cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Østerdalsvise
Teksten
14. Jeg ene ble tilbake av de fire mann som hadde plass i båten på Klaras stride vann. Ja jeg må Herren prise som førte meg i land mitt navn er Peder Berntsen og er en enkemann.
15. Det høre så utrolig at Gud er alltid god, men sikkert er det visstnok blott vi ham rett forsto, at rykke bort en fader fra så mange små og likeså en moder, det kan vi ei forstå.
16. Men uransakelige er hans tanker vist, hans sorg og motgang sender best det blir til sist. Når vi av sorgen lider han er i hjertet gjemt i gledens muntre tider gang blir som oftest glemt.
17. Men i ditt ord står skrevet at du er enkers venn, og faderløses fader hos både nær og fjern, en bønn jeg til deg sender: Sku nådig til dem ned og lindre deres sorger og gi dem trøst og fred.
18. Jeg beder eder alle hver eneste som kan rekk håndne ut til henne som mistet har sin mann. Og sitter her tilbake med sine fire små godgjørenhetens hender en gjerning her kan få.
19. Jeg spesielt vil rette oppfordringen til dem som eider var av virket som skulle skaffe frem, for husk hvor titt og ofte han dem til tjeneste sto, når alle andre sviktet da brukte han sitt mot.
20. Hans lott det var at gjøre hva andre ikke kan, hans karkter skal lyde det var en tapper mann, til gjengjeld fatt den tanke de likegodt vil stå om det et hus vil bygge til enken og de små.
21. Jeg beder eder alle som oss i sammen sett at hva jeg her beskriver bekreftes være rett. Oss kyndighet ei manglet, forsiktighet også til alle tider bruktes hver kjent bevitne må.
22. En farvel vil jeg sige fra de bortgagne her til alle deres venner ja slektninger i sær, for hjernen nok arbeider i dødens siste strid og deres siste tanker her tolkes blindt av mig.
23. Farvel foreldre gamle, som bøyd mot graven står, som dødens bud kan vente for hver en dag som går. De har oss kjærlig pleiet vi takk dem skylder visst, vårt håp det er at Herren vil lønne dem til sist.
24. Farvel I søsken kjære, som her tilbake står, skjenk oss en kjærlig tanke hvor vi i verden går. Men vær oss stedse gode Vårherre til behag, så skal vi sikker møtes på dommens store dag.
25. Farvel de spede planter som ingen tanker har, på at I her i verden er stedt foruten far, men når I større bliver og tanke herom får, bliv moders trøst og støtte så godt I det formår.
26. Et farvel vil jeg byde deg, ektemake kjær, for hjelp jeg kan ei yte deg i verden mer. Men takk for alle gleder farvel i Jesu navn mitt håp det er vi møtes i fredens trygge havn.
Olav Andreas Moen
Olav Andreas Moen (født 19. mars 1927, død 21. november 2020 ) var en norsk lærer, rektor og skolesjef, og ordfører i Inderøy og fylkestingsmedlem 1968–72. Han representerte Senterpartiet.
Han var klokker i Heggstad kirke 1965–75, og har vært styremedlem og leder av Inderøy lærerlag, Sandvollan menighetsråd, Sandvollan samfunnshus, Foreningen Norden Inderøy og Sandvollan folkeakademi. Han har også vært styremedlem i Steinkjer samvirkelag, ledet skolekorps og vært medlem av Inn-Trøndelag symfoniorkester, i tillegg til å være en aktiv lokalhistoriker. Han har skrevet Sandvollan-bindet av Inderøys bygdebok Heim og folk (2007) og artikler i Årbok for Nord-Trøndelag historielag, Sparbu historielags årbok og årboka Eynni Idri fra Inderøy Museums- og Historielag.
Han mottok Kongens fortjenstmedalje i 1993.
RU
RU, Ru, rU og ru kan bety:
Georg Forster forskningsstasjon
Georg Forster er en tidligere tysk forskningsstasjon i Antarktis. Den ble offisielt åpnet av DDR 21. april 1976 som den første tyske forskningsstasjonen i Antarktis. Stasjonen var helårsbemannet og lå i nærheten av den russiske stasjonen Novolazarevskaja i Schirmacheroasen i Dronning Maud Land. Stasjonen ble i 1987 navngitt etter Georg Forster som seilte med James Cook og i 1775 ble den første tyskeren som gikk i land på Sør-Georgia.
Ved stasjonen ble det fra begynnelsen av blitt forsket på den øvre atmosfæren, og fra 1985 var fokus for forskningen studier av ozonlaget. Arbeidet på stasjonen ble avsluttet i februar 1993. Fra 1993 til 1996 ble stasjonen stengt ned i tre trinn og området ble ryddet for avfall og skrap. Alle deler blir fullstendig demontert og transportert vekk med skip. Etter initiativ fra østtyske ekspedisjonsmedlemmer er det satt opp en bronseplakett på en fjellvegg i sørenden av området. Området ble i 2013 oppført på Antarktistraktatens liste over historiske steder og kulturminner i Antarktis.
Fylkesvei 1383
Fylkesvei 1383 går mellom Kjærnes og Nordby i Ås.
Strekningen ble fastlagt 2019, og er en arm av den tidligere fylkesvei 56.
Jøfjorden
Jøfjorden  (nordsamisk: Stuoravuotna) er en fjord på øya Seiland i Hammerfest kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 11 kilometer sørover til Straumen (samisk: Stovma) i botn av fjorden. Fjorden har innløp mellom Kobbevikneset i vest og Søre Veggenes i øst. På østsida i den ytre delen av fjorden ligger den rundt 500 meter høye Jøfjordveggen. Ved Gammelværneset i sørenden av Jøfjordveggen går fjordarmen Tverrfjorden østover til bygda Tverrfjord. Straumsnes ligger nesten helt innerst i fjorden og danner et smalt sund på østsida av fjorden. Innenfor Straumsnes blir fjorden kalt Straumen.
Fjorden er 233 meter på det dypeste, midt i fjorden vest for Gammelværneset.
Brødmannens memoarer del 1: Akapulco
Brødmannens memoarer del 1: Akapulco er et monodrama/visuelt hørespill av Johan Harstad. Teksten består av 11 dagboksnotater på engelsk, ført i pennen av en person kalt Brødmannen (Barker). Resten av teksten utgjøres av dagbokslignende fragmenter fremsagt av en navnløs karakter som åpenbart har kjennskap til Brødmannens notater. Stykket preges av absurde elementer, og kan også sies å være i slekt med tekster av Kafka.
Trilogien Brødmannens memoarer
Akapulco er første del i en trilogi. De to andre delene er Brødmannens memoarer del 2: Ellis Iland og Brødmannens memoarer del 3: Matterhorn.
En prøveforestilling ble vist på Atelier Nord i Oslo i august 2007, med følgende medvirkende: skuespiller/resitatør/ 3. bemeler: Håkon M. Vassvik; video/lyd/2. bemeler: Bjørn Erik Haugen; lys/1. bemeler: Johan Harstad.
Hele trilogien hadde premiere på Black Box Teater i Oslo 12. april 2011.
Trilogien ble nominert til Ibsenprisen i 2012, etter at juryen hadde vurdert 53 innkomne manus til produksjoner som hadde hatt urpremiere i 2011. Om Harstads verk skrev juryen:"««Brødmannens memoarer» av Johan Harstad er et bredt anlagt verk i tre deler som i skjær lengde kunne virke tyngende, men som griper oss i all sin underholdende gru. Gjennom lange og korte monologer og dialoger fortalt i tilbakeskuende dagbokform, brettes ut en mystisk, tidvis ubehagelig, heslig og myldrende historie som spenner vidt i tid, sted og rom: Acapulco i Mexico til New York og Matterhorn, alle steder bevisst feilstavet, i motsetning til de nøyaktige tidsangivelsene med måneder og årstall. Med grov bisarr humor, men også med brodd og mørk samfunnskritikk skildres en skakk verden full av gåter, fornedring, undertrykkelse og overgrep. Vi rives med av Harstads boblende fortellerevne, samtidig som vi rystes av historien om innbefatter et uappetittlig kvinnelig beist i to utgaver, en mystisk morderisk baker med mye makt, en tapper, men totalt umusikalsk komponist og en lyssky renholdsarbeider i kloakken. Helt uvirkelig og samtidig realistisk på grunn av Harstads tydelige innsikt i psykologiske mekanismer, utført med lek, rå kraft og overbevisning»."
Handling
En mann ankommer byen Akapulco i håp om å finne fred og ro. På et bensinstasjonstoalett underveis har han kommet over en bunke dagboksnotater skrevet av en person han refererer til som Brødmannen, og som åpenbart har lidd en forferdelig skjebne i Akapulco. Hovedpersonen forsøker så godt han kan å forstå seg på de merkelige notatene, samt å lete etter en vei å komme seg bort fra byen. Dette viser seg å være vanskelig, og han tvinges til å innse at han har havnet i problemer og at det finnes sammenhenger mellom Brødmannens opplevelser her, den tykke gjestgiverieieren fru Martinez og den lokale bakeren, som byens innbyggere har unormalt stor respekt for.
Iskander (missil)
Iskander (NATO-kallenavn SS-26 STONE) er et russisk kortdistansemissil med fast drivstoff. Missilet skiller seg fra eldre ballistiske kortavstandsmissil som måtte basere seg på kjemiske eller kjernefysiske stridshoder for å kunne ta ut verdifulle militære mål på grunn av manglende presisjon. Iskander-systemet har nå tilstrekkelig presisjon for å benytte ulike former av konvensjonelle stridshoder. Missilet kan lades med spreng-, klase-, termobariske eller EMP-stridshoder, men også kjernevåpen. Systemet er fortrinnsvis beregnet for bruk av konvensjonelle stridshoder, mot mål som:
Historie
I 2011 ble det utplassert Iskander-system til 26. bakke-til-bakke-missilbrigade i Luga sør for St. Petersburg. I 2016 var Iskander-systemet foreløpig plassert i 152. bakke-til-bakke-missilbrigade i Kaliningrad. I begynnelsen av 2018 ble systemet tilført eksklaven permanent.
Under Russlands invasjon av Ukraina i 2022 var Iskandermissiler blant våpnene som ble brukt av russiske styrker.
Iskander-K
(K står for Krylataya som betyr "med vinger") Varianten er altså et kryssermissil, og igjen to varianter av disse:
9M728 (SSC-7) også kjent som R-500 – flukthøyde opptil 6 km, med publisert skuddvidde opp til 500 km og automatisk justering av fluktbanen underveis med terrengfølgende radar.
SSC-8 Novator
9M729 (SSC-8 Novator) er et langtrekkende missil som var nytt i 2015, og som kan være basert enten på 3M14 (SS-N-30) Caliber-NK missilkompleks med skuddvidde opptil 5,470 km, eller også på luft-til-bakke-missilet Kh-101 med skuddvidde over 5500 km. Mesteparten av apparaturen på 9M728 og 9M729 er den samme.
Missilet bryter trolig INF-avtalen fra 1987 dersom missilet blir utplassert i operative avdelinger i Russland. Missilet bruker fast brennstoff, og navigerer som SSC-7 ISKANDER-K. Første prøveskyting fant sted 2. september 2015.
Anklagene om brudd på INF-avtalen kom fra USA i 2017 etter at SSC-8 skulle være utplassert i Kapustin Jar. Russland ville ikke tillate USA å inspisere disse missilene fordi USA ikke tillater Russland en tilsvarande inspeksjon på USA sine ubåter.
Totalt er det 7 forskjellige typer krysser- og ballistiske missiler innen Iskander-systemet.
Tore Tungodden
Tore Tungodden (født 2. oktober 1966) er en norsk barnebokforfatter. Han tiltrådte som universitetsdirektør ved Universitetet i Bergen 26. juni 2023 etter å ha vært fungerende universitetsdirektør siden 1. januar 2023 og assisterende universitetsdirektør siden 2015.
Commando Helicopter Force
Commando Helicopter Force (CHF) er en avdeling i Royal Navys flystyrke Fleet Air Arm og et av de operative elementene i Joint Helicopter Command. Avdelingens primæroppgave er å stille helikopterstøtte til 3 Commando Brigade og andre britiske styrker i det amfibiske miljø. CHF benytter en kombinasjon av transporthelikoptre forlagt til Royal Naval Air Station Yeovilton i Somerset.
CHF ble opprettet i 1997 for å konsolidere kommando og kontroll av de ulike helikopterskvadronene i Fleet Air Arm og Royal Marines som støttet 3 Commando Brigade under Flag Officer Naval Aviation.
I 1999 ble CHF slått sammen med flere styrkeelementer i Royal Air Force (RAF) og Army Air Corps under felleskommandoen Joint Helicopter Command, men har fortsatt sin egen avdelingsidentitet.
I 2018 begynte leveringen av 25 nye transporthelikoptre av typen Commando Merlin Mk4 (HC4) til CHF.
Underavdelinger
CHF har tre skvadroner med ulike roller:
Konservatoriet i St. Petersburg
Konservatoriet i St. Petersburg er en utdanningsinstitusjon for høyere musikalsk utdanning i St. Petersburg. Den fulle tittelen er: N. A. Rimskij-Korsakov St. Petersburg Statskonservatorium (russisk: Санкт-Петербургская государственная консерватория имени Н. А. Римского-Корсакова). Konservatoriet ble opprettet i 1862 og er dermed det eldste konservatoriet i Russland.
Historie
Grunnleggeren av konservatoriet var komponisten Anton Rubinstein. Han var leder for konservatoriet frem til 1867, da Nikolaj Zaremba tok over. I 1871 ble Nikolaj Rimskij-Korsakov med i lærerkollegiet. Rubinstein vendte tilbake som leder i 1887. Nå satte han som mål å bedre kvaliteten på det og sette i gang ved å fjerne studenter som presterte dårlig, sparket eller degraderte en del professorer, skjerpet kravene for opptak og eksaminasjon samt restrukturerte pensum. Da det russiske keiserdømmet fremsatte krav om rasekvoter til konservatoriet, trakk Rubinstein seg som leder nok en gang.
Bygningen som ennå står i dag ble bygget i 1890-årene der det gamle Bolsjoj-teateret tidligere stod. Navnet på konservatoriet endret seg i takt med endringene av byens navn, først til Petrograd og deretter Leningrad. Gjennom tidene har konservatoriet uteksaminert studenter som Pjotr Tsjajkovskij, Sergej Prokofjev, Dmitrij Sjostakovitsj, Artur Kapp og Rudolf Tobias. Konservatoriet har i dag omtrent 1 400 studenter og 275 lærerere.
Chaparena
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Utbredelse
Artene er kjent fra Peru og Bolivia.
Richard Katzer
Richard Katzer (født 1888, død ukjent) var en tysk syklist som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Katzer vant en olympisk sølvmedalje i sykling under OL 1908 i London. Han var med på det tyske laget som kom på andreplass på 4000 meter lagkonkurranse bak Storbritannia. De andre på laget var Karl Neumer, Max Götze og Hermann Martens.
Bernard Thomas Edward Clark
Bernard Thomas Edward Clark (født 12. november 1856 i London, død 26. september 1915 i Victoria) var en engelsk katolsk geistlig og kapusiner som var biskop med ansvar på Den arabiske halvøy og deretter på Seychellene.
Prest i kapusinerordenen
I 1874 inntrådte Clark i kapusinerordenen i Paris, og i desember 1881 ble han presteviet.
Biskop, apostolisk vikar av Arabia
Dette enorme apostoliske vikariatet omfattet hele den arabiske halvøy avgrenset i nord av Jordan og Irak. I Afrika hadde det også ansvaret for Britisk Somaliland.
Biskop av Port Victoria (Seychellene)
Pave Pius X utnevnte ham den 20. juni 1910 til biskop av Port Victoria. Der døde han i embedet i 1915.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Alice (slekt)
Alice er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Sophie Eleonore av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck
Sophie Eleonore (født 22. juli 1658, død 3. mai 1744) var en prinsesse av den sønderborgske linje av huset Oldenburg.
Alice (slekt)
Utseende
Rhodopinini er middelsstore, slanke, brunspraglete trebukker. Antennene er omtrent dobbelt så lange som kroppen, også hos hunnene.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra New South Wales.
Sophie Eleonore av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck
Familie
Hun ble født på godset Beck som barn av hertug August Philip av Beck og Marie Sibylle av Nassau-Saarbrücken (1628–1699). Som ung har hun formentlig oppholdt seg hos slektninger, deriblant hos Friedrich II (1633–1708), landgreve av Hessen-Homburg. Etter at hennes onkel Anton Günther av Oldenborg døde i 1667, tilfaldt grevskapet Oldenborg det danske kongehus, mens Anton Günther residens Rastede tjente som offisiell bolig for danske tjenestemenn. Sophie Eleonore, som var ugift, fikk i 1701 lov til å slå seg ned på Rastede. Med tillatelsen fulgte 200 riksdaler (senere forhøyet til 300) til årligt underhold, hvilket ikke var nok til å holde gamle, falleferdige bygningene i stand. Hun henvendte seg derfor flere ganger til hoffet i København om finansiell understøttelse til forbedringer av slottet.
Arvinger og gravsted
Midt i 60-årene begynte Sophie Eleonore å sysle med planer om et standsmessig gravsted. Hun skrev til kongen og bad om å få lov til å bruke krypten i St.-Ulrichs-Kirche i Rastede som sitt siste hvilested, hvilket hun fikk tillatelse til, mot å skjenke kirken 100 daler. Som arving innsatte hun først nevøen Peter August av Beck. Da han senere gikk i russisk tjeneste, bad hun om at testamentet ble endret til fordel for sin ugifte kusine Christiane Ernestine av Glücksburg (1699–1742). Da denne døde i 1742 ble en annen slektning, Antoinette til Schaumberg-Lippe-Sternberg-Alverdissen begunstiget. Hun slo seg ned på Rastede og ble hos Sophie Eleonore i de siste år av hennes liv.
Prinsesse Sophie Eleonore døde 3. mai 1744 og ble 11 dager senere begravet i en sandstenssarkofag i den østlige del av krypten. På kisten ses huset Becks våpenskjold med de slesvig-holstenske våpen samt den norske løve. I en kartusj leses: Ihro Hochfurstlichen Durchlaucht haben alhier auff den Hause Rastede gewohnet 43 Jahr.
Gravrøvere
Etter nesten 200 år trengte i 1945 canadiske soldater inn i krypten og åpnet prinsessens kiste på jakt etter skatter og våpen. I 1948, innen krypten igjen ble lukket for offentligheten, kunne presten og et par kirkerådsmedlemmer konstatere at prinsessen i sarkofagen lå kledt i silke (istykkerrevet av canadierne) med hvite hender over kors på brystet.
Krypten ble i 2001 og 2002 konservert og nennsomt restaurert.
Ruta (kvinnenavn)
Ruta er et litauisk og polsk kvinnenavn. Navnet er vanlig i Latvia og Litauen. Den litauiske formen skrives også Rūta.
Etymologi
Ruta har flere opprinnelser. Det er:
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Asiamesterskapet i badminton 2015
Asiamesterskapet i badminton 2015 ble arrangert i Wuhan i Kina i 2015.
Per Ivar Henriksen
Per Ivar Henriksen (født 10. januar 1972) er sametingsrepresentant for Arbeiderpartiet i perioden 2005–2009.
Mauro Nespoli
Mauro Nespoli (født 22. november 1987 i Voghera) er en italiensk idrettsutøver som konkurrerer i bueskyting. Han har deltatt i to olympiske mesterskap, hvor han har vunnet medaljer i begge. Han tok gull med Italia under Sommer-OL 2012, da italienerne slo USA 219-218 i finalen. Han tok sølv med det italienske laget i Sommer-OL 2008.
Per Ivar Henriksen
Henriksen er utdannet til sosionom ved Høgskolen i Finnmark, og arbeider som sosionom i Tana kommune.
Mauro Nespoli
I 2008 ble han utnevnt til offiser av Republikken Italias fortjenstorden.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 tok han sølv i den individuelle konkurransen.
EM i volleyball for kvinner 1963
EM i volleyball for kvinner 1963 (europamesterskapet i volleyball) ble arrangert i Romania i 1963.
Finalen i VM i ishockey for menn 2023 (toppdivisjonen)
Finalen i ishockey-VM for menn 2023 var en ishockeykamp som fant sted den 28. mai 2023 i Nokia Arena i Tammerfors for å avgjøre vinneren av VM i ishockey for menn 2023.
Canada vant sin 28. VM-tittel etter å ha slått Tyskland 5–2 i finalen. Tyskland spilte i sin første VM-finale på 92 år og vant sin første medalje siden 1953.
Tankar
Tankar kan være:
Therese Sessy Åsland
Therese Sessy Åsland (født 26. august 1995) er en norsk fotballspiller fra Stavanger, som spiller for den svenske klubben Djurgårdens IF.
Klubbkarriere
Hun gikk til LSK Kvinner før 2019-sesongen, der spilte hun samtlige av lagets kamper i Toppserien og var med å vinne Toppserien 2019, samt Norgesmesterskapet 2019 der hun scoret i cupfinalen.
Før 2020-sesongen gikk hun til det svenske topplaget Kristianstads DFF. I sin første sesong i klubben var hun med å ta bronse i serien, og hun ble kåret til årets midtbanespiller i Damallsvenskan.
I januar 2023 ble det kjent at Åsland hadde signert for den spanske klubben Madrid CFF.
Landslagskarriere
Åsland har kamper for J15, J16, J17, J19, U23 og det norske A-landslaget.
Annet
Therese er lillesøster til ishockeyspilleren Patrick Åsland og datter til tidligere ishockeyspiller Glenn Åsland.
Anne Kokkinn
Anne Elisabeth Kokkinn (født 21. oktober 1973) er en norsk skuespiller.
Hun har hatt mindre roller i blant annet Med hjartet på rette staden i 1999 og biroller i diverse norske filmer og serier. I Hotel Cæsar har Kokkinn spilt rollen som Bitten Lillevik i flere perioder fra 2000 til 2016.
Slagene ved Ningyuan
Slagene ved Ningyan var to slag mellom det mandsjuiske senere Jin-dynastiet (kalt Qing-dynastiet etter 1644) og det kinesiske Ming-dynastiet under den mandsjuiske invasjonen av Kina.
Ethel Barrymore Theatre
Ethel Barrymore Theatre er et Broadway-teater som ligger på 243 West 47th Street på Manhattan i New York.
Slagene ved Ningyuan
Det første slaget ved Ningyuan
Det første slaget ved Ningyuan var en liten seier for Ming-dynastiets styrker etter flere nederlag mot de mandsjuiske styrkene, som for eksempel slaget ved Sarhū i 1619, og Ming-hæren hadde blitt svekket. En del av Ming-dynastiets nye strategi var å utvikle en militær festning i Ningyuan. Yuan Chonghuan og Sun Chengzong styrket forsvaret i Ningyuan i tilfelle mandsjuene skulle angripe.
Ethel Barrymore Theatre
Skuespillerinnen Ethel Barrymore ble lovet et teater oppkalt etter henne, dersom hun signerte kontrakt med Shubert Organization. Teateret er designet av arkitekten Herbert J. Krapp og åpnet 20. desember 1928 med teaterstykket The Kingdom of God som første forestilling. Barrymore både regisserte og spilte en av hovedrollene. Det samme gjorde hun i det neste teaterstykket, The Love Duel (1929). Barrymore spilte deretter i Scarlett Sister Mary (1930) og Skandaleskolen (1931) på teateret, før hun avsluttet samarbeidet med Shubert i 1932. Hun spilte på teateret for siste gang i teaterstykket An International Incident (1940).
Ethel Barrymore Theatre er den eneste gjenværende teateret av de mange som Shubert bygget til skuespillere som var tilknyttet dem. Det har vært brukt kontinuerlig som teater, i motsetning til mange av de eldre teatrene som har vært brukt til en rekke formål i årenes løp. Baksiden av orkesteret inneholder en promenade.
Slagene ved Ningyuan
Det første slaget ved Ningyuan
Etter at Sun ble erstattet som øverstkommanderende for Ming-styrkene, beordret den nye kommandanten at hæren skulle trekke seg tilbake fra alt land utenfor den store muren, noe som gjorde at Yuan, som var imot denne ordren, nå måtte lede én enkel hærstyrke for å beskytte Ningyuan.
I 1626 bestemte mandsjuenes leder Nurhaci å benytte sjansen som oppstod etter at Ming-hæren trakk seg tilbake, og han ledet selv en styrke på omtrent 100.000 mann mot Ningyuan.
Tjue dager senere kom Nurhacis hær fram til byen, og startet angrepet umiddelbart. Etter to dagers kamp hadde soldatene og borgerne av Ningyuan påført Jin-styrkene høye tap, og også Nurhaci ble skadet av kanonild, og ga ordre om retrett.
Mans mandsjuene flyktet, fortsatte Ming-styrkene å påføre dem store tap. Nurhaci flyktet til Mukden, den gang hovedstad i dynastiet hans, og døde der av sårene sine i september, 68 år gammel. Hans åttende sønn, Huang Taiji, ble den nye storkhanen over mandsjuene.
Det andre slaget ved Ningyuan
Ming-styrkene brukte nå samme strategi på Jinzhou som de hadde brukt på Ningyan, og etablerte en militærbase der. Ningyuan ble hovedkvarteret for Ming-hæren, med Yuan Chongyuan stasjonert der. Det andre slaget om Ningyuan (som også inkluderte kamper ved Jinzhou) skjedde et år etter det første, i 1627, og der led også Huang Taiji et stort taktisk og strategisk nederlag for Ming-styrkene. Men nå la Huang en plan for å få Yuan myrdet.
Selv etter Yuan Chonghuans død klarte ikke mandsjuene å ta Ningyuan-garnisonen. Garnisonen ble riktignok beordret å komme til unnsetning mot en hær med opprørere i Beijing. Beijing hadde riktignok falt til opprørerne før garnisonen kom fram, og ble senere tatt av mandsjuene, som fortsatte krigen i mange år, helt til de hadde erobret hele Kina.
Gro Trollet
Gro Trollet (født 23. september 1964) er en norsk krimforfatter. Hun er oppvokst i Skien, men har levd halve livet i Frankrike og arbeider (per 2013) i et fransk forlag.
Snødekke
Snødekke er et ord for å beskrive laget med snø som er å finne over store deler av Norge vinterstid. Snødekket kan ha varierende tykkelse og konsistens. I fjellet og på fjelltoppene er det ikke uvanlig å finne snødekke hele året.
Snødekke oppstår ved at snøfall blir liggende på bakken uten å smelte, og kan bestå av flere lag av snø som har falt til forskjellige tidspunkt. I bratt terreng kan det oppstå snøskred dersom snødekket er ustabilt eller løst.
Joint Helicopter Command
De fleste av Storbritannias militære helikoptre er underlagt JHC, men unntak gjelder for Royal Navys flåtehelikoptre, Defence Helicopter Flying School og redningshelikoptre i Royal Navy og Royal Air Force.
JHC består av 15,000 mannskaper og 239 helikoptre.
Laís Nunes
Laís Nunes (født 3. november 1992) er en brasiliansk bryter som konkurrerer i fri stil.
Hun representerte Brasil i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i første runde.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun utslått i første runde.
Sten Treland
Sten Treland er et psevdonym for forfatterne Stan Lauryssens og Joost Houtman. Sammen utga de boka De lachende eland (Den leenden elgen) på nederlandsk ved forlaget Manteau i 2013.
Asiamesterskapet i badminton 2017
Asiamesterskapet i badminton 2017 ble arrangert i Wuhan i Kina i 2017.
Ingemar Bredeli
Ingemar Bredeli (født 31. januar 1959) er en norsk tidligere skøyteløper. Han representerte Norge (i blant annet i tre sprint-VM) og gikk for tre klubber (Leinstrand Idrettslag, Lambertseter Skøyteklubb og Ask Skøyteklubb) i løpet av karrieren sin. Bredeli ble norgesmester tre ganger i stafett for Ask Skøyteklubb.
Internasjonale mesterskap
Sprint-VM på skøyter (deltatt tre ganger)
Junior-VM på skøyter deltatt i to VM ved to konkurranser.
Danielle Lappage
Danielle Lappage (født 24. september 1990) er en canadisk bryter som konkurrerer i fri stil.
Hun representerte Canada under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i første runde.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun utslått i første runde.
Nes i Viksdalen
Bruksinndeling
Gården er inndelt i følgende bruk: I tillegg har det vært registrert følgende husmannsplasser; Geilen under bruk 3, Neshaugen (også kalt Ingerhaug) under bruk 1.
Smelteovnens time
Smelteovnens time, (originaltittel: La hora de los hornos) er en argentinsk dokumentarfilm fra 1968 regissert av Fernando Solanas.
Nes i Viksdalen
Bosetning
Arkeologer regner med at det finnes to primærområder i Viksdalen, dette er stedene der det sannsynlig var første bosetning i dalen. Nes er det ene området, det andre er Viken, disse gårdene var da bosatt så tidlig som i eldre jernalder. Naturnavnet Nes (tilliks med Vik) tyder også på tidlig bosetning.
Tidligste skriftlige kilde om Nesgården er i Bergens Kalvskinn fra rundt 1350, i denne står det at presten ved Hestad kapell hadde 6 månedsmatbol i gården Tunga. I en bispejordbok fra 1598 står det at presten hadde et halvt laup i ødegården Tunga, dette viser at Tunga lå øde etter svartedauden. Ifølge kilden var Nes i drift i hele senmellomalderen.
Meieri
Nes meieri ble etablert i 1900 og var i drift til årene i første verdenskrig, det ble så startet opp igjen i 1928. Meieriet var da i drift frem til i 1952, da begynte gårdene å levere til fellesmeieriet i Bygstad.
Post
Den første postmannen som er kjent i Viksdalen var Søren Pedersson fra Utigarden på Nes. Han hadde ansvaret for postlevering til og fra Sande fra rundt 1890, det var en tur hver uke, og Pedersson gikk hele veien frem og tilbake.
Sønnen Mathias overtok denne jobben, også han gikk i starten, men etterhvert gikk han over til å bruke hest. Det ble da også flere turer, totalt fire hver uke, tirsdag, fredag og lørdag hadde han dagstur, i tillegg hadde han en tur der han reiste søndagskveld og kom igjen mandag. På vinterstid ble gjerne Viksdalsvatnet benyttet som ferdselsåre, Mathias hadde da med seg et posthorn som han blåste i for å få folk til å komme ned til vannet og hente posten sin.
Postruten ble også benyttet til persontransport i en tid da det ikke eksisterte annen offentlige transportmuligheter.
Serra da Estrela
Serra da Estrela er den høyeste fjellkjeden i Portugal og inneholder det høyeste fjellet på det portugisiske fastlandet (Ponta do Pico på Asorene er høyere) med en høyde på 1993 meter over havet. Toppen kalles Torre (betyr «tårn») og ligger i Loriga i kommunen Seia. Det er et skisenter i området ved navn Vodafone skisenter.
Fjellkjeden, som ligger mellom kommunene Seia og Covilhã, er omtrent 100 km lang og 30 km på det bredeste. Den består av en stor granittrygg som en gang dannet Portugals sørlige grense. Med bratte knauser og gjel, elver og innsjøer, vakre skoger og flott utsikt, er området et av de flotteste naturområdene i landet.
Fjellkjeden er i dag en del av en naturpark med gode muligheter for skisport.
Det er tre elver som har sine utspring i Serra da Estrela: Mondego, som er den største elven som renner innenfor Portugals grenser, Zêzere, som er en sideelv til Tejo, Alva, en sideelv til Mondego.
Serra da Estrelahund (Cão da Serra da Estrela) er en hunderase som har fått navn etter dette området, der den har vært avlet som vokterhund gjennom århundrer av de lokale bøndene.
Collartaltica
Collartaltica er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små (1,5-2 millimeter), ovale, blanke, mørke jordlopper, beina rødlige. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen. Dekkvingene har kraftige punktrader.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blader på gress.
Utbredelse
Artene er utbredt i det sentrale og sørlige Afrika.
Systematisk inndeling
Slekten er nært beslektet med Chaetocnema.
Goat Rock
Goat Rock er en musikkfestival i Tvedestrand, første gang avholdt 10. og 11. august 2012, hvor første dag var en gratiskonsert holdt på brygga i sentrum, og siste dag ble holdt i Solfjellparken. Begge dager med fri aldersgrense.
Fylkesvei 1385
Fylkesvei 1385 går mellom Nordby og Universitetet for miljø- og biovitenskap i Ås.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av hovedtraséen til den tidligere fylkesvei 56.
John Reid (offiser)
John Reid (født 13. februar 1721, død 6. februar 1807), også kjent som John Robertson, var en britisk general i hæren. John Reid ble utdannet ved Edinburgh University. Reid var også en dyktig fløyte-spiller og en musikalsk komponist. Reid tjente sammen med sitt regiment i Flandern fra 1747 til 1748, og han tok del i forsvaret av byen Bergen op Zoom i den nederlandske provinsen Noord-Brabant. Da freden ble erklært i 1748 ble regimentet hans redusert. Reid var på denne tiden kaptein-løytnant.
Reid ble utnevnt til kaptein 3. juni 1752. Han var med under den britiske beleiringen av Havannah, som varte i to måneder, og kostet hans bataljon store tap på grunn av sykdom. I oktober 1763 reiste han til den britiske delen av Nord-Amerika. I 1764 var Reid nestkommanderende i en ekspedisjon som reiste inn i det som i dag er De forente stater.
1680-årets store komet
1680-årets store komet, formelt C/1680 V1, men også Kirchs komet og Newtons komet, var den første kometen som ble oppdaget med teleskop. Kometen ble oppdaget av Gottfried Kirch den 14. november 1680 og ble en av de mest lyssterke kometene på 1600-tallet. Den ble kjennetegnet av en uvanlig lang komethale og var på det lyseste også synlig midt på dagen.
Liste over flyplasser i Danmark
De offentlige myndigheter i form av Trafikstyrelsen godkjenner lufthavner i Danmark.
Det skilles generelt mellom offentlige og private lufthavner/flyplasser. I tabellen nedenfor er utgangspunktet at flyplasser sin anvendes til faste kommersielle flyvninger, kategoriseres som lufthavner, mens ubetjente flyplasser og private flyplasser kategoriseres som flyplasser. Militære flyplasser er angitt under flystasjon.
Tabellen er bassert på publikasjonen GEN 2.4 Location Indicators AMDT 3/12 fra AIP Denmark utgitt av Trafikstyrelsen.
Olympic Broadcasting Services
Olympic Broadcasting Services (OBS) er et kringkastingsselskap som eies av Den internasjonale olympiske komité (IOK), etablert i 2001 for å virke som vertskringkaster under De olympiske og paralympiske leker (fra og med Sommer-OL 2008 i Beijing) og gi kontinuitet i dekningen av lekene. Tidligere ble rollen som vertskringkaster delegert av IOK til den lokale organisasjonskomiteen eller tredjeparts kringkastingsselskaper.
OBS er registrert som et spansk selskap med hovedkontor i Madrid.
A2 (Romania)
Autostrada 2 (A2), også kalt Autostrada Soarelui, er en motorvei i Romania.
DS «Børøysund»
DS «Børøysund» er et dampskip bygget i 1908 for Trondhjemske Lægtercompagni. Skipet ble sjøsatt og døpt «Odin» 19. juni 1908 og 4. august 1908 var skipet ferdig utrustet ved Trondhjems Mekaniske Værksted (TMV). Fartøyet ble bygget som en kombinert passasjer-, laste- og slepebåt. Skipet hadde to passasjerklasser: 1. plass (1. klasse) akter, og 2. plass forut. Skipet har postkontor, et stort lasterom og slepekrok og -bøyle.
A2 (Romania)
Motorveien går fra hovedstaden București til Constanța ved Svartehavet. Veien er 202,7 km lang, og inngår i sin helhet i Europavei 81 som fortsetter nordvestover som A1 etter București. Ved Constanța møter veien den påbegynte motorveien A4, som etter hvert skal gå sydover svartehavskysten til Bulgaria.
DS «Børøysund»
I 1968 ble skipet kjøpt av Norsk Veteranskibsklub i Oslo, som restaurerte henne. DS «Børøysund» ble i 1989 erklært verneverdig av riksantikvaren, som også har gitt økonomisk støtte, og ble fredet i 2014. Hun er landets eneste passasjerskip med original kullfyrt kjele og original dampmaskin, og er et eksempel på den nordnorske lokalbåten. DS «Børøysund» fremstår i dag slik hun gjorde den siste tiden i Vesteraalens Dampskibsselskabs eie, og benyttes til åpne turer, utflukter og utleie. Skipet har Oslo som hjemmehavn, og har fast kaiplass nedenfor Akershus festning. Den 6. juni 2008 ga Posten ut et frimerke der DS «Børøysund» er avbildet.
A2 (Romania)
Veien er i sin helhet bygget ut til motorveistandard, påbegynt i 1987 og med den siste parsellen åpnet i 2012.
Knutepunkter
București–Fundulea–Dragalina–Fetești–Cernavodă–Medgidia–Constanța
DS «Børøysund»
«Odin» i Trøndelag
Skipet ble de første årene benyttet til ulike slepeoppdrag og som reserveskip for lokalrutebåter i Trøndelag. Under første verdenskrig ble skipet rekvirert av marinen og brukt som bevoktningsfartøy ved innseilingen til Trondheimsfjorden. Skipet var da utstyrt med mineleggingsutstyr og kanoner på fordekket og akterdekket. Etter krigen ble skipet igjen overtatt av 'Lægtercompagniet', men måtte få år senere selges på grunn av dårlig inntjening.
«Skjergar» på Vestlandet
I 1923 ble skipet solgt til Hjelme & Herlø Dampskibsselskab og omdøpt til «Skjergar». «Skjergar» gikk i fast rute mellom Øygarden og Bergen, men etter bare to år ble skipet videresolgt.
«Børøysund» i Nord-Norge
Skipet ble overtatt av Vesteraalens Dampskibsselskab med hovedsete på Stokmarknes. I perioden 1925–1960 bar skipet sitt nåværende navn, «Børøysund», og gikk i lokalrutefart i Lofoten og Vesterålen. «Børøysund»s viktigste ruteområde var Vesterålen og Lofoten, Eidsfjorden og Raftsundet til Svolvær. Enkelte år gikk «Børøysund» også fast til Hamarøy, Gimsøy, Gravermark og Borge. Skipet måtte tidvis også vikariere i de andre lokalbåtenes ruter.
«Hyma» på Melbu
I 1960 ble skipet overtatt av Hadsel Yrkesskole på Melbu og navnet ble endret til «Hyma». I åtte år ble fartøyet brukt i undervisningen, spesielt på maskinistaspirantlinjen. I 1968 ble fartøyet solgt til Norsk Veteranskibsklub, mye takket være yrkesskolens bevaringsinteresserte rektor, Harald Jenssen.
Restaurering
I 1969 ankom skipet Oslo som DS «Børøysund». Etter at Norsk Vetaranskibsklub overtok fartøyet startet arbeidet med å restaurere den tilbake til slik hun hadde vært i 1935. Båten fikk igjen Vesteraalens skorsteinsmerke og baugrosetter. I forbindelse med skipets 100-årsjubileum i 2008 ble det arrangert en jubileumsferd langs norskekysten, fra Oslo til Lofoten/Vesterålen.
Skipet
DS «Børøysund» har klinket stålskrog og tredekk. Ved levering var styrhuset åpent, men det ble i 1942 innbygget. Dagens hovedmaskin er den samme som sto i skipet ved overlevering, og er en kullfyrt trippel ekspansjon dampmaskin med skottekjele. Oppgitt ytelse er 210 ihk (indikerte hestekrefter), noe som gir en toppfart på 10 knop. Som veteranskip er «Børøysund» sertifisert for 100 passasjerer i liten kystfart. Ombord er det et postkontor, og skipet fører postflagg.
Paul von Hoensbroech
Paul von Hoensbroech (født 29. juni 1852 på slottet Haag ved Geldern i provinsen Rhinland i Preussen, død 29. august 1923 i Berlin) var en tysk greve og antikatolsk forfatter.
Hoensbroech var til å begynne med jurist, ble i 1878 jesuitt, presteviet 1882, men trådte ut av ordenen i 1892 og gikk i 1895 over til den evangeliske kirke. Hoensbroech førte deretter en litterær kamp mot katolisismen. Hans viktigste skrifter var Das Papsttum in seiner sozial-kulturellen Wirksamkeit (2 bind, 1900-02), Der Jesuitenorden (2 bind, 1926-27) og selvbiografien 14 Jahre Jesuit (2 bind, 1909).
Adéla Hanzlíčková
Adéla Hanzlíčková (født 4. mai 1994) er en tsjekkisk bryter som konkurrerer i fri stil.
Hun representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i andre runde.
Hela Riabi
Hela Riabi (født 18. februar 1987) er en tunisisk bryter som konkurrerer i fri stil.
Hun representerte Tunisia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i andre runde.
Asiamesterskapet i badminton 2018
Asiamesterskapet i badminton 2018 ble arrangert i Wuhan i Kina i 2018.
Stor dvergmåler
Utseende
En liten til middelsstor (vingespenn 19 – 24 mm), slank, grå måler. Begge vingepar er grå med utydelige, lysere tverrbånd. Forvingen har en kommaformet, brunsvart flekk litt utenfor midten. Begge vingepar har en smal, hvit, siksak-tverrstripe langs ytterkanten. Larven er lang og slank, lysgrønn med rød ryggstripe.
Levevis
Larvene lever på trollbær (Actaea spicata), som har flere arter av sjeldne målere knyttet til seg: trollbærmåler (Baptria tibiale), grå tungemåler (Acasis appensata) og trollbærdvergmåler (Eupithecia immundata). Den er sannsynligvis den vanligste av de trollbær-avhengige artene, men er som de andre helt avhengig av sin næringsplante, som vokser i rik og fuktig skog.
Utbredelse
Arten finnes i Europa og i det nordøstlige Asia, men ser ut til å mangle i et område imellom. I Norge er den funnet nord til Troms, men mangler på Vestlandet.
Eldar Qasımov
Eldar Pərviz oğlu Qasımov (født 4. juni 1989 i Baku i Aserbajdsjansk SSR) er en aserbajdsjansk musiker og artist. Han utgjorde den ene halvdelen av sangduoen Ell & Nikki som vant Eurovision Song Contest 2011 med sangen «Running Scared». Duoen endte på andreplass med 122 poeng i semifinale 1 og vant deretter finalen med 221 poeng. Sammen med Leyla Aliyeva og Nərgiz Birk-Petersen var han programleder for Eurovision Song Contest 2012.
Oxford (andre betydninger)
Oxford har flere betydninger:
Magda Blanc
Magda Blanc (født 27. mars 1879 i Bergen, død 6. april 1959 samme sted) var en norsk skuespiller.
I 1901 debuterte hun ved Den nationale scene i fødebyen Bergen, i tittelrollen i Amalie Skrams skuespill Agnete. Hun utviklet seg til å bli en av de fremste skuespillerne ved dette teateret.
Biografiske data
I 1906 giftet hun seg med skuespiller Henning Eriksen (1878-1922). Dette ekteskapet ble oppløst i 1915, og hun giftet seg på nytt i 1918 med kapellmester Sverre Jordan (1889-1972). Hennes andre ekteskap varte til 1949.
Karriere
Magda Blanc hadde en ledende posisjon ved Den nationale scene. Hun briljerte i såvel dramatiske roller som i komediefaget, og gjorde også lykke som resitatør. Hun mottok Kongens fortjenstmedalje i gull og ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Fra 1954 mottok hun Statens kunstnerlønn.
Erskine Bowles
Erskine Boyce Bowles (født 8. august 1945 i Greensboro i Nord-Carolina i USA) er en amerikansk demokratisk politiker og forretningsmann. Han var stabssjef i Det hvite hus 1997–1998 under USAs president Bill Clinton. Han ble i 2006 rektor for University of North Carolina System.
Bowles avla sin grunneksamen ved University of North Carolina at Chapel Hill. Han tjenestegjorde så i USAs kystvakt og tok graden Master of Business Administration ved Columbia Business School. Deretter arbeidet han for finanshuset Morgan Stanley i New York.
Han giftet seg i 1971 med Crandall Close. Paret flyttet til North Carolina og fikk tre barn.
Erskine Bowles arbeidet i 1972 for faren Skipper Bowles guvernørkampanje i North Carolina. Republikaneren James Holshouser vant guvernørsvalet mot Bowles' far. Bowles var i 1975 med på å grunnlegge investeringsselskapet Bowles Hollowell Conner.
Bowles samlet inn penger for Bill Clintons presidentkampanje før presidentvalget i USA 1992. Han var assisterende stabssjef i Det hvite hus 1994–1995.
Etter tiden som stabssjef gikk han tilbake til finansens verden.
Bowles var to ganger kandidat til USAs senat men tapte begge ganger. I 2002 tapte han mot t Elizabeth Dole og to år senere mot Richard Burr.
Bowles er styremedlem både i General Motors og i Morgan Stanley.
Xiaogang
Xiaogang (kinesisk: 小岗) er en liten landsby i fylket Fengyang i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Den har oppnådd en viss berømmelse fordi det her i desember 1978 ble inngått en blodspakt mellom 18 bønder om å dele opp i privatdrevne parseller det landsbrukslandet som var blitt kollektivisert under «det store spranget». Slik privatisering av jordbruksland stod sterkt i strid med det kinesiske kommunistiske partis prinsipper. Resultatet av oppdelingen førte til en kraftig økning av avlingene og matproduksjonen.
Reformen i Xiaogang ble foretatt i hemmelighet, men ble etterhvert kjent. Det førte ikke til mottiltak; tvert i mot ble initiativet rost av Kinas leder, Deng Xiaoping. Reformen regnes som startskuddet på jordbruklsreformene etter Mao Zedongs død.
Leyla Aliyeva
Leyla Əliyeva (født 3. juli 1986 Baku) er en aserbajdsjansk programleder og kommentator. Hun var programleder for Eurovision Song Contest 2012 sammen med Eldar Qasımov og Nərgiz Birk-Petersen.
Diosyphraea
Diosyphraea er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Desire (fornavn)
Desire er et fransk mannsnavn. Det skrives også Désiré. Formene Desire og Desiré brukes også noe som kvinnenavn, selv om den feminine formen av det franske navnet opprinnelig er ''Désirée.
Diosyphraea
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Utbredelse
Slekten er utbredt i de neotropiske økosonen (Peru og Bolivia).
Desire (fornavn)
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
My Favorite Things
«My Favorite Things» er en amerikansk sang med melodi av Richard Rodgers og tekst av Oscar Hammerstein II. Den er hentet fra musikalen The Sound of Music (1959).
Asiamesterskapet i badminton 2019
Asiamesterskapet i badminton 2019 ble arrangert i Wuhan i Kina i 2019.
My Favorite Things
The Sound of Music-versjonen
Sangen ble først introdusert av Mary Martin i den originale Broadway-oppsetningen og sunget av Julie Andrews i filmversjonen fra 1965.
I musikalen er sangteksten en referanse til ting som Maria elsker, slik somn «regndråper på rosene, værhår på kattene, skinnende kobberkjeler og varme ullvotter». Dette er de tingene hun velger ut til å fylle sitt sinn når tidene er vanskelige.
Den opprinnelige Broadway-musikalen plasserer sangen i Moder Abbedisses kontor, rett før hun sender Maria for å tjene som guvernante for Kaptein von Trapps syv barn. Ernst Lehman, forfatter av filmversjonen, ga imidlertid sangen ny plassering, slik at Maria sang den med barna i soveværelset under tordenværscenen og erstattet «The Lonely Goatherd», som opprinnelig ble sunget der. Mange sceneoppsetninger gjør det samme og flytter «The Lonely Goatherd» til en annen scene.
Sangens første del har den distinktive egenskapen at den kun bruker notene (1, 2 og sol) i skalaen. Rodgers harmoniserte så den samme delen av melodien forskjellig i forskjellige vers og bruker en serie med mindre treklanger én gang og større treklanger de neste gangene.
Sangen avsluttes med en lånt tekstlinje fra Rodgers tidligere komposisjon med Lorentz Hart, «Glad to Be Unhappy», en standard om å finne fred midt i ubesvart kjærlighet. Gjennom å bruke de samme notene for fraseringen av «so sad» bringer Rodgers «My Favorite Things»' dysterhet til en liknende lykkelig avslutning: «and then I don't feel so bad».
Coverversjoner
Sangen har bokstavelig talt blitt spilt inn på plate hundrevis av ganger. Jazzmusikeren John Coltrane gjorde en utvidet, nesten 14 minutter lang versjon av melodien. Den ble utgitt på albumet My Favorite Things (1961). Hans versjon ble en jazzstandard og en signaturmelodi for Coltrane på konserter. Den forekommer også på New Things at Newport og Live at the Half Note: One Down, One Up (1965) samt på Live at the Village Vanguard, Again! i 1966.
Selv om den aldri var skrevet som julesang har det vinterlige bildespråket i noe av teksten gjort «My Favorite Things» til et populært valg i julesesongen og den forekommer ofte på juleplater og julesamleplater:
Den kritikerroste hiphop-duoen Outkast gjorde en coverversjon av sangen på sitt album Speakerboxxx/The Love Below.
Animaniacs-episoden The Sound of Warner (en parodi på The Sound of Music) har en liknende sang, «That's What I Ponder When I am Afraid», sunget av Prunella Flundergust da hun tror at Yakko, Wakko og Dot er redd for lynet.
«My Favorite Things» forekommer på utgivelsen Video Songs (2009) med indiegruppen Pomplamoose.
Glee-skuespilleren Lea Michele gjorde en coverversjon av sangen i den nye reklamen for Dove-shampooer.
Callimetopus
Callimetopus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små til middelsstore trebukker med sylindrisk kroppsform, svarte med hvite eller gule tegninger, eller tett kledt med lyse skjell. Antennene er noe kortere enn kroppen.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.