cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Unionen i Utrecht
Etter at unionen i Utrecht ble undertegnet erkjente de nordlige provinsene fremdeles det spanske styret, men la samtidig grunnlaget for det neste skrittet på veien mot Nederlandenes uavhengighet. Forholdet mellom den spanske herskeren og Nederlandene ble dårligere og i 1581 underskrev de nordlige Nederlandene uavhengighetsforklaringen som på nederlandsk heter Plakkaat van Verlatinghe.
Karen Platous vei (Oslo)
Karen Platous vei (31-33, 30-30) er en blindvei i Oslo på Rommen i Bydel Stovner. Veien starter der Margrethe Parms vei slutter og går sørøst mot Rommen skole. Veien fikk sitt navn i 1968 etter Karen Platou (1879-1950), Norges første valgte kvinnelige stortingsrepresentant (H) 1922–24.
Gulliverprisen
Gulliverprisen (svensk: Gulliverpriset) er en svensk litteraturpris som delas ut årlig av IBBY-Sverige (svenske seksjonen av International Board on Books for Young people) til den «som gjennom virksomhet av kritisk, teoretisk eller praktisk karakter har bidratt vesentlig til å øke forståelsen for barne- og ungdomsboken».
Football League One 2011–2012
Sesongen begynner den 6. august. De nyopprykkede lagene fra Football League Two er Chesterfield, Bury, Wycombe Wanderers og Stevenage. De nedrykkede lagene fra The Championship er Sheffield United, Scunthorpe United og Preston North End.
John Maybury
John Maybury (født 25. mars 1958 i London) er en engelsk filmskaper som har vunnet en rekke priser. I 2005 havnet han på en liste over de 100 mest innflytelsesrike homoseksuelle mennesker i Storbritannia.
Han gikk på Central Saint Martins College of Art and Design.
Gjennom 1980-årene produserte han en rekke kortfilmer og musikkvideoer, blant annet videoen til låten Nothing Compares 2 U av Sinéad O'Connor. I 1998 laget han sin første helfilm Love Is the Devil: Study for a Portrait of Francis Bacon, en biografisk film om Francis Bacon med Derek Jacobi og Daniel Craig i hovedrollene.
I 2005 var han regissør for filmen The Jacket med Adrien Brody og Keira Knightley. Han var også regissør på den siste episoden av tv-serien Rome.
Surkhet (distrikt)
Surkhet er et av Nepals 75 distrikter. Surkhet ligger i Midtvestlige regionen, Bheri sone, og regnes til åsdistriktene.
Lengst i vest har det ei kort grense mot Doti. I vest grenser det mot Kailali, i nordvest mot Achham, i nord mot Dailekh og i nordøst mot Jajarkot, i øst mot Salyan, i sør mot Bardiya og i sørvest mot Kailali.
Hovedstad er Birendranagar som i 2005 hadde en anslått befolkning på 34 986.
Surkhet har et innslag av magar-befolkning. Den lille befolkningsresten Raji finnes junglene i Chure-åsene i det indre Tarai i Surkhet og Dang.
Miniconjou
Miniconjou er en nordamerikansk undergruppe av lakota sioux-indianerne, som tidligere bodde i et område fra Black Hills i Sør-Dakota til elva Platte. I dag bor deres etterkommere stort sett i det vest-sentrale Sør-Dakota.
Den norske Jordmorforening
Den norske jordmorforening er et frittstående fagforbund for jordmødre i Norge, etablert i 1908. Foreningen ivaretar medlemmenes lønns og arbeidsvilkår og skal blant annet bidra til og påse at jordmortjenesten er å tråd med offentlige krav.
Foreningen er ikke medlem av noen hovedsammenslutning, men samarbeider med Akademikerne i tariffspørsmål.
Foreningen utgir Tidsskrift for jordmødre. Leder av foreningen heter Kari Aarø.
Historie
Det var en reservelege ved fødselsstiftelsen i Oslo, N. A. Quisling, som i 1908 oppfordret jordmødrene til å samles i en forening. Jordmødrene var svært dårlig betalt, og de ville ha mer lønn. Det første kravet var en årslønn på 300 kroner, med lønnshopp på 100 kroner etter fem år, og ytterligere 100 kroner etter ti år. De fikk godtgjørelse for reisevei – i form av kilometergodtgjørelse for å gå.
Henry Venn (1796–1873)
Henry Venn (født 10. februar 1796 Clapham i England, død 13. januar 1873 i Mortlake i Surrey) var en engelsk anglikansk prest, misjonærlærer og misjonsstrateg, kjent både som abolisjonist (bekjemer av negerslaveriet) og som misjonsteoretiker.
Bakgrunn
Henry Venn var sønn av John Venn (1750–1813), anglikansk prest og rektor for Clapham, og sønnesønn av Henry Venn. Han matrikulerte seg ved Queens' College ved Universitetet i Cambridge i 1814, tok din B.A. dom nittende wrangler i 1818, og ble valgt til Fellow ved sitt college i januar 1819. Han tok gradene M.A. i 1821 og B.D. i 1828.
Prest
Han ble ordinert til diakon ved Ely i 1819, og til prest i 1820. Han overtok etterpå som curate av menigheten i St Dunstan-in-the-West. Han virket der i fire år.
Så returnerte han til Cambridge i 1824, og der var han lektor og senere tutor. Han var proctor i 1825, og så for en kortere tid sogar lektor ved Great St Mary's. I 1826 ble han utnevnt av en nær venn av familien, ved navn Wilberforce, til Drypool i Kingston upon Hull. Habn frasa seg sitt fellowship i 1829 da han giftet seg. I 1834 tok han i mot tilbudet om å residere i St John's i Holloway, fra Daniel Wilson som da var vicar for St Mary's Church i Islington, og der ble han i tolv år. Han ble ytnevnt til prebendary ved St Paul's Cathedral i 1846.
Han var honorær sekretær 1841 til sin død av det protestantiske britiske Church Missionary Society som ble grunnlagt av blant annet hans egen far, John Venn (1750–1813).
Han avsluttet sitt virke ved St John's i 1846 for å engasjere seg fulltid for misjonen.
Slaverimotstander
Henry Venn inntok en kritisk posisjon mot slaveriet og går som en av de hovedansvarlige for avskaffelsen av den britiske transtatlantiske slavehandel. Der var en enspontet for de såkalte Clapham Saints (eller The Clapham Sect) som var en innflytelsesrik gruppe innen anglikansk kristendom og som arbeidet med en rekke sosiale spørsmål. Venn hentet unge vestfrikanere til England for der å gi dem mulighet til å lære seg et håndverk, som for eksempel bearbeidelsen av bomull og palmeolje, slik at de etter sin hjemferd til deres eget kontinent kunne bidra med ny kunnskap og næring. Venn arbeidet også for utviklingen av afrikanske produkter for å styrke vestafrikanernes mulighet til å forsere den økonomiske utvikling.
Misjonsstrateg
De grunnsetninger som han utarbeidet som ledetråder for den kristelige misjon ble senere vidt utbredt gjennom First International Congress on World Evangelization: Henry Venn var den som utmyntet det misjonsteologiske slagordet Self-supporting, self-governing, self-propagating, som kan oversettes med selvforsørgende, selvstyrt, selvutbredende.
Rommen (andre betydninger)
Rommen kan vise til:
Vuggesang (Brahms)
«Brahms' vuggesang» er det vanligste navnet på en av våre mest berømte vuggesanger, som synges i utallige varianter med ulike tekster, men med tilnærmet lik melodi. Originalen er laget av Johannes Brahms og heter Wiegenlied: Guten Abend, gute Nacht, Op. 49, No. 4 (utgitt i 1868). Første vers stammer fra en samling tyske folkedikt som kalles Des Knaben Wunderhorn, andre er vers er diktet av Georg Scherer.
Tekst
Brahms' originale versjon hadde tysk tekst:
Følgende norske gjendiktning er laget av Carl Dysthe:
Distrikter i Vest-Bengal
Liste over distrikter i Vest-Bengal. Distriktene er en administrativ inndeling av den indiske delstaten Vest-Bengal.
Juan Vicente Herrera Campo
Juan Vicente Herrera Campo (født 23. januar 1956) er en spansk konservativ politiker, medlem av Partido Popular og president i Castilla y León fra 2011.
Simone Elkeles
Simone Elkeles (født 24. april 1970) er en amerikansk forfatter. Hun har skrevet flere romaner for ungdom, hvorav Perfekt kjemi, Grenseløs kjærlighet og Brennende hjerter har kommet på norsk. Hun har mottatt flere priser og utmerkelser for bøkene sine.
Republikken Kongo
Kongo-Brazzaville, offisielt Republikken Kongo (fransk: République du Congo), er en republikk i Sentral-Afrika og grenser til Den sentralafrikanske republikk, Kamerun, Gabon, Den demokratiske republikken Kongo og den angolanske eksklaven Cabinda.
Naturforhold
I sør preges landet av fjellkjeden Mayombe som stiger opp fra kysten og inn i landet. Fjellene er ikke spesielt høye, men ligger på mellom 500 og 800 meter over havet. Landets største fjell er Leketi. Toppen ligger 1040 meter over havet. Den nordlige delen av landet består av flate daler med regnskog. I den sørlige delen av landet er det mer jordbruksdistrikter og industri. Nordøst for fjellene ligger elven Niari. Områdene rundt Niari er landets beste jordbruksområde. Niari renner fra fjellene og helt ned til kysten. Niari er en stor elv, men den er ikke i nærheten av landets største elv, Kongo.
Klima
Republikken Kongo ligger i en tropisk sone og årsnedbøren varierer fra 1250 millimeter til 2000 millimeter. I sør er det en tørketid fra juni til september som stort sett ikke merkes i nord. Temperaturen er høy hele året.
Demografi
I 1985 bodde det 1 912 429 innbyggere i republikken Kongo, og i 2005 hadde landet 3 999 000 innbyggere. På 20 år hadde landets befolkning blitt doblet. Folkestigningen var på omtrent 4,4 % hvert år i denne perioden. Over 70 % av befolkningen lever i den sørvestlige delen av landet. Folket består mange folkegrupper, blant annet kongo, sundi, bembe, vili og yombe. Det finnes fortsatt 12 000 pygméer i landet, og omtrent like mange europeere. Det bor i gjennomsnitt 12 innbyggere per km². Den største byen er hovedstaden Brazzaville med omtrent 600 000 innbyggere. Pointe-Noire er den nest største byen, den har mellom 250 000 og 300 000 innbyggere.
Landets offisielle språk er fransk, kikongo og lingala. Omtrent halvparten av innbyggerne i landet er kristne. 48 % tror på animisme og omkring 2 % er muslimer. Omtrent 75 % av innbyggerne i landet kan lese og skrive.
Politikk og administrasjon
I 1979 ble landet erklært som en folkerepublikk med kun et parti. Presidenten styrer landet og velges for en periode på 5 år. Presidenten utnevner og leder regjeringen. Det statsbærende partiet ledes av en komite på 75 medlemmer. Republikken Kongo har vært preget av kupp og kuppforsøk og en ustabil politikk. Landet deles i 9 administrative enheter
Justis
Det blir jevnlig kunngjort dødsdommer i drapssaker i Kongo. Straffene blir imidlertid ofte omgjort til livsvarig fengsel.
Landbruk
Republikken Kongo er et utviklingsland som fortsatt satser mye på landbruk. Landbruk, skogbruk og fiske står for omtrent 60 % av sysselsetningen, men bare 7 % av inntekten. 2 % av landets areal er oppdyrket og 29 % av landets areal brukes til beite for dyr. Republikken Kongo produserer flere jordbruksvarer som kaffe, kakao, bønner, mais, ris, bananer, sukkerrør, oljepalmer, manoik og jordnøtter. På tross av dette er landet kun selvforsynt med 25 % av matvarene, resten blir importert.
Skogbruk og fiske
Skogen dekker omtrent 60 % av landets areal. Tømmer var lenge landets hovedeksportvare, men etterspørselen av rundtømmer gikk kraftig ned på 1970-tallet, og førte til at tømmereksporten i republikken Kongo ble kraftig dempet.
Industri
Råolje har vært utvunnet siden 1960. Den nåværende årsproduksjonen av olje er på omtrent 6 millioner tonn. Salget av olje utgjør nesten 90 % av eksportinntektene og mellom 60 og 70 % av statsinntektene. Oljeraffineriet i Point-Noire er et av landets største og produserer tilsammen 1 million tonn bensin, parafin og forskjellige andre fyringsoljer. Oljeeksporten startet på begynnelsen av 1980-tallet. Takket være oljeinntektene har landet fått en liten oppgang, selv om store deler av dem er pantsatt i dyre utviklingsprosjekter. USA, Frankrike og Italia har store oljeselskaper som deltar i olje-utvinningen.
Det utvinnes også små mengder med bly, sink, kobber og gull. Industrien er forholdsvis velutviklet, men begrenses stort sett til lokale varer. Mesteparten av industrien befinner seg i Brazzaville og Point-Noire. Industrien omfatter matvarer, tekstiler, sement, sigaretter og flere andre forbruksvarer.
Republikken Kongo eksporterer også en del smuglede diamanter fra Den demokratiske republikken Kongo. Landets viktigste handelspartnere er USA og Frankrike som begge kjøper mye av eksportvarene.
Oppføring på UNESCOs liste
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Sportsklubben Grane
Sportsklubben Grane (1893 – ca. 1907) var en norsk fotballklubb fra Nordstrand i Oslo. Klubben var en av pionerklubbene i norsk fotball og er mest kjent for å ha vunnet det første norske cupmesterskapet i 1902. Grane var dessuten med på å stifte Norges Fotballforbund i 1902, sammen med Lyn og Spring.
De første årene
Grane ble stiftet i 1893 og spilte sine første kamper mot Kristiania-klubbene Spring og Gaa Paa. Klubben hadde sin egen bane på Nordstrand der flere av kampene ble avholdt. 12. september 1897 spilte Grane, forsterket med fem Spring-spillere, mot Örgryte i Göteborg. Dette var første gang et norsk lag reiste ut av landet for å spille en kamp. Det kombinerte Grane/Spring-laget vant kampen 4-0. Markante spillere disse første årene var Einar By, Anton Endrerud og de skotske fetterne Patrick Moyer og Charles Semper.
30. april 1902 ble Norges Fotballforbund stiftet på Hotel Bristol i Skippergaten av representanter for klubbene Grane, Lyn og Spring. Fra Grane møtte Just Hagemann, Isak Benjaminsen, Walter Aigeltinger og Emil Wettergreen. Isak Benjaminsen ble forbundets første formann.
NM i fotball 1902
Det var ingen nasjonale serier før Norgesserien ble startet i 1937, men cupen startet i 1902, i forbindelse med et internasjonalt friidrettsstevne arrangert av Kristiania Idrætsforening (KIF; nåværende Oslo IL). Det var egentlig planlagt at det beste norske laget skulle spille mot et dansk eller svensk lag. Det ble satt opp plan for uttagningskamper, og selv om ingen svenske eller danske lag hadde anledning til å bli med, ville KIF fortsatt gjennomføre turneringen. Turneringen ble vunnet av Grane. I ettertid har turneringen fått status som det første norgesmesterskap i fotball. I innledningsrunden vant Grane 10–0 over Urædd fra Porsgrunn, og møtte Spring i semifinalen. De vant 4–0 over Spring og møtte Odd, Skien, som hadde walk-over i to runder og gikk rett til finalen. Grane vant 2–0 over Odd. Eivind Thune-Larsen scoret begge målene for Grane. Kampen ble spilt på Gamle Frogner stadion. Noe spesielt var det at kun de 11 spillere som forlot finalekampen som seiersherrer mottok Fotballforbundets seiersmedalje.
MESTERLAGET 1902
Slutten på Grane
Grane gikk etterhvert i oppløsning. Det nøyaktige tidspunktet når dette skjedde er usikkert. Ulike kilder gir noe motstridende opplysninger. Klubben spilte ingen registrerte kamper etter 1904. I årsberetningen til Kristiania og Omegn Fodboldkreds fra 1906 heter det om klubben: «En enkelt klub fører dog desværre en hensygnende tilværelse fra kamppladsen, hvor den dog i sin tid gikk for landets første.» Ifølge en Aftenposten-artikkel fra 1969, i anledning Nordstrand Idrettsforenings 50-årsjubileum, ble Grane oppløst rundt 1907. Mange medlemmer hadde da gått inn i Mercantile i 1906. Avisa skriver videre at 8. juni 1908 ble Nordstrand Idrætsforening stiftet som en gjenoppståelse av Grane. I en artikkel fra Bekkelagshøgda lokalhistoriske forening står det imidlertid at Grane i 1905 gikk inn i Skiklubben Freidig. Freidig og Nordstrand Idrætsforening ble 24. april 1919 sammenslått og fikk navnet Nordstrand Idrettsforening.
Meritter
Vinner: 1902 Tapende finalist: 1903
Kilder
CUPEN, NM i fotball 1902–1999, Per Jorsett/Arne Scheie, J.M.Stenersens Forlag, 1999, ISBN 82-7201-275-8
Vestby skole
Vestby skole er en barneskole i Vestby kommune i Akershus. Den ligger sentralt i kommunesenteret Vestby.
Skolen har elever fra 1. til 7. trinn, som fortsetter sin skolegang på Vestby ungdomsskole. Den er en fokusskole for minoritetsspråklige elever, med en egen innføringsklasse. Blant elevene dette gjelder finner man barn fra Vestby statlige mottak.
Madla Idrettslag
Madla Idrettslag (stiftet 9. mars 1939) er et fotballag fra bydelen Madla i Stavanger. Laget har rundt 1 000 medlemmer og er et av Rogalands største fotballag.
Historikk
Klubben ble stiftet 9. mars 1939 da Madla Ungdomslag (stiftet 24. august 1919) og Madla Fotballag (stiftet 10. mai 1927) ble enige om å etablere Madla Idrettslag.
A-laget spiller i 2022 i 4. divisjon, etter å ha rykket ned fra 3. divisjon i 2021.
Ben 10: Galactic Racing
Ben 10 Galactic Racing er et bilspill fra Monkey Bar Games, laget for PSVita, Xbox 360, Nintendo 3DS, Wii, Nintendo DS, PlayStation 3, og utgis av D3 Publisher. Dette spillet og finale episoden av Ultimate Alien er dedikert til Dwayne McDuffie.
Spillet er det første Ben 10 bilspillet som er laget, og er planlagt utgitt høsten 2011.
Bellona (andre betydninger)
Bellona har flere betydninger:
Spirituals
Spirituals (foreldet: Negro spirituals)  er kristne sanger som ble skapt av afrikanske slaver i USA.
Musikken inneholder i stor grad en videreføring fra deres egen afrikanske musikk med synkoperte rytmer og call and response («rop og svar»), men spirituals i seg selv er resultatet av en krysning av afrikansk og europeisk musikk, og europeisk kristendom. Den amerikanske hymnetradisjonen især har vært en stor inspirasjonskilde. Allikevel er det en misforståelse at spirituals kun er en afroamerikansk måte å synge hymner på – spirituals beveger seg i et annet landskap både musikalsk og spirituelt (åndelig).
Spirituals var opprinnelig en muntlig tradisjon som overførte kristne verdier mens den også beskrev slaveriets slit og motgang. Selv om spirituals opprinnelig ble kun sunget unisont uten akkompagnert av instrumenter, men er i dag (2000-tallet) kjent ved harmoniske korarrangementer. Spirituals er en historisk gruppe av unike amerikanske sanger som er anerkjent som en særskilt musikksjanger.
Tekstene inneholder i stor grad bibelske motiver som eksempelvis jødenes flukt fra Egypt som et vanlig tema. På denne måten fikk også tekstene flere lag med mening, både forkynnelsen av det kristne budskap og formidlingen av livet som afroamerikansk slave. Derfor ble spirituals en viktig identitetsfaktor for afroamerikanere.
Selv om musikken har utviklet seg helt siden 1700-tallet, ble den nedskrevet først fra 1850 og senere. Etter hvert ble også denne musikken fremført for et publikum, der den tidligere hovedsakelig hadde hatt en allsangsfunksjon. Her står spesielt Jubilee Singers of Fisk University i en særstilling. Denne gruppen holdt i en årrekke konserter med både tradisjonelle og egenkomponerte spirituals. Det kom riktignok kritikk mot gruppen på grunn av en europeisk arrangementsmåte og at man derfor heller burde gå til en afroamerikansk kirke for å se hvordan musikken egentlig var.
I Norge
I Norge har spirituals i noen grad blitt brukt som salmer, især etter en oppblomstring av interessen for gospelmusikk på 1970-tallet og senere. Norsk salmebok inneholder derfor en håndfull med spirituals oversatt til norsk; eksempelvis «Vær meg nær, å Gud».
Tiden (avis)
Tiden var en avis som ble utgitt i Christiania fra 1808 til 1814 av Niels Wulfsberg. Første utgave kom ut 28. januar 1808, og avisen regnes som Norges første nyhetsavis. Avisen oppsto utfra et behov for en nyhetsavis under Napoleonskrigene, da kontinentalblokaden medførte at danske aviser ikke lenger kom frem til Norge. Den hadde en slags forløper i Efterretninger og Opmuntringer, utgitt av Wulfsberg i 1807. En avis som oppsto utfra samme behov, var Bellona, utgitt i Kristiansand fra 1. september 1807.
I årene 1808–11 ble det utgitt 106 numre av Tiden, og etter en pause kom 180 nye numre i perioden 1813–14. Etter blokadens opphevelse ble avisen nedlagt på grunn av dårlig økonomi. Året etter startet imidlertid Wulfsberg Den norske Rigstidende som en oppfølger til Tiden, og i 1819 grunnla han Morgenbladet sammen med Mauritz Hansen.
Tiden var ikke en opposisjonsavis, men trykket tidvis dristige tekster som kritiserte krigen mot England og reiste forslag om norsk løsrivelse fra Danmark og en fri forfatning. Gjennom servile artikler rettet til «Ædle Kongelige Prinds Frederik», som i 1808 ble konge av Danmark og Norge, holdt den seg likevel inne med kongehuset, og tilbød sin tjeneste til enhver god sak og ba om prinsens høye beskyttelse, for «det (tidsskriftet) vil stræbe at tale til Folket i den Aand, som egner retskafne Mænd, som ere Nordmænd værdig, som vil være Deres Viisdom og Ædelsind kjær.»
Anthony Durnford
Anthony Durnford (født 24. mai 1830 i Irland, død 22. januar 1879 i Isandlwana, Zuluriket) var en høytstående britiske offiser som tjenestegjorde under zulukrigen mellom Storbritannia og zuluene i 1879.
Tiden (avis)
29. januar 1810 ble en annen linje valgt. Utgivelsen var den første etter kongens fødselsdag, og burde derfor etter tradisjonen være et nummer som hyllet majesteten, men i stedet valgte Wulfsberg å lage et nummer som i praksis var dedisert til den svenske kronarvingen Christian August, noe Frederik VI ikke så på med blide øyne. I perioden mai til juli 1814 trykket avisen Grunnloven som føljetong, for eksempel den 25. mai paragrafene om valgordningen.
Anthony Durnford
Durnford ble født inn i en gammel militær familie fra Irland og hans yngre bror, Edward tjenestegjorde også i det britiske militæret, som løytnant-oberst i Royal Marine Artillery. Durnford studerte ved Royal Military Academy i Woolwich, og han begynte deretter som fenrik i de britiske militæret i 1848. Mellom 1851 og 1856 tjenestegjorde han på Sri Lanka. Durnford meldte seg som frivillig til militærtjeneste under Krimkrigen på 1850-tallet, men han ble ikke akseptert for aktiv tjeneste.
Durnford ble overført til Malta som adjutant i 1856, en stilling han hadde frem til februar 1858, da han ble sendt tilbake til England. I 1864 ble han forfremmet til kaptein og kort tid senere ble han sendt til Kina. I 1871 mottok han ordre om å reise til Sør-Afrika, men deltok ikke i aktiv krigføring før ango-zulu krigen brøt ut åtte år senere der han blant annet deltok under Slaget ved Isandlwana som var britenes første nederlag mot innfødte styrker.
Kjemikalieavgift
Kjemikalieavgift er en særavgift til statskassen.
Avgiften på de helse- og miljøskadelige kjemikaliene trikloreten (TRI) og tetrakloreten (PER) ble innført i 2000. Avgiftens formål er å redusere bruken av disse kjemikaliene.
Avgiftsplikten omfatter TRI og PER, herunder gjenvunnet TRI og PER. Videre omfattes TRI og PER som inngår som bestanddel i andre produkter dersom mengden av TRI og PER overstiger henholdsvis 1 pst. og 0,1 pst. av produktets totale vekt. Avgiftsplikten oppstår som hovedregel ved uttak fra godkjent lager eller ved innførsel. Det gis fritak for avgiften bl.a. for TRI og PER som er gjenvunnet til eget bruk.
Avgiftssatsene i 2010 er 62,06 kroner per kg ren TRI eller PER. For varer hvor kun en del av innholdet er TRI eller PER, blir det beregnet en forholdsmessig avgift. Satsene avspeiler innholdet av TRI eller PER i produktene.
Miljøverndepartementet har etablert en refusjonsordning for avfall som inneholder TRI og som innleveres til godkjent mottak eller behandlingsanlegg for farlig avfall. Refusjonsordningen administreres av Miljødirektoratet.
Risil ungdomsskole
Risil ungdomsskole var en ungdomsskole i Vestby kommune i Akershus. Den lå på boligfeltet Pepperstad Skog utenfor kommunesenteret Vestby.
Skolen hadde elever fra 8. til 10. trinn, som kom fra barneskolene Bjørlien, Vestby og Garder.
Høsten 2015 ble skolen erstattet av Vestby ungdomsskole og skal rives.
Sibley County
Sibley County er et fylke i den amerikanske delstaten Minnesota. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot McLeod County i nord, Carver County i nordøst, Scott County i øst, Le Sueur County i sørøst Nicollet County i sør og mot Renville County i vest.
Sibley Countys totale areal er 1 555 km² hvorav 30 km² er vann. I 2000 hadde fylket 15 356 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Gaylord.
Lars Andreas Haug
Lars Andreas Haug (født 12. april 1975) er en norsk musiker (tuba) og komponist fra Frogner (Sørum), kjent fra en rekke jazzgrupper og innspillinger. Han er utdannet ved Rud videregående skole og mastergrad ved Norges musikkhøgskole (1994-2001). Med Live Maria Roggen ga han ut Tu'Ba (1998).
I den akustiske trioen Tri O'Trang (Tri ó trang) spiller han med Helge Lien og Torben Snekkestad (Liker 2000; Fordivi 2002; plays Jon Eberson 2005; Må 2006). Bandet 1300 Oslo ga ut Live in the north (2001). I etnojazz-trioen Akku har han siden 1996 spilt med joiker Elfi Sverdrup og sanger Ruth Wilhelmine Meyer (Akku 2001). Med Knut Aalefjær og Vidar Sæther (trioen Moments Notice) utkom Moments notice (2003) og Sorryhappy (2005). Han er mottaker av Statens arbeidsstipend (2004–06/ 09/ 2013-15).
Hans egne komposisjoner utkom på Vinterfjøs (Curling Legs 2005), som fortsetter det langvarige samarbeidet med Trygve Seim, som han forøvrig også spiller med i hans T.S. Orkester (Sangam 2004). Han spiller også progrock med SOT (Skjalg Reithaug, gitar og Anders Hunstad, trommer). De har spilt sammen siden 1992, og gav ut sin første cd i 2011 (Kind of Saltz).
For Rikskonsertene har han turnert solo med sin egen Luft og kjærlighet (2004)
Larvik stasjon
Larvik stasjon er en jernbanestasjon i Larvik kommune i Vestfold og Telemark fylke. Stasjonen ble åpnet i 1881 da Vestfoldbanen sto ferdig. Bygningen ble fredet i 1997 og er tegnet av arkitekten Balthazar Conrad Lange.
Terminalen for fergesambandet Larvik–Hirtshals lå i mange år bare 300 m fra stasjonen, men befinner seg nå ca. 2,5 km unna etter at den nye ferjeterminalen i Larvik Havn ble åpnet i juni 2008. Det tidligere ferjeanlegget i Indre Havn er avviklet og havneeiendommer overført kommunen for byformål og utvikling.
Richard Neville, 5. jarl av Salisbury
Richard Neville, iure uxoris 5.jarl av Salisbury og 7. og 4. baron Montacute (født 1400, død 31. desember 1460) var en av yorkistenes ledere i den tidlige fasen av rosekrigene. Han var ridder av hosebåndsordenen og medlem av det kongelig råd. Richard var den første sønnen av det andre ekteskapet til Ralph Neville, 1. jarl av Westmorland og John av Gaunts datter Anne Beaufort.
Bakgrunn
Barna fra Ralphs første ekteskap med Margaret de Stafford hadde fått gode ekteskap med den lokale adelen, men hans barn med Joan Beaufort kunne gifte seg inn mer betydningsfulle familier. Tre av Richards søstre giftet seg hertuger, hvorav den yngste, Cecily, giftet seg med hertugen av York, og Richard selv giftet seg med Alice Montacute, eneste datter og arving av Thomas Montagu, 4. jarl av Salisbury.
Datoen for når Richard og Alice ble gift er ikke kjent, men det må ha vært før februar 1421 da de som et ektepar opptrådte ved kroningen av dronning Katherine av Valois. På den tiden han ble gift bar ikke Salisburys arv garantert da hans svigerfar Thomas Montagu fortsatt levde og i tillegg giftet seg på nytt med Alice Chaucer, barnebarn av poeten Geoffrey Chaucer, før 1424, og kanskje så tidlig som 1421. Men dette ekteskapet, som var det andre for Alice, og han døde i 1428 mens hun var i midten av tjueårene og giftet seg for tredje gang med William de la Pole, 4. jarl av Suffolk, senere hertug av Suffolk. Richard Neville og Alice ble bekreftet som jarl og grevinne av Salisbury, og fra dette tidspunktet ble han referert til som Salisbury.
Salisbury fikk besittelse av større eiendommer enn hva han som yngre sønn kunne ha forventet. Merkelig nok gikk hans eldre halvbror John Neville (død 1420) tilsynelatende med på at Neville-arven ble overført til Joan Beaufort, og at Salisbury ville arve disse ved hennes død, hvilket skjedde i 1440. Han fikk besittelse av land og bevilgninger som var gitt i fellesskap til hans foreldre Ralph og Joan. Ralphs direkte arving, hans sønnesønn, som også het Ralph, bestridte tapet av sin arv, og selv om den yngre Ralph gikk med på en løsning i 1443, var det på ulik vilkår. Salisbury beholdt de store Neville-besittelsene i Middleham og Sheriff Hutton, foruten også den nyere bevilgningen av Penrith. Kun Raby Castle gikk den motsatte veien. Striden Neville-Neville ble senere tatt opp i den destruktive striden Percy-Neville. Salisburys ekteskap skaffet ham også hans hustrus fjerdedel av arven til Holland-familien. Ironisk nok kom hans Salisbury-tittel i sammenligning med lite rikdom, skjønt han fikk en mer sørlig residens ved Bisham Manor i Berkshire.
Vokter av grensen
Salisbury ble vokter av vestgrensen i 1420. Det var en av dem mest verdifulle utnevnelsene i England, verd 1 500 pund i fredstid, og fire ganger dette om det brøt ut krig med Skottland. Selv om det i motsetning til Calais ikke krevde en fast garnison, betydde de uopphørlige angrepene over grensen og generelle grensestridighetene at måtte alltid være en tilgang på erfarne og godt trente soldater tilgjengelig. Salisbury må ha blitt vurdert høyt av kongen da han også ble utnevnt som fredsdommer i Cumberland, Westmoreland, og Durham. I 1431 fulgte han den unge kong Henrik VI til Frankrike for hans kroning, og da han kom tilbake var han blitt vokter av også østgrensen.
Rein Alexander
Rein Alexander Hauge Korshamn (født 28. november 1971 i Bergen i Norge) er en norsk sanger og artist.
Musikalsk oppvekst
Rein Alexander vokste opp i en musikalsk familie, hovedsakelig med sin mor og bror, i Oslo. Hans mor og far trakterer flere instrumenter, og hans bror er også en habil sanger. Hans far arbeidet blant annet som lærer ved Elverum folkehøgskule, politisk journalist i Oslo, og senere som kultursjef i Stryn kommune. Allerede i ung alder begynte Rein Alexander å synge, og han var i en rekke år med i NRKs guttekor, Sølvguttene. Som elleveåring fikk han en rolle i Den Norske Operas oppsetning av Tryllefløyten.
Han har vunnet flere internasjonale konkurranser og stipender, og han har sunget i flere sceneoppsetninger i Norge, Island og London. I 2003 vant han Kjempesjansen på NRK. Våren 2009 flyttet Rein Alexander tilbake til Oslo etter å ha bodd flere år på Sunnmøre, der han ætter fra, og en gård i Hagfors i Värmland i Sverige.
Richard Neville, 5. jarl av Salisbury
Neville og Percy
Percy-Neville-striden var en rekke sammenstøt, angrep og vandalisme mellom de to mest framstående adelsfamiliene i nordlige England. Striden mellom de to familiene og deres tilhengere bidro til å framprovosere rosekrigene. Den opprinnelige årsaken til striden er ikke kjent, og de første utbruddene i vold skjedde på 1450-tallet, før rosekrigene. Mot slutten av 1443 kunne Salisbury fra sitt hovedsete i Middleham Castle i Wensleydale være noenlunde tilfreds med sin posisjon og hva han hadde oppnådd. Han var medlem av kongens råd og vokter av vestgrensen. Hans bror Robert var biskop av Durham og en annen av hans brødre, William, hadde varetekten av Roxburgh castle. Han hadde avlet sju barn, fire gutter og tre piker. I 1436 hadde de to eldste barna, Cicely og Richard, gjort gode ekteskap til sønnen og datteren av Richard de Beauchamp, 13. jarl av Warwick.
Det ble imidlertid åpenbart at familien Nevilles vekst og framgang hadde nådde sine ytterpunkter. Kongen, som på slutten av 1430-tallet hadde begynte å ta personlig kontroll, var blitt mer opptatt av å fremme lykken til sine nærmeste slektninger – og Salisbury var kun beslektet av illegitim og kvinnelig slektsledd. I denne konteksten var den lokale rivaliseringen mellom husene Neville og Percy i nordlige England nødt til å få en større betydning. En sterk og dyktig hersker ville ha kontrollert slik strider, men en svakere konge kunne oppdage at uenigheter kunne føre til at de spredte seg fra en lokal til en nasjonal konflikt.
Huset Percy land og eiendommer over hele nordlige England mens huset Nevilles landområder i nord var konsentrert i nordlige Yorkshire og in Durham. Som vokter av vestgrensen var Salisbury i posisjon til å utøve store makt i nordvest, til tross for bare å holde byene Kendal og Penrith. Percy-familien mislikte det faktum at deres undersåtter og leietakere Cumberland og Westmorland ble rekruttert Salisbury som selv med det mindre tilskuddet fra 1443 fortsatt han store økonomisk makt i nord. Seniorlinjen til Neville (nå knyttet via ekteskapet til huset Percy) mislikte den urettferdige avgjørelsen i striden om deres arv.
1400-tallet ble preget av tendensen at hver undersått trengte en «god herre». Det vil si at en rekke figurer innen lavadelen gjorde militær, politisk, og juridisk tjeneste i bytte for penger, posisjon eller innflytelse. Et resultat av denne tendensen var at man plasserte lojaliteten hos sin føydale herre framfor hos kongen. I bytte for hans tjenester kunne herre gi sine folk en årlig sum, et merke eller et særskilt klesplagg for å markere hans lojalitet og gjensidig skaffe ham hjelp i hans småstrider med naboene. Nordlige England lå langt unna myndighetenes sentrum i Westminster, og skaffe seg hurtig juridisk oppreisning for urett var umulig. Med sin økonomiske makt som vokter kunne Salisbury gi bedre støtte til Percys undersåtter enn hva Henry Percy kunne gi, som ikke hadde fått betaling i årevis som vokter av østgrensen.
I 1448 da krigen med Skottland blusset opp på nytt, Henry Percy, jarl av Northumberland, dro sin hær gjennom Salisburys område West March, noe som var et grovt brudd skikk og bruk. Northumberland ble beseiret i slaget ved Sark den 23. oktober 1448 av en betydelige mindre skotsk styrke, og i tillegg ble Northumberlands sønn Henry tatt til fange. Salisbury mistet rundt 2 000 hester i et forsøk på å svare på dette angrepet, og ble etterpå utelatt (sammen med Northumberland) fra de påfølgende fredsforhandlingene. Det siste bidro antagelig til å øke forbitrelsen mellom de to familiene.
Northumberlands andre sønn, Thomas Percy, 1. baron Egremont, bidro til å holde opprettholde striden mellom de to adelsfamiliene ved å tilbringe de neste få årene med å lage vanskeligheter i Yorkshire, særskilt York, beliggende mellom Percys eiendommer Spofforth og Healaugh, og Nevilles festning ved Sheriff Hutton. Den 24. august 1453 samlet Egremont sammen en styrke på rundt 1000 menn med den hensikt å legge seg i bakhold mens Salisbury og hans familie ved Heworth Moor, utenfor York, var på vei til Sheriff Hutton. Salisbury hadde deltatt i bryllupet til sin sønn Thomas i Tattershall Castle i Lincolnshire. Egremont angrep, men selv med en langt mindre styrke holdt Salisbury stand og kom seg uskadd til Sheriff Hutton. Denne episoden markerte begynnelsen på en regelrett privat krig. Bruden, Maud Stanhope, var enke etter lord Willoughby av Eresby, og hans sønn kom til å bli tilhenger av huset York. En annen yorkist var John Neville, senere marki av Montagu. Maud var i ferd med å arve godsene Wressle og Burwell fra sin onkel, Ralph, baron Cromwell, som igjen hadde anskaffet dem fra familien Percy via rettstvist. Historikeren John Sadler har argumentert at dette var den første hendelse i striden mellom husene York og Lancaster som bidro til å utløse rosekrigene.
Neville og York
Kongens råd beordret Egremont og Montagu om ikke å bryte freden og øyeblikk kom til hoffet, og parlamentet vedtok en lov at enhver herre som nektet å møte ved kongelig innkallelse skulle tape eiendom, navn og plass i parlamentet. Likevel ble dette ignorert, og Salisbury som hadde blitt tilkalt for å holde sine sønner i tøylene, ble bebreidet for disse plagene. Da kongen ble grepet av mental sykdom fikk Richard Plantagenet, 3. hertug av York muligheten til å ta kontroll over regjeringen uten bruk av makt og bli Lord Protector, riksforstander. Salisbury ga ham sin støtte, og York gjorde Salisbury til Lord Chancellor, rikskansler, i 1455.
Rein Alexander
TV-programmer
Han har deltatt i flere programmer på TV, ikke minst da han slo gjennom som vinner av talentshowet Kjempesjansen på NRK i 2003. I 2020 var han blant favorittene til å vinne Melodi Grand Prix med låten «One Last Time», men nådde ikke gullfinalen. Han deltok i Melodi Grand Prix 2021 med låten «Eyes Wide Open».
Richard Neville, 5. jarl av Salisbury
Neville og York
Warwick spilte en nøkkelrolle i yorkistenes seier, og fra den dagen hadde Salisbury en langt mindre framtredende rolle Yorks råd enn hans mer energiske og populære sønn. Etter seieren forsøkte York å styre gjennom det kongelige råd før han begynte et andre protektorat om høsten, men denne politikken feilet. Foreningen av militære styrker kom fra kun York og Warwick. I de neste årene tilbrakte Salisbury det meste av tiden i nord mens hans sønn Warwick hadde en mer framtredende politisk rolle. I februar 1456 ble protektoratet avsluttet. Dronning Margaret av Anjou fikk kontroll over kongen i oktober 1456. Salisbury skal ha trukket seg tilbake til Middleham. Den bevæpnete konflikten mellom hans yngre sønner og familien Percy i Yorkshire blusset opp igjen i 1457, og Thomas Percy, baron Egremont, ble fraktet til Middleham som fange. Salisbury var tilstede i London den 24. mars 1458 hvor kong Henrik forsøkte å forsone de stridende adelsfamiliene, men ved høsten falt dette sammen og dronning Margaret tok en økende aktiv rolle i kongens regjering, fast bestemt på å beskytte sin sønn Edwards interesser. Høsten 1458 innkalte hun Warwick til Londoon for at han skulle svare for sine handlinger som kaptein av Calais, men besøket eskalerte til vold og han klarte såvidt å slippe unna i sitt skip og seile til Calais.
Rein Alexander
Musikaler
I 2003 og 2004 hadde Rein Alexander hovedrollen som Jean Valjean i Les Misérables på Moster Amfi, og i 2006 var han Anatoly i musikalen Chess på Moster. Fra 2006 fremførte han enmannsmusikalen Terje Vigen med musikk av Kjell Ole Haune, rundt om i Norge. Han har også opptrådt som Anton Fugger i musikalen Which Witch. Han sang rollen som Kristoffer Rustung i Henning Sommerros opera Olav Engelbrektsson sommeren 2014 på Steinvikholmen slott i Stjørdal. Videre har han gjort rollen som Gaston i Skjønnheten og udyret i Oslo og Stavanger, Presten- i Hans Nilsen Hauge-musikalen- Det brenner en ild. Shere Kahn i Jungelboka på Chateau Neuf i Oslo 2017 og fortelleren i Toråsspelet på Torås fort på Tjøme sommeren 2019.
Richard Neville, 5. jarl av Salisbury
Neville og York
Sommeren 1459 brøt det ut regelrett krig igjen. York innkalte Salisbury og Warwick hos seg ved den walisiske grensen. Warwick kom fra Calais uten hindringer, men hans far Salisbury forlot Middleham Castle tidlig i august med en hær som i henhold til ulike kilder var enten fra fem hundre til sju tusen, og marsjerte sørover for å møte de andre. Han unngikk flere fiendtlige hærstyrker tilhørende huset Lancaster som forsøkte å avskjære ham i området Cheshire, og nedkjempet en i slaget ved Blore Heath i Staffordshire den 23. september 1459. Dette var et betydelig slag hvor Salisbury på dette tidspunktet hadde antagelig rundt 5 000 menn mot rundt 10 000 av lancasterne, ledet av James Tuchet, 5. baron Audley, men den erfarne Salisbury plasserte sin hær i en sterk posisjon. Etter et angrep hvor Audley ble drept, falt kommandoen på nestkommanderende John Sutton, 1. baron Dudley, som forsøkte seg på et nytt angrep som mislyktres, og resten av lancasterhæren flyktet etter store tap.
Rein Alexander
Gli Scapoli
Utvalget av sanger er tilpasset stemmen hans, blant annet filmmusikk fra fem filmklassikere; Romeo og Julie, Gudfaren, Cinema Paradiso, A Pure Formality og The Mission. Rein har også tolket både Griegs «Jeg elsker deg» og Evert Taubes «Så skimrande var aldrig havet». På albumet Terje Vigen fremfører han hele diktet med musikk av Kjell-Ole Haune. Det siste albumet, Song For You, er et romantisk album med en samling coverlåter. Rein skriver også egne sanger, tekst og musikk.
Richard Neville, 5. jarl av Salisbury
Neville og York
Salisbury fortsatte og nådde fram til York og Warwick ved Worcester, men fortsatt i mindretall ble de tvunget til å trekke seg mot Ludlow hvor aktet å forsvare Ludford Bridge ved 13. september. Om natten deserterte soldatene fra Calais som Warwick hadde med seg og gikk over til den andre siden. De var da enda mer i mindretall og innså at deres sak var dømt til å feiles. De besluttet å forlate sin hær; York rømte vestover til Irland mens Salisbury, Warwick og Yorks eldste sønn Edvard, jarlen av March, dro østover og klarte å komme seg til Calais den 2. november.
Rein Alexander
Julekonserter
Rein Alexander opptrer i offisielle og private tilstelninger, han samarbeider med korps, kor og orkestre, og har turnert landet rundt hvert år siden 2004 med sine julekonserter i kirker og kulturhus. I 2008 og 2009 dro han på juleturné sammen med Elisabeth Andreassen, og han deltok også på Julegallaen samme år med Kurt Nilsen, Wenche Myhre, Espen Lind og Raske menn. I 2011 og 2012 turnerte han med tenoren Mads Belden, så med sopranen Christine Guldbrandsen med følge i 2013 og 2014. Julen 2015 reiste Rein Alexander og Christine Guldbrandsen på turné alene. Så fulgte flere år med Anita Skorgan.
Richard Neville, 5. jarl av Salisbury
Neville og York
Den 26. juni 1400 krysset Salisbury Den engelske kanal sammen med Warwick og March. De gikk i land ved Sandwich og den 2. juli inntok de London. Warwick og March fortsatte for å møte kongen mens Salisbury beleiret Tower of London. Kongen ble ført som fange til byen den 26. juli og Salisbury red ut for å møte dem. I møtene de neste fire månedene synes ikke Salisbury å ha vært framtredende, men han ble gjort til Great Chamberlain, rikshoffmester.
Rein Alexander
Annet
I 2009 deltok han i Zebra Grand Prix på TV 2 Zebra, hvor han sammen med lagkamerat Anette Bøe kom på andreplass.
Richard Neville, 5. jarl av Salisbury
Neville og York
Margaret av Anjou og lancastererne konsentrerte seg i Yorkshire og herjet eiendommene til York og Salisbury, ble de tvunget til å forlate London den 9. desember. De nådde Sandal Castle ved Wakefield den 21. desember og tilbrakte jula der. Isteden for å holde festningen dro York ut med hæren, kanskje mellom 5 000 og 6 000 menn den 30. desember og møtte fienden, kanskje det dobbelt antallet, i det skjebnesvangre slaget ved Wakefield. Detaljene i slaget er uklare, men det ble kulminasjonen av ti år med økende voldelig uro mellom tilhengerne av kong Henrik VI og hans fetter, hertugen av York. I løpet av en time var det over. Håpløst i undertall forsøkte York å kjempe seg i tilbaketrekning, men ble overmannet og drept ikke langt fra festningen. Andre forsøkte å komme seg i trygghet innenfor murene av byen, men ble drept før de kom så langt. Opptil 2000 yorkister ble drept mot kanskje bare 200 lancastere. Også Salisburys sønn Thomas ble drept under kamphandlingene. Salisbury selv forsøkte å rømme fra slagmarken, men ble tatt til fange i løpet av natten og ført til Pontefract Castle. Yorks sønn Edmund, jarl av Rutland, sytten år gammel, ble også drept. Den viktigste konsekvensen av slaget var at Edward, jarl av March ble huset Yorks tronkrever.
Død og begravelse
Selv om adelen i Lancaster-leiren kunne ha latt Salisbury kjøpe seg selv fri med tanke på de store rikdommer han hadde, men isteden ble han dratt ut av festningen av en mobb og halshogd. Hodet hans ble satt på en stake, og det samme ble gjort med hodet til unge Edmund, og vist fram i Micklegate i byen York.
Richard Neville, jarlen av Salisbury, ble først gravlagt ved Pontefract etter henrettelsen, men hans sønner fikk hans legeme fraktet til familiemausoleet ved Bisham Priory. En gravskulptur av alabast i kirken i Burghfield i Berkshire markerer graven hans. Grunnet oppløsningen av Englands klostre på 1500-tallet ble det flyttet på nytt og fraktet til Burghfield i West Berkshire. Gravskulpturen på en frue ved siden av ham er antatt å ikke ha den korrekte datoen for å være hans hustru, men hun kan være en av de tidligere grevinne av Salisbury gravlagt ved Bisham.
Rein Alexander
Annet
Han deltok i Melodi Grand Prix 2020 med låten «One Last Time».
Richard Neville, 5. jarl av Salisbury
Død og begravelse
Hans sønn Warwick arvet sin fars titler og eiendommer, skjønt hans eget jarledømme hadde høyere rang enn Salisbury, og han ble derfor værende referert til som jarl av Warwick. Salisbury hadde skrevet testamente som er datert den 10. mai 1459 hvor han blant annet beordret fordelingen av førti mark blant fattige kvinner ved deres bryllup. Han etterlot Sheriff-Hutton og tre gods i nabolaget til sin hustru for resten av hennes liv. Men til sin nevø John, lord Neville, bror av Ralph, den andre jarl av Westmorland, som hadde kjempet imot ham ved Wakefield, ble belønnet for hans lojalitet med posisjonen som konstabel av festningene Sheriff Hutton Castle og Middleham Castle, sammen med andre inntekter fra eiendommene i Wensleydale. Han ga også ønske om å bli gravlagt ved nonneklosteret Bisham sammen med forfedrene til hans hustru, jarlene av Salisbury, hvilket også ble gjort.
Ekteskap og barn
Med sin hustru Alice Montague fikk Salisbury tolv barn:
Ole Lemmeke
Ole Lemmeke (født 10. januar 1959 i Frederiksberg) er en dansk skuespiller.
Ole Lemmeke vokset opp i Vestsjælland ved Nykøbing Sjælland, hvor hans foreldre var pleiehjemsforstandere. Etter å ha avtjent som militærnekter på Posthus Teatret gjennomførte han et par års teologistudier, før han valgte å bli skuespiller.
Han ble utdannet på Statens Teaterskole i Danmark i 1984 og fikk sitt store gjennombrudd i Rialto Teatrets oppsetning av "De efterladte" i 1986. Seinere har han blant annet vært engasjert på Det Ny Teater, Det Kongelige Teater, Betty Nansen Teatret og Husets Teater.
Lemmeke har også spilt inn filmer og mottatt priser for sin innsats. Blant de teaterstykker, han har medvirket i, kan nevnes De efterladte, Edward II, De forviste, Besøgende, Ildprøven, Den dobbelte kærlighed og Fernando Krapp. På TV har han blant annet hatt roller i seriene Taxa, Mordkommisjonen og Anna Pihl. Han har også kunnet ses i Den hemmelige tunnel, en julekalender.
Palumbia
Palumbia er en slekt av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae).
Utbredelse
I Europa finnes bare Palumbia bellieri på Sicilia.
Et sted under stjernene
Et sted under stjernene er et musikkalbum med Terje Formoe, albumet ble utgitt den 19. august 2011.
Pierre-Marie-Alphonse Favier
Pierre-Marie-Alphonse Favier (kinesisk: 樊國樑, Fan Guoliang; født 22. september 1837 i Marsannay-la-Côte nær Dijon i Frankrike, død 4. april 1905 i Beijing i Kina) var katolsk biskop i Beijing fra 1899 til sin død, og huskes mest for sin dramatiske kamp for å redde massakertruede kristne under bokseropprøret i 1900.
Bakgrunn
Han studerte først ved juniorseminaret i Plombière, og deretter filosofi og ett år teologi ved presteseminaret i Dijon. Han bestemte seg så for å bli misjonær, og trådte inn hos lasaristene i Paris den 5. oktober 1858.
Prest, til Kina
Han ble presteviet av biskop Mouly den 10. oktober 1861, i Médaille Miraculeuse-kapellet i Rue du Bac i Paris, og forlot Frankrike i følge med msgr. Joseph Mouly den 23. februar 1862, med ankomst i Beijing den 14. juli samme år. Han begynte der sitt prestevirke for det apostoliske vikariat Beijing.