cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ekornes
Ekornes AS er en norsk møbelprodusent med hovedkontor i Sykkylven i Møre og Romsdal. Selskapet er mest kjent for varemerkene Stressless og Svane. Selskapet er Nordens største møbelprodusent, og deres regnskap for 2009 viser 2 587 mill. NOK i driftsinntekter og et driftsresultat på 499,7 mill. NOK. Stressless-fabrikken på Ikornnes produserer omtrent 1500 Stressless-stoler daglig.
Historie
Ekornes ble etablert av Jens E. Ekornes i 1934, som J.E. Ekornes Fjærfabrikk. Bedriften startet med tre ansatte og produserte fjærer til møbler og madrasser. Samme år startet også produksjon av madrasser, og Svanemadrassen ble lansert i 1935. I 1947 begynte fabrikken å produsere møbeldeler i tre til sovesofaer og madrassokler.
Varemerket Stressless ble patentsøkt i 1970 og kom i produksjon 1971. På 1970-tallet innledet Svane Møbler AS samarbeid og gikk inn på eiersiden i Stranda Lenestolfabrikk AS og Gjerde Møbler AS. Ekornes Grodås AS ble etablert i 1976. I 1979 skiftet selskapet på nytt navn, denne gangen til Ekornes AS. Jens Petter Ekornes gikk samme år inn som administrerende direktør i selskapet som da hadde 809 ansatte.
I 1990 startet en snuoperasjon i selskapet. Jens Petter Ekornes var på ny tilbake som administrerende direktør, og styret ble byttet ut. I 1992 gikk selskapet med overskudd for første gang siden 1984. Produksjonen ble samlet i Norge, og i 1994 var den konsentrert på fire anlegg; Ekornes Fetsund AS, J.E. Ekornes AS (Ikornnes), Ekornes Stranda AS (Stranda) og Ekornes Grodås AS (Grodås). Samme år oppnådde selskapet et rekordresultat med 64,4 millioner kroner. Ekornes AS ble børsnotert 6. april 1995 og skiftet navn til Ekornes ASA januar året etter. Ekornes Hareid AS ble etablert i april 1996, og i mai overtok Ekornes driften av Utgård Mestermøbler AS i Hareid. Jens Petter Ekornes gikk samme år over i stilling som konsernsjef i Ekornes ASA. Nils-Fredrik Drabløs ble ny administrerende direktør. Sofafabrikkene Ekornes Grodås AS, Ekornes Stranda AS og Ekornes Hareid AS ble i 1999 fusjonert til et felles selskap, Ekornes Møbler AS.
I januar 2009 kom det melding om at Ekornes må kutte rundt 180 årsverk på bakgrunn av økonomiske problemer. Fabrikken på Stranda hadde 74 ansatte, men ble lagt ned 30. april, og produksjonen ved fabrikken ble flyttet til Ekornes Hareid AS.
I 2018 ble Ekornes kjøpt opp av kinesiske Qumei Home Furnishings Group. Ekornes som inntil september 2018 ble omsatt under tickeren EKO på Oslo Børs ble tatt av børsen av de nye eierne og minoritetsaksjonærene tvangsutløst.
Produksjonsanlegg
Ekornes har flere produksjonsavdelinger rundt om i Norge, med unntak av fabrikkene på Fetsund og Grodås ligger alle på Sunnmøre.
Distribusjon
Ekornes sine produkter distribueres i mange land. Selskapet har opprettet egne markedsavdelinger for markedene Sentral-Europa, Sør-Europa, Skandinavia (eget for Danmark), Finland, Storbritannia/Irland, USA/Canada, Asia/Oseania, Japan og Brasil.
Konsernet kuttet i 2006 møbelkjeden Skeidar som forhandler i Norge og valgte å satse på kjedene Møbelringen, Living og en del uavhengige møbelhandlere.
Gjeldende
Ekorneskonsernet har flere kjente varemerker, noen av disse er:
Samfunnsdeltakelse
Ekornes er en stor aktør i lokalsamfunnet, særlig som en arbeidsplass med mange ansatte. Selskapet har også bidratt på andre måter. Det var en pådriver for å få bygget Sykkylvsbrua og bidrog i 2000 med kapital til byggingen. Hvert år arrangerer selskapet Ekornes Alpinfestival i samarbeid med Sykkylven IL på Sunnmørsalpane Skiarena Fjellseter.
Herbert A. Wagner kraftverk
Herbert A. Wagner kraftverk  er et kull-, olje- og gasskraftverk i Anne Arundel County, delstaten Maryland i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 1040 MW, fordelt på 4 blokker / turbiner.
Anlegget ble påbegynt omkring 1956 og stod ferdig i 1972. Brenselkilden er kull, naturgass og olje. Operatør er selskapet Constellation Energy.
I 2006 hadde hele anlegget utslipp på 3,673 millioner tonn CO2.
Nils Ferlin-Sällskapet
Nils Ferlin-Sällskapet ble grunnlagt i, ett år etter Nils Ferlins bortgang, av noen av hans venner. Initiativtaker til Nils-Ferlin-selskapets opprettelse var Carl-Emil Englund og Ingegerd Granlund. Hensikten med selskapet var å innstifte et stipend til «verdige svenskspråklige lyrikere». Det første Ferlin-stipendet, som senere byttet navn till Ferlinprisen, ble delt ut i. Fra og med har Nils Ferlin-Selskapet også årlig delt ut en trubadurpris.
Medlemsavisen Poste Restante har utkommet siden med to nummer/år og behandler artikler om Ferlin og presenterer prisvinnerne.
Lyon County (Minnesota)
Lyon County er et fylke i den amerikanske delstaten Minnesota. Det ligger i de sørvestlige delene av staten og grenser mot Yellow Medicine County i nord, Redwood County i øst, Murray County i sør, Pipestone County i sørvest og mot Lincoln County i vest.
Lyon Countys totale areal er 1 869 km² hvorav 19 km² er vann. I 2000 hadde fylket 25 425 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Marshall.
Fylket har fått sitt navn etter general Nathaniel Lyon som døde under den amerikanske borgerkrigen.
Anders Johansen (fotballdommer)
Anders Johansen (født 17. juni 1982) er en norsk fotballdommer som representerer Brevik Fotball. Han begynte å dømme i 1998 og har vært dommer i Adeccoligaen siden 2008.
David Goodwillie
David Goodwillie (født 28. mars 1989 i Stirling) er en skotsk fotballspiller som spiller i Dundee United FC, på lån fra Blackburn Rovers FC.
Han har spilt på alle de aldersbestemte skotske landslagene og debuterte på i en landskamp mot  16. november 2010, hvor Skottland vant 3–0. Goodwille kom inn som innbytter for Kris Commons i det 76. minutt.
Goodwillie debuterte for Dundee United som 16-åring i 2005, og scoret sitt første mål rett før sin 17. bursdag.
Slaget ved Blackett Strait
Slaget ved Blackett Strait (japansk:ビラ・スタンモーア夜戦 Slaget ved Vila-Stanmore) var et sjøslag i Stillehavskrigen under andre verdenskrigen som utspilte seg den 6. mars 1943 i Blackett Strait mellom øyene Kolombangara og Arundel, Salomonøyene.
Feriepenger
Feriepenger er en godtgjørelse en arbeidstaker opparbeider seg rett til gjennom kalenderåret forut for ferieåret. Feriepenger er et prosenttillegg til den lønnen som er utbetalt året før pengene skal utbetales. I Norge er retten til feriepenger nedfelt i ferieloven. Feriepenger er et begrep i Norge, Sverige (semesterlön), Danmark (feriepenge), Belgia og Nederland (vakantiegeld), Tyskland og Østerrike (Urlaubsgeld).
Norsk lov
Dersom man ikke har vært i jobb året før, har man stadig rett på ferie, men ikke rett til feriepenger. Ferieåret er det året ferien avvikles. De feriepengene man opptjener i opptjeningsåret, utbetales i forbindelse med ferieavviklingen i det påfølgende ferieåret, senest en uke før ferien starter.
Retten til feriepenger er knyttet til arbeidstakerbegrepet; det at man utfører arbeid i annens tjeneste. Frilansere og selvstendig næringsdrivende har derfor ikke rett til feriepenger etter den norske ferieloven.
Feriepengene utgjør 10,2 % av feriepengegrunnlaget. Arbeidstakere over 60 år har krav på 12,5 %. Arbeidstakere som omfattes av en tariffavtale som gir en femte ferieuke mottar 12 % (arbeidstakere over 60 år 14,3 %).
Rock Springs kraftverk
Rock Springs kraftverk er et varmekraftverk i delstaten Maryland i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 692 MW, fordelt på 4 like store blokker / turbiner.
Anlegget ble påbegynt omkring 2000 og stod ferdig i 2003. Brenselkilden er naturgass og olje. Operatør er selskapet North American Energy Alliance.
Klaus Knegg
Klaus Knegg (eng. Horace Horsecollar) er en tegnefilm- og tegneseriefigur skapt av Ub Iwerks og Walt Disney. Klaus Knegg opptrer som regel som bifigur i fortellingene om Mikke Mus. Hans første opptreden var i filmen The Plow Boy fra 1929. Klaus Knegg er en hest og går alltid med et karakteristisk bogtre rundt halsen. Han er venn av Mikke Mus, Langbein og Klara Ku.
Noen ganger er det små antydninger om en romantisk forbindelse mellom Klaus og Klara, selv om seriene aldri har utdypet dette. Også mellom Klara og Langbein kan det til tider hintes om en mulig romantisk tiltrekning, men Klaus og Langbein ser ikke ut til å oppfatte hverandre som rivaler.
Eksterne lenker
Liste der Bewohner Entenhausens
Westbrook gasskraftverk
Westbrook gasskraftverk er et gasskraftverk i Westbrook i delstaten Maine i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 1370 MW, fordelt på 1 blokk / 2+1 turbiner.
Anlegget ble påbegynt omkring 1998 og stod ferdig i 2001. Brenselkilden er naturgass fra Sable Island, som kommer fra gassfeltet der med rørledning. Operatør er selskapet Calpine Corp.
Naoki Yasuzaki
Naoki Yasuzaki (japansk: 安崎 直幹, Yasuzaki Naoki) (født 1. august 1969 i Niki) er en japansk tidligere skihopper som representerte NTT Hokkaidō.
Han deltok i verdenscupen fra 1990, med 28.-plass i 1994/95 som beste sammenlagtplassering. Samme sesong ble han også nummer 20 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 4.-plass i normalbakken i Lahtis 6. mars 1993. Han var også på det japanske laget som vant lagkonkurransen i storbakken i Planica 27. mars 1993.
Naoki Yasuzaki var på det japanske laget som tok bronsemedaljer i lagkonkurransen i VM i Thunder Bay i 1995. I storbakken ble han nummer 22. Han deltok i VM i skiflyging i 1990, 1994 og 1996, med 31.-plass (av 43 deltakere) i Planica i 1994 som beste plassering.
Carlo Gesualdo
Don Carlo Gesualdo, Principe di Venosa (født 8. mars 1566 i Venosa, provinsen Potenza, død 8. september 1613 i Gesualdo, provinsen Avellino) var en napolitansk fyrste og komponist.
Gesualdos betydning hviler på hans uttrykksfulle madrigaler, mange skrevet i et dristig kromatisk tonespråk man ikke finner maken til før på 1800-tallet. På grunn av et trippeldrap han sto bak har mange gått ut fra at det intense madrigalspråket hans kan være et uttrykk for anger og fortvilelse, og han er derfor blitt viet mye oppmerksomhet opp gjennom musikkhistorien.
Biografi
Gesualdo ble født inn en aristokratisk familie. Faren var regjerende principe av det lille fyrstedømmet Venosa. Moren, Girolama Borromeo, var niese av pave Pius IV og søster av kardinal Carlo Borromeo, en ledende aktør under motreformasjonen.
Ved hoffet fikk Gesualdo tidlig en grundig musikalsk utdannelse og opplæring i bassluttspill. Han spilte også cembalo og gitar, og viste liten interesse for annet enn musikk.
Etter at broren døde, rykket han opp i arverekkefølgen, og ble i 1586 regjerende principe. Samme år giftet han seg med sin kusine, Donna Maria d'Avalos, datter av markien av Pescara. To år senere startet hun og hertug Fabrizio Carafa av Andria en kjærlighetsaffære som de holdt gående i to år før Gesualdo begynte å ane hva som foregikk. En dag ga han beskjed om at han skulle ut på en flere dagers jakttur, men vendte tilbake samme kveld og tok kona og elskeren in flagrante delicto. Hva som så skjedde ble aldri fullstendig oppklart, men det regnes som ubestridt at han egenhendig drepte kona. Samme natt døde også elskeren hennes og et barn med uklart farskap, men rettsundersøkelsen klarte ikke å fastslå om det var han selv eller hans håndgangne menn som drepte dem. De mishandlede ofrene la han til alles påsyn foran palasset. Som høyadelig var Gesualdo fritatt fra rettsforfølgelse, men da han sto i fare for at ofrenes familier ville hevne udåden, flyktet han til familieslottet og holdt seg i ro der de neste fire årene.
Etter bistand av onkelen, kardinal Alfonso Gesualdo, ble det i 1594 gjort forberedelser til ekteskapsinngåelse med Leonora d'Este, niesen til hertug Alfonso II av Ferrara. I den anledning flyttet Gesualdo til Ferrara, et senter for tidens fremadskuende musikk, og her ble han kjent med Luzzasco Luzzaschi som samme år ble førsteorganist i d'Este-familiens hoff. Gesualdo skrev sannsynligvis størstedelen av sine komposisjoner de to årene han bodde i byen. Han publiserte også sin første madrigalbok i Ferrara.
I 1595 flyttet han og den nye kona tilbake til familiepalasset. Han skaffet seg et lite ensemble med briljante musikere og bygde opp et musikalsk senter etter mønster fra Ferrara, men beregnet på ham alene. Han forlot sjelden palasset og musikken var hans eneste glede. Det meste av det han skrev ble publisert i Napoli i 1603 og 1611, og de mest intenst kromatiske og vanskelig tilgjengelige verkene hans stammer fra tiden i selvvalgt isolasjon.
I 1600 døde en sønn, det eneste barnet Gesualdo hadde med sin andre hustru. Hun beskyldte ham for mishandling, tilbrakte mer og mer tid utenfor det isolerte palasset, og d'Este-familien forsøkte å få ordnet en skilsmisse. I de senere årene led Gesualdo av stadig dypere depresjoner, kanskje delvis forårsaket av anger, han hadde for eksempel en tjener med spesialoppgave å gi ham en daglig omgang med pisken. Han døde isolert i familiepalasset i Avellino. Det antas at han led av en form for bipolar lidelse.
Musikk
Gesualdos verk omfatter en rekke kirkemusikalske komposisjoner, bl.a. responsorier for liturgien i den stille uke. Dessuten skrev han motetter og sju madrigalbøker, hvorav den siste er tapt.
Gesualdo levde i overgangstiden mellom renessansen og barokken, men stilmessig tilhører musikken til 1500-tallets vokalpolyfoni. Komposisjonene kjennetegnes av hyppig bruk av kromatikk og uventede modulasjoner som understreker tekstmaterialets meningsinnhold, og han kan i den sammenheng sies å tilhøre tradisjonen til madrigalister som Luca Marenzio og Claudio Monteverdi.
Mottakelseshistorikk
Gesualdo fikk begrenset innflytelse i sin egen tid, men napolitanske madrigalkomponister imiterte stilen hans til ut på 1620-tallet. Komponister som Sigismondo d'India, Antonio Cifra, Michelangelo Rossi, Giovanni de Macque, Scipione Dentice og Girolamo Frescobaldi skrev polyfone madrigaler i en imiterende Gesualdo-stil.
Gesualdos verk forble akseptert i hoffkretser og akademiske miljøer i noen tiår etter hans død, men interessen forsvant da operaen gjorde sitt seiersrike inntog.
På 1900-tallet gjorde den dristige stemmeføringen og harmonikken at madrigalene igjen ble sett på som interessante, og en rekke komponister studerte Gesualdo. For eksempel bearbeidet Igor Stravinskij tre madrigaler i ''Momentum pro Gesualdo di Venosa ad CD annum. Three Madrigals recomposed for instruments'' (1960). Stravinskij skrev om Gesualdo i Themes and Conclusions: ''«... as Gesualdo’s mode of expression is dramatic, highly intimate, and very much in earnest, he weights the traditional madrigal of poised sentiments and conceits, of amorous delicacies and indelicacies, with a heavy load.»''
I 1990-årene kom det enda en bølge av interesse for den historiske figuren Gesualdo og hans musikk. Det franske vokalensembelet Les Jeunes Solistes gav Klaus Huber i oppdrag å komponere de manglende Lamentationes til Gesualdos langfredagsresponsorier. I 1993 la han med Quia clamavi ad te: Miserere fram Lectio prima. Besetningen ligner den Gesualdo brukte i sine responsorier: cantus, sextus, altus, tenor, quintus og bassus. Jeunes Solistes urframførte under festivalen Wittener Tage für neue Kammermusik i 1997 den fullstendige serien Lamentationes. Samlingen bærer tittelen Lamentationes Sacrae et Profanae ad Responsoria Iesualdi.
Den italienske komponisten Salvatore Sciarrino har ved siden av madrigalbearbeidelser, eksempelvis Le voci sottovetro for ensemble og stemme (1998), skrevet en burleske i den sicilianske dokketeatertradisjonen, Terribile e spaventosa storia del Principe da Venosa et della bella Maria for mezzosopran, saksofonkvartett og slagverk (1999) og operaen Luci mie traditrici (1996–1998, «Den dødelige blomsten»).
Andre bearbeidelser av Gesualdo-materiale for operascenen er Alfred Schnittkes Gesualdo, opera i syv bilder, en prolog og en epilog (1994) og Franz Hummels Gesualdo, opera i to akter (1996). I 1995 kom Werner Herzogs film Tod für fünf Stimmen. Den 9. oktober 2010 ble operaen Gesualdo med musikk av Marc-André Dalbavie og libretto av Richard Millet uroppført på Opernhaus Zürich som oppdragsverk av operahuset.
Verk
<div style="">
Soledade (Rio Grande do Sul)
Soledade er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Vassfjellet
Vassfjellet er et fjell som ligger i Melhus og Trondheim kommune i Trøndelag. Vassfjellet er 710 moh. Den gamle pilegrimsveien til Nidaros passerte på østsiden av fjellet. På toppen er det en TV-mast som er 212 meter høy. Vassfjellet er et turmål. Det finnes elg og kongeørn i området.
Vassfjellet Skisenter
Vassfjellet skisenter ligger på østsiden (Klæbusiden) av Vassfjellet. Anlegget eies og drives av sportsklubben Freidig Alpin.
Vassfjellkapellet
Vassfjellkapellet ligger på nordsida av Vassfjellet, nesten 6 km unna toppen, ved Skjøla i Trondheim kommune. Trondheim kristelige studentlag (TKS) er eier og driver av kapellet. Det er bygd på dugnad av TKS og ble vigsla i 1974 av biskop Tord Godal.
København
København er hovedstaden i Danmark og er med 1,375,995 innbyggere i 2014 landets største byområde. Dette omfatter helt eller delvis 18 kommuner. Sentrum for byområdet utgjøres av Københavns kommune som med sine 605,985 innbyggere (2018) er Danmarks mest folkerike. I hele den 3,030 km² store Hovedstadsregionen, som også sammenfaller med Københavns lokaltrafikkområde, bor det ca. 1,9 millioner mennesker. Den danske hovedstad er i tillegg sentrum for Øresundsregionen som inkluderer Malmö. Øresundsregionen dekker 20,649 km² av Danmark og Sverige og har 2,5 millioner innbyggere (2010) i Danmark og 3,7 millioner innbyggere (2010) når også den svenske delen regnes med. Denne regionen er blant Europas fremste sentra for innovasjon, bioteknologi og andre kompetansenæringer.
København ligger på Sjællands østkyst og strekker seg inn over deler av Amager i øst. En rekke broer og en tunnel forbinder bydelene på Sjælland og Amager. Siden 2000 har København og Malmö vært forbundet via Øresundsforbindelsen.
I København finnes Danmarks sentrale institusjoner som Folketinget, kongehuset, høyesterett og den statlige sentraladministrasjonen. Byen er nasjonens kulturelle og økonomiske senter og et viktig trafikknutepunkt med Danmarks største lufthavn og banegård, samt en av de største havnene i Norden.
Københavns historie kan føres tilbake til omkring år 800 da det lå en mindre fiskelandsby hvor byens sentrum ligger nå. Fra 1300-tallet ble byen Danmarks rikeste og mest betydningsfulle – en status som den har fastholdt siden. I dag bor ca. 24 % av Danmarks befolkning i Københavns byområde. Etter en økonomisk nedgangstid i slutten av det 20. århundre, har byen på 2000-tallet opplevd stor økonomisk og kulturell fremgang. København er hjemsted for en rekke store virksomheter og kulturinstitusjoner som A.P. Møller-Mærsk, Carlsberg, Parken, Nationalmuseet og Operaen.
Etymologi
I middelalderen het byen Køpmannæhafn på gammeldansk; et navn som betyr kjøpmennenes havn. Københavns strategiske plassering i Øresund var av stor betydning for handelen i området ettersom Nord-Europas sannsynligvis viktigste skipsled passerte Øresund. Navnet kan ses som et uttrykk for den betydning dette ble tillagt. Tidligere har navnet på byen sannsynligvis vært Havn.
En rekke andre navn bygget over det opprinnelige danske navnet for byen brukes på forskjellige språk. Som eksempler kan nevnes tysk og nederlandsk Kopenhagen, engelsk Copenhagen, fransk, portugisisk og spansk Copenhague, latin Hafnia, tsjekkisk Kodaň og islandsk Kaupmannahöfn. I 1923 ble den latinske utgaven av navnet basis for navngivningen av det nylig oppdagede grunnstoffet hafnium, ettersom oppdagelsen skjedde på Niels Bohr-instituttet.
Avgrensning og definisjon
I dagligtale brukes navnet København både om Københavns kommune og om byområdet som helhet – som også omfatter hele eller deler av 17 andre kommuner.
Det samlede byområdet defineres av Kort & Matrikelstyrelsen og Danmarks Statistik på bakgrunn av FNs retningslinjer hvor et enhetlig byområde (på norsk tettsted) ikke må ha mer enn 200 meter mellom bygningene, parker og lignende ikke medregnet. Mange innbyggere i København identifiserer seg allikevel med den kommunen de bor i. I praksis er København så tett bebygget at man mange steder vanskelig merker hvor grensene mellom de enkelte kommuner faktisk går. Utenforstående vil allikevel typisk betrakte byen som en helhet. Derfor oppgis Københavns innbyggertall noen steder til ca. 0,65 mill. (kommunen) eller ca. 1,9 mill. (regionen), hvor det rette folketallet utfra internasjonale definisjoner er ca. 1,4 mill (pr. 1.1.2011).
Selv om byområdet er klart avgrenset fra myndighetenes side, benytter de forskjellige betegnelser for det. Kort & Matrikelstyrelsen bruker København, mens Danmarks Statistik benytter Hovedstadsområdet, og på veiskiltene langs innfartsveiene har Vejdirektoratet valgt Storkøbenhavn. København er imidlertid den eneste av de tre betegnelsene som er autorisert av Stednavneudvalget. Det er i alle tilfelle det samme området man mener.
I tillegg har en rekke administrative inndelinger brukt København eller Hovedstaden i sitt navn. For eksempel omfatter Region Hovedstaden også Bornholm, selv om denne øya ligger ca. 130 km borte, og det tidligere Københavns amt omfattet tross navnet ikke Københavns kommune, selv om amtets hovedsete lå der i en årrekke.
Forhistorie frem til 1100-tallet
thumb|A: Absalons ringmur. B: Tårn. C: Senere middelalders fundamenter. D: Absalons brønn (med overdekket tilgang). E: Vannutløp. F: Bakerovn, middelaldersk. G: Omriss av [[Københavns slott. Skravert: Nåværende Christiansborg.
Absalons borg ble grunnlagt i 1166 eller 1167, der senere Københavns slott og Christiansborg kom til å ligge. Borgen ble erobret i 1369 og revet av Lybekkerne, men senere gjenreist i murstein. Borgen var viktig for utviklingen av byen København. Rester av Absalons borg ligger fortsatt under Christiansborg.]] Det finnes en del funn fra forhistorisk tid i Københavnområdet. I forbindelse med byggingen av Amager Strandpark ved Øresund ble det for eksempel funnet levninger etter en kystnær boplass fra yngre steinalder. Gravhauger i forstedene minner om menneskelig aktivitet i forhistorisk tid, og mange av bynavnene i nærheten av København vitner om bosetninger i det storkøbenhavnske området i vikingtiden.
I området ved Gammeltorv har det etter all sannsynlighet bodd mennesker i lengre tid før Kristi fødsel enn etter. Ertebøllekulturens jegere laget sine flintvåpen her 4–5 tusen år f.Kr.
Byens første kirke ble bygget i treverk på 1100-tallet, den var 13 meter lang og sto midt i det som nå er Frederiksberggade, foran nr. 25. Den var oppkalt etter Sankt Clemens. Oppå stolpene etter denne første Clemenskirken ligger fundamentet til den neste Clemenskirken, som var 25 meter lang og bygget av stein. Den rakk bort under der Frederiksberggade nr. 36 ligger i dag.
Lenge gikk man ut fra at det rundt år 1,000 ikke var annet enn et lite fiskevær der København ligger i dag. Fiskeværet lå umiddelbart nord for der København rådhus ligger, ved Mikkel Bryggers Gade, som den gang lå ut mot havet. Men i forbindelse med utgraving av metroen har man funnet spor av flytebrygger ved Gammel Strand som daterer seg helt tilbake til rundt år 800. Ved utgravingen til Kongens Nytorv metrostasjon har man også funnet spor av en gård fra vikingtiden.
Første gang København nevnes i skriftlige kilder er i forbindelse med et sjøslag mellom Svein Estridsson og den norske kongen Magnus den gode i 1043, og da under navnet Havn. Deretter er det stille om byens skjebne i de neste 120 år, noe som kan være et tegn på at byen i forhold til andre danske byer på denne tiden har vært av sekundær betydning.
Byens grunnleggelse
Det er sannsynlig at den sentrale plasseringen mellom de store domkirkebyene Lund og Roskilde har medvirket til fremveksten av København som by. Den naturlige havnen og den lille øya Slotsholmen, som var lett å forsvare, har sikkert også vært viktige faktorer.
I Saxo Grammaticus' verk Gesta Danorum fortelles det at den lille byen Portus Mercatorum («Køpmænnahafn») ble overbrakt til biskop Absalon omkring 1160. Det nøyaktige årstallet kjenner man ikke ettersom Absalons gavebrev har gått tapt. Hos Rigsarkivet ligger det imidlertid et dokument utstedt drøyt 30 år senere, den 21. oktober 1186. Dette dokumentet er et stadfestelsesbrev fra pave Urban III, et pergament med paveseglet hengende sist i brevet.
Fra omkring 1167–1171 bygget Absalon en borg og en bymur på stedet. Sannsynligvis lå borgen på Slotsholmen, hvor Christiansborg ligger i dag. Det var sannsynligvis også Absalon som bygget byens første kjente kirke, Sct. Clemens.
København i middelalderen
Under Absalons ledelse begynte byen å vokse, og særlig på 1200-tallet utvidet byen seg slik at den etter hvert kom til å dekke en større del av området mellom Kongens Nytorv og Rådhuspladsen. Vor Frue kirke, Gråbrødrekloster, Skt. Peder og Skt. Nikolai ble alle bygget i første halvdelen av 1200-tallet. Dette århundret var en urolig tid i dansk historie, noe som kom til uttrykk gjennom skiftende bispers og danske kongers intense kamp om retten til byen og dens gods. Biskop Jakob Erlandsen kunne imidlertid i 1251 tvinge den pressede kong Abel til å overgi ham byen og denne biskopen ga i 1254 byen dens første byrettigheter. Men bare fem år senere, i 1259, ble byen angrepet og inntatt av den rygiske fyrst Jaromar.
Etter hvert begynte byen å vokse seg til rikets største og mest betydningsfulle, selv om den enda ikke var blitt hovedstad. Plasseringen midt i riket – Skåne var den gang dansk – var ideell. De fremadstormende hansaene som var i krig med den danske kong Valdemar Atterdag, inntok byen og ødela Absalonborgen i 1368, noe som vitner om byens betydning for handel og krigføring på dette tidspunkt. I 1419 lyktes det endelig en dansk konge, Erik av Pommern, å overta makten over byen fra kirken. De danske kongene betraktet fra nå av byen som sin viktigste by, og i 1443 gjorde Kristoffer av Bayern byen til kongelig residensby. I 1479 ble universitetet grunnlagt.
Under reformasjonen og grevefeiden stilte byens borgere seg på den tapende Christian IIs side, men ble allikevel skånet for større represalier ettersom den nye kongen, Christian III ville holde seg inne med borgerne.
Renessansen, eneveldet og opplysningstiden
Christian IV fikk stor betydning for København. Under han ble byens gamle murer langs Gothersgade lagt ned og utvidet, så de gikk langs den nåværende jernbanelinjen mellom Nørreport og Østerport, utenom hans nyanlagte Nyboder. De eksisterende vollene rundt middelalderbyen ble modernisert. Københavns voller ble også utvidet med forsvarsanlegg av det nyanlagte området Christianshavn. Skitt og lort preget Christian IVs by og dette ville kongen ha en ende på. I gatene gikk grisene løse og spredde møkk. Det kom forbud mot å holde svin innenfor vollene, men det brydde ikke borgerne seg om. Kongen hadde store visjoner for København og fikk satt i gang en mengde tiltak som skulle gjøre byen til en vakker renessanseby.
Fra 1658–1660, under første Karl Gustav-krig, var København som siste område i riket under dansk kontroll, men under beleiring av de svenske troppene anført av Karl X Gustav. I februar 1659 forsøkte svenskene å innta byen ved et stormangrep, men en felles innsats fra soldater og byens borgere holdt dem tilbake. Etter det mislykkede angrepet holdt svenskene allikevel byen beleiret helt frem til 27. mai 1660.
I forbindelse med innføringen av eneveldet i 1660 under Frederik III ble København en enda viktigere by i Danmark, fordi det var herfra den stadig mer sentralistiske danske staten ble styrt. Byen var imidlertid tospråklig. Mellom en tredjedel og fjerdedel av befolkningen hadde tysk som talespråk, enten de var innvandret fra kongens tyske provinser eller fra andre områder av Tyskland. Inntil 1772 var hærens offisielle språk også tysk. I 1664 ble byens befestning ferdigstilt med byggingen av Kastellet ved Østerport.
I 1711–1712 herjet en av de verste pestepidemier i Københavns historie. Pesten krevde cirka 22,000 av byens rundt 60,000 innbyggere. Noen år etter ble byen rammet av nok en katastrofe, da over en fjerdedel av byen gikk opp i røyk ved en bybrann i 1728.
Inspirert av ideer fra land i det sydlige Europa ble Frederiksstaden nord for Kongens Nytorv grunnlagt i 1748. Det ble et elegant og vel tilrettelagt nytt kvarter med Amalienborg som midtpunkt. Under Revolusjonskrigene i siste halvdel av 1700-tallet opplevde København en sterk oppgangstid som følge av den profitable handelen mellom de stridende makter, England og Frankrike.
Oppgangsperioden sluttet imidlertid for en periode da først Christiansborg brant i 1794 og en bybrann herjet indre by året etter. I 1801 kom den britiske flåten, med Lord Nelson i spissen, for å avkreve Danmarks flåte, noe som også skadet deler av byen. Skadene hadde allikevel langt fra det omfang som den landsatte britiske hær gjorde under det engelske bombardementet av byen i 1807, 90 prosent av byens hus med halmtak brant ned da de britiske troppene brukte det nye våpenet – kruttdrevne raketter, såkalte Congreveraketter, som var ladet med fosfor. Her ble også Vor Frue kirke fra middelalderen helt ødelagt av engelske brannbomber og gikk opp i flammer. Det meste av Københavns indre bybilde er preget av gjenoppbyggingen etter dette bombardementet og de forutgående bybrannene.
Fra 1807 til første verdenskrig
Gjenreisingen av privatboliger etter bombardementet i 1807 gikk raskere enn gjenoppføringen av kvarteret med Vor Frue kirke. Landet gikk bankerott i 1813, og man hadde ikke råd til å gjenoppføre Universitetet, Metropolitanskolen eller Vor Frue kirke før et godt stykke inn på 1800-tallet. Vor Frue kirke ble en ren klassisistisk bygning, tegnet av arkitekt C.F. Hansen, og hans stil kom til å prege byen.
I løpet av 1820-årene kom det omsider fart på økonomien. Kulturelt sett kom København til å danne rammen for en av dansk histories mest givende kulturepoker, Gullalderen, som i tillegg til C.F. Hansen ble preget av blant andre Bertel Thorvaldsen og Søren Kierkegaard.
Senere fulgte industrialiseringen i andre halvdelen av århundret. Etter koleraepidemien i 1853 besluttet man endelig å legge ned de gamle vollene med porter som ble avlåst hver kveld. Militæret hadde allerede i 1852 rykket demarkasjonslinjen mot nord, ut på den andre siden av Søerne i erkjennelsen av at vollene ikke kunne forsvare byen. I 1856, etter epidemien som kostet opp mot 4 800 menneskeliv, opphørte København med å være en festningsby og Nørreport ble, som den første byporten, revet ned samme år, og de øvrige året etter.
Nå ble det tillatt med permanente grunnmurte nybygg utenfor vollene. Denne frigivelsen i kombinasjon med en svært liberal byggelovgivning førte til en byggeboom i brokvarterene, Nørrebro (fra 1850-årene), Vesterbro (fra samme tid), Østerbro (fra 1880-årene), Amagerbro (fra 1890-årene) og Islands Brygge (etablert 1905), og en betydelig økning av innbyggertallet. Rundt 1800 bodde det cirka 100,000 mennesker i hovedstaden og i starten av 1900-tallet bodde om lag 400,000 i byen.
De nye bydelene ble svært ulike. Frederiksberg ble en selvstendig sognekommune i 1857, og samme år ble villakvarteret Rosenvænget på Østerbro grunnlagt. Disse to enklavene ble borgerskapets og de velsituertes kvarterer; her var det natur, lys og luft og for Frederiksbergs vedkommende også underholdning, teater samt landets første zoologiske have. Frederiksberg har beholdt sin autonome status og sin lavtbebygde karakter helt opp til i våre dager. Nørrebro og Vesterbro ble derimot tett bebygget og ble raskt arbeidernes bydeler. Selve vollene ble først sent i århundret gjort om til parker, først Ørstedsparken og Botanisk Have, senere Østre Anlæg og den nå forsvunne Aborreparken. Området mot vest nær Tivoli ble i 1880-årene et forlystelseskvarter. Tivoli ble anlagt allerede i 1843, utenfor vollene. En del nye offentlige institusjoner ble anlagt langs de tidligere vollene – Polyteknisk Læreanstalt, Københavns Universitets Observatorium, Det tekniske Institut og ikke minst mange nye museer, blant annet Statens Museum for Kunst. Samtidig ble nye kirker bygget i brokvarterene.
Som erstatning for den gamle festningen vedtok Estrup-regjeringen fra 1886 byggingen av det store Københavns Befæstning, herunder Vestvolden som var Danmarks største arbeidsplass og senere bare overgått av Storebæltsforbindelsen. Festningsbyggingen på landjorden stoppet i 1894, men opp til under første verdenskrig ble sjøbefestningen bygget ut. Amagersiden fikk aldri en landbefestning, noe som forklarer hvorfor Christianshavns voll ble bevart. Oppføringen av store prosjekter som Frihavnen (1894), som var et motsvar til Hamburgs frihavn, Rådhuset (1905) og Hovedbanegården (1911) satte også sine spor. København var blitt en industriell storby, hjemsted for virksomheter i internasjonal målestokk slik som Burmeister & Wain, Det Østasiatiske Kompagni og Det Store Nordiske Telegrafselskab.
Etter første verdenskrig
Etter første verdenskrig var det knapphet på de fleste ting, og høy arbeidsløshet var medvirkende årsak til en del uro som særlig sprang ut fra byens arbeiderkvarterer. Etter som tiden gikk ble en stor del av byutviklingen lagt til de nye forstedene, og der dukket de første villakvarterene opp. Denne utviklingen ble også hjulpet frem av utviklingen og utvidelsene av det kollektive trafikknettet, blant annet åpningen av S-tog-linjene fra 1934.
Under andre verdenskrig ble København, akkurat som resten av Danmark, okkupert av de tyske troppene inntil krigen tok slutt 5. mai 1945. Under okkupasjonen ble flere bygninger ødelagt enten ved sabotasje eller ved angrep fra de allierte styrker. Blant annet ble Gestapos hovedkvarter i Shellhuset bombet av britiske fly 21. mars 1945. Under dette angrepet ble Den Franske Skole på Frederiksberg også rammet og mange barn ble drept. Mange industribygninger i København ble også sprengt i luften av den danske motstandsbevegelsen.
Etter krigen fikk den stigende bilismen en stadig større betydning for byens utvikling, og dette fikk fingerplanens ideer om et København bygget opp rundt den kollektive S-togs-trafikken til å bli noe utvannet. Noen av forstedene grodde opp vekk fra S-tognettet. I 1960-årene syntes utviklingen i Københavns kommune å være gått i stå, mens forstadskommunene vokste. Særlig Gladsaxe kommune under Erhard Jakobsen ble et eksempel på denne utviklingen i Københavns omegnskommuner.
Etter en lang rekke nedgangsår fra 1960-årene begynte København å snu den negative utviklingen rundt 1990. Særlig med byfornyelsesplanene fra 1991 ble mange nedslitte kvarterer langsomt, men sikkert til ettertraktede bydeler. Mest markant er i denne sammenhengen utviklingen på Vesterbro. Alle sammenslåinger av mindre leiligheter til større enheter har skapt en del svært attraktive leiligheter. I dag er København en storby i utvikling, med blant annet metro, den moderne sports- og kulturarenaen Parken og helt nye bydeler (Ørestad, Islands Brygge og Teglholmen) rett inntil byens sentrum. Med byggingen av Øresundsbroen i 2000 ble København sentrum for Øresundsregionen, en region som i stadig større grad binder Nordøstsjælland og det vestlige Skåne sammen.
Boligmarkedet i byen opplevde 2002-2007 en boligboble som blant annet skyldtes lett adgang til lån og lav rente. Som i resten av Danmark stppet prisoppgangen opp i 2007, og København opplevde snart fallende priser i et marked hvor det ikke lenger er lett å få lån. I starten av perioden ble det også mulig å vurdere andelsboliger etter markedspris. Dette åpnet opp det ellers lukkede andelsboligmarked og andelsboliger omsettes nå oftest i fri handel i stedet for gjennom lukkede lister og noen ganger penger under bordet. I bobleperioden var det populært å bosette seg i Malmö i Sverige og arbeide i København.
I en måling fra 2011 er København nr 17 på listen over verdens dyreste byer å bo i; etter Oslo, men foran London.
Geografi
København ligger på det nordøstlige Sjælland, med en del av byen på Øresunds-øya Amager. Det vestlige København strekker seg forholdsvis flatt lenger inn på Sjælland, mens man mot både nord og syd støter på mer kupert terreng. I det nordvestlige København reiser det seg en større bakkekjede med høyder opp til 50 meter over havet rundt Søborg og Høje Gladsaxe. Disse bakkede landskapene i det nordlige København blir gjennomskåret av en del sjøer og Mølleåen. I Rude Skov ligger det høyeste punkt i det større københavnsområde, 91 meter over havet. På grunn av høyden i Gladsaxe-området har man her plassert Gladsaxesenderen og Københavns vannforsyning.
I den sydvestlige delen av København hever en kalkformasjon seg ved Carlsberg-forkastningen. De mer sentrale delene av København består for det meste av flatere landskap, i Valby og Brønshøj med mindre hvelvede bakker. To dalsystemer følger disse små bakkekjedene fra nordøst til sydvest. I den ene dalen finner man sjøene (Sortedamssøen, Peblingesøen og Skt. Jørgens sø), i den andre ligger Damhussøen. Disse mindre dalene gjennomskjæres av elvene Harrestrup Å og Ladegårdsåen, den siste løper under Åboulevard og er lukket helt inne i rør. Amager og det meste av den gamle indre by er flatt kystnært land. En del av den indre by, herunder Christianshavn og Islands Brygge, ligger i dag på områder som for 500 år siden var havbunn.
Geologisk sett hviler København akkurat som det meste av Danmark på et istidspreget grunnmorenelandskap som igjen hviler på et hardere underlag av kalkstein. Visse steder i området er det kun ti meter ned til kalklaget, noe som under byggingen av metroen voldte betydelige problemer.
Administrativ inndeling
København var i perioden 1. januar 2002 til 31. desember 2006 inndelt i 15 administrative bydeler. Borgerrepresentasjonen vedtok å endre denne inndelingen med virkning fra 1. januar 2007 slik at byen fikk 10 administrative bydeler. Bydelene er; Amager Vest, Amager Øst, Bispebjerg, Brønshøj-Husum, Indre By, Nørrebro, Valby, Vanløse, Vesterbro/Kongens Enghave og Østerbro.
Amager Vest omfatter den nordvestlige delen av Amager og per 1. januar 2011 hadde den 58,174 innbyggere. Bydelen inkluderer blant annet Islands Brygge og Ørestad. Amager Øst hvor blant annet Amager Strandpark ligger hadde på samme tidspunkt 50,900 innbyggere.
Brønshøj-Husum består av Brønshøj og Husum, ligger nordvest i kommunen og dekker et område på 8,73 km². Brønshøj og Husum har vokst sammen, fremstår som en enhet og har 40,491 innbyggere pr. 1. januar 2011.
I bydelen Nørrebro danner Søerne grense mot Indre By mot sydøst og grenser mot Frederiksberg kommune i sørvest. Jernbanens linje F danner grense mot Bispebjerg i vest og mot øst er Lersø Parkallé og Fælledparken grense mot Østerbro. Nørrebro hadde 74,129 innbyggere pr. 1. januar 2011.
Valby hadde 47,839 innbyggere per 1. januar 2011. Bydelen ligger noen kilometer vest for det sentrale København og grenser opp til Kongens Enghave, Vesterbro, Frederiksberg, Hvidovre og Vanløse. Carlsberg Byen hvor Carlsberg bryggeri tidligere hadde sitt hovedkvarter ligger i Valby.
Vanløse ble innlemmet i København i 1901 og er Københavns minste bydel. Den hadde 37,115 innbyggere pr. 1. januar 2011.
Østerbro ligger rett nord for bykjernen og hadde pr. 1. januar 2011 en befolkning på 70,938 innbyggere.
København kan deles opp i flere forskjellige områder. Denne oppdelingen tar utgangspunkt i når områdene ble en del av byen København. De fleste av områdene utenfor sentrum, for eksempel Valby og Rødovre, var selvstendige byer før de ble en del av København og de har derfor også sin egen historie.
Det sentrale København
Det sentrale København er de deler av byen som er preget av tett bebyggelse med 3–6 etasjers bygninger. Regnet fra nord avgrenses dette området omtrent av S-togssporene fra Svanemøllen stasjon til Nørrebro stasjon og herfra av Ndr.- og Sdr. Fasanvej til Valby stasjon, herfra av S-togssporene til Dybbølsbro stasjon. På Amagersiden avgrenses det sentrale København fra det øvrige Amager omtrent av en linje fra Hans Tausens kirke til Amager Hospital og herfra opp til Kofoeds skole.
Den Indre by ligger innenfor de forhenværende vollene og området avgrenses av Vester Voldgade, Nørre Voldgade, Kastellet og Stadsgraven og inkluderer dermed Christianshavn. Dette området utgjorde byen København fra 1640-årene til vollenes fall i 1850-årene. Denne delen av byen er kjennetegnet ved at den inneholder de fleste av hovedstadsfunksjonene samt de fleste av Københavns hovedattraksjoner.
Resten av det sentrale København består av områdene som ble bebygget umiddelbart etter at vollene ble lagt ned i 1857, hvor brokvarterene Østerbro, Nørrebro, Vesterbro og etter 1905 også Amagerbro og Islands Brygge ble dannet. Den indre delen av Frederiksberg regnes også til det sentrale København.
Utenfor brokvarterene
Etter hvert som København vokste, vokste byen sammen med de mindre byene som lå rundt, og disse er nå en naturlig del av København. Fra syd ligger blant annet Valby, Vanløse, Brønshøj og Hellerup rett utenfor brokvarterene. Disse områdene er primært villakvarterer fra 1930- til 1960-årene, men en del bygninger, særlig rundt stasjonene, er blokkbebyggelse fra samme periode. De fleste av områdene har klart å lage en selvstendig profil, og i blant annet Valby er det et stort handelsområde rundt stasjonen og Valby Langgade.
Forstedene
Københavns forsteder er de byer og byområder som i nyere tid er vokst sammen med København. Dette dreier seg bl.a. om Hvidovre, Glostrup, Rødovre, Herlev, Gladsaxe og Lyngby. Disse områdene har nesten alle en selvstendig profil og et naturlig sentrum. Områdene er i enda høyere grad villakvarterer enn områdene rett utenfor brokvarterene, men det er også en del blokkbebyggelse fra 1960-årene, for eksempel høyhusene i Rødovre og Høje Gladsaxe.
Langs Køge Bugt ligger en rekke byområder som Brøndby Strand og Ishøj. Ved stasjonene er det i stor grad bygget blokker som i noen tilfeller har fått et ghettopreg, slik som Ishøj. Litt lenger fra stasjonene ligger store områder med småhus.
De københavnske forstedene Kastrup og Tårnby (Amager) på Amager er preget av Københavns lufthavn. Det har vært stort fokus på vekst i området siden starten av 1990-årene, hvor konseptet for Ørestaden ble fremlagt. Dette innebar byggingen av Metroen, som siden åpningen i 2002 har hatt stor betydning for området. Flere store anlegg preger Ørestad blant annet DR Byen, Københavns Universitet Amager, Bella Center og Field's.
Klima
København ligger i en klimasone preget av den varme Golfstrømmen. Det medfører at København er ca. 5 grader varmere enn byens breddegrad ellers skulle tilsi. Samtidig ligger byen også i et område hvor atlantiske lavtrykk passerer. Dette gjør at været i alle fire årstider er relativt ustabilt med skiftende regn og sol.
Nedbøren er moderat året rundt med et lite toppunkt fra juni til august. Snø faller primært fra jul til tidlig i mars, men det blir sjelden liggende lenge. Regn i januar og februar er like alminnelig som sne og gjennomsnittstemperaturen for disse to vintermånedene ligger like ved frysepunktet.
Sommeren er som de andre årstider ofte en blanding av sydvestlige milde, blåsende og regnbringende lavtrykksystemer og perioder med stabile høytrykk som bringer solrikt og relativt varmt vær med seg. Forekomsten av kraftige lavtrykk som f.eks. kan forårsake stormer forefinnes relativt sjelden. Mer uvanlig er det med orkaner, men de forekommer også. I perioden rundt juli faller det gjennomsnittlig mest nedbør, opp til 57 mm.
Miljø og forurensing
København er kjent som en av de mest miljøvennlige byer i verden. Posisjonen er bygget både gjennom kommunal og nasjonal politikk. I 1971 etablerte Danmark et miljøministerium og var det første land i verden til å implementere en miljølov i 1973. I 2001 ble det bygget en stor vindmøllepark på Middelgrunden i sjøen rett utenfor København. Den produserer omkring 4 % av byens elektrisitet. Det er forslag fremme om å plassere flere møller ved blant annet Nordhavnen og Lynetten.
I 2006 mottok Københavns kommune European Environmental Management Award. Prisen ble gitt for en langvarig innsats innenfor helhetsorientert miljøplanlegging. I 2009 vedtok København kommune en klimaplan med mål om å redusere kommunens Karbondioksid-utslipp med 20 % innen slutten av 2015. Samme år ble byen kåret som Europas grønneste by i The Economist.
Etter en stor innsats for å forbedre vannkvaliteten i havnen med blant annet etablering av renseanlegg og overløpsbassenger, har man siden 2002 kunne bade i havnen, og siden 2006 har det hvert år blitt arrangert en svømmekonkurranse i Frederiksholms Kanal. Likeledes er det etablert flere havnebad i indre havn. I tillegg til en forbedring av vannkvaliteten i havnen er det også arbeidet på å forbedre vannkvaliteten i byens sjøer. Gentofte Sø er en av de reneste sjøer i regionen og der kan det blant annet finnes sjeldne orkideer i våtområdet.
Som andre storbyer opplever København problemer med luftforurensing og trafikkstøy. Man regner med at det hvert år dør ca. 500 københavnere tidligere enn ellers som følge av forurensing. I 2007 viste en undersøkelse at den femtedelen av Københavns innbyggere som bodde nærmest de mest trafikkerte gatene, hadde dobbelt så stor risiko for å dø tidligere. Fra 2010 er det imidlertid etablert en miljøsone hvor alle lastebiler må ha partikkelfilter.
Politikk
Byen København styres politisk av 18 kommuner og 2 regioner. I tillegg er det et samarbeide på tvers av kommuner, regioner og land. For Danmark som statsmakt er også det meste av sentraladministrasjonen plassert i København hvor de fleste ministerier har kontorer på eller i området rundt Slotsholmen. Likeledes er de fleste direktorater plassert i Københavnsområdet. Politisk har Københavnsområdet i en årrekke vært en «rød» by, styrt oftest av en allianse bestående av Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti.
Kommunene
De fleste kommuner i Københavnområdet har sosialdemokratiske borgermestre. Det gjelder Københavns kommune og størstedelen av kommunene på Vestegnen. Kommunene uten sosialdemokratisk borgermester er Frederiksberg kommune i den sentrale delen av byen, de tre nordlige kommunene Lyngby-Taarbæk, Rudersdal og Furesø samt Greve kommune i sydvest. Det er samtidig disse kommunene som har den høyeste disponible inntekten per innbygger.