cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ISO 3166-2:IS
ISO 3166-2:IS er Islands del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Island er det definert koder for ni regioner (inkludert hovedstaden Reykjavík, selv om byen er del av Höfuðborgarsvæðið).
Brandsøy
Brandsøy er et tettsted i Kinn kommune i Vestland. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar, og ligger på begge sidene av Brandsøysundet som deler Brandsøya fra neset Klaven på fastlandet. Brandsøysundet går mellom Klavfjorden og Solheimsfjorden. Riksvei 5 krysser sundet med bro her. Brandsøy ligger omtrent fem kilometer øst for Florø.
ISO 3166-2:IS
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er IS, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Island. Andre del er ett siffer (0–8).
4. divisjon fotball for menn (Sunnmøre)
4. divisjon fotball for menn (Sunnmøre) er en regionalliga i fotball under Sunnmøre Fotballkrets. Siden 2011-sesongen har 4. divisjon vært det høyeste nivået i det regionale divisjonssystemet, og kretsens øverste divisjon før dette var ''3. divisjon, avdeling 17''.
Adis Škaljo
Adis Škaljo (født 30. januar 1982 i Zenica i Jugoslavia, bosatt i Sarajevo) er en bosnisk musiker. Han er vokalist i sarajevobandet Puls. Škaljo ble medlem av gruppa Valentino i 2000 og senere i bandet Nebo iznad krajolika før han han ble keyboardist i bandet Unplugged Plug, hvor han spilte i åtte år.
I mai 2015 vant Adis Škaljo Hayat TVs musikkonkurranse Zvijezda možeš biti ti, og i oktober samme år ble det offentliggjort at han skulle representere Bosnia-Hercegovina i Tyrkvisjonens sangkonkurranse, hvor han fremførte «Pa šta». Den 2. november ga Škaljo ut sin første singel.
Škaljo har gjennom sin musikalske karriere samarbeidet med blant andre Samir Mujagić, Fazla og Halid Bešlić. I løpet av Škaljos europaturné i februar 2016 avholdte han blant annet en konsert i Oslo.
Flypsykologi
Flypsykologi er de delene av psykologifaget som er viktig for at en flyger skal greie å styre et fly på en trygg måte, gjerne i samarbeid med styrmann og resten av flybesetningen.
Arbeidet som flere flyhavarikommisjoner har utrettet etter flyulykker over mange år har avslørt at psykologiske fenomener ofte er årsak til flyulykker, eller årsak til at en annen hendelse ikke ble taklet på en slik måte at flyulykken ble avverget.
I Norge har Grethe Myhre vært en ledende flypsykolog. Hun har vært ansatt ved Flymedisinsk institutt, har skrevet egen norsk lærebok i flypsykologi og var på begynnelsen av 2000-tallet leder av Statens havarikommisjon for transport.
Flypsykologiske tester
Flyselskapene har vanligvis samarbeid med flypsykologer som utfører psykologiske tester på flygerne før ansettelse. Ved opptak til de militære flyskolene er det også vanlig med slike flypsykologiske tester. Det er likevel ikke vanlig at søkerne til private flyskoler får utført slike psykologiske tester før de begynner utdannelsen. Det finnes flere private psykologfirmaer som tilbyr slike tester.
William Ryan
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok han gull.
Flypsykologi
Krav til eksamen i flypsykologi
I Norge ble det på midten av 1990-tallet innført eksamen i flypsykologi for de som skal ta teorieksamen for flysertifikater. Innehavere av eldre flysertifikater har sluppet å ta denne eksamenen. Det har i noen år vært krevet slik eksamen for å fly i utlandet, men fra 1. april 2012 ble det krav til slik eksamen også for å fly småfly i Norge. Denne fristen er likevel utsatt noe, og det er usikkert når kravet kommer. Det er tilsvarende krav til eksamen i flymedisin. Eksamenen i begge fagene kalles med et samlebegrep for "MYB – menneskelige ytelser og begrensninger". Den avholdes som flervalgseksamen (multiple choice) på samme datoer som de andre teorifagene til privatflysertifikat som offentliggjøres på hjemmesiden til Luftfartstilsynet.
Det har vært arrangert kurs av flyklubber til støtte for de som må ta disse eksamenene. Dette gjelder mange eldre flygere som ikke har fersk eksamensrutine.
Ole Rinnan
Ole Rinnan (født 14. juli 1940 i Göteborg) er en norsk surrealistisk bildekunstner. Han er sønn av Frode Rinnan.
Rinnan bruker en minutiøs temperateknikk som gir bildene en nærmest tredimensjonal effekt. Motivene inneholder insekter, fugler, primater, frodige vekster og blomster, ofte i samspill med kvinner og menn.
Rinnan er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (Oslo 1958-59) og Valands Konstskola (Göteborg 1961). Han er tilknyttet Galleri Haaken.
Hans arbeider er av Åsmund Thorkildsen beskrevet som «En magisk nattverden det ikke er mange forunt å ha innsikt i. Bildene er stille, men potente. Du føler det er krefter i dem som holdes i sjakk.»
«Bildene mine er ikke intellektuelle rebuser med ett fasitsvar. Jeg er like forvirret over dem, som overfor livet selv. Du må selv se på bildene, og så kommer vel tanker, opplevelser og refleksjoner i neste omgang. Når vi skal forklare våre egne billedopplevelser fomler vi, både vi som lager dem og de som ser.» Ole Rinnan
Maasgouw
Maasgouw er en kommune i den sentrale delen av den nederlandske provinsen Limburg. Kommunen ble dannet den 1. januar 2007 ved en sammenslåing av kommunene Heel, Maasbracht og Thorn.
Josh Laban
Josh Laban (født 25. desember 1982) er en svømmer fra De amerikanske Jomfruøyer, som spesialiserer seg i disiplinen fristil.
Laban har ingen større internasjonale resultater, og fikk sin olympiske debut da han representerte Jomfruøyene under Sommer-OL 2004. Han representerte også Jomfruøyene under Sommer-OL 2008, der han ble slått ut i de innledende heatene.
Pavel Ponkratov
Pavel Andrejevitsj Ponkratov (Павел Андреевич Понкратов; født 15. juli 1988 i Tsjeljabinsk) er en russisk stormester i sjakk, som har vunnet U16-EM i hurtigsjakk to ganger (2003 & 2004).
Ponkratov har sammen med 43 andre russiske elitesjakkspillere skrevet under på et opprop mot Russlands invasjon av Ukraina 2022.
Klaus Augenthaler
Han ble tatt ut til VM i fotball 1990, der laget hans vant gull.
Sannheten
Sannheten var en norsk lokalavis, utgitt i Skien fra 25. august 1933 til 12. oktober 1933. Den var organ for Norges Kommunistiske Parti.
Avisen kom ukentlig, hver fredag. Den var på fire sider, i stort, seksspaltet format.
Redaktør for avisen i den korte tiden den kom ut var Syvert Larsen.
Rudolph Wilde
Rudolph Wilde (født 26. mai 1857 i Deutsch Krone/Wałcz, død 1. november 1910 i Schöneberg i Tyskland) var en tysk politiker som var ordfører i den da selvstendige byen Schöneberg fra 1898 til 1910. Under tiden som ordfører tok han initiativ til blant annet Schönebergs undergrunnsbane (i dag linje U4 i Berlins undergrunnsbane) som ble bygd mellom 1908 og 1910, byparken som bærer hans navn, Rudolph-Wilde-Park, samt byggingen av det nye rådhuset, Rathaus Schöneberg. I tillegg ble også Bayerisches Viertel bygd mens Wilde var ordfører.
Begnadalen kirke
Historie
Dagens kirke er ikke den opprinnelige kirke på stedet. Denne ble innviet i 1859. I 1954 ble det reist ønske om å få elektrisk lys i kirken og i 1956 fikk den elektrisk oppvarming. I 1957 brant kirken ned. Ved kongelig resolusjon ble det vedtatt 8. september 1959 å gjenoppføre kirken. Arbeidet med dagens trekirke startet i 1962 og den ble deretter innviet i 13. september 1964. Denne nye kirken har plass til 240 og ligger noe lenger vest enn den gamle, og orientert på samme måte som denne.
Gjennreisingen av kirken ble forestått av en byggekomite under ledelse av Ellef G. Grimsrud. Kirken er tegnet av arkitekt Arnstein Arneberg og under planleggingen skal han ha sagt at «Det bør smake skog av denne kirken». Arkitekten ved Arnebergs kontor som utførte arbeidet var Per Solemslie. Lokal byggmester var Ola Svendsen fra Begnadalen.
VTuber
En VTuber (ブイチューバー), virtuell youtuber (バーチャルユーチューバー) eller virtuell strømmer er en internettunderholder som opptrer med en virtuell avatar som er skapt med datagrafikk. For å styre avataren, er det ofte – men ikke alltid – brukt motion capture-programvare og -teknologi som følger bevegelsene til personen «foran kamera» i sanntid. Denne digitale trenden oppsto i Japan i midten av 2010-årene, og fenomenet har senere spredd seg internasjonalt i løpet av de tidlige 2020-årene. Mesteparten av VTubere er engelsk- og/eller japanskspråklige youtubere eller strømmere. Ved 2020 var det flere enn 10 000 aktive VTubere (engelsk: «VTubers»). Selv om begrepet viser til videotjenesten YouTube, bruker VTubere også andre nettsteder som Niconico, Twitch og Bilibili.
Den første underholderen som benyttet begrepet «virtuell youtuber» var Kizuna AI, som begynte å skape innhold på YouTube sent i 2016. Hennes popularitet startet en VTuber-trend i Japan, og flere spesialiserte byråer som promoterte VTubere har blitt etablert. Noen eksempler på større VTuber-byråer er Hololive Production, Nijisanji og VShojo. Fan-oversatte og ikke-japanske VTubere har markert trendens internasjonale popularitet.
Framvisning
Virtuelle youtubere (eller VTubere; engelsk: «VTubers») er typisk strømmere som bruker YouTube eller andre tjenester for sine strømminger. Avatarene som blir brukt er skapt med programmer som Live2D, og viser figurer som er designet av digitale kunstnere.
VTubere er assosiert med japansk popkultur som anime og manga. Noen VTubere bruker antropomorfe avatarer, altså ikke-menneskelige figurer som dyr.
Teknologi
En VTuber-avatar er typisk animert med et webkamera og ei programvare som tar opp bevegelsene, uttrykkene og munnbevegelsene til personen foran kameraet, og manipulerer en to- eller tredimensjonell modell. Programmer kan brukes til å laste inn modeller og utføre motion capture, og noen kan brukes uten et webkamera (dog med forhåndsbestemte animasjoner). Noen programmer støtter kunstig virkelighet-maskinvare eller utstyr for å spore hender. Noen programmer bruker iPhone-telefoner – spesielt telefonene som inkluderer ansiktsgjenkjenningstjenesten Face ID – som et eksternt webkamera, og bruker telefonenes sensor for mer presis motion capture.
Hepburn
Hepburn er et romaniseringssystem (ヘボン式ローマ字, Hebon-shiki Rōmaji oppkalt etter  James Curtis Hepburn, som utviklet det for å gjengi lydene fra japansk  i det latinske alfabet i den tredje utgave i hans japansk–engelske ordbok av 1887. Systemet ble opprinnelig anbefalt av The Society for the Romanization of the Japanese Alphabet   (羅馬字会 Rōmajikai) i 1885.  Hepburnsystemet ble senere modifisert og kalt Shūsei Hebon-shiki Rōmaji (修正ヘボン式ローマ字). Denne versjonen ble tidligere omtalt som Hyōjun-shiki Rōmaji (標準式ローマ字) (standard stil).
Porsgrunds Porselænsfabrik
Porsgrund Porselænsfabrik (PP) ble grunnlagt i 1885 som produsent av porselen. Fabrikken, som ligger i Porsgrunn i Vestfold og Telemark (tidligere Telemark fylke), ligger ved bredden av Porsgrunnselva, rett ved Porsgrunnsbruas vestre brohode og innløpet til Telemarksvassdraget. I dag er Porsgrunds Porselænsfabrik Porsgrunns største turistattraksjon. Ved lokalitetene finnes blant annet et stort fabrikkutsalg, og det er anledning for de besøkende til å se både produksjon og dekorering av porselen.
Innledende historie
Porsgrunds Porselænsfabrik ble stiftet på konstituerende generalforsamling i Porsgrunn rådhus den 11. mai 1885, av skipsreder Johan Jeremiassen (1843–1889) fra Kviteseid. Aksjekapitalen var 176 000,00, bestående av 352 aksjer á kr. 500,00. Samtidig ble det besluttet å opprette en komité som skulle utforme et lovutkast. Denne besto av foruten Jeremiassen, Alfred Petersen Wright og Gunnar Knudsen. Det ble også besluttet å gi det nye selskapet navnet «Porsgrunds Porselænsfabrik».
I en ny generalforsamling avholdt 26. august 1885 ble lovutkastet til komitéen vedtatt. Samtidig ble Jeremiassen, Petersen Wright, Knudsen, samt E. Hesselberg (Kristiania), H. C. Hansen (Larvik, senere Skien), og E. Rasmussen (Porsgrunn) valgt inn i selskapets nye representantskap, og Jeremiassen ble valg til formann da representantskapet i et møte litt senere konstituerte seg. I et møte i representantskapet den 22. september 1885 ble det besluttet å gå til anskaffelse av ei tomt, under visse forutsetninger. Tomten var på 12 mål og hadde cirka 160 meter strandlinje langs Porsgrunnselva. Grunnsteinen bla lagt ned 23. desember 1885. Tyskeren Carl Maria Bauer ble innleid til å lede oppbygningen av fabrikken, som ble satt opp etter tegninger av arkitekt Waldemar Hansteen i Skien. Bauer hadde erfaring fra en tilsvarende jobb i Russland. Utover høsten i 1886 ble fabrikken ferdig og man kunne begynne å forberede produksjonen.
Den 10. februar 1887 startet produksjonen opp, da den første brenningen fant sted. Ved oppstart hadde fabrikken 29 ansatte, men antallet økte på og ved årsskiftet 1887/1888 var over hundre personer knyttet til produksjon og salg. I 1888 opprettet også PP et fast utsalgssted i Kristiania. Butikken holdt det gående til i 1928, da den ble overdratt til Jallis Knem, som drev den videre for egen regning. Bauer dro hjem til Tyskland i 1890, der han etter hvert endte opp som direktør for porselensfabrikken Carl Tielsch & Co i Altwasser, nær dagens Wałbrzych i Polen. I 1894 var det blitt mer enn 200 ansatte ved Porsgrunds Porselænsfabrik. I den første tiden gikk Porsgrunds Porselænsfabrik stort sette under tilnavnet «fabrikken» lokalt.
Hepburn
Den opprinnelige og de reviderte varianter av Hepburn er forblitt det aller mest brukte for transkripsjon av japansk. Det er basert på engelsk fonologi, og det betyr at noen med engelsktalende bakgrunn som er ukjent med japansk i regelen vil uttale ordene mer korrekt enn dersom transkripsjonen hadde vært foretatt med et av de konkurrerende romaniseringssystemet Kunrei-shiki Rōmaji eller Nihon-shiki Rōmaji. Også japanere som er kjent med det romerske alfabet etter å ha studert engelsk vil finne Hepburn lettere i en engelsk kontekst enn Kunrei.
Porsgrunds Porselænsfabrik
Innledende historie
Johan Jeremiassen døde allerede i 1889, men hans enke Serine Jeremiassen (1846–1937) drev både porselensfabrikken og skipsrederiet han hadde startet videre, frem til deres eldste sønn overtok som direktør.
Hepburn
Den eneste nevneverdige ulempen med Hepburn er at den til tider kan virke lite grammatisk. Regelmessige verb kan bl.a. bli bøyd uregelmessig, og virker derfor litt forvirrende og ulogisk.
Porsgrunds Porselænsfabrik
Produksjonen
Før en gjenstand kan modelleres og produseres, må den skapes. Det skjer ved designeravdelingen, som tegner gjenstandene. Deretter går oppdraget videre til modellavdelingen, der det lages modeller av hver gjenstand etter tegningene fra designeravdelingen. Den første prøven lages for hånd. Deretter lages det gipsformer til hver gjenstand. Ei slik form kan veier opptil 110 kg og tåler cirka 70 gangers bruk.
Hepburn
ローマ字
Ecchi
Porsgrunds Porselænsfabrik
Produksjonen
Å fabrikkere porselen er en omstendelig prosess som går igjennom mange stadier. Prosessen starter i slemmeriet, der råstoffet blandes. Dette har på forhånd blitt til et fin mellignende substans. Kvarts og feltspat kommer fra Norge, men norsk leire holder ikke høy nok renhet, så dette importeres normalt fra England eller Tsjekkoslovakia. Melet blandes med vann til en slags tyntflytende «søle». Deretter fjernes vannet fra blandingen, som til slutt blir til ei pølselignende masse for videre bearbeiding. Disse pølene havner enten i dreieriet eller støperiet, avhengig av hva det skal bli. I dreieriet formes sirkulære objekter, som skåler. tallerkener, runde boller og fat med mer, mens andre formasjoner støpes i gipsformer i støperiet. Ferdig formede objekter sendes til brenning i brenneriet, der gjenstandene brennes to ganger.
I første brenning står gjenstandene i ovnen i i timer ved cirka 900 °C, hvoretter de kontrollers, stemples og glaseres. De glaserte produktene brennes andre gang i cirka 11,5 timer ved en temperatur på cirka 1 400 °C. Etter andre gangs brenning må kanten gjenstanden har stått på under brenning slipes og poleres, hvoretter de gjennomgår en ny kontroll. Gjenstander som ikke er tilnærmet perfekte vrakes. Deretter havner gjenstander som har bestått den siste kontrollen på et såkalt hvitvarelager, hvor de blir stående til de skal dekoreres eller pakkes.
Fram til 1950
Porsgrunds Porselænsfabrik satset i starten på kostbare produkter innenfor kjente europeiske stilarter. I løpet av noen år begynte fabrikken å engasjerer anerkjente kunstnere til enkelte oppdrag, som Gerhard Munthe som i 1892 tegnet dekoren på den kjente serien kalt «Blaaveis». Porsgrunds Kunstavdeling ble opprettet i 1901 under ledelse av danske Rose Martin (av fabrikken konsekvent omtalt som «fru Rose Martin», i tråd med tidens skikk). Martin hadde bakgrunn fra Den kongelige Porcelainsfabrik i København (eller Royal Copenhagen som den kalles i dag). Martin gjorde seg først og fremst gjeldende med håndmalte dekorer på uglasert porselensgods, eller såkalt underglasur. Hun ble imidlertid også kjent for bare å ansette «damer fra bedrestilte familier» til slik håndmaling. Helt på tampen av 1800-tallet designet for øvrig Johan og Serine Jeremiassens datter Sigrid «nissedekoren» som umiddelbart ble en stor suksess, og som per 2023 fortsatt pryder gjenstander som produseres av Porsgrunds Porselænsfabrik. Nissedekoren har blitt karakterisert som «en del av norsk kulturarv».
Danske Hans Flygenring (1881–1958) ble ansatt som kunstnerisk leder (sjefsdesigner) for fabrikken i 1920/1921 og fungerer der til i 1927. Flygenring hadde 15 års erfaring fra Den kongelige Porcelainsfabrik, der han jobbet under Arnold Krog (1856–1931). Flygenrings arbeider kan karakteriseres som en slags overgangsstil fra naturmotivene Thorolf Holmboe (1866–1935) hentet fra en norsk natur og som fabrikken ble kritisert for manglende kunstnerisk egenart for på en keramikkutstilling i 1918. Holmboe var imidlertid viktig for fabrikken. Flygenrings arbeider var en mellomting av jugendstil og nyklassisisme, men han fikk liten innflytelse for fabrikkens utvikling.
VTuber
Teknologi
Animasjonsprogrammet Live2D er brukt til å sette opp todimensjonale modeller skapt fra illustrasjoner, mens programmer som VRoid Studio kan bli brukt til å skape tredimnesjonale modeller. Bestilte, tilpassede modeller kan koste så mye som 2 000 amerikanske dollar, basert på modellens detaljnivå.
Byråer og kommersialisering
Større VTubere er ofte ansatt av talentbyråer som har forretningsmodeller inspirert av japanske idolbyråer. Strømmere er ansatt av et byrå for å skildre figurer utviklet av selskapet, som igjen er kommersialisert gjennom salgsvarer og salgsfremmende oppmøter, samt vanlig opptjening gjennom reklamer og seerdonasjoner ved strømminger og videoer. I samsvar med den japanske idolindustrien er begrepet «graduation» (engelsk, «avgangsfest» relatert til fullført utdannelse) brukt når en strømmer legger fra seg en avatar for godt eller forlater et byrå.
Porsgrunds Porselænsfabrik
Fram til 1950
I 1927 ble Nora Gulbrandsen (1894–1978) ansatt, etter anbefaling fra Jacob Prytz (1886–1962) og Thor Bendz Kielland (1894–1963). Hun ble ved fabrikken til i 1945/1946, og jobbet i sin tid der helst med geometrisk oppbygde objekter utført i en kombinasjon av underglasur og overglasur. Arbeidene var ofte inspirert av tysk flintgods og fransk modernisme.
Helt mot slutten av 1940-årene ble det ansatt en yngre garde av kunstnere og designere, som skulle få stor betydning for fabrikken på 1950-tallet og framover. Konrad Galaaen (1923–2004) ble ansatt som designer ved fabrikken i 1947, deretter ble Andor Hubay (1898–1971) og Tias Eckhoff (1926–2016) ansatt i 1949. Hubay ble ungarsk flyktning i 1948, og flyktet til Norge med familien sin. Der ble han kunstnerisk leder ved Porsgrunds Porselænsfabrik i 1949, med sin bakgrunn som både kunstnerisk leder av og administrerende direktør for den svært renommerte ungarske porselensfabrikken Herend i Ungarn, men han ble bare i Porsgrunn til 1952. Da flyttet han med familien til Portugal, og Eckhoff overtok som kunstnerisk leder ved PP.
Etter 1950
Samme år som Tias Eckhoff overtok som kunstnerisk leder ved fabrikken, kom Konrad Galaaen opp med serviset «Spire», som ble en stor suksess som ble produsert like fram til midten av 1980-årene. Eckhoff skapte også serviset «Det Riflede» det året; også dette serviset ble en kassasuksess. Eckhoff sluttet imidlertid i 1957 og Eystein Sandnes (1924–2006) overtok som kunstnerisk leder. Sandnes kom fra stillingen som kunstnerisk leder ved Norsk Glassverk på Magnor i perioden 1951–1955 og designer for Stavangerflint i årene 1955–1957. Fra PP er trolig servisene «Jubileum» (1959), «Contrast» (1960), «Askeladden» (1964), og «Eystein» (1969) mest kjent. Sandnes fortsatte som kunstnerisk lederhelt og sjefdesigner helt fram til 1987, hvoretter han pensjonerer seg i 1990. Maud Gjeruldsen Bugge er i dag sjefsdesigner for både Porsgrunds Porselænsfabrik og Hadeland Glassverk.
Walter Schellenberg
Walter Schellenberg (født 16. januar 1910 i Saarbrücken i Tyskland, død 31. mars 1952 i Torino i Italia) var en tysk SS-general og spion som under andre verdenskrig var øverste sjef for Sicherheitsdiensts (SD) og Abwehrs forente etterretningstjenester. Han var også generalmajor i politiet (utnevnt 21. juni 1944).
Porsgrunds Porselænsfabrik
Eierskap
I 1984 kjøpte Atle Brynestad opp Christiania Glasmagasin (CG) fra Harald Bergs etterkommerne. Selskapet ble lagt inn under investeringsselskapet CG Holding. I 1986 ble også Hadeland Glassverk (HG) en del av Brynestads forretningsvirksomhet, og i 1996 kom Porsgrunds Porselænsfabrik til. Brynestad har omstrukturert konsernet sitt flere ganger, og CG Holding har etter hvert blitt til den privateide konsernbedriften 3 Norske, som ble stiftet 2. juli 2007. Der inngår også søsterselskapene Hadeland Lys og Tinnstøperi (opprettet i 1991) og cruiseskipselskapet SeaDream Yacht Club (opprettet i 2001).
Walter Schellenberg
Schellenberg ble etter krigen dømt til seks års fengsel i Nürnbergprosessene. Det er blitt antatt at han fikk en mild straff fordi han hadde mye informasjon å gi til de allierte om Sovjetunionen.
Bakgrunn
Han var syvende barn av klaverfa­bri­kan­ten Gui­do Schel­len­berg og dennes kone Ly­dia. Han vokste opp i Saar­land, men i 1923 flyttet familien av yrkesmessige grunner til Luxemburg. Schel­len­berg begynte å studere medisin i Bonn i 1929, men avbrøt dette for å studere jus i Mar­burg. Han tok sikte på å gjøre tjeneste i diplomatiet. Etter fem semester vendte han tilbake til universitetet i Bonn og avla eksamen våren 1933 ved Ober­lan­des­ge­rich­t Düsseldorf.
Porsgrunds Porselænsfabrik
Designere
Blant de som har bidratt i utformingen av PP-produkter, finner vi:
Walter Schellenberg
Bakgrunn
I mai 1933 ble han medlem av SS (Nr. 124817) og NSDAP (Nr. 4504508).
Før annen verdenskrig
Han gjorde inntrykk på Heinrich Himmler og ble raskt hans yngste SS-general. Schellenberg utmerket seg etter invasjonen av Polen da han gikk gjennom polske etterretningskartoteker og identifiserte 430 tyskere som polske informanter. Disse ble deretter sendt til galgen eller satt i konsentrasjonsleir. Som ansatt i etterretningstjenesten arbeidet han med planer om å bortføre den tidligere britiske konge Edward VIII fra Portugal, men det skar seg da hertugen alt hadde lagt ut på reise til Bahamas. I Berlin samarbeidet Schellenberg med Reinhard Heydrich og ble hans protesjé, men forholdet kjølnet da det gikk rykter om at Schellenberg hadde hatt en affære med Heydrichs kone, Lena.
Jørund Vandvik
Jørund Vandvik (født 10. november 1955) er en norsk jurist, tidligere aktor og administrerende direktør i Nordea Liv frem til 1. oktober 2016  da han gikk av med pensjon. Vandvik ble etterfulgt av Randi Marjamaa som administrerende direktør i Nordea Liv.
Walter Schellenberg
Før annen verdenskrig
Sammen med Heydrich ledet Schellenberg jakten på den sovjetiske agentgruppen Rote Kapelle.
Hitlerog Himmler gav Schellenberg i oppdrag å ta livet av Otto Strasser, men det ble det ikke noe av; Strasser var ikke i Portugal der Schellenberg lette etter ham.
Jørund Vandvik
Etter fullendt juss studium var Vandvik politifullmektig og aktor i Bergen. Han var blant annet aktor for Bergens trolig største narkosak, den såkalte «Italienersaken». Etter politiet så ble det forsikringsbransjen, først i Hygea, så Vital Forsikring før Vesta.
Aanmoen
Aanmoen er en gård og et stedsnavn i Åsnes kommune i Innlandet. Etter den norske språkreformen i 1917 ble gården skrevet som «Ånmoen», men bruken av skrivemåten med Aa istedenfor Å strekker seg helt tilbake i matrikkelbøker fra 1500-tallet. Gården Aanmoen har en historie som strekker seg tilbake til tiden før svartedauden, da som utleid mark under matrikkelgården Mellom-Østmo. Under svartedauden ble Aanmoen en ødegård og var ikke ryddet på ny før tidlig 1700-tallet. Gården ble utover 1800-tallet delt opp og på det meste hadde man fire bruk underlagt gården, i dag består gården av tre bruk.
Jørund Vandvik
Vandvik var med på å starte Vesta Liv, var med på salget til Skandia og det senere salget til Unidanmark. Når Unidanmark ble kjøpt opp av Merita-Nordbanken så fusjonerte Vesta Liv med Norske Liv og ble til Nordea Liv. Han var administrerende direktør i Vesta Liv på fusjonstidspunktet og ble også administrerende direktør for det fusjonerte selskapet.
Aanmoen
Tiden før år 1600
Marken der Aanmoen-gården ble ryddet før første gang i perioden før svartedauden. Det er gjort arkeologiske utgravinger i området som tilsier bosetninger her allerede fra 800-tallet, men dette kan man ikke si med helt sikkert gjelder akkurat denne gården. Gårdsbygningene ble forlatt under svartedauden som et resultat av at familien her ble rammet hard. Gården var på den tiden et underbruk på storgården Østmo. Områdene her ble ikke tatt i bruk på hverken 1400- eller 1500-tallet. Det er først på 1600-tallet at aktiviteten gjenopptas på Aanmoen-gården.
Walter Schellenberg
Før annen verdenskrig
Heydrich var også så engasjert i denne likvideringen at Schellenberg spurte seg om Strasser visste noe om Heydrich som kunne skade ham. Etter Heydrichs død var det først Ernst Kaltenbrunner som overtok som sjef for Reichssicherheitshauptamt (RSHA).
Aanmoen
1600-tallet og 1700-tallet
Gården Mellom-Østmo bestod av en delgård tilhørende den gamle Østmo-gården samt Aanmoen. I matrikkelen fra 1667 beskrives gården som både fruktbar og lettdrivelig. Det er oppsatt at gården har egen humle-hage og av dyrebestanden er det oppført at det holdes 2 hester, 12 kuer, 9 sauer og 8 geiter.
Walter Schellenberg
Under andre verdenskrig
Den 9. november 1939 organiserte Schellenberg «Venlo-episoden» og bortførte to britiske MI6-agenter i den nederlandske grensebyen Venlo, major Best og kaptein Stevens. Schellenberg fortalte de to agentene at han kunne arrangere et møte med en tysk general som planla å avsette Hitler og innlede fredsforhandlinger med England. Ironisk nok forsøkte Ludwig Beck på samme tid å etablere kontakt med britene, men i Sveits. Hitlers ga grønt lys for Heydrichs plan om å bortføre de to agentene som gjengjeldelse for Georg Elsers attentatforsøk 8. november 1939, som han feilaktig ga britisk etterretning skylden for. Omvendt kan britene ha trodd Elsers attentat var de tyske generalenes verk, slik at Schellenberg virket mer troverdig. I Venlo ledet Schellenberg aksjonen da 16 SS-menn tok Stevens og Best til fange. For dette ga Hitler ham jernkorset av 1. klasse, og Schellenberg utviste stort mot da han sa fra om at attentatforsøket ikke skyldtes britisk etterretning eller de to fangene. Schellenbergs rapporter om britiske troppeansamlinger medvirket til Hitlers beslutning om å sikre Narvik ved en invasjon i Norge og Danmark, og før invasjonen av Frankrike fikk Schellenberg utplassert folk i sementfabrikkene i Saargemünd, Metz og Nancy som skaffet ham vital informasjon om Maginotlinjen.
Aanmoen
1600-tallet og 1700-tallet
Eierskapet av gården Mellom-Østmo varierte utover siste halvdel av 1600-tallet og de første tiårene på 1700-tallet. Det var først i 1757 av også Mellom-Østmo deles. Aanmoen blir med det selvstendig bruk og det nå selvstendige bruket blir solgt til Ole Pedersen Sørgården Lundeby, fra Våler, som da var bosatt på gården Kirkemo hvor han bedrev sitt yrke som lærer. Etter at Ole P. Sørgården Lundeby kjøpte gården i 1757 la han også grunnlaget for den slekten som senere tok Aanmoen-navnet som familienavn. Denne slekten eide gården uavbrutt frem til 1977. Ole P. Sørgården Lundeby overdro gården til sin sønn, Peder Olsen, som var den første til å holde Aanmoen som etternavn.
Walter Schellenberg
Under andre verdenskrig
Venlo-episoden gjorde store deler av det britiske spionasjenett i Vest- og Sentral-Europa på det nærmeste verdiløst. Videre førte den til at sjefen for de nederlandske hemmelige tjenester måtte gå av, og utstyrte Hitler med et passende casus belli for den senere innmarsj i Nederland – landets nøytralitet var jo kompromittert gjennom samarbeidet med britisk etterretning.
Reinli kapell
Reinli kapell er en langkirke fra 1964 i Sør-Aurdal kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tre og har 150 plasser.
Adkomst til stedet er via Fv221 og Fv220.
Aanmoen
1800-tallet
Gården ble delt opp i to selvstendige bruk i 1815. Østre-Aanmoen og Vestre Aanmoen ble overdratt til forhenværende eier sine to eldste sønner og antallet beboere på gården vokste utover første halvdel av 1800-tallet. Gården ble igjen oppdelt. Vestre-Aanmoen ble i 1856 delt til igjen to bruk, mens Østre-Aanmoen ble også delt i to i år 1856. Ved utgangen av 1856 var det fire selvstendige gårdsbruk på Aanmoen, med totalt 27 beboere. De to brukene på vestre-Aanmoen ble henholdsvis forent til ett bruk i 1894. Hele denne perioden gikk gården aldri ut av familien.
Walter Schellenberg
Under andre verdenskrig
I 1940 fikk han i oppdrag å sette opp en liste over 2.300 ledende briter som skulle arresteres etter en vellykket okkupasjon av Storbritannia.
Schellenberg var en beundrer av Machiavelli, og benyttet seg i sin virksomhet av politiske kidnappinger. I 1940 ble han sendt til Lisboa for å sikre seg hertugen av Windsor som alt hadde vist seg positivt innstilt til Hitlers regime. Her avstod Schellenberg fra kidnapping og la i stedet planer om å lokke med seg hertugen; men i mellomtiden hadde hertugparet lagt ut på reise til Bahamas. Schellenbergs posisjon som Heydrichs protesjé var allerede belastet av rykter om at han hadde hatt en affære med Heydrichs kone, Lena. Schellenberg ble selv skilt, men giftet seg i oktober 1940 med Irene Grosse-Schönepauck, en kvinne av polsk avstamning. Etter gjentatte sykdomsplager ble han omsider diagnostisert med lever- og galleblæresykdom i november 1940, og fikk det bedre etter opphold i Karls­bad og Thü­rin­gen.
Aanmoen
1800-tallet
Noteringer fra diverse folketellinger opplyser at omkring 1865 til 1900 bestod hovedinntekten av potet, men mindre avlinger med både bygg, havre og blandkorn ble dyrket. På de totalt 4 Aanmoen-gårdene som ble opplyst om av folketellinga fra 1865 viser det seg at det ble holdt svin, får, hester og storkveg på gårdene også, men dette var kun et mindre antall dyr.
Walter Schellenberg
Under andre verdenskrig
I 1943 var han involvert i et forsøk på å få utenriksminister Joachim von Ribbentrop avsatt. Sentralt i planleggingen stod marskalk von Bieberstein og Martin Luther, begge fra utenriksdepartementet. Gruppen kom frem til at utenriksdepartementet måtte ledes av noen som var beredt til å forhandle om fred med de vestallierte, og tok indirekte kontakt med Vatikanet som de anså som en mulig kontaktvei. Pave Pius XII signaliserte indirekte beredskap ved å rette et åpent brev til sin statssekretær, kardinal Luigi Maglione, der han oppfordret til bønner for fred, særlig fra barn. Ribbentrop oppdaget planene om å få ham skjøvet til side og fikk dem forpurret. Med unntak av Schellenberg ble de involverte sendt til fronten eller til konsentrasjonsleir.
Aanmoen
1900-tallet og frem til i dag
På 1900-tallet bestod Aanmoen av tre bruk. Disse brukene gikk på 1900-tallet ut av den familien som kjøpte det på midten av 1700-tallet. Vestre-Aanmoen gikk ut av familien i 1902, da den ble oppkjøpt av medlemmer fra Helstad-slekten. Østre-Aanmoen bruk 3, gikk ut av familien ved oppkjøp av Kordal-slekten i 1921. Østre-Aanmoen bruk 4 forble i familiens eie fram til 1977. Det er etterkommerne av beboerne på bruk fire som fortsatt har Aanmoen-navnet som slektsnavn.
Walter Schellenberg
Under andre verdenskrig
I 1941 ble Coco Chanel registrert som Abwehr-agent F-7124 med kodenavnet «Westminster» etter sitt kjærlighetsforhold til Hugh Grosvenor (2nd Duke of Westminster). Til gjengjeld skulle hennes søstersønn og adoptivsønn André Palasse løslates fra leiren der han satt som tyskernes krigsfange. I 1943 ble Chanel kalt til Berlin for å treffe Schellenberg som ønsket hennes hjelp til fredsforhandlinger med Winston Churchill. I Operation Modelhut (= modellhatt, etter Chanels yrke som designer) dro Schellenberg veksler på hennes bekjentskap med Churchill før krigen. Vera Lombardi, en venninne av Chanel og Churchill, ble løslatt fra italiensk fangenskap. De to kvinnene reiste sammen med Chanels tyske kjæreste, baron von Dincklage, til Madrid, der Lombardi skulle gå til den britiske ambassade med Chanels brev som var adressert til Churchill. I stedet valgte Lombardi å røpe Chanel og følget hennes som tyske spioner. Lombardi ble tatt tilbake i forvaring, mens Chanel klarte å komme seg tilbake til Paris.
Aanmoen
1900-tallet og frem til i dag
Gården Aanmoen var også en av holdeplassene på en mye brukt flyktningrute for nordmenn under andre verdenskrig. Den omtalte flyktningruta gikk fra Oslo via Eidsvoll og inn i Nord-Odal, hvor Aanmoen var siste holdeplass på vei inn i Sverige. Det er blant annet skildret at første gang Aanmoen var i bruk for flyktninger var i 1941, da tre russiske krigsfanger ble hjulpet inn i Sverige.
Walter Schellenberg
Under andre verdenskrig
På oppdrag av Himmler trådte han mot slutten av krigen i kontakt med det svenske Røde Kors og grev Folke Bernadotte. I den forbindelse misbrukte han prominente fanger som pressmiddel under forhandlingene.
Aanmoen
1900-tallet og frem til i dag
Aanmoen-gården inngår i Hof (Hedmark)-strekningen og som fikk telefonlinjer i 1944. På Televerkets generalforsamling av 20. mai 1944 under sak 73 ble det vedtatt at Enst. overtok all vedlikehold av telelinjene i Hof (Hedmark), Åsnes og Åsnes Finnskog. Det er derfor svært sannsynlig at telelinjene som omfattet, slik det står i referatet fra generalforsamlingen, Aanmoen-kryss ble reist i løpet av slutten av 1943 eller starten av 1944.
Walter Schellenberg
Under andre verdenskrig
I oktober 1944 presenterte han Himmler for Jean-Marie Musy, en eldre sveitser, og avtale en utveksling av lastebiler i bytte mot jøder. Resultatet av forhandlingene var at i februar 1945 kunne Schellenberg sende 1.200 jøder i sikkerhet i Sveits. Da Himmler på samme tid overtok en kommando på østfronten, tryglet Schellenberg ham om å sette alle tyske ressurser inn på å holde russerne tilbake, og heller overgi vestfronten til vestmaktene. Schellenbergs adjutant Franz Göring var også med på å avverge en ordre om å henrette Ravensbrücks fanger i krigens siste uker. 10.000 fanger derfra ble i stedet sendt til Danmark. På Hitlers fødselsdag 20. april 1945 spiste Schellenberg frokost med Norbert Masur fra World Jewish Congress, noe som ganske sikkert ville fått Hitler til å beordre Schellenberg skutt, om han hadde kjent til det. 1. mai fik Schellenberg avskjed av Kaltenbrunner, men ble reddet av Bernadotte som fikk Schellenberg trygt til Sverige med et Røde Kors-fly.
Aanmoen
1900-tallet og frem til i dag
Østre-Aanmoen bruk fire samt Østre Aanmoen bruk tre står i original fatning, med de eldste byggverkene fra rundt 1850. Vestre Aanmoen har noe mer moderne byggverk, samt ny låve og her er stabburet det eneste av originale byggverk som står igjen. Gårdene utgjør i dag er markant stort område på vestsiden av Glomma og store skogsområder tilhører gårdene. Gården er godt synlig fra veiene som passerer, og fylkesvei 431, fylkesvei 434 og fylkesvei 443 passere idag Aanmoen gård. Punktet hvor disse veiene møter hverandre er oppkalt etter gården og kallen Aanmoen-krysset.
Walter Schellenberg
Etter 1945
Han ble senere arrestert og fengslet i juni 1945. Hugh Trevor-Roper forhørte ham, og kunne fastslå at han selv hadde bedre oversikt over tysk etterretning enn den tyske etterretningssjefen selv. Det var ingen stor overdrivelse av Trevor-Roper da han hevdet at alle Abwehrs agenter hadde vært fiktive eller under alliert kontroll.
Aanmoen
Aanmoen som underlagt bruk av Østmo
Kilde: The World Almanac 2008, side 45 og 555-587.
Navnet
I dag bæres navnet Aanmoen som familienavn av totalt 27 personer, pr. april 2012. Navnet har også utvandret til Canada i løpet av starten av 1900-tallet, og til delstatene Nord-Dakota, Michigan og Minnesota på slutten av 1800-tallet, men alle de emigrerte byttet navn eller så forsvant navnet ved giftemål. Det er derfor per i dag ingen personer utenfor Norge som bærer navnet.
Walter Schellenberg
Etter 1945
Schellenberg slapp unna med en redusert straff under Ministerieprosessen i Nürnberg, angivelig for å ha gitt Allen Dulles opplysninger om Sovjetunionen. Den 11. april 1949 ble Schellenberg dømt til seks års fengsel, men løslatt allerede to år senere.
Aanmoen
Slekten
Selv om gården Aanmoen har eksistert fra perioden før svartedauden har kun en slekt hatt navnet som etternavn. Dette er etterkommerne av Ole. P. Sørgården Lundeby, som kjøpte gården i 1757. Ole overdro gården til sin sønn Peder og dette er den aller første personen som tok Aanmoen som navn. All hans etterslekt har båret navnet. Utover 1800-tallet ble gården gjentatte ganger delt opp, og navnet fulgte alle gårdene. Tidlig på 1900-tallet da to av gårdene ble solgt ut av familie sluttet slektsgrenen på Østre-Aanmoen bruk 3 og Vestre-Aanmoen å bruke gårdsnavnet som etternavn. Alle de personene som i dag bærer navnet Aanmoen er derfor etterkommere av Østre-Aanmoen bruk fire.
Walter Schellenberg
Etter 1945
I sine mangelfulle memoarer beskriver han på nært hold en rekke av Det tredje rikes sentrale personligheter, som Hitler, Himmler, Heydrich, Ribbentrop, Wilhelm Canaris, Martin Bormann, Kaltenbrunner og Heinrich Müller.
Aanmoen
Kirketillhørighet
Gården Aanmoen har alltid tilhørt Hof sogn og Hof kirke i Åsnes kommune. Helt siden tidlig 1800 tallet har beboerne av Aanmoen-gården blitt døpt konfirmert og gravlagt ved Hof kirke i Åsnes. Til dags dato er det totalt to gravstøtter med åtte personer som bærer navnet Aanmoen som ligger ved Hof kirke. Disse gravstøttene er lokalisert nær kirkebygget, og stammer fra siste halvdel av 1800-tallet.
Bagn kirke
Bagn kirke er en korskirke fra 1736 i Sør-Aurdal kommune, Innlandet fylke. Den faller under Valdres prosti i Hamar bispedømme. Kirken har tidligere også blitt omtalt som Nedre Reinli kirke. Fra tid til annen blir den omtalt som Sør-Aurdal kirke.
Walter Schellenberg
Etter 1945
Schellenberg betraktet seg selv som en av tidenes mesterspioner, men lot ikke til å reflektere over at så godt som alle tyske spioner i England ble avslørt og drept, eller «snudd» og brukt som dobbeltagenter.
Bagn kirke
Adkomst til stedet er via Fv219 fra Madslangrud i Etnedal og avkjørsel fra E16 i Bagn sentrum.
Historie
Allerede i middelalderen finnes det historiske nedtegnelser om en kirke i Bagn. Fra 1375 finnes det et brev som omtaler "Bagns kirkiu sookn a Waldræs". Dette kan ha vært den tidligere Ule stavkirke som lå oppe i lia ovenfor dagens kirke. Kjørkjehaugen finnes mellom den nye og den gamle veien der disse krysser Sagbekken. Denne gikk ut av bruk og forfalt relativt tidlig men kirkegården var i aktiv bruk. Etter reformasjonen ble Bagn en del av Aurdal prestegjeld og da sognet befolkningen til Reinli stavkirke.
I 1734 sender 11 bønder fra Reinli anneks en søknad til Kongen om Reinli annekskirke kan bli nedlagt og en ny reist nede på Bangsmoen. De mener at en ny kirke bør bli «bygt paa Gaarden Bangs Eyendom paa et sted strax ved gaarden Kaldet Bangsmoen, hvortil baade bequemmeligst kand føres Bygnings Materialer saa og Lig som skal begrafves". I et kongelig reskript får de deretter svar «Reinliens Annex-Kirke i Ourdals Præstegjeld maa forflyttes og af Nyt opbygges paa Bangsmoen».
Dette likte bygdefolket i Reinli dårlig og de dro til biskopen og klaget. De mente at bare et mindretall støttet avgjørelsen og at Bangsmoen var «en ubeqvem Plads, der er ikkun Lyng og saadan Haard Grund, at der vanskelig skulde graves til Liig, at Vand er paa de 2 siider, at de ikke vill haver deres forrige Kierke-Gaared lagt øde med meere sligt». Selv om «Øfre Renliens Almuer» protesterte ble vedtaket om å bygge kirke beholdt.
Tomt til kirken ble «godvillig givet og foræret til samme gudelige brug» av Tosten Olssøn og Iver Siversøn som var eiere av gårdene Bang og Bangsmoen. Planene er nå å bygge en ny korskirke i tømmer på stedet. Tømmer og materialer skulle skaffes av allmuen i Reinli annekssogn. Husmenn ble satt til å rydde tomta. Tradisjonen sier at furumaterialer kom fra gårdene Landmark og Ton i Nord-Aurdal kommune.
Biskopen sendte brev til sognepresten om at kirken skulle bygges på samme måte og av samme byggmester som Aurdal kirke. Det ble forventet at bygget skulle være ferdig samme høst og innredningen skulle være på plass våren 1736. Grunnstenen til bygget ble lagt av sogneprest Landt i august 1735; «Da Bangs Kirkens bygning begyndtes lagde jeg og der til den første Grundvolds Steen med en kort tale til den tilstædeværende Almue».
Byggmester for kirken var Svend Tråseth, og han gikk under tilnavnet Svein kyrkjebygger. Under arbeider i kirken i 1937 ble en innskrift funnet bak altertavlen, «Tømmermender på denne kirke var disse nemlig: Svend Tråseth som mester (fra Gudbrands Dalen), Ola Johnsen husmand til samme, Dag husmand til samme, Peder Pedersøn Brustuen, Syver Pedersøn Brustuen, Peder, Lars Rustø, Tommes husmand til samme, Eling Sundal, Gunnar, Peder Sletten og Gulbrand Torstensøn Bang, udi Aaret 1735».
Høsten 1735 heter det at kirken har fått vegger, står på mur og at tårnfot og tak er på plass. Da vinten nærmer seg dekkes råbygget til i påvente av neste vår. 1. november 1736 blir kirken innviet som Immanuels kirke.
Araçagi
Araçagi er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Crisp County
Fylket ble dannet den 17. august 1905. I 2005 hadde fylket en befolkning på 22 017. Fylkets sete er Cordele.
Pavlos Kagialis
Pavlos Kagialis (født 14. juli 1984) er en gresk seiler som konkurrerer i 470. Hans største internasjonale resultat er blant annet en bronsemedalje fra VM i seiling 2014.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 8.
Areia
Areia er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Peter Rahbæk Juel
Peter Rahbæk Juel (født 6. oktober 1977 ) er en dansk lokalpolitiker for Socialdemokratiet. Han har vært borgermester i Odense kommune siden 1. januar 2017. Han overtok borgermesterposten etter at Anker Boye (S) ikke ønsket å ta nytt gjenvalg etter 19 år.
Juel har tidligere vært rådmann i Odense kommune; fra 2008 til 2010 var han rådmann for Ældre- og Handicapforvaltningen og 2010–2014 for Social- og Arbejdsmarkedsforvaltningen.
Seth Wescott
Seth Benjamin Wescott (født 28. juni 1976 i Durham i Nord-Carolina) er en amerikansk snøbrettkjører som deltok i de olympiske vinterlekene 2006 i Torino og 2010 i Vancouver.
Wescott ble olympisk mester under vinter-OL 2006 i Torino, han vant konkurransen i snowboardcross foran Radoslav Zidek og Paul-Henri Delerue. Fire år senere, under vinter-OL 2010 i Vancouver vant han sin andre olympiske tittel.
Den kinesiske embedsmannseksamen
Den kinesiske embedsmannseksamen (forenklet kinesisk: 科举; tradisjonell kinesisk: 科舉; pinyin: kējǔ) var det system som ble anvendt i det meste av keisertidens Kina, fra 606 til 1905 for å velge ut embedsmenn. Systemet var i store deler av de 1300 år det var i kontinuerlig bruk det eneste, og i alle fall det helt dominerende, system for sosial mobilitet inn i embedsmannsklassen. Mesteparten av vekten ble lagt på kulturell innsikt, og fremfor alt på den kinesiske statsbærende filosofis konfucianske skrifter, ble den kinesiske byråkratstand samtidig også høylærte mennesker, landets kulturelle og akademiske elite.
Systemet innebar at det kinesiske samfunn (utenom de dynastibærende slekters kretser) var ledet av et meritokrati i stedet for en adel, og at det i en begrenset grad var demokratiske trekk ved utvelgelsen til den nasjonale elite idet alle menn uansett samfunnsbakgrunn ble tillatt å forsøke å ta eksamen.
Grader
Det fullt utviklede embedsmannseksamenssystemet tilbød en rekke grader:
Allerede i 115, altså før systemet ble gjenopplivet og satt i varig system noen århundrer senere, ble pensumet for de første generasjoner av eksaminander fastlagt. De ble da prøvet innen «de seks kunster»:
Dette pensumet forble bevart bare i sine grunntrekk, men det skjedde endringer. Som nye disipliner tilkom «de fem studier»: Militær strategi, borgerlig rett, skatter og avgifter, jordbruk og geografi, og de konfucianske klassikere.
I denne formen ble eksamenene institusjonalisert opp gjennom 500-tallet, under Sui-dynastiet. Det var fra denne tiden at historikerne regner med at prøvene tilstrebet standardiserte metoder slik at resultatene helt ut bygde på resultatene (meritokroatisk).
Fra senest 1370 varte prøvene fra 24 til 72 timer. De ble gjennomført i sparsommelig utstyrte isolerte prøverom. Noen tider var det heller i avlukker. De små rommene hadde to brett som kunne settes sammen til en seng, eller monteres på forskjellige nivåer slik at eksaminanden hadde stol og bord. For å oppnå størst mulig objektivitet ved bedømmelsen ble besvarelsene nummerert, ikke påført navn. Så foretok en tredjeperson en avskrift, slik at den som hadde avlagt prøven ikke skulle kunne identifiseres ved håndskriften.
Influenser på andre land
Den kinesiske embedsmannseksamen fikk med lokale tilpasninger betydning for utdannelsen av embedstjenesten i andre østasiatiske land. Den fikk med The Northcote-Trevelyan Report (1853) også markant betydning for embedsmannsformasjonen i Britisk India og Storbritannia.
Camphill
Menneskesyn
Arbeidet i Camphill-landsbyene er inspirert av antroposofien som i stor grad er basert på Rudolf Steiners (1861–1925) verk. Sentralt står bevisstheten om alle menneskers likeverd og menneskelivets åndelige perspektiv. Menneskets innerste vesen forstås i forhold til en større utviklingsprosess, overordnet livets ytre forhold og begrensninger. I en Camphill-landsby har derfor alle den samme rett til meningsfulle livsoppgaver og et innholdsrikt liv.
Det finnes ca. 100 Camphill-landsbyer og -skoler fordelt på alle kontinenter. De fleste ligger i Europa og Nord-Amerika, men det er også landsbyer i drift i Afrika, Israel, samt noen små spirer i Asia. De norske Camphill-landsbyene har gitt praktisk og økonomisk støtte ved etableringen av landsbyer i Russland, Estland, Latvia og Tsjekkia
Camphill landsbyer i Norge
Camphill-landsbyene i Norge tilbyr et helhetlig bo- og arbeidsfellesskap for unge og voksne med særlige omsorgsbehov. Landsbyene er grunnet på ideen om et levende og aktivt samfunn der omsorgstrengende og medarbeidere, eventuelt med sine familier, bor sammen i store og små husfellesskap. I arbeidstiden er alle sysselsatt med landsbyens mange arbeidsoppgaver; med håndverksvirksomhet i ulike verksteder, jordbruk, matlaging og hushold. Det legges vekt på nærhet til natur og mennesker.