cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rustamidene
Historie
Det nye imāmatets hovedstad ble den nybygde byen Tiyārat, hvor det ble bygd sterke befestninger, og flere ibāḍi-stammer som hadde flyktet fra Tunisia og Tripolitania bosatte seg der. Den ble bygd på et stoppested på den nylig utviklede handelsruten mellom Midtøsten og Afrika sør for Sahara. Byen ble beskrevet som særlig multireligiøs av den sunnimuslimske besøkende Ibn aṣ-Ṣaġīr, med en merkbar kristen minoritet og et betydelig antall sunnitter og jøder, og åpen religiøs debatt ble også støttet.
Ibn aṣ-Ṣaġīr beskrev imāmen som særlig asketisk; han reparerte sitt eget hus og nektet å motta gaver, og han møtte kvass kritikk fra innbyggerne hvis de mente han utførte embedet dårlig. Religiøs moral ble opprettholdt av strenge lover.
Rustamidene kjempet mot aġlabidene, som hersket over Ifrīqiya fra al-Qairawān i 812, men styrte ellers side om side med dem; dette falt ikke i smak hos ibāḍistammene nær aġlabidgrensa, som startet noen opprør.
Etter Aflaḥ ibn ʿAbd al-Wahhāb var rustamidene militært svake, og i 909 ble de uten problemer erobret av de ismailittiske fatimidene, og mange ibāḍier flyktet da til sedratastammen i Wargalah, som de siden utvandret til M'zab-dalen fra.
Rustamid-dynastiet skal ha utviklet et samfunn hvor kristne, ikke-kharijittiske muslimer og tilhengere av ulike kharijittiske sekter levde sammen.
Arbeids- og velferdsdirektør
Arbeids- og velferdsdirektør er et embede i Norge som ble opprettet i 2006. Arbeids- og velferdsdirektøren er øverste leder for både den statlige Arbeids- og velferdsetaten (herunder Arbeids- og velferdsdirektoratet) og den felles statlig-kommunale Arbeids- og velferdsforvaltningen (NAV).
Arbeids- og velferdsdirektørens arbeidsplass er Arbeids- og velferdsdirektoratet i Oslo. Til sammen er det ca. 19 000 ansatte underlagt arbeids- og velferdsdirektøren, hvorav 14 000 i den statlige etaten, og arbeids- og velferdsdirektøren har ansvar for en tredjedel av statsbudsjettet.
Arbeids- og velferdsdirektøren blir noen ganger omtalt upresist i media som NAV-direktør. Det er unikt i Norge at et statlig embede har ansvar for både statlige og kommunale forvaltninger. Arbeids- og velferdsdirektøren etterfulgte de to tidligere embedene som trygdedirektør (Trygdeetaten) og arbeidsdirektør (Arbeidsmarkedsetaten).
Otta (andre betydninger)
Otta kan vise til:
Moldova under Sommer-OL 2020
Moldova deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
Franz Xaver Kugler
Franz Xaver Kugler (født 27. november 1862 i Königsbach i Rheinpfalz i Tyskland, død 25. januar 1929 i Luzern) var en tysk katolsk prest tilhørende jesuittordenen, astronom og assyriolog.
Bakgrunn
Franz Xaver Kugler car sønn av mølleren Christian Kugler fra Lindenberg og av Barbara Steinbach, datter av vinbønder.
Prest, jesuitt, assyriolog
Kugler fikk i den såkalte Babel-Bibel-striden en overregional betydning. Ved sine kritiske stillingtagender til den panbabylonisme som Friedrich Delitzsch og Hugo Winckler hadde lansert, bidro Kugler sterkt til at denne ytterst kontroverse diskusjonen ble et tilbakelagt stadium i forskningen.
Hans skrifter Die Babylonische Mondrechnung (1900) og Sternkunde und Sterndienst in Babel, I—II, med Ergänzungen (1907—14) ble etterfulgt av Sternkunde und Sterndienst in Babel, II, 2.a hefte (Münster 1924), som inneholder den assyro-babylonske kronologi under 800—600-tallet f.Kr. og den babylonske kronologien under 500-100-tallet f.Kr. Dette er beregninger som har vært sentrale for i det hele tatt å utvikle kronologier for de områder som granskes av assyriologien, og betraktes som pionerprestasjoner - selv om man etter hans død er kommet et godt tstykke videre og meget av det han utarbeidet også er blitt foreldet. Han rakk imidlertid aldri å fullføre sine planlagte verker om babylonsk astronomi - bare tre av de påtenkte fem bind ble ferdige og publiserte.
Videre utgav han Sibyllinischer Sternkampf und Phaeton in naturgeschichtlicher Beleuchtung (Münster 1927).
Et månekrater er oppkalt etter ham.
Thomas Funck
Thomas Fredrik Georg Funck (født 26. oktober 1919 i Linköping, død 30. desember 2010 ) var en svensk barnebokforfatter, komponist, stemmespiller og kunstner.
Thomas Funck tilhørte en adelsfamilie og bar tittelen baron. Han var en periode gift med Eva Funck.
Funck var særlig kjent som skaperen av historiene om de to fabeldyrene Kalle Stropp og Grodan Boll (som på norsk kalles Sirre Strikk og Padde Ball/Hermann Hopp og Petter Padde). Disse historiene ble sendt som barneprogram på svensk radio fra 1950-tallet, og ble også utgitt i bokform med illustrasjoner av Einar Norelius. De dannet også utgangspunktet for to svenske animasjonsfilmer. Funck var også stemmeskuespiller og bidro med mange av stemmene i filmene om dette universet, i tillegg til at han komponerte filmmusikken. Kalle Stropp kom også ut som tegneserie.
Legalitetsprinsippet
Legalitetsprinsippet er i offentlig rett at forvaltningen må ha hjemmel i lov for å innskrenke borgernes rettigheter.
Typisk kan forvaltningen bare gripe inn i borgernes eiendomsrett eller alminnelige handlefrihet ved forbud, påbud eller avslag på et rettsgode, når forvaltningen kan forankre vedtaket direkte eller indirekte i en lov. Hvis forvaltningen bare gir fordeler uten å pålegge plikter er det ikke nødvendig med hjemmel i lov. Det er begrensninger i innbyggernes frihet som krever hjemmel i lov.
Legalitetsprinsippet var frem til 2014 i all hovedsak ulovfestet. Legalitetsprinsippet ble dog regnet for et rettsprinsipp av grunnlovs rang. Innholdet i legalitetsprinsippet er kartlagt i rettspraksis, men ble i 2014 også kodifisert i grunnloven § 113, som sier at «Myndighetenes inngrep overfor den enkelte må ha grunnlag i lov». Når Høyesterett har avsagt dom i saker som angår legalitetsprinsippet vil grensene for rettsprinsippet være diskutert og få betydning for hvordan rettsprinsippet skal tolkes. Innholdet i legalitetsprinsippet er også grundig diskutert i juridisk litteratur. Eckhoff og Smith skriver: «.. omfattende og langvarig rettspraksis har lagt til grunn av visse tiltak på grunn av sitt innhold bare kan bestemmes i eller med hjemmel i formell lov. Denne delen av det generelle kravet om kompetanse for rettslige disposisjoner (..), kaller vi legalitetsprinsippet».
Forvaltningsretten har to typer vedtak; enten forskrift, som gjelder en ubestemt krets av personer eller enkeltvedtak som gjelder en eller flere enkeltpersoner. Er vedtaket en forskrift må forskriften ha hjemmel i en lov. Forvaltningen må ha tillatelse i en lov til å lage en forskrift. Fins grunnlaget for vedtaket i et rundskriv kan rundskrivet ha hjemmel i en forskrift som har hjemmel i en lov. Selv om regelen som brukes i et vedtak ikke behøver å stå i en lov må grunnlaget for regelen kunne føres tilbake til en lov. Både forskrift og enkeltvedtak må ha hjemmel i lov.
I strafferetten gjelder lovprinsippet som er en side av legalitetsprinsippet, men er snevrere. På latin brukes uttrykket nullum crimen, nulla poena sine lege - ingen straff uten lov. Lovprinsippet stiller opp et krav om at ingen kan straffes uten etter lov og er forankret direkte i Grunnlovens § 96. Her er altså ikke hjemmel i lov nok. I angelsaksiske land kan man dømmes til straff på grunnlag av domstolspraksis alene. I Norge er kravet at for å straffedømme noen må straffebestemmelsen stå i en lov og verken forskrift, rettspraksis eller allmenne rettsoppfatninger kan gi grunnlag for straff i Norge. Lovprinsippet er tolket slik at det er selve straffetrusselen som må stå i loven, gjerningsbeskrivelsen kan stå i en forskrift.
Det finnes også i noen andre land et legalitetsprinsipp i straffeprosessretten som sier at påtalemyndigheten ikke kan unnlate å påtale en straffbar handling den har fått kjennskap til. I Norge er dette legalitetsprinsippet forlatt til fordel for opportunitetsprinsippet. Opportunitetsprinsippet innebærer at påtalemyndigheten i visse tilfelle kan unnlate å påtale en sak selv om det dreier seg om en straffbar handling.
Kommunestyrevalg i Hitra kommune (1837–1963)
Tidligere kommunestyrevalg i Hitra kommune i perioden 1945 til 1959. Hitra var egen kommune fra 1. januar 1877 (da Frøya og Kvenvær ble fraskilt) til 1. januar 1964. Da ble de tidligere kommunene Hitra, Fillan, Sandstad og Kvenvær kommuner slått sammen til den nye Hitra kommune.
Jyder
Historisk var Jylland (latin Iutum) halvøya i moderne Danmark, og strakte seg sørover i Sydslesvig og deler av kysten av østlige Friesland.
Historie
På samme måte som det finnes ulike måter å avgrense det jyske landskapet finnes det også ulike definisjoner på folkenavnet jyde. Jydene bodde Jylland ned til Ejderen, Trenen og Egernførdefjorden. Etter dannelsen av hertugdømmet Slesvig har ikke begrepet alltid innbefattet befolkningen sør for Kongeå (slesvigere eller sønderjyder). Den sønderjyske dialekt har dog mer til felles med de nørrejyske dialekter enn med dialektene på øyene.
Den angelsaksiske skribenten Beda plasserer hjemlandet til jydene på den andre siden av anglerne relativt til sakserne, noe som skal bety på den nordlige siden av Jylland. Den romerske historikeren Tacitus portretterer et folk kalt eudosene som levde nord i Jylland og disse kan ha vært de senere Iutae. Jydene kan også ha vært identifisert med eotenaene (ēotenas) som var involvert i den frisiske konflikten med danene som er beskrevet i Finnsborgstriden, et poetisk fragment som også gjentas i diktet Beowulf (linjene 1068–1159). Andre har tolket ēotenas som jotner («ettins» på engelsk), i betydningen kjemper eller troll. Det kan også være en kjenning for «fiender».
Da jorden på den jyske halvøya og sørover omkring år 500 var utpint og hedene bredte seg og landet ikke lenger kunne brødfø så mange som tidligere ble jydene, sammen med germanske stammer som anglere og saksere, en del av folkevandringen til Britannia, hvor de etterhvert la grunnlaget til den angelsaksiske sivilisasjon.
Etter at store grupper med jyder var dratt til England var det enkelt for danene å erobre Jylland. Det var meget lite av reelle verdier da det meste besto av heder. Det er de sist ankomne som skriver historien og det er deres runesteiner som ble reist.
Sheng (instrument)
Det består av rørpiper av bambus av forskjellige lengder nedstukket i en luftbeholder som det blåses inn eller ut av. Hvert bambusrør har et hull nesten dekket av en tunge, som skaper tonen. Det vanligste er at instrumentet har enten 17 eller 21 piper.
Instrumentet er sentralt i den gamle kinesiske operaformen kunqu.
Det kinesiske instrumentet, som ble kjent i Europa senest i 1740, anses å være det eldste fortsatt benyttede instrumetet med fritunger, og kan som sådan meget vel ha inspirert utviklingen på 1800-tallet av instrumenter som munnspill, trekkspill og harmonium/trampeorgel.
Fylkesvei 4812
Fylkesvei 4812 går mellom Håland skole og Storasund i Karmøy kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 842.
Norgesmesterskapet for brassband 2008
Norgesmesterskapet for brassband 2008, det 30. NM for brassband ble arrangert 9.- og 10. februar 2008 i Grieghallen, Bergen.
Norgesmesterskapet 2008 ble vunnet av Eikanger-Bjørsvik Musikklag (dirigent Nicholas Childs).
= Resultat og musikk =
Pliktverk i elitedivisjonen i 2008 var Odin av Arthur Butterworth. Dommere var: Andrew Berryman, Torgny Hanson og Jan Fredrik Christiansen.
1. divisjon
Oslo Brass Band vant 1. divisjon - selvvalgt verk ...Dove Descending (Philip Wilby); dommere var Kim Lofthouse og Jan Roger Øren.
2. divisjon
Ørskog Brass vant 2. divisjon - selvvalgt verk Dances and Alleluias (Philip Sparke); dommere var Bjørn Sagstad og Paul Farr.
3. divisjon
Rong Brass vant 3. divisjon - selvvalgt verk Kenilworth (Arthur Bliss); dommere var Kim Lofthouse og Jan Roger Øren.
4. divisjon
Torskangerpoll Musikklag vant 4. divisjon - selvvalgt verk Kaleidoscope (Philip Sparke); dommere var Bjørn Sagstad og Paul Farr.
Den tyske kirken (Helsingfors)
Den tyske kirken (svensk: Tyska kyrkan, finsk: Saksalainen kirkko) er en kirke i bydelen Gardesstaden i Helsingfors, Finland. Kirken tilhører den tyske evangelisk-lutherske menigheten i Finland. Kirken var ferdigstilt i nygotisk stil i 1864, og var tegnet av arkitektene Harald Bosse og C.J. von Heideken. Tårnet ble bygd høyere ved en restaurering i 1897.
Den tyske kirken er en de mest populære bryllupskirkene i Helsingfors.
Republikken Krim
Republikken Krim eller Krym omfatter størstedelen av Krimhalvøya ved Svartehavet og er de facto et av føderasjonssubjektene i Russland. Krim grenser til Ukraina i nord og halvøya er omgitt av Azovhavet og Svartehavet.
Av FN-landene er det kun Russland selv som anerkjenner republikken. 11. mars 2014 erklærte Krims parlament uavhengighet fra Ukraina. I en omstridt folkeavstemning på Krim den 16. mars 2014, stemte 97 % for å være en del av Den russiske føderasjon, noe som resulterte i at Krim de facto ble en russisk republikk.
Republikken har et areal på 25 500 kvadratkilometer og ca 2,3 millioner innbyggere. Hovedspråket er russisk. Hovedstaden er Simferopol.
Demografi
Folketellingen fra 2001 viste at det er 2,033,700 innbyggere. Befolkningstettheten er 78 mennesker per kvadratkilometer. Ifølge estimater fra 2005 bor det ca 2,3 millioner mennesker på halvøya. Befolkningstallet gikk tilbake fra cirka 2,549,800 i 1991 til 2,033,700 i 2001. Antall årlige fødsler gikk ned fra 32,600 fra 1990 til 15,200 i 2000. Ifølge en undersøkelse fra 2007 bor rundt 1,274,300 personer (62,7 %) i byene, og 759,400 personer (37,3 %) på landsbygda. Statistisk sett er det 56 byer og 957 landsbyer.
Store byer er Simferopol (342 500 innbyggere i 2005), Sevastopol (russisk base for Svartehavsflåten, 360,000 innbyggere ), Kertsj (152 200 innbyggere ), Jevpatoria (105,200 innbyggere), Jalta (90,000 innbyggere) og Feodosia (69,200 innbyggere i 2004 ). Andre byer er Dzjankoj, Alusjta, Krasnoperekopsk, Saky (Saki), Alupka, Armjansk, Balaklava, Bakhtsjysaraj, Bilohirsk (Belogorsk ; Karasubazar), Staryj Krym, Sudak og andre. Folketellingen fra 2001 viser at de viktigste etniske gruppene er russere (58,32 %), ukrainere (24,32 %), krimtatarene (12,1 %), hviterussere (1,44 %), tatarer (0,54 %), armenere (0,43 % ) og jøder (0,22 %). Små grupper på under 0,2 % hver er polakker, moldovere og azerbajdsjanere. Grupper på ca. 0,1 % er usbekere, koreanere, grekere, tyskere, tjuvasjere, rumenere, bulgarere, georgiere og mariere. Det er ca. 1,200 krimtjaker og 800 karaimer.
Hovedspråket er russisk (77 %), deretter krimtatarsk (11,4 % ) og ukrainsk ( 10,1 % ).
De slaviske gruppene (russere, ukrainere, bulgarere og andre, samt grekere) er ortodokse kristne. Mange armenere tilhører den armenske apostoliske kirken. Krimtatarene er sunnimuslimer. Jøder, krimtjakere og karaimer tilhører den jødiske religionen. Historisk var Krim bebodd av en rekke folkeslag, blant annet goterne, kalt krimgotere, fra ca 250 f.Kr. inntil 1700-tallet og krimtatarene fra 1400-tallet. Ifølge den sovjetiske folketellingen i 1939, hadde Krim 1,126,429 innbyggere, hvorav 51,5 % var russere og 25,9 % krimtatarer. Under folketellingen i 1989 utgjorde krimtatarerne i Krim bare 38,000 mennesker, men dette var før de begynte å vende tilbake fra eksilene i Sentral-Asia.
Administrativ inndeling
Republikken Krim har fortsatt å bruke den administrative inndeling fra Den autonome republikken Krim, og er administrativt delt inn i 25 regioner: 14 rajoner og 11 bykommuner. Sevastopol har spesiell status som føderal by. Området er dekket av 56 tettsteder og 957 landsbyer.
Anerkjennelse
Per 18. mars 2014 har én FN og tre ikke-FN-stater anerkjent Republikken Krims uavhengighet: Russland, Sør-Ossetia, Abkhasia og Nagorno-Karabakh-republikken.
Jarle Haugan
Jarle Haugan (født 11. november 1924 i Frol, død 10. august 2003 i Levanger) var en norsk politiker (V) og gårdbruker. Han var ordfører i Levanger kommune 1972–1975 og 1980–1991.
Han ble første gang valgt inn i Skogn kommunestyre i 1955. Etter kommunesammenslåingen i 1962 ble han medlem av Levanger kommunestyre, medlem av formannskapet i 28 år, varaordfører 1968–1971 og ordfører 1972–1975 og 1980–1991. Haugan var også leder og medlem i en rekke kommunale utvalg. Han var medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1972–1979, i den siste perioden med indirekte valg, som representant for kommunen, og den første med direkte fylkestingsvalg. Han var fylkesvaraordfører i begge periodene.
Ingrid van Houten-Groeneveld
Ingrid van Houten-Groeneveld (født Groeneveld, 21. oktober 1921 i Berlin, død 30. mars 2015 i Oegstgeest) var en nederlandsk astronom.
I en felles kreditert trio med Tom Gehrels og sin mann Cornelis Johannes van Houten, var hun en ekstremt travel oppdager av mange tusen av asteorider. Gehrels brukte teleskopet ved «Palomar Observatory» og sendte de fotografiske platene av observasjonene til paret van Houten ved «Leiden Observatory», som analyserte dem for nye asteroider. Trioen er sammen kreditert for oppdagelsen av flere tusen asteroider. To av asteroidene de oppdaget ble til ære for marsroverne Spirit og Opportunity, gitt navnene 37452 Spirit og 39382 Opportunity etter forslag fra oppdagerne. Hun har selv fått en asteroide oppkalt etter seg, 1674 Groeneveld.
Paul Henri Mallet
Paul Henri Mallet (født 20. august 1730, død 8. februar 1807) var en sveitsisk forfatter som bidro til å introdusere og fremme nordisk mytologi for europeiske lesere på lik linje med eksempelvis gresk mytologi. Han påvirket også romantikkens interesse for norrøn mytologi, særlig William Blake og indirekte Percy Bysshe Shelley.
Mallet må ikke forveksles med Paul Henri Mallet-Prévost (1756–1833), en annen sveitser med likelydende navn som først var deltager i og deretter motstander av den franske revolusjon.
Liv og virke
Mallet, som kom fra en hugenottfamilie, var født i nærheten av Genève hvor han også fikk sin utdannelse. Etter å ha vært lærer for familien til greven av Calenberg i Niedersachsen fikk han et professorat der. I 1752 ble han utpekt til professor i Kassel i Tyskland, men trakk seg raskt fra posisjonen og aksepterte isteden et professorat i belles lettres, et fransk begrep som innbefattet de fleste former for skjønnlitteratur, ved Københavns Universitet. Her begynte han studiene av Danmarks oldtidslitteratur og historie, og i 1755 publiserte han de første resultatene av sine undersøkelser, kalt Introduction à L'histoire du Danemarch où l'on traite de la religion, des moeurs, des lois, et des usages des anciens Danois.
En andre del som i særlig grad behandlet dansk litteratur, Monuments de la mythologie et de la poesie des Celtes, et particulierement des anciens Scandinaves, ble utgitt i 1756, og ble dessuten oversatt til dansk. En oversettelse til engelsk med forord og noter ble gjort av biskop og folkeminneforsker Thomas Percy i 1770 under tittelen Northern Antiquities (utgitt på nytt med utvidelser i 1847). Boken fikk bred spredning og fikk stor oppmerksomhet ved å være den første, om enn svært mangelfulle, oversettelsen av Edda til fransk og engelsk. Den danske konge viste sin anerkjennelse ved å velge Mallet til lærer for den danske kronprinsen.
I 1760 dro Mallet tilbake til Genève og ble professor i historie i sin hjemby. I Genève ble han anmodet av tsarfamilien i Russland om ta hånd om undervisningen av kronarvingen, den kommende Paul I av Russland, men dette avslo han. En tilsynelatende mer tiltalende invitasjon førte til at han fulgte John Stuart, Lord Mountstuart, den senere 1. marki av Bute (1744–1814) som følge og lærer på dennes grand tour (dannelsesreise) i Italia og deretter til England. I introduksjonen til boken On the Grand Tour Italy, Corsica, and France ble Mallet beskrevet som «bevisst intellektuell, overfølsom, melankolsk, sykelig av sin posisjon og livsstil, og betraktet seg selv som sosialt likestilt med James Boswell og ham intellektuelt overlegen, til Boswells åpenbare irritasjon.». I England ble Mallet presentert for hoffet og fikk den ærefulle bestillingen av et historieverk om Huset Hannover. Han hadde tidligere mottatt en tilsvarende bestilling fra landgreve av Hessen-Kassel (eller Hessen-Cassel) for en historie om Huset Hessen, og begge verk ble fullført i 1785.
Litteraturens fred ble brått brutt ved utbruddet av den franske revolusjon som han aggressivt var motstander av. Han skrev anti-revolusjonære pamfletter som gjorde ham upopulær, og han ble utvist fra Sveits i 1792 og forble i landflyktighet fram til 1801. Han døde i Genève i 1807.
En biografi over hans liv og forfatterskap ble skrevet av Jean Charles Léonard de Sismondi og utgitt i Genève i 1807. Foruten hans Introduksjon til Danmarks historie var hans viktigste verker:
Josh Keaton
Joshua Luis «Josh» Wiener (født 8. februar 1979) er en amerikansk skuespiller, stemmeskuespiller, vokalist og musikkprodusent.
Lena Norum Bergeng
Lena Norum Bergeng (født 1970), er ordfører i Sør-Varanger kommune fra 2021, og representerer Arbeiderpartiet.
Hun er født og oppvokst i Levanger kommune i Trøndelag, og har bodd i Sør-Varanger siden 1989. Bergeng er utdannet kokk og har jobbet både i restaurant og på institusjon. Hun har vært ansatt i 25 år i Forsvaret som kokk og assisterende kjøkkensjef. Siden 2014 har hun vært lokal innkjøper i Hærens Trenregiment.
2019–2023 er hun inne i sin fjerde kommunestyreperiode, og har vært fast medlem i formannskap og kommunestyre i alle periodene. Hun var varaordfører fra 2015 til 2019 og ble valgt til ordfører 28. april 2021 etter at Rune Rafaelsen ba seg fritatt for ordførervervet av helsemessige årsaker.
Dan McNeill
Dan McNeill (født i 1946 i Nord-Carolina, USA) er en pensjonert firestjerners general i United States Army. Han var kommandør for koalisjonsstyrkene i Afghanistan fra 2002 til 2003 og han var kommanderende general for US Army Forces Command (FORSCOM) fra 2004 til 2007. Han tjenestegjorde som sjef for International Security Assistance Force (ISAF) i Afghanistan fra 1. februar 2007 til 3. juni 2008.
Han har mottatt Defense Distinguished Service Medal og Army Distinguished Service Medal.
Dan Remy Tangnes
Dan Remy Tangnes (født 3. mars 1979 i Oslo) er en norsk trener og tidligere ishockeyspiller. Han er for tiden hovedtrener for EV Zug i Sveits. Som spiller tilbrakte Tangnes karrieren i Rögle BK, Gislaveds SK, Lillehammer IK og Jonstorps IF. Også for Norske juniorlandslaget. .
Hockey karrière
Skadene skulle likevel ikke sette en stopper for hockeydrømmen. Allerede som 25-åring startet han sin trenerkarrière på lavere nivå i Svensk hockey. I 2009 tok han over som juniortrener for Rögle, og i 2011 fikk han jobben som hovedtrener. Samme sesong tok han laget opp i den svenske Eliteserien. . 24. oktober 2013 ble Tangnes erstattet av Magnus Bogren som hovedtrener for Rögle BK, men fikk tilbake jobben som hovedtreer da klubben rykket ned ved sesongslutt. Sesongen 2014-2015 startet Tangnes som assistenttrener i Linköping, men tok i løpet av sesongen over som hovedtrener. Der ble han fram til EV Zug ønsket hans tjenester i april i 2018 og i 2019 vant EV Zug «Schweizer Cup». .
1674 Groeneveld
1674 Groeneveld er en asteroide oppdaget 7. september 1938 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg.
Til ære for den kvinnelige nederlandske astronomen Ingrid van Houten-Groenevelds store bistand i oppdagelsen av asteroiden, ble asteroiden gitt navnet 1674 Groeneveld etter forslag fra oppdagerne.
Eksterne lenker
Orbitsimulatsjon (Java Applet)
U19-EM i håndball for kvinner 2011
U19-EM i håndball for kvinner 2011 ble arrangert i Nederland i 2011.
Liste over kvinnenavn med hebraisk opprinnelse
Liste over kvinnenavn med hebraisk opprinnelse er en alfabetisk liste over kvinnenavn. Den viser også land hvor navnet er mye brukt.
Jamyang Namgial
Jamyang Namgial (født 3. juni 1985) er en indisk tidligere alpinist.
Han fikk aldri deltatt i verdenscupen i alpint, men kjørte en rekke FIS-renn.
Namgial representerte India under Vinter-OL 2010 og oppnådde en 81.-plass i storslalåm. Dette var sisteplass av de som fullførte. Han deltok også i VM i alpint 2009 i franske Val d'Isère hvor han ble nr. 82 i storslalåm og kjørte ut i første omgang av slalåmkonkurransen.
Lars Frost
Lars Frost (født 7. oktober 1973) er en dansk forfatter. Han er student fra Niels Steensens Gymnasium og utdannet fra Forfatterskolen i København i 1998.
Frost har vært ansatt ved Testrup Højskole som lærer på skolens skrivelinje og på Forfatterskolen. I 2011 mottok han Kritikerprisen for romanen Skønvirke.
Vevelstad
Vevelstad er en kommune på Helgeland i Nordland. Den grenser i nord mot Alstahaug, i øst mot Vefsn, i sør mot Brønnøy, og i vest over havet mot Vega. Næringsveiene er hovedsakelig jordbruk, fiske, fiskeforedling og treforedling. Kystriksveien passerer gjennom kommunen. I Vevelstad står også Vevelstad kirke som er en vakker trekirke fra 1796.
Geografi
Kommunen består hovedsakelig av fastland, hvor Vistenfjorden går langt innover i kommunen. Den største øya i kommunen er Hamnøya, og høyeste topp er Vistkjerringa på grensa mot Vefsn. Av vann i kommunen nevnes Søre Vistvatnet, og ved siden av Esøya ligger holmen Vomma.
Historie
Helleristninger i Vistnesdalen viser at kommunen har vært bebodd siden steinalderen.
Kultur
Kommunen var deltaker i Skulpturlandskap Nordland med skulpturen «Opus for himmel og jord» av Oddvar I. N. Daren. Vevelstad Bygdetun er en del av Helgeland Museum.
Tusenårssted
Vevelstad kommunes Tusenårssted er bygdetunet med omliggende område. Statstilskuddet ble brukt til opprusting og markering i dette området.
Lord Peter Wimsey
Peter Death Bredon Wimsey er hovedpersonen i Dorothy L. Sayers' kriminalromaner og flere av hennes noveller.
Lord Peter (født 1890) er yngre bror av Gerald, hertug av Denver. Han er utdannet ved Eton og Oxford, ivrig boksamler og en dyktig amatørmusiker. I studietiden utmerket han seg i cricket. Etter at han kom hjem fra Verdenskrigen med «granatsjokk» og kjærlighetssorg (hans forlovede hadde giftet seg med en annen mens han selv var i felten), antok han kriminaletterforskning som hobby. Gjennom 1920- og 30-årene løste han, i samarbeid med Scotland Yard-mannen Charles Parker, en rekke spektakulære drapssaker. Blant annet renvasket han sin egen bror, hertugen, og sin senere kone, kriminalforfatterinnen Harriet Vane, fra mordanklager.
Vevelstad
Tusenårssted
''Til minne om fjordbygdas 7 sønner
''som gav sitt liv for Norges frihet
Lord Peter Wimsey
Romanene
Dorothy L. Sayers kriminalromaner tilhørde den såkalte «lærde» tradisjonen i britisk krim. De er sprengfulle av kulturhistoriske og litterære allusjoner. Samtidig er de også lekne utforskninger av krimgenren. I de tidlige historiene forekommer spredte innslag av rent overfladisk spenning og åpenbare hint til samtidens populærkultur; senere blir genrereferansene mer subtile. Hver ny roman angrep krimformatet på en ny måte, og samlet kan fortellingene stå som en katalog over ulike «klassiske» plot-varianter. Sayers var en skarp psykolog, som kunne skape troverdige personer, også av biroller med begrenset funksjon i fortellingen – uten å gi opp det «karakter»-preget som kjennetegner genrelitteraturen. Miljøskildring får ofte stor plass. Både persontegning og miljøskildring inngår imidlertid alltid i helheten; de mest maleriske skildringer kan inneholde hint til løsningen av gåten. Et eksempel kan være hvordan lord Peters eller hans mors tilsynelatende fjollete skravling i enkelte tidlige romaner både inneholder kimen til viktig innsikt, og i påfallende grad ligner den stream of conciousness som Joyce hadde introdusert i «høylitteraturen» kort tid før. Både krimgenren spesielt og litteraturen generelt kommenteres implisitt gjennom fortellingen.
Vevelstad
Tusenårssted
1942 – 1944
Lord Peter Wimsey
Hovedpersonen
Lord Peter Wimsey har lånt mange trekk fra den typiske amatør/privatdetektiv. Imidlertid er han, tross sin aristokratiske bakgrunn, ingen genial individualist. Han løser typisk sine saker i tett samarbeid med dyktige politifolk og andre medarbeidere.
Vevelstad
Tusenårssted
Videre ble det reist en tusenårsstein på Tusenårsstedet med inskripsjonen «Tusenårssteinen». Steinens bakside er disponert til mindre plater med tanke på større og mindre begivenheter i årene fremover.
Lord Peter Wimsey
Hovedpersonen
Mens han i de første fortellingene er en nevrotisk og ytre sett litt fjollete fyr, utvikler lord Peter seg etterhvert til å bli en moden og klok (men ikke desto mindre barnlig leken) mann. Oxford-akademikeren og poeten Roy Ridley skal være modell for lord Peter hva utseende og enkelte særdrag angår. Men den unge Peter har også mange likheter med P.G. Wodehouses Bertie Wooster – noe som blir spesielt tydelig i forholdet til tjeneren Bunter.
Europavei 39 (Norge)
Europavei 39, vanligvis kalt E39 eller Kyststamveien, er en norsk riksvei som går mellom Trondheim og Kristiansand. Veien er en del av Europavei 39 som fortsetter videre fra Kristiansand til Hirtshals og Aalborg i Danmark. I nord starter veien ved Klettkrysset i Trøndelag, der den møter E6. Fra Klett løper den vestover og sørover gjennom Møre og Romsdal, Vestland og Rogaland til den ender i Kristiansand i Agder. Veiens lengde i Norge er rundt 1125 kilometer, inkludert fergestrekninger.
E39 har syv ferjeoverfarter i Norge, alle disse er blant landets 20 mest trafikkerte. Veien har omkring 90 tunneler, og over 6 prosent av veiens samlede lengde er i tunnel. Flere ferjesamband har tidligere blitt erstattet av bruer og tunneler: Rennfast ga i 1992 fastlandsforbindelse til øyene i Boknafjorden og inngår i E39. Nordhordlandsbrua fra 1994 og fjordkryssingene i forbindelse med Krifast fra 1992 omfatter flytebruer, de eneste i Norge. Bømlafjordtunnelen er veiens dypeste punkt med 262,4 meter under havet og var verdens nest dypeste da den åpnet. Når Rogfast etter planen er ferdig rundt 2030, vil veiens dypeste punkt være 390 meter under havet. E39s høyeste punkt er i Romarheimsdalen, der veien går opp i 400 meter over havet.
Veistandarden på E39 varierer fra motorvei til smale, svingete vestlandsveier uten gul midtstripe. Det er omfattende utbyggingsplaner for veien, blant annet planlegges det med motorvei fra Kristiansand til Stavanger og videre til Bergen, samt mellom Ålesund og Molde. Statens vegvesen har også planer for flere nye strekninger nordover fra Bergen, slik at veien får sammenhengende gul midtstripe fra Bergen til Klett. Det planlegges dessuten å erstatte samtlige syv fergestrekninger med bro eller tunnel gjennom prosjektet Ferjefri E39.
De mest trafikkerte strekningene på E39 er gjennom Stavanger og Bergen. Motorveien inn mot Stavanger hadde en årsdøgntrafikk på over 60,000 kjøretøy i 2018, mens E39 nord for Bergen sentrum hadde rundt 55 000 kjøretøy i døgnet i 2018. De minst trafikkerte strekningene er langs Vinjefjorden i Nordmøre og langs Hornindalsvatnet mellom Vestland og Møre og Romsdal. Her ligger årsdøgntrafikken på rundt 1300 kjøretøy.
Strekningen
Hele traseen fra nord mot sør:
Klett – Orkanger – Vinjeøra – Liabø – Halsa Kanestraum – Krifast – Batnfjordsøra – Molde  Vestnes – Sjøholt – Spjelkavik (Ålesund) – Solavågen  Festøya – Ørsta – Volda – Grodås – Nordfjordeid – Lote  Anda – Sandane – Førde – Lavik  Ytre Oppedal – Instefjord – Knarvik – Bergen – Os – Halhjem  Sandvikvåg – Stord – Leirvik – Sveio – Aksdal – Bokn – Arsvågen  Mortavika – Rennesøy – Randaberg – Stavanger – Sandnes – Vikeså – Helleland – Flekkefjord – Lyngdal – Mandal – Kristiansand.
Ferjer
Tabellen viser ferjestrekninger på E39 med trafikktall fra 2012, 2014, 2016 og 2022 , sammenstilt av Statens vegvesen. Tallet som oppgis er gjennomsnittlig døgntrafikk med alle typer kjøretøy.
Regularitet
Noen gang blir fergene avlyst grunnet tekniske feil, storm eller tåke.
I 2013 ble E39 kortvarig stengt da store steinblokker falt ned på veibanen mellom Skei og Ålhus. I mars 2018 ble E39/riksvei 15 langs Hornindalsvatnet stengt av snøskred (ved Skredestranda). I 2015 ble vegen stengt ett døgn langs Hornindalsvatnet etter jordras ved Skredestranda.
I mars 2015 ble E39 gjennom Romarheimsdalen stengt i fire dager på grunn av flere snøskred. Flere biler ble truffet av snømassene. I 2015 var E39 gjennom Romarheimsdalen stengt i alt ti dager på grunn av skred. E39/E136 over Ørskogfjellet var i 2010 kortvarig stengt på grunn av snøskred. E39 vest for Skei ble i 2011 sperret av et flere hundre meter bredt snøskred. I september 2016 ble en nyåpnet strekning sperret av et stein- og jordras mellom Sande og Vadheim. Massene rev med seg et fangnett som skulle beskytte veibanen. Tidlig i 2016 ble en parkert lastebil knust av et steinskred omtrent på samme sted.
I 2010 ble en buss kastet av veien av lufttrykket fra et snøskred i Votedalen mellom Skei og Byrkjelo.
Kulturell påvirkning
Som hovedåre gjennom Vestlandet siden 1997 har E39 fått en sentral plass i mange lokalsamfunn og byer der veien passerer – også i folks bevissthet. Det kommer blant annet til syne i musikken, og både band og sanger har tatt navn etter europaveien.
Historikk
Strekningen Trondheim–Ålesund–Bergen–Stavanger–Kristiansand ble skiltet E 39 i perioden 1997–2000. Strekningen Kristiansund–Ålesund–Bergen–Stavanger het tidligere riksvei 1, mens strekningen Stavanger–Kristiansand var E18. Før 1992 var strekningen Ålesund–Bergen–Stavanger skiltet riksvei 14.
Strekningen Instefjord–Oppedal i Gulen kommune fikk i 1992 Vakre vegers pris.
E39 følger til dels samme trasé som Trondhjemske postvei. Til 1867 gikk postveien i ytre Sogn gjennom Hyllestad og Bygstad til Sande. Fra 1858 (da Fylkesbaatane ble opprettet, og det ble båtrute fra Bergen til Vadheim) ble postveien lagt til Vadheim–Sande.
Før 2010
Møre og Romsdal: I 1992 da veien var riksvei 1, åpnet Krifast med to broer og en undersjøisk tunnel. Den nye veien erstattet to ferjesamband.
Rogaland: I 1992 åpnet Rennfast nord for Stavanger, inkludert to tunneler på til sammen 10,5 km. Før det gikk riksvei 14 over ferjesambandet Skudeneshavn–Mekjarvik og Karmsund bru.
Vestland: I 1994 åpnet Nordhordlansbrua som erstattet et ferjesamband. I 2008 åpnet 7 km ny vei, inkludert Nipetunnelen, gjennom Romarheimsdalen, den nye strekningen erstattet et smalt og rasutsatt parti.
Vestland: I 2001 ble trekantsambandet i daværende Hordaland fylke åpnet. Det består av en undersjøisk tunnel og to hengebruer som forbinder Bømlo og Stord med fastlandet i Sveio.
Trøndelag: 30. juni 2005 ble motortrafikkveien mellom Melhus og Orkdal åpnet, med en lengde på 22 km. Strekningen ble finansiert gjennom offentlig–privat samarbeid med en avtale om vedlikehold frem til 2030. Den gamle strekningen ble omklassifisert til fylkesvei 800, og etter 1. januar 2018 fylkesvei 6642.
Agder: I 2006 åpnet ny vei Feda–Handeland, 10 km kortere enn før. Strekningen ble finansiert gjennom OPS med en avtale om vedlikehold frem til 2031.
2010-årene
Agder: Strekningen Osestad–Fardal ved Vigeland i Lindesnes ble åpnet som trefelts vei med midtdeler 31. oktober 2011.
Vestland og Møre og Romsdal: Etter åpning av Kvivsvegen 22. september 2012, var det en tid to traseer mellom Volda og Eid. Den nye traseen går mellom Volda og Nordfjordeid om Grodås og tilbake langs Hornindalsvatnet (felles trasé med riksvei 15). Den gamle traseen gikk over Folkestad og Bjørkedalen. Hjartåbergtunnelen ved Austefjorden (Volda–Grodås) åpnet i juni 2014. Fylkesvei 651 på nordsiden av Austefjorden ble del av E39 Volda–Grodås etter utbedringer og nye tunneler. Etter at den nye strekningen ble ferdigstilt 2014 fikk den gamle strekningen mellom Volda og Leivdøla bru i Eid ny betegnelse riksvei 651.
Vestland: Eikåstunnelen med firefelts vei fra Vågsbotn forbi Vikaleitet i Vestland, åpnet for trafikk i 2014. Denne vil senere ikke være på europavei 39 på grunn av Nyborg–Klauvaneset og planlagte Ringvei Øst.
Trøndelag: Ny vei Harangen–Høgkjølen i Orkdal på 10,4 km åpnet for trafikk i 2015.
Vestland: Dregebø–Grytås og Birkeland–Sande nord. Omfattet ny stamvei mellom Vadheim og Sande i Gaular kommune. Veien ble utbedret og lagt om i 2013–2016: ny tunnel langs Øksdalsvatnet, veien ble lagt utenom Sande sentrum med Sandefossen bru over Gaula. Strekningen var smal, og veibanen hadde liten bæreevne, og var dels rasfarlig. Nord for Sande ble den gamle utbedret med fjellskjæring og fyllmasser. Anleggsarbeidet ble igangsatt i 2013 og var ferdig 2016. Strekningen fikk 760 meter ny tunnel, 5 broer og 5 kulverter. Arbeidet omfattet 9 km hovedvei, og kostnaden var 680 millioner kroner. Fylkesvei 610 ble lagt i kulvert under E39 ved Sande og adkomst til E39 skjer på ramper, slik at E39 ikke får kryssende trafikk. Strekningen ble åpnet 27. juni 2016. Traseen forbi Sande sentrum ble skissert som et alternativ i 1898.
Vestland: Lavik ferjekai ble bygget om og utvidet i 2015, og det ble satt inn batteridrevet ferje (den første i verden) på Ferjesambandet Lavik–Oppedal. Adkomsten til ferjekaien ble samtidig lagt om utenfor bebyggelsen.
2020-årene
Rogaland: Eiganestunnelen, 4 km firefelts motorvei mellom Scancheholen og Tasta i Stavanger. Åpnet for trafikk 22. april 2020
Agder: Døle bru–Mandalselva (Mandal øst–Mandal by): 7 km firefelts motorvei og 6 km tofelts tilkomstvei med midtdeler til Ime i Mandal. Oppstart oktober 2019, åpnet 22. desember 2021.
Trøndelag: Leirvika–Renndalen, 4,7 km ny tofelts vei, Påbegynt i 2020, åpnet for trafikk i august 2022. Én av tre parseller av Betna–Stormyra (24 km ny stamveistandard)
Vestland: Svegatjørn–Rådal, 16,3 km firefelts motorvei mellom Os og Bergen. Påbegynt i 2015, åpnet 31. oktober 2022.
Agder: Grauthelleren–Døle bru (Kristiansand vest–Mandal øst): 19 km firefelts motorvei. Påbegynt høsten 2018, åpnet 24. november 2022.
Større ombyggingsplaner
Per 2022 har E39 i Norge rundt 68 kilometer med motorvei, og 34 kilometer med motortrafikkvei. Motorveilengden skal etter planen økes vesentlig utover i 2020-årene. Blant annet anlegges det motorvei mellom Stavanger og Bokn og mellom Mandal til vest for Lyngdal. Flere andre strekninger skal etter planen bygges ut til motorvei, blant andre Lyngdal–Sandnes og Bokn–Os.
Ferjefri E39
Prosjektet Ferjefri E39 har som mål å erstatte samtlige sju ferjesamband på E39 med broer og tunneler. En eventuell gjennomføring vil omfatte en rekke store og teknologisk krevende fjordkryssinger. Samlet kostnad ble i 2013 anslått til 150 milliarder kroner, senere anslag er på 340 milliarder. Med unntak av Rogfast er ingen av delprosjektene vedtatt av Stortinget.
Alternative veier
Alternative veier for å reise mellom to steder langs veien er:
Fylkesvei 4772
Fylkesvei 4772 går mellom Nydal og Boknasundbrua på Austre Bokn i Bokn kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 898.
Etihad Stadium (andre betydninger)
Etihad Stadium har flere betydninger:
Unge Aksjonærer
Unge Aksjonærer (UA) er en frittstående forening for finansinteresserte. Unge Aksjonærer har som mål å fremme unges engasjement rundt aksjemarkedet ved blant annet å arrangere Aksje-NM og analysemesterskap samt bransjerelevante seminarer.
Studenter på Børs
Unge Aksjonærer arrangerer «Studenter på Børs», en aksjekonkurranse for studentlag fra universiteter og høyskoler i hele Norge. Konkurransen arrangeres i samarbeid med AksjeNorge, E24 og Finansavisen og går normalt over 12 uker i hvert vår- og høstsemester. Hvert lag bestående av minst fire medlemmer får 1 000 000 NOK i fiktive penger for å investere i aksjer på Oslo Børs. Det er lagt begrensinger på vekting i porteføljen, slik at valg av aksjer i størst mulig grad blir basert på analyse - stock-picking - fremfor å ta overdreven risiko for kortsiktig gevinst. Dette har til hensikt at konkurransen skal gi studenter praktisk erfaring med aksjehandel og et mer realistisk bilde av risikotagning.
Lagene er organisert i tre divisjoner – Eliteserien, AksjeNorge-ligaen og 2. divisjon. Divisjonsinndelingen har som intensjon å sørge for mer kontinuitet i lagene, samt at det gjør at lagene i de to øverste divisjonene får disinsentiver til å ta stor risiko i form av at de rykker ned hvis de er blant de dårligste lagene i sin divisjon. Det sentrale i Studenter på Børs er å gi studenter praktisk erfaring med aksjehandel og økt innsikt i aksjemarkedet.
Skoleligaen
Høsten 2011 ble det innført en skoleliga.
De tre beste og de tre dårligste lagene på skolen samles inn i en indeks som utgjør en porteføljeavkastning for skolen. Det betyr at alle lagene er solidarisk ansvarlig for hvordan det går med skolen i konkurransen.
Analysekonkurransen
Unge aksjonærer inviterer høyskole- og universitetsstudenter i hele Norge på alle nivåer til å sende inn bidrag til Analysekonkurransen. Konkurransen holdes to ganger i året, og er gratis og åpen for alle i nevnte målgruppe. Analysen skal dreie seg om et valgfritt selskap.
Danseedderkopper
Danseedderkopper, Oonopidae, er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører undergruppen Haplogynae i gruppen Araneomorphae. De er en ganske artsrik familie, men blir sjelden lagt merke til da de er svært små. Det er beskrevet nær 500 arter, men det er estimert at det finnes kanskje fem ganger så mange.
Levevis
Disse edderkoppene er nattaktive jegere som ikke spinner fangstnett. De tilbringer dagen i en løst vevd celle av silke, der legger hunnene også sine egg, bare to om gangen. Edderkoppene har en karakteristisk måte å bevege seg på, med prøvende, langsomme bevegelser avbrutt av svært raske spurter. Noen arter lever i termitt-tuer, andre kan lever som parasitter i nettene til større edderkopper. For enkelte arter er hanner ukjente, og man antar at de kan være parthenogentiske.
Utbredelse
Familien er svært artsfattig i Skandinavia, men er ellers vidt utbredt. Den har påfallende mange arter på Seychellene. Fra Australia er det foreløpig bare beskrevet åtte arter, men det er estimert at museumssamlingene inneholder 250-300 arter fra dette kontinentet alene.
Fylkesvei 897 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 897 i de følgende fylkene:
Tana (elv i Kenya)
Tana (kikuyu: Thagana) er Kenyas lengste elv. Den er 1 014 kilometer lang og har et nedbørfelt på 126 028 km². Den øverste delen av elva kalles Sagana, etter elvas navn på kikuyu. Langs Tana ligger en rekke vannkraftverk som leverer en betydelig del av landets totale elektrisitetsproduksjon.
Elvas løp
Elva har sitt utspring i Aberdarefjellene, vest for byen Nyeri. Den renner derfra først mot øst, men snur etterhvert gradvis mot sørøst og senere nordøst i en stor bue rundt sørsida av Mount Kenya. Øst for fjellet snur den igjen mot øst og deretter mot sør. Den renner gjennom byene Garissa, Hola og Garsen, før den munner ut i Ungwanabukta i Indiahavet ved Kipini, rundt 50 kilometer sørvest for Lamu.
Vannkraft
Det er bygget en rekke vannkraftverk langs elva, hvorav de største er Kindaruma (1968), Kamburu (1975), Gitaru (1978), Masinga (1981), og Kiambere (1988). En studie i 2003 rapporterte at to tredjedeler av Kenyas elektrisitetsproduksjon kom fra demningene langs Tana.
Hydrometri
Elva har en gjennomsnittlig årlig avrenning på 5 000 Mm³, men dette varierer betydelig både i løpet av året og fra år til år, og inkluderer to flomperioder hvert år. Mellom 1944 og 1978 var den gjennomsnittlige årlige avrenningen (ved Garissa, 250 km fra munningen) 6 105 Mm³, men varierte fra bare 1 789 Mm³ i 1949 til 13 342 Mm³ i 1968. I perioden 1982-1996 lå årlig avrenning hele tiden over 5 000 Mm³.
Vingummi
Vingummi er en type godteri. De består av mange små biter som kommer i forskjellige smaker, farger og fasonger. Vingummi kan både være mykt og litt hardere, men aldri så hardt at de ikke kan tygges.
Vingummi tilberedes med sukker, vann, gelatin og sitronsyre. Farge og smak tilsettes mot slutten av prosessen, og vingummimassen trenger et døgn eller to på å stivne etter at bitene støpes. På tross av navnet er det ikke vin eller annen alkohol i vingummi.
Blant kjente vingummivaremerker i salg i Norges finnes britiske Bassett's (en del av Mondelēz International), tyske Haribo og danske BonBon.
Popo the Puppet
«Popo the Puppet» er en amerikansk filmsang, skrevet av Sylvia Fine. Den ble sunget og danset til av hennes ektemann, Danny Kaye, og et kor som forestilte marionetter i filmmusikalen, På rivieraen (On the Riviera) fra 1951.
Kaye spilte inn sangen på plate 27. juni 1950. Den ble utgitt på singlen Decca 9-27199. A-siden var «Tubby the Tuba Song».
Norsk versjon
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. Den bærer tittelen «Poppo».
Nederschlesiske voivodskap
Det nederschlesiske voivodskap, eller Voivodskapet Dolny Śląsk, (polsk Województwo dolnośląskie eller bare Dolnośląskie) er et voivodskap i vestlige Polen med et areal på 19 947 km² og 2 909 997 innbyggere per 1. januar 2014. . Det dekker de nordvestlige områdene til den historiske regionen Nedre Schlesien. Hovedstaden er Wrocław.
Større byer
Voivodskapets største byer (innbyggertall og areal per 31. desember 2006):
Fullstendig liste over byer
Nederschlesiske voivodskap består av 91 byer. ):
1. Wrocław (635,280)
2. Wałbrzych (125,773)
3. Legnica (105,485)
4. Jelenia Góra (86,663)
5. Lubin (76,595)
6. Głogów (68,954)
7. Świdnica (60,354)
8. Bolesławiec (40,837)
9. Oleśnica (36,951)
10. Dzierżoniów (34,678)
11. Zgorzelec (32,925)
12. Bielawa (31,219)
13. Oława (30,908)
14. Kłodzko (28,249)
15. Jawor (24,347)
16. Nowa Ruda (24,261)
17. Świebodzice (23,126)