cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keys to Ascension 2
Keys to Ascension 2 er et dobbeltalbum fra det engelske progressiv rock-bandet Yes, utgitt i november 1997. Dette albumet inneholder en CD med konsertopptak fra Edward's Fremont Theatre i San Luis Obispo i California, innspilt under tre konserter 4., 5. og 6. mars 1996. Dette er de resterende konsertopptakene fra det foregående albumet Keys to Ascension. CD nummer to inneholder fem nye studioinnspillinger.
Rick Wakeman ønsket at studioinnspillingene skulle utgis som et eget album, og Anderson hadde forslaget til albumtittelen, Know. Men da Keys to Ascension 2 endelig ble utgitt hadde Wakeman allerede forlatt bandet igjen. De tilsammen syv nye studiolåtene fra de to Keys to Ascension-albumene ble senere utgitt samlet på albumet Keystudio.
Albumet kom på 62.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia.
Zimbra
Zimbra Collaboration Suite (ZCS) er en gruppevare-løsning laget av Zimbra Inc., som holder til i San Mateo, California, USA. Gruppevaren består av både klient- og tjenerkomponenter. Det finnes to versjoner av Zimbra:
Funksjonalitet og teknologi
Web-klienten Zimbra Collaboration Suite er en samarbeidsprogramvare med støtte for e-post, gruppekalendre, kontakter, dokumenter og filarkiv. Grensesnittet bruker Ajax-teknologi til verktøytips, kontekstmenyer og dra-og-slipp-støtte for sideelementer. Programvaren inkluderer også avanserte søkemuligheter og datorelasjoner, dokumentediteringsstøtte og et fullstendig administrasjonsgrensesnitt. Det er skrevet ved hjelp av Zimbra Ajax Toolkit.
ZCS-tjeneren benytter seg av mange eksisterende åpen kildekode-prosjekter, som Postfix, MySQL, OpenLDAP og Lucene. All tjenerfunksjonalitet er tilgjengelig via et SOAP-API, og den fungerer også som posttjener med støtte for IMAP og POP3. Tjenerprogramvaren kjører på en rekke Linux-distribusjoner i tillegg til Mac OS X.
ZCS er kompatibel med proprietære klienter som Microsoft Office Outlook og Apple Mail i tillegg til Novell Evolution, som har åpen kildekode. E-post, kontakter og kalenderoppføringer kan synkroniseres mellom disse klientene og ZCS-tjeneren. Zimbra har også tilpasset toveis synkroniseringsstøtte for mange mobile enheter, som Nokias E-serie, BlackBerry og enheter som kjører Windows Mobile.
Historie
Zimbra ble kjøpt opp av Telligent 15. juli 2013.
Hei (album)
Hei er det første studioalbumet til Marcus & Martinus som ble gitt ut i 2015. Albumet lå 126 uker på VG-lista og fikk førsteplass som beste plassering. Albumet ble nominert til en spellemann i kategorien «Popgruppe».
Carl Gustaf Pilo
Carl Gustaf Pilo (født 5. mars 1711 i Södermanland, død 2. mars 1793 i Stockholm) var en svensk maler. Pilo studerte først under maleren Crisman i Stockholm. Etter noen år i Stockholm reiste han til Wien i 1734 og oppholdt seg der i to år. Deretter vendte han tilbake til Sverige, slo seg ned i Skåne og malte en del for den skånske adel.
I 1741 bosatte han seg i København hvor han fikk en stilling som tegnelærer for landkadettene og etter noen år også for kronprins Christian VII.
Han ble utnevnt til professor ved Kunstakademiet og overtok som direktør etter J.F.J. Saly i 1771.
Etter uoverensstemmelser med hoffet forlot han Danmark i 1772 og bosatte seg i Stockholm hvor han i 1778 ble direktør for kunstakademiet. Carl Gustaf Pilo var sønn av maler Olof Pilo, 1668-1753, og bror til Jøns Pilo, 1707-ukjent.
Nathan Delfouneso
Nathan Abayomi Delfouneso (født 2. februar 1991) er en engelsk fotballspiller som fra den 30. juni 2022 er klubbløs.
Den 29. juli 2014 meldte han overgang fra Aston Villa til Blackpool FC, hvor han skrev under på en ettårskontrakt.
Allometrisk vekst
Allometrisk vekst (allo = ulike steder, metro = distanse, avstand), er et begrep som blir brukt innen biologi. Ulike deler av organismens anatomi vokser og utvikler seg med ulik hastighet gjennom livsløpet (ontogenesen), men opphører som regel i større eller mindre grad når kjønnsmodning og/eller vekst er fullendt. Man skiller mellom to ulike former for allometrisk vekst, som på engelsk kalles for postdisplacement og predisplacement. Førstnevnte går inn under neoteni og innebærer at en eller flere strukturer blir hengende etter i utviklingen i forhold til resten av organismen. Sistnevnte går inn under peramorfose og innebærer at en eller flere strukturer blir gjenstand for sterkere og tidligere utvikling enn resten av organismen.
Kunståret 1306
Kunståret 1306 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1306.
Dødsfall
1306 in art
BLA Stockholm
BLA Stockholm er et svensk produksjonsselskap for film, fjernsyn og reklame. Selskapet ble etablert i 1995.
BLA har, foruten mange svenske TV-programmer, laget dukkene til NRKs barnetv-serie Kometkameratene.
Selskapets navn er sammensatt av initialene i etternavnene på de tre grunnleggerne:
Tjeld-klassen
Tjeld-klassen bestod av motortorpedobåter (MTB) konstruert i Norge etter Jan Herman Linges tegninger. Båtene ble konstruert ved Båtservice Verft AS i Mandal. Nasty/Tjeld-klassen var i kontinuerlig produksjon fra høsten 1957 til omkring 1970. Den norske marinen disponerte 20 båter av Tjeld-klassen fra Westermoen. Den ble også eksportert til Tyskland, Hellas, Tyrkia og USA. Totalt ble det bygget 42 båter i denne klassen ved Båtservice Verft. I tillegg ble seks båter ble produsert av US Navy (der kjent som Nasty-class PT). Prototypen, «Nasty», kom i 1957. Senere ble de norske båtene produsert i to omganger i perioden 1961–1966.
Båtene bygget på erfaringer gjort av den norske marine under den andre verdenskrig, da mindre fartøy som torpedobåter ble hyppig brukt. Konstruksjonen har et godt renommé: Båtene ble konstruert med et bredde-/lengdeforhold på ca. 1:3, noe som gjorde dem svært stabile. Disse båtene hadde en toppfart på ca. 45 knop.
Utfasing
Tjeld-klassen (MTB) ble etterfulgt av MTBer i Hauk-klassen. Hauk-klassen bygget videre på suksessen til Storm-klassen (MKB, motorkanonbåter). Da de 20 Tjeld-båtene ble trukket tilbake, ble de erstattet av 14 Hauk MTBer.
Bestykning
Bestykingen oppgitt her er for den norske utgaven MTBer:
Tjeld-klassen ble produsert i flere varianter hos lisenskjøperne, og ble modifisert til å kunne legge miner såvel som å fungere som vanlig kanonbåt. Imellom disse finnes mange kombinasjoner av bestykning.
Arne Bakker
Arne Bakker (født 18. februar 1930, død 9. oktober 2009) var en norsk fotball- og bandyspiller.
Bakker spilte åtte år i eliteserien for Asker Skiklubb. Han spilte i forsvaret i totalt 99 kamper og scoret 10 mål. Han hadde en lang karriere på Norges herrelandslag i fotball, og står bokført med hele 54 kamper (men ingen mål).
Bakker spilte bandy først for Asker, og deretter for Stabæk Bandy hvor han vant kongepokalen i 1952. Han spilte på det norske OL-landslaget i bandy i Oslo-OL 1952, der bandy var demonstrasjonsgren. Laget fikk sølvmedaljene etter Sverige, med Finland, som turneringens tredje og siste lag på bronseplass.
Arne Bakker mottok Egebergs Ærespris for sine fotball- og bandy-prestasjoner i 1961. Han ble senere fotballtrener for Stabæk, og tok over klubben i 4. divisjon i 1964. Han var bosatt i Bærum inntil sin død.
Douglas DC-3
Douglas DC-3 – Douglas Dakota eller C-47 er et av verdens mest produserte transportfly. Prototypen fløy første gang den 22. desember 1935. Flyet ble utviklet av Douglas Aircraft Corporation og er en videreutvikling av DC-2 som er et passasjer- og postfly.
Historie
Flyet kom første gang til Skandinavia da det svenske ABA kjøpte flyet i 1937 for å sette det inn på sine internasjonale ruter. Det var under den andre verdenskrigen at flyet virkelig ble kjent som DC-3 da behovet for rask lufttransport økte voldsomt og den amerikanske hærens luftforsvar USAAF rekvirerte nesten alle sivile DC-3-fly og alle fly som var i produksjon på bestilling fra sivile selskaper. En militær versjon med større dør for lasting av militære kjøretøyer og med forsterket gulv, forsterkede vinger og en øket lastekapasitet fikk betegnelsen C-47. Det var denne utgaven som ble produsert i flest eksemplarer. Den militære passasjerversjonen fikk betegnelsen C-53. Det britiske flyvåpen RAF og det kanadiske RCAF gav flyet betegnelsen «Dakota».
Totalt ble det produsert 455 sivile DC-3 og ytterligere 10 174 i forskjellige militære utgaver i USA, og ved krigens slutt i 1945 var ca. 1 000 planlagt bygget. Disse ble ferdigstilt i sivil versjon.
Eksakt antall DC-3 i alle varianter, inklusive de russisk- og japanskebygde versjonene, er i en artikkel i Airliner World for juni 2007 oppgitt til 16 079.
Bruk i Norge
Etter krigen ble et stort antall DC-3 lagt ut for salg til sivile flyselskaper.
Hans Bærewahr-Hansen
Hans Thorvald Bærewahr-Hansen (født 25. august 1920, død 30. juli 1943 på Ulven leir) var en norsk kvartermester, som deltok i kampene under andre verdenskrig. Han ble tildelt Krigskorset, Norges fremste utmerkelse, for sin innsats.
Douglas DC-3
Bruk i Norge
Også norsk luftfart benyttet DC-3 lenge. Både Det norske Luftfartsselskap (som senere ble en del av SAS), Braathens SAFE, Widerøes flyveselskap og Fred. Olsens flyselskap brukte DC-3-ere på 1940- og 50-tallet. Siste operatør av DC-3 i Norge var Bergen Air transport på Sola, som benyttet flyet i 1972 og 1973. Siste tur i ervervsmessig luftfart i Norge fant sted 12. desember 1973 fra Sola til East Midland og retur. Flyet ble i 1974 solgt til USA/Canada.
Hans Bærewahr-Hansen
I etterkant av Telavåg-tragedien i april 1942 var flere av radiosenderne på Vestlandet, og gruppene som opererte dem, i en farefull situasjon. Kvartermester Bærewahr-Hansen deltok i en redningsekspedisjon med Catalina-flyet «Vingtor», for å evakuere tre menn, en kvinne og et barn, som var i fare på grunn av operasjonen av en hemmelig radiosender. Toktet gikk til Staveneset i Sunnfjord for å hente ut agentene Ole Hoff Snefjellå og Eivind Viken. Operasjonen var ledet av kaptein Finn Lambrechts. Hele besetning på ni mann, åtte nordmenn og den britiske løytnant John M. Turner, som deltok som kjentmann, ble i statsråd 19. juni 1942 hedret med Krigskorset. Dette var de første tildelinger av Krigskorset til norske militære. Bærewahr-Hansen og de øvrige norske medlemmer av besetningen fikk sine utmerkelser overrakt av kong Haakon i London 3. juni 1942. Han ble sammen fem nordmenn og en brite henrettet av tyskerne 30. juli 1943, etter at MTB 345 hadde blitt tatt av tyske soldater.
Douglas DC-3
Bruk i Norge
RCAFs C-47 Dakota ODM-F (KN413) styrtet 18. desember 1945 i Voksenkollen ved Oslo. Sytten av de nitten ombord omkom.
Hans Bærewahr-Hansen
For innsatsen under krigen ble han også tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren.
Douglas DC-3
Bruk i Norge
Hurum-ulykken var en flyulykke som inntraff da et Douglas C-47A-25-DK fly PH-TFA fra flyselskapet Aero Holland den 20. november 1949 kl. 16.56 under innflyvning til Fornebu lufthavn krasjet i skogen på Hurum. Ombord var 31 jødiske barn og en besetning på fire. Samtlige ombord med unntak av ett av barna omkom i ulykken.
Norskregistrerte DC-3
DC-3 i Norges luftfartøyregister:
Bergen Air Transport
Fred. Olsens Flyselskap
Mey-Air
Stellar Air Freighter
Romlingane
Romlingane (orig: Clangers) er en britisk animert eventyr- og science fiction-serie for barn som gikk på BBC One fra 1969 til 1972. Serien handlet om noen vennlige små muse-lignende skapninger som bodde på en planet langt borte fra jorden. De kommuniserte med hverandre ved hjelp av en karakteristisk plystre-lyd.
Den ble sendt på NRK første gang 29. desember 1971 og i farger fra 15. januar 1972, med reprise i 1977 og 1986. Ingebrigt Davik var forteller.
Serien gjenoppsto i 2015
Serien
Den britiske produksjonen var laget av produksjonsselskapet Smallfilms, dannet av Oliver Postgate (manusforfatter og forteller i originalserien) og Peter Firmin (modellmaker, animatør og illustratør). Serien ble laget med stop-motion-teknikk. Firmin designet figurene, og kona hans strikket dem og lagde klærne deres. Musikken og sangene ble laget av Vernon Elliot. Postgate har også fortellerstemmen i den originale versjonen. Fortellerstemmen i 2015-versjonen tilhører Michael Palin.
På NRK var dette en av de første barne-TV-seriene som ble sendt på nynorsk, derav "Romlingane" og det var Ingebrigt Davik som hadde fortellerstemmen og fremførte sangene i den noe eksentriske TV-serien.
Karakterene i serien var noen små, siviliserte vesener som levde i fred og harmoni på – og i – en liten, hul, blå planet langt borte. Romlingane så ut som en blanding av mus, maurslukere og griser. Romlingane gikk i klær som minnet om romerske rustninger. De kommuniserte med plystrelyder og hadde store, bevegelige ører som de dekte øynene med hvis de ble triste eller stresset.
Romlingenes samfunn var harmonisk og ikke-voldelig. De hadde sansen for de enkle tingene i livet, som å spise blå puddingtråder og å vanne forskjellige planter med den ene skyen som lå over planeten. Musikken vokste på trærne og hang der som noter.
Til sammen ble det laget 27 episoder av Romlingane. Følgende 12 ble sendt på NRK:
Dorothea av Brandenburg
Dorothea av Brandenburg (født 1430 i Brandenburg, Tyskland, død 10. november 1495 i Kalundborg) var dronning av Danmark og Norge i omkring 50 år. Hun var datter av markgreve Johan av Brandenburg og Barbara av Sachsen.
Farafra
Farafra (arabisk: لفرافرة) er den minste oasen i Matruh-regionen i den nordvestlige delen av Egypt. Den ligger i Den libyske ørken, omtrent midtveis mellom oasene Dakhla og Bahariya.
Orklafondet
Orklafondet er et fond etablert i 1987 som skal være et verktøy for fagforeningene og understøtte bedriftsdemokratiet innenfor entreprenørbransjen. Styremedlemmene i Orklafondet er Jens P. Heyerdahl og fagforeningsrepresentanter fra Veidekke, Fellesforbundet og Norsk Arbeidsmandsforbund.
Farafra
I Farafra ligger én landsby, med anslagsvis 5 000 innbyggere (2002), og den er for det meste bebodd av lokale beduiner. Deler av landsbyen har komplette kvarterer med tradisjonell arkitektur; enkel, glatt og jordfarget. I nærheten av Farafra finnes også de varme kildene ved Bir Setta og El-Mufid''-sjøen.
Farafras hovedattraksjon er den Hvite ørken (kjent som Sahara el Beyda, hvor ordet sahara betyr «ørken»). Egypts hvite ørken ligger 45 km nord for Farafra. Ørkenen har en hvit, fløteaktig farge og massive klippeformasjoner av kritt, dannet av sandstormene i området. Farafraørkenen er et populært sted for campingturer for mange skoler i Egypt.
Dorothea av Brandenburg
Liv og virke
Hun var først gift med Kristoffer av Bayern (av huset Wittelsbach) og etter hans død med Christian I (av huset Oldenburg). Ekteskapet med Kristoffer var barnløst.
I ekteskapet med Christian I ble det født 5 barn:
I 1481 døde Christian I og dronning Dorothea ønsket at begge sønnene, Hans og Frederik, skulle tilgodeses og helst slik at Frederik fikk Hertugdømmene. Dette ønske fikk Hans redusert til at han skulle dele hertugdømmene med sin yngre bror.
Dronning Dorothea grunnla Køge kloster, hvor munker av fransiskanerordenen, de såkalte «Gråbrødrene», etablerte seg.
Hun foretok to reiser til Roma hvor hun besøkte kirker og klostre. På begge reisene henvendte hun seg til paven og fikk utstedt buller mot dem som krenket hennes eiendom.
Dronning Dorothea levde sine siste år på Kalundborg slott hvor hun hadde sitt enkesete og her døde hun. Hun er begravet i Roskilde domkirke.
Ernst Bojesen
Ernst Bojesen (1849–1925) var en dansk redaktør og forlegger.
Bojesen var direktør i Nyt Nordisk forlag inntil dette i 1903 ble slått sammen med Gyldendal. Fra 1903 til 1914 var han en av to direktører i Gyldendal.
Som forlegger og redaktør utga han blant annet juleheftene Børnenes juleroser (1884–1930) og dets enklere halvsøster Juletid (1894–1944), og vittighetsbladet Blæksprutten.
Ragnar Horn
Ragnar Horn (født 10. april 1913, død 24. januar 2002) var en norsk politiker fra Kristelig Folkeparti. Han var KrFUs første leder (1946–1948). Horn var også 2. vararepresentant til Stortinget for Oslo i perioden 1958–1961. Fra 1980 til 1985 var Horn varamedlem i styret for Det norske komponistfond.
Skjære
Skjære (Pica pica) er en art i kråkefamilien (Corvidae) som er utbredt over det meste av Eurasia. Arten består i kraft av ni aksepterte underarter. Det var flere før, men noen av disse har fått status som selvstendige arter, mens andre nå inngår i andre underarter. To av underartene finnes i Skandinavia. I Norge er arten lokalt også kjent under navn som skato, skjor, skjure, skjurru og sjura, sjur, skjør.
Biologi
Fjærdrakten er sort og hvit. Det sorte kan glinse med varierende intensitet i blått, blågrønt og grønt, avhengig av underart. Hode, nebb og undre ekstremiteter er sorte. Det er også den lange stjerten, som har en glans av rødlilla. Håndsvingfjæra er hvite med sorte tupper. Innervingen er sort, med et hvitt felt innerst. Hann- og hunnfugler er like av utseende.
Skjæra har en sammenhengende utbredelse over nesten hele Eurasia, fra Skandinavia, De britiske øyer (unntatt i det nordvestre Skottland) og Den iberiske halvøy i vest og til Nord-Vietnam ved Sørkinahavet i sørøst og det sørlige Sibir til midt opp på Okhotskhavet i nordøst. P. p. camtschatica har imidlertid skilt seg ut som en selvstendig populasjon, i et område som tilsvarer litt mer enn Kamtsjatka kraj i det nordøstlige Sibir.
Arten trives i en rekke ulike habitat, men foretrekker åpent landskap som er fragmentert bevokst av trær. Den trives godt i urbane strøk, men unngår gjerne tett skog og landskap uten trær. Bymessige strøk, med villahaver og frukttrær og nærhet til parker eller områder med større trær, kan virke spesielt attraktive. Også ved og rundt større søppelfyllinger er arten aktiv.
Skjæra er altetende (omnivor) stand- og streiffugl som spiser alt fra kadaver, kompost, bær, og frukt til fugleegg, fugleunger, småfugler, virvelløse dyr og små pattedyr. Og arten spiser nesten eksklusivt på bakken, men det er kjent at arten kan stjele mat fra andre fugler under flukt. Den er ingen stor luftakrobat og flyr helst kortere distanser, gjerne fra tre til tre. Ringmerkede individer flyr sjelden mer enn 30 km. Skjærer i det nordlige utbredelsesområdet kan imidlertid fly lenger, og flere ringmerkede (finske) individer har blitt tilbakelagt mer enn 100 km. Et finsk eksemplar utførte en flytur på hele 450 km. Skjæra er blant de mest intelligente dyreartene på kloden, og har vist i forsøk at den kjenner igjen seg selv i et speil.
Skjæra er monogam, og et skjærepar holder sammen året igjennom. De bygger et rede av kvister sammen, selv om hunnen gjør størsteparten av byggingen. Redet plasseres gjerne høyt i ei trekrone, ofte et større løvtre av et slag. Det er som regel formet som en kjegle med spissen ned. Hannen bidrar aktivt med bygningsmaterialer under byggingen. Det er ganske stort og (til forskjell fra kråkereiret) gjerne overbygd, med inngang fra siden. Selve inngangen er beskyttet av spisse kvister, så ikke større predatorer kommer til. Redet fôres innvendig med mykt materiale, som ull, pelshår, mykt gress og fjær. Som regel bygger skjæra nytt rede hvert år, men i noen tilfeller kan gamle reder repareres og brukes på nytt. Nye reder bygges ofte på toppen av et gammelt, og kan derfor se mye større ut enn det egentlig er.
Hunnen legger 2–8 egg, normalt 5–7. Hun ruger eggene alene, og blir matet av hannen mens hun ligger på eggene. Eggene klekker etter 21–22 dager, og avkommet mates hovedsakelig av hannen. Av de 5–7 eggene blir det sjelden mer enn tre unger som lever opp og blir i stand til å forlate redet. Ungene forlater redet etter cirka 24–30 dager, før de er flygedyktige, men ungene er avhengig av foreldrene i flere uker framover, til de er omkring 80 dager gamle. Noen unger faller imidlertid ned på bakken og blir mat for andre rovdyr. På høsten slutter ungfuglene seg til andre, ikke-hekkende artsfrender. De blir selv forplantningsdyktige ved 15–17 måneder og dannelsen av nye par skjer gjerne i disse ungfuglflokkene. Par som mislykkes i hekkingen går ofte i oppløsning. Forventet levetid for ei skjære er i snitt omkring 3 år, men enkelte ringmerkede skjærer har blitt mer enn 15 år gamle.
Inndeling og utbredelse
Inndelingen under følger HBW Alive og er i henhold til dos Anjos & Bonan (2017). Oppdelingen av underfamilier følger Jønsson et al. (2016). Alle norske navn følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til Syvertsen et al. (2008), med unntak for navn i parentes. Disse har fortsatt ikke fått avklart sitt norske navn og må derfor kun betraktes som beskrivende uttrykk.
Andre varianter
(a) Variantene galliae (Frankrike) og germanica (Tyskland) inngår i nominatformen
(b) Variantene kot (Ukraina), laubmanni (Pakistan) og hemileucoptera (Sibir) inngår i P. p. bactriana
(c) Variantene japonica (Japan), amurensis (Ussuriland) og jankowskii (Vladivostok) inngår i P. p. anderssoni
(d) Variantene hainana (Hainan) og alashanica (Ala Shan i Kina) inngår i P. p. serica
(e) P. p. serica har også blitt introdusert på Kyushu (Japan)
Skandinavia
De to skandinaviske underartene er den nordlige formen P. p. fennorum og den sørlige nominatformen P. p. pica, som begge hekker i både Norge og Sverige. Akkurat hvor grensen går mellom dem er uklart, på grunn av hybridisering. Førstnevnte er noe større enn nominatformen og har litt mer hvitt på vingene og overgumpen.
Noter
Det er også mange uklarheter knyttet til selve inndelingen av arten i underarter. P. p. camtschatica er for eksempel såpass distinkt, at det kan være snakk om en egen art. P. p. bottanensis er svært ulik naboformene, men heveds å hybridisere med P. p. anderssoni nord i utbredelsesområdet. Det er også mistanke om at P. p. anderssoni i seg selv kan være en mellomform. I tillegg regens P. mauritanica som konspesifikk med P. pica, og det er dessuten mistanke om, at både P. hudsonia og P. nutalli også kan være konspesifikke. Det generelle inntrykket er at mer forskning er nødvendig på (alle) formene, før man kan treffe mer endelige konklusjoner
Jaktsesong
Jakt på skjære er tillatt i hele landet i perioden fra 10. august og ut februar.
Qassam-rakett
Raketten, og brigaden, er oppkalt etter den arabiske motstandslederen Izz ad-Din al-Qassam.
Raketten ble utviklet og produsert etter utbruddet av andre intifada. Den første Qassam som ble avfyrt var Qassam-1, avfyrt i oktober 2001, med en maksimal rekkevidde på mellom 3 km og 4,5 km. Rakettene har, sammen med de russiske BM-21 Grad pr. 9. januar 2009 tatt livet av 23 sivile på israelsk side.
De første rakettene ble rettet mot israelske bosetninger innen Gaza. 10. februar 2002 var første gang de ble avfyrt inn i Israel da en rakett landet Sa'ad kibbutz, like ved grensen til Gaza. Den første gangen en Qassam som traff en israelsk by var 5. mars 2002 da to raketter de sørlige delene av Sderot. Noen raketter har nådd så langt som til utkanten av Ashkelon.
Palestinsk kritikk
Bruken av rakettene er kritisert fra forskjellig hold, også den palestinske siden. President Mahmoud Abbas har uttalt at det ikke finnen noen rettferdiggjørelse for bruken av våpenet, verken fra Gaza eller noen andre steder, og at denne bruken bringer ikke fred noe nærmere. Også den palestinske utsendingen til FNs menneskerettighetsråd, Ibrahim Khreisheh, uttalte 9. juli 2014 i et intervju på palestinsk TV, oversatt av MEMRI, at Hamas-raketter som avfyres blindt inn i tett befolkede områder er «forbrytelser mot menneskeheten» («crimes against humanity»), og israelske motangrep mot disse blir da et lovlig svar i henhold til internasjonal rett.
Vilhelm Andreas Wexelsen
Wexelsen ble cand.theol. ved Universitetet i Oslo i 1872. Han var sokneprest i Kolvereid fra 1877 til 1884, og i Overhalla fra 1884 til 1891. Han var ordfører i Kolvereid fra 1878 til 1884, og ordfører i Overhalla 1889 til 1891.
Han var stortingsrepresentant i fem perioder 1882-91 og 1894-1899; først for Nord-Trøndelag (Nordre Trondhjems amt), deretter for kjøpstedene Trondhjem og Levanger. Wexelsen ble regnet som grundtvigianer. I 1884 framsatte han sammen med Lars Oftedal og fire andre stortingsmenn et forslag som blant annet gikk ut på at lekfolk skulle få tale i kirkene. Forlaget ble vedtatt av Stortinget, men ikke sanksjonert av departementet.
Han var kirkeminister fra 1891 til 1893, og fra 1898 til 1903.
Biskop og skoledirektør
I 1905 ble han biskop i Trondheim, som biskop foresto han kroningen av kong Haakon og dronning Maud i 1906.
Wexelsen var også skoledirektør i Trondhjems stift fra 1896 til 1898, og formann for fattiglovkommisjonen av 1896.
Familie
Han var sønn av presten Frederik Wexelsen og far til blant andre revykunstneren Per Kvist og Anna Beate Evang. Han var bestefar til Karl Evang og Wilhelm Evang.
Rør
Med rør menes i allmennhet en langstrakt mekanisk gjenstand med en ytre, begrensende vegg og et indre hulrom. Rør kan også referere til forhold som til sammen ikke gir fornuftig mening. Rør kan ellers referere til
Kontekstfri grammatikk
Kontekstfri grammatikk er et sett med formelle regler som kan brukes til å beskrive og uttrykke både overordnet og detaljert struktur til språk og setninger. Kontekstfri grammatikk blir blant annet benyttet til å beskrive høynivå programmeringsspråk, og er nært relatert til kompilatorer og syntaks. Språket for en kontekstfri grammatikk er kalt et kontekstfritt språk.
László Papp
Til tross for håndskader ble Papp profesjonell i 1957, og begynte raskt å stige i gradene i mellomvektklassen. Profesjonell boksing var imidlertid forbudt i Ungarn, som var under kommunistisk styre, og Papp måtte reise til Wien i Østerrike for å trene og bokse kamper. I 1964, etter at Papp hadde avtalt å bokse om VM-tittelen, ble Papps proffkarriere avbrutt da det ungarske regimet nektet ham utreisetillatelse. Den oppgitte årsaken var at profesjonell boksing ikke var tillatt i Ungarn, og at regjeringen mislikte Papps omgåelse av reglene ved å arrangere kampene i utlandet.
Papp var ubeseiret som profesjonell bokser. Han står oppført med 27 seire, 2 uavgjorte kamper og ingen tap. 15 av seirene kom på knockout. Han ble valgt inn i International Boxing Hall of Fame i 2001.
Li Rusong
Li Rusong (hanzi: 李如松; pinyin: Lǐ Rúsòng; født 1549 i Tieling i Kina, død 1598) var en berømt Míng-kinesisk general av koreansk avstamning. Han var øverstkommanderende for Ming-hæren som ble sendt for å forsvare Korea etter det koreanske kong Seonjos forslag under Imjinkrigen mot japanerne under Toyotomi Hideyoshi. Faren hans var også en berømt kinesisk-koreansk Ming-general, Li Chengliang.
Li Rusong utmerket seg i en rekke slag utkjempet mens han ledet den forsvarende kinesisk-koreanske hæren mot den japanske invasjonsstyrken ledet av Katō Kiyomasa og Konishi Yukinaga. Sammen med Míng-generalen Song Yingchang ble han også påført flere nederlag, som i slaget ved Byeokjegwan, men deretter beseiret han japanerne i en rekke slag på den koreanske halvøy. Li Rusong klarte å gjenerobre den koreanske hovedstaden Hanyang og byen Pyeongyang. Han beordret de kinesisk-koreanske styrkene til å la være å drepe alle de japanske soldatene, og heller la dem få trekke seg tilbake.
Li har også fått æren for å ha oppfunnet en sverdkampstil kalt jedok geom på koreansk. I 1598 døde han på Liaodong omringet av flere tusen fiender under en tyrkisk invasjon av Ming-provinsen.
Tomorrow Is a Long Time
«Tomorrow Is a Long Time» er en amerikansk sang med melodi og tekst av Bob Dylan. Den er utgitt på samlealbumet Bob Dylan Greatest Hits Volume II, som kom på markedet i 1971.
Det er en eksklusiv liveinnspilling fra Dylans Town Hall Concert i New York City, 12. april 1963.
Den ble også utgitt på den sjeldne trippel-LP-samlingen Masterpieces (1978).
En demo av «Tomorrow Is a Long Time» ble spilt inn i New York City i desember 1962 som en del av «The Witmark Demos», en studiosession som har blitt vanlig bootlegged i årenes løp.
Selv om andre sanger fra samme sessionen har blitt offisielt utgitt, er dette opptaket fremdeles kun tigjengelig på bootleg.
Han fremførte også sangen på Skip Weshner Show (WBAI Studios) i New York City i februar 1963.
Flere versjoner av sangen ble utgitt før Dylans Town Hall-innspilling. Ian & Sylvia spilte inn sangen på plate i 1964 og Odetta inkluderte den på albumet Odetta Sings Dylan fra 1965.
Elvis Presley spilte inn sin versjon i RCA Studio B, Nashville, 26. mai 1966. Sangen ble utgitt på lydsporet-LP-platen til spillefilmen Spinout (RCA Victor LSP 3702 (stereo) og RCA Victor LPM 3702 (mono)) 31. oktober 1966. Produsent var Felton Jarvis. Dylan sa at dette var hans favoritt-coverversjon blant hans sanger.
Norsk versjon
Randi Hansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Hvor godt det ble å våkne». Sangen ble utgitt på LP-platen Ho Randi (NorDisc NORLP 404) i 1979.
Beaskáđas
Beaskáđas (også skrevet Beskades eller Bæskades, fra nordsamisk: Beaskáđas) er et fjelldrag i utkanten av Finnmarksvidda, på grensa mellom Alta og Kautokeino kommuner i Finnmark. Storparten av området ligger mellom 400 og 600 meter over havet og er uten store høydeforskjeller. Høyeste punkt er Gierdduidčohkka på 649 moh.
Carl Fredrik Seim
Carl Fredrik Seim (født 1973) er en forhenværende forretningsmann fra Bergen. Han ble kjent da han kjøpte det tradisjonsrike skipsverftet Mjellem & Karlsen Verft som 28-åring i juni 2002. Verftet ble få uker senere slått konkurs og over 300 ansatte mistet jobben.
Ballstad Slipphall
Ballstad Slipphall i Ballstad på Vestvågøy tilhører Ballstad Slip AS. Den har et veggmaleri malt av Scott Thoe i 1992. Maleriet måler 3,000 kvadratmeter og er malt med Jotun-farger.
Carl Fredrik Seim
Tidlig karriere
Som 21-åring etablerte Seim sitt første selskap, C.F. Seim Regnskapsbyrå AS. Året etter etablerte han selskapet Rosenberg Eiendomsselskap AS sammen med revisor Truls R. Olsen, der Seim fungerte som revisorassistent. Han etablerte løpende ytterligere 11 selskaper, blant disse var Njari Holding AS som senere skulle bli brukt til oppkjøpet av Mjellem & Karlsen Verft.
Stordal Møbler
Stordal Møbler er en norsk møbelprodusent som holder til i Stordal på Sunnmøre.
Bedriften produserer sofaer og stoler til privat bruk. Mer enn 50% av produksjonen blir eksportert. I 2010 er det ca. 95 ansatte hos bedriften.
Historie
Stordal ble etablert som en familiebedrift av Ole Gustav Stavseng i 1932. Firmaet fikk sin første designpris med hvilestolen Rektangel i 1970. Bedriften gikk senere inn i et samarbeid med fire andre norske møbelprodusenter for å kunne levere komplett interiør til stuemøblering. Samarbeidet under navnet Norstil innbefattet en felles markedsføring, med utgivelse av eget magasin. Stordal stod da for produksjon av sofamøbler, en av de andre leverandørene var Hove møbler som produserte hvilestoler. Hove ble senere oppkjøpt av Hjellegjerde Møbler. Norstilsamarbeidet tok slutt i 1998.
I 1998 startet bedriftens satsing på eksport, frem til da produserte de i hovedsak for det norske markedet. Samme år gikk Stordal fra å være en volumprodusent til å satse på eksklusiv kvalitet.
I 2008 fikk Stordal designpris på møbelmessen Meuble-Paris for hvilestolen Gol.
Carl Fredrik Seim
Tidlig karriere
I 2001 kom Seim i kontakt med Tor Arne Uppstrøm og de inngikk avtale om at et av Seims selskaper skulle kjøpe selskapet Paleum AS som da var eid av Uppstrøms kone. Samme år innledet han et samarbeid med Kjell Knoop om drift av selskapene til Seim.
Stordal Møbler
Forhandlernett
I Norge selges Stordal sine møbler hos møbelkjedene Møbelringen, Bohus og hos en del frie forhandlere.
Beaskáđas
Veien fra Alta til Kautokeino gikk tidligere over Beaskáđas. Sist på 1800-tallet ble strekningen merket med varder og trestaker. Kjøreveien ble åpnet i 1932, men på grunn av de værharde forholdene på fjellet kunne den bare holdes åpen i sommermånedene. Veien er nå erstattet av europavei 45, som er lagt gjennom Eibydalen noen kilometer lenger vest. Den gamle veistrekningen er fremdeles åpen om sommeren, men er i dårlig stand.
Carl Fredrik Seim
Oppkjøpet av Mjellem & Karlsen
I 2002 ble Carl Fredrik Seim nærmest over natten en kjendis i Bergen. Den 28 år gamle regnskapsføreren hadde via selskapet Njari Holding AS inngått avtale om oppkjøp av verftet Mjellem og Karlsen, og skulle være den som skulle redde over 400 arbeidsplasser i hjertet av Bergen. Opprinnelig skal dette ha vært Tor Arne Uppstrøms idé. Med seg som rådgivere hadde han de profilerte politikerne Grete Knudsen og Bengt Martin Olsen. Etter noe usikkerhet rundt betalingsevne ble kjøpet endelig gjennomført i juli 2002. Begeistringen snudde fort da verftet bare en drøy måned senere ble slått konkurs. Seim ble beskyldt for å ha brukt selskapets likvider på personlig luksus fremfor lønn til de ansatte. Pengene skal hovedsakelig ha blitt sluset gjennom selskapet Proscan AS som var kontrollert av Seim. Bobestyrer Arne Laastad antydet også at det hadde vært oppkjøpernes plan fra starten å slå selskapet konkurs, men dette ble bestridt av Uppstrøm og Seim.
Beaskáđas
Beaskáđas er nevnt i åpningslinjen i Nordahl Griegs dikt Morgen over Finnmarksvidda: «Ved gry, da vi kom på Bæskades, / røk der et uveir opp.»
Carl Fredrik Seim
Personlig konkurs og rettssak
For Seims øvrige forretninger var korthuset også begynt å rase, og i tur og orden ble selskapene han kontrollerte slått konkurs. 5. juli 2003 ble han arrestert på Bergen lufthavn Flesland, og senere tiltalt for grovt økonomisk utroskap og bedrageri. Han fikk også kjøretøy og eiendommer beslaglagt.
Beaskáđas
Den siste villreinen i Finnmark ble felt på Beaskáđas i 1916.
Navn
Betydningen til "Beaskáđas" er noe usikkert, men opphavet er fra nordsamisk. Det er trolig satt sammen av Beaska -> "Pesk (pelskåpe)" og ordavledningen -das "adjektiv gjort om til substantiv". En løs beskrivelse blir da "området der man må kle seg med pesk". Dette støttes opp av en lokal historie fra sommeren 1895 der et postbud frøs i hjel på Beaskáđas grunnet kaldt vær og dårlig bekledning. Vidda har i tillegg en svært lav gjennomsnittstemperatur, der i 1995, 100 år etter tragedien, var gjennomsnittstemperaturen i juli måned ved nærmeste målestasjon i Suolovuopmi bare 11,7°.
Carl Fredrik Seim
Personlig konkurs og rettssak
I 2004 ble Seim slått personlig konkurs av bobestyrer i et av selskapene han hadde eid. I borevisors innberetning ble alle hans forretninger gjennomgått, og det ble blant annet avdekket at det i løpet av en 3-årsperiode var blitt overført rundt 80 millioner til Seim, Uppstrøm og Knoop eller selskaper de eide. Om lag halvparten av dette kom fra Mjellem & Karlsen. Det ble også påpekt at Seim hadde gjort store personlige investeringer i kjøretøy og eiendommer.
Rettssaken mot ham i Bergen tingrett startet 28. februar 2007, der aktor la ned påstand om syv og et halvt års fengsel. Seim ble i tingretten dømt til fem og et halvt års ubetinget fengsel, og ble fradømt retten til å drive næringsvirksomhet på livstid. Dommen ble anket, og i 2009 ble han dømt til fire års fengsel i Gulating lagmannsrett, og fradømt retten til å drive næringsvirksomhet i 10 år. Anke til Høyesterett førte ikke frem og dommen ble rettskraftig januar 2010. Medtiltalte i saken var Tor Arne Uppstrøm og advokat Bertrand Vedeler. Uppstrøm ble frikjent, mens Vedeler ble dømt til 1,5 års fengsel for grovt underslag.
Scott Thoe
Liv og virke
Han er født i Minnesota, og tok utdannelse i litteratur ved universitetene i Washington og Harvard (M.A., Ph.D.) før han fullførte sin kunstutdannelse ved kunsthøyskolen i Kiel i Tyskland og kunstakademiet i Kraków i Polen. Han reiste til Norge på 1960-tallet av blant annet politiske grunner, men også for å få inspirasjon fra Nordens natur. Han gjorde seg straks kjent med lokalbefolkningen og etablerte seg omsider som lokalkunstner i fiskebygden Stamsund.
Etter hvert har han utviklet seg han til å bli en av Nord-Norges mest kjente kunstnernavn, hans utsmykking av Ballstad Slipphall i 1992 som ble verdens største veggmaleri bidro og til dette. Mest kjent er han for prosjektet «Tank for Peace», eller «Fredsbrua» som den kalles på norsk. Prosjektet går ut på å lage en bru med et femsifret antall stridsvogner, slik at man skal slippe å ruste dem ned, noe som vil føre til store miljøskader.
Dette prosjektet førte til at han fikk besøke Dumaen i Moskva og komme i møter med Mikhail Gorbatsjov. I samme forbindelse forsøkte han å få i stand en kongress i Lofoten med Norges toppledere og Mikhail Gorbatsjov. Prosjektet er ikke ennå realisert, men er fortsatt i full gang. Hvert år sender han kalendre både til tidligere president i Sovjetunionen Mikhail Gorbatsjov og tidligere visepresident i USA, Walter Mondale.
Rovaniemi landkommune
Rovaniemi landkommune (svensk: Rovaniemi landskommun, finsk: Rovaniemen maalaiskunta, nordsamisk: Roavvenjárgga dálongielda) er en tidligere kommune i landskapet Lappland i Finland. Kommunen hadde innbyggere i 2004. Rovaniemi landkommune var en finskspråklig kommune.
Rovaniemi landkommune ble slått sammen med byen Rovaniemi i 2006.
Gjertrud Rasch
Gjertrud (Giertrud) Rasch (født 1673 på Kveøya i Kvæfjord, død 21. desember 1735 på Grønland) var en norsk prestekone som reiste sammen med ektemannen Hans Egede som de første misjonærene til Grønland.
Familie og oppvekst
Gjertrud Rasch var datter av Kvæfjords bondelensmann Niels Nielsen Rasch, som drev den viktige gården Vebostad og jektefart derfra. I oppveksten må hun derfor ha vært vitne til både hekseridommen over Johanne Nilsdatter og til konflikten mellom faren og den selvoppnevnte bondelensmannen Anders Jensen Fjeresløv, en konflikt som førte til både håndgemeng og store bøter for Niels Rasch.
Prestekone i Vågan
Hans Egede fikk et prestekall i Vågan, hvor ekteskapet med Gjertrud brøt tradisjonen om at den nye presten skulle gifte seg med presteenka. Tida i Vågan gikk med til forberedelser til ektemannens misjonskall om å reise til Grønland. Reisen ble muliggjort blant annet med hjelp fra Gjertruds bror Niels Rasch, som drev handelsfart og fangst. Selv om Gjertrud fra først ikke ønsket at familien med fire små barn skulle legge ut på reisen, var hun den som senere støttet ektemannen da han var motløs, og hun hadde stor lit til Gud.
Grønland
I 1718 reiste Hans og Gjertrud Egede til Bergen, og i 1721 videre til Grønland, hvor de ikke møtte etterkommere etter norrøne bosettere, som ventet, men begynte å misjonere blant inuittene. Forholdene var vanskelige, på den danske kolonien som de grunnla måtte det rasjoneres strengt. Til å begynne med bodde familien Egede i en jordgamme. Kontakten med Europa og Danmark førte til en stor koppeepidemi. I denne nøden viste Gjertrud en stor godhet og omsorg for inuittene. Denne omsorgen har gjort at hun og ektemannen blir satt pris på i Grønlands historie selv om kolonialiseringen også hadde negative sider – deriblant koppeepidemien.
Gjertrud Rasch døde utmattet på Grønland 21. desember 1735, og ble gravlagt fra Nicolaikirken i København 5. oktober 1736. I 1946 eller 1947 ble det reist en minnestein på hjemgården Vebostad, og Grønlands nye kirke har fått navnet Gertrud Rasks kirke
A Monster Like Me
«A Monster Like Me» (norsk: et monster som meg) er en norsk popballade som vant Melodi Grand Prix 2015, og som var Norges bidrag i Eurovision Song Contest samme år. Sangen er skrevet av Kjetil Mørland, og han synger den sammen med Debrah Scarlett. Singelen ble utgitt for salg 17. februar 2015.
Melodi Grand Prix
21. januar 2015 ble «A Monster Like Me» presentert som ett av de elleve bidragene i NRKs Melodi Grand Prix 2015. Sangen var niende bidraget ut på scenen i Oslo Spektrum lørdag 14. mars, og den avanserte til gullfinalen. Der vant den en knapp seier og ble Norges bidrag til Eurovision Song Contest 2015 i Wien i Østerrike. Sangen synges på engelsk av Mørland og Debrah Scarlett.
Eurovision Song Contest
«A Monster Like Me» deltok i den andre semifinalen torsdag 21. mai 2015, etter Malta, og før Portugal. I semifinalen ble Norge nummer fire og kvalifiserte seg til finalen lørdag 23. mai.
Ved starten av finalen viste veddemålsbyråenes lister at Sverige, Russland og Italia var mest spilt, mens Norge lå trygt inne blant de ti beste. I finalen var Norge det niende bidraget ut – etter Serbia og før den endelige vinneren Sverige. Norge fikk 102 poeng i finalen og endte på en åttendeplass. «A Monster Like Me» ble etterfulgt som Norges bidrag i 2016 av Agnete med «Icebreaker».
Musikkvideo
Låtens musikkvideo ble regissert av Fredrik Støbakk og Audun Magnæs og ble utgitt på Mørlands YouTube-kanal 20. februar 2015. Videoen foregår i et mørkt rom hvor Mørland står på den ene siden av et dekket langbord. Etter hvert som sangen fortsetter, kommer Scarlett inn og heller en ukjent væske i glassene til alle gjestene. Plutselig begynner gjestene rundt bordet å oppføre seg uforskammet og begynner å kaste mat rundt seg. Mørland ønsket seg ikke en konkret handling for videoen, for han mente dette ville komme i veien for formidlingen av sangteksten og låten. Han ønsket i stedet å bygge opp den filmatiske og mystiske stemningen i låten og var inspirert av Henrik Ibsen:
Rødliste
Rødliste har flere betydninger:
Hammersmith Apollo
Hammersmith Apollo er et konsert- og teaterlokale i Hammersmith i London. Det ble åpnet i 1932 og var opprinnelig kjent som Gaumont Palace Hammersmith. I 1962 fikk det navnet Hammersmith Odeon, et navn mange fortsatt bruker enten fullt ut eller i form av kortversjonen Hammy-O.
Det het så en kort periode Labatt's Apollo etter at en sponsoravtale ble inngått med Labatt, og fikk så navnet Hammersmith Apollo. I 2002 fikk det nok en gang nytt navn, Carling Apollo, på grunn av en sponsoravtale med Carling. I 2006 gikk man tilbake til navnet Hammersmith Apollo.
Lokalet har 5039 seter og 3632 ståplasser. Det brukes både til konserter og andre forestillinger.
George Fox
George Fox (født juli 1624, død 13. januar 1691) var en engelsk predikant og grunnlegger av Kvekerne, Vennenes samfunn.
Hugo Sperrle
Hugo Sperrle (født 7. februar 1885 i Ludwigsburg i Tyskland, død 2. april 1953 i München) var generalfeltmarskalk i Luftwaffe under andre verdenskrig. Under den spanske borgerkrig var han sjef for det tyske bidraget i Legion Condor og var direkte ansvarlig for styrkene som bombet Guernica. Han startet sin militære karriere i hæren, men gikk over til Lufwaffe i 1935.
Bakgrunn
I 1935 ble det tyske luftvåpenet Luftwaffe gjenetablert under ledelse av Hermann Göring. Göring utnevnte Sperrle til generalmajor.
Den spanske borgerkrig
Göring ga ham oppdraget med å lede Legion Condor under borgerkrigen i Spania, både land- og luftstyrkene. Han var direkte ansvarlig for styrkene som bombet Guernica Hans flystyrker under Wolfram Freiherr von Richthofen deltok også blant annet ved Brunete, Teruel, i Aragon og ved Ebro. Mot slutten av 1937 vendte Sperrle tilbake til Tyskland.
Den 1. april 1938 overtok han kommandoen over Luftwaffen-Gruppenkommando III i München, som hadde betydelige flykrefter.
Annen verdenskrig
I 1940 ble han utnevnt til generalfeltmarskalk etter arbeidet sitt med Luftflotte 3 under slaget om Storbritannia fra juni 1940 til april 1941. Han forble med sine enheter i Frankrike de neste tre årene, og levde i luksus i Luxembourgpalasset i Paris. Hans hovedrolle i luftkrigen var imidlertid over.
Han ydet støtte til general Erwin Rommel i Nord-Afrika.
Hugo Sperrle fikk ut i 1944 overkommandoen over det tyske flyvåpen i Vest-Europa. Hans flystyrker var alvorlig hemmet av en mangel på fly, erfarne flyvere og brennstoff. I juni hadde han til disposisjon bare 319 operative fly; mens på alliert side nord for Den engelske kanal var det trukket sammen en alliert flystyrke på over 9000 fly.
Han mislyktes kort etter med å forhindre de alliertes landstigning i Normandie i juni 1944, på grunn av de nevnte styrkeforhold, noe som førte til at han ble avsatt i august.
Etter krigen ble han tiltalt under Overkommandoprosessen i Nürnbergprosessene, men ble frifunnet.
Filmåret 1981
Filmåret 1981 er en liste over hendelser, lanserte filmer, utdelte priser og skuespillere som ble født eller døde i 1981
Filmer med høyest inntjening
Nord-Amerika
Priser
Palme d'Or (Filmfestivalen i Cannes):
Charles des Jamonières
Charles Arthur Joseph Christophe Juchault des Jamonières (født 18. april 1902 i Cellier i departementet Loire-Atlantique, død 16. august 1970 i Saint-Herblain) var en fransk sportsskytter som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin, 1948 i London og 1956 i Melbourne.
Jamonières vant en olympisk bronsemedalje i skyting under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han kom på tredjeplass i 50 m pistol bak svenske Torsten Ullman og Erich Krempel. Det var 43 skyttere fra nitten nasjoner som deltok i konkurransen som ble avholdt 6. og 7. august 1936. Jammonières deltok også i 25 m silhuettpistol men ble utslått i den innledende runden.
Open Your Eyes
Open Your Eyes er det femtende studioalbumet fra progressiv rock-bandet Yes, utgitt i november 1997. Dette er det første albumet der Billy Sherwood medvirker som fulltids-medlem av bandet etter at Rick Wakeman forlot bandet tidlig i 1997. Dette er også det første albumet der Igor Khoroshev medvirker, her kun som studiomusiker.
Albumet kom på 151.-plass på Billboard 200 i USA.
Bakgrunn
Opprinnelig ble innspillingene startet som et samarbeide mellom Chris Squire og Billy Sherwood, men Jon Anderson ble såpass imponert over materialet at han ønsket å synge på albumet. Etter hvert kom også Steve Howe og Alan White med i prosjektet, og man bestemte seg for at dette skulle bli det neste Yes-albumet.
Til tross for medlemmenes entusiasme for materialet, var de ikke fornøyd med sluttresultatet. Det ble ifølge Anderson og Howe for kommersielt og lett, noe de selv tok en god del av skylden for. Verken publikum eller kritikere var særlig imponert over utgivelsen, og albumet ble straks regnet som et av bandets mest forglemmelige øyeblikk, selv om det finnes enkelte lyspunkter her også.
Roger Dean står nok en gang bak platecoveret, denne gangen med et noe minimalistisk bidrag. Coveret består av den klassiske Yeslogoen i røde nyanser på sort bakgrunn.
Sporliste
Alle titler skrevet av Jon Anderson, Steve Howe, Billy Sherwood, Chris Squire og Alan White.
Abitibi Canyon vannkraftverk
Abitibi Canyon vannkraftverk er et vannkraftverk og en demning i elven Abitibi, beliggende 80 km nord for Smooth Rock Falls og langt nordøst i provinsen Ontario i Canada. Denne elva renner nordover og munner ut i James Bay ved Moosonee, helt sør Hudson Bay. Vannkraftverket får kraft fra egen demning i elva.
Kraftverket har en installert kapasitet på ca. 349 MW fordelt på 5 turbiner. Det stod ferdig i 1936 og drives av energiselskapet Ontario Power Generation.
De totalt fem vannkraftverkene i Abitibi-komplekset nedenfor Abitibi Lake, omfatter:
Hay-Herran-traktaten
Avtalen ble ratifisert av USAs senat den 14. mars 1903, men ble ikke ratifisert av Colombias senat og trådte derfor aldri i kraft.