cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
RadiOrakel
Historie
Sendingene startet på frekvensen 101 MHz, som kanalen måtte dele med ti andre lokalradiokanaler. I 1983 sendte radiOrakel, Radio Motor, Radio Nova og Radio Oslo søknad Kulturdepartementet om å få dele en ny frekvens for å få mer sendetid, men de fikk ikke gjennomslag for dette.
Den første tiden holdt radioen til i Korsgata 5, men i 1984 skulle huset rives, og radiOrakel flyttet sammen med Aktiv Kvinne Kultur Senter (AKKS) inn på loftet i Blitz-huset i Pilestredet 30c. I dette lokalet har de holdt til siden. Samarbeidet med AKKS har blitt videreført gjennom den årlige musikkscenen i Pilestredet på Musikkfest Oslo.
En periode delte radiOrakel frekvensen 107,7 MHz med sju andre radiostasjoner, inntil de i januar 1997 fikk plass på den såkalte «kulturfrekvensen» 99,3 MHz, sammen med Radio Nova og Radio Tango.
I 1997 deltok stasjonen i etableringen av radiokanalen Mama fm i Ugandas hovedstad Kampala, sammen med initiativtaker Fellesrådet for Afrika. Kanalen som drives av Uganda Media Women's Association var Afrikas første kvinneradio. radiOrakel er også involvert i oppbyggingen av kvinneradioen Radio Vesta i Tuzla, Bosnia.
Etter et kort tilhold i brakker i Pilestredet 28 mens Blitz-huset ble pusset opp, flyttet kanalen i august 2009 tilbake til nyoppussede lokaler i Blitzhuset.
Under Prix Radio 2011 ble radiOrakel tildelt Årets hederspris. radiOrakel har også mottatt flere priser for sine dokumentarserier.
Musikk- og programprofil
Kanalen gir rom for musikk utenfor de kommersielle formatene, og skal fremme musikk av og med kvinner og skeive.
radiOrakel viser til at kvinner og skeive er underrepresentert i norsk media. Stasjonens musikkprofil, med krav om at minst 50 % av artistene skal være kvinner eller skeive, er ett av initiativene for å gjøre kvinner og skeive mer synlige i medielandskapet. I tillegg prioriteres og promoteres kvinner og skeive både som intervjuere og intervjuobjekter.
Plattform og profil
Kanalen har som overordnet mål å drive undersøkende, kritisk og eksperimentell journalistikk. Formålet er å bekjempe all form for diskriminering. Daværende redaktør Lene Løvdahl uttalte i 2001 at kanalen er en «kvinneradio i den forstand at vi synes det er viktig at kvinner synes i mediene, og at vi dekker kvinnepolitiske saker», men at kanalen også henvender seg til mannlige lyttere, og har mange menn som jobber der.
radiOrakel beskriver sin politiske plattform som interseksjonell feminisme, og har uttalt at «radiOrakel mener at feminisme skal være for alle» og at «vi mener at feminisme må være inkluderende for å være progressiv og fortsette å sette agendaen for samfunnsutviklingen vi ønsker oss. Likestilling og inkludering skal og må ha rom for alle, uavhengig av kjønn, seksuell legning, arbeid, trossyn eller annet». Kanalen har uttalt at «det er like viktig for oss å fremme transpersoner og andre minoritetskjønn sin rolle og posisjon i media og musikk» og at kanalen er mot «sexisme, homofobi, transfobi og rasisme».
Stasjonen oppgir å ha kurset rundt 1,500 mennesker, blant andre, Rita Westvik, Liv Gulbrandsen, Hege Øygaren, Vibeke Haug, Guttorm Andreasen, Jo Raknes, Anne Hoff, Espen Thoresen Værsaagod, Janne Rønningen, Signy Fardal, Nina Stensrud Martin og Christine Koht.
Redaktører og ledelse
Årsmøtet velger styret, redaksjonsrådet, ansvarlig redaktør og daglig leder. Ansvarlig redaktør leder programarbeidet i radiokanalen, mens daglig leder har det administrative, økonomiske og selskapsrettslige lederansvaret og er styrets sekretær. I tillegg har kanalen forskjellige andre ledere som er utnevnt eller ansatt av redaktøren eller daglig leder, som redaksjonssjef og teknisk sjef. Radiokanalen har som prinsipp at flertallet i ledelsen skal være kvinner eller transpersoner/ikke-binære/interkjønn, men også menn kan sitte i ledelsen så lenge de ikke er i flertall. Redaktøren skal alltid være kvinne eller transperson/ikke-binær/interkjønn.
Kanalens ansvarlige redaktører har vært:
Færvik
Færvik er et sted med eget postnummer på øya Tromøy utenfor Arendal i Agder.
På Færvik er det en Shell bensinstasjon (tidligere Fina), og Færvik kirke, som er en langkirke fra 1884. Roligheden skole er en av to grunnskoler på Tromøy.
Aïda
Aïda (uttales ɑːˈiːdə) fra arabisk عايدة, et arabisk kvinnenavn som betyr «besøkende» eller «tilbakevendende», er en opera i fire akter av Giuseppe Verdi med italiensk libretto av Antonio Ghislanzoni basert på en beskrivelse forfattet av den franske egyptologen Auguste Mariette. Operaen ble uroppført i Khedivial Opera House i Kairo den 24. desember 1871 under ledelse av den italienske dirigenten Giovanni Bottesini.
Historikk
Ismail Pasja, khediven av Egypt ga Verdi oppdraget med å skrive operaen for framføring i januar 1871. Verdis honorar var 150 000 franc. Premieren ble imidlertid forsinket på grunn av Den fransk-prøyssiske krig (1870–1871). Det er i noen grad antatt at operaen ble bestilt i forbindelse med åpningen av Suezkanalen i 1869, men dette er tilbakevist med henvisning til at Verdi selv uttalte at han ikke skrev «situasjonsbestemte stykker».
Aïda regnes med innenfor Grand opéra-tradisjonen som hadde sitt utspring i Frankrike fra omkring 1830. Typisk for Grand opéra er store og påkostede oppsetninger med mye utstyr. Temaet i disse operaene er gjerne historisk, og de har gjerne fire (som Aïda) eller fem akter.
Framføringer
Verdi skrev opprinnelig ingen ouverture til operaen, men bare et orkestralt forspill. Senere skrev han en ouverture til en «potpourrivariant», men han valgte likevel ikke å få denne framført på grunn av sin pompøse form.
Aïda ble mottatt med begeistring da den ble urframført i Kairo i 1871. Verdi var selv ikke til stede, men han uttrykte misnøye med det faktum at publikum besto av prominente inviterte personer, politikere og kritikere. Komponisten hadde ønsket at flere fra det vanlige publikummet var til stede. Han betraktet derfor den italienske (og europeiske) premieren som fant sted på La Scala-operaen i Milano den 8. februar 1872 som den «egentlige» premieren.
Han hadde dessuten skrevet Aïda-rollen spesielt for Teresa Stolz som sang den for første gang under premieren i Milano. Rollen som Amneris ble i Milano sunget av Maria Waldman som var Verdis favoritt til denne rollen. Verdi hadde også forespurt dirigenten Angelo Mariani som var Teresa Stolz’ forlovede, om å dirigere Kairo-premieren, men han avslo.
Under premieren i Kairo ble Aïda sunget av sopranen Antonietta Anastasi-Pozzoni. Rollen som kongen av Egypt ble sunget av Tommaso Costa, bass, mens Amneris ble sunget av mezzosopranen Eleonora Grossi. Radames ble framført av Pietro Mongini i Kairo og Giuseppe Fancelli i Milano. Amonasro ble framført av Francesco Steller i Kairo og Francesco Pandolfini i Milano. Ypperstepresten Ramfis av henholdsvis Paolo Medini og Ormando Maini.
Andre premierer:
Handling
Oversikt: Aïda, en etiopisk, eller rettere nubisk, prinsesse, er tatt til fange og holdes som slave i Egypt. En militær, kaptein Radames, slites mellom sin kjærlighet til henne og sin lojalitet til Faraoen. Forholdet vanskeliggjøres ytterligere ved at Faraoens datter, Amneris, er forelsket i Radames, men uten at dette gjengjeldes.
Handlingen foregår i det gamle Egypt.
1. akt
Scene 1: I hallen i Faraoens palass, gjennom den bakre porten sees pyramidene og templene i Memphis
Ramfis, ypperstepresten i Egypt, forteller Radames, en ung militær, at en krig mot Etiopia synes uunngåelig, og Radames uttrykker håp om at han velges til å lede krigen. (Ramfis, Radames: Si, corre voce).
Radames drømmer både om lykke på slagmarken og om den etiopiske slaven Aïda som han er hemmelig forelsket i. (Radames: Celeste Aïda|Se quel guerrier io fossi). Aïda, som også er hemmelig forelsket i Radames er datter av den etiopiske kong Amonasro, men egypterne kjenner ikke hennes rette identitet. Hennes far har invadert Egypt for å sette henne fri.
Amneris, Faraoens datter, kommer inn. Hun elsker også Radames, men frykter at han er forelsket i en annen. (Radames, Amneris: Quale insolita giola nel tuo sguardo).
Aïda kommer inn. Da Radames ser henne, forstår Amneris på hans uttrykk at dette er hennes rival. Men hun skjuler sin sjalusi og går mot henne. (Amneris, Aïda, Radames: Vieni, o diletta appressati).
Faraoen kommer sammen med ypperstepresten Ramfis og kongens råd. En budbringer overbringer budskapet om at etiopierne, ledet av kong Amonasro, marsjerer mot Teben. Faraoen erklærer krig mot etiopierne og proklamerer at Radames er den som gudinnen Isis har valgt til å lede felttoget. (Faraoen, budbringeren, Radames, Aïda, Amneris, koret:Alta cagion v’aduna). Når Radames får sitt mandat fra Faraoen drar han til Vulcans tempel for å hente de hellige våpen. (Faraoen, Radames, Aïda, Amneris, koret: Su! del Nilo al sacro lido).
Scene 2: Inne i Vulcans tempel
Høytidelige seremonier og danser av prestinnene. (Prestinnen, koret, Radames: Possente Ptah....Tu che dal nulla). Deretter følger innsettelse av Radames som øverstkommanderende for de militære. (Prestinnen, koret, Radames: Immenso Ptah… Mortal, diletto ai Numi). Alle de tilstedeværende ber for Egypts seier og for beskyttelse av sine krigere. (Nume, custode e vindice).
2. akt
Scene 1: I Amneris’ kammer
Dansing og musikk for å feire Radames’ seier over etiopierne. (Kor, Amneris: Chi mai fra gli inni e i plausi). Amneris er i tvil om Radames’ følelser for henne, og hun lurer på om Aïda er forelsket i krigeren. Hun prøver å skyve vekk sin tvil og heller la seg underholde av de mauriske slavene. (Kor, Amneris: Vieni: sul crin ti piovano).
Aïda kommer inn i kammeret, og Amneris ber om få være alene med henne. Ved løgnaktig å fortelle henne at Radames har falt i krigen, klarer hun å avsløre Aïdas følelser og kjærlighet til ham. I sorgen og sjokket tilstår hun at hennes hjerte for alltid er hos Radames. (Amneris, Aïda: Fu la sorte dell’ armi a’ tuoi funesta).
Aïdas tilståelse fyller Amneris med raseri og hun planlegger å ta hevn overfor henne. Amneris, Aïda, kor: ''Su! del Nilo al sacro lido''). Amneris forlater den sørgende Aïda i kammeret.
Radames vender seierrik tilbake fra krigen mot etiopierne og hans tropper marsjerer inn i byen. (Kor, Ramfis: Gloria all’Egitto, ad Iside – kjent som Triumfmarsjen). Kongen av Egypt erklærer at på denne dag skal triumfatoren Radames få oppfylt alle sine ønsker. De etiopiske krigsfangene blir stilt opp, og Amonasro kommer til syne blant dem. Aïda løper mot sin far, men deres identitet er ennå ukjent for egypterne. Amonasro erklærer at den etiopiske kongen (ham selv) er slått. Aïda, Amonasro og de etiopiske krigsfangene ber om nåde, men egypterne beordret dem drept. (Aïda, Amneris, Radames, Egypts konge, Amonasro, kor: Che veggo! Egli? Mio padre! Anch'io pugnai).
Som sin belønning for seieren ber Radames kongen om å benåde krigsfangene og sette dem fri. Kongen av Egypt er full av takknemlighet og utroper Radames til sin etterfølger. Han blir samtidig forlovet med kongens datter Amneris. (Aïda, Amneris, Radames, kongen, Amonasro, kor:O Re: pei sacri Numi! Gloria all'Egitto). Aïda og Amonasro blir holdt tilbake som gisler for å hindre etiopierne i å hevne seg.
3. akt
Ved bredden av Nilen, nær templet til gudinnen Isis.
Bønn, på Amneris’ og Radames’ bryllupsdag i templet til Isis. (Kor, Ramfis, Amneris: O tu che sei d'Osiride). Aïda venter på Radames utenfor slik de har avtalt. (Aïda: Qui Radames verra .. O patria mia).
Amonasro kommer og tvinger Aïda til å hjelpe ham med å få Radames til å avsløre hvor den egyptiske hæren står. (Aïda, Amonasro: Ciel, mio padre! Rivedrai le foreste imbalsamate). Når Radames kommer gjemmer han seg bak en stein og lytter til samtalen.
Radames sier at det er Aïda han vil gifte seg med. (Radames: Pur ti riveggo, mio dolce Aïda .. Nel fiero anelito ; Fuggiam gli ardori inospiti .. La, tra foreste vergini). Aïda overtaler ham til å flykte ut i ørkenen sammen henne.
For å gjøre flukten lettere foreslår Radames at de benytter en trygg fluktrute og han avslører hvor hans arme kommer til å angripe. Når Amonasro hører dette, kommer han fram fra sitt skulested og forteller hvem han er. Radames føler seg vanæret. Samtidig kommer Amneris og Ramfis ut fra templet. Når de ser Radames sammen fienden deres tilkaller de vaktene. Amonasro og Aïda forsøker å få Radames til å flykte sammen dem, men han avslår og overgir seg til vaktene.
4. akt
''Scene 1: Et rom i rettsbygningen. På den ene siden en dør inn til Radames’ fengselscelle.''
Amneris ønsker å redde Radames. (Amneris: L'aborrita rivale a me sfuggia). Hun ber vakten hente ham.
Hun ber Radames om å benekte anklagene, men han nekter. Amneris er overbevist om at han vil bli dømt til døden, og hun bønnfaller ham om å forsvare seg, men han nekter. Han trøster seg med at Aïda er i live og håper at hun har kommet seg til sitt hjemland. (Amneris, Radames: Gia i Sacerdoti adunasi). Hans avgjørelse sårer Amneris.
Rettssaken mot Radames foregår utenfor scenen, han svarer ikke på Ramfis’ anklager og dømmes til døden. Amneris som står på scenen bønnfaller prestene om å vise ham nåde. Radames dømmes til å begraves levende og Amneris forbanner prestene mens han føres bort. (Domstolen, Amneris, Ramfis, kor: Ohime. morir mi sento).
Scene 2: Nedre del av scenen viser hvelvingen i Vulcans tempel, øvre del viser selve templet.
Avledet musikk
Historien om Aïda – men ikke musikken – har blitt brukt i musicalen Aïda skrevet av Elton John og Tim Rice i 1998. Operaen er også filmatisert flere ganger. Mest kjent er filmen Aïda fra 1953 med Lois Maxwell og Sophia Loren. Den er også filmatisert i Sverige i 1987 med regi av Claes Fellbom og med Robert Grundin som Radames.
Daniel Andersson
Daniel Andersson er navnet til flere personer:
Ken Henry
Kenneth Charles «Ken» Henry (født 7. januar 1929, død 1. mars 2009) var en amerikansk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz, 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Med klar margin, 0,7 sekunder, vant han gullmedaljen på 500 meter på Bislett under OL 1952.
Under OL i Squaw Valley 1960 fikk Henry æren av å tenne den olympiske ild.
Neubrandenburg
Neubrandenburg er en by i delstaten Mecklenburg-Vorpommern i Tyskland med rundt 70 000 innbyggere. Byen ligger sørøst i delstaten ved innsjøen Tollensesee.
Historie
De første innbyggerne på stedet var premonstratenmunker i et kloster ved bredden av innsjøen (ca. 1240). Selve byen Neubrandenburg ble grunnlagt i 1248 da markgreven av Brandenburg valgte å bygge en by i de nordlige delene av lenet sitt. I 1292 ble byen og det omkringliggende området en del av Mecklenburg.
Ludwig Passarge
Ludwig Passarge, også Louis Passarge (født 6. august 1825 i Wolittnick i Landkreis Heiligenbeil/Ostpreussen i Tyskland, død 19. august 1912 i Lindenfels i Hessen) var en tysk reiseforfatter, oversetter, publisist og dommer.
Liv og virke
Han var sønn av en godseier, gikk på Collegium Fridericianum og studerte fra 1844 rettsvitenskap ved universitetene i Königsberg og Heidelberg. I 1856 ble han utnevnt til fylkesdommer i Heiligenbeil. I 1877 ble Passarge dommer i Insterburg og i 1879 i Königsberg. I 1887 gikk han i pensjon.
Fra ungdomsårene foretok Passarge reiser gjennom hele Europa, og fastholdt sine inntrykk i bøker og artikler. Han stod i tett kontakt med forfatteren Ernst Wichert.Ved siden av sine hjemtrakter i Østpreussen og det tilgrensende Baltikum reiste Passarge også på Balkan og Den iberiske halvøy og bidro med vesentlig material til Baedeker i reisebokseriens første utgaver i 1897 om disse områdene. Under sine opphold i Skandinavia ble han kjent med Henrik Ibsens og Bjørnstjerne Bjørnsons verker. Han ble oversetter og utgiver for flere av dem for det tyske språkområde. I 1879 er han registrert som medlem av Den norske turistforening.
Neubrandenburg
Historie
Under andre verdenskrig lå det en stor krigsfangeleir kalt Stalag II-A nær byen. I 1945, få dager før slutten av krigen, ødela en storbrann 80 % av gamlebyen. Siden den gang har de fleste viktige historiske bygningene blitt gjenreist.
Ludwig Passarge
Liv og virke
Passarge fortsatte sine reiser også inn i høy alder og døde under en reise i skogen Odenwald.
Han var far til geografen Siegfried Passarge.
Han Gaozu
Keiser Han Gaozu (kinesisk 漢高祖; pinyin: Hàn Gāozǔ ; 256 eller 247 f.Kr.-1. juni 195 f.Kr.), også kjent ved sitt personlige navn Liu Bang (劉邦, Liú Bāng, hoffnavn (Liu) Ji), var det kinesiske Han-dynastiets første keiser, etter Qin-dynastiets sammenbrudd, og regjerte fra 202 til 195 f.Kr. Sammen med Ming-dynastiets grunnlegger Zhu Yuanzhang var han en av få kinesiske dynastigrunnleggere som opprinnelig kom fra bondeklassen.
Veien til makten
Liu Bang kom fra Pei i nordre del av dagens Jiangsu. Som ung var han en lokal tjenestemann, men forlot posten av egen vilje etter ett mislykkende med en fangetransport der fangene rømte. I år 209 f.Kr., etter at den første keiser av Qindynastiet var død, var det flere opprørsgrupper som gikk til kamp, oj Liu Bang tok seg tittelen Hertug av Peixian 沛公 og ble leder for en av opprørsgruppene sammen med Xiang Liang 項梁 og hans brorsønn Xiang Yu 項羽 som senere skulle bli Liu Bangs store rival om makten.
I 207 f.Kr. hadde Liu Bangs styrker inntatt Qindynastiets hovedstad og Kongen av Qin 秦王 kapitulerte. Xiang Yu slo deretter ut det som gjenstod av Qindynastiet styrker. Liu Bang ble konge over fjellområdet i vest omkring floden Han 汉, og dette definerer starten på Handynastiet. Xiang Yu kalte seg Hegemonial Konge av vestre Chu 西楚霸王 og var Liu Bangs fremste rival om makten over hele riket. Liu Bang slo seg sammen med andre lokale krigsherrer for å beseire Xiang Yu, og i 202 f.Kr. ved slaget ved Gaixia var Xiang Xus styrker omringet i nordre del av dagens Anhui. Xiang Xu klarte å unnslippe, men begikk deretter selvmord. I år 202 f.Kr. ble Liu Bang tronen som keiseren med støtte fra sine undersåtter selv om han uttrykte motvilje mot å ta tronen. Liu Bang kalte sitt dynasti "Han", og var historisk kjent som "keiser Gaozu" (eller "keiser Gao"). Han etablerte hovedstaden i Luoyang (senere flyttet til Chang'an) og innsatte sin offisielle ektefelle Lü Zhi som keiserinnen og deres sønn Liu Ying som kronprins.
Tiden som keiser
Liu Bang døde i 195 f.Kr. etter å ha blitt skadet i kamp mot Ying Bu 英布, og ble etterfulgt av sin sønn Liu Ying 劉盈 som regjerte under tittelen Keiser Hui 漢惠帝. Liu Bangs gravpyramide, Changling 長陵, står nord for Xi'an.
Nan (provins)
Changwat Nan (norsk: provinsen Nan) er en provins i det det nordlige Thailand. Provinsen grenser mot følgende provinser fra nord mot sør (med klokken): Uttaradit, Phrae, og Phayao. Den grenser også mot Laos i nord.
Arealet er 11 472,1 km², og befolkningen (2000) anslås til 458 040 innbyggere. Provinshovedstad er byen Nan.
Administrativ inndeling
De totalt 15 distrikter (amphoe) i denne provinsen er:
Marc-Antoine Charpentier
Marc-Antoine Charpentier (født 1643, død 24. februar 1704) var en fransk barokk-komponist. I sin samtid var han mest kjent for sin vokale kirkemusikk, men etterlot seg verker i alle datidens sjangre. Det mest kjente verket hans er Te Deum, spesielt preludiet. Den er kjenningsmelodien til Den europeiske kringkastingsunionen.
Biografi
Charpentiers ungsom finnes det få detaljer om. Han dro til Italia, der han studerte musikken til italienske komponister. Han studerte sammen med komponisten Giacomo Carissimi i mange år.
Da han returnerte til Frankrike, fikk han jobb som musiker for den velstående hertuginnen av Guise som hadde en rekke musikere ansatt. Han jobbet for henne i mange år, både som sanger og komponist. Da dramatikeren Molière sluttet å jobbe med Lully, bad han Charpentier om å jobbe med seg. Han skrev da musikk for mange av skuespillene til Molière, blant annet Le malade imaginaire («Den innbilt syke»). Etter at Molière døde i 1673, fortsatte Charpentier å skrive for andre forfattere som Thomas Corneille og Jean Donneau de Visé. Senere ga Charpentier seg med å skrive for skuespill.
I 1679 ble Charpentier invitert til å komponere for sønnen til kongen, Dauphin. Han hadde et privat kapell og Charpentier skrev en god del kirkemusikk for ham. I 1683 fikk han kongelig lønn, og i april dette året ble han også svært syk og kunne ikke arbeide på en god stund.
Musikk
Charpentier skrev oratorier, messer, operaer og mange mindre verk. Han skrev også mye dramatisk musikk. Mange av de mindre verkene hans for én eller to stemmer og instrument, kalt «air sérieux» eller «à boire» når de var på fransk og «cantate» når de var på italiensk.
Noor Al-Ameri
Noor Al-Ameri (født 12. januar 1994) er en irakisk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hennes beste resultat var nummer 46 i 10 meter luftpistol.
Tåsen
Tåsen er et boligstrøk i Bydel Nordre Aker vest i Oslo, ca. fem kilometer nord for sentrum.
Beliggenhet
Ring 3 går gjennom den nordlige delen av Tåsen, mens Tåsenveien går nord-sør gjennom hele strøket. Tåsen betjenes av T-banestasjonen Tåsen stasjon på Sognsvannsbanen.
Historie
I tidligere år var det mye gårdsdrift her. Strøket har navn etter gårdene Søndre Tåsen og Nordre Tåsen. Navnet Tåsen kommer fra norrønt Tásvin, der første leddet er tá (åpen plass) og siste leddet er  -vin (eng). Vin-endelsen tidfester bosettingen til eldre jernalder. Andre gårder i strøket er Bakke og Nygaard (som ga navnet til dalen Nygaardsdalen, nå kjent som Nydalen).
Den bymessige utbyggingen startet på 1920-tallet og består hovedsakelig av villaer. Tåsen skole ble grunnlagt i 1916, opprinnelig som barne- og ungdomsskole, men etter skolereformen i 1997 går elever på ungdomstrinnet nå på Nordberg ungdomsskole. Bakkehaugen kirke åpnet i 1959.
Ved Rektorhaugen, beliggende ved siden av Store Ringvei, og mellom Nordbergveien og Sognsveien Rektorhaugen, opprettet tyskerne et øvelsesfelt under andre verdenskrig. På 50-tallet ble dette området bygget med blokker og rekkehus.
Tåsen IL spilte mange år i toppserien i bandy, senest i 1999/2000.
Matanuska (elv)
Matanuska River er en elv i Matanuska-Susitna Borough i Alaska. Matanuska River har utformet dalen Matanuskadalen (Matanuska Valley).
Mallosoma
Mallosoma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, gule og svarte trebukker. Antennene er sagtakkede og lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene. Pronotum har rundede sider, dekkvingene er parallellsidige. Beina er lange og tynne.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika.
Neumünster
Neumünster er en by i delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Byen ligger ved elven Stör, og har rundt 80 000 innbyggere. Byen ble først nevnt i historiske dokumenter som landsbyen Wippendorf i 1127.
Neumünster er vennskapsby med Gravesend i Storbritannia.
Odo de Sully
Odo av Sully (fransk: Eudes de Sully eller Odon de Sully eller Odo de Sully; latin: Odo de Solleiro, Odo de Soliaco) (død 1208) var biskop av Paris fra 1197 til 1208. Han anses å være den første som la sterkt vekt på elevasjonen av hostien i den katolske messefeiringen. Han engasjerte seg i sosiale spørsmål og i ordningen av feiringen av liturgien i katedralen i Paris. Han forsøkte også å forby sjakk. Han grunnla det abbediet som senere ble Port-Royal.
Bakgrunn
Han nedstammet fra Vilhelm erobreren, og hans bror, Henry de Sully, var erkebiskop av Bourges. Deres far, også Eudes av Sully, var sønn av Vilhelm av Blois, herre av Sully.
Biskop
På det politiske området kom han i konflikt med den franske kongen, Filip Augustus, på grunn av kongen planer om å støte fra seg sin hustru.
Som kirkeleder fortsatte han byggingen av Notre-Dame de Paris. Han anses for å ha vært den første som la vekt på elevasjonen av hostien i den katolske messefeiringen. I 1175 forbød han å gi kommunion til barn. Odos dekret om oppbevaringen av reserverte hostier, i «en ren pyx», fikk stor innflytelse i England.
Dekretet som viser at han hadde stor omsorg for en rekke sosiale anliggender er bevart. Han forsøkte å regulere gudstjenestelivet i sin katedral, julefeiringen og narrefesten. Han forsøkte å forby sjakk.
Han er også kjent for å fremme polyfonisk sang i kirken og Pérotins musikk.
Han grunnla abbediet som ble til Port-Royal.
Kilder til synodaldekretene
Eudes' synodale dekreter finnes i bind 22 av Giovanni Domenico Mansis Sacrorum conciliorum nova et amplissima collectio (Graz: Akademische Druck- u. Verlangsanstalt, 1961). Odette Pontal har utgitt en kritisk edisjon av sisse statutter i ''Les statuts synodaux Français du XIIIe siècle. Tome 1: Les Statuts de Paris et le synodal de l'ouest.'' Paris: Bibliothèque Nationale, 1971.
The Colonel and the King
The Colonel and the King er en amerikansk stumfilm fra 1911.
Handling
Etter bestefarens død bestiger lille George IV av Sachsen tronen i en alder av bare syv år. Hans regjeringstid blir imidlertid kort, når palasset deres blir angrepet. Den lille guttekongen blir fengslet, og en gruppe opprørere tar over all makten selv. Kong George blir beordret henrettet i all hemmelighet. Men mannen som får dette oppdraget blir så berørt av den lille kongens ungdom og uskyld.
Aase Hansson
Aase Hansson (født Marksten; 8. august 1917) var en norsk badmintonspiller som representerte Oslo BK.
Hun vant åtte NM-gull i perioden 1947–1952.
Boston Symphony Orchestra
Boston Symphony Orchestra (BSO) eller Boston Symfoniorkester er et symfoniorkester i Boston, Massachusetts, USA.
Orkesteret er blant av de fremste amerikanske symfoniorkestre. Det britiske magasinet Gramophone rangerte i 2010 orkesteret som det ellevte beste i verden. BSO ble grunnlagt i 1881 og spiller de fleste av sine konserter i Boston konserthus, Symphony Hall og om somrene i Tanglewood Music Center.
Norske Fina
Norske Fina var et norsk selskap (1959 til 1999) som distribuerte petroleumsprodukter for det belgiske oljeselskapet Petrofina, som senere ble fransk og fikk navnet TotalFinaElf, senere Total.
Selskapet ble overtatt i 1999 av Norske Shell.
Felipe Caicedo
Felipe Salvador Caicedo Corozo (født 5. september 1988) er en ecuadoriansk fotballspiller som spiller for den saudiarabiske klubben Abha Club.
Klubbkarriere
Caicedo er den eneste ecuadorianske fotballspilleren som noensinne har startet sin karriere som fotballspiller i Europa, da han fikk sin profesjonelle debut i 2006 for klubben FC Basel. Caicedo signerte en kontrakt med den sveitsiske klubben FC Basel fra Rocafuerte i hjemlandet Ecuador i den sveitsiske 2005/2006-sesongen for en hittil ukjent overgangssum mens han var bare 17 år. På grunn av sin unge alder var han opplært i de lavere fotballdivisjonene. Han fortsatte å spille 20 kamper for Basel i den følgende sesongen 2006-2007 og skårte tre sveitsiske Super League-mål.
Den 31. januar 2008 ble det annonsert at den engelske klubben Manchester City FC hadde sikret Caicedos tjenester med en fire og et halvt års kontrakt.
Landslagskarriere
Caicedo er også en av de yngste spillerne som noen gang har spilt for, der han debuterte da han var 16 år mot. Før han ble overflyttet til FC Basel hadde han også spilt noen få landskamper for, inkludert vennskapskampen mot Italia i midten av 2005. Han lyktes dog ikke å bli en del av ecuadorianske fotballtroppen som ble sendt til VM i fotball 2006 i Tyskland.
Ari Freyr Skúlason
Ari Freyr Skúlason (født 14. mai 1987) er en islandsk fotballspiller som spiller for den svenske klubben IFK Norrköping.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Storbritannia under Vinter-OL 1984
Storbritannia under Vinter-OL 1984. Femti sportsutøvere, trettisju menn og tretten kvinner, fra Storbritannia deltok i sju sporter, aking, alpint, bobsleigh, hurtigløp på skøyter, kunstløp, langrenn og skiskyting under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i Jugoslavia. Storbritannia kom på ellevteplass med en gullmedalje.
William B. Ide
William Brown Ide (født 28. mars 1796 i Rutland i Massachusetts i USA, død 19. eller 20. desember 1852 i Red Bluff) var en amerikansk pionér som ledet den kortvarige Californiarepublikken i 1846.
Musoma
Musoma er hovedstaden i regionen Mara i Tanzania. Byen hadde 121 125 innbyggere i 2005. Musoma ligger ved kysten av Victoriasjøen, 550 km nordvest for Dodoma.
Småen
Småen (originaltittel: The Kid) er en amerikansk spillefilm fra 1921 av og med Charlie Chaplin i rollen.
Filmen var den første helaftens stumfilmkomedien og også inneholdt drama. Den mest kjente scenen er hvor Chaplin i rollen som landstrykeren desperat prøver å få tilbake den lille gutten fra barnevernet, og deres følelsesmessige sterke gjenforening. Filmen skal være preget av Chaplins egne emosjonelle reaksjoner over sin egen førstefødte barn som døde rett før innspillingene startet. Den forteller om fattigdom og bygger på Chaplins egne erfaringer med en nådeløs fattigtjeneste i Chaplins barndom i London.
Handling
Filmen innledes ved at en ugift mor forlater sitt nyfødte barn i en rik families bil, og håper at barnet skal kunne få et bedre liv hos dem enn hva hun kan gi det. Hun forlater bilen, og går bort i en park, uvitende om at to tyver stjeler bilen. Men hun angrer, og går tilbake, men da er bilen og barnet borte.
Tyvene oppdager i mellomtiden at de har med et barn i baksetet, og forlater barnet i et slumområde hvor en forbipasserende mann finner det, og tar hånd om det.
Hans (1583–1602)
Hans, prins av Glücksborg, (også hertug Hans, Iohannes), født 26. juli 1583 på Haderslevhus, død 28. oktober 1602 i Moskva.
Småen
Handling
Noen år senere har kvinnen blitt en berømt skuespiller, men har aldri kunne glemme sin lille gutt. Gutten og mannen lever i mellomtiden et fattig liv. De tjener til livets opphold ved at den lille gutten kaster stein gjennom folks vinduer og knuser dem, og mannen selger dem nye.
Fattigvesenet oppdager hvordan de lever og forsøker å ta gutten bort fra mannen. Dette innleder en jakt over hele byen, hvor mannen fortvilet prøver å løpe fra fattigvesenets bil. Han får tak i barnet og de kommer seg unna sosialtjenesten.
Gjennom en rekke ulike tilfeller, kommer barnets biologiske mor i kontakt med dem og forstår at dette er hennes sønn. Hun adopterer barnet og tilbyr mannen å bo sammen med henne og barnet.
Hans (1583–1602)
Biografi
Han var yngste sønn av kong Frederik II og dronning Sophie. Etter at Christian (IV)s utdannelse var overstått, fikk Hans i en periode sin brors lærer Hans Mikkelsen som præceptor. I 1597 ble han sendt til universitetet i Strasburg for å studere, men tilbrakte ikke lang tid der.
Russland
Herfra ble han kalt hjem i forbindelse med forhandlingene mellom Christian IV og den russiske monark Boris Fjodorovitsj Godunov. De to hadde inngått planer om at Hans skulle ekte Godunovs datter Xenia og motta store besittelser i Russland. Det ble lagt grundige forberedelser til bryllupsreisen hvor riksråd Axel Gyldenstjerne ble ansatt som hertugens hovmester. Dessuten skulle Hans ledsages av riksrådene Axel Brahe og Christian Holck samt et følge på 180 personer.
10. august ankom følget Narva, og først den 19. september, etter en strabasiøs reise nådde de Moskva. Etiketten tilsa at Hans ikke umiddelbart fikk se sin brud. Tiden gikk med formaliteter og forhandlinger, og i oktober ble Hans plutselig febersyk, og den 28. august 1602 døde han. Liket ble bisatt i den tyske kirke utenfor Moskva. Først i 1636 ble det sendt via Narva til Danmark, hvor det fikk plass i Roskilde domkirke.
Trivia
Forfatteren Jens Bjørneboe har skrevet en bok, Hertug Hans som omhandler prinsens liv.
Ohio (elv)
Ohio er en elv i Nord-Amerika i det østlige USA. Den er elven Mississippis vannrikeste og nest lengste bielv med sine 1 579 kilometer.
Elvens løp
Elven begynner der elvene Allegheny og Monongahela går sammen ved Pittsburgh. Derfra renner den mot nordvest, gjennom det vestlige Pennsylvania, hvorfra elven renner mot sørvest ved grensen til Vest-Virginia og danner grensen mellom delstatene Ohio og Vest-Virginia. Deretter renner elven mot vest og utgjør Kentuckys grenser mot Ohio, mot Indiana og mot Illinois, før den flyter sammen med elven Mississippi.
Damdinsürengiin Nyamkhüü
Damdinsürengiin Nyamkhüü (født 25. september 1979) er en mongolsk judoka.
Ohio (elv)
Betydning
Ohio har hatt stor betydning i USAs historie, den var hovedtransportåre i den tidlige europeiske ekspansjonen mot vest, og sammen med bielven Tennessee omfatter den vannføringen fra i alt 15 stater. Wilderness Road gikk gjennom Cumberland Gap i Appalachene og endte opp i Louisville ved de eneste store fossene langs Ohios løp. Nedstrøms Louisville kunne de reisende fortsette med båt.
Uenighet om hvem som skulle kontrollere Ohio-dalen var en utløsende faktor for Den franske og indianske krig (1754–1763) mellom Storbritannia og Frankrike, og mange de viktigste slagene i krigen ble utkjempet i området. Elven utgjorde den sørlige grensen for Nordvestterritoriet og dermed også grense mellom slavestatene og de frie statene før den amerikanske borgerkrigen.
Damdinsürengiin Nyamkhüü
Han representerte Mongolia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.
Ohio (elv)
Historie
Ohio var allerede fra tid før Columbus den viktigste transportveien for menneskene i området, som nå er det nordøstlige USA, en betydning den har beholdt helt til moderne tid. På 1700-tallet forsøkte de to største kolonimaktene i Nord-Amerika (Storbritannia og Frankrike) å sikre seg makten over Ohiodalen, denne rivalisering førte under syvårskrigen (1756–63) til at Frankrike mistet mesteparten av sine nordamerikanske kolonier.
Lorina Kamburova
Biografi
I 2014 fullførte hun utdannelse ved Krastjo Sarafov nasjonale akademi for teater- og filmkunst i Sofia.
Hun spilte blant annet i filmene Nightworld, Leatherface og Doom: Annihilation. Samme året startet hun musikkduoen Ross'N Lorina sammen med skuepilleren Rosen Pentsjev.
Hun arneidet på bulgarske, russiske og amerikanske produksjoner, for det meste i skrekkfilmsjangeren.
Kamburova døde den 27. mai 2021 av lungebetennelse på grunn av covid-19 på sykehus i Moskva, 29 år gammel. 6. juni 2021 kl. 12:30 (bulgarsk tidssone) i Varna Church of St. Nicholas Wonderworker var tilbedelsen av hennes levninger, plassert i en hvit kiste. Hun ble gravlagt samme dag i hjembyen Varna.
Otter Island
Otter Island er ei øy i øygruppa Pribilof i Beringhavet. Øya er en del av statistikkområdet Aleutians West i den amerikanske delstaten Alaska, og den ligger 517 kilometer vest for fastlandet, og 8,5 kilometer sør for naboøya Saint Paul.
Øyas navn er en oversettelse fra det russiske Ostrov Bobrovoy, som betyr «oterøyene». Det ble sagt at det ble fanget tusenvis av havotere langs kysten av øya.
Zwickau
Zwickau er en by i den sydvestlige delen av fristaten Sachsen. Innbyggertallet passerte 100 000 i 1944, og den fikk status som storby.
Byen er fødested for bl.a. den romantiske komponisten Robert Schumann.
Phayao (provins)
Changwat Phayao (norsk: provinsen Phayao) er en provins i det det nordlige Thailand. Provinsen grenser mot følgende provinser fra nord mot sør (med klokken): Nan, Phrae, Lampang og Chiang Rai. Den grenser også en kortere strekning mot Laos i nordøst.
Arealet er 6 335,1 km², og befolkningen (2000) anslås til 502 780 innbyggere. Provinshovedstad er byen Phayao.
Administrativ inndeling
Phayao består av i alt ni distrikter (amphoe), som er:
Paul René Gauguin
Paul René Gauguin (født 27. januar 1911 i København, død 14. februar 1976 i Spania) var en norsk maler og grafiker, som var sentral innenfor den retningen innen norsk grafikk som er blitt kjent som den norske fargetresnittskolen. Han ble særlig kjent for sine fabeldyr.
Bakgrunn
Paul René Gauguin var sønnen til maleren Pola Gauguin og sønnesønnen til den franske impresjonisten Paul Gauguin.
Paul René Gauguin flyttet med familien til Provence 1924, senere til Rouen der han tok examen artium ved det norske Lycée Pierre Corneille 1930. Han ble fisker på Mallorca og Ibiza, der han i perioden 1930–1935 også lærte seg å lage tresnitt. Sammen med Jacob Brinchmann og Leif Borthen bodde han i Erling Winsnes' jordhytte i Alcúdia.
Karriere
Han debuterte på Høstutstillingen i 1936, men i 1938 ble han Dagbladet-journalist i Spania.
Tidlige verker av Gauguin hadde politisk tematikk. Det første viktige fargetresnittet, Barcelona (1939-1942), hadde motiv fra den spanske borgerkrigen. Etter den andre verdenskrig arbeidet han som journalist i avisen Friheten, partiorganet til Norges Kommunistiske Parti.
Våren 1947 stilte han sammen med Frithjof Tidemand-Johannessen ut i Galleri Per i Oslo, og denne utstillingen bidro til at flere kunstinteresserte nordmenn ble oppmerksomme på ham. I 1948 laget han verkene Protest, Hellas og Shalome Israel, som var uttrykk for hans engasjement for hendelser i det politiske verdensbildet.
Fra 1950-tallet ble kunsten hans mer poetisk, med landskap, figurscener og mytologiske motiv. Gjennom illustrasjonene han laget til Inger Hagerups Så rart, som ble utgitt i 1950, nådde han et enda større publikum enn tidligere. Gjennomgående motiver i Gauguins kunst var dyr og insekter, gjerne med utgangspunkt i hans egne observasjoner på ulike reiser, eller fra tiden han var bosatt ved Middelhavet. Piken fra Samos, Fra Athen og Steinbærerskene fra 1958 kan minne om dekorerte greske vaser. Han eksperimenterte mye med trykkteknikk og materiale. Han drev således for eksempel med silketrykk, la på metallfolie etter trykking og overtrykket.
Fra 1960-tallet laget Gauguin materialbilder, metallskulpturer og kollasjer som kunne være humoristiske og dekorative. De var ofte abstrakte, men kunne minne om mennesker, dyr, fugler og insekt.
I tiden 1939-45 laget han teaterdekorasjoner for Unge Trøndelag Teater, noe han senere også gjorde for Nationaltheatret i 1951. Han dramatiserte ved Folketeatret 1954 og dekorerte med Knut Rumohr på OL-bygget Hotel Viking 1952, samt hurtigruteskipet MS «Nordstjernen» 1956. Men da han hadde vært i Hellas 1955 begynte han med emalje og jernskulpturer, utover 60-tallet med skrapjern.
Kirsti Bakken Kristiansen
Kirsti Bakken Kristiansen (født 1985) er en norsk folkemusiker, kveder og sanger fra Gjøvik, som har fordypet seg i tradisjonsmusikken fra Gjøvik og Vestoppland. Kirsti har en variert musikalsk bakgrunn. I tillegg til utdannelsen som folkesanger ved Norges musikkhøgskole har hun studert populærmusikk, musikalteater og låtskriving. Kirstis kunstnerskap har omfattet flere samarbeid med musikere fra ulike kulturer og ulike musikalske sjangere.
Diskografi
Medvirker på
Beata Bartków-Kwiatkowska
Beata Bartków-Kwiatkowska (født 22. november 1981) er en polsk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hennes beste resultat var nummer 44 i 10 meter luftpistol.
Luxembourg under EM i friidrett 1978
Luxembourg deltok med to utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Luxembourg tok ingen medaljer under mesterskapet.
Walrus Island
Walrus Island er ei øy i øygruppa Pribilof i Beringhavet. Øya er en del av statistikkområdet Aleutians West i den amerikanske delstaten Alaska, og den ligger 486 kilometer vest for fastlandet, og 11,7 kilometer øst for naboøya Saint Paul.
Øyas navn er en oversettelse fra det russiske Ostrov Morzhovoy, som betyr «hvalrossøyene».
Tina Bay
Tina Bay (født 30. mai 1973 i Odda) er en norsk tidligere langrennsløper. Hun representerte Idrettslaget Korlevoll-Odda.
Ta Nei
Ta Nei (khmer: ប្រាសាទតានៃ ) er et lite steintempel i Angkor, Kambodsja bygget sent i det 12. århundre og dedikert Buddha. Det ble bygget i kong Jayavarman VIIs regjeringstid og utvidet under Indravarman II. Tempelet ligger ca. 200 meter vest for det nordvestre hjørnet av Østre Baray, et av de store reservoarene i Angkor.
Det opprinnelige templet målte 35 x 26 meter, men etter to utvidelser ble det 55 x 47 meter. Bymurer ble sannsynligvis også påbegynt, men aldri fullført, i dag står bare to gopuraer i øst og vest igjen av disse. Tempelet er i dag gjengrodd, men planer om restaurering foreligger.
Ulcinj
Ulcinj (serbisk: Улцињ, albansk: Ulqin) er en kommune og by helt sørøst i Montenegro, på grensen mot Albania. Den er en av de eldste byer på Adriaterhavskysten. Byen har 10.828 innbyggere (2003), mens det i kommunen Ulcinj var 20.290 mennesker på samme tid.
Ulcinj er albanernes sentrum i Montenegro, de utgjør 72% av befolkningen i kommunen. 12% er montenegrinere, 7% serbere, og 5% er muslimer og bosnjaker.
Saskosjøen (Sasko jezero) er landets nest største med 3,64 km². Lengst øst i kommunen renner den brede grenseelven Bojana fra Shkodërsjøen og ut i Adriaterhavet. Øya Ada Bojana ligger i elvedeltaet, som det sørøstligste punktet i landet helt på grensen til Albania.
En tidligere flyplass har blitt nedlagt. Det går derimot gode veiforbindelser østover til Shkodër (E-851), og samme motorvei vestover til nabobyen Bar og videre til Podgorica eller Budva.
Ulcinj preges av turisme, som er en viktig inntektskilde. Det er lange sandstrender og vakker natur i kommunen. Mange turister oppsøker roen og det unike biologiske livet på øya Ada Bojana. Mange albansk-amerikanere og amerikanere som har flyttet hjem til Albania, ferierer i Ulcinj.
Jordin Sparks
Jordin Sparks (født 22. desember 1989 i Phoenix, Arizona) er en amerikansk vokalist og vinner av sjette sesong av American Idol i 2007.
Tidlig liv
Jordin er barn av NFL-spiller Phillippi Sparks og Jodi Weidmann, og ble født i Arizona i 1989. Hun har en yngre bror (Phillippi Sparks, Jr) som også spiller amerikansk fotball. Hun bodde i en periode i New Jersey hvor hun gikk på Orchard Elementary School. Hun gik så på Northwest Community Christian School i Arizona ut 8 klasse, hvor hun så gikk på Sandra Day O'Connor High School frem til 2006. Hun fikk så hjemmeundervisning for å kunne konsentrere seg å synge. Hun begynte med å ta sangtimer i en alder av 14 år hos sangpedagog Melissa Black.
Jordin er evangelist og går i Calvary Community Church i Phoenix, Arizona. På hennes American Idol biografi takker hun sine foreldre og Gud for at hun vant. Hun går med en «Purity/promise ring» som symboliserer at hun vil være jomfru frem til hun gifter seg, noe som hun adresserte på 2008 MTV Video Music Awards da Russell Brand gjorde narr av ringene til Jonas Brothers. Hun sa senere i programmet da hun mottok en pris; «I just have one thing to say about promise rings. It's not bad to wear a promise ring, because not everybody — guy or girl — wants to be a slut» (jeg har bare en ting å si om løfteringer. Det er ikke noe galt å gå med løftering, fordi ikke alle – gutter eller jenter – vil være promiskuøse).
Ulcinj
Kvinnestranden i Ulcinj
Sandstrendene Ultsinya, som er cirka 13 kilometer, har blitt et varemerke for det sørlige området av den montenegrinske kyst. I tillegg finnes en strand som kalles kvinnestranden. I mer enn et århundre har kvinner kommet dit for behandling av ufruktbarhet og andre kvinneplager. Denne stranden ligger mellom "den lille stranden", ved strandpromenaden og "den lange stranden". På kvinnestranden kommer det opp sulfater fra en kilde. Denne bleker sjøbunnen. Kl. 18.00 åpner stranden også for menn. De kommer for å fylle sine flasker med helsebringende vann som skal hjelpe for alt fra hud- til luftveisplager. Denne stranden ligger under pinjeskogen. Her kommer folk med astma o.l. Noen kommer også for å sove under trærne ettersom det visstnok er best virkning tidlig om morgenen. På den lille stranden ved strandpromenaden skal sanden inneholde stoffer som lindrer revmatisme. Unge og gamle med muskel- og skjelettplager begraver seg i sanden og dette i kombinasjon med solen og det svært salte sjøvannet sies å gi lindring til den som plages. I det hele tatt koples Ulcinj gjerne til helsefremmende aktivitet.
Jordin Sparks
Tidlig liv
Før hun deltok i Idol deltok og vant hun flere talentkonkurranser; Sprite Rising Star, GMA Academy, The Proof Is In The Pudding Contest, NBC/PAX America's Most Talented Kids, Colgate Country Showdown og 2007 Drug Free AZ Superstar Search. Hun var en av 6 vinnere av Next Plus Size Model av Phoenix Torrid.
American Idol
Jordin prøvesang for American Idol sjette sesong på sommeren 2006 i Phoenix, og igjen i Seattle etter å ha vunnet Arizona Idol. Hun fikk gullbillett i Seattle og gikk direkte til Hollywoodrunden. På topp elleve finalistrunden sang Jordin Shirley Bassey sin versjon av «I (Who Have Nothing)», og dommerne Simon Cowell og Randy Jackson sa at det var den beste vokale prestasjonen siden showet begynte. Mens hun er med i American Idol får Jordin sin egen fanklubb med navnet «Sparkplugs», som oppretter egen nettside. Jordin vant American Idol sesong seks 23. mai 2007 uten noengang å ha vært blant de 3 på bunn i løpet av sesongen. Hun opptrådte to ganger i den syvende sesongen; en gang i duett med Chris Brown med sangen «No Air», og senere med sangen «One Step at a Time» i finalen.
Etter American Idol
Hun ga ut albumet Jordin Sparks i november 2007. Albumet inneholder bl.a hiten «No Air» som endte på 3.-plass på den amerikanske Billboard listen. Albumet endte på 10.-plass på albumlisten. I 2008 sang hun den amerikanske nasjonalsangen The Star-Spangled Banner på Superbowl XLII. Hun var også med på Alicia Keys sin USA turne samme år som oppvarmingsartist. Hun ble nominert til Best Female Video and Best New Artist på 2008 MTV Video Music Awards 7. september 2008. Hun vant Best Adult Contemporary Artist på American Music Awards samme år. Hun har også sin egen kleskolleksjon; «Sparks». Hennes andre studioalbum er beregnet til å bli utgitt på sommeren 2009.
Folgefonna
Folgefonna er Norges tredje største isbre og ligger på Folgefonnhalvøya i Hardanger og dekker områder i Ullensvang, Etne og Kvinnherad kommuner, alle i Vestland fylke. Folgefonna er en av de sørligste isbreene i Norge.
Natur
Breen hadde i 2006 et samlet areal på 207 km². Breområdet er tredelt med Nordre Folgefonna (26 km²), Midtre Folgefonna (11 km²) og Søndre Folgefonna (167 km²). Breen har flere utløpere ned mot omliggende dalfører. De mest kjente er Bondhusbreen, Buarbreen og Blomstølskardsbreen. Høyeste punkt kan variere, siden det er en isbre. Pr. 2013 er toppen 1662 moh. Istykkelsen er målt opptil 400m.
Folgefonna nasjonalpark ble opprettet i 2005, og omfatter et område på 720 km². Fem elver med nedbørsfelt er allerede varig vernet: Æneselva, Furebergselva, Hattebergselva, Mosneselva og Opo.
Ulcinj
Historie
I 1423 kom byen under Venezias beskyttelse og ble i deres makt til 1571 da tyrkerne erobret og ødela den totalt. Ulcinj ble befridd fra tyrkerne den 11. januar 1878 men ble av Østerrike-Ungarn gitt tilbake til Montenegro den 30. november 1880.
Folgefonna
Natur
Folgefonna er ikke en rest etter istiden. Etter slutten av forrige istid trakk isen seg raskt tilbake, og den isen som lå i området smeltet til slutt helt vekk. Først for omkring 5000 år siden ble Nordre Folgefonna nydannet i en periode med temperaturfall og samtidig økt nedbør. Med periodiske variasjoner har den hatt den omtrentlige utstrekning som den har i dag. De øvrige delene av breen har en parallell historie.