cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mobutu Sese Seko
Korrupsjon
President Mobutu sikret seg 400 lukrative poster i systemet. I 1959 var han god for så lite som US$ 6 - seks dollars. Som president kunne han angivelig kjøpe Villa del Mare på den franske riviera som feriebolig uten en gang å spørre om prisen var i US$ eller belgiske franc - selv om dollaren var 39 ganger mer verd. Han skaffet seg tilhengere ved å dele ut offentlige stillinger, og først på 1990-tallet anslo Verdensbanken at Zaires 600.000 offentlig ansatte utførte et arbeid det bare trengtes 50.000 personer til. Zaires sentralbank hadde rundt tre tusen ansatte; landets private bankvesen bare rundt ett tusen.
Mobutu fikk tilnavnet «kongen af kleptokratiet». Før sin død var han eier av ni eiendommer i Brüssel og en enorm leilighet i Avenue Foch i Paris; en villa og hoteller i Marbella; et hus i Madrid; en eiendom med tolv soverom i Algarve; 11 palasser i Zaire; et hus i Sveits og hoteller i Sørafrika. Etter 30 års utplyndring av landets rikdommer - kobber, kobolt og diamanter - og etter at han hadde stukket millioner av dollars i vestlig utviklingshjelp i sin egen lomme, samt bestikkelser fra multinasjonale selskaper, var Mobutus formue alt på 1980-tallet rundt US$ 4 milliarder.
Eksil
Mobutus sønn Niwa hadde utpekt som som sannsynlig etterfølger, men døde av AIDS i 1994. Mange kongolesere mente likevel at siden Mobutu selv angivelig ble beskyttet av sterk magi, overførte denne magien forbannelser rettet mot Mobutu til hans sønn, som da døde av dem i sin fars sted. En annen sønn, general Kongulu Mobutu, var kjent for sin brutalitet. Han døde i eksil i Monaco i 1998, også av AIDS.
Mobutu selv døde av prostatakreft fire måneder etter sin avgang. Han og familien slapp unna den fremrykkende opprørshæren ved å flykte til Togo, og var fem dager senere installert som gjester hos kong Hassan av Marokko, der Mobutu døde. Da opprørshæren trengte inn i huset der han hadde bodd frem til de siste dagene i sitt hjemland, var bygningen plyndret og tømt - selv vannkranene var stjålet, så vannet fløt. I hagedammen fant de symbolet på statslederens fysiske forfall flytende rundt; presidentens bleier for inkontinens var slengt i dammen i hundretall, der de fløt i tykke lag.
Han ble gravlagt på den kristne kirkegård i Rabat. En av Mobutus sønner, Nzanga Mobutu, ble senere alliert med Kongos senere president Joseph Kabila, som i 2013 åpnet for at Mobutus gravsted kunne flyttes til hjemlandet.
Liman
En liman er en type innsjø som er dannet ved munningen til ei elv som er blokkert av en banke av sediment. Limanen kan være maritim (banken er laget av elva som renner ut i sjøen) eller fluvial (banken er laget av ei større elv ved samløpet).
Navnet blir mest brukt om denne typen innsjøer langs den vestlige og nordlige kysten av Svartehavet, i tillegg til den nedre delen av Donau. Eksempler på limaner er Varnasjøen i Bulgaria, Razelmsjøen i Romania og Dnister-limanen i Ukraina.
Etymologi
Ordet er et låneord fra russisk: лиман (liman), men opprinnelsen er fra det middelaldergreske λιμένας som betyr bukt eller havn. Ordet ble spredd av tyrkerne da de okkuperte den vestlige og nordlige kysten av Svartehavet.
Bad World Tour
Bad World Tour var den første solo-turneen til den amerikanske artisten Michael Jackson. Turneen startet på Korakuen stadion i Tokyo i Japan 12. september 1987, og ble avsluttet på Los Angeles Memorial Sports Arena i USA 27. januar 1989. Turneen var den mest innbringende turneen i historien da den var ferdig, med 123 konserter i 14 land, fordelt på 51 byer som tilsammen spilte inn 125 millioner dollar. 4,4 millioner mennesker så Jackson opptre i løpet av turneen.
Åfløy
Åfløy er en tradisjonell båttype i innlandet på Østlandet. Den er nokså spesiell ved at båttypen er enestående uten nære slektninger. Åfløyen var mest i bruk i nordre del av Mjøsa og nedre del av Gudbrandsdalslågen. Den har flat bunn og stort akterspeil.
Som de fleste innlandsfarkostene i Østlandet er åfløyen klinkbygget med bredt midtparti.
Fylkesvei 5044
Fylkesveg 5044 går mellom Ådland og Haga i Stord kommune.
Hugh Clapperton
Hugh Clapperton (født 18. mai 1788 Annan i Dumfriesshire i Skottland, død 13. april 1827 nær Sokoto i dagens Nigeria) var innrullert i den britiske marinen.
Clapperton hadde noe kunnskap om praktisk matematikk og navigasjon, før han i en alder av tretten år begynte som lærling om bord på et britisk fartøy som seilte mellom Liverpool og forskjellige destinasjoner i Nord-Amerika. Etter å ha reist med båt flere ganger over Atlanterhavet, ble Clapperton imponert over den britiske marinen, der han raskt steg i gradene og ble forfremmet til sjøkadett. Under Napoleonskrigene var Clapperton flere ganger i aktiv militær tjeneste og kjempet mot franskmennene.
I 1814 dro Clapperton til Canada der han blant annet ble forfremmet til løytnant, og han ble tildelt kommandoen av en britisk skonnert som seilte på de kanadiske innsjøer. I 1817 vendte Clapperton tilbake til Storbritannia med halv lønn. I 1820 bosatte Clapperton seg i Edinburgh, der han snart ble kjent med Walter Oudney, en oppdagelsesreisende, som vekket hans interesse for oppdagelsesreiser til Afrika. Clapperton ble av britiske myndigheter sendt til Afrika for å prøve å bryte ned den franske dominans som etter hvert hadde vokst frem i store deler av Afrika. Hugh Clapperton bodde i Afrika fra 1822 og hadde rang som kommandør i den britiske marinen. Clapperton var bosatt i Afrika helt frem til han døde i 1827. På disse fem årene utforsket han store deler av områdene mellom elven Niger og Tsjadsjøen.
Traktørsted
Et traktørsted er en eldre betegnelse for skjenkested, men også brukt om et bevertningssted. Karakteristisk for de tradisjonelle traktørstedene er at de finnes utenfor byene, gjerne i nærheten av attraksjoner i naturen. Traktørstedene ble på den måte naturlige mål for borgerskapets utflukter i tidligere tider.
Fjærlandsfjorden
Fjærlandsfjorden er en fjordarm på nordsiden av Sognefjorden, i Sogndal kommune. Den er 27 kilometer lang og går inn til bygda Fjærland. Fjorden har innløp mellom Veganeset ved Dragsvik i vest og Hella i øst. Fire kilometer inn i fjorden går Vetlefjorden nordover, mens Fjærlandsfjorden fortsetter nordøstover.
Mellom Dragsvik og Hella er det fergeforbindelse (riksvei 13). Fra begge steder går det også ferger til Vangsnes på sørsida av Sognefjorden, og om sommeren går det ferge innover Fjærlandsfjorden fra Balestrand.
Store deler av fjorden er uten veiforbindelse, men fra grenda Jordal på vestsida går det vei nordover til Fjærland. På østsida av fjorden går Riksvei 5 gjennom den 2,6 km lange Bergstunnelen og Frudalstunnelen på 6,7 km. Mellom tunnelene ligger gårdene Bjåstad og Berge. Innerst i fjorden ligger bygda Fjærland, med bygdesenteret Mundal på vestsida. I fjordbotnen ligger Norsk bremuseum, med Supphelledalen og Jostedalsbreen syv kilometer lengre mot nord.
Nanortalik skole
Skolen dekker 1. til 11. klassetrinn. De har ca. 200 skoledager i året, med undervisning 5 dager i uka.
Skolens bibliotek er også åpen utenfor skoletiden mandager og onsdager. Her finnes litteratur på både grønlandsk og dansk; både bøker, tidsskrifter, aviser og lydbøker.
Broby (Sverige)
Broby er et tettsted i Skåne län i landskapet Skåne i Sverige. Det er Östra Göinge kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 2 920 innbyggere.
M6 (Berlins sporvei)
Endestoppestedet er Risaer straße og M6 er den nest lengste linjen i Berlin – hele turen tar 58 minutter. Mellom Risaer straße og Landsberger Alle/Petersburgerstraße (der det er overgang til M5, M8 og M10) er det 24 timers trafikk og minst 10 minutters frekvens mellom kl 0430 og 0030, mens det på resten av linjen som går gjennom sentrum av det østlige Berlin, er en lavere frekvens og ingen nattrafikk.
Hovedserien 1956–57
Hovedserien 1956-57 var navnet på det øverste nivået i det norske seriesystemet i fotball som gikk fra juli 1956 til juni 1957. Hovedserien var delt opp i to avdelinger, med åtte lag hver. vant gruppe A, og gruppe B. I finalen mellom de to lagene vant Fredrikstad 6-1.
Bueskyting under Sommer-OL 1900
Bueskyting under sommer-OL 1900. Bueskyting var med på det olympiske programmet for første gang. Det ble konkurrert i seks grener, kun for menn, og totalt 153 bueskytere deltok. Konkurransen fant sted i parken Bois de Vincennes. Det var bare deltakere fra Frankrike, Belgia og Nederland.
Malignt melanom
Malignt melanom, føflekkreft, er en malign, det vil si ondartet, svulst av melanocytter som man finner i huden der de lager det svarte fargestoffet melanin. Malignt melanom kan også oppstå i tarmsystemet og i øyet. Når den oppstår i huden, kalles den også føflekkreft. Det er en relativt sjelden form for hudkreft, men det er likevel en av hovedårsakene til dødsfall på grunn av hudkreft. På tross av flere år med intensiv forskning, er den eneste effektive kuren for melanom at man fjerner svulsten før den sprer seg.
Det diagnostiseres omkring 160 000 nye tilfeller av melanom hos mennesker på verdensbasis hvert år, og det rammer flest menn og kaukasiere, spesielt de som bor i solrike områder. Ifølge en rapport fra verdens helseorganisasjon er det omtrent 48 000 dødsfall grunnet melanom hvert år.
Føflekkreft er den kreftformen som øker mest, med ca. 3-5% økning i antall nye tilfeller per år. I Norge rapporteres det om en økning på 50% over de siste 20 år. Livstidsrisikoen for å utvikle føflekkreft er ca. 1% i Norge. Antall nye tilfeller i 2004 var 475 menn og 535 kvinner i landet.
Behandlingsformer for malignt melanom inkluderer kriurgisk fjerning av svulsten, adjuvant behandling med cellegift og immunoterapi samt strålebehandling.
Historie
Selv om malignt melanom ikke er noen ny sykdom, er det vanskelig å finne tidlige beskrivelser av sykdommen. Det er imidlertid ved undersøkelse av ni Inka-mumier som er omtrent 2400 år gamle funnet tegn til malignt melanom.
Den første som opererte malignt melanom var John Hunter i 1787. Denne aktuelle svulsten er fremdeles bevart i Hunterian Museum som ligger ved Royal College of Surgeons of England.
Den franske legen René Laënnec var den første som beskrev melanom som en egen sykdom. Hans rapport ble presentert i 1804 og deretter publisert som en bulletin i 1806.
Nikea
Nikea eller Nikaea/Nicæa (gresk: Νίκαια) var en hellenistisk by nordvestlige Anatolia og er først og fremst kjent for være stedet hvor første og det andre konsilet i Nikea ble holdt (det første og det sjuende økumenisk konsil (kirkemøte) i den kristne kirkens historie), og for Den nikenske trosbekjennelse (som kom fra første konsilet). Byen var også hovedstaden i middelalderens keiserriket Nikea. Nikea tjente også som den midlertidige hovedstaden til Det bysantinske riket i tiden mellom 1204 og 1261 som følge av herjingene fra det fjerde korstog i 1204, og inntil Konstantinopel ble gjenerobret av bysantinerne i 1261.
Oldtidens by er lokalisert innenfor dagens moderne tyrkiske by Iznik, og ligger på en fruktbart sedimentområde i den østlige enden av innsjøen Askania (gresk: Ασκάνια), tilsvarende dagens innsjø Iznik (samme navn som byen). Byen er gjerdet inn av fjellkjeder i nord og sør, og den ligger med sin vestlige mur som stiger fra innsjøen, noe som ga beskyttelse fra beleiring i den retningen, foruten også som tilgang til forskninger under en eventuell beleiring som det var vanskelig å hindre. Innsjøen er stor nok til at den ikke med letthet kan blokkeres fra land, og byen var stor nok til å forhindre å nå havnen fra katapulter og beleiringsmaskiner fra kysten.
Den gamle byen er omgitt av forsvarsmurer 5 km lange som er rundt 10 meter høye. Disse var igjen omgitt av doble vollgraver mot land. Det var i tillegg over 100 forsvarstårn ved ulike steder. Store byporter ved tre sider gang tilgang til byen. I dag har den gamle forsvarsmuren blitt gjennomhullet flere steder for å gi plasser til bilveger, men mye av de tidligere strukturene har blitt bevart, noe som er en turistattraksjon.
Tidligste historie: gresk, romersk og bysantinsk
Etter sigende skal stedet ha blitt kolonisert av gresk-makedonere fra Bottiaia, en region i nordlige Makedonia, skjønt bottiaerne var i seg selv et folk av uklar opprinnelse, og som Strabon mente kunne være folk fra Kreta. Det opprinnelige navnet for Nikea var Ankore eller (det lignende) Helikore men det ble deretter ødelagt av den innfødte befolkningen i området, Mysia. Noen få år etter at Aleksander den store var død i 323 f.Kr. oppbygde den makedonske konge Antigonos I Monofthalmos (som hadde tatt kontroll over det meste av Anatolia ved Aleksanders død), antagelig etter hans seier over sin rival Eumenes i 316 f.Kr., byen igjen og oppkalte den etter seg selv, Antigoneia (gresk Αντιγόνεια). Da Lysimakhos fikk makten over Makedonia, Trakia og nordvestlige Anatolia døpte han byen om, antagelig en gang rundt 300 f.Kr. og kalte den Nikea til ære for sin avdøde hustru, Nikaia av Makedonia. I henhold til en senere og motstridende redegjørelse ble Nikea derimot grunnlagt av folk fra Nikaea i Lokris i nærheten av Thermopylene som hadde tjent i Aleksanders hær.
Byen ble bygget i form av en kvadrat som målte 16 stadia i omkretsen. Den hadde fire porter og alle gatene krysset hverandre i rett vinkler, slik at fra et monument i byens senter kunne man se alle byens fire porter. Dette monumentet sto i gymnasion som hadde blitt ødelagt av brann, men siden gjenoppbygd i økt prakt, i henhold til Plinius den yngre, da han var guvernør av Bitynia.
Byen lå ved en betydningsfull korsvei mellom Galatia og Frygia, og fikk således fast og jevnlig handel. Kort tid etter Lysimakhos fikk byen økt betydning, og kongene av Bitynia, hvis tid begynte i 288 f.Kr. med Zipoetes, bodde ofte i Nikea. Strabon hevdet at på denne tiden var den kalt for Bitynias metropolis og konkurrerte med Nikomedia, som ikke lå langt unna, om å være Bitynias hovedstad. Den gresk taleren og historikeren Dion Krysostomos (40 – ca. 120 e.Kr.) i sin 38. tale som ble uttrykkelig framført for å avgjøre tvisten mellom Nikea og Nikomedia om hvem av dem som var hovedstaden. Fra denne synes det som om Nikomedia var den eneste som hadde rett til tittelen metropolis, men begge var de fremste byene i landet.
Plinius den yngre nevnte Nikea ofte og dens offentlige bygninger, som han selv tok på seg oppgaven å restaurere som guvernør. Byen var fødestedet til astronomen Hipparkhos (død ca. 120 f.Kr.), historikeren Dio Cassius (død etter 229 e.Kr.), matematikeren og astronomen Sporos (død ca. 300 e.Kr.). Det hevdes også at komedieforfatteren Filistion døde her.
Tallrike mynter fra Nikea vitner om at keiserne hadde interesse for byen. Mange av dem feiret store feiringer her til ære for guder og keisere, blant annet festivalene Olympia, Isthmia, Dionysia, Fythia, Kommodia, Severia, Filadelfia, og videre. Gjennom hele keisertiden forble Nikea en viktig by da dens lokalisering var særskilt velegnet, kun 40 km fra Prusa og 70 km fra Konstantinopel. Da sistnevnte ble hovedstad i Østromerriket (Det bysantinske rike), mistet ikke Nikea sin betydning. Dens nåværende bymurer, som ble reist i den siste perioden av den romerske keisertiden, omfattet en langt større område enn hva som er beskrevet av Strabon. Mye av den eksisterende arkitekturen og forsvarsverket er datert til denne tiden, tidlig på 300-tallet e.Kr.
I årene 358, 362 og 368 e.Kr. ble Nikea hyppig rammet av jordskjelv. Etter det sistnevnte ble byen gjenoppbygd på ordre fra keiser Valens.
Nikea i tidlig kristen tid
Under styret til keiser Konstantin den store arrangerte byen det første store kirkemøtet i 325 for å slå tilbake det som ble oppfattet som arianismens kjetteri. Prelatene definerte samtidig et mer klart konsept av treenigheten og slo fast den nikenske trosbekjennelse. Læren om treenigheten ble ferdiggjort under første konsil i Konstantinopel i 381 og det ble da uttrykkelig slått fast at den hellige ånd var likestilt med faderen og sønnen.
Byen ble angrepet av muslimske Umajjadekalifatet i 727, men holdt stand.
Korstogene
Byen fikk en langvarig fredelig periode under bysantinsk styre og som varte fram til framveksten av seldsjukkene, et tyrkisk folk som ble muslimsk og invaderte Østromerriket. I 1077 erobret de byen, men den skiftet eiere flere ganger i løpet av det neste året inntil den ble endelig i seldsjukkenes kontroll ved 1078. Her opprettet de sin hovedstad, og det ble avgjørende for at det første korstoget kom i gang på bønn fra Konstantinopel i 1095. Flere hærer fra Europa og mindre enheter fra Østromerriket frigjorde byen i 1097. Etter at de europeiske korsfarerhærene hadde beleiret byen og deretter gjennomhullet bymurene, ble de overrasket den neste morgenen da det romerske flagget til keiser Alexios I Komnenos vaiet over byen. Fratatt deres sjanse til å plyndre byen for dens verdier, kom korsfarerne på kant med bysantinerne. I fredsavtalen som ble inngått ble det enighet om at byen skulle tilhøre Østromerriket.
På 1100-tallet var det igjen en periode av relativ stabilitet og framgang for Nikea. Komnenosiske keiserne Alexios, Johannes og Manuel drev omfattende militære kampanjer for å styrke den bysantinske tilstedeværelsen i Anatolia. Betydelige befestninger ble reist i regionen, særlig av de to sistnevnte keiserne, for å beskytte byen og dens fruktbare omland. Det var også flere militærbaser og kolonier i området, eksempelvis en ved Rhyndakos i Bitynia hvor keiser Johannes tilbrakte et år på å trene opp sine soldater for krigstokt i sørlige Anatolia.
Konstantinopel falt i 1204 til europeiske hærer i det fjerde korstog, forledet av republikken Venezia som plyndret byen omfattende. Det første til at Det latinske riket i Konstantinopel ble opprettet, men de hadde dårlig kontroll over området og et antall bysantinske etterfølgerstater sprang opp, blant annet despotatet Epirus og Trapezunt. Det var Nikea som sto for kjernen for det nyopprettede bysantinske riket etter at Theodoros I Laskaris grunnla keiserriket Nikea der.
Ved å bygge videre på den sterke militære infrastrukturen som ble bygd i området klarte Theodoros I og hans etterfølgere gradvis å utvide sine besittelser, og i 1259 klarte Mikael VIII Palaiologos å ta tronen. Han erobret Konstantinopel i 1261 og gjenopprettet Det bysantinske riket.
Det osmanske rike
I 1331 ble Nikea erobret av muslimene og lagt inn under Det osmanske rike ved Orhan I. Det førte til at mange av de offentlige bygningene ble ødelagt og deretter ble de gjort til grustak for at muslimene skulle kunne bygge sine moskeer. Da Konstantinopel falt i 1453 var det ingen sjanse lenger for at Nikea kunne bli frigjort og den mistet sin tidligere betydning og framgang. Først på 1600-tallet ble den et senter med den lokale produksjonen av fajansekeramikk.
Ruiner
De gamle bymurene med sine tårn og portåpninger er relativt godt bevart. Deres omkrets er 3100 meter, og strekker seg mellom 5 til 7 meter i tykkelse, og fra 10 til 13 meter i høyden. De inneholder fire store og to mindre porter. De fleste steder er murene bygd av romerske mursteiner og store kvadratiske steiner, satt sammen med sement av ulik tykkelse. I noe steder har søyler og andre arkitektoniske fragmenter fra ruiner av eldre strukturer blitt benyttet som byggmaterialer. Som i Konstantinopel, synes murene å ha blitt reist en gang på 300-tallet. En del av tårnene har greske inskripsjoner.
Ruiner av moskeer, bad og hus, liggende spredt blant hager og bolighus som nå utgjør en stor del av plassen innenfor de romerske og bysantinske befestningene, viser at det osmanske bysenteret, skjønt nå mindre anselig, var en gang av betydning, men aldri så stor som den bysantinske byen. Det synes utelukkende bygget av fragmenter fra bysantinsk tid, murene av moskeene som nå er i ruiner ble bygget bortimot utelukkende av å ødelegge og bruke antikke greske og romerske templer og bysantinske kirker som grustak. I de nordvestlige delene av byen, strekker to moloer seg ut i innsjøen og danner en havn, men innsjøen i denne delen har i stor grad trukket seg tilbake og etterlatt et myrområde. På utsiden av bymurene er det levninger av en antikk akvedukt.
Den gresk-ortodokse kirken i Nikea var en av de arkitektonisk viktigste bysantinske kirkene i Anatolia. En kuppelformet kirke med korsformet midtskip og langstrakt apsis er datert til kanskje slutten av 500-tallet, dets bema (gresk: βαίνω), opphøyd plattform, var dekorert med meget fine mosaikker som ble restaurert på 800-tallet. Kirken ble ødelagt i 1922 og kun de nedre delene av murene har overlevd i dag.
Det skjer utgravninger i de osmanske brenneovnene hvor de historiske keramikken i Nikea ble produsert. Kirken Hagia Sofia blir restaurert til og fra.
Samtidig innflytelse
Nikea forble et titulært bispedømme for den romersk-katolske kirke, Nicaenus, men dens sete har stått ledig siden den siste biskop døde i 1976. Byen er også et titulært metropolitisk bispesete for økumeniske patriarkalske styre i Konstantinopel. Innehaver av 2001–2010 var den tidligere erkebiskop av Karelia og hele Finland, Johannes (Rinne).
1907
Ukjent dato
Nore-fallene i Numedalslågen kjøpes av staten ved Vassdragsvesenets for 400 000 kroner.
Halsøy Idrettslag
Halsøy Idrettslag (stiftet i 1920) er et idrettslag fra Halsøy i Mosjøen i Vefsn kommune, Nordland, som driver med fotball og skiidrett.
Kvinner
A-laget i fotball for kvinner spiller i 2021 i 2. divisjon. Laget spilte sist i 1. divisjon i 1999, hvor de endte på 6.-plass, men valgte å trekke laget etter sesongslutt.
Bebensee
Bebensee er en kommune i kretsen Segeberg i Schleswig-Holstein, Tyskland. Kommunen ligger i Leezens amt, like ved Neverdorfersjøen (Neverdorfer See).
Socialistische Partij
Ved valget til Tweede Kamer den 22. november 2006 ble partiet landets tredje største, med en oppslutning på 16,6 % av stemmene og 25 folkevalgte representanter.
Partileder siden 2017 er Lilian Marijnissen.
Vojislav Šešelj
Vojislav Šešelj (kyrillisk skrift: Војислав Шешељ, født 11. oktober 1954 i Sarajevo) er en bosnia-serbisk jurist og høyreradikal politiker (Srpska radikalna stranka) og deltaker i jugoslaviakrigene.
Han ble i 2018 av Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia funnet skyldig i forbrytelser mot menneskeheten, og dømt til fengsel i ti år. Handlinger han ble dømt for omfattet blant annet hatefull propaganda mot kroater og bosnjaker. Šešelj var tidligere dømt av tribunalet til fengsel i fire år og ni måneder for forakt mot retten, ved å ha avslørt identiteten til aktoratets vitner.
Bakgrunn og utdannelse
Vojislav Šešelj ble født av serbiske foreldre. Hans far Nicola var jernbaneansatt.
Etter skolegangen studerte Šešelj sosiologi og jus ved universitetet i Sarajevo inntil 1976. Han avla i 1978 den juridiske doktorgrad med tittelen Militarismens og fascismens politiske vesen. Šešelj var den yngste jugoslav som tok juridisk doktorgrad.
Politisk karrière
Šešelj grunnlag i 1990 Det serbiske fornyelsespartiet, senere omdøpt til Den serbiske tsjetnik-bevegelse. Etter valget i 1990 ble partiet forbudt. I februar 1991 ble han valgt som den første president i Srpska radikalna stranka, det serbiske radikale partiet. Šešelj ble i 1991 valgt som medlem av Representantenes hus i Bosnia-Hercegovina. I valgkampen hadde han tatt til orde for en serbisk samling og krig mot de han kalte Serbias historiske fiender, nemlig den kroatiske, bosniske og albanske del av befolkningen i landet.
Šešelj gikk inn for et Storserbia. Han beskrev i 1997 sitt politiske ståsted: «Vi er ikke fascister. Vi er bare sjåvinister som hater kroater.»
Emil Juracka
Emil Juracka (født 11. juni 1912, død 21. februar 1944) var en østerriksk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Vojislav Šešelj
Saken ved ICTY
Šešelj ble i 2003 tiltalt for krigsforbrytelser av ICTY, I motsetning til andre tiltalte ved tribunalet, for eksempel Radovan Karadžić og general Ratko Mladić, valgte ikke Šešelj å gå under jorden da tiltalen ble kjent. Tvert i mot reiste han få dager senere til Haag for der å forsvare serbiske interesser, slik han selv uttrykte det. Han ble deretter satt i varetekt i FNs krigsforbryterfengsel i Haag. Prosessen mot ham startet 27. november 2006. Den 6. november 2014 ble han løslatt fra varetekt, begrunnet i hans langt fremskredne kreftsykdom.
Emil Juracka
Juracka vant en olympisk sølvmedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i håndballturneringen bak Tyskland. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Østerrike vant fire av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, beseiret de Sveits med 11-6 og Ungarn med 11-7 og tapte kampen mot Tyskland med 6-10. Juracka spilte tre kamper i OL-turneringen.
Vojislav Šešelj
Saken ved ICTY
Tiltalen for ICTY inneholder åtte punkter som gjelder forbrytelser mot menneskeheten og seks punkter som gjelder brudd på krigens regler.
Tiltalens grunnlag er blant annet at Šešelj som leder av SRS gikk inn for en samling av alle serbiske områder til en stor, serbisk stat. For dette formålet deltok han i rekruttering, organisering, finansiering og forsyning av serbiske frivillige, ofte kalt tsjetniker eller Šešeljevci. Šešelj nørte opp under hat mot den ikke-serbiske befolkning, og tok offentlig til orde for å utvise sivile kroater fra Vojvodina. Ifølge tiltalen deltok han også i planleggingen av en serbisk overtakelse av landsbyer i Øst- og Vest-Slavonia (Vukovar og Voćin i Kroatia). Han gikk inn for en tilsvarende overtakelse av Bosanski Samac og Zvornik i Bosnia. Šešelj planla og finansierte disse overtakelsen i samarbeid med blant andre Slobodan Milosevic og serbere i utlandet. Gjennom en provokativ etnisk retorikk oppfordret han til fordrivelse av ikke-serbere fra deres hjemsteder. Handlingene som ble utført av blant annet serbiske frivillige knyttet til SRS, foregikk på en særlig voldelig og brutal måte.
ICTYs dom i saken ble avsagt 31. mars 2016. Šešelj ble frifunnet på samtlige av tiltalens ni punkter. En av tribunalets tre dommere, den italienske Flavia Lattanzi, var uenig i frifinnelsen i åtte av punktene, mens tribunalet var enstemmig på det niende punktet.
Aktoratet opplyste i en pressemelding samme dag at det vurderte å anke dommen. I pressemeldingen ble det vist til at tre av den tiltaltes samarbeidspartnere, herunder to av hans forsvarere, var siktet for å ha påvirket vitner ved trusler og bestikkelser. Šešelj selv hadde blitt dømt for tre tilfeller av forakt for retten og for å avsløre identiteten til aktoratets vitner. Dommene mot ham for disse forholdene var på tilsammen fire år og ni måneder.
ICTYs ankeinstans avsa dom i saken 11. april 2018 og fant Šešelj skyldig i forbrytelser mot menneskeheten. Han ble dømt til fengsel i ti år. Šešelj ble blant annet funnet skyldig i hatefull propaganda mot kroater og muslimer. Straffen var på domstidspunktet allerede sonet i varetekt.
Fear
Fear er en amerikansk thrillerfilm fra 1996, regissert av James Foley.
Handling
Nicole (Witherspoon) er en vanlig tenåring, men med en opprørsk side spesielt rettet mot sin far, Steve O'Neil (Petersen). På et rave-party møter hun den kjekke og hyggelige David McCall (Wahlberg), og de to blir i lag. Steve, som kan virke overbeskyttende, hverken liker eller stoler på David. Det viser seg etterhvert at David er sjalu og kan få voldsomme raseriutbrudd. Snart forvandles lykken til et gisseldrama mellom David og hans kompiser og Nicoles familie.
Nibe kommune
Nibe kommune var i årene 1970–2006 en egen kommune i tidligere Nordjyllands amt i Danmark, ved Limfjorden. Det er rike landbruksområder med næringsmiddelindustri omkring Nibe.
I forbindelse med kommunalreformen i 2007 ble Nibe, Hals kommune og Sejlflod kommune slått sammen med Aalborg kommune i Region Nordjylland.
Airfix Dogfighter
Airfix Dogfighter er et videospill og flysimulator, utviklet av Unique Development Studios og Paradox Entertainment, publisert by EON Digital Entertainment, Spillet ble gitt ut 14. januar 2000 i Nord-Amerika og Europa.
Begynnelsen på en historie
Begynnelsen på en historie er en norsk halvbiografisk drama- og familiefilm fra 1988 regissert av Margarete Robsahm. Hovedrollene spilles av Linda Pedersen, Wenche Foss, Linn Stokke, Frode Rasmussen og Liv Thorsen.
Handling
Handlingen utspiller seg i slutten av 1940-årene. Syv år gamle Marin bor på en vakker sørlandsøy sammen med moren sin og to brødre. Den lille familien har problemer for faren er i fengsel for angivervirksomhet under krigen, og snart må Marin flytte for å begynne på skolen. Vissheten om dette ligger som en skygge over Marins sommer. Marin er en enslig sjel, og filmen skildrer hennes sterke tilhørighet til naturen. Hun opplever de voksnes verden som falsk. De voksne straffer henne ved å minne om farens svik, og samtidig blir hennes forsøk på å få vite hva som virkelig har skjedd med faren avvist og fortiet. Hennes eneste støttepunkt er tante Ally, en vimsete og velmenende person med skrekk for tordenvær.
Filmen handler om hennes siste sommer før hun skal flytte til internatskolen.
Om filmen
Innholdsmessig går det tråder tilbake til regissørens egen barndom, og selv om filmen ikke er selvbiografisk, legger hun ikke skjul på egne opplevelse i stor grad utgjør utgangspunktet for den historien filmen beretter.
Dette var Margarete Robsahms debut som manusforfatter og spillefilmregissør.
Navantia
Navantia (tidligere Bazán eller IZAR) er et spansk selskap som ble opprettet i 2005 og overtok IZAR. Selskapet utvikler, bygger og reparerer militære og sivile fartøy og offshore-installasjoner både for landets egen marine, for andre nasjoner og for vanlige kommersielle foretak.
Verftet bygde de fem norske fregattene i Fridtjof Nansen-klassen som ble sjøsatt i perioden 2004–2009.
Hortus Cliffortianus
Boka Hortus Cliffortianus (latin for «Cliffords hage») var et mesterverk innen tidlig botanisk litteratur og ble utgitt i 1738.
Hagen i Hartekamp var ganske berømt allerede før George Clifford kjøpte stedet i 1709 og under hans eierskap vokste antallet planter kraftig. Han hadde fire oppvarmede veksthus for å ha de mange tropiske plantene som han fikk fra sine forretningsforbindelser over hele verden. Clifford var også en nær venn av botanikeren Herman Boerhaave, som han forsynte med frø; Boerhaaves sommerhus og hage lå ved Oud Poelgeest, ganske nær Hartekamp.
I 1736 ble George Clifford kjent for å ha dyrket det første innendørs banantreet og det var en av grunnene til at Carl von Linné var ivrig etter å arbeide for ham.
George Clifford døde i 1760 og forretningene og eiendommen ble overtatt av hans sønner. Bankvirksomheten som ble ledet av George Clifford jr. innstilte virksomheten i 1772 og eiendommen Hartekamp ble solgt ut av familien i 1788. Siden det har hagen forfalt og er idag i bruk av en skole. George Cliffords herbarium ble kjøpt av Joseph Banks i 1791 og han ga det videre til British Museum of Natural History, hvor det nå presenteres på nett.
Leverkreft
Leverkreft er relativt sjelden, men spredning fra kreft i andre organer til lever er svært vanlig. Leveren har stor kapasitet, og den kan godt fungere selv om en stor del er ødelagt. Symptomene på leverkreft kommer derfor oftest snikende. Ved oppdagelse i tide kan det foretas operasjon med fjerning av en mindre del av leveren. Ved langt fremskredet tilfelle vil pasienten rammes av leversvikt og gulsott.
Krefttyper i lever
Krefttyper som har opphav i lever, inkluderer:
Symptomer
Symptomene på skrumplever ligner veldig på symptomene på leverkreft.
Omfang
Kreftsykdommer kan oppstå i alle kroppens organer. Kreft som opprinnelig har sitt utspring i leveren, er en svært sjelden tilstand. De fleste krefttilfellene i lever skyldes spredning fra kreft i andre organ.
Mennesker som har hatt visse typer leverbetennelse (hepatitt B og C), og pasienter med skrumplever har noe større risiko for leverkreft enn resten av befolkningen. Tidligere trodde forskerne at det var en direkte sammenheng mellom alkoholisme/dårlig ernæring og leverkreft, men slik er det ikke. Derimot er den indirekte, ved at alkohol kan gi skrumplever, noe som igjen øker risikoen for leverkreft. I 2005 var det 131 mennesker som fikk kreft i leveren i Norge.
Behandling av leverkreft
Det finnes ulike former for behandling av leverkreft. Har kreften spredd seg utenfor leveren til for eksempel lungene – eller hvis selve leveren er hardt angrepet, finnes det ingen behandlingsmetode som helbreder pasienten. Symptomene kan lindres gjennom ulike former for behandling.
Operasjon er forbundet med relativt høy risiko. Hos personer med skrumplever øker denne risikoen ytterligere.
Transplantasjon kan gjennomføres i tilfeller der kreften er oppdaget på et svært tidlig stadium.
Esperanto som morsmål
I og med at esperanto ikke er hovedspråk noen steder (med unntak av sammenkomster som «Esperanto-verdenskongressen» og kontorer som Universala Esperanto-Asocios (UEA) hovedkontor i Rotterdam), har morsmålsbrukere av esperanto begrenset mulighet til å treffe hverandre. Av den grunn anser noen foreldre det som viktig å regelmessig ta med barna til esperanto-sammenkomster. «Barnas esperanto-kongress» («Infana kongreseto») blir hvert år arrangert ved siden av verdens største esperanto-kongress, «Esperanto-verdenskongressen» («Universala Kongreso»). Ifølge Ethnologue finnes i det idag 200-2000 personer med esperanto som morsmål.
Den mest kjente morsmålsbrukeren av esperanto er kanskje forretningsmannen George Soros. Også nevneverdig er det unge Holocaust-offeret Petr Ginz, hvis tegning av planeten Jorden sett fra månen ble tatt med på den forulykkede romferga Columbia.
Jan Marijnissen
Jan Marijnissen (egentlig Johannes Guillaume Christianus Andreas Marijnissen), født i Oss, 8. oktober 1952 er en nederlandsk politiker. Han er siden 1994 fraksjonsleder for Socialistische Partij (SP) i Tweede Kamer, og siden 1988 partileder.
Wouter Bos
Wouter Bos (født 14. juli 1963 i Vlaardingen) er en nederlandsk politiker. Han er fraksjonsleder for Partij van de Arbeid (Arbeiderpartiet) i Tweede Kamer og partileder siden november 2002.
Bimöhlen
Bimöhlen er en kommune i kretsen Segeberg i Schleswig-Holstein, Tyskland. Kommunen ligger i Bad Bramstedtlands amt. Bimöhlen ligger 4 km nord for Bad Bramstedt, og 12 km sør for Neumünster.
Kongekobra
Kongekobra (Ophiophagus hannah) er en stor giftslange i giftsnokfamilien (Elapidae) og eneste art i gruppen Ophiophagus. Arten er den største av giftslangene, og kan bli opp mot seks meter lang, veie 20 kilo og måle opp mot 30 cm rundt nakken.
De fleste andre kobraarter regnes til slekten Naja. Kongekobraen er ikke en nær slektning av dem, selv om både Naja og kongekobra tilhører familien Elapidae.
Kongekobraen lever nesten utelukkende av andre slanger, derav navnet Ophiophagus (gresk for «slangeeter»). Den foretrekker ikke-giftige slanger, men vil også spise kobraslanger og kraiter.
Kilt
Kilt er et skjørtliknende klesplagg som stammer fra en type britisk-keltisk folkedrakt for menn. Opprinnelig var kilten et langt, viklet tøystykke, ikke ulikt en romersk eller gresk toga, men ble senere redusert til et knelangt skjørt. Den knelange versjonen stammer opprinnelig fra Frankrike, og ikke fra Skottland. I utgangspunktet var den for menn, men i våre dager hender det også at kvinner går kledd i kilt. Mens kilten tidligere utelukkende har blitt forbundet med irske og særlig skotske mannsdrakter, og visse britiske uniformer, kan ulike typer, ofte svarte herrekilter i dag også være moteplagg innen goth-stilen.
Naprapati
Naprapati er en av flere behandlingsformer som i Norge er klassifisert blant manuelle behandlingsformer innenfor alternativ behandling.
Kilt
Tidlige kilter
Opprinnelig var storkilten gul, farget med safran, men etter hvert som kelterne flyttet nordover begynte de å endre på måten de laget stoffet til kilten. Den dag i dag brukes safranfargede kilter av lin i deler av Irland.
Ull er hovedsakelig brukt fremfor lin ved at ull er varmere enn lin. Safran var en sjelden og eksklusiv vare det tok ekstremt lang tid å produsere, mens det var mye enklere å bruke lokale fargestoffer som for eksempel rustent jern, tinn, kobolt, og ulike planter. Kvinnene jobbet sammen om vevingen, og det utviklet seg ulike tradisjoner for veving og farging i de enkelte landsbyene. Som nevnt over er hver enkelt tartan karakteristisk for en bestemt klan eller et bestemt distrikt.
Naprapati
Ordet naprapati betyr å korrigere årsak til lidelse. Ordet er satt sammen av det tsjekkiske ordet «napravit», som betyr å korrigere, og det greske ordet «pathos» som betyr «lidelse». Naprapati er en manuell behandlingsform, det vil si behandling som er utført med hendene, som tar sikte på å normalisere problemer i bevegelsesapparatet. Dette skjer med ulike behandlingsmetoder gjennom en kombinasjon av muskel- og leddbehandling.
Kilt
Småkilt
For rundt 300 år siden oppsto det derimot en ny tradisjon: man beholdt den delen av tøyet som var foldet og slått om livet, men fjernet alt over beltet. Foldene i kilten ble nå sydd fast, slik at den langtekkelige påkledningen med å legge foldene hver morgen uteble. Hvor og når denne endringen skjedde er omstridt, men det er dette skjørtet som fikk innpass i Den britiske hæren på 1700-tallet. Den øverset delen ble i noen tilfeller beholdt som en ekstra kappe eller sjal. og slike bæres fortsatt som seremonielle plagg av sekkepipeblåserne i enkelte britiske militæravdelinger.
Naprapati
Som naprapat konsentrerer man seg om å finne den underliggende og eneste årsaken til pasientens smerte. Man behandler muskler, nerver- og leddplager, angivelig ut ifra et helhetssyn.
Av de pasientene som søker hjelp hos naprapat, har de fleste smerte og/eller funksjonsnedsetting i muskler og ledd. De siste årene har det blitt gjennomført flere studier av naprapatbehandlingen som en helhet. Hoveddelen av dette arbeidet har vært gjennomført ved Institutet för Miljömedicin på Karolinska Institutet (KI). Det finnes likevel ikke noen solid dokumentasjon på ­effekten av naprapati. Selv om det kan ­finnes enkeltstudier og systematiserte bruker­erfaringer på effekten av naprapati, regnes ikke dette som solid dokumentasjon.
Kilt
Folkedraktens bestanddeler
Det viktigste med den keltiske folkedrakten er selve tartanen, det tradisjonelle flerfargede rutemønsteret i tekstilene. Den viser hvem bæreren er og hvor han kommer fra.
Naprapati
Historie
Naprapatien ble grunnlagt av den amerikanske kiropraktikeren Oakley Smith (1880–1967). Behandlingsmetodene startet som en reaksjon mot manipulasjonsprinsippene og metodikken i datidens kiropraktikk og osteopati. Det var også en protest mot det Oakley omtalte som «kunstige prosedyrer» i ordinær medisin og kirurgi der manuelle metoder ville vært mer effektive.
Kilt
Folkedraktens bestanddeler
Dernest har man gjerne en sgian-dubh (uttales «skæin doo») et eller annet sted på kroppen. Sgian dubh betyr «svartkniv». Kniven er ikke nødvendigvis svart, men navnet spiller på «svart» som i «svartebørs». Kniven er en hemmelig kniv, en kniv man i gammel tid kunne ha skjult på kroppen selv om man måtte legge igjen huggert og sverd i våpenhuset.
Kilten har ingen lommer. Det har derfor lenge vært vanlig å bære en slags veske, en såkalt sporran, rundt livet. Det var i middelalderen en vanlig taske festet i beltet, slik som de fleste mannsdrakter i middelalderen hadde. Utover 16- og 1700-tallet utviklet disse en egen stil. På 1800-tallet kom egne militære varianter, ofte dekket med hestetagl. Dagens sporran er et resultat av utviklingen i Den britiske hæren, og er ofte ganske store og forseggjorte. De er gjerne laget av selskinn, grevlingskinn, kanin, mink, rev og andre smådyr man finner nord i Storbritannia. Metallet som brukes på låsen er tinn. Tinn, dyreknokler og horn er materialer i de harde delene på en såkalt highland dress, som blant annet består av kilt, jakke og sporran.
Naprapati
Historie
Begrepet «manuell behandling» betyr at man i stor grad benytter seg av hendene for å undersøke og behandle problemer i bevegelsesapparatet: Skjelett, rygg, muskler og ledd. De ulike behandlingsmetodene man anvender seg av i naprapatien er ikke unike for naprapatien, men benyttes delvis innenfor andre, beslektede, manuelle behandlingsformer, som eksempelvis utføres av manuellterapeuter, kiropraktorer, fysioterapeuter, leger, osteopater og massasjeterapeuter. Behandlingen retter seg i første omgang inn mot å gjenskape funksjonen i bevegelses- og balanseorganet. Dette gjøres med ulike manuelle teknikker som manipulasjon, mobilisering, triggerpunktbehandling, muskeltøying og massasje.
Virkningsmekanismer
Naprapater baserer seg på en antakelse om at smerte og dysfunksjon i ledd, muskler og skjelett kan fjernes gjennom økt fleksibilitet og blodsirkulasjon, som kan oppnås ved bestemte måter å påvirke leddene, musklene og/eller skjelettet.
Blunk
Blunk er en kommune i kretsen Segeberg i Schleswig-Holstein, Tyskland. Kommunen ligger i Travelands amt. Blunk ligger 9 km nord for Bad Segeberg, i landlige omgivelser. Stedet ligger i den sørvestlige delen av naturparken Holsteinske Sveits (Holsteinische Schweiz).
Naprapati
Effekt
Det er per i dag ikke solid vitenskapelig dekning for å hevde at naprapati fungerer.
Diagnostikk
Naprapater starter normalt et behandlingsforløp med en anamnese der pasienten får anledning til å fortelle om sine plager. Ved hjelp av manuelle tester og teknikker mener naprapatene at de kan finne fram til stedet hvor smerten og dysfunksjonen har sitt utspring, samt om det foreligger nevrologiske eller sirkulatoriske forstyrrelser.
Naprapati i Norge
I Norge er naprapati en alternativ behandlingsform og dermed er heller ikke naprapat en beskyttet yrkestittel med formelle autorisasjonskrav. De aller fleste naprapater er medlem av Norges Naprapatforbund (NNF). Forbundet har rundt 400 aktive medlemmer. Det finnes ingen utdannelse innen naprapati i Norge, og de fleste naprapater som praktiserer i Norge er utdannet i Sverige.
Thietmar av Praha
Dětmar, Thietmar eller Dietmar (død 2. januar 982 i Praha) var den første biskop av Praha. Han kom fra fyrstedømmet Sachsen og lærte seg å tale tsjekkisk. Bispedømmet Praha ble suffragan under erkebispedømmet Mainz da Thietmar ble valgt til første biskop der i 973 i Boleslaus II av Bøhmens regjeringstid. Dannelsen av dette bispedømmet gav Bohemia religiøs uavhengighet fra keiserdømmet. Thietmar var kjent som en vis og from mann, som bygget mange kirker og den første katedral. Han døde i 982. Til hans etterfølger ble valgt Adalbert av Praha.
Ivan Dias
Ivan Dias (født 14. april 1936 i Bombay i Britisk India, død 19. juni 2017 i Roma) var kardinal i Den katolske kirke og fra 2006 til 2011 prefekt for Kongregasjonen for folkenes evangelisering i Den romerske kurie. Tidligere hadde han virket i det pavelige diplomati og som erkebiskop av Bombay.
Bakgrunn
Ivan Dias ble født i Bandra, en forstad til Bombay, til foreldrene Carlo Nazaro Dias (død 1953) og Maria Martins Dias (død 1991), som begge opprinnelig var fra Goa. Dias' hjemstavnslandsby var Velsao i Salcete i Goa. Hans far var undersekretær i Home Department i Maharashtras statsstyre. Ivan var den nest eldrste av fire var. Han hadde tre brødre: Francis (pensjonert som generalløytnant i det indiske militære), Ralph, og Olaf (lege).
Ivan Dias studerte filosofi og katolsk teologi i Bombay og i Roma, og tok doktorgrad i kirkerett ved Lateranuniversitetet.
Prest
Han ble presteviet i Bombay dem 8. desember 1958 av byens erkebiskop Valerian Gracias. Fra 1958 til 1961 arbeidet han som menighetssjelesorger i Bombay, inntil videregående studier førte ham tilbake til Roma.
Han trådte inn i Den romerske kuries tjeneste i Statssekretariatet i 1964, og ble pavelig diplomat. Han arbeidet i avdelingen for østeuropeiske anliggender i ni år før tjenesten førte ham til posteringer til de skandinaviske land, Indonesia, Madagaskar, Réunion, Komorene, Mauritius og så til Statssekretariatet i Vatikanet, der han fikk ledelsen over seksjonen for Sovjetunionen, de baltiske land (Pavestolen anerkjente ikke deres anneksjon til Sovjetunionen), Hviterussland og Ukraina (regnet som egne enheter i FN-systemet), Polen, Bulgaria, Kina, Vietnam, Laos, Kambodsja, Sør-Afrika, Namibia, Lesotho, Swaziland, Zimbabwe, Etiopia, Rwanda, Burundi, Uganda, Zambia, Kenya og Tanzania.
Han var blant annet med på å forberede pave Paul VIs deltagelse ved den internasjonale eukristiske kongress i Bombay.
Erkebiskop
Etter noen år, den 8. mai 1987, ble han utnevnt av pave Johannes Paul II til pro-nuntius i Ghana, Benin og Togo, og samtidig utnevnt til erkebiskop. Han ble bispeviet av kardinalstatssekretær Agostino Casaroli den 19. juni samme åt; medkonsekrerende var kurieerkebiskopene Achille Silvestrini og Duraisamy Simon Lourdusamy.
I 1987 ble han pavelig nuntius i Sør-Korea. I 1991 ble han nuntius i Albania, der han bidro til gjenoppbyggingen av den katolske kirke etter kommunismens nesten fem tiårs beinharde kristenforfølgelse, og innbød utenlandske katolske misjonærer til landet og arbeidet med den albanske regjeringen for å få tilbake katolske kirker og skoler. Han ble i Albania til tidlig 1997.
Kardinal
Dias ble utnevnt til erkebiskop av Bombay den 8. november 1996, og kreert til kardinal av pave Johannes Paul II den 21. februar 2001.
Den 20. mai 2006 ble han utnevnt til prefekt for Kongregasjonen for folkenes evangelisering i Vatikanet. Den 10. mai 2011 aksepterte pave Benedikt XVI at kardinal Dias trakk seg tilbake fra embedet av aldersgrunner. Hans etterfølger ble erkebiskop Fernando Filoni.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Thom Hell
Thom Hell (født Thomas Helland, 19. mars 1976) er en norsk artist og låtskriver.
Han har gitt ut ni musikkalbum, de to første spilt inn og produsert i samarbeid med backingbandet Love Connection, bestående blant annet av Frank Hammersland og Marte Wulff. Hans tredje album, God, If I Saw Her Now, ble gitt ut 7. april 2008. Albumet er produsert og spilt av Thom Hell, Audun Borrmann og Even Ormestad i samarbeid med en rekke nye musikere, blant andre Martin Horntveth, Lars Horntveth, Karim Sayed, Thomas Aslaksen, Ole Øvstedal, Georg Wadenius og Jan Martin Smørdal. I forbindelse med dette satte han også sammen et nytt konsertband.
Under Spellemannprisen 2008 vant han to priser, klassen Mannlig artist for God, If I Saw Her Now og den nyopprettede opphavsmannprisen Årets populærkomponist for låten «Darling» fra samme album. Han var også nominert til årets musikkvideo for videoen til «My Heart os Longing for a Soul». For sitt fjerde album All Good Things fra 2010 ble han nominert til Spellemannprisen 2010 i klassene Populærkomponist og Mannlig artist, hvor han vant sistnevnte. Han var dessuten nominert til Statoil-stipendet i 2010.
I 2011 vant han Det store korslaget med «Team Thom». Samme høst begynte han å planlegge innspillingen av sitt femte album. Han bestemte seg for å bryte samarbeidet med sitt tidligere produksjonsteam, Adun Borrman og Even Ormestad. Årsaken var at han på denne tiden hadde etablert kontakt med Jason Falkner. Han tilbragte tre uker i Los Angeles i februar 2011 hvor Suddenly Past ble innspilt. Albumet ble utgitt i februar 2012 til strålende anmeldelser.
Han har i de siste årene vært medprodusent sammen med Even Ormestad for Jonas Alaska, Matilda, Marion Ravn og Sassybeat.