cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FNs klimakonferanse 2009
Forventninger før konferansen
– Vi snakker rett og slett om systemet som sikrer at denne planeten overlever, sier den tyske forskeren Hans Schellnhuber, leder av Potsdaminstituttet i Tyskland for forskning på klimakonsekvenser. Yvo de Boer, FNs klimasjef, hevdet i oktober 2009 at planen om å få til en ny avtale i København er "urealistisk". Fredsprisvinneren Rajendra Pachauri, leder av FNs klimapanel, hevdet i oktober 2009 at president Barack Obama burde gjøre mer for klimasaken. Obamas avbud fra konferansen senket forventningene før København. Obama melder like før konferansen at han vil reise fra Nobelprisutdelingen og delta en av de siste dagene, noe som kan tyde på at USA vil øke sitt bidrag til kutt i klimagassutslipp. Norges Naturvernforbund uttaler at forventningene nå er lave, men at det er håp om at utfallet vil bli bedre enn det ser ut ved åpningen av konferansen. Norge gir positive innspill til en global løsning men bidrar lite på hjemmebane.
Mange konservative kommentatorer reagerte i oktober 2009 kritisk til utkastet til avtale. Den britiske politikeren Lord Christopher Monckton har påstått at København-avtalen vil skape en verdensregjering, under ledelse av FN, som vil ha «the power to directly intervene in the financial, economic, tax and environmental affairs of all the nations that sign the Copenhagen treaty.» Han advarer om at rike nasjoner kan bli pliktige under denne avtalen til å betale en «tilpasningsgjeld» («adaptation debt») til utviklingsland for å utvikle disse og underkaste seg deres suverenitet.
Konservative journalister i Australia, inkludert folk som Janet Albrechtsen, Andrew Bolt og Alan Jones, har beskyldt den australske regjeringen for å med hensikt å skjule detaljer rundt den foreslåtte København-avtalen for det australske folk.
Chicago-ekspressen
Chicago-ekspressen (originaltittel: Silver Streak) er en amerikansk krim-komedie fra 1976 med Gene Wilder, Jill Clayburgh og Richard Pryor i hovedrollene. Regi er ved Arthur Hiller.
Handling
George Caldwell (Gene Wilder) er en bokforlegger som skal til Chicago på en viktig kongress. Han tar Chicago-ekspressen - Silver Streak - og møter i løpet av turen Hilly Burns (Jill Clayburgh), som han forelsker seg i. Men etter at han blir vitne til mordet på Hillys sjef professor Schreiner, en velkjent historiker, blir han selv anklaget for å ha begått mordet. Inn i bildet kommer også Grover Muldoon (Pryor), som er en helsprø, men snill ransmann. Sammen setter de to ut for å komme til bunns i mystikken på Chicago-ekspressen.
Om filmen
Gene Wilder ble i 1977 nominert til en Golden Globe for beste skuespiller etter sin innsats i filmen.
Filmen ble en stor publikumssuksess og spilte inn $51 millioner da den gikk på amerikanske kinoer.
Chicago-ekspressen var en første filmen hvor komikerduoen Gene Wilder og Richard Pryor spilte sammen.
Grunnkretser i Austrheim kommune
Grunnkretser i Austrheim kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Austrheim kommune, Hordaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Bolle Luxdorph
Bolle Luxdorph (1643–1698) var en dansk embetsmann og godseier, og en av de mektigste medlemmer av Christian Vs regjering.
Oppvekst og unge år
Luxdorphs foreldre var bondesønnen Christen Bollesen og Maren Staphrophski; hun var av russisk herkomst. Luxdorph lot seg immatrikulere ved Københavns Universitet under navnet Løxdorphius, en latinisering av farens hjemsted, Løgstrup. Senere forfinet han navnet til Luxdorph (uttales «Lyxdorph»).
Luxdorph var med i diplomaten Simon de Petkums følge på en reise gjennom Tyskland og Belgia til England i 1664. Deretter var han fire år i Frankrike inntil han vendte tilbake til Danmark i 1669. Samme år ble han sekretær i Det danske Kancelli.
På maktens tinder
Christian 5. fattet snart interesse for Luxdorph; lønna steg betraktelig og i 1672 utnevnte han ham til ceremonimester og ordenssekretær. I 1676 avanserte Luxdorph til assessor i Kancellikollegiet, i 1679 fikk han adelsbrev. I 1680 ble han forfremmet til kancelliraad og kammersekretær, i 1684 til etatsråd og endelig i 1688 til oversekretær i danske Kancelli. Han kom etterhvert til å stå i et nært forhold til kongen og ledsaget ham jevnlig på reiser,
På høyden av sin makt kontrollerte Luxdorph administrasjonens viktigste poster og styrte en stor del av de anliggender som i våre dager hører under de danske Justits-, Kirke- og Undervisningsministerier.
Gjennom fornuftige investeringer og makeskifter ble Luxdorph en grunnrik mann med flere store gods. Han fikk i tillegg en rekke kongelige nådesbevisninger av stor materiell verdi, og økte nok sin velstand gjennom fordelaktige ekteskapsinngåelser: i 1671 giftet han seg med historiografen Vitus Berings datter Jytte (1654 – 1684) og i 1685 med Cort Adelers datter Frederikke (1667 – 1712).
Fallet og de siste år
Bolle Luxdorph er gravlagt på familiegravstedet ved Trinitatis Kirke i København.
I sin samtid ble Luxdorph beskrevet som en svært dyktig mann, gudfryktig, velmenende og med mange venner, ikke minst blant høyere geistlige. Ettertidens dom er at selv om han nok var dugelig embedsmann, var han uten større format.
Barnebarnet, Bolle Willum Luxdorph, var embedsmann og dikter.
Charles II de Bourbon
Charles II de Bourbon (død 13. september 1488) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Lyon i Frankrike. I et tobindsverk om huset de Bourbon fra 1722, er han omtalt med alle disse titlene: «Duc de Bourbon & d'Auvergne, comte de Forès, prince souverain de Dombes, seigneur de Beaulolois, cardinal du titre de Saint-Martin-Des-Monts, archevêque de Lyon & de Bordeaux, évêque de Clermont, légat d'Avignon, abbé e Saing-Vaast d'Arras & de Grandmont, prieur de la Charité-sur-Loire, gouverneur de Paris & de l'Isle de France,Chef des conseils de Lous XI.»
Han ble kreert til kardinal 18. desember 1476 av pave Sixtus IV.
Hans Michelsen
Hans Michelsen (født 1789 i Leinstrand ved Trondheim, død 20. juni 1859) var en norsk billedhugger. Han var elev av Eric Gustav Göthe i Stockholm fra 1815. I perioden 1816–1819 fikk han som første norske kunstner statsstipend mens han gikk på Kungliga Akademien för de fria konsterna. I studietiden mottok han flere priser og vant i tillegg akademiets skulpturstipend i 1820.
Michelsen fikk en anbefaling som gjorde det mulig å reise til Roma hvor han videreutdannet seg hos Bertel Thorvaldsen i seks år. Han arbeidet 1828–1842 igjen i Stockholm, der han bl.a. modellerte Kristus og de tolv apostler på bestilling av Carl Johan. Apostelgruppen ble utført i gips og oppstilt i oktogonen i Nidarosdomen i 1840, men ble tatt ned under restaureringen noen år seinere. Apostelgruppen gikk tapt under brannen i Erkebispegården 1983. En alternativ skjebne for disse apostelfigurene er at de befinner seg i Sverige, på Stockholms slott, og at to av figurene har vært utlånt til skulptursamlingen ved Domkirken i senere år.
Michelsen utførte også monumentet over Herman Wedel-Jarlsberg på Bygdøy i 1841.
Restaurant
Restaurant er avledet av det latinske verbet «restauro» som betyr «å reparere». En restauratørs jobb var å stille sulten.
Restaurant brukes ofte om større og finere spisesteder med et bredt utvalg av varme og kalde matretter og drikkevarer hvor gjestene betjenes av kelnere/servitører. En kafé har gjerne enklere meny enn det som finnes på en restaurant, men ordet kan også betegne mindre restauranter. Kafeteria er en betegnelse for en kafé med selvbetjening.
Mange restauranter har et tema basert på maten de serverer. Maten kan ha sin opprinnelse i for eksempel fransk, italiensk, thailandsk eller indisk kjøkken, eller også er menyen begrenset til en type retter som for eksempel fisk, vegetar, pizza eller biff.
Fine restauranter
På fine restauranter bestilles og serveres delikat mat ved bordet. De har gjerne et omfattende vinkart og i noen tilfeller også egen vinkelner (sommelier). Også betjeningen forøvrig har høy profesjonell standard, både kokkene på kjøkkenet og servitørene som møter gjestene.
Hurtigmat-restauranter
Hurtigmat-restauranter serverer billig og hurtigt tilberedt mat som burgere, pølser, og kebab og andre retter som kan spises uten bestikk
Kafé
En kafé tilbyr varme retter og sandwicher og spesialiserer seg på kaffe.
Kafeteria
En kafeteria serverer ferdiglaget mat som gjestene henter selv og betaler i kassen. Enkelte har likevel servering ved bordet.
Pub
I Storbritannia og Irland finnes ennå mange pubber, som er barer med et begrenset mattilbud, men noen serverer ikke mat i det hele tatt. Pubber av denne typen finnes spredt over det meste av verden.
Bistro
En bistro (fra russisk: hurtig) er en restaurant med billig mat i enkle omgivelser. Bistroer er populære blant turister og andre som spiser på et begrenset budsjett.
Diner
En diner er en restauranttype som er mest utbredt i USA. Det serveres tradisjonell og enkel mat til rimelige priser.
Jacinto Machado
Jacinto Machado er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Billy Sharp
William Louis «Billy» Sharp (født 5. februar 1986) er en engelsk fotballspiller som fra den 30. juni 2023 er klubbløs.
Leeds United betalte en sum anslått til £600 000 for å frigi ham fra kontrakten i Southampton. Sharp spiller i angrep og har tidligere spilt for klubbene Rushden & Diamonds FC, Scunthorpe United FC og Leeds United AFC. Sharp gikk fra Scunthorpe United FC til Sheffield United sommeren 2007 for en sum på rundt 2 millioner pund. I desember 2009 vant Sharp PFA Championship Player of the Month award for Doncaster Rovers.
Den 13. august 2014 meldte han overgang fra Southampton til Leeds United AFC, hvor han skrev under på en treårskontrakt.
Gebel Barkal
Gebel Barkal eller Jebel Barkal er et lite fjell ca. 400 km nord for hovedstaden Khartoum i Sudan, der Nilen går i en stor sving gjennom regionen Nubia. Fjellet og området rundt er et verdensarvsted på grunn av et stort antall ruiner av templer, nubiske pyramider, boenheter og palass. Området har en utstrekning på ca. 60 km langs Nilen.
Omkring år 1450 f.Kr., utvidet den egyptiske farao Thutmose III sitt rike til å omfatte denne regionen og gjorde Gebel Barkal til landets sørgrense. Han grunnla byen Napata, som omkring 300 år senere ble hovedstad i det uavhengige kongedømmet Kusj. Byen ble rasert i 24 f.Kr. av romerske styrker.
Ruinene rundt Gebel Barkal omfatter minst 13 tempel og 3 palass. Første gang stedet ble beskrevet av europeiske oppdagere var på 1820-tallet. I 1916 begynte de første arkeologiske utgravningene under ledelse av George A. Reisner. Tidlig på 1970-tallet ble arbeidet gjenopptatt av et team fra Romas La Sapienzas universitet ledet av Sergio Donadoni. Disse ble på 1980-tallet fulgt av et team fra Bostons museum, ledet av Timothy Kendall.
Fjellet er 98 meter høyt og har en plan topp. Det har blitt brukt som landemerke, for å finne et vadested over Nilen, av handelsreisende på rutene mellom Sentral-Afrika, Egypt og Den arabiske halvøy.
Obie Trice
Obie Trice III (født 14. november 1977) er en amerikansk rapper fra Detroit, Michigan. Han har jobbet med blant andre Eminem, Busta Rhymes og Dr. Dre. Obie Trice Har gitt ut tre soloplater : CHEERS (2003) og Second Round's On Me (2006) The hangover (2015)
Jaguaruna
Jaguaruna er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Damage Control
Damage Control var et straight edge hardcore-band fra Oslo.
Grunnkretser i Modalen kommune
Grunnkretser i Modalen kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Modalen kommune, Hordaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Damage Control
Historie
Bandet startet å spille høsten 2001 og ga kort etter ut sin første 7" på Crucial Response Records (Tyskland). Medlemmene som utgjorde Damage Control hadde tidligere spilt i band som Amulet, Sportswear, Kids Like Us, Rectify, Contention, Enforcer, Without A Heart, Eyes Shut og DrugXBust.
Bandet turnerte Europa fire ganger, USA to ganger og har spilt en mengde konserter i Norge og Sverige.
Damage Control spilte sin siste konsert på Hausmania i Oslo den 7. april 2006. Kort etter startet Frankowski opp hardcore punk bandet Common Cause sammen med Leu. Skår er i dag aktiv med punk bandet Death Is Not Glamorous. Ericsson bor i Sverige.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2002 – 1500 meter herrer
1 500 meter herrer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2002 og ble avholdt i Salt Lake City, USA den 19. februar 2002.
Sergio S. Osmeña
Sergio S. Osmeña (født 9. september 1878 i Cebu på De filippinske øyer, død 19. oktober 1961 i Quezon City) var filippinsk statsmann og president for samvelderegjeringen forut før landet fikk full uavhengighet.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2002 – 1500 meter herrer
I omvendt rekkefølge fra 5000 meterløpet senket først Jochem Uytdehaage verdensrekorden for så å bli ytterligere forbedret av Derek Parra, som vant USAs tredje skøytegull under lekene. Han var den første fra USA med meksikanske aner som vant en medalje under et vinter-OL.
Sergio S. Osmeña
Bakgrunn
Sergio var sønn av Juana Osmeña y Suico, som skal ha vært bare 14 år ved hans fødsel. Gtunnet omstendighetene forble farens identitet en familiehemmelighet. Skjønt det å være et uekte barn (foeldrene fiftet seg aldri) klarte han å hevde seg godt i samfunnslivet. Osmeñafamilien var en rik og toneangivende kinesisk-filippinsk klan med store forretningsinteresser i Cebu, og de hadde ikke problemer med å vedkjenne seg ham, og han gjorde det godt i lokalsamfunnet.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2002 – 1500 meter herrer
Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdensrekord og olympisk rekord:
Sergio S. Osmeña
Bakgrunn
Han begynte på det katolske presteseminaret San Carlos i Cebu i 1889 og fortsatte studiene (men ikke lenger som prestekandidat) med å ta bakkalaureat ved San Juan de Letran-kollegiet. Hans skolegang fikk et avbrudd ved utbruddet av Den filippinske revolusjon i 1896. Under revolusjonen var han redaktør for den militant nasjonalistiske spanskspråklige avis El Nuevo Día i Cebu.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2002 – 1500 meter herrer
Rekorder
Følgende nye verdensrekorder og olympiske rekorder ble satt under konkurransen.
Sergio S. Osmeña
Bakgrunn
Sergio Osmeña ble deretter juristutdannet fra Santo Tomás-universitetet i Manila med eksamen fra 1903.
Politisk karriere
I 1904 utnevnte amerikanerne ham til guvernør for provinsen Cebu og fiscal (statsadvokat) for provinsene Cebu og Negros Oriental. To år etter ble han også folkevalgt til guvernør for Cebu (3. mars1906 – han var da 28 år gammel). I 1907 ble han valgt til den første filippinske foresamling under det amerikanske velde og var dets ordfører (speaker) fra 1916 til 1923, da han ble valgt til senator for Cebu.
Sergio S. Osmeña grunnla det filippinske nasjonalistparti (Partido Nacionalista), som skulle spille en sentral rolle i landets politiske liv. Osmeña var partiets leder til 1921, da han ble etterfulgt av Manuel L. Quezon.
Osmeña ledet flere av forhandlingsdelegasjonene i USA som fikk utvirket at Filippinene i 1935 fikk samveldestatus og samtidig tilsagn om full selvstendighet etter ti år. Han ble valgt til visepresident for det filippinske samveldet to ganger, 1935 og 1941.
President
Han ble president for eksilregjeringen (med sete i Washington D.C.) under den japanske okkupasjon da president Manuel L. Quezon døde den 1. august 1944. Han stilte til presidentvalgene i 1946 da Filippinene skulle få full uavhengighet, men tapte for Manuel A. Roxas.
Hans første kone (fra 1901) var Doña Estefania Chiong Veloso (død 1918). De fikk åtte barn. Han giftet seg på nytt i 1920, med Doña Esperanza Limjap, og de fikk tre barn sammen.
Fredriksberg fort
Fredriksberg fort, også kalt Fredriksberg festning, er et fort som ligger på Nordnes' høyeste punkt. På vestsiden er der en stupbratt side ned mot sjøen. Her er god utsikt over Bergen sentrum og mot Laksevåg.
Historie
På 1600-tallet lå det skanser på knauser rundt hele Nordnespynten, og på skansene var der kanon-batterier. Store deler av området var militært, Nordnes Retranchement. På grunn av en misforståelse kom det til kamp mellom hollendere og engelskmenn på Bergens våg i 1665, slaget på Bergens våg, da en kanonkule havnet i veggen på domkirkens tårn. Kanonene på Nordnes var av stor betydning i dette slaget, og førte til planer om utvidelse.
Fortets opphavsmann var ingeniørgeneral Rüse. Det var planlagt et større anlegg med tre bastioner, en halvbastion og en tenaljert mur på den bratte vestsiden. Byggingen begynte i 1666, men dette anlegget forfalt, og et nytt stod ferdig i 1706. En hadde begynt på dette anlegget i 1695 etter at Christian 5.s sønn generalløytnant Christian Gyldenløve hadde vært på inspeksjon i Bergen. På slutten av 1700-tallet var her fire batterier. I 1772 ble det satt opp en galge her.
Fredriksberg fort var militært område til 1904. Deretter ble området brukt til brannstasjon, men brannvakt har det vært her siden 1700-tallet. Ved brann skulle de militære avfyre brannskudd. Antall avfyrte skudd fortalte hvor i byen det brant. En overførte da brannvakten fra domkirkens tårn til Fredriksberg. Her var brannmester, en brannformann og fire brannkonstabler stasjonert. Her fantes også en hest og et utrykningskjøretøy. I 1926 ble brannstasjonen nedlagt, men branntårnet står fortsatt på fortet.
Meteorologisk institutt hadde også meteorologisk observatorium på stedet fra 1903 til 1985. Tilknyttet observatoriet var det en mast for stormvarsel tilsvarende den som fortsatt eksisterer i Kristiansund.
Fortet har vært Nordnæs Bataillons faste tilholdssted siden 1927. Bataljonen fikk leie krutthuset av Bergen kommune og har innredet det med riflerom og arkiveringsmuligheter. Her holdes også rådsmøter. På kortveggen i nord er det et veggmaleri av Knut Glambek fra 1930, og rommet har fått smijerns lysekroner og lampetter tegnet av gullsmed Thorvald Olsen.
Bygningene
Fortet skal ha vært mye lavere enn det nåværende. Til de første bygningene ble det fraktet stein fra et vakttårn bygget av borgerne i Nykirkens sogn i 1650. Tårnet stod lengre inne i byen, og til det hadde man hentet stein fra noen gamle kirkemurer som grenset til Frederiksberg.
Krutthuset ble bygget ca. 1700 og skal ha hatt torvtak til ca. 1750, da dette ble erstattet med heller. Inngangen har alltid vært på siden, men murene er blitt tykkere etter forsterkning. Det har vært flere innganger og et vindu, men disse er blitt murt igjen. Her henger i dag en minneplate.
Sydøstveggen har i dag et stort buevindu. Opprinnelig har der ikke vært noen inngang der, men da brannfolk brukte fortet, laget de en innkjørsel i veggen. Krutthuset ble på denne tiden brukt til vognremisse og stall.
Vaktmesterboligen har deler fra 1700-tallet, men er blitt påbygget og forandret flere ganger i tidens løp.
Anlegget har en brønn med naturlig kilde. Denne har hatt vann selv i de verste tørkeperiodene. Brønnen er blitt kalt «svovelkilden» og virket angivelig helbredende på skrofulose.
I 2020 ble rømningsveien fra fortet restaurert med fjerning av gammel sementmørtel og påføring av kalkmørtel. Store steiner var glidd ut og måtte heises på plass. Fluktveien har så vidt vites aldri vært brukt. Både den og nedgangen til brønnen er fulle av dryppstein fra både tak og gulv, skapt av kalksteinsdrypp gjennom tre hundreår. Restaureringen har pr 2020 krevd 13 tonn kalkmørtel, og er planlagt ferdig i 2022 til en pris av 16 millioner kroner.
Offentlig adkomst og flagging
Fortet var åpent for allmennheten i en periode på slutten av 1980-tallet, men da lå det sprøytespisser og flasker igjen hver morgen. I 2007 vedtok bystyret i Bergen likevel å gjenåpne festningen for publikum etter at et innbyggerinitiativ fikk over 300 underskrifter fra byens innbyggere. Først i oktober 2013 ble portene åpnet for besøk på dagtid. Buekorpset bekymret seg for besøk av uønskede elementer, og startet et opprop for å få portene stengt igjen. Det ble jevnlig arrangert omvisninger, konserter og teaterforestillinger på området, men alt foregikk under tilsyn. Festningsplassen er skjermet for innsyn, og nå fryktet buekorpset at stengningen av Nygårdsparken ville føre til at den lyssky aktiviteten flyttet seg til Fredriksberg fort.
20. juli 2020 tok beboer på Nykirkehjemmet, Per Morits Endresen, opp i Bergensavisen at selv om han hadde tatt kontakt med en rekke ulike kommunale etater, ble det fortsatt ikke flagget fra Fredriksberg. Nordnæs Bataillon besluttet da å påta seg oppgaven, og olsokdagen 29. juli 2020 ble flagget igjen heist på festningen. Nordnæs-sjef Marcus Lønne opplyste at selv om Bergen kommune eier festningen, er det buekopset som eier flaggstangen.
Hææærli’ på toppen ta væla
Hææærli' på toppen ta væla er det ellevte ordinære studioalbumet av rocke- og showbandet Vazelina Bilopphøggers. Albumet ble spilt inn i MajorStudio og Froskedammen Lydstudio i 1996 og ble produsert av bandet selv. Coveret er en parodi av coveret til The Beatles' LP Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
Hallgeir Henriksen
Hallgeir Henriksen (født 1956) er en norsk forfatter som blant annet har skrevet en bok om kokekunst fra Varanger-regionen. Henriksen er tidligere journalist, han skrev for avisen Finnmarken i 17 år.
POP-Revyen
POP-Revyen var en norsk musikkavis som startet sine utgivelser høsten 1966, og utkom annenhver uke gjennom fire årganger. I en kort periode ved årsskiftet 1966-67 ble det også forsøkt med ukentlige utgivelser.
Pablo de Sarasate
Pablo Sarasate (født Pablo Martín Melitón de Sarasate y Navascués 10. mars 1844 i Pamplona, Spania, død 20. september 1908 i Biarritz, Frankrike) var en spansk fiolinvirtuos og komponist fra romantikken.
Hallgeir Henriksen
Dokumentarfilm
Han er hovedperson i filmen Vår mann i Kirkenes.
Pablo de Sarasate
Bakgrunn og virke
Sarasate ble født i Pamplona i Spania. Han begynte å studere fiolin med sin far i femårsalderen og fikk senere undervisning av en lokal lærer. Det var tidlig klart at han hadde musikalske evner, derfor fremførte han sin første offentlige konsert i La Coruña som åtteåring. En velstående patron la merke til fremførelsen, og skaffet Sarasate midler til å studere under Manuel Rodríguez Saez i Madrid, hvor han vant dronning Isabel IIs begunstigelse. Etter å ha vist utvikling ..., ble han sendt til å studere under Delfín Alard i konservatoriet i Paris i tolvårsalderen. Da Sarasate var sytten år gammel, deltok han i den ettertraktede Premier Prix-konkurransen og vant førsteprisen, konservatoriets største æresbevisning.
Sarasate gjorde sin debut som konsertfiolinist i 1860, og spilte i London det følgende året. I løpet av karrieren reiste han mange steder i verden. Han opptrådte i Europa, Nord-Amerika og Syd-Amerika. Hovedsakelig kom hans virtuose overlegenhet av hans rene tone, som var fri fra tendenser mot sentimentalitet og svulstighet, den imponerende utførelsesdyktigheten gjorde ham til virtuos. Tidlig i livet fremførte Sarasate hovedsakelig operafantasier (for eksempel Carmenfantasien) og flere andre selvkomponerte stykker. Populariteten for Sarasates spanske toner, som fremkommer i hans komposisjoner, har gjenklang i verk til komponister som virket på samme tid. Eksempelvis kan påvirkningen av spansk musikk høres i verk som Lalos Symphonie Espagnole, Bizets Carmen og Saint-Saëns Introduksjon og Rondo Capriccioso, som også er dedisert ham.
Et antall verker for fiolin ble dedisert til Sarasate, blant annet Henryk Wieniawskis andre fiolinkonsert, Éduoard Lalos Symphonie Espagnole, Camille Saint-Saëns' tredje fiolinkonsert, Introduksjon og Rondo capriccioso og Spanske danser, og Max Bruchs Skotsk fantasi.
Dramatikeren George Bernard Shaw sa en gang at selv om det var mange som komponerte musikk for fiolin, var det få som komponerte fiolinmusikk. Sarasates egne komposisjoner er hovedsakelig prangende stykker utformet for å demonstrere eksemplarisk teknikk. Det mest kjente verket han komponerte er Sigøynerviser (Zigeunerweisen) fra 1878, et verk for fiolin og orkester. Han har brukt temaer fra Bizets opera Carmen i stykket Carmenfantasien fra 1883. Hans muligens mest fremførte ekstranumre er hans to spanske danser, korte stykker skrevet for å behage lytterens øre og vise utøverens talent. Han lagde også arrangementer av andre komponisters verker for fiolin, og komponerte forskjellige variasjoner av potpourrier utledet fra operaer som var kjent for hans publikum, som fantasi over La Forza del Destino, opus 1, Souvenirer fra Faust, og variasjoner over temaer fra Tryllefløyten. Han spilte inn noen få komposisjoner i 1904.
POP-Revyen
Etablering
Ansvarlig redaktør og initiativtaker var Amund Myklebust. Han startet musikkavisen etter først å ha feilet med etableringen av Musikk-Expressen. Den nye musikkavisen var i hovedsak fokusert på listepop, særlig beat, men også rhythm and blues og visesang). Etter hvert som nye musikkformer, som psykedelisk musikk i 1967, elektronisk musikk og heavy metal i 1968, progressiv rock i 1969, dekket redaksjonen trendene fra utlandet.
Redaksjonen holdt i begynnelsen til i tredje etasje av Teatergaten 3 i Oslo, men i 1968 flyttet både redaksjon og ekspedisjon til Akersgaten 57. Fra og med nr. 4-1966 var avisen utvidet med et Vestlandskontor hvor Harry Herstad var redaktør, og en svensk redaksjon med Gösta Carlsson som redaktør. Fra nr. 5-1966 ble korrespondansenettet styrket med et Londonkontor. Mike Ledgerwood het den britiske nyhetsredaktøren. Etter hvert ble det flere lokalredaksjoner i andre norske byer, og en egen redaksjon i Danmark.
Avisens profil
Første nummer var i salg fra onsdag 24. august 1966. Flere av landets journalister opplevde å få sin debut som skribenter gjennom denne avisen, blant annet Erling Borgen, som senere arbeidet i Orientering, men er mest kjent som utenrikskorrespondent for NRK Fjernsynet, Terje Mosnes som ble knyttet til Dagbladets kulturavdeling og Stein Dag Jensen, som senere ble programleder for musikkredaksjonen i NRK Radio. Andre navn som figurerte i spaltene var blant annet Svein Boye Andersen og Knut Noer jr., som fra nr. 2-1968 ble ny redaktør av POP-Revyen, med Ole Hauki som ansvarlig utgiver. Knut Noer jr. var senere journalist i Farmand og i Morgenbladet. Også Ole Hauki arbeidet senere som journalist, blant annet i bydelsavisene.
Til å begynne med utkom POP-Revyen hver fjortende dag, men fra nr. 5-1966 ble den lansert som ukeavis. Etter 15 uker var det slutt. Anstrengt økonomi gjorde at redaktøren fra nr. 20-1967 igjen så seg nødt for å begrense virksomheten til nye nummer annenhver uke. Gjennom forholdsvis hyppige utgivelser satset redaksjonen likevel på at POP-Revyen skulle bringe nyheter og være en musikalsk aktualitetsavis og intervjuer med gjestende utenlandske artister. Avisen kostet 35 øre. (Fra nr. 6-1966 ble prisen justert opp til 50 øre.)
Oppslag og innhold
Hovedoppslag et i første utgave var «Beatlesplater brennes». Saken refererte til John Lennons bemerkning at «The Beatles er mer populære enn Jesus».
The Pussycats var en av de norske gruppene som gjennom manager Sten Ekroth brukte POP-Revyen som talerør.
I Oslo var Club 7 viktigste møtested og ryktebørs, mens konsertene gjerne ble holdt i Njårdhallen, Nordstrandshallen, «Kassa» på Abildsø, Jordal Amfi eller Folkets Hus.
Selv om mye av stofftilfanget var sentrert om hovedstadsmiljøet, ga publikasjonen et innblikk i norsk ungdomskultur i siste halvdel av 1960-tallet. Dessuten var det fra forretninger i Oslo at redaksjonen skaffet seg det meste av annonseinntekter.
De utenlandske artistene som gjestet Norge og ble dekket av ’’POP-Revyen’’s journalister, talte grupper som The Who, The Kinks, The Small Faces, Sonny & Cher, Dave Dee, Dozy, Beaky, Mick & Tich og Herman's Hermits.
Samtidige popaviser og -blader
Av andre norske blader som konsentrerte seg om pop, rock og beatmusikk var magasinet Pop Nytt, et blad som både utkom i farger og med glanset omslag. Dette ble trykt på godt papir og kostet i 1966 2 kroner og 50 øre, dernest fulgte avisen Pop Expressen opp POP-Revyens suksess. Den ble trykket på noe stivere papir enn POP-Revyen, men var også litt dyrere.
Til tross for at ’’POP-Revyen’’ brukte vanlig avispapir, ble det i tråd med samtidens fargerike psykedelia, brukt en eller flere innslagsfarger og en sjelden gang fargebilder og noe bedre papirkvalitet, slik som nr. 24-1967. I løpet av 1967 steg utsalgsprisen fra 50 øre til 75 øre fra og med nr. 16-1967, og én krone fra nr. 30-1967, men var POP-Revyen den billigste popavisen i Norden.
Ønsket om å skape en mer fargerik trykksak med bedre billedkvalitet førte til at POP-Revyen med tredje årgang ble trykket på tykkere papir og gikk noe ned i format. Fra nr. 3 i 1968 var prisen skrudd opp til én krone og 50 øre. Logoen ble endret til «PR» med «Poprevyen» som undertittel. Dermed ble både i pris og trykkekvalitet mer lik de hjemlige konkurrentene. Samtidig begynte britiske musikkaviser som New Musical Express og Melody Maker gjennom Narvesen-kioskene å gjøre seg gjeldende på det norske markedet. Det kom 14 numre i 1966, 30 i 1967, 23 i 1968, og bare tre numre i 1969. Poprevyen nr. 4/69 ble annonsert å skulle utkomme onsdag 26. februar 1969, men i stedet opphørte den.
Utlysninger og konkurranser
Den første utlysningen som POP-Revyens redaksjon gikk ut med var en talentkonkurranse (nr. 7-1966). Ukjente og nyetablerte norske band ble oppfordret til å sende inn lydbånd av seg selv sammen med en kort presentasjon og fotografier av gruppa. Det ble lovet kontrakt med avisens eget plateselskap, Poppy Sound, til den eller de som gikk seirende ut av konkurransen. Den første talentiaden ble fulgt opp av nye og resulterte til sist i en LP-utgivelse, som senere ble gjenutgitt på CD med en rekke bonusspor.
Plateklubben Poppy Records
I tillegg til avisdriften ble det dessuten startet en plateklubb, kalt Poppy Records. POP-Revyens plateklubb drev handel med singler, EP-er og LP-er enten ved forhåndssalg via postgiro, eller gjennom postoppkrav, og det ble solgt plater både fra deres eget Poppy Sound og fra de store, kommersielle selskapene.
Spyd
Spydet er et av de eldste våpnene menneskene har laget, og var trolig det mest vanlige fram til en tok i bruk kruttvåpen. Det finnes i mange ulike former verden over, og har gitt opphav til blant annet lanse, bajonett og harpun.
Spyd er ikke utelukkende laget av mennesker. De blir også laget av vestlige sjimpanser. Sjimpanser i nærheten av Kédougou i Senegal har blitt observert mens de har laget spyd gjennom å brekke rette grener eller kvister, rense dem for bark og sidegrener, og så spisse den ene enden med tennene sine. De har da brukt våpenet til å jakte på galagoer som sover i huler.
Arkeologiske funn i dagens Tyskland dokumenterer att trespyd har blitt brukt til jakt for minst 400,000 år siden. Andre studier fra 2012 i Kathu i Sør-Afrika antyder at Homo heidelbergensis, var de som utviklet teknologien med spyd med steinspisser i Afrika for ca. 500,000 år siden.
Oppbygging
Et spyd kan ha en eller to deler. Den enkleste formen er en stav som er spisset i den i ene enden. Slike spyd er gjerne av tre eller metall. Trespyd av denne typen er enkle å lage av lett tilgjengelig materiale. Rene metallspyd krever mer ressurser, men er også sterkere.
Andre spyd har spiss i et annet materiale enn skaftet, f.eks. bein, flint eller metall som jern, bronse eller stål. Slike spyd har en mer effektiv materialbruk enn f.eks. et sverd. Spyd kan også være utstyrt med håndtak.
Spyd i kulturen
Det mektige spydet er blitt brukt som symbol på makt, særlig krigsmakt, og manndom. Ord for spyd har blitt brukt som eller i navn, som Geir. Det finnes spyd i mange slekts- og riksvåpen, og pilen i symbolet for guden Mars, som i dag blir brukt til å symbolisere hankjønn, er et stilisert spyd.
Flere guder har spyd som sine våpen. I norrøn mytologi hadde herskerguden Odin et askespyd som het Gungne eller Gugnir. Det treffer alt han sikter på, og vender alltid tilbake til hånden hans. Spydet ble laget av sønnene til mestersmeden Ivalde. Jupiter hadde sine tordenspyd og både Mars og den greske krigsgudinnen Athene ble ofte fremstilt med et spyd i hånden.
Lincoln (Nebraska)
Lincoln er hovedstaden i delstaten Nebraska i USA. Lincoln ligger ca. 80 km sørvest for byen Omaha. Byen hadde 258 379 innbyggere i år 2010 og er delstatens nest største by etter Omaha. I byen ligger det religiøse lærestedet Nebraska Wesleyan University.
Lincoln ble grunnlagt i 1856 under navnet Lancaster og ble administrasjonssenter i Lancaster County i 1859. Omaha var opprinnelig hovedstad i Nebraska-territoriet, men da Nebraska ble innlemmet i USA som egen stat 1. mars 1867 var det med Lincoln som hovedstad. Lancaster var blitt omdøpt til Lincoln etter den nylig avdøde president Abraham Lincoln.
Friidrett under Asialekene 1990
Friidrett under Asialekene 1990. Friidrett var en av flere sporter under de ellevte Asialekene som ble arrangert i Beijing i Kina i perioden 22. til 7. oktober 1990. Det var totalt 43 øvelser, 24 for menn og 19 for kvinner. Kina ble beste nasjon med tjueni gullmedaljer foran Japan med sju.
Rolf Einar Øyen
Rolf Einar Øyen (født 30. juli 1947) er en norsk handikappidrettsutøver, som har deltatt i paralympiske vinterleker i ispigging og kjelkehockey.
Björke
Björke er et tettsted i Gävle kommune i Gävleborgs län i landskapet Gästrikland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 349 innbyggere.
Løsning (kjemi)
thumb|[[Koksalt (NaCl) som løses i vann]] I kjemien er en løsning en blanding av to eller flere stoffer i væskefase eller fast fase. Av praktiske hensyn kaller man gjerne ett (eller flere) av stoffene for løsemiddel, og de resterende stoffene betegnes som løst stoff. Dersom mengden av løst stoff er lite, sammenliknet med den totale mengden løsning, sier man at man har en fortynnet løsning.
Referanser
Dissolvuro Sciugghimentu ద్రావణం Роҳи ҳал
Grunnkretser i Osen kommune
Grunnkretser i Osen kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Osen kommune, Trøndelag, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
PKS
PKS (Przedsiębiorstwo Komunikacji Samochodowej) er et av de største busselskapene i Polen. Det var inntil nylig heleid av den polske staten, men er nå delvis privatisert. Rutenettet dekker nesten hele landet, og selskapet tilbyr både lokaltransport og langdistanseruter.
Rutetidene kan være svært gode, men også svært begrenset og spenner fra 1-2 avganger om dagen til 8-9 avganger i timen. Det vanligste er timesavganger mellom de store byene. Dette kan være et godt alternativ dersom togene til PKP skulle være fulle, spesielt om sommeren. Bussparken er for det meste fra 60- og 70-tallet, men det finnes også nyere busser med lavgulv og dobbeldekkere i de store byene på mellomdistanse- og kortdistanserutene.
Krukke (musikkinstrument)
Krukker av glass, steingods eller andre materialer brukt som musikkinstrument kjennes fra mange musikkulturer. Best kjent er instrumentet fra USA, der såkalte jug bands var populære i Sørstatene på 1920-tallet.
Lyden dannes ved at utøveren former en tone med leppene og bruker krukka som resonanskammer. Tonen dannes med en ansats som er lik den som brukes på messingblåseinstrumenter, dvs. at leppene presses sammen slik at det oppstår en summetone. Utøveren berører ikke krukkeåpningen med leppene, men holder krukka et par cm fra åpningen. Hvor hardt leppene presses sammen, bestemmer tonehøyden. En dreven krukkespiller kan oppnå et tonespenn på to oktaver. Spesielle effekter kan oppnås ved at en legger stemme på luftstrømmen, som en gjør på didgeridoo. Noen utøvere bruker også sirkelpust.
Tanahun (distrikt)
Tanahun er et av Nepals 75 distrikter.
Tanahun ligger i Vestregionen i Gandakhi Sone.
Xigu kullkraftverk
Xigu kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Gansu i Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 660 MW. Anlegget ble påbegynt i 2005 og stod ferdig i 2009.
Tanahun (distrikt)
Areal er 1 546 km². Folketall i 2001 var 315 237.
Krukke (musikkinstrument)
USA
Gallonkrukker av steingods var det som ble hyppigst brukt, men en kjenner også til at det ble spilt på glass- eller plastballonger, parafinkanner o.a. Forskjellige krukkestørrelser og forskjellige materialer resulterer i ulik lyd.
Tanahun (distrikt)
Tanahun ligger i det som i Nepal kalles åsdistriktene.
Hovedstad er Damauli.
Krukke (musikkinstrument)
USA
Fra nyere tid kan Fritz Richmond (1939–2005) nevnes som en anerkjent jugspiller.
Tanahun (distrikt)
Største by er Byas, som i 2005 hadde ei befolkning anslått til 31 826.
Antall distriktsutviklingskomiteer 46. Bykommuner 1. Bybefolning i 2004 9,8 %.
Forventa levealder 68,8 år, barnedødelighet pr. 1 000 fødte 33,4, uten tilgang til reint vann 37,4 % (tall fra 2001), leger 4 (2002).
Parbatiya-befolkning 27,31 %, dalit 15,17 %, buddister 15,0 %, muslimer 1,0 % (tall fra 2001).
Mange i distriktet er gurung-folk. Darai, et mindre folk som er i slekt med tharu, har bosetninger i distriktet særlig i Damauli og langs bredden av Madi-elva, der de driver mye med fiske fra båt.
Putian kraftverk
Putian kraftverk er et varmekraftverk i byprefekturet Putian i provinsen Fujian i det sørøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 560 MW fordelt på fire enheter à 390 MW hver. Anlegget ble påbegynt i 2005 og stod ferdig i 2009. Brenseltypene er LNG og naturgass, og dette er et kombinasjonssyklusverk med både damp- og gassturbiner.
Det eksisterer planer om å doble kapasiteten med ytterligere 4 x 390 MW enheter, noe som ville brakt totaleffekten opp i 3 120 MW.
Flodbarbe
Flodbarbe eller skjeggkarpe er en fisk i karpefamilien. Den er tilpasset hurtigstrømmende vann og hører hjemme i elvenes midtre løp, som i Mellom-Europa av og til kalles barberegionen. Som mange andre karpefisk har den skjeggtråder (fire), herav navnet barbe. Vanlig størrelse er 30-50 cm, men de blir opptil 120 cm lange og 16 kg tunge. De største eksemplarene er tatt i Dnepr og tilhører underarten B. b. borysthenicus (Borysthenes = Dnepr).
Utbredelse og tilholdssted
Arten finnes i Mellom-Europa fra Øst-England og Vest-Frankrike og østover til Dnepr. Den mangler i Sør-Europa (hvor den erstattes av nærstående arter) og i Norden. Den hører hjemme i elvenes midtre løp og finnes både ved elvebunnen og i åpent vann.
Levevis
De lever av krepsdyr, insektlarver og bløtdyr og rogn av andre fisk; de kan også ta småfisk. Også plantekost står på menyen.
Hannen blir kjønnsmoden etter tre til fire år, hunnen etter fem til åtte år. De vandrer oppover i elvene for å gyte og gyter i juni-juli. De slipper 8-12 tusen egg pr. kilo kroppsvekt. Eggene måler ca. 2 mm og er giftige.
Barben og mennesket
Flodbarben er en populær sportsfisk. Den tas også på not og ruser.
Slekten Barbus
Flodbarben tilhører en stor slekt. Det er svært omdiskutert hvilke arter som tilhører slekten, og hvorvidt ulike bestander skal regnes som egne arter eller underarter av én art. Etter én inndeling finnes 308 arter.
Valbyparken
Valbyparken er en park som ligger i Valby i København med et areal på 64,2 ha. Parken ligger syd for Valby Idrætspark ut mot Kalvebod Strand.
Parken ligger på den gamle Valby Fælled som ble benyttet som losseplass fra 1913 til 1937. Det ble anlagt gressplener på området samt busker og trær og 1. september 1939 åpnet den nye byparken for offentligheten.Andre etappe av parken sto ferdig i 1952. Parken har vært fredet siden 1966.
I forbindelse med Kulturby 96 i 1996 ble det anlagt 17 temahaver i parken.
Michal Nygren
Ernst Michal Nygren (født 25. juni 1974 i Risør) er en norsk billedkunstner, skulptør og installasjonskunstner, bosatt i Risør. Han er mest kjent for sine figurative skulpturer, laget i en spesiell støpeteknikk i polyester og plast.
Nygren har utdannelse fra Kunstakademiet i Trondheim (1997-1999) og Kunsthøgskolen i Bergen. Etter endt utdannelse flyttet han tilbake til Risør, hvor han har eget atelier. Nygrens skulpturer fikk stor oppmerksomhet i Risør kunstforening, da han sammen med billedkunstner Arne Bakke åpnet en duoutstilling i okober 2008. Nygrens installasjoner med avstøpning av mennesker, skapte ifølge Agderposten både undring og beundring. Han har flere ganger vakt oppsikt og provosert med sine installasjoner. På utstillingen «Meccano» på Sørlandets kunstmuseum i november 2007, viste han verket «Playing at The Opening Night». Verket består av ti naturtro skulpturer av mennesker som spiller i korps, hvorav en musiker hadde en avrevet beinprotese og en trompetist var død. Han uttalte i et intervju til Fædrelandsvennen:
De døde korpsmedlemmene ble også vist på kirkekunstutstillingen «Guds ansikter» i Kulturkirken Jakob i Oslo i mars 2008, i regi av Kirkelig Kulturverksted. I 2008 mottok Michal Nygren Risør kommunes kulturpris. I 2009 mottok han Aust-Agder fylkeskommunes kunstnerstipend. Juryen uttalte i sin begrunnelse at de «valgte å gi stipendet til en kunstner som gjennom store installasjoner satte individet inn i en større sammenheng, visualisert gjennom tablåer». Nygren mottok samme år stipend fra Bildende kunstneres vederlagsfond. Tidligere har han mottatt Statens Etableringsstipend (2003) og Statens Arbeidsstipend (2007-2009). I 2014 mottok han stipend fra Norsk kulturråd.
Gammel Oppland
Gammel Oppland er et musikkalbum av rocke- og showbandet Vazelina Bilopphøggers. Albumet er bandets andre samlealbum og ble gitt ut like før jul 1994 i forbindelse med bandets 15-årsjubileum. Albumet inneholder fire bonusspor som alle er fra Vazelina-showet På høgg tid.
Lund (Gästrikland)
Lund er et tettsted i Gävle kommune i Gävleborgs län i landskapet Gästrikland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 444 innbyggere.
Bjorbekk
Bjorbekk er en tettbebyggelse i Arendal kommune og tidligere kommunesenter i daværende Øyestad kommune.
På Bjorbekk ligger Bjorbekk gård, hvor Bjorbekk kirke ble bygget i 1884. Kommunehuset i Øyestad lå på Bjorbekk, og i samme tilknytning var det posthus og bibliotek. Etter kommunesammenslåingen med Arendal i 1992 ble kommunehuset benyttet til diverse kommunale avdelinger, men dette har frafalt etter byggingen av det nye Arendal kulturhus i sentrum av Arendal. Bygningene brukes nå av Arendal ungdoms- og familiesenter Bufetat region sør, samt diverse private selskaper.
Sørlandet sykehus Arendal har avdeling på Bjorbekk, Menigheten Betel har menighetshus, og det er også en barnehage rett over veien for det gamle kommunesenteret.
Bjorbekk er omkranset av Asdal i sør, Klodeborg i øst, Stoa i Arendal og Stampefoss i nord, og Lunderød i vest. Rykeneveien (fylkesvei 407) går igjennom Bjorbekk.
St. Egyden am Steinfeld
St. Egyden am Steinfeld er en østerriksk kommune med 1905 innbyggere (pr. 1. januar 2014) i regionen Steinfeld i distriktet Neunkirchen i Niederösterreich.
Geografi
St. Egyden am Steinfeld ligger i det såkalte Industrieviertel i Niederösterreich. Kommunens areal strekker seg over 26,24 kvadratkilometer, hvorav 43,09 prosent er skog.
Kommunen omfatter følgende fem tettsteder (innbyggertall fra 31. oktober 2011 i parentes ):
Nabokommuner
Til Schwarzau am Steinfeld grenser:
Historie
I eldre tider var området en del av provinsen Noricum. Beliggenheten i det østerrikske kjerneområdet Niederösterreich har gjort at kommunen har tatt del i nasjonen Østerrikes vekslende historie.
1. januar 1971 ble kommunene Gerasdorf am Steinfelde, Neusiedl am Steinfelde, Saubersdorf og Urschendorf slått sammen til St. Egyden am Steinfeld.
Befolkningsutvikling
Kilde: Statistik Austria
Religion
Ifølge data fra folketellingen i 2001 er 81,2 % av befolkningen romersk-katolske, 3,0 % protestanter og 0,5 % ortodokse kristne. 1,1 % er muslimer mens 11,4 % av befolkningen ikke bekjente seg til noen religion.
Politikk
Borgermester er Johann Wallner (ÖVP), kontorsjef er Patrizia Pappitsch. Kommunestyret består av 19 medlemmer medlemmer valgt ved kommunevalget 25. januar 2015, og er satt sammen på følgende måte:
Økonomi og infrastruktur
I 2001 fantes det sysselsatte i 49 bedrifter utenom primærnæringene. Ifølge en undersøkelse fra 1999 var det 85 bedrifter knyttet til land- og skogbruk. Folketellingen i 2001 viste at 827 personer var i arbeid noe som gir en sysselsettingsandel på 47,84 prosent. Største arbeidsgiver i kommunen er fengslet Gerasdorf med ca. 90 arbeidsplasser.
Drikkevannskilden Neusiedel am Steinfeld er en av de største vannreservoar i Europa.
Trafikk
Den første jernbanestasjonen fikk St. Egyden allerede i 1841. Denne stasjonen ligger ved Südbahn knappe fem kilometer sørøst for bygdesenteret i et skogsområde mellom Wiener Neustadt og Neunkirchen. Med åpningen av jernbanestrekningen Willendorf-Neunkirchen i 1909 ble St. Egyden holdeplass anlagt i den vestlige utkanten av kommunen. Stasjonen ved Südbahn fikk da nytt navn, St. Egyden Süd. I områdene rundt denne stasjonen oppsto etter hvert det lille tettstedet Bahnhofssiedlung St. Egyden.
Jernbanestasjonen ved Südbahn er i dag en travel transittstasjon med to hovedspor. Et tredje spor ble demontert i april 2011 og en ny plattform ble bygget. I 2012 ble det anlagt en undergang under sporene. Stasjonen er i dag fjernstyrt fra Wiener Neustad og fungerer som ubemannet holdeplass. Ved stasjonen stopper regionaltog fra Wien Südbahnhof mot Payerbach-Reichenau.
Holdeplassen Urschendorf an der Schneebergbahn ble åpnet i 1897 og ligger knapt to kilometer nærmere St. Egyden enn jernbanestasjonen ved Südbahn.
Warri
Warri er en by i delstaten Delta i Nigeria, og har en befolkning på 507 255.
Byen ble grunnlagt som provinshovedstad av britene tidlig på 1900-tallet. Byen har vokst kraftig siden 1960-tallet, på grunn av oljevirksomheten i regionen.
Befolkningen i Warri består av Itsekiri, Urhobo, Ijaw og andre etniske grupper, og er overveiende kristne.
Musketer
Musketer var opprinnelig en betegnelse på en infanterist hovedsakelig bevæpnet med en muskett, et glattløpet gevær. Senere brukt mer generelt om en infanterist.
Våpen
Musketerer har navnet etter musketten som var deres hovedvåpen. I begynnelsen var de flankert av pikenerer med lange spyd, men med oppfinnelsen av bajonetten sank behovet for pikenerstøtte. De tidligste musketerene hadde gjerne også et sverd, ofte en kårde eller et kortsverd. Utover 1700-tallet forsvant slike blankvåpen fra de fleste enheter, men ble ofte beholdt for gardister og grenaderer.