cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Buddhisme
Vajrayāna
Vajrayāna («Diamantvogna» – også kjent som Mantrayana, Tantrayana, Tantrisk eller esoterisk buddhisme) deler en del av de grunnleggende konseptene i Mahāyāna, men inkluderer også en rekke åndelige teknikker utformet for å forbedre den buddhistiske praksisen. Man praktiserer for eksempel meditasjon der man mediterer direkte på ulike Buddha-aspekter og forsøker å identifisere seg med Buddha. Vajrayāna kom til Tibet på 600-tallet e.Kr., og målet er å kunne nå innsikt som en diamant: å se direkte gjennom alt og oppnå full oppvåkning i dette livet. I Vajrayāna er det også vanlig å bruke mantraer i meditasjonen og består av en lydkombinasjon som gjentas om og om igjen. Det mest kjente mantraet er "om mani padme hum" som betyr "juvelen i lotusen", og er mantraet til bohisattvaen Avalokiteshvara. Tibetanerne anser Dalai Lama som en reinkarnasjon av Avalokiteshvara, og vajrayana er idag den dominerende form for buddhisme i Tibet, Nepal, Bhutan, Mongolia, Kalmykia (Russland), Sibir, deler av India, samt er en minoritet som praktiseres blant Shingon- og Tendai-skoler – i Kina og Japan.
Vajrayāna er i enkelte skoler ikke anerkjent som en vei av Buddhas lære.
Sangha – samfunnet av buddhistiske munker og nonner
Buddha stiftet munke- og nonneordenen for å tilrettelegge for optimale forhold for mennesker som ville dedikere seg fullt og helt til søken på nirvana. Ifølge de tidligere buddhistiske tekstene nådde tusenvis av disipler målet i Buddhas levetid, og disse Arahantene kunne dermed og bidra til å videreføre læren (dharma) frem til det vi har tilgjengelig fortsatt den dag i dag. Det er verdt å merke seg at både medlemmer av Sanghaen (munkene og nonnene) samt lekdisipler nådde frem til dette målet, som begge i stand til å vinne full opplysning – selv om forholdene var til stede og ytterligere tilrettelagt og for medlemmene av den ordinerte Sanghaen.
Reglene for munker og nonner er angitt i Vinaya Pitaka og aksepteres av de fleste skolene. Det finnes imidlertid ulike variasjoner (selv om det i det store og hele foreligger konsensus om kjernereglene), samt ytterligere tillegg til disse levereglene, noe påvirket av de tradisjonene og kulturene de ulike skolene blomstret opp i.
Munker og nonner forlater sine tidligere verdslige liv, lever i sølibat, og gir avkall på personlige eiendeler og andre verdslige forpliktelser. Tradisjonelt sett opprettholdes munke- og nonne-ordenene gjennom frivillige donasjoner og gaver fra lekfolk, som igjen ofte vil kunne tilby sin "prisløse" kunnskap basert på direkte erfaringskunnskap fra egen fulltidspraksis. I enkelte tradisjoner finner man munker og nonner som arbeider i veldedig virksomhet, eller skoler – men først og fremst er munkene og nonnenes hovedformål å arbeide aktivt med å lære og kjenne sitt eget sinn, for slik å kunne få kontroll over tanke- og følelsesliv og kultivere sitt høyeste iboende potensial og positive egenskaper. Meditasjonspraksis er helt essensielt for å oppnå dette, og Buddhas direkte instrukser og varierte teknikker er tilgjengelig i Tipitika-skriftene, den formidable samlingen av de tidligste buddhistiske tekster.
Munker og nonner respekteres høyt blant praktiserende lek-buddhister, og Sanghaen er en av de tre juveler lek-praktikanter søker støtte og veiledning i. Buddhister har naturligvis stor takknemlighet for at Sanghaen i over 2,5 millennier har holdt læren levende og det anses som svært beundringsverdig å vie livet sitt til å trene seg i disiplinen hvis mål er å nå helt frem til full oppvåkning. Buddha gav ingen formaning om at munker eller nonner måtte gi livstidsforpliktende garantier for å bli værende i Sanghaen, men står fritt åpent til å gå tilbake til sitt tidligere verdslige liv som lekmann eller -kvinne. I mange tradisjoner er dette fullt akseptert, men i enkelte kulturer medfører det et visst sosialt press å bli værende når en først har gjort valget. I land som Thailand er det imidlertid vanlig med midlertidige ordinasjoner, eksempelvis gjennom den 3 måneder lange regntiden, hvor majoriteten imidlertid går tilbake til sine liv som lekpraktiserende buddhister. Tradisjonelt har det også ført til sosial mobilitet å ha tilbrakt en viss periode som ordinert, både før en eventuell stiftelse av familie, samt som en god bakgrunn for å kunne få stillinger i det offentlige i enkelte buddhistiske land.
Kvinners rolle i sangha
Buddha unnlot først å gi sitt samtykke til å opprette en egen nonneorden, men lot det etterhvert gjennomføre etter stor etterspørsel fra disipler i sin nære familie. Alle skoler innenfor buddhismen har munkeordener, men ikke alle har nonner ettersom en tidligere uavbrutt linje av Theravada buddhistiske nonner opphørte og "døde ut" på Sri Lanka. Ettersom Vinaya Pitaka antyder at en gyldig ordinasjon av en nonne (Bhikkhuni) må godkjennes av minst fem full-ordinerte nonner, ble det dermed ansett "umulig" å ordinere nye nonner etter dette. Etterhvert som Theravada-buddhismen spredte seg til Thailand og Burma, ble nonneordenene slik avviklet, men i senere tid har det likevel blitt ordinert nonner både innenfor Theravada- og i Vajrayana-skolene, ved hjelp av nonner fra tradisjoner som anerkjenner Vinaya Pitaka. Selv om det også her i den vestlige verden har vært mange fremstående buddhist-nonner, er det flere skoler som ikke anerkjenner denne revitaliserte linjen av Bhikkhunier i henhold til tolkingen av Vinaya-formuleringen (nevnt ovenfor).
Mysingsö
Mysingsö er et tettsted i Oskarshamn kommune i Kalmar län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 385 innbyggere.
Éva Novák
Éva Novák-Gerard (født 8. januar 1930 i Budapest, død 30. juni 2005 i Brussel) var en ungarsk svømmer som under sommer-OL 1952 i Helsingfors var med på å vinne gull på 4×100 m fri stafett for Ungarn. Hun tok også to individuelle sølvmedaljer på 200 m bryst og 400 m fri. Under sommer-OL 1948 i London tok hun også en bronsemedalje på 200 m bryst.
Dark Horse Comics
Dark Horse Comics som ble etablert i 1986, er den største uavhengige utgiver av tegneserier i USA. Mike Richardson, eier av en rekke tegneseriebutikker i Portland, Oregon begynte å publisere en antologi under tittelen Dark Horse Presents. Han investerte overskuddet i Dark Horse Comics. Selskapet er basert i Milwaukie, Oregon.
Blant selskapets største innbringende sukseer har vært filmene Star Wars, Alien og ''Terminator", men også utgivelsene av Manga har vært betydelig.
Klinikk rus og avhengighet
Senter for rus og avhengighetsbehandling (KRA) er en klinikk på Aker universitetssykehus og har ansvar for tverrfaglig spesialisert rusbehandling i Oslo og Follo.
Senter for rus og avhengighetsbehandling administrerer spesialpoliklinikker, avgiftning, dag og døgnbehandling med 160 pasientplasser. Behandlingen baseres på anerkjent kunnskap og senteret prioriterer utvikling av kompetanse og forskning høyt.
Senteret er nasjonalt kompetansesenter i legemiddelassisert behandling i Norge og har koordineringsansvar for pasientplassene ved de private avtalepartnerne Helse Sør-Øst har avtale med. KRA er også faglig rådgiver overfor Helse Sør-Øst.
1. divisjon fotball for damer 1983
Den syvende sesongen med damefotball i Norge. Det ble gitt to poeng for seier og ett poeng for uavgjort.
Østlandsserien (1. divisjon)
1 Setskog      18   14   3   1   47-13   31 2 Sprint/Jeløy 18   14   1   3   52- 9   29 3 Asker        18   14   0   4   90- 8   28 4 BUL          18   11   2   5   51-15   24 5 Jardar       18    8   3   7   41-34   19 6 Radar        18    7   4   7   32-25   18 7 Nybergsund   18    5   2  11   20-37   12 8 Bøler        18    3   3  12   11-38    9 9 Fossum, Skien 18   2   3  13   19-68    7 10 Eiker/Kvikk  18    1   1  16   12-128   3
2. divisjon avd. C
Avdeling A 1 Hakadal    18   16   1   1   78-17   33 2 Lørenskog  18   11   5   2   60-22   27 3 Enebakk    18   11   3   4   59-36   25 4 Nannestad  18   10   4   4   40-27   25 5 Skrim      18    9   3   6   49-34   21 6 Gol        18    7   4   7   33-35   18 7 Kløfta     18    5   3  10   34-32   13 8 Oppegård   18    3   3  12   36-36    9 9 Ringerike  18    3   2  13   18-86    8 10 Øvrevoll   18    1   0  17   12-94    2
2. divisjon avd. D
Avdeling A 1 Vindbjart  18   15   2   1   64-14   32 2 Skidar     18   11   5   2   55-19   27 3 Mandalskam. 18  11   2   5   64-25   24 4 Drangedal  18   11   1   6   50-22   23 5 Vinn/Sande 18    8   4   6   37-27   20 6 Skarphedin 18    7   5   6   30-20   19 7 Falk       18    7   2   9   24-36   16 8 Skiens BK  18    5   3  10   23-41   13 9 Gullhaug   18    2   1  15   14-76    5 10 Runar      18    0   1  17    5-86    1
3. divisjon avd. A
Avdeling A 1 Mjøndalen   16   16   0   0   109-  5   32   Finalist 2 Solberg     16   13   1   3   133- 21   27 3 Drafn       16    9   1   6    45- 29   19 4 Åssiden     16    7   4   5    47- 32   18 5 Svelvik     16    7   4   5    46- 38   18 6 Huringen    16    6   4   6    39- 42   16 7 Sjåstad     16    3   2  11    19- 68    8 8 Strømsgodset 16   1   2  13     6-116    4 9 Lier        16    0   2  14     7-100    2
3. divisjon avd. B
Avdeling A 1 Geilo         12    9   2   1   40-15   20   Finalist 2 Vestre Spone  12    8   2   2   64-13   18 3 Loesmoen      12    7   2   3   49-25   16 4 Haugfos       12    6   0   6   25-33   12 5 Sigdal/Eggedal 12   4   2   6   31-28   10 6 Vikersund     12    3   2   7   20-31    8 7 Vestfossen    12    0   0  12    6-90    0 Finale: Geilo-Mjøndalen 1-2 Mjøndalen-Geilo 6-0  Mjøndalen kretsmester Buskerud
S: Spilte kamper, V: Vunnet, U: Uavgjort, T: Tap, +: Scorede mål, -: Innslupne mål
Giric av Skottland
Giric mac Dúngail (moderne gælisk: Griogair mac Dhunghail; født ca. 832, død 889), hadde tilnavnet Mac Rath, «lykkens sønn», var en konge av pikterne eller konge av Alba fra 878 og til 889. De irske annaler har ikke nedtegnet noe om Girics styre, heller ikke har angelsaksiske skrifter lagt til noe, og den magre informasjon som overlevd er selvmotsigende. Moderne historikere er uenige om Giric var en enekonge eller om han styrte sammen med Eochaid, en slektning. Det er også uklart om han skal betraktes som en piktisk konge eller som den første konge av Alba (forløperen til kongeriket Skottland).
Selv om lite er i dag kjent om Giric, synes han å ha vært ansett som en betydningsfull figur Skottland i høymiddelalderen og tiden etter. Skotske kronikører som John av Fordun, Andrew av Wyntoun, Hector Boece og den humanistiske lærde George Buchanan fantasifullt om Giric som «King Gregory the Great» og fortalte hvordan han hadde erobret halve England og dessuten Irland.
Bakgrunn
Kildene for etterfølgelsen av hva som senere ble kongeriket Alba er magre og forvirrende grunnet angrepene fra vikinger i tiden 875-876. Etterkommerne av Cináed mac Ailpín (Kenneth MacAlpin) i den mannlige slektslinjen mistet tronen mellom 878 og 889. To navn for mulige konger i denne perioden er Eochaid og Giric. Sistnevnte er meget uklar; det er mulig at han kun var Eochaids forstander.
Melrose-krønikene og en del versjoner av Krønike om kongene av Alba sier at Giric døde ved Dundurn i Strathearn.
Lykkens sønn
Bercháns profeti, en historie om skotske og irske konger på vers fra 1100-tallet framstilt retrospektivt som framtidsspådommer er en notorisk vanskelig kilde. Da versene henviser til kongene ved epiteter (tilnavn), men aldri ved navn, er det vanskelig å knytte informasjonen til annet materiale. Det er antatt at diktene refererer til Giric som «lykkens sønn».
Oppslaget om Giric i Krønike om kongene av Alba er kanskje beskadiget. Det sier:
Kenneth er Kenneth MacAlpin (Cináed mac Ailpín); Áed, Nialls sønn er den irske konge Áed Findliath, som døde den 20. november 879; og sankt Cyrus' dag var 16. juni, hvor det var en solformørkelse som skjedde i 885.
Yamsrotordenen
Yamsrotordenen (Dioscoreales) er en orden av blomsterplanter. Den anerkjennes siden 1998, men med APG II-systemet i 2003 ble en rekke familier flyttet ut av ordenen og overført til andre enfrøbladete grupper. Samtidig opphørte slekten Tacca å være egen familie (Taccaceae), og ble inkludert i yamsrotfamilien (Dioscoreaceae), som er ordenens hovedfamilie. Romefamilien (Nartheciaceae) er representert i Norge med arten rome.
Giric av Skottland
Gregory the Great
Ved 1100-tallet hadde Giric fått legendarisk status som frigjøreren av den skotske kirke fra piktisk undertrykkelse og, fantastisk nok, som erobreren av Irland og det meste av England. Som denne eventyrfiguren ble han kjent som «Gregory the Great» («Gregor den store»; ikke til å forveksles med paven av det samme navn). Denne fortellingen finnes i den variant av Krønike om kongene av Alba som er innskutt i Andrew av Wyntouns Orygynale Cronykil of Scotland («Originale krønike av Skottland»). Her er Giric, eller Grig, navngitt som «Makdougall», sønn av Dúngal. Giric, og Eochaid, er utelatt fra Duan Albanach, men det er også andre skotske konger.
Spektroskop
Et spektroskop er et apparat som brukes for å analysere egenskapene til elektromagnetisk stråling over en del av spekteret. Det er som regel intensiteten som måles, men polarisering kan også registreres.
Apparatene brukes til spektroskopi. På grunnlag av spekteret kan den kjemiske sammensetningen til materialer bestemmes. Dette er den mest nøyaktige metoden til å analysere sammensetningen til sola og andre stjerner. Spektroskopi ble opprinnelig utviklet for synlig lys, men nå benyttes all slags elektromagnetisk stråling fra infrarød til gammastråling.
Historie
Den tyske kjemikeren Robert Bunsen forsøkte i 1855 å blande lysgass og luft og deretter sette fyr på det. Det lagde en varm og nesten fargeløs flamme. Sammen med sin partner Gustav Robert Kirchhoff utførte han mange eksperimenter med denne fargeløse flammen. De prøvde å stikke mineraler og kjemikalier i flammen. I flammen fikk mineralene forskjellig farge, men det var vanskelig å se forskjell på fargene. Derfor prøvde Bunsen å filtrere lyset med farget glass. Dette gjorde at en lettere kunne se de ulike fargene og derfor gjenkjenne de ulike grunnstoffene.
I 1859 konstruerte Kirchhoff og Bunsen et nytt måleinstrument: Kirchhoff-Bunsen-spektroskopet. Dette spektroskopet har tre rør, i hvert rør er det et prisme. I midten brenner en flamme av lysgass og luft. Hvis en slipper et stoff og litt lys ned i et spektroskop og ser inn i det kan en se spektrallinjer og karakteristiske farger. Det var slik grunnstoffet cesium ble oppdaget.
Giric av Skottland
Gregory the Great
Denne redegjørelse, funnet i Poppelton-manuskriptene, er ikke tilpasset ved andre kongelister. Listene kjent som «D», «F», «I», «K», og «N», inneholder en annerledes versjon, kopiert av Melrose-krønikene. Liste "D", som kan bli forstått som typisk, inneholder denne redegjørelsen av Giric:
Girics erobringer opptrer som det angelsaksiske kongeriket Bernicia, framfor Irland (Hibernia), i en del versjoner. William Forbes Skene så en forbindelse mellom dette og redegjørelsen i Historia de Sancto Cuthberto som hevder at snart etter at den norrøne hærføreren Halvdan Ragnarsson var død, forente de norrøne og northumbrierne seg under Gudrød for å beseire en skotsk invasjon.
Ut regem nostrum Girich
I en diskusjon om Dunkeld-litani, korte bønner eller påberopninger, som ble framstilt i et schottenklöster (kloster opprettet av skotske misjonærer) i senmiddelalderen, har forskeren Thomas Owen Clancy (2002) gitt den foreløpige konklusjonen at det innenfor tekstforbedringer og tillegg ligger en autentisk litani fra 800-tallet i bunnen. Betydningen av denne litani er for spørsmålet om Girics autentisitet og kongedømme ved at den inneholder en bønn for kongen og hæren. Kongen er navngitt som Giric:
«Han skal herske over Alba som en herre»
A.A.M. Duncan argumenterer at tilknytningen Giric og Eochaid som samkonger er falsk, isteden var Giric alene en konge av pikterne, som han krevde som sønn av en datter av Kenneth MacAlpin. At det ble rapportert at han var Eochaids verge (alumpnus) er en feillesning av onkel (auunculus). A.P. Smyth har fremmet forslaget at Giric var en nevø av Kenneth MacAlpin, sønn av hans bror Donald MacAlpin (Domnall mac Ailpín), noe som synes å hvile på hva som antagelig er en skriverfeil. Oppslaget støtter også en ellers ukjent Causantín, sønn av Domnaill (eller av Dúngail), var konge. Til sist har Benjamin Hudson foreslått at Giric, framfor å ha vært medlem av slekten Cenél nGabráin til Kenneth MacAlpin, var han isteden et medlem av den nordlige slekten i Moray som nedstammet fra Cenél Loairn, og aksepterer eksistensen av Girics bror Causantín.
Yamsrotordenen
Familier
Det har vært betydelig utskifting av familiene i denne ordenen, og nedenfor gjengis de viktigste familiene som har vært inkludert, med angivelse av hvilke tidsrom de ble / blir regnet til ordenen Dioscoreales:
APG-II-systemet siden 2003: APG I-systemet 1998-2003:
Før 1998 var de fleste familiene plassert i ordenen Liliales eller nærliggende grupper.
Frankrikes provinser
Frankrike var inndelt i provinser frem til 4. mars 1790, da de ble erstattet av departementer under den revolusjonære Nasjonalforsamlingens omfattende administrative reformer. Avskaffelsen av provinsene hadde flere formål. For det første ville de nye myndighetene fjerne de siste rester av føydalismen, bryte gamle lojalitetsbånd innad i provinsene og sørge for lydighet til Paris og anspore til en fransk nasjonalfølelse; for det annet ville de ha enhetene så små at de kunne styres effektivt fra departementshovedstedene, og for det tredje ble alle gamle særrettigheter og lokale lover og forvaltningssystemer erstattet av en enhetlig administrasjonsform.
Mange av de gamle provinsnavnene lever videre i navnene på Frankrikes moderne regioner, og de er fremdeles en del av mange franskmenns kulturelle bevissthet.
Liste over provinsene
right|300px|Frankrikes historiske provinser Frankrikes provinser før revolusjonen, med fransk navn i parentes der dette avviker, samt årstall for innlemmelsen i det franske kongeriket og provinshovedstad. Nr. 35- 39 var ikke en del av Frankrike før revolusjonen, men ble innlemmet senere.
.35 Whelen
.35 Whelen er en patron for rifle som ikke krever magnumlåskasse eller sluttstykkehode. Patronen er basert på hylsen til .30-06 Springfield, som er utvidet i hylsehalsen slik at den tar 9 mm (.358") prosjektiler.
Patronen ble opprinnelig utviklet som en villkatt i 1922 av James V. Howe og Townsend Whelen, som fikk patronen oppkalt etter seg. Patronen ble tatt inn i fabrikksortimentet til Remington Arms i 1987.
Kuler som kan brukes veier fra 150 til 300 grains, og en fordel med denne patronen er at man kan bruke pistol og revolver prosjektiler av samme kaliber som brukes i .38 og .357 patroner (som alle har kulediameter .358") til rimelig treningsammunisjon.
.35 Whelen er svært lik .350 Remington Magnum ballistisk sett. Med de rette prosjektiler er den meget godt egnet til jakt på mellomstort vilt, som f.eks. elg. Den er også svært lik 9,3 x 62 mm som også er mye brukt nettopp til elgjakt.
Frihetsplassen i Łódź
Frihetsplassen i Łódź (polsk Plac Wolności) er byens sentrale plass, og ligger ved Piotrkowska-gatens nordlige ende.
Fra plassen, som er utformet som en oktogon, skyter fire gater i hver sin verdensretning: Piotrkowska-gaten i sør, Nowomiejska-gaten i nord, Pomorska-gaten i øst og Legionów-gaten i vest. Plassen er dessuten omringet av fire gater som danner en likesidet firekant: Północna-gaten («Nordgaten»), Południowa-gaten («Sørgaten», i dag 1905-revolusjonens gate), Wschodnia-gaten («Østgaten») og Zachodnia-gaten («Vestgaten»). Plassen er utgangspunktet for nummereringen av gatene i Łódź.
Historie
Plassen ble anlagt i 1823 som hovedtorget til det nye beboelsesområdet Nowe Miasto (Den nye by). Det hadde i begynnelsen funksjon som markedsplass. I 1827 ble det klassisistiske rådhuset og den evangeliske Treenighetskirken bygd ved plassen (Piotrkowska-gaten) etter tegninger av Bonifacy Witkowski, som Łódź’ første representative bygninger. I 1898 fikk torget trikkforbindelse, og markedsplassen ble gjort om til byens representative plass.
Pauline Davis-Thompson
Pauline Davis-Thompson (født 9. juli 1966) bahamansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney.
Davis-Thompson vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på stafettlaget til Bahamas som kom på andreplass på 4 x 100 meter stafett for damer bak USA. De andre på laget var Eldece Clarke, Chandra Sturrup og Sevatheda Fynes.
Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney ble hun olympisk mester på 4 x 100 meter. Stafettlaget fra Bahamas vant foran Jamaica og USA. De andre på laget var Sevatheda Fynes, Chandra Sturrup og Debbie Ferguson. På 200 meter ble hun nummer to bak amerikanske Marion Jones. Men Jones har i ettertid innrømmet doping og har tilbakelevert gullmedaljen. 8. desember 2009 besluttet IOK at Davis-Thompson var gullmedaljevinner på 200 meter under sommer-OL 2000 i Sydney.
Hun var Bahamas flaggbærer under åpningsseremonien OL 2000 i Sydney.
Heterozygot fordel
En heterozygot fordel oppstår når samme mutasjon har negativ effekt på individer som er homozygote for mutasjonen og positiv effekt for individer som er heterozygote. Den er kun aktuell for autosomalt recessive tilstander.
Enhver mutasjon i et gen vil endre noe ved organismen det gjelder. I svært mange tilfeller fører mutasjoner til nedsatt funksjonsevne. Noe er «feil», og organismen fungerer ikke så bra som den ville ha gjort uten mutasjonen. Individer med slike mutasjoner vil etterhvert dø ut, ettersom de stiller svakere enn normale (ikke-muterte) individer i kampen for å overleve (negativ seleksjon).
Antall individer med en gitt mutasjon vil altså i løpet av noen generasjoner gå ned mot null, eller i det minste holde seg lavt (under 1%), dersom mutasjonen har negative følger. I noen tilfeller ser man imidlertid at antallet holder seg høyt, selv om mutasjonen er negativ. Dette skyldes det man kaller heterozygot fordel.
Fordelen gjelder kun autosomalt recessive tilstander/sykdommer/mutasjoner. Disse vil ikke uttrykkes hos individer som er heterozygote for mutasjonen (altså de som kun har mutasjonen på det ene av to homologe kromosomer). Samtidig kan de likevel potensielt føre til andre, positive effekter, som faktisk uttrykkes. Dermed får de heterozygote bærerne av mutasjonen en fordel, både ovenfor normale individer, og ovenfor homozygote bærere (som er svekket i forhold til normalen).
I mennesket er sigdcelleanemi et vanlig eksempel. Mutasjonen som gir sigdcelleanemi, gjør samtidig en heterozygot bærer av mutasjonen mer resistent mot malaria. I områder der malaria er en vanlig sykdom, vil derfor denne mutasjonen overleve gjennom flere generasjoner. Den økte dødeligheten på grunn av sigdcelleanemi (blant de som er homozygote for mutasjonen) vil bli veid opp av den økte overlevelsen av malaria blant de som er heterozygote for mutasjonen.
Paestum
Paestum er et klassisk romersk navn for en betydelig gresk-romersk by i Campania-regionen i Italia. Det er lokalisert nord for Cilento, nær kysten og omtrent 100 km sørøst for Napoli i provinsen Salerno, og tilhører kommunen Capaccio.
Historie
Byen ble grunnlagt en gang på slutten av 600-tallet f.Kr. av kolonister fra den greske byen Sybaris og ble opprinnelig kjent under sitt greske navn Poseidonia. Utenfor arkeologiske spor er det lite som er kjent om byen i løpet av dens første århundre.
Arkeologiske bevis indikerer at byen ekspanderte med bygging av veger, templer og trekk i henhold til en voksende by. Myntpreging, arkitektur og votivstatuetter av terrakotta vitner om tett kontakt med Metaponto på 500- og 400-tallet f.Kr. Det er ikke før ved slutten av 400-tallet f.Kr. at byen blir nevnt i skriftlige kilder da den i henhold til Strabo ble erobret av den italiske folkegruppen lukaniene. Fra de arkeologiske sporene tyder det på at de to språkkulturene, den greske og den oskiske (et italisk språk) var i stand til omgåes og vokse sammen. Hva som er kjent at senere ble den romersk byen Paestum i år 273 f.Kr. etter at de gresk-italienske beboerne valgte side med den greske hærføreren Pyrrhos som til slutt tapte krigen mot Roma på begynnelsen av 200-tallet f.Kr.
I løpet av Hannibal og Karthagos invasjon av Italia forble byen trofast til Roma og ble i ettertid gitt spesiell gunst som å kunne prege sine egne mynter. Byen fortsatte å vokse i løpet av den romerske keisertiden, men mellom 300-tallet og 600-tallet e.Kr. fikk byen en tilbakegang. Den ble helt forlatt i løpet av middelalderen og dens ruiner ble først oppdaget igjen på 1700-tallet i kjølvannet av oppdagelsen av de romerske byene Pompeii og Herculaneum. Tilbakegangen og at folk flyttet ut hadde sannsynligvis sin bakgrunn i at de lokale jordbruksområdene ble drenert, noe som førte til at det ble preget av myrområder, og i dag er området regnfattig og tørt.
Den 9. september 1943 brukte de allierte styrkene ved amerikanske 36. infanteridivisjon strendene nedenfor Paestum som landingssted. De tyske styrkene bekjempet den allierte invasjonen, noe som førte til tung beskytning rundt og inne i byen. Kamper fortsatte rundt byen i ni dager for tyskerne trakk seg nordover.
Oversikt
Byen Paestum dekker et område bestående av omtrentlig 120 hektar. Det er kun de 25 hektar som dekker de tre templene som har blitt undersøkt. De andre 95 hektar er privat land og har således ikke blitt undersøkt. Byen er omgitt av en forsvarsmur som fortsatt står. Murene er omtrentlig 4,750 meter lange, 5 til 7 meter tykke og 15 meter høye. Langs muren er det 24 kvadratiske og runde tårn. Det kan ha vært opp til 28, men en del ble ødelagt ved byggingen av en hovedveg som effektivt skar stedet i to deler.
Dagens moderne by Paestum som ligger rett nord for det arkeologiske stedet er et populært feriested ved sjøen. Regionen Paestum har lange sandstrender.
Historiske bygninger
Heras tempel, bygget en gang rundt 550 f.Kr. av greske kolonister, er den eldste bevarte tempelet i Paestum. Arkeologer på 1700-tallet døpte det til «Basilikaen» ettersom de feilaktig trodde det var en romersk bygning. En basilika på romersk tid var en offentlig bygning, ikke et religiøst. Inskripsjoner har derimot avslørt at den gudinne som ble æret her var Hera. Senere ble et alter avdekket foran tempelet, religiøse seremonier under åpen himmel var vanlig for grekerne og de trofaste kunne delta ritene og ofringene uten å gå inn i cella.
Temenos under åpen himmel ble etablert ved begynnelsen av den greske bosetningen: et tempel på stedet ble ikke reist før på begynnelsen 400-tallet. En naken gudinne er uvanlig for gresk kultur før Praxiteles' berømte statue Afrodite fra Knidos på 300-tallet f.Kr.: ikonografiske analogier må bli søkt i den fønikiske Astarte og den kypriotiske Afrodite. «På steder hvor grekere og fønikere kom i kontakt med hverandre er det ofte en sammenfall i persona av de to guddommene», i henhold til forskeren Rebecca Miller Ammerman, som identifiserer kulten som en av den fønikiske Astarte eller kypriotiske Afrodite. I romersk tid gjør inskripsjoner det klart at kulten var reservert for Venus.
Tempelet rett ved, det andre tempelet dedikert Hera, ble bygget noe senere, rundt 450 f.Kr. Det har i sin tid blitt feilaktig identifisert som et tempel for Neptun. På den østlige siden er det synbare rester av to altere, et stort og et noe mindre. Den mindre er en romersk tillegg, bygd da de skar igjennom det større ved å bygge en veg til forum. Det er også mulig at tempelet opprinnelig var dedikert til både Hera og Zeus; en del offerstatuer funnet rundt det større alteret har gitt indikasjoner til denne identifikasjonen.
En sentral del av komplekset er et romersk forum, antatt å ha blitt bygd på stedet for den foregående greske agora. På nordsiden av forumet er det et lite romersk tempel, datert til rundt 200 f.Kr. Det var dedikert til den kapitolske triade; Jupiter, Juno og Minerva.
Til nordvest for forumet var et amfiteater. Det er av ordinært romersk mønster, skjønt langt mindre enn senere eksempler. Kun den sørlige halvdelen er synlig. I 1930 ble en veg bygd tvers over stedet og gravla den nordlige halvdelen. Det er blitt sagt av de lokale beboerne at ingeniørene som var ansvarlige for at dette ble gjort ble siden stilt for retten, dømt og sendt i fengsel for hva som ble beskrevet som en ansvarsløs ødeleggelse av et historisk sted.
På byens høyeste sted, en del veg fra de andre templene, er det et tempel for Athene. Det ble også bygget rundt år 500 f.Kr., og var for en tid feilaktig tenkt som dedikert til den romerske gudinnen Ceres. Arkitekturen er en overgangstype, delvis i jonisk og delvis tidlig dorisk. Tre kristne graver i gulvet fra middelalderen viser at tempelet for en tid ble benyttet som en kristen kirke.
Alle tre templene har gjennomgått en del modernisering og gjenopprettelser i de senere år. Det er tillatt for besøkende, men ikke inn i bygningene.
Malte graver
Paestum er også kjent for sine malte graver, hovedsakelig fra tiden da byen var underlagt Lucania, men en av dem tilhører den greske tiden. Denne ble gjenoppdaget den 3. juni 1968 i en liten nekropolis rundt 1,5 km sør for bymurene. Gravmonumentet ble døpt «Stuperens grav» (italiensk Tomba del tuffatore) etter en gåtefull scene, avbildet på dekkstein, av en ensom ung mann som stuper elegant ned i et vann.
Den ble datert til rundt 470 f.Kr., den greske byens gylne tid. Graven er malt med sann freskoteknikk og dens betydning ligger å være det eneste eksempelet på gresk maleri med figurscener datert fra den orientalske, arkaiske eller klassiske perioden som har overlevd for ettertiden i sin helhet. Blant de tusener av gresk graver fra denne tiden mellom 700-400 f.Kr. er dette den eneste som har blitt dekorert med freskoer med menneskelige emner. De gjenværende fire veggene av gravene er okkupert av scener relatert til emnet symposion (drikkegilde), en ikonografi langt mer vanlig fra gresk vasemaleri enn denne dykkerscenen.
Alle de fem freskomaleriene er utstilt i det lokale nasjonalmuseet, sammen med en syklus av malte graver fra Lucania.
Tobysj
Tobysj (russisk: Тобыш) er ei elv i republikken Komi i Russland. Den er ei venstre sideelv til Tsilma og er 393 kilometer lang med et nedbørfelt på 6 610 km². Elva fryser over i månedsskiftet oktober/november og blir isfri igjen i mai.
Mjøsen Skog
Mjøsen Skog var et samvirkeforetak eid av skogeiere i Gudbrandsdalen og bygdene rundt Mjøsa sørover til Eidsvoll. Hovedkontoret lå på Lillehammer. Mjøsen Skog fungerte også som skogeiernes regionale interesseorganisasjon, tilsluttet Norges Skogeierforbund.
Tobysj
De største sideelvene er Siabujakha, Sareda og Bolsjoj Toman.
Tobysj har utspring i Timanhøydene nær grensa til Nenetsk nordvest i republikken Komi. Den renner først mot sørvest, deretter mot sør. Elva renner nesten utelukkende gjennom ødemark, og er svært svingete og meanderende, spesielt i de nederste delene.
Mjøsen Skog
I 2019 hadde Mjøsen Skog rundt 3 700 andelseiere/medlemmer, fordelt på 26 lokale skogeierlag. En del allmenninger var direkte medlemmer.
Fylkesvei 1334
Fylkesvei 1334 går mellom Håkaby og Veden i Halden.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 902.
Celtic FC
Celtic Football Club (uttales ['seltik] etter Glasgow-dialekten), stiftet 1888) er en fotballklubb hjemmehørende i Parkhead, Glasgow i Skottland, som spiller i Scottish Premiership. Laget spiller sine hjemmekamper på Celtic Park. Celtic var blant stifterklubbene av det skotske ligasystemet, og har aldri rykket ned fra den høyeste divisjonen. Klubben har hatt en langvarig byrivalisering med Rangers FC, og klubbene har gått under fellesbetegnelsen Old Firm.
Celtic er den eneste skotske klubben som har nådd finalen i en europeisk turnering da de i tillegg vant Europacupen i 1967. Klubben er i tillegg den ene av to klubber totalt som har vunnet et europeisk trofe med et lag bestående utelukkende av spillere fra klubbens hjemland. Laget var da det første i Europa som vant «The Treble». Alle spillerne på Celtic som vant europacupen i 1967 var født innenfor en radius på under 50 km (30 miles) fra Celtic Park i Glasgow. Laget er i ettertid blitt kalt for Lisbon Lions («Løvene fra Lisboa») da finalen mot Internazionale gikk i Lisboa.
Bakgrunn
Celtic ble opprinnelig startet som et sosialt tiltak av marist-broderen Walfrid (Andrew Kerins) for fattig katolsk arbeiderungdom i Glasgow. Han organiserte blant annet suppekjøkkener og for å finansiere dette arbeidet ble fotballaget dannet. I Edinburgh hadde irske innvandrere startet klubben Hibernian FC med stort hell, og dette ble malen for broder Walfrid. Den fattige, katolske befolkningen besto i hovedsak av irske innvandrere og ble undertrykket og behandlet som en underklasse. Klubben ble stiftet på et møte i St. Mary's kirke i East Rose Street (nå Forbes Street) i Parkhead i Glasgow 6. november 1887, og spilte sin første kamp 28. mai året etter, mot Rangers FC som var stiftet allerede i 1873, en kamp Celtic vant 5-2.
Navnet
Klubben fikk også et offisielt kallenavn, «The Bhoys», og dette ble også brukt i sammensetningen «The Bold Bhoys» («De dristige gutta»). De første kjente bruken av dette kallenavnet er på et postkort fra tidlig 1900-tallet med et lagbilde og teksten «The Bold Bhoys». Den ekstra «h»en henviser til stavemåten på gælisk hvor bokstaven B ofte blir etterfulgt av en H.
Draktene
Fra den kommende sesongen 1889-1890 skriftet klubben til drakter hvor trøyene hadde grønne og hvite vertikale striper. Denne drakten var i bruk i de følgende 14 sesongene. I 1903 innførte i dagens horisontale striper og mønster.
Old Firm
Klubben og dens tilhengere har hele tiden vært bevisst sin irske, katolske arbeiderbakgrunn og dette har vært et forsterkende, rivaliserende element overfor den protestantiske og britiskvennlige tilhørigheten forbundet med Rangers FC.
Celtic opprettholder fortsatt sitt sosiale engasjement gjennom konkrete velferdstiltak for trengende og er slik ikke bare en fotballklubb, men har også en sosial, katolsk og politisk profil. Klubben, som sammen med byrival Rangers FC har dominert skotsk fotball både sportslig og økonomisk de siste 100 år og lokaldebyet Old Firm samler alltid fulle hus med 50,000-60,000 på hver av disse kampene.
Inneværende sesong
Rangering: 1. poeng, 2. målforskjell, 3. antall scorede mål.
Internasjonalt
Celtic har en lang tradisjon i europeisk fotball, fra de deltok i sin første europeiske turnering da de møtte Valencia i Messebycupen i 1962.
Celtic var den første nordeuropeiske klubb som klarte å vinne den gjeveste Europacupen etter en 2–1 seier over Inter Milan i Lisboa i 1967 med laget som fikk kallenavnet «Lisbon Lions».
Spillerstall
''Oppdatert 3. februar 2022''
Baião
Baião er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Kardeborreordenen
Dipsacales er en orden av blomsterplanter.
I APG III-systemet er antall familier redusert til to. To artsrike grupper som tidligere ble regnet som egne familier, vendelrotfamilien (Valerianaceae) og kardeborrefamilien (Dipsacaceae), er nå underfamilier i den utvidede kaprifolfamilien.
Bannach
Bannach er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Bibelen
Bibelen (gr. βιβλία biblia «bøker» ) er betegnelsen for de grunnleggende kanoniske skrifter i blant annet jødedommen og kristendommen, selv om den hebraiske (jødiske) bibel, også kalt Tanakh, ikke er identisk med den kristne bibel, som beskrives her. Dessuten er det innenfor kristendommen variasjoner i antallet og innholdet av Bibelens bøker.
Den kristne bibel er inndelt i to hoveddeler. Den første del, Det gamle testamentet, er nesten identisk med den hebraiske bibel, og ble opprinnelig inndelt i tre hoveddeler; Torah (Loven), Nebiim (Profetene) og Ketubim (Skriftene). Den andre hoveddelen, Det nye testamentet, inneholder de kristne skriftene og er skrevet i de to første århundrene e.Kr.
Bibelen er den boken i verden som er oversatt til flest språk. Den 31. desember 2008 var hele Bibelen oversatt til 451 forskjellige språk og deler av Bibelen oversatt til i alt 2 479 språk.
Etymologi
Det norske ordet bibel stammer opprinnelig fra det greske ordet biblía (flertallsformen av biblíon liten bok som formodentlig stammer fra det greske bíblos eller býblos som betyr papyrus, skriftruller eller bok, og kommer fra den fønikiske havnebyen Byblos, hvorfra papyrus ble eksportert. Det greske uttrykket ta biblia brukes om den kristne kirkes kanoniske skrifter så tidlig som 223 e.Kr. Ordet ble på latin brukt i uttrykket biblia sacra (De hellige skrifter).
Opprinnelse
Bibelens innhold og opprinnelse har vært gjenstand for granskning og tolkning gjennom århundrer, og er det fortsatt. Bibelen ble ikke skrevet som et samlet bokverk, men består av 66-73 (avhengig av trosretning) ulike små bøker (skrifter) som er inndelt i to distinkte deler; Det gamle testamentet (GT) og Det nye testamentet (NT). Samlet utgjør disse Bibelens kanon.
Jiagedaqi
Jiagedaqi (kinesisk: 加格达奇区; pinyin: Jiāgédáqí Qū) er et bydistrikt faktisk administrert under prefekturet Daxing'anling i Heilongjiang og hovedstaden i dette prefekturet, skjønt det formelt er del av det autonome banner Oroqin i Indre Mongolia.
Bibelen
Originalmanuskriptene
Ingen originalmanuskripter til de bibelske skrifter har overlevd, men man har en rekke mer eller mindre nøyaktige avskrifter. De eldste skriftene ble skrevet på skriftruller og kunne derfor ikke anta bokform (bli samlet til et verk). Disse ble brukt i synagogene, men kun fragmenter er bevart. De nest eldste tekstene er bevart i såkalte kodekser, en tidlig bokform som ikke ble benyttet i synagogene. Kodeksene var romernes navn for bok. Etter hvert ble også ordet kodeks brukt om bøker skrevet på papyrus, pergament eller papir når arkene var lagt sammen som i våre bøker og ikke i en skriftrull. Kodeks ble således det vanlige mediet for skrift i de første århundrene etter Kristi fødsel.
Det eldste håndskrift som finnes til hele GT, er skrevet på hebraisk og stammer fra år 1008/1009 (årstallet varierer med kildene, noen hevder også ca. år 1010) og kalles Codex Leningradensis eller Leningradkodeksen (norsk). Originalen befinner seg i Saltykov-Sjtsjedrin (nasjonalbiblioteket) i St. Petersburg (tidligere Leningrad) i Russland, der det har blitt oppbevart siden midten av 1800-tallet. Man tror at det opprinnelig ble skrevet i Kairo.
Jiagedaqi
Det har et areal på 1.587 kvadratkilometer og teller 155.000 innbyggere (2002).
Samferdsel
Kinas riksvei 111 ender opp i Jiagedaqi. Den løper fra Beijing via Chifeng til Jiagedaqi.
Bibelen
Originalmanuskriptene
Blant de såkalte Dødehavsrullene, som ble funnet mellom 1947 og 1956, er det bevart tallrike dokumenter og fragmenter av tekster, blant annet fra Det gamle testamente. Ved paleografi og kjemiske tester, C14, har man funnet enkelte av tekstene til å være fra ca. år 250 f.Kr. til ca. år. 65 e.Kr. Alt i alt er det funnet mer eller mindre intakte rester etter ca. 825-870 tekstruller, og omkring en tredjedel av fragmentene er bibelske. I hovedsak inneholder da en rull én bok fra GT, eksempelvis 1. Mosebok eller Jesaja, i noen sjeldnere tilfeller to bøker. Funnet har på mange måter revolusjonert bibelforskningen, da man med dette funnet fikk manuskripter til bibelske tekster som var rundt tusen år eldre enn dem man kjente fra før. I skriftsamlingen var det blant annet en rull med Jesaja som ligger svært tett opp til den versjonen man finner i manuskriptene som er tusen år yngre.
De eldste komplette utgaver av GT på hebraisk er Codex Aleppo (fra 920 e.Kr.) og Codex Leningradensis (fra 1008 e.Kr.), men med funnet av Dødehavsrullene rykket man et årtusen tilbake i tid med kildetekster. Hele GT (unntatt Ester og Nehemja) kan med funnet av Dødehavsrullene sies å foreligge i stort sett endelig form i de siste århundrer f.Kr., men utover dette er det særdeles vanskelig å si noe sikkert om tidfestelsen av de bibelske bøkene. Langt de fleste skriftene fra Qumran er fragmenter og dokumenterer derfor ikke hele GT. En del avsnitt i GT har likevel en eldre datering, blant annet den aronittiske velsignelse (4 Mos 6,4-26), som kan dateres til perioden like før Jerusalems ødeleggelse i 586 f.Kr. Nedskrivingen av GT har foregått over en periode på omkring 1000 år, noe som blant annet er synlig i den store språklige utviklingen i tekstene. Tekstene kan være skrevet mellom 1400-200 f.Kr.
NT er representert med over 5 000 tekstfunn på gresk fra antikken, og over 8 000 på andre språk. Den bibelske teksten er dermed mer rikholdig bevart enn for eksempel Homer. Det er vanskelig å datere det tidligste tekstvitnet til NT, men det er bred enighet om at den såkalte John Rylands-papyrus eller P52, som inneholder et stykke av Johannesevangeliet, kan dateres til ca. 125 e.Kr., noe som gjør den til det tidligste allment anerkjente tekstvitnesbyrd til NT. Kan P52 dateres til denne tiden, må selve Johannesevangeliet nødvendigvis være skrevet før, og Johannesevangeliet regnes vanligvis for det seneste av de fire evangeliene. Markus-, Matteus- og Lukasevangeliet dateres normalt til perioden 60-90 e.Kr., Johannesevangeliet til 90-100, mens Pauli brev normalt dateres til tiden omkring år 50. Resten av brevene dateres normalt til mellom 60 og 100, og noen daterer de siste skriftene til 135 e.Kr.
Det gamle testamentet
Det gamle testamentet er jødedommens hellige skrift, og som den eldste del av Bibelen også del av kristendommens hellige skrift. Den består av flere bøker skrevet over en lang periode, som kan deles inn boksamlingene lov, profeter og skrifter (jødisk tradisjon) eller i temaene lov, historie, poesi og profeti (kristen tradisjon). Antall bøker varierer; jøder regner tradisjonelt 24, mens kristne deler dem opp annerledes og derfor teller 39 (eller flere, om de apokryfe eller deuteronomiske skrifter regnes med).
Den hebraiske bibel
Der skriftene i den jødiske Tanakh inndeles i de tre hovedinndelingene, Loven, Profetene og Skriftene, har man i kristen tradisjon arrangert Det gamle testamentets skrifter i overensstemmelse med Septuaginta (LXX), som i stedet deler Bibelens bøker i historiske skrifter, visdomsskrifter og profetiske skrifter. Dette kan sies å gi et mer eskatologisk preg som peker frem mot en fremtidig forløsning, idet samlingen dermed slutter med den messianske profetien sist i Malaki – i motsetning til Tanakh som slutter med oppfordringen til å bygge et nytt tempel i slutten av Andre krønikebok.
Torah
Torahen, eller «loven» forstått som «instruksjon», er grunnlaget for de religiøse jødiske regler og forskrifter, og består av:
Den hebraiske tittelen kommer fra det første ordet i den respektive boken, bortsett fra Fjerde mosebok, hvor det er det femte ordet. Bøkene inneholder 613 mitzvot eller bud fra Gud, noe som danner basis for den religiøse jødiske loven (Halakha).
Torahen beskriver tre perioder i forholdet mellom Gud og mennesker. Første mosebok 1-11 beskriver menneskehetens generelle historie med skapelsen, syndefallet og menneskets forfall etter dette. Heretter følger de siste 39 kapitlene i Første mosebok, hvor Abraham blir utvalgt til stamfar for et tallrikt folk hvorigjennom verden skal velsignes. Så blir Abraham kalt av Gud til å dra til Kanaan, hvor løftet blir gjentatt til hans etterkommere, Isak, Jakob og Josef. I de siste fire bøkene fortelles historien om Moses, som levde i Egypt flere hundre år etter patriarkene. De forteller om israelittenes utvandring fra Egypt, ørkenvandringen og fornyelsen av pakten med Gud ved Sinaifjellet. Torahen slutter med Mose død.
Nebiim
Nebiim, eller «profetene», innbefatter også noen av de skriftene man ofte henviser til som de historiske skriftene i Bibelen. Bøkene beskriver dommertiden, opprettelsen av det israelittiske monarki, delingen i to kongeriker og profeter som, på Guds vegne, advarer og dømmer kongene og folket i Israel. Skriftene slutter med babylonernes erobring av Sørriket Juda. Ifølge jødisk tradisjon blir Nebiim inndelt i åtte bøker, en inndeling som normalt ikke følges i norske bibler:
Ketuvim
Ketuvim, eller «skriftene» på norsk, er elleve bøker skrevet av forskjellige forfattere, og som inneholder den israelittiske visdomslitteratur. Ifølge rabbinsk tradisjon er mange av Salmene skrevet av David. Kong Salomo formodes å ha forfattet Høysangen i sin ungdom, Ordspråkene ved midten av sitt liv og Forkynneren i sin alderdom. Ruts bok er den eneste bibelske bok som omhandler en ikke-jøde.
Fem av bøkene, kalt «De fem skriftruller» (Megilot), blir lest opp under de jødiske festene: Høysangen ved påske, Ruths bok ved shavuot, Klagesangene ved tisha b'av, Forkynneren ved sukkot og Esters bok ved purim. Overordnet sett inneholder «skriftene» poesi, filosofiske refleksjoner over livet og profetenes og andre israelittiske lederes liv under det babylonske fangenskap. Det ender med det persiske dekretet som tillater jødene å vende tilbake til Jerusalem og gjenoppbygge templet.
Landsskytterstevnet 2010
Landsskytterstevnet 2010 ble arrangert i Elverum i perioden 30. juli-7. august 2010. Arrangør var Elverum skytterlag i samarbeid med Det frivillige skyttervesen og Forsvaret. Dette var femte gang Elverum skytterlag arrangerte Landsskytterstevnet. Det var påmeldt 6450 skyttere til stevnet. Det ble konkurrert i følgende øvelser: baneskyting, feltskyting, stangskyting, felthurtigskyting og minneskyting. Militært norgesmesterskap i geværskyting ble også arrangert i forbindelse med landsskytterstevnet.
Bibelen
Ketuvim
Etiopiske jøder aksepterer også de deuterokanoniske bøker som del av den jødiske Bibelen.
Kristen tradisjon
I Den katolske kirke og Den ortodokse kirke består Det gamle testamentet av 46 bøker; 39 som tilsvarer den jødiske kanon og de syv deuterokanoniske bøker.
I protestantiske kirker består det av 39 bøker, tilsvarende den jødiske kanon. I en periode etter reformasjonen var det vanlig å trykke de apokryfiske (deuterokanoniske) bøker i en egen seksjon i protestantiske bibler, da blant annet Martin Luther hadde anbefalt at dette ble gjort. Selv om de ikke ble regnet som kanoniske av reformatorene, ble de likevel ansett som oppbyggelig litteratur.
Det gamle testamentet er innholdsmessig identisk med den hebraiske bibel, men har fått betegnelsen fordi den i kristen sammenheng representerer «Den gamle pakt». Det var den pakten Gud sluttet med Moses på Sinai, men allerede i Jeremia 31,31 snakker profeten om en «ny pakt» som skal erstatte den gamle pakt. I begynnelsen av kirkens historie var den greske oversettelsen av den hebraiske bibelen, Septuaginta, kirkens bibel. Etterhvert ble flere skrifter som representerte den kristne fortolkningen av Tanakh kanonisert og ble «Den nye pakt». Jesus Kristus er den nye pakts representant, og Det gamle testamentet leses av kristne i lys av Jesus som oppfyllelse av messiasprofetiene.
Hebreerbrevets forfatter skriver: «Derfor er Kristus mellommann for en ny pakt. Han døde for å kjøpe oss fri fra lovbruddene under den første pakten, for at de som er kalt, skal få den evige arven som var lovet dem.» (Hebr. 9,15). Jesus blir dermed en fortolkningsnøkkel og får avgjørende betydning for forståelsen av den hebraiske bibelen.