cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blackpink
Omtalt som «verdens største jentegruppe», er Blackpink angivelig den mest suksessrike koreanske jentegruppen internasjonalt. Blant koreanske jentegrupper er det BLACKPINK som har oppnådd høyest plassering på listen «US Billboard Hot 100»; deres beste plassering på den listen fikk de da de kom inn på 13. plass med sangen «Ice Cream» i 2020. De har også oppnådd å komme helt til topps på hitlisten «Billboard 200»; det klarte de med sitt andre studioalbum Born Pink (2022) – ingen andre kvinnelige musikere eller jentegrupper i Sør-Korea har noensinne solgt flere album; Born Pink var dessuten det første albumet som ble solgt i to millioner eksemplarer. De var den første jentegruppen som toppet «Billboard Artist 100», og den første koreanske jentegruppen som kom inn på og toppet «Billboard Emerging Artists»-listen. Blackpink ble også den første kvinnelige koreanske artisten som mottok en sertifisering fra Recording Industry Association of America (RIAA) med sin singel «Ddu-Du Ddu-Du» (2018). Sangen deres «Kiss and Make Up» fra 2018, i samarbeid med Dua Lipa, var den første fra en koreansk gruppe som mottok en sertifisering fra British Phonographic Industry (BPI) og en platinasertifisering fra Australian Recording Industry Association (ARIA). Blackpinks debutalbum, The Album (2020), ble det bestselgende albumet gjennom tidene av en koreansk jentegruppe og det høyest plasserte kvinnelige koreanske albumet på Billboard 200 på nummer to, rekorder som begge ble slått av Born Pink. Born Pink var det første albumet av en jentegruppe som nådde nummer én på Billboard 200 siden Danity Kane i 2008 og satte to Guinness World Records som det første albumet av en koreansk jentegruppe som toppet Billboard 200 og UK Albums Chart. Albumets ledende singel «Pink Venom» (2022) var den første sangen av en koreansk gruppe som toppet ARIA Singles Chart og den første sangen av en jentegruppe som toppet Billboard Global 200.
Blackpink har satt mange online rekorder gjennom karrieren sin. Musikvideoen deres for «Ddu-Du Ddu-Du» var den første av en koreansk gruppe til å passere én milliard visninger, og senere to milliarder visninger, og er for øyeblikket den mest sette av en koreansk gruppe på YouTube. Blackpinks musikkvideoer for «Kill This Love» (2019) og «How You Like That» (2020) satte hver rekorder for mest sette musikkvideo innen de første 24 timene etter utgivelse, med sistnevnte som brøt tre og satte to rekorder i Guinness rekordbok. De er den mest abonnerte musikkartisten og eier den mest sette musikkkanalen på YouTube, og er den mest fulgte og mest strømmede jentegruppen på Spotify. Deres andre utmerkelser inkluderer New Artist of the Year Award på Golden Disc Awards og Seoul Music Awards, MAMA Award for Best Female Group i 2020 og 2022, den første MTV Video Music Award vunnet av en koreansk jentegruppe, den første Brit Award-nominasjonen for en koreansk jentegruppe, og anerkjennelse som den første kvinnelige koreanske gruppen på Forbes '30 Under 30 Asia og som Time's 2022 Entertainer of the Year. De har blitt anerkjent som en av de mektigste kjendisene i Sør-Korea av Forbes Korea (plassert først i 2019, tredje i 2020 og andre i 2021) og av tidligere sørkoreanske president Moon Jae-in som et globalt K-pop-fenomen som hjelper til med å spre K-pop-innhold over hele verden.
2010-2016: Dannelse og før-debutaktiviteter
Blackpink begynte å danne seg da YG Entertainment holdt audition over hele verden for unge- og tenårings rekrutter for å skape en ny jentegruppe etter å ha lansert sin første store, 2NE1, i 2009. Ifølge medlemmene, var det å bli med på selskapet som trainee som å melde seg på en heltids popstjerne-akademi, med Jennie som beskrev opplevelsen som »strengere enn skolen» og Rosé sammenlignet det med The X Factor med sovesaler. For medlemmer som hadde forlatt livene sine utenfor Sør-Korea, var tempoet i treningen sammen med kultursjokket spesielt vanskelig. Forberedelser til Blackpink’s debut begynte så tidlig som 2011, da YG Entertainment avslørte 14. november at deres nye jentegruppe skulle debutere i første halvdel av 2012 og ha minst syv medlemmer. Siden den gang har det vært mange nyheter og rykter om at debut av den nye jentegruppen blir forsinket, selv om det ikke hadde vært noen offisiell informasjon. Det var først 18. mai 2016 at YG Entertainment bekreftet at jentegruppen skulle debutere i juli, og at medlemmene ble valgt gjennom års hard konkurranse. Plateselskapet bekreftet senere at Jang Hanna og Moon Sua, som ble introdusert for offentligheten som potensielle medlemmer av den nye jentegruppen, ikke var inkludert i oppstillingen.
Jennie var det første gruppe-medlemmet som ble avslørt, 1. juni 2016. Hun ble med i YG Entertainment som trainee i 2010 etter å ha flyttet tilbake til Sør-Korea fra New Zealand. Hun ble introdusert for offentligheten for første gang i 2012 i et bilde med tittelen «Who's that girl?» på YG Entertainments nettside 10. april. Jennie fortsatte å bli promotert som medlem av den nye jentegruppen gjennom flere samarbeid: hun spilte hovedrollen i G-Dragon s musikkvideo for «That XX» fra hans One of a Kind EP i 2012 og var med i sangen «Black» fra hans album Coup d'etat (2013) og Lee His sang «Special» fra hennes album First Love (2013).
Lisa ble avslørt som den nye jentegruppens andre medlem 8. juni 2016. Hun var den eneste av 4 000 søkere til å bestå YG Entertainments audition i hennes hjemland Thailand i 2010 og ble selskapets første utenlandske trainee i 2011. Hun ble først introdusert i mai 2012 i en video som ble lagt ut på YG Entertainments YouTube-kanal, med tittelen «WHO'S THAT GIRL???». Lisa dukket også opp i musikkvideoen til Taeyangs Ringa Linga i 2013. Hun ble talsperson for street-wear-merket Nona9on i 2015 og kosmetikkmerket Moonshot i 2016.
Jisoo ble avslørt som det nye gruppens tredje medlem 15. juni 2016. Hun ble med i YG Entertainment som trainee i juli 2011 og dukket opp i flere reklamer og musikkvideoer i årene før debuten, inkludert «Spoiler + Happy Ending» (2014) fra Epik Highs studioalbum Shoebox og Hi Suhyuns musikkvideo «I'm Different» (2014). Hun hadde også en cameo-opptreden i 2015-dramaet The Producers. Rosé var det siste medlemmet som ble avslørt, 22. juni 2016. Hun rangerte først blant 700 søkere i YG Entertainments audition i Australia i 2012, etterfulgt av at hun signerte en trainee-kontrakt med selskapet og flyttet til Seoul for å begynne å trene. Hun var med i G-Dragons spor «Without You» (2012) fra One of a Kind, kreditert som»? fra YG New Girl Group» frem til hennes offisielle offentlige introduksjon.
Den 29. juni 2016 bekreftet YG Entertainment at den nye jentegruppen ville ha fire medlemmer i stedet for de opprinnelig planlagte ni, og avslørte deres offisielle navn som Blackpink. Ifølge en representant for selskapet betydde navnet til gruppen «pen er ikke alt» og symboliserte at «de er et team som omfatter ikke bare skjønnhet, men også et stor talent.» Jisoo avslørte senere i en pressekonferanse at andre gruppenavn som var under vurdering inkluderte Pink Punk, Baby Monster og Magnum. Blackpink ga ut sin første dansepraksisvideo den 6. juli, som fikk mye offentlig oppmerksomhet. Den 29. juli bekreftet YG Entertainment at Blackpinks debut ville være 8. august 2016.
2016-2017: Debut, økende popularitet og kommersiell suksess
Promoteringen for gruppens debut begynte den første uken i august 2016 med utgivelsen av teaserbilder, videoer og reklamer. Som den første jentegruppen til å debutere etter 7 år, ga Blackpink ut sitt debut singelalbum, Square One, 8. august 2016, som består av låtene «Boombayah» og «Whistle». De klatret til nummer én og to på Billboard World Digital Song Sales Chart, noe som gjorde Blackpink til den raskeste artisten som har oppnådd en slik bragd, og den tredje YG Entertainment-artisten som har holdt de to øverste posisjonene samtidig, etter Psy og Big Bang. «Whistle» toppet raskt Gaon digital, nedlasting, strømming og mobil diagrammer. Gruppen nådde også nummer én på ukentlige, popularitets-, musikkvideo- og K-pop-musikkvideo-diagrammer på Kinas største musikkstrømmetjeneste, QQ Music. Blackpinks første musikkshowopptreden ble sendt 14. august 2016 på SBS's Inkigayo. De vant førsteplassen på Inkigayo tretten dager etter debuten, og brøt da rekorden for korteste tid fra debut for en jentegruppe til å vinne på et musikkprogram. De avsluttet promoteringen for Square One 11. september 2016 med en annen seier på Inkigayo.
Blackpink ga ut sitt andre singelalbum, Square Two, bestående av sporene «Playing with Fire» og «Stay», 1. november 2016. Gruppen begynte promoteringen på Inkigayo 6. november og på Mnets M Countdown 10. november. «Playing with Fire» var Blackpinks andre singel som nådde nummer én på Billboard World Digital Song Sales-diagrammet, og den første K-pop-jentegruppesangen som klatret på Canadian Hot 100. I Sør-Korea nådde «Playing with Fire» tredjeplass, mens «Stay» plasserte seg blant de ti beste. Blackpinks kommersielle suksess i løpet av de første fem månedene tjente dem flere rookie-priser på store koreanske musikkprisutdelinger, inkludert Asia Artist Awards, Melon Music Awards, Golden Disc Awards, Seoul Music Awards og Gaon Chart Music Awards. I tillegg ble de utnevnt til en av de beste nye K-pop-gruppene i 2016 av Billboard. «black» og «pink». Den 22. juni slapp gruppen deres første fristående digitale singel, «As If It's Your Last». Den ble beskrevet som en «mikset sjanger av musikk» og en endring av lyden fra deres tidligere utgivelser. Sangen toppet på tredjeplass på Gaon Digital Chart og på 13. plass på Billboard's Bubbling Under Hot 100 liste, som ga dem den høyeste rangeringen for en koreansk sang av en gruppe i Amerika på den tiden og gjorde Blackpink til den høyest rangerte koreanske gruppen siden Wonder Girls i 2009. Det debuterte også på førsteplass på Billboard's World Digital Song Sales chart en dag etter utgivelsen, og gjorde det til deres tredje førsteplass på listen. Musikvideoen for sangen gikk senere videre og brøt rekorden for den mest likte musikkvideoen av en koreansk jentegruppe på YouTube, samt den mest viste K-pop-gruppens musikkvideo i de første 24 timene etter utgivelsen. Den 20. juli 2017 holdt Blackpink en showcase på Nippon Budokan i Tokyo, som ble besøkt av over 14 000 mennesker, med så mange som 200 000 mennesker som forsøkte å kjøpe billetter. Gruppen debuterte i Japan den 30. august 2017 med utgivelsen av en selvtitlet japansk utvidet play som inkluderte japanske versjoner av deres tidligere singler. EP-en debuterte og toppet Oricon Albums Chart. Blackpink rangerte blant YouTube's Global Top 25 Songs of the Summer for 2017 med «As If It's Your Last».
6. serierunde i Eliteserien 2017
6. serierunde i Eliteserien i fotball for menn 2017 ble spilt mellom fredag 29. april og søndag 1. mai.
Kampfakta
'''Lørdag 29. april 2017''' '''Søndag 30. april 2017 <div id="Kristiansund v Strømsgodset"> <div id="Odd v Vålerenga"> <div id="Sogndal v Lillestrøm"> <div id="Stabæk v Haugesund"> <div id="Aalesund v Tromsø"> '''Mandag 1. mai'''
Luigi’s Mansion
Luigi's Mansion (ルイージマンション) er et eventyrspill utviklet og utgitt av Nintendo til Nintendo GameCube. Det ble utgitt i Japan 14. september 2001, i Nord-Amerika 18. november 2001 og i Europa 3. mai 2002. Spillet var en lanseringstittel for GameCube, den første store Nintendo-konsollen med en lanseringstittel uten Mario i hovedrollen.
Fotball under Panamerikanske leker 1971
Fotball under Panamerikanske leker 1971. Fotball var en av flere grener som var med i de sjette Panamerikanske leker som ble arrangert i Cali i Colombia fra 30. juli til 13. august 1971.
Luigi’s Mansion
Luigi's Mansion ble relativt godt mottatt av spillanmeldere, til tross kritikk for den korte lengden av spillet. Det har solgt over 2,5 millioner kopier, og er det femte bestselgende spillet til Nintendo GameCube. Det var også ett av de første spillene som ble gitt ut på nytt som en Player's Choice-tittel. Spillet fikk en oppfølger, Luigi's Mansion 2, i 2013 til Nintendo 3DS. En utgave av det originale Luigi's Mansion blir også utgitt til Nintendo 3DS i oktober 2018.
Handling
Luigi har vunnet et herskapshus i et lotteri. Mario stikker i forveien for å se huset, men når Luigi ankommer huset er Mario borte. Luigi blir angrepet av et spøkelse, men blir reddet av Professor E. Gadd som er utstyrt med en støvsuger kalt «Poltergust 3000». Etter Luigi og Gadd har snakket sammen, blir de enige om at Luigi tar ansvaret for å redde Mario. Professor E. Gadd overrekker Luigi Poltergust 3000, som Luigi må bruke til å suge opp forskjellige spøkelser og en rekke Boo.
Bundesliga 1997–1998
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Yitzchok Scheiner
Yitzchok Scheiner (født 5. november 1922 i Pittsburgh i Pennsylvania i USA, død 31. januar 2021 i Jerusalem i Israel) var en amerikanskfødt israelsk rabbiner.
Han var rosh yeshiva for Kamenitz-yeshivaen i Jerusalem. I 1990-årene ble han medlem av Moetzes Gedolei HaTorah av Degel HaTorah.
Han døde av covid-19 den 31. januar 2020 i Jerusalem, i en alder av 98 år.
Fabrizio Dionigi Ruffo
Fabrizio Dionigi Ruffo  (født 16. september 1744 i San Lucido ved Napoli i Italia, død 13. desember 1827 i Napoli) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble utnevnt in pectore til kardinal i september 1791 av pave Pius VI, publisert i februar 1794, med Santa Maria in Via Lata som titulus. Han var legmann, skjønt han senere ble diakonviet.
Han fulgte kong Ferdinand IV av Napoli til hans eksil i Palermo på Sicilia ved proklamasjonen av République Parthénopéenne; returnerte til fastlandet i hemmelighet i februar 1799 og oppmuntret opposisjonen mot den franske general Championnets revolusjonshær, og organiserte Pouilles- og Calabria-oppstandene. Kardinal Giuseppe Maria Capece Zurlo, erkebiskop av Napoli, prøvde derimot å forhindre en alminnelig oppstand.
Kardinal Ruffo deltok ved konklavet 1799–1800 der han spilte en nøkkelrolle ved valget av kardinal Chiaramonti til pave Pius VII.
I 1801 aksepterte han Joseph Bonapartes regjering i Napoli og var en kort stund en av hans ministre. I 1808 kom han til Frankrike og overvar der bryllupet til Napoléon Bonaparte og Maria-Louise av Østerrike og var dermed en av «de røde kardinaler» (ikke blant dem som Napoleon nektet bruk av den røde kardinaldrakt).
Kardinal Ruffo deltok også ved konklavet 1823 som valgte Leo XII. Det var han som kronet den nye paven etterpå.
Fra samme slekt stammer kardinalene Tommaso Ruffo (kreert 1703), Antonio Maria Ruffo (1743), Luigi Ruffo Scilla (1801) og Fulco Luigi Ruffo-Scilla (1891).
Caraga
Caraga (region XIII) er en region i landsdelen Mindanao på Filippinene. Den ligger på øya Mindanaos nordøstre del. Nord for regionen ligger Boholsjøen. Det sammenlagte landarealet for regionen er 18 846,97 km², noe som utgjør 6,3% av Filippinerae totale landarear, og 18,5% av Mindanao. Nesten halve landarealet utgjøres av provinsen Agusan del Sur. Regionen har 2 362 700 innbyggere (2006).
Regionen ble opprettet i 1995 og består av de fem provinser Agusan del Norte, Agusan del Sur, Dinagatøyene, Surigao del Norte og Surigao del Sur. Provinsen Dinagatøyene består av områder som tidligere tilhørte Surigao del Norte frem til at denne provins ble dannet i slutten av 2006. I regionen finnes fem byerr nemlig Bayugan, Bislig, Butuan City, Surigao City og Tandag. Regionhovedstad er Butuan City.
Torshovteatret
Torshovteatret er en teaterscene underlagt Nationaltheatret, med egen kunstnerisk ledelse. Teaterscenen er en del av bygningskomplekset Kulturslottet Soria Moria i Vogts gate 64 på Torshov i Oslo. Torshovteatret ble etablert som scene i 1977, da under navnet Teatret på Torshov.
Caraga
Blant språk som tales i regionen er surigaonon, cebuano, filipino og engelsk.
Loreto (Agusan del Sur)
Loreto (Bayan ng Loreto) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Agusan del Sur. Folkemengden var på 42,501 innbyggere i 2015.
Gouveia (Portugal)
Gouveia er en bykommune i det portugisiske distriktet Guarda.
Torshovteatret
Torshovteatret markerte seg fra starten av som en av Oslos og Norges fremste teaterscener. Det har til tider vært store utfordringer knyttet til driften av scenen på Torshov, både kunstnerisk, politisk og økonomisk. Nationaltheatrets intensjon med underbruket på Torshov er å tilby skuespillerne en arena der de kan eksperimentere kunstnerisk og samtidig teste ut nye organisasjonsformer. I årenes løp har Torshovteatret også klart å trekke nye publikumsgrupper til teatret.
Loreto (Agusan del Sur)
Barangayer
Loreto er inndelt i 17 barangayer.
Gouveia (Portugal)
Freguesier
I 2013 ble antall freguesier (sogn) i kommunen redusert fra 22 til 16:
Torshovteatret
Scenerommet på Torshovteatret er sirkulært og rommer mellom 130 og 200 publikummere i salen og på galleriet.
I starten ble Torshovteatret styrt av gjennom allmøter, noe som var typisk for 1970-tallet. Senere ble dette endret, og skuespillerne ved Nationaltheatret ble gitt muligheten til å gå sammen i små team som kollektivt kunne søke om å lede Torshovteatrets kunstneriske program gjennom noen sesonger. Dette er den styringsmoddelen Torshovteatret har per 2018. Ledergruppen får stilt teaterbygning, fagfolk og et visst budsjett til rådighet for en toårsperiode.
Fermo (provins)
Provinsen Fermo er en provins i Italia. Den ble stiftet i 2004 og trådte i kraft i 2009. Den er den femte provinsen i regionen Marche. Det administrative senteret er Fermo (35 502 innbyggere i 2001). Andre store byer (eller kommuner) er Porto Sant'Elpidio (22 752), Porto San Giorgio (15 869), Sant'Elpidio a Mare (15 332) og Montegranaro (12 860).
De 40 kommunene provinsen består av hadde tilsammen 166 218 innbyggere etter en folketelling i 2001, og utgjør et landområde på 859,51 km². Frem til provinsen trådte i kraft var disse kommunene en del av provinsen Ascoli Piceno.
Provincia de Cardenal Caro
Cardenal Caro er en provins i den chilenske regionen O'Higgins. Provinshovedstaden er Pichilemu. Provinsen dekker et areal på 3 324,8 km², og har 45 866 innbyggere (2017).
Kommuner i provinsen Cardenal Caro
Provinsen består av seks kommuner:
Granlien Evangeliesenter
Granlien Evangeliesenter er et av sentrene i Stiftelsen Pinsevennenes Evangeliesenter. Senteret ligger på Helgøya midt ute i Mjøsa, og har plass til 16 gutter. Bestyrer i flere år har vært Kåre Martinsen.
Stedet ligger nær natur og har gode muligheter til fiske og friluftsliv. Her driver man virksomhet med skogsarbeid og vedsalg.
På snekkerverkstedet får beboerne erfaring og praksis i trearbeid.
Evangeliesenteret
Stiftelsen Pinsevennenes Evangeliesenter, til vanlig kalt Evangeliesenteret, er en diakonal kristen frivillig organisasjon som driver arbeid mot rusmiddelavhengige, med avvenning fra rus og hjelp til å begynne «et nytt liv». Evangeliesenteret er Norges største hjelpetiltak for russkadde.
Rullelås
Rullelåst slutstykke eller rullelås er en metode for å låse sluttstykke på skytevåpen ved hjelp av ruller. Noe eksempler på kjente skytevåpen med slik mekanisme er MG 42, MG 3 og CZ 52.
En rullelås har bevegelige låseelementer, og er således et eksempel på en semi-rigid låsemekanisme. Andre eksempler på rifler med semi-rigide låsemekanismer er Anschütz 1827 Fortner og Heym SR 30.
Forveksling med rulleforsinkelse
Rullelåst sluttstykke må ikke forveksles med rulleforsinket sluttstykke, som for eksempel finnes i AG-3, G3 og MP5, men noen ganger refereres feilaktig til som rullelåste mekanismer. I disse konstruksjonene utfører imidlertid ikke rullene direkte låsing av sluttstykket, og det er heller ingen pipebevegelse.
Ben Davies (fotballspiller, født 1995)
Benjamin Keith Davies (født 11. august 1995) er en engelsk fotballspiller som spiller for den skotske klubben.
Myndighetsalder
[[Fil:Age of majority.svg|miniatyr|Kartskisse over myndighetsalder i alle verdens land:
{{Legend|#FD0006|16}} {{Legend|#FF5C00|17}} {{Legend|#FFB300|18}} {{Legend|#FFF100|18 og 19}} {{Legend|#8BEA00|19}} {{Legend|#00CB00|20}} {{Legend|#1144A9|21}} {{Legend|#808080|Ingen myndighetsalder}}]] Myndighetsalder, tidligere kalt lagalder, er den alderen da en person blir myndig, det vil si gammel nok til selv å slutte juridisk bindende avtaler og råde over egne midler uten bruk av verge. Etter at Europarådet i 1972 vedtok en resolusjon om at myndighetsalderen bør være 18 år, er dette blitt den vanlige myndighetsalderen i Europa, også i Norge.
Myndighetsalderen i norsk historie
I Magnus Lagabøtes Landslov av 1274 ble lagalderen satt til 20 år. I 1619 ble myndighetsalderen hevet til 25 år. 27. mars 1869 ble den så senket til 21 år. I 1969 ble myndighetsalderen igjen 20 år, og så i 1979 18 år.
Fra 1604 var kvinner umyndige. I 1845 kom Lov om større myndighet for ugifte kvinner. Fra 1863 ble ugifte kvinner myndige på lik linje med menn, men gifte kvinner forble umyndige fram til 1888.
Fra 1619 ble umyndige delt i to grupper. Gruppen mellom 18 og 25 år ble kalt mindreårige, og ble regnet som personlig myndige. Deres formue skulle imidlertid bestyres av en kurator.
I 1280 kom en bestemmelse om at enker og enkemenn skulle regnes for myndige, selv om de var under 20 år. Fram til 1814 kunne man søke kongen om å bli gjort myndig, selv om man ikke hadde oppnådd myndighetsalder. Det har vanligvis vært mulig å inngå ekteskap før oppnådd myndighetsalder etter søknad om dispensasjon.
I Norge er en person er myndig fra den dagen man fyller 18 år, ifølge vergemålsloven § 2.
Uladzislaw Hantsjarow
Han representerte Hviterussland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok gull.
Magarao
Magarao (Bayan ng Magarao) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Camarines Sur. Folkemengden var på 25,694 innbyggere ved folketellingen i 2015.
Adams State University
Adams State University er et delstatseid universitet i Alamosa i delstaten Colorado, USA. Det ble opprettet i 1921.
Symfoni nr. 5 (Beethoven)
Ludwig van Beethovens 'Symfoni nr. 5' i c-moll op. 67 er en av de mest berømte komposisjoner både i wienerklassisismen og i vestlig kunstmusikk, den såkalte klassiske musikken. Verket er også kjent under navnet Skjebnesymfonien, som imidlertid stammer fra Beethovens biograf Anton Schindler.
Symfonien ble skrevet i perioden 1804–1808, og hadde premiere i 22. desember 1808 i Theater an der Wien. Den består av fire satser, en åpnings-sonate, en andante, en hurtig scherzo som leder opp til den avsluttende finalen i sonateform. Selv om urfremføringen gikk litt tungt, oppnådde symfonien snart en stor anerkjennelse, og E.T.A. Hoffmann beskrev denne i Allgemeine Musikalische Zeitung som «et av tidens viktigste verk».
Arbeid
Prosessen bak symfonien strakk seg helt fra de første skissene Beethoven laget etter å ha fullført sin tredje symfoni, Eroica. Men dette arbeidet ble avbrutt for fullføringen av annet arbeide, blant annet sin eneste opera Fidelio, pianosonaten Appassionata (Pianosonate nr. 23 i F-moll), de tre strykekvartettene Razumovsky (nr. 7 – 9, opus 59), fiolinkonsert i D-dur (opus 61), den fjerde pianokonserten, den fjerde symfoni og Messe i C-dur. Det avsluttende arbeidet med den femte symfonien fant sted i årene 1807–1808, parallelt med at han arbeidet med den sjette symfonien som hadde urframføring samtidig med den femte.
Beethoven var på denne tiden i midten av trettiårene og begynte å bli plaget av en tiltakende døvhet. I tillegg var dette en tid med stor politisk uro i Wien, og preget av de pågående Napoleonskrigene hvor byen ble okkupert av Napoleons tropper i 1805.
Premieren
Den femte symfonien ble urfremført 22. desember 1808 under en meget lang konsert i Theater an der Wien, og denne inneholdt utelukkende urfremføringer av Beethovens nye verker og ble dirigert av Beethoven selv. Konserten varte i mer enn fire timer og de to symfoniene som sto på programmet ble spilt i omvendt rekkefølge, ved at konserten åpnet med den sjette, og den femte ble spilte i den siste halvdelen. Programmet:
Mottakelse
Urfremføringen var under krevende omstendigheter, og dette kan ha vært en årsak til at det kom så lite umiddelbar reaksjon på fremføringene. Orkesteret hadde bare hatt en prøve på symfonien før konserten, og spilte den ikke særlig bra. På et sted i programmet, stoppet Beethoven konserten etter at det var gjort en feil, og de tok stykket, Koralfantasien, fra begynnelsen igjen. Auditoriet var svært kaldt og publikum ble utslitt av det lange programmet.
Men halvannet år senere hadde E.T.A. Hoffmann en lengre artikkel i Allgemeine Musikalische Zeitung hvor den femte symfonien fikk en svært god omtale. Dette ble fulgt opp i et lengre essay han skrev i 1813.
Symfonien fikk snart status som et stykke som en måtte ha i repertoaret. Symfonien ble spilt på innvielsekonserten til en rekke orkestre. Symfonien har hatt en stor innflytelse på senere komponister og musikkritikere, og inspirert særlig komponister som Johannes Brahms, Pjotr Tsjajkovskij (særlig hans fjerde symfoni), Anton Bruckner, Gustav Mahler og Hector Berlioz. Den femte symfonien står sammen med hans tredje (Eroica) og niende som de mest banebrytende av hans komposisjoner.
Oppbygging
En vanlig oppsetning av symfonien tar vanligvis rundt 30 minutter. Hovedtemaet i første sats gjentas stadig. Det er mye dynamiske kontraster i stykket.
Første sats - Allegro con brio
Satsen har benevnelsen Allegro con brio (italiensk: «hurtig med liv/ildfullt») og er i sonatesatsform. Den åpnet med det kjente motivet, men det er mye debatt i hvilket tempo disse fire tonene skal spilles i. Noen holder det i strengt allegro-tempo, mens andre tar seg friheten til å spille det tyngre og noe langsommere, særlig mot den siste av de fire tonene, på bakgrunn av fermate-markeringen («hviletegn») over denne.
Andre sats - Andante con moto
Satsen åpner med å angi dennes tema, en melodi som spilles av bratsj og cello, akkompagnert av de to bassene. Deretter følger et nytt tema, framført av klarinett, fagott, fiolin hvor bratsj og bass spilles arpeggio, videre følger en variasjon av det første teamet, og dette blir fulgt av et tredje tema, med bratsj og cello, sammen med fløyte, obo og fagott. Etter et mellomspill kommer hele orkesteret inn i fortissimo, med en rekke crescendoer og en koda som avslutter satsen.
Tredje sats - Scherzo allegro
Tredjesatsen er i en ternær form, det vil si at den består av tre deler, hvor den første og siste er like. Satsen består av en Scherzo og trio. Satsen følger et tradisjonelt løp for en klassisk symfonisk tredjesats, og åpner med en scherzo, med den kontrasterende trio, for så å vende tilbake til scherzo, og så avslutte med koda. Men Beethoven skiller seg fra det tradisjonelle løpet ved at han benytter scherzo i stedet for en menuett.
Fjerde sats - Allegro
Fjerdesats går også i varianttonearten C-dur og påbegynnes umiddelbart etter tredjesatsen, og inneholder blant annet det samme temaet som er i denne. Satsen kan minne om en triumfmarsj.
Instrumentering
Symfonien er skrevet for strykere (fiolin, bratsj, cello og kontrabass), pikkolofløyte (bare fjerde sats), to fløyter, to oboer, to klarinetter (i Bb og C), to fagotter, kontrafagotter (bare fjerde sats), to valthorn (i Eb og C), to trompeter, tre tromboner (alt, tenor og bass, bare fjerde sats) og pauke (i G-C).
Toneart
Ifølge forfatteren Charles Rosen symboliserer Beethovens bruk av C-moll hans kunstneriske karakter, og at denne bruken viser fram Beethoven «som en helt».
Annen bruk
Både symfonien, og særlig det innledende firetoners-motivet er svært kjent og har blitt svært mye brukt i populærkulturen og i en rekke ulike musikalske sjangre, samt i film og TV.
Under andre verdenskrig brukte BBC innledningen av symfonien som introduksjon til sine nyhetssendinger. De tilsvarer morsetegnet V (tre korte, en lang) for Victory.
University of Warwick
University of Warwick er et universitet i England, stiftet i 1965. Det ligger fem km sørvest for Coventry, altså ikke i Warwick slik navnet antyder, men i grevskapet Warwickshire.
Rangeringer
University of Warwick ble rangert som nummer 7 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 6 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.
THE World University Rankings 2014-2015 plasserte universitetet som det 103. av de 500 beste universitetene i verden. I QS World University Rankings for 2014 rangerte universitetet som nummer 61 og i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014 på plass 151-200 av verdens universiteter.
Eksterne lenker
Offisielt nettsted for University of Warwick
Stjernedannelse
Stjernedannelse er den prosessen der kompakte molekylskyer kollapser til en plasma og senere blir til en stjerne. Som en gren av astronomien omhandler stjernedannelse studier av det interstellare materiet som en forløper til stjernedannelsen og studier av Young stellar objects (YSO) samt planetdannelse som dets umiddelbare produkt. Stjernedannelsesteorien må fungere såvel for enkeltstjerner som dobbeltstjerne.
Teorien bak stjernedannelse
Ifølge de nåværende teoretiske modellene finnes det først og fremt to måter en stjerne kan dannes på. Den første kalles «spontan stjernedannelse» der tette deler av interstellare molekylskyer blir ustabile, begynner å deles opp og kollapser. Den andre måten er såkalt «utløst stjernedannelse» hvor sjokkbølger fra supernovaeksplosjoner eller andre kraftige astronomiske prosesser utløser stjernedannelsen i en tåke. Deler av den gravitasjonelle energien som forsvinner i prosessen stråles ut som infrarødt lys og øker temperaturen i objektet. Akkresjon av materie skjer delvis i form av en akkresjonsskive.
Når tettheten og temperaturen er tilstrekkelig høy startet fusjonen av deuterium. Det høye strålingstrykket fra denne reaksjonen bremser gravitasjonskollapsen, men stopper den ikke. Materie fra skyen fortsetter å «regne ned» på protostjernen. I dette tilfellet dannes den bi-polare strømmen, sannsynligvis en effekt av bevegelsesmengden til det nedfallende materiet. Til slutt begynner fusjonen av hydrogen i protostjernens sentrum, og store deler av det gjenværende omkringliggende materiet blåses bort.
Protostjernen følger Hayashi-sporet i Hertzsprung-Russell-diagramet. Sammentrekningen fortsetter frem til Hayashi-grensen hvor den senere fortsetter på en Kelvin-Helmholtz-tidsskala med konstant temperatur. Stjerner med mindre enn 0,5 solmasser blir deretter en del av hovedserien. Større protostjerner vil etter Hayashi-sporet fotsette langs Henyey-sporet med en langsommere kollaps nær hydrostatisk likevekt.
Stegene i denne prosessen er godt definert for stjerner med ca. en solmasse eller mindre. For stjerner med større masser er tidsskalaen for disse hendelsene mye kortere sammenlignet med andre hendelser i stjernens utvikling og ganske vanskelige å definere.
Observasjoner
Nøkkelhendelser i prosessen som danner stjerner er ikke synlige ved optiske bølgelengder. Strukturen i molekylskyer, romstøv og protostjerners utvikling kan i stedet observeres ved nær-infrarødt lys og ved radiobølger. Forvandlingen fra en protostjerne til en stjerne må observeres i infrarødt lys siden ekstinksjonen er for stor til at det er mulig å observere ved synlig lys. Dette medfører store vanskeligheter siden jordens atmosfære blokkerer enten all stråling mellom 20 og 850 μm, med små vinduer ved 200 og 450 μm.
Dannelsen av stjerner kan foreløpig bare observeres direkte i vår egen galakse Melkeveien, men stjernedannlese har blitt oppdaget i andre galakser gjennom unike elektromagnetiske spektre.
Forskjeller mellom stjerner med lav og høy masse
Stjerner med ulike masser dannes gjennom noe ulike mekanismer. Teorien om hvordan stjerner med lav masse dannes, som er godt underbygd av observasjoner, sier at disse stjernene dannes gjennom gravitasjonskollaps av roterende områder med høy tetthet innenfor molekylskyene. Som beskrevet over fører en kollaps av en slik roterende sky av gass og støv til at en akkresjonsskive dannes og materie føres via denne ned til protostjernen. For stjerner med materie høyere enn åtte solmasser er imidlertid ikke prosessen like godt forstått.
Tunge stjerner sender ut enorme mengder stråling som støter bort innfallende materialer. Tidligere trodde man at dette strålingstrykket ville være tilstrekkelig for å stoppe akkresjonen på tyngre protostjerner, og man satte grensen for hvor tunge stjerner kunne bli til et titalls solmasser. Senere har teoretisk forskning vist at en jet fra en protostjerne skaper et tomt område hvor mye av strålingen kan unnslippe uten å hindre akkresjon gjennom skiven. Gjeldende teori er derfor at tyngre stjerner også kan dannes gjennom en prosess som er svært lik den som lettere stjerner gjennomgår.
Det finnes et økende antall observasjoner og analyser som støtter at i det minste visse tunge protostjerner er omringet av akkresjonsskiver. Visse andre teorier om hvordan disse stjernene dannes har enda ikke kunnet verifiseres via observasjoner. Av disse er kanskje den mest fremtredende teorien om konkurrerende akkresjon som foreslår at førene til tunge protostjerner sås av lettere protostjerner i regionen som konkurrerer med andre protostjerner om materiet i den lokale skyen.
Ytterligere en teori om hvordan tunge stjerner dannes foreslår at disse dannes gjennom sammenslåing av to eller flere stjerner med mindre masser.
De første stjernene
Man regner med at de første stjernene ble dannet i løpet av en milliard år etter Big Bang og at det var få stjerner med enorme avstander mellom dem. Forskere har til nå funnet noen av de første stjernene ved hjelp av sporene de etterlot seg, og det er den strålingen som kalles kosmisk bakgrunnsstråling. Funnet av disse sporene har blitt mulig med NASAs Spitzer Space Telescope. Den infrarøde letingen har også gitt de første beleggene for slutten på rommets mørke æra. De første stjernene etter den mørke æraen bestod trolig bare av hydrogen, helium og noe litium. Dette var stort sett var de eneste grunnstoffene som ble dannet under Big Bang og de er de letteste og enkleste grunnstoffene. Det er også det som i største grad skiller de første stjernene fra yngre stjerner.
Grunnen til at det knapt finnes noen slike gamle stjerner lengre kan ha å gjøre med hvordan de er dannet, fra store skyer med bare hydrogen og helium. Det kan ha ført til at de aller fleste stjernene var svært store og massive med korte levetider. Inne i stjernene dannet fusjonsprosesser tyngre og tyngre grunnstoffer. Store stjerner forbrenner raskt opp drivstoffet, og fra de blusset opp brant de i noen millioner år før hydrogenet tok slutt. Når de så eksploderte som supernovaer spredte de ut de tyngre grunnstoffene i galaksen slik at etterfølgende generasjoner av stjerner fikk mer av det.
Den eldste stjernen man kjenner til i dag er HE 1523–0901, en rød kjempestjerne som ligger i Melkeveien. Stjernens alder anslås til 13,2 milliarder år.
Melolonthoides
Melolonthoides er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Larvene lever i jorda der de eter på røtter.
Diabas
Diabas (av dia, latin for «gjennom» og bas, gresk for «gang») er en vulkansk bergart fra gabbro-magma. Den er størknet i jordskorpen i opprettstående ganger. Denne mørke steinarten er finkornet og på samme tid hard. Diabas ble brukt i steinalderen til framstilling av ulike redskaper og våpen.
I Ekebergskrenten i Oslo er det registrert to diabasbrudd for steinalderredskaper. I 1978 oppdaget amatørarkeologen Svein Brandsøy (1925 - 2000) et diabasbrudd på Stakanes eller Stakaldeneset rett øst for Florø. I en renne i 600 meters lengde hadde steinalderfolket brutt diabas som er gjenfunnet ved boplasser langt unna, så dette kan anses som Norges eldste industristed. Vår tids fremste kjenner av steinbrudd, Isabel McBryde, regner diabasbruddet som enestående i sitt slag i Europa. Det er det tidligste eksempelet på varmesprengning i nordeuropéiske steinbrudd. På Stakanes er det snakk om tre hovedbrudd: To ved sjøen i hver sin ende av kløften, og ett på toppen i ca. 135 meters lengde. Sistnevnte er svært vanskelig tilgjengelig, men kanskje har steinen derfra vært av spesielt god kvalitet. Det er kjent ca. femti diabasganger i Sunnfjord, de fleste i Flora, og de skiller seg ut fra diabas fra resten av landet ved det ekstremt høye innholdet av jern og titan. Redskaper lagd av diabas fra Stakanes er også lett gjenkjennelig, mørkegrønn av farge og ispedd matthvite krystaller. Økser av diabas fra Stakanes er funnet så langt nord som ved Alstahaug i Nordland.
Denne bergverksdriften må ha gjort Flora til noe av et sentrum for fangstkulturen i den nordlige delen av Vestlandet. Driften kan tidfestes ved hjelp av løsmassene som er etterlatt i de opptil ti meter høye gruvegangene. Ut fra analyser av trekull og brent stein i løsmassene mener arkeolog Asle Bruen Olsen at driften pågikk fra ca. 6500 f.Kr til ca. 2000 f.Kr.
Kirkøy
Kirkøy er den største øya i Hvaler kommune i Østfold, med tettstedet Skjærhalden. Øya har et areal på 30,04 kvadratkilometer og har et småknauset og delvis skogkledd landskap. Høyeste punkt er Botneveten (70 moh.).
Diabas
Den svenske kunstneren Lars Widenfalk ble oppmerksom på klangen som oppstod når han slo med hammer og meisel mot steinen. Den var som en «kirkelokke». Senere, i 1992, lagde han en fiolin i diabas, etter tegningene til Antonio Stradivari (Stradivarius). Den veier to kilo og han brukte to år på arbeidet. Den fikk navnet Blackbird etter fuglen svarttrost.
Referanser
輝緑岩
Kirkøy
Øya har forbindelse til Asmaløy via Hvalertunnelen, og til Søndre Sandøy, Nordre Sandøy, Herføl og Lauer, samt Strömstad i Sverige, med rutebåter.
Kirkøy har omtrent 1 000 innbyggere (2007).
Valentin Tanner
Valentin Tanner (født 2. oktober 1992) er en sveitsisk curlingspiller.
Han representerte Sveits i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok bronse.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 7.
Gao Lei
Gao Lei (født 3. januar 1992) er en kinesisk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Han representerte Kina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse.
EM i luftvåpen 1981
EM i luftvåpen 1981 (europamesterskapet i skyting) ble arrangert i Athen i Hellas i 1981.
Provincia de Cauquenes
Cauquenes er en provins i den chilenske regionen Maule. Provinshovedstaden er Cauquenes. Provinsen dekker et areal på 3 027,2 km², og har 56 940 innbyggere (2017).
Kommuner i provinsen Cauquenes
Provinsen består av sju kommuner:
Bærums Verk
Bærums Verk kan vise til:
Hybunca
Hybunca er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Nokså store, slanke, mørkt grønnlig metallisk fargede trebukker. Pronotum er avrundet sekskantet. Antennene er tynne og lengre enn kroppen. Beina er lange og tynne, rødlige, lårene en tanke klubbeformede.
Levevis
Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.
Utbredelse
Slekten er utbredt i vestlige og sentrale deler av Afrika.
Store Risøya landskapsvernområde
Store Risøya landskapsvernområde med dyrelivsfredning er et landskapsvernområde i den nordvestlige delen av Tromsø kommune i Troms. Landskapsvernområdet består av Risøya, som ligger om lag åtte kilometer vest/nordvest for Ringvassøya, og har et samlet areal på 1 213 dekar, hvorav 57 dekar utgjør sjø.
På Risøya ligger et tidligere handelssted med en eldre bebyggelse. Landskapsvernområdet ble etablert i 1995 for å bevare kysthandelsstedet med bebyggelsen, kulturlandskapet, dyrelivet og plantelivet. Øya er et av de største egg- og dunværene i Norge. I nord, sør og vest grenser landskapsvernområdet opp til Risøya naturreservat.
Werner Egk
Werner Egk (1901–1983) var en tysk komponist, hovedsakelig av teatermusikk.
Egk var en representant for den tyske neoklassisismen og det moderne musikkteateret, og blir i blant kalt Komponist des Wiederaufbaus, det vil si «gjenoppbyggingens komponist».
Egk var opprinnelig et pseudonym laget som et anagram over kona, fiolinisten (Geigerin) Elisabeth Karl. I 1937 fikk de godkjent Egk som regulært navn.
Liv og virke
Egk var det tredje barnet til Joseph Mayer, som var lærer, og Maria født Buck. Familien flyttet til Augsburg i 1908, der Werner Egk fra 1911 gikk på det humanistiske Gymnasium bei Sankt Stephan. Han fikk den første klaverundervisningen i 1912 og fra 1919 til 1920 studerte han ved byens musikkonservatorium. Senere tok han privat sang- og klaverundervisning, og fikk undervisning av Carl Orff i musikkteori, komposisjon og direksjon.
Før 1933 var Egk en del av avantardemiljøet, men spilte senere en aktiv rolle i musikklivet under nasjonalsosialismen. Han skrev musikk til enkelte av nazistenes festarrangementer og ble tildelt priser, eksempelvis fikk han i 1936 en olympisk gullmedalje i kategorien Orchestermusik for verket Olympische Festmusik. Etter oppføringen av Egks opera Peer Gynt basert på Henrik Ibsens skuespill (uroppført november 1938), skrev propagandaminister Joseph Goebbels i sin dagbok 1. februar 1939 ''«Jeg er svært begeistret og det samme er Føreren. En nyoppdagelse for oss begge.»''
Egk var aldri medlem av det tyske nazistpartiett og ble renvasket av avnazifiseringstribunaler holdt i 1947. Riktignok ble saken mot ham kritisert for å være full av feil, komponisten og musikkritikeren Konrad Boehmer karakteriserte Werner Egk som «en av de avskyeligste figurene innen nasjonalsosialistisk musikkpolitikk». Egk gikk til sak mot Boehmer for utsagnet, men saken endte i et forlik.
Den viktigste delen av Egks karriere hadde han i etterkrigstiden. Han var dirigent og komponist og bekledte flere høythengende stillinger og verv i musikklivet.
Skiensvassdraget
Skiensvassdraget (også kalt Telemarksvassdraget ) drenerer omkring to tredeler av Telemark før det munner ut i Frierfjorden ved Porsgrunn. Vassdraget drenerer også deler av Hardangervidda og deler av nedbørfeltet ligger i Hordaland og Buskerud fylker. nedbørfeltets ytterpunkter er 180 km fra nordvest til Frierfjorden med en største bredde på 90 km. Vassdraget er det tredje største i Sør-Norge, bare Drammensvassdraget og Glommavassdraget er større. Målt langs den østlige hovedgrenen (fra Kvenna på Hardangervidda) er største lengde 252 km, noe som utgjør et gjennomsnittlig fall på 0,4 %. nedbørfeltet grenser til Numedalslågens felt i nord, Farriselva, Arendalsvassdraget og Kragerøvassdraget i sør, og Tysso i vest. Omkring 25 % av nedbørfeltet er dekket av skog. I vassdraget inngår et stort antall innsjøer, omkring 60 innsjøer er over 1 km2 og innsjøene utgjør omkring 5 % av nedbørfeltets samlede areal.
Vassdraget består hovedsakelig av tre hovedgrener som samler seg i Norsjø ovenfor Skien (Store norske leksikon omtaler den vestlige og østlige delen som hovedgrener, mens Bø/Seljord omtales som en mindre gren ):
Skiensvassdraget er sterkt regulert for kraftproduksjon, og store deler er kanalisert. Det var det siste vassdraget i Norge hvor det ble drevet tømmerfløting. Tømmer ble fløtt i flåter, trukket av slepebåter, og ført gjennom kanalene ned til Skien. Gjennom Bandak–Norsjøkanalen (ferdig 1892) foregikk fløting frem til slutten av 1970-tallet. Fra Heddalsvannet, ned Sauarelva, over Norsjø og ned Norsjø–Skienkanalen (ferdig 1861) til Skien foregikk fløtingen lengre. Med nedleggelsen av Norske Skog Union i 2006 opphørte imidlertid all kommersiell tømmerfløting i Norge.
Særpreget for Skiensvassdraget er liten høydeforskjell mellom innsjøene langt inne i landet og utløpet, mens det er stor høydeforskjell mellom disse lave innsjøene og fjellviddene rundt. Flere av elvene har over noen strekninger stort fall til dels som høye fosser fra fjellplatåene. Dette gir gode forhold for vannkraftutbygging. Den 100 km lange elvestrekningen mellom Dalen ved Bandak og Skien har en høydeforskjell på 70 m. Historisk hadde vassdraget større betydning for samferdselen enn noe annet vassdrag i Norge. Etter Glomma er dette det vassdraget med størst kraftproduksjon i Norge med litt over 5 % av landets produksjon. Vassdraget er også det mest kanaliserte.
Dominik Märki
Dominik Märki (født 9. oktober 1990) er en sveitsisk curlingspiller.
Han representerte Sveits under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok bronse.
Afrolepis
Afrolepis er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore, rødbrune oldenborrer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika (Kongo, Elfenbenskysten, Kamerun).
Majo
Majo (hankjønn) eller maja (hunnkjønn) er en tradisjonell spansk betegnelse på folk fra de lavere klasser i det spanske samfunn, særlig i Madrid, som skilte seg ut med kunstferdige klær og en framtoning i klesdrakt og frekke og nesevise oppførsel. De var framtredende og blomstret i tiden fra slutten av 1700-tallet og til tidlig på 1800-tallet, og til viss grad også senere. Majoer og majaer ble grunnet deres fargerike og særegne ytre også et yndet emne for en del verdslige spanske kunstmalere på 1800-tallet. En av disse var Francisco Goya (1746 – 1828), som framstilte maja i hva som ble to berømte malerier; Den nakne maja (1799 – 1800), og den noe kyskere utgaven Den påkledte maja (1800 – 1803), begge er nå utstilt på Museo del Prado i Madrid.
Karaktertrekk
Majoene og majaene skilte seg ut ved deres rene, vakre og uhemmet bruk av katalansk språk og deres overdrevne fargerike og kunstferdige utgaver av tradisjonelle spanske klesdrakter. Stilen sto i sterk kontrast til de franske motene som ble etterlignet av den spanske eliten under innflytelsen av opplysningstiden. Majoene var kjente for å krangle seg til slåsskamper med alle de som så ut som afrancesados («franskifiserte»).
Majoene og majaene var folk fra samfunnets lavere klasser som uansett hadde framtredende stil og utstråling, og alltid sikret seg at de så bra ut. Både matadorer i byene og banditter i distriktene bidro til å opprettholde en romantisk forestilling om majoer. Den spesifikke betegnelsen majorette er ung pike i en fargerik drakt og vanligvis kort skjørt som danser til musikk i parader og fester.
Bruken av begrepet er i dag særlig utbredt i Aragón hvor uttrykkene som ¡Hala, majete, no te pases!, «Hei, søta, pass på deg!» er vanlige. Folk i Aragón er også kjent for å legge til deres typiske diminutiv endelsen –ico til ordet og således skape majico i betydningen «søt», «vakker».