cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pontos (oldtidsrike)
Tidlig bosetning
Ettersom den store anatoliske halvøya ligger relativt nært Sinaihalvøya, som er en landtange hvor ulike arter hominider (som mennesket) har migrert ut av Afrika og inn i Asia, ble Pontos bosatt av kjente og ukjente stammer og etnisitet gjennom historien. De kaukasiske kartvelske språkene, som lazisk, var antagelig språkene til de tidligste innbyggerne i området. I henhold til en del forskning var en av de tidligste pontiske stammene kalt for leokosyriere (leucosyri), Andre navn for de tidligst kjente, antagelig kaukasiske, stammer som bosatte seg i området var moskiere, marere, makronere, mossynoekere, tibarenere (tobelere hos Josefus), tzanere (antagelig lazere), og kaldiere (armensk: khaghtik). I lys av den sterke muligheten at de indoeuropeiske språkene hadde sin opprinnelse i Anatolia, kan stammer som snakket indoeuropeiske språk som armensk, hettittisk, eller andre anatoliske språk ha vært bosatt i området mer eller mindre samtidig med stammer som snakket kaukasiske språk. Uansett disse antagelsene har de historiske nedtegnelsene fastslått at det var sjøfarende grekere, talere av et annerledes indoeuropeisk språk, som begynte å kolonisere området ved en senere prosess, og enten forviste eller assimilerte de kaukasiske stammene gradvis.
Antikkens greske kolonisering
De første reisende av greske handelsmenn og eventyrere som kom til regionen Pontos skjedde nok en gang fra rundt 1000 f.Kr., men tiden fra de begynte å bosette seg i større antall og deres bosetning ble fast og i befestede byer synes i henhold til arkeologiske spor å ha skjedd på 700- og 600-tallet f.Kr. Det passer godt med en datering for grunnleggelse til 731 f.Kr. som den senere kirkehistorikeren Eusebius av Cæsarea har rapportert for byen Sinop, kanskje den eldste av alle de greske koloniene som siden ble referert til under fellesnavnet Pontos.
De episke fortellingene knyttet til reisene til Jason og argonautene til Kolchis, fortellingene til Herakles' sjøreise på Svartehavet, og Odyssevs' reise til landet til kimmeriere, foruten myten om Zevs som fanget og spente Prometheus fast til Kaukasusfjellene som straff for å ha overlistet gudene, kan alle bli sett på som refleksjoner av de tidlige kontaktene mellom de første greske kolonistene og lokalbefolkningen. Den tidligste kjente skriftlige beskrivelsen av Pontos er imidlertid gjort av Skylax fra Korianda som på 600-tallet f.Kr. beskrev den greske bosetningen i området.
Ekspansjonen til Perserriket
Ved 500- eller 400-tallet f.Kr. hadde Pontos blitt underlagt akamenide-dynastiet i Perserriket, noe som betydde at de lokale greske koloniene måtte betale tributt til perserne. Da den athenske hærføreren Xenofon passerte gjennom Pontos rundt et århundre senere i 401-400 f.Kr., fant han ingen persere i Pontos. Pontos kom seg ut av det persiske overherredømmet da kongedømmet Kappadokia ble utskilt fra Perserriket og tok Pontos som en av sine provinser. Deretter klarte Pontos å løsrive seg selv fra Kappadokia under Mithridates I Ktistes («Ktistes», Κτίστης, i betydningen «Grunnleggeren», konstruktør på gresk) i 302 f.Kr. og ble uavhengig. Da den større delen av det kongedømmet han etablerte lå innenfor den umiddelbare regionen til Kappadokia, som i tidligere tidsaldre strakte seg fra grensene av Kilikia og til Svartehavet, ble kongedømmet som helhet i begynnelsen kalt for «Kappadokia mot Pontos», men deretter senere kun for «Pontos», navnet Kappadokia ble deretter begrenset for bety den sørlige halvdelen av region som tidligere omfattet betegnelsen.
Kongedømmet Pontos
Kongedømmet Pontos strakte seg generelt øst til elven Halys. Det persiske dynasti som grunnla dette kongedømmet hadde i løpet av 300-tallet f.Kr. styrt den greske byen Khíos (senere kalt for «Prusias ved havet») i Mysia, hvor dets første kjente medlem var Ariobarzanes I av Kios og den siste herskeren basert i byen var Mithridates II av Kios. Sønn av sistnevnte, også kalt for Mithridates, var den som ble Mithridates I Ktistes av Pontos.
I løpet av de vanskelige årene som fulgte Aleksander den stores død i 323 f.Kr., var Mithridates I Ktistes for en tid underlagt og i tjeneste hos Antigonos I Monofthalmos, en av Aleksanders etterfølgere og som gradvis manøvrerte seg fram i den urolige tiden som fulgte etter 302 f.Kr. til å opprette kongedømmet Pontos som kom til å bli styrt av hans etterkommere som alle kom til bære hans navn. Det varte fram til 64 f.Kr. Således klarte dette persiske dynastiet, om enn hellenisert, til å overleve og ha framgang i den hellenistiske verden mens Perserriket selv hadde gått under.
Romersk provins
Da kongedømmet ble underkastet av den romerske hærføreren Pompeius i 64 f.Kr. var det umiddelbart lite som endret seg for livet generelt, verken for oligarkiene som kontrollerte byene eller for folk flest i byene eller innlandet, men meningen av navnet Pontos gjennomgikk en endring. Deler av kongedømmet ble nå annektert inn under Romerriket og ble forent med Bitynia som en dobbelprovins kalt Pontos et Bitynia: denne delen omfattet kun kystlinjen mellom Herakleia Pontike (latin: Heraclea Pontica, i dag den tyrkiske byen Ereğli) og Amisos (dagens Samsun), området ora Pontica. Den større delen av Pontos ble imidlertid inkludert i provinsen Galatia.
Deretter kom enkeltnavnet Pontos uten berettigelse til å bli jevnlig henvist til mene den ene halvparten av fellesprovinsen, særlig romerne og folk som snakket fra en romersk synvinkel. Det er slik det er benyttet i Det nye testamente. Den østlige halvdelen av det gamle kongedømmet ble administrert som et klientkongedømme sammen med Kolkhis. Dens siste konge var Polemon II.
I år 62 e.Kr. ble landet av keiser Nero innstiftet som en romersk provins. Den ble inndelt i tre distrikter: Pontus Galaticus i vest med grense mot Galatia; Pontus Polemoniacus i midten, betegnet slik grunnet dens hovedstad Polemonium; og Pontus Cappadocicus i øst, og som grenset til Kappadokia (Armenia Minor). Et mislykket anti-romersk opprør i år 69 e.Kr. ble ledet av Anicetus. Senere la den romerske keiseren Trajan Pontos inn i provinsen Kappadokia tidlig på 100-tallet. Som svar på et østgotisk angrep på Trapezunt i 287, besluttet den romerske keiseren Diokletian å splitte opp området i mindre provinser under mer lokal administrasjon.
Med reorganiseringen av provinssystemet under Diocletian en gang rundt 295, ble distriktene i Pontos delt opp i tre mindre uavhengige provinser innenfor bispedømmet Pontica:
Bysantinsk provins og theme
Den bysantinske keiser Justinian I den store reorganiserte området ytterligere i 536:
Tidlig i bysantinsk tid ble Trebizond et senter for kultur og vitenskap. På 600-tallet kom en person ved navn Tykikos tilbake fra Konstantinopel for å etablere en skole. En av studentene var den tidlige armenske lære Anania av Shirak.
Under Østromerriket kom Pontos under thema Armeniakōn hvor den delen som lengst vest (Paflagonia) tilhørte thema Boukellariōn. Over tid ble disse større themene oppdelt i mindre enheter og ved slutten av 900-tallet var Ponto inndelt themene Khaldia som ble styrt av familien Gabrades, og Koloneia. Etter 700-tallet fikk området en blomstringsperiode som kom til en brå slutt da området ble erobret av muslimske seldsjukkene på 1070-1080-tallet. Frigjort av Alexios I Komnenos ble området styrt av delvis selvstendige lokale herskere som familien Gabras i Trebizond.
Trapezunt-riket
Som følge av Konstantinopels tap av selvstendighet under herjingene av det fjerde korstog i 1204 ble Pontos uavhengig under Trapezunt-riket (Trebizond) under dynastiet Komnenos. Ved en kombinasjon av være geografisk fjerntliggende og smidig diplomati ble dette bevart inntil området ble underlagt osmanerne i 1461 etter Konstantinopels fall. Denne politiske smidigheten omfattet å bli en vasallstat ved ulike tider til både Georgia og til ulike tyrkiske herskere i innlandet. I tillegg ble Trapezunt-riket et fornyet senter for kultur under komnenos-keiserne inntil muslimene førte til kulturell tørke etter 1461.
Patrick Finnerhan
Patrick Finnerhan (født mars 1872 i Northwich, død 1941) var en engelsk fotballspiller.
Finnerhan spilte for Northwich Victoria og Manchester City, før han ble kjøpt til Liverpool i mars 1897. Debuten for Anfield-klubben kom 11. september samme år. Han spilte 5 kamper i ligaen og scoret 1 mål mot Wolverhampton dette året. Målet hans var forøvrig Liverpools mål nr. 300 i ligaen. Han spilte også 3 kamper i FA-Cupen for de røde dette året.
George Washington Gale Ferris jr.
George Washington Gale Ferris jr. (født 14. februar 1859, død 22. november 1896) var en amerikansk ingeniør, mest kjent som oppfinneren av pariserhjulet (Ferris Wheel) for Verdensutstillingen i Chicago 1893 Chicago.
Biografi
George Washington Gale Ferris jr. var født i Galesburg, Illinois i 1859. Byen var grunnlagt av hans navnebror, George Washington Gale (1789-1861). Ferris jr.s foreldre drev en gård med melkeproduksjon, men i 1864 solgte de kvegfarmen og flyttet til Carson City i Nevada. Familien bodde to år i Carson City. I 1875 begynte Ferris jr. gikk på high school i Oakland i California. Han tok høyere teknisk utdannelse og ble uteksaminert fra Rensselaer Polytechnic Institute i 1881. Etter eksamen begynte han sin karriere i jernbaneindustrien og var interessert i brobygging. Han grunnla sitt eget firma G.W.G. Ferris & Co. i Pittsburgh, Pennsylvania, hvor han spesialiserte seg på å tilby tjenester i testing og inspeksjon av metaller brukt i jernbane- og brobygging.
Etter at det ble kjent at Chicago skulle arrangere verdensutstilling i 1893, den såkalte World's Columbian Exposition, besluttet Ferris å flytte til Chicago. Arrangørene av utstillingen gikk i 1891 ut med en invitasjon til amerikanske ingeniører om å konstruere et monumentalbygg som kunne overgå Eiffeltårnet, som var blitt bygget til Verdensutstillingen i Paris i 1889. Arrangørene i Chicago ønsket noe «originalt, utfordrende og dristig». Ferris foreslo et hjul hvorfra de besøkende kunne se ut over hele utstillingsområdet. Ferris' forslag ble forkastet fordi arrangørene fryktet at det ville representere en sikkerhetsrisiko.
Ferris aksepterte ikke avslaget. Få uker etter la han på bordet anbefalinger fra velrenommerte ingeniører, og arrangørene besluttet da å realisere planene hans. En sterkt medvirkende årsak til arrangørenes omslag var antagelig det faktum at Ferris hadde fått lokale investorer til å dekke byggekostnadene på $400 000.
Hjulet var 75 meter i diameter og hadde 36 gondoler, hver med 40 dreibare seter og plass til opptil 60 mennesker. Når hjulet var fullsatt kunne det følgelig romme hele 2160 personer. Hjulet gjorde en full omdreining tre ganger i timen.
Ferris døde av tyfoidfeber i 1896, 37 år gammel. Pariserhjulet i Chicago ble revet i 1906, og hadde da gitt 2,5 millioner passasjerer utsikt over byen.
Forgotten Realms
Forgotten Realms er en fiktiv setting for rollespillet Dungeons & Dragons (D&D) fantasy rollespill. Det ble laget og utviklet av den kanadiske forfatteren og spilldesigneren Ed Greenwood. Også kjent som kun The Realms, den ble raskt den mest populære setting innen D&D i 1990-årene, Serien ble gjort mer populær av noveller skrevet av forfatteren R.A. Salvatore og mange datarollespill som Pool of Radiance og Baldur's Gate-serien. Hovedfokus i settingen er superkontinentet Faerûn, en del av verdenen Abeir-Toril, en Jord-liknende planet med mange virkelige påvirkninger.
Icewind Dale
Icewind Dale er den arktiske region på kontinentet Faerûn, som ligger i verdenen Abeir-Toril, som er en del av det fiktive Forgotten Realms-universet.
I Faerûn ligger Icewind Dale langt mot nord, over en enorm fjellkjede kjent som The Spine of the World
Icewind Dale er blitt kjent igjennom romanserien med samme navn, og gjennom en populær videospillserie også kalt Icewind Dale.
Vectorworks
Vectorworks er et generelt DAK- og BIM-program for Macintosh og Windows laget av det amerikanske firmaet Vectorworks, Inc. I Norge er programmet særlig utbredt på arkitektkontorer, men finnes også hos rådgivende ingeniører, innen landskapsplanlegging, interiørdesign, produktdesign, teaterbelysning, scene/kulissedesign.
Beskrivelse
Vectorworks finnes i en serie bransjemoduler. (se beskrivelse nedenfor)
I tillegg til de vanlige geometriske grunnobjekter som linjer, buer, sirkler, rektangler, sylindre, kuber, pyramider, osv. inneholder programmet parameterstyrte objekter fra forskjellige fagområder, som vegger, dører, vinduer, trapper, rør, bend, skruer, muttere, trær, støttemurer osv.
I Vectorworks 3D modellering tegnes bygninger eller andre objekter som tredimensjonale modeller, og gevinsten med å lage en komplett 3D-modell i forhold til tradisjonelle 2D tegneprogrammer er at man kan trekke ut tegninger direkte ut av modellen. Det vil si at plantegninger, snitt, oppriss/fasader, perspektiver, masseberegning o.l. er knyttet til én tegningsmodell. Når modellen forandres, forandres også alle tegninger og masseberegninger som er knyttet til modellen.
Avanserte grafiske egenskaper gir brukerne mulighet for å lage kunde-presentasjoner. I Vectorworks kan brukerne styre linjetykkelser, samt legge farger, mønstre, skravurer, og glidende fargeoverganger på tegningsobjektene. Spesielle skisse-valg lar brukerne presentere tegninger som i utgangspunktet ser ut som eksakte tekniske tegninger med utseende som myke, hånd-tegnede skisser.
For mer avanserte 3D presentasjoner har Vectorworks hel-integrerte renderingsfunksjoner som gir både fotorealistiske og artistiske effekter. Noen av de tekniske egenskapene som finnes i Vectorworks rendering er radiosity, raytracing, sol-animasjon, ikke-fotorealistisk rendering, volumetrsk belysning, fysiske lyskilder and områdebelysning. Programmet leveres med et objektbibliotek med flere enn 2000 teksturer, bakgrunnsbilder, atmosfæriske effekter og BIM-objekter.
Siemens 3D-kjerne — Parasolid — ble tatt med som den interne geometri-kjernen i Vectorworks i 2008.
Vectorworks kommuniserer med andre programmer via DXF/DWG, IFC og ved import og eksport av en rekke filformater. Blant filformatene Vectorworks støtter finnes Sketchup, 3ds, Shapefile/SHP, JPG, TIF, EPS, GIF, og BMP. Support for IGS, SAT, og STL lar brukerne sende Vectorworks modeller til 3D-printere og prototype-maskiner.
I Vectorworks finner man Vectorscript som er et eget script-språk basert på en Pascal-liknende syntaks. Med dette kan brukerne utvikle egne script som kan automatisere tyngre tegneoppgaver, hente ut kalkulasjoner eller opprette nye parameterstyrte objekter.
Barnemark
Barnemark, også kalt småmark eller oxyuris, er infeksjon med marken Enterobius vermicularis i tykktarmen. Marken er en endoparasittisk helminth (se parasittisme) i Oxyuridea-familien.
Vectorworks
Beskrivelse
Som standard inneholder Vectorworks også en regnearkmodul hvor brukeren uten spesielle programmeringskunnskaper kan trekke ut opplysninger, størrelser og mengdeverdier fra tegningsobjekter som finnes i tegningen.
Vectorworks selges verden over. For øyeblikket finnes Vectorworks i lokaliserte versjoner på engelsk, tysk, fransk, italiensk, japansk, flamsk, spansk, portugisisk, og norsk.
Barnemark
Barnemarken er den vanligste innvollsparasitten i Norge. WHO antar at over 200 millioner mennesker smittes årlig, hovedsakelig barn i de tempererte regionene i Vest-Europa og Nord-Amerika. Den finnes over hele verden, men relativt sjelden i tropiske strøk, og mennesker av ikke-kaukasisk opprinnelse virker å være mer immune. Undersøkelser i Europa har vist tilfeller hvor mellom 30 og 80% av barna har vært smittet. USA og Canada har liknende tall, og i søramerikanske land har det blitt funnet tilfeller hvor opptil 60% av skolebarna har vært infisert.
Vectorworks
Beskrivelse
Det norske firmaet dakantus+ as er norsk distributør og lager den norske versjonen.
Bransjeløsninger
Bransjeløsningene Vectorworks finnes i er:
Barnemark
Enterobius Vermicularis finnes kun hos mennesket. Liknende og beslektet innvollsorm finnes hos andre dyr, men dette dreier seg om andre arter, som ikke smitter til mennesker. Riktig nok kan egg smitte fra menneskehånden til for eksempel pelsen på en hund, og så til et annet menneske som klapper den samme hunden, men E. Vermicularis vil aldri fullføre livssyklusen utenfor menneskets fordøyelseskanal. Det er viktig å merke seg at barnemarken ikke utgjør noen fare for verten, og minimalt med ubehag ettersom noen kan ha den uten å oppleve symptomer. Faktisk har det blitt påvist at den kan ha en positiv effekt på personer med forskjellige fordøyelsessykdomer som for eksempel cøliaki. Den kan fjernes relativt uproblematisk med reseptfrie legemidler.
Vectorworks
Bransjeløsninger
• Vectorworks Basis
Barnemark
Beskrivelse
Barnemarken er hvitaktig i fargen med svak nøyanse mot gult eller brunt. De er relativt små og hunnen måler ca. 1-2 cm i lengde og 1/2-1 mm i bredde. Hannen er vesentlig mindre og måler opp til 5 mm i lengde. Hodet er butt med tre små lepper som kun kan sees under et mikroskop. Fra hodet går kroppen over i halen, som er lang og spiss.
Eggene er gjennomsiktige og måler omkring 55x30 µm. Disse har en karakteristisk asymmetrisk form, som er felles for alle Oxyurideaparasitter. Av utseende formet som et havrekorn, men flat på den ene siden, og klebrige.
Vectorworks
Bransjeløsninger
• Vectorworks Architect
Barnemark
Livsløp
Den voksne nematoden lever hovedsakelig øverst i tykktarmens cecum, hvor den lever på tarmveggen og får sin næring fra fekaliene.
Johan Pitka
Pitka utdannet seg for en yrkeskarriere i handelsflåten. I 1895 ble han kaptein og seilte deretter i utenriksfart. I årene 1907 til 1917 var drev han rederivirksomhet i Estland og Storbritannia. Etter revolusjonen i Russland i 1917 vendte han tilbake til Estland, der han engasjerte seg i kampen for landets selvstendighet. I 1918 deltok han i opprettelsen av sjøforsvarsdelen av nasjonalgarden (Kaitseliit), i grensevakten og i oppsettingen av pansertog. Pitka deltok i den estiske uavhengighetskrigen som sjef for sjøforsvarsstyrkene, første med rang av kaptein fra mars 1919, deretter ble han i september samme år forfremmet til kontreadmiral.
Barnemark
Livsløp
Barnemarken har to kjønn og parer seg i tarmen. Den gravide hunnen bærer mellom 10-15 000 egg og migrerer videre gjennom fordøyelseskanalen og ned til analen. Om natten beveger hunnene seg ut gjennom anus til den perianale regionen. Her kommer den i kontakt med luft og stimuleres til å legge sine egg, før den trekker seg tilbake inn i rektum. Når hunnen omsider dør vil resterende egg som den ikke rekker å legge, frigjøres inne i tarmen når kroppen brytes ned.
Eggene modnes og går over i smittefasen, hvor de inneholder en larve som er klar for å klekkes i tolvfingertarmen når egget føres inn gjennom munnen, i caecum når egget befinner seg i den døde hunnen, eller i den perianale regionen når forholdene ligger til rette for det.
Smitterisiko
Det er i all hovedsak eggene som forårsaker førstegangs infeksjon av E. Vermicularis. Ettersom infeksjonen kan innebære moderat til ekstrem kløe i det perianale område vil verten være tilbøyelig til å klø seg, og på grunn av sin klebrighet følger eggene med og fester seg på fingre og under negler. Eggene er svært hardføre og selv om håndvask reduserer smitterisiko vil faren være stor for at eggene smitter via håndkle eller fortsatt befinner seg under neglene. Fra fingrene følger eggene videre med til matvarer, kjøkkenredskap eller hygieneartikler, og føres siden inn i munnen igjen. Eggene kan også sitte igjen i undertøy, nattøy, sengeklær -spesielt laken, men klekker ikke utenfor verten og må derfor føres inn i fordøyelseskanalen igjen for å utgjøre en risiko.
Symptomer og deteksjon
Barnemark medfører normalt ingen reaksjoner annet enn kløe i endetarmen. Noen kan likevel oppleve kvalme, magesmerter og søvnproblemer. Infeksjon kan oppdages ved at man oppdager levende mark i avføringen som buktende hvite tråder, eller når de er døde som brune tråder. Mark kan også oppdages om morgenen ved at de ligger igjen på lakenet. En kan også ta en tape-bit og trykke den mot anal-åpningen om morgenen før en har vært på toalettet og finne levende mark, eller finne egg ved å benytte forstørrelsesglass.
Behandling
Barnemark anses for å være meget smittsomt og dersom et husstandsmedlem er smittet, er sannsynligheten stor for at hele husstanden har marken. Særlig barn er sterkt utsatt på grunn av ujevn hygiene og en tilbøyelighet til å suge på fingrene. Nettopp derfor er smitsomheten stor i barnehager og småskole. Når infeksjon er oppdaget behandles alle husstandsmedlemmene normalt med reseptfrie legemidler. Det er normalt ikke nødvendlig å kontakte lege, selv om det kan være ubehagelig å oppdage at en er infisert. Behandlingen foregår normalt ved engangs inntak av liniment eller tablett som hemmer markens opptak av glykogen, og dermed sulter den ihjel. Eggene overlever som regel, og klekker etter noen dager. Derfor gjentas kuren vanligvis etter en uke. I særlige tilfeller viser marken seg mer motstandsdyktig eller verten er mer utsatt for autoinfeksjon, eller retroinfeksjon ved at eggene klekker i perianalen og kryper tilbake i tarmen. I slike tilfelle må behandlingen utvides og det kan være lurt å kontakte lege.
Johan Pitka
Etter at uavhengighetskrigen var vunnet trakk Pitka seg tilbake fra sjøforsvaret og gikk inn i forretninger. Han bodde en periode i Canada der han drev med landbruk. Ved Sovjetunionens okkupasjon av Estland i 1940 unnslapp Pitka til Finland. I april 1944 vendte han tilbake til Estland for å organisere motstand mot de sovjetiske styrkene. Han ble sist hørt fra i september 1944 og hans skjebne er uviss. Det antas at han falt i kamp i Läänemaa.
Det estiske sjøforsvarets flaggskip ENS «Admiral Pitka» er oppkalt etter Johan Pitka.
Vectorworks
Bransjeløsninger
• Vectorworks Landmark
• Vectorworks Spotlight
• Vectorworks Designer
Vectorworks Basis – basisversjonen av Vectorworks som inneholder den generelle 2D- og 3D DAK-teknologien. De øvrige bransjeløsningene inneholder funksjonene i denne basisversjonen. Finnes i norsk versjon.
Vectorworks Architect – er et påbygg til den generelle Vectorworks' funksjonaliteten på fire hovedområder: tegnings-organisasjon, projektstyring, teknikker for teksting, og arkitektspesifikke tegneverktøy, objekter og kommandoer (flere enn 100). Programmet var en av de første DAK-programmer som tok i bruk teknikker for Building Information Modeling (BIM). BIM-teknologien i Vectorworks lar brukeren tegne og prosjektere i 2D og 3D samtidig, uten krav til noen spesiell rekkefølge i tegningsarbeidet. Prosjektdeling lar grupper av designere samarbeide på det samme prosjektet/prosjektfilen. Finnes i norsk versjon.
Vectorworks Landmark – inneholder 2D tegning og 3D modelleringsteknologi kombinert med professionelle verktøy spesielt for tomte- og landskapsdesign. Disse inkluderer verktøy for 3D terrengmodellerering, en redigerbar plantedatabase, verktøy for å sette ut planter, symbolbiblioteker for planter, tomte/grense-objekter og landskapsobjekter, a Hardscape tool, utomhusplanlegging og analyseteknikker, vanningsplanlegging, og GIS shapefile import/eksport. Leveres i Norge i engelsk versjon.
Vectorworks Spotlight – kombinerer 2D tegning og 3D modellering med avansert lys-design og produksjonsverktøy for lys. Vectorworks Spotlight lar lysdesignere, scenografer, og andre innen scene- og underholdningsindustrien lage lys-"plots", plassere sceniske elementer, få automatiske rapporter og skjemaer, og visualisere designkonseptene i 3D. Blant verktøyene i Vectorworks Spotlight finnes verktøy for posisjonering av lamper, auto-nummerering av instrumenter, automatisk instrument-justering, automatiske lampeposisjons-oversikter, visning av 2D/3D lysstråler, tusener av lamper/lysobjekter og tilbehør fra de ledende produsenter, et fokuspunkt-objekt, en finn-og-erstatt-instrument-kommando, photometriske data, tilbehør, sceneadministrasjon og -animasjon, et verktøy for å planlegge sitteplasser og mer enn 3,000 gobos. Vectorworks Spotlight har eksport av data til Lightwright og ESP Vision.
Vectorworks Designer – inneholder alle verktøyene i bransjeløsningene (Architect, Landmark, og Spotlight) og er beregnet for designere som arbeider innenfor flere fagområder.
Historie
I 1996 kom den første versjonen som fungerte både for Mac og under Windows.
I 1999 ble navnet endret til Vectorworks
Gjeldende versjon heter Vectorworks 2019
Hans Vinjarengen
I tillegg vant han gull i kombinert i VM 1929 og 1930, og bronse i samme øvelse i 1934 og 1938. Han ble nr. 5 i hopp i VM 1929.
Wolfgang Iser
Wolfgang Iser (født 22. juli 1926, død 24. januar 2007) var en av de mest markante skikkelsen innenfor leserorientert litteraturteori.
Han grunnla, sammen med Hans Robert Jauss, den tyske resepsjonsestetikken. Mens Jauss utviklet den delen av den tyske resepsjonsestetikken som betegnes som resepsjonsteori, har Iser utviklet det som betegnes som estetisk responsteori. Isers teori er fenomenologisk orientert, og har klare hermeneutiske konsekvenser.
I store deler av sin karriere virket han som professor ved Universitetet i Konstanz, og ved Universitetet i California, Irvine.
Kriminalnyj talant
Kriminalnyj talant (originaltittel: Криминальный талант) er en sovjetisk film fra 1988, regissert av Sergej Asjkenazi.
Handling
I Leningrad skjer det en rekke forbrytelser, knyttet til bedrageri og tyveri. En rekke menn blir kjent med en ung kvinne ved en restaurant, og drikker ett par glass alkohol sammen med henne. Men når mannen kommer til fornuft igjen, et helt annet sted, har alle pengene deres forsvunnet. Etterforsker Sergei Ryabinin og politi-betjent Vadim Petelnikov begynner å jakte på disse kjeltringene. Men når han forsøker å følge etter den påståtte kriminelle, blir Peltelnikov selv svindlerens neste offer.
Kort tid senere begynner en rekke uvanlige forbrytelser i Leningrad igjen. Ofrenes pårørende får tilsendt telegrammer med forespørsel om å sende penger til det påståtte offeret. Men ingen kan forklare hvordan de kriminelle klarer å få tak i informasjonen angående offerets nærmeste familie - eller deres adresser. Etterforsker Ryabinin er sikker på at disse forbrytelsene blir gjennomført av den samme kvinnen som han allerede er på jakt etter. Ryabinin avdekker etter hvert forbryterens hemmeligheter, og forsøker å sette opp en felle for henne.
Men det er fremdeles veldig usikkert om de få bevisene politiet får, faktisk er nok til en rettssak.
Kunståret 1900
Kunståret 1900 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1900.
Sergej Asjkenazi
Sergej Izrailevitsj Asjkenazi (russisk: Сергей Израилевич Ашкенази) er en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Wolfgang Larrazábal
Wolfgang Larrazábal (født 5. mars 1911 i Carupano, Venezuela, død februar 2003) var kommandør av den venezuelanske marinen og ble innsatt som president i Venezuela etter avsettelsen av Marcos Pérez Jiménez, den 23. januar 1958.
Han ble utdannet ved Pestalozzi Institute of Maracaibo. Mellom 1928 og 1932 studere han ved sjøkrigsskolen i Venezuela. Mellom 1942 og 1945, var Larrazábal kaptein på diverse skip tilhørende den venezuelanske marinen. Senere ble han utplassert som kommandant på en marinebase i Puerto Cabello. I 1949, var han maritim attaché i den venezuelanske ambassaden i Washington D.C. Larrazábal tjente også som direktør for National Institute of Sport i perioden 1952-1955, og fra 1958, var han sjef for den venezuelanske marinen.
Christoffer Schander
Carl Fredrik Christoffer Schander (født 21. mai 1960 i Häverö församling (Hallstavik) i Sverige, død 20. februar 2012) var professor i marinbiologi ved Universitetet i Bergen. Han var også tematisk leder ved Centre of Excellence i geobiologi. Hans doktoravhandling (1997) fra Universitetet i Gøteborg behandlet de evolusjonære relasjonene til den parasittiske gastropod-familien Pyramidellidae. Han jobbet på marine virvelløse dyr, hovedsakelig bløtdyr, og har publisert mer enn 90 vitenskapelige artikler i fagfellevurderte tidsskrifter, hvorav 76 er indeksert i Web of Knowledge. Fjorten av dem har blitt sitert ti ganger eller mer.
Junior-VM i håndball for kvinner 1997
Junior-VM i håndball for kvinner 1997 ble arrangert i Abidjan og Yamoussoukro i Elfenbenskysten i 1997.
Christoffer Schander
Ifølge Schander var målet med hans forskning å forstå den rollen som evolusjonære krefter og fylogeni har spilt i å skape organismemangfold. For å utvikle denne forståelsen brukte han fylogenetiske analyser som integrerte morfologiske, ultrastrukturelle og molekylære data. Hans forskning fokuserte på bløtdyr på grunn av det fantastiske, morfologiske mangfoldet av nyere taxa, og som på grunn av fossilene kan dateres tilbake til prekambrium. Mer spesifikt har hans forskning fokusert på ectoparasitic pyramidellid-snegler og aplacophorans som er en klasse av små, dypvanns, utelukkende bentiske, marine bløtdyr. Han var også interessert i biogeografi av disse dyrene, og studerte også forholdet mellom bløtdyr og andre dyregrupper og populasjonsgenetikk av flere organismer.
Gymnastikk under Panamerikanske leker 1955
Gymnastikk under Panamerikanske leker 1955. Gymnastikk var med som en av nitten sporter i de andre Panamerikanske leker 1955 som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. mars til 26. mars. Det ble kun konkurrert i turn med elleve individuelle øvelser og en lagkonkurranse for menn. USA ble beste nasjon med tolv gullmedaljer foran Mexico med en.
Christoffer Schander
I tillegg til taksonomi og systematikk, har Schander også publisert flere artikler om bruk av formalinfiksert vev i molekylære studier. Han var også aktiv i DNA-strekkodingmiljøet.
Schander var viden kjent som en utmerket foreleser og en god underviser som inspirerte mange studenter gjennom sin karriere. For allmennheten er han kanskje mest kjent for sin forskning på Iberisk skogsnegl (Arion lusitanicus). Han hadde flere oppdrag for Artsdatabanken, og var medlem av både den svenske og norske ekspertkomitteen for rødlisting av marine virvelløse dyr.
Personlig liv
Schander ble født i Sverige i 1960. I hjembyen Borås ble han en av de mest aktive svenske science fiction-fans på 1980-tallet, og skapte fanziner som Semikolon A & B og I väntan på PEP og TFO Efterapa, og som arrangør av science fiction-konvensjoner som RegnCon i 1981.
Schander døde etter kort tids sykdom den 20. februar 2012.
Fylkesvei 31 (Buskerud)
Fylkesvei 31 i Buskerud gikk mellom Tangen og Tufthagen i Drammen kommune. Veiens lengde var 6,5 km.
2019 ble veien del av fylkesvei 2714.
Årets museum i Europa
Årets museum i Europa (engelsk: European Museum of the Year Award) er en pris som gis hvert år til et museum i Europa som har markert seg på en positiv måte, ved i løpet av de to siste årene enten har modernisert seg, ekspandert eller er helt nytt.
Vinnerne er enten:
Hvert år presenteres prisvinneren på Europarådets europeiske museumsforum. Årets museum i Europa ble etablert av Kenneth Hudson.
Europarådet deler også hvert år ut prisen Europarådets museumspris.
Prisvinnere
Liste over årlige vinnere av prisen "Årets museum i Europa" fra 1977 til i dag:
Lauri Lehtinen (seiler)
Lauri Lehtinen (født 25. mars 1987) er en finsk seiler som spesialiserer seg i 49er. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 7.
Nauru
Nauru, offisielt Republikken Nauru, tidligere kjent som Pleasant Island, er en øyrepublikk i Mikronesia i det sentrale Stillehavet. Øyas nærmeste nabo er øya Banaba i Kiribati, 300 kilometer mot øst. Nauru ligger nordvest for Tuvalu, nord for Salomonøyene, øst-nordøst for Papua Ny-Guinea, sørøst for Mikronesiaføderasjonen og sør for Marshalløyene. Med 10,084 innbyggere på 21 km² er Nauru det minste landet i Stillehavet, og verdens tredje minste stat etter areal – kun Monaco og Vatikanstaten er mindre.
Naurus første innbyggere kom opprinnelig fra Mikronesia og Polynesia, og øyas moderne historie begynner med at den ble annektert av Det tyske keiserriket sent på 1800-tallet. Etter første verdenskrig ble Nauru et mandatområde under Folkeforbundet administrert av Australia, Ny-Zealand og Storbritannia. Under andre verdenskrig ble øya okkupert av japanske styrker, og ble ikke gjenerobret av De allierte før krigen var over. Etter krigen ble Nauru et tilsynsområde under FN, igjen administrert av Australia, Ny-Zealand og Storbritannia. Nauru ble uavhengig i 1968.
Nauru er en fosforittøy med rike forekomster nær overflaten, noe som enkelt gjorde det mulig å drive dagbrudd etter fosfat. Det er fortsatt noen fosfatforekomster igjen, men pr. 2011 er det ikke økonomisk lønnsomt å utvinne disse. Sent på 1960-tallet og tidlig på 1970-tallet hadde Nauru den høyeste inntekten per innbygger i verden. Da alle fosfatforekomstene var utvunnet og øyas miljø hadde blitt sterkt skadd av gruvevirksomheten, minsket fondet som hadde blitt satt opp for å bevare landets rikdommer i verdi. For å få inntekter ble landet i kortere tid et skatteparadis og ble brukt for ulovlig hvitvasking. Fra 2001 til 2008, og igjen fra 2012, har landet mottatt støtte fra Australia mot å være vertskap for Nauru Regional Processing Centre, et senter for asylsøkere til Australia, som del av den såkalte stillehavsløsningen. På grunn av Naurus store avhengighet av Australia blir landet ofte kalt en australsk klientstat.
Etymologi
Opphavet til navnet «Nauru» er ukjent. Da øya ble oppdaget, kalte innbyggerne den, som de fortsatt gjør i dag, «Naoero». Tyske Paul Hambruch, som besøkte øya i mai 1909, og fra september til november 1910, ga forklaringen om at «Naoero» var et sammendrag av setningen «A-nuau-A-A-ororo» (i dag ville det blitt skrevet «A nuaw ea arourõ»), som oversettes med «jeg går til stranda». I det tyske kolonileksikonet ble denne forklaringen brukt. Misjonær Alois Kayser avviste imidlertid at dette var sannsynlig, han hadde bodd på øya i over tretti år, og hele tiden jobbet med språket, fordi det nauriske ordet for «strand», som et mål for et verb om bevegelse, ville trenge ordet rodu «nedover (til)»; nauruerne anser stranda som øyas laveste punkt. Det faktum at «rodu» mangler i Hambruchs ordforklaring gjør at dette er en usannsynlig tolkning av navnet «Nauru».
Øya har også hatt andre navn. De britiske koloniherrene før 1888 kalte øya for Pleasant Island eller Shank Island, og de tyske koloniherrene kalte den Nawodo eller Onawero. Navnet «Nauru» ble senere skapt fra navnet «Naoero» slik at europeere og amerikanere skulle kunne uttale navnet riktig.
Naturgeografi
Nauru er en koralløy i Stillehavet med 0° 32’ sørlig breddegrad og 166° 55’ østlig lengdegrad. Den er en typisk atoll på et gammelt vulkankrater. Korallbasen som Nauru ligger på har røtter rundt 2000 meter under havoverflaten, og når cirka 65 meter over havet. Dette høyeste punktet er langs kanten av platået, øst i Aiwo; denne kanten heter Janor (eller Command Ridge). Sammenlignet med andre atoller har Nauru en veldig liten lagune. En kilometer fra øya er sjødybden allerede på 1000 meter. I øyas indre var øya nesten helt dekket av fosfater (nauruit), formet av fugleekskrementer. Rundt 2 km² av øya består av skog. Naurus maritime krav er 200 nautiske mil eksklusiv fiskesone, og 12 nautiske mil territorialfarvann.
Landet dekker en flate på 21 km².
På grunn av Naurus beliggenhet rett sør for ekvator, ligger temperaturen rundt 27,5 °C hele året. Jordbruk er vanskelig på grunn av den porøse kalksteinen, siden vannet forsvinner veldig raskt.
Nauru er direkte berørt av den globale oppvarmingen, siden øya kan synke om havnivået stiger ytterligere. Nauru har påpekt dette flere ganger i FN, og krever møter med USA og andre industriland.
Plante- og dyreliv
Det finnes ingen store dyr på Nauru. De eneste landdyra som lever på Nauru, utenom insekter, er noen sjøfuglarter og husdyr som katter, hunder og griser, som ble brakt dit av nybyggere. Det finnes bare én type sangfugl på øya, naururørsangeren (Acrocephalus rehsei), som er enestående for Nauru.
Øya har en bred vannkant, som ved lavvann er nesten fullstendig tørr, der diverse sjødyr og krabber lever, og koraller vokser. Mot land går et belte med snøhvit korallsand. Her vokser kokospalmer, tynn skog og pandangbusker. Dette perifere landskapet har blitt veldig endret av mennesker. Rundt her går øyas asfalterte vei, og bygninger står i denne sonen.
Det naturlige landskapet i bakken opp mot det andre platået og det gamle korallrevet er vesentlig bedre bevart. Her vokser skoger med kokospalmer, fikentrær, calophyllum og i nord også mangrovetrær. På platåene var også i sin tid den største kokospalmeplantasjen på øya. Naurus kirsebær-, fiken-, mandel- og mangotrær ble hogd ned for lenge siden. Inne på øya er det store forskjeller mellom de øde dagbruddsområdene og resten av marken, der det naturlige landskapet har blitt bevart. De høyere områdene har både lett og tett skog, der calophyllum, et middels høyt tre med kroket stamme og store blader, vokser. Huleformet landskap har en litt annen vegetasjon, som er lettere og tettere. Disse forskjellene blir forklart med at det er forskjeller på vannmengden i jorda. Til tross for nedbørsmengden, finner man ingen spor av vannleier ned til havet. Grunnvannet ligger dypt, for vannet synker raskt ned i den porøse fosfatsteinen. Derfor er grunnen tørr året rundt.
Kanaler
Det er ingen elver i Nauru, men det finnes noen kunstige kanaler. Disse er for det meste kunstige åpninger i korallrevet som omringer øya, slik at båter og skip kan komme helt inn til land.
Geologi
Det mest spektakulære på øya er bemerkelsesverdige takker og pyramider formet av fosfatutvinninga. De er fire til ti meter høye, og mellom dem har labyrinter av hull formet seg. Dette er enestående for denne øya; ingen andre steder finnes noe tilsvarende.
Resten av øya er nesten som et ørkenlandskap; fosfatet ble kjørt vekk med en smalsporet jernbane, mens kun det døde måneaktige landskapet ble tilbake. Det er ikke noe jord igjen på steintakkene som ble igjen, og det er ikke noe vegetasjon der. Regnvann samles i hullene, men blir fort trukket ned i den porøse steinen.
Geografer, geomorfologer og geologer har undersøkt naturen der, og funnet ut at atollen Nauru har eksistert veldig lenge. Det sirkelformede korallrevet fra tertiærperioden har blitt bevart helt til i dag. I paleogperioden var det som i dag er Buada-lagunen, 60 m under dagens havnivå. I miosaperioden, en del av den tidlige tertiærperioden, ble den hevet kraftig, til 10 meter under dagens havnivå. Etterhvert ble det dannet en lagune, som er meget liten i forhold til hos andre atoller, og hullene mellom steintakker og andre hull ble fylt opp med guano, som etterhvert ble til fosfater.
Demografi
Beregnet folkemengde for 2013 var 10,500.
Den årlige befolkningsveksten er på 1,87 %; 38,2 % av befolkninga er under 14 år, 60 % mellom 15 og 64, og 1,9 % over 64. Barnedødsraten er på 1,014 %. Fruktbarhetsraten er på 2,73 fødsler, og dødsfallsraten er 0,72 dødsfall per hundre innbyggere. Det er en urbanisering på 48 %, og over 99 % er lesekyndige, noe som er det høyeste i Oseania, og blant verdens beste. Det er 700 innbyggere per lege.
Folkegrupper
Av de rundt 13 000 innbyggerne på Nauru er 62 % etniske nauruere, 25 % kiribatiske og tuvaluiske, 8 % kinesiske og vietnamesiske, samt 5 % europeiske og nyzealandske. Den gjennomsnittlige levealderen er relativt lav med 62 år (58,8 for menn; 66,1 for kvinner). En av grunnene til dette er diabetes. I 2003 hadde 30,2 % av alle voksne sykdommen; Nauru er det landet i verden med høyest konsentrasjon av denne.
Språk
Det nauriske språket er en slags blanding av naboøyenes språk. Nasjonalspråket er naurisk, men engelsk blir forstått og talt av de fleste. Fransk er det også en del som kan.
Religion
I Nauru er det i dag flest kristne.
Ved folketellingen i 2011 tilhørte 36 % Nauru Congregational Church. Den har hovedkirke i Aiwo, og kapeller i Meneng, Buada, Anabar og Nibok. 33 % var katolikker. Den katolske kirke driver en skole og en kirke i Yaren, samt Kayser College. 13 % tilhørte Assembly of God og 10 % Nauru Independent Church.
Historie
Det bodde opprinnelig tolv stammer i Nauru: Deiboe, Eamwidamit, Eamwidara, Eamwit, Eamgum, Eano, Emeo, Eoraru, Irutsi, Iruwa, Iwi og Ranibok. Alle blir i dag representert i flagget, ved den tolvtakkede stjerna. Deres etterkommere som bor på øya i dag identifiserer imidlertid ikke lenger seg selv med stammene, men med hvilket distrikt de bor i. Stammene Irutsi og Iwi har i dag ingen etterkommere; de ble sannsynligvis utryddet da japanere kidnappet 1200 nauruere i 1942, og sendte dem som slavearbeidere til den mikronesiske øya Truk; kun 737 kom tilbake til Nauru.
I 1888 ble øya annektert av Tyskland for å beskytte tyske skip. Etter 1900 ble de enorme fosfatressursene oppdaget, og Tyskland tok del i utvinningen av den. Etter første verdenskrig gikk imidlertid Nauru over til å bli et mandatområde under Australia, Storbritannia og Ny-Zealand. Fosfatet ble fra da av utvunnet av Australia, og solgt av dem, og nauruerne satt igjen med lite penger.
I 1968 oppnådde Nauru, under ledelse av høvding Hammer DeRoburt, selvstendighet, og ble en internasjonalt anerkjent republikk. Fra 1970 utvant Nauru fosfatet sitt selv, og ble (regnet per person) det nest rikeste landet i verden. Inntekten ble delt, og noe gikk rett til nauruerne, og noe ble investert i forretninger, som for eksempel landets egne flyselskap og skipsselskap, samt en London-musikal som ikke oppnådde større suksess.
Siden 90-åra minsket fosfatutvinninga, og det begynte å bli fattigdom. Dårlige finansielle satsinger og dårlige investeringer gjorde at Nauru ble redusert til et utviklingsland. I 2003 og 2004 var det ei politisk krise, da Bernard Dowiyogo og René Harris takket være flere mistillitsforslag ble presidenter annenhver gang, med bare få måneders mellomrom, noen ganger ikke mer enn noen dagers mellomrom. 1. oktober 2004 oppløste president Ludwig Scotty parlamentet og fastsatte nye valg til 23. oktober. Scotty og hans følge vant dette valget, og fikk en historisk stor majoritet i parlamentet, med 16 av de 18 setene.
I januar 2005 ble det kjent at Nauru blir vurdert som mulig dumpingplass for australsk radioaktivt avfall.
Politikk og administrasjon
Nauru er en parlamentarisk-demokratisk republikk med en president som stats- og regjeringssjef.
Politiske partier
I Nauru brukes et løst flerpartisystem. De to formelle partiene er opposisjonspartiet Naoero Amo, og deres rivaler, Naurus demokratiske parti. I tillegg finnes et konservativt, men uformelt parti, Senterpartiet. Begge opposisjonspartiene ble formet for å styrke parlamentets og tidligere presidenters rolle. I dag spiller Naoero Amo den største rollen, mens demokratene og Senterpartiet har liten politisk kraft.
Rettsvesen
Det nauriske lovsystemet er basert på den engelske Common law, og på resolusjoner fra det nauriske parlamentet. Bestemmelser gjøres av høyesteretten.
Høyesterett (Supreme Court) ledes av statsdommeren (Chief Justice), som utnevnes av landets president. Appeller av dommer i denne domstolen går til en egen appellrett (Apellate Court), som består av to dommere. Slike appeller forekommer imidlertid sjelden. Parlamentet kan ikke omgjøre noen rettslige dommer eller kjennelser. Tingretten (District Court) ledes av en residensdommer (Resident Magistrate), som også har ansvar for å registrere fødsler, ekteskap og dødsfall. Familieretten (Family Court) består av tre dommere og presideres også av en residensdommer.
Det finnes også to andre rettslignende institusjoner, etablert gjennom forfatningen: Høringsretten for den offentlige tjenesten (Public Service Appeal Board), tilsvarende sivilombudsmannen, og en høringsrett for politiet (Police Appeal Board). Begge ledes av en statsdommer som leder for et utvalg med to medlemmer fra hver av tjenestene.
Forsvars- og utenrikspolitikk
Nauru har ingen militære forsvarsstyrker; takket være en uformell avtale er Australia ansvarlige for øyas forsvar. Rundt 2000 mennesker er likevel i form for militære aktiviteter, og rundt 3000 er tilgjengelige for rekruttering. Naurus interne sikkerhet kommer fra en liten sivil politistyrke. De fleste lovbrudd er fartsoverskridelser, sykkeltyverier og husbråk.
Nauru har for øyeblikket nærmere diplomatiske forbindelser med Australia, Brasil, Republikken Kina, Fiji, Storbritannia, India, Island, Japan, Ny-Zealand, Filippinene, Sør-Korea og USA.
Republikken Nauru har vært medlem av De forente nasjoner siden 1999, og er også medlem av andre internasjonale organisasjoner slik som blant annet WHO, Interpol og Samveldet av nasjoner.
Næringsliv
Økonomien i Nauru avhenger fortsatt veldig av fosfatindustrien.
Industrisektoren har en heller mindre rolle. Den eneste større sysselsetteren er den nasjonale fosfatindustrien.
Tjenestesektoren, derimot, er ganske viktig i Nauru, og sysselsetter 35 % av befolkningen. De viktigste arbeidsgiverne i denne næringen er Nauru Phosphate Royalties Trust, samt det nasjonale skipsfirmaet, Nauru Pacific Line og det nasjonale flyselskapet Our Airline, som noen ganger må stoppe sine sørviser helt, fordi det ikke har råd til drivstoff eller reparasjoner. Både Nauru Pacific Line og Our Airline blir finansiert så godt som mulig av staten.
Den nesten eneste framtidige industrien for Nauru er fiskeriindustrien. Fordi den kroniske mangelen på ferskvann er et problem, bygde regjeringa en gang et vanndestillasjonsverk. Regjeringa har flere ganger prøvd å sikre den høye levestandarden også uten å bruke fosfatressursene. For dette lagde de et fond, som blant annet innebærer eiendoms- og aksjeinvesteringer i Naurus naboland i Stillehavet, samt land som USA og Australia. Et eksempel på dette er Nauru House i Melbourne, som lokalt blir kalt «fugleskittårnet». Det har også vært et forsøk på å gjøre Nauru til et skatteparadis for utenlandske selskaper.
På grunn av store feilinvesteringer og korrupte embedsmenn mistet staten nesten hele sin rikdom, og det høye forbruket sank. Staten finansierte for eksempel en musikal i London, men denne hadde ingen suksess, og ble tatt av programmet like etter premieren. Det er nesten ingen skatter for innbyggerne, og staten har stor gjeld til utlandet. I tillegg er Nauru i et negativt søkelys på grunn av et «fengsel» for flyktninger fra Afghanistan, Pakistan og Irak, som etter planen skal bli der til juni 2005.
Nauru er også avhengig av betalinger fra Australia, som utnyttet øyas fosfatressurser uten å betale, før øyas uavhengighet i 1968. Australia betaler også Nauru for at de holder disse flyktningene i flyktningsleiren, og disse inntektene utgjør i øyeblikket nesten hele Naurus inntektsgrunnlag. Nauru prøver videre å overbevise kreditorene og FN om å minske landets gjeld, og håper at salget av Nauru House i september 2004 vil kunne minske gjelden deres til den største kreditoren, General Electrics.