkt av Beşiktaş' ungdomssystem, og ble oppdaget av Hurser Tekinoktay da Nihat spilte i Beşiktaş sesongen 1996–97. Han begynte å spille for førstelaget til Beşiktaş sesongen etter. I januar 2002 gikk han til den spanske klubben Real Sociedad, som ble trent av den tidligere Beşiktaş-treneren John Toshack. For Real Sociedad scoret Nihat 57 mål på 115 kamper. Sesongen 2002/03 scoret han 23 mål, og kom på delt andreplass på ligaens toppscorerliste, bare slått av Roy Makaay (29 mål). Etter sesongen gikk han tilbake til Beşiktaş, hvor han spilte to år, før han ble sagt opp av klubben. Etter at han ikke fant seg noen ny klubb la han opp i januar 2012.
Han har spilt i Mesterligaen for Real Sociedad og representerte Tyrkia i VM 2002. 16. mai 2006 tegnet Nihat en femårskontrakt med Villarreal CF.
EM 2008
I den siste kampen i gruppe A i EM 2008, scoret Nihat to avgjørende mål mot. Tsjekkia ledet kampen 2-1 da det gjenstod få minutter, men mål av Nihat i det 87. og 89. minutt gjorde at Tyrkia vant kampen 3-2, og gikk til kvartfinalen på bekostning av Tsjekkia.
Allround-NM på skøyter junior 1978 for herrer
Allround-NM på skøyter junior 1978 for herrer ble avholdt 21. og 22. januar 1978 på Fylkesidrettsplassen i Elverum med 38 deltakere. Teknisk arrangør var Elverum Idrettslag.
Juniornorgesmester i allround 1978 ble Tom Erik Oxholm, Idrettsforeningen Fram etter 3 distanseseire.
Terje Eidesmo
Terje Eidesmo (født 7. august 1960, oppvokst i Overhalla) er grunnlegger, sammen med Svein Ellingsrud og Ståle Johansen, av det børsnoterte selskapet EMGS. Sammen med Ellingsrud oppfant Eidesmo noe som de den gangen kalte havbunnslogging som er en spesiell anvendelse av CSEM-metoden (Controlled Source Electromagnetic). Eidesmo var administrerende direktør i EMGS fra starten i 2002 frem til 2009. I dag er han vice president i selskapet.
Utdanning og karriere
Eidesmo har en cand scient-grad fra Universitetet i Trondheim (nå integrert i NTNU) fra 1987, med hovedfag innen fysikk; og doktorgrad i fysikk fra samme sted i 1990. Eidesmo var forsker ved Statoils forskningssenter på Rotvoll fra 1991 til 2002. Der jobbet han sammen med Svein Ellingsrud, som var utdannet ved samme institutt på NTNU og som hadde samme faglige veileder som Eidesmo.
Det tverrfaglige miljøet som Eidesmo og Ellingsrud var del av på forskningssenteret omfavnet seismikk, akustikk, elektromagnetisme, petrofysikk og problemstillinger rundt boring og brønn. Sammen med Svein Ellingsrud oppfant Eidesmo i 1997 en elektromagnetisk metode der man kunne logge refraktert energi fra lag under havbunnen for å finne områder med høy elektrisk resistivitet. Frem til da var logging av elektrisk resistivitet en velkjent metode for å logge brønner gjennom karakterisering av bergarten/sedimentet i et borehull.
Bakgrunnen for oppfinnelsen, var at Ellingsrud og Eidesmo samme året deltok i et prosjekt mellom Statoil og NASA der elektromagnetisme ble forsøkt benyttet til å posisjonere og styre borekronen riktig ved å måle avstanden til kjente geologiske lagdelinger. Det var på ett av prosjektmøtene i NASAs lokaler i Houston at noen nevnte i forbifarten en professor som hadde utviklet en elektromagnetisk kilde som var så sterk at den kunne sende energi to kilometer inn i en formasjon. Resultatet av denne tilfeldige informasjonen var at Eidesmo og Ellingsrud på vei hjem fra Houston sammen utviklet idéen om å bruke elektromagnetisme til en helt ny problemstilling; oljeleting.
Tilbake i Trondheim fikk Eidesmo og Ellingsrud godkjent finansiering fra Statoil ved Ståle Johansen til å teste gjennomførbarheten av konseptet. Den første full-skala demonstrasjonen skjedde utenfor kysten av Angola i 2000. Den første kommersielle utnyttelsen av teknikken fant sted ved Statoils Ormen Lange-felt i 2002, og var utført av EMGS, selskapet som Ellingsrud, Eidesmo og Ståle Johansen startet samme året.
Lidia Gueiler Tejada
Lidia Gueiler Tejada (født 28. august 1921 i Cochabamba i Bolivia, død 9. mai 2011 i La Paz) var en boliviansk politiker og diplomat. Hun var Bolivias interimspresident i perioden 16. november 1979 til 17. juli 1980.
Bakgrunn
Lidia Gueiler var datter av den tyske innvandrer Moisés Gueiler Grunewelt og hans bolivianske hustru Raquel Tejada Albornoz. Hun studerte for å ble bokholder, men ble underveis også politisk engasjert.
Politiker
Da dette politiske parti kom til makt som følge av den nasjonale revolusjon i 1953, ble Gueiler medlem av Den bolivianske kongressen, og forble dette fra 1956 til 1964. I 1964 dro hun i eksil etter at MNR ble styrtet fra makten av generalene Barrientos og Ovando. Hun tilbragte de neste femten årene utenlands, og sluttet seg til Juan Lechín som ledet Det revolusjonære parti for det nasjonalistiske venstre (PRIN).
Interimpresident: Ved presidentvalget i 1979 fikk ingen kandidat minst 50% av stemmene. Dermed ble det kongressens oppgave å utpeke en president, men kongressmedlemmene kunne ikke nå frem til enighet. Senatslederen Wálter Guevara ble utnevnt til midlertidig president i august 1979 i påvente av nyvalg året derpå, men Guevara ble styrtet av et militærkupp ledet av Alberto Natusch. Han manglet imidlertid folkelig støtte og måtte gå fra makten, men fikk igjennom kravet at Guevara ikke skulle få fortsette som fungerende president og oppgaven tilfalt istedet Lidia Gueiler Tejada som tiltrådte den 16. november 1979.
Den 7. juni 1980 forsøkte en oberst ved navn Estrada, fra vaktstyrkene rundt presidenten, å ta livet av Gueiler i presidentens residens. Oberst Estrada var beruset og forsøkte å slå inn døren til hennes soveværelse for å ta livet av henne. Andre kom til og stanset mordforsøket.
Embetsperioden ble avsluttet ved at hennes slektning hærsjefen Luis García Meza Tejada ble diktator etter et blodig militærkupp den 17. juli 1980. Hans regime var brutalt, og involvert i narkotikahandel. Gueiler forlot landet etter kuppet og bodde i Frankrike til diktaturets fall i 1982.
Utover den politiske karrieren gjorde Gueiler karriere som diplomat. Hun ble ambassadør til Colombia og deretter til Vest-Tyskland.
Hun støttet Evo Morales i valget i 2005.
Hun døde i mai 2011 i en alder av 89 år.
Klostergata 23 (Moss)
Klostergata 23 er et bolighus bestående av 4 leiligheter, og ligger i Klostergata i Moss. Eiendommen ble i 2018 vernet etter Plan- og bygningsloven, og er et av de flere kulturminnene i Moss.
I dag er det kun to registrerte adresser på eiendommen: Klostergata 23A og Klostergata 23B.
Historie
Huset ble bygget på slutten av 1800-tallet. På et kart over Moss ser vi at husets tidligere adresse var Radet 17 men dette har altså endret seg til nr. 23 med tiden. Klostergata har sitt navn fra da den var den første veien som strakk seg fra Moss til Værne Kloster. Derav navnet "kloster" i Klostergata. Huset ligger langs Klostergata (Moss) på den siden som på 1800-tallet ble kalt for "Radets vestre side". Gaten het "Radet" fremt til 1882 da den endret navn til "Klostergaden". Navnet ble modernisert i 1907 til "Klostergaten".
Det var to Bybranner i Moss på 1800-tallet. Den ene forekom i 1858 og den andre i 1881. Utfallet av disse brannene førte til murtvang i store deler av Moss. Dette påbudet rammet også deler av Klostergata. Brannen i 1881 startet i Klostergatens øvre torg og stoppet ikke før den nådde de nordre bebyggelsene av gaten. Brannen utslettet totalt 39 hus. Klostergaten 23 ble ikke berørt, da brannen ikke nådde helt opp til huset.
Huset ble kalt "Vandoggsalen" på slutten 1800-tallet og tidlig 1900-tallet. Navnet stammer fra en familie som bodde der. Enten het de eller ble kalt Vandogg. "Vandoggsalen" var en de av mange dansesalene i Moss på den tiden. Dansesaler ble i Moss veldig populært på 1860-tallet. Det er derfor rimelig å anta at huset ble oppført rundt denne tiden.
På tidlig 1960- og 1970-tallet endret gården sitt utseende. Denne endringen har preget husets utseende frem til i dag. I ettertid har beboerne kun foretatt små endringer av huset, som for eksempel å male huset blått.
Byggestil
Boligen regnes som hovedhuset og hadde i tillegg et uthus med vedskur, ett bryggerhus og en slakterbod.
På et fotografi av boligen (kreditering: Østfold Fylkes bildearkiv, bilde 119) fra 1913 ser man tydelig at huset har to etasjer, syv vinduer og en inngangsdør vendt mot gaten. Husets byggestil er godt bevart, selv om det er gjort små endringer de senere årene. Blant annet har endringen av utseende på tidlig 1960-tallet og tidlig 1970-tallet ført til at boligen i dag har åtte vinduer med et inngangsparti på venstre side i et lite påbygg. Huset har også en påbygd veranda som strekker seg rundt hele baksiden av toppetasjen.
Folketelling i Klostergata (1910)
'''Leilighet 1, 2. etasje:''' Her bodde Thomas Nicolai Smith. Han var født 22.02.1845 i Askim. Han var hovedforsørger, gårdseier, skipsmaskinist i Amerika og gift med Wilhelmine Petrine Smith. Wilhelmine Petrine Smith var født 28.11.1846 i Moss. Hun var husmor. Som yrke er hustru og slagter oppført. Smith-paret hadde 3 værelser og betalte 180 kr i året for sitt opphold i boligen.
'''Leilighet 2, 2. etasje:''' I andre etasje leilighet 2, bodde en familie med etternavn Olsen. Far/hovedforsørger med navn Kristian Olsen var født 04.11.1882 i Sverige. Han arbeidet som cellulosearbeider. Kristian var gift med Mathilde Olsen. Mathilde er født 20.02.1881 i Saaner. Hun var husmor. Som yrke er hustru oppført. Kristian og Mathilde fikk to sønner og to døtre. Begge ble født i Moss. Førstefødte het Reidar, deretter (i kronologi rekkefølge) Olof, Klara og Hildur. Klara ble kun 7 dager gammel. I denne leiligheten var det 2 værelser. Familien betalte 120 kr i året for sitt opphold i boligen. Familien flyttet fra Klostergata 23 (den 03.07.1915) til "Three Rivers" i Canada.
'''Leiligheten 3, 1. etasje:''' Her bodde ekteparet Andreas Paulsen og Gina Paulsen med deres to sønner Herman og Harald. Andreas ble født 03.04.1850 i Råde og var hovedforsørgeren for familien. Som yrke var sagarbeider oppført. Hustru Gina ble født i Moss, 01.02.1853. De hadde en sønn som ble født 21.04.1890 i Moss. Han var kokk og stuert til sjøs. Harald var 26 år under folketellingen i 1910. Han var fraværende under folketellingen, men var hjemmehørende. Han arbeidet som fyrbøder. De betalte 84 kr i året for sitt opphold i boligen.
Leilighet 4, 1.etasje: Nede i 1. etasje, leilighet 4, bodde det en enke og en ugift dame fra Sverige. Hun var født i Tønsberg og var 46 år under folketellingen. Hun het Hilda Johansen. Som yrke var "bestyrerinne i kafé" oppført. Hun bodde med en kvinne som het Elise Olsen. Elise var 62 år under folketellingen. Hun ble født i Sverige. Elise arbeidet som syerske. Begge disse beboerne var enslige losjerende. De hadde tre værelser, og betalte 192 kr i året for sitt opphold i boligen.
Syltefjorden (Vanylven)
Syltefjorden er en sidefjord til Vanylvsfjorden i Vanylven kommune på Sunnmøre. Fjorden er rundt 6,5 kilometer lang og en kilometer bred. Den har innløp mellom Slagneset og Fiskå og går først østover og så i sørlig retning. Innerst i fjorden ligger gården Sylte, som fjorden er oppkalt etter.
Største dyp i fjorden er 104 meter.
Fylkesvei 61 går på begge sider av fjorden.
Freden i Utrecht, 1713
Freden i Utrecht, 1713 (nederlandsk: Lust-park vande Vreede, tussen de hooge Bondgenooten en de Fransen, geslooten te Utrecht den 11 April; en bevestigd den 12 Mey 1713, fransk: L'idée de la paix conclue entre les Hauts alliés et les françois dans la ville d'Utrecht le 11 avril et ratifiée le 12.me mai 1713 ) er et farvetrykk fra begynnelsen av 1700-tallet av den hollandske gravør Abraham Allard (– 1725).
Motiv
Midt i bildet ses Freden som mottar palmebladet, mens Mars må gå. Teksten leses på nederlandsk Verklaring van 't Vreede-Zinne-beeld og på fransk Explication de l'embleme de la Paix. Øverst ses Utrecht by. Mot uret fra venstre er avbildet: Konferansen med alliansens diplomater. De britiske delegerte. Ratifikasjon av avtalen 12. mai 1713. Freden mellom Tyskland og Frankrike signeres. Kunngjøring av freden i Haag 22. mai 1713. Fyrverkeri ved det nederlandske hoff den 14. juni 1713. Konferanse mellom Storbritannia, Portugal, Preussen, Savoie, Nederland og Frankrike i april 1713. De franske delegerte.
Fredstraktaten
Bildet viser forhandlingene som foregikk et par dager etter at keiserinne Elisabeth Christine hadde forlatt Barcelona. Den nye traktaten tilsidesatte de avtalene som England hadde underskrevet med de katalanske representantene i Genovatraktaten av 1705. De spanske landene ble fordelt som følgende: Storbritannia beholdt Gibraltar og Menorca, Savoie fikk Sicilia, keiserdømmet tok Flandern, Milano, Napoli, Sardinia og fortene i Toscana. Filip V av Spania beholdt Den iberiske halvøy og de spanske territoriene i Amerika.
Trykket befinner seg i Bibliothèque nationale de France i Paris. Koninklijke Bibliotheek i Nederland har også et trykk med lignende motiv.