cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Babbar Khalsa
I likhet med andre beslektede organisasjoner var Babbar Khalsa mest aktive på slutten av 1970-tallet og på begynnelsen av 1980-tallet. De fleste av gruppens voldshandlinger blir hovedsakelig sponset av utenlandsboende sikher, spesielt fra Storbritannia og Canada. Organisasjonen er oppført som en terrororganisasjon av Storbritannia, EU, Canada, India og USA. USA har utpekt Babbar Khalsa som ansvarlig for bombingen av flyet Air India Flight 182.
Opprinnelsen til navnet Babbar Khalsa er mulig å spore tilbake til Babbar Akali-bevegelsen fra 1920, som agiterte mot det britiske kolonistyret i India. Babbar Khalsa ble grunnlagt av Sukhdev Singh Babbar, Talwinder Singh Babbar og Amarjit Kaur.
Til tross for gruppens tilbakeslag på begynnelsen av nittitallet, er Babbar Khalsa fremdeles aktiv, men ikke i så stor grad den en gang var. Organisasjonen er i dag hovedsakelig aktiv i USA, Canada, Storbritannia, Tyskland, Frankrike, Belgia, Norge, Sveits og Pakistan.
De seksten beste Egnerviser – Pluss Karius og Baktus
De seksten beste Egnerviser – pluss Karius og baktus er et musikkalbum fra 1982. Som inneholder seksten låter som ble innspilt mellom 1952 og 1973. Albumet ble utgitt på CD i 1993. De som synger er blant andre Hanne Krogh, Eva von Hanno, Henki Kolstad, Frank Robert, Yukon Gjelseth m.fl.
Appenninene
Appenninene (gresk: Ἀπέννινα ὄρη; latin: Appenninus eller Apenninus Mons italiensk: Appennini; ) er en rundt 1200 km lang fjellkjede som strekker seg langs østkysten av Italia. I nordvest går de sammen med de liguriske Alpene. I sørvest ende de ved Reggio di Calabria, kystbyen ved enden av Den italienske halvøya (også kalt for Appenninerhalvøya etter fjellkjeden). Siden rundt 2000 har det italienske miljødepartementet på anbefaling fra Apennines Park of Europe Project, definert Apenninesystemet til å inkludere fjellene i nordlige Sicilia, således gi en total distanse på 1 500 km. Fjellsystemet danner en bue som omringer den østlige siden av Det liguriske hav og Tyrrenhavet.
Fjellkjeden er hovedsakelig grønn, skjønt på den ene siden av den høyeste fjelltoppen, Corno Grande (2912 moh, og en del av Gran Sasso d'Italia) er delvis dekket av Calderonebreen, den eneste isbreen i Appenninene. Den har blitt minskende siden 1794. De sørlige delene av fjellkjeden er delvis golde. De østlige fjellskråningene ned til Adriaterhavet er bratte mens de vestlige danner lavberg som de fleste av Italias byer er lokalisert på. De enkelte fjellene tenderer til å bli navngitt etter provinsen hvor de er lokalisert i; eksempelvis er de liguriske Apenninene i Liguria. Som provinsgrenser har de ikke alltid vært faste og det har ført til en del forvirring om nøyaktig hvor fjellgrensene går. Ofte, men ikke alltid er det et geografisk særtrekk som har bestemt en grensesetting. Fjellkjeden består i det vesentlige av kritt og kalk.
Etymologi
Den etymologi (navnforklaring) som oftest blir gjentatt, grunnet dens semantiske egnethet, er at Apenninene er avledet fra det keltiske ordet penn- (ås, åsrygg, topp): A-penn-inus, noe som kan ha kommet til under den keltiske tilstedeværelsen i nordlige Italia på 300-tallet f.Kr. eller tidligere. Samme etymologi er forsøkt på fjellkjeden Penninene i nordlige England, men blitt avvist. Penninene har antagelig heller fått navn etter Apenninene. Imidlertid har lingvister aldri funnet en avledning som er tilfredsstillende. Wilhelm Deecke uttalte at «dets etymologi er tvilsom, men en del avleder det fra ligurisk-keltiske Pen eller Ben som betyr fjelltopp.» Det er ikke konsensus om navnets opphav.
Ørevier
Ørevier (latin: Salix aurita), også kalt øyrevier, er en liten eller mellomstor busk av pilefamilien (vierfamilien) av maksimalt 6 meters høyde, hvor bladene har ujevn bølgekant og undersiden av bladene har høye nerver på grålodden bunn. Den har ganske store øreblad, derav navnet. Arten vokser langs hele Norskekysten opp til Bodø. Den foretrekker fuktig torv- eller sandjord, strender, fukteng, myr eller grøft.
Ørevier er en busk på normalt 1-2 meters høyde, men kan nå inntil 5-6 meter. Kvistene har vedåser under barken. Årskvistene mangler hår, og er rødbrune. Bladskaftene er bare 2-6 mm lange, og bladene 3-6 cm, maksimalt to ganger lengre enn brede. Kanten av bladet er ujevn og bølgete, ofte nedbøyd og bukttannet. Oversiden er grønn med densenkede bladnerver, undersiden tett grålodden med forhøyede nerver. Mellom undersidens grennerver er det synlig mange parallelle smånerver 90° på disse. Ørebladene ganske store og tydelige, nyreformede og tannete, sitter på året gjennom. Blomstring i mai-juni, starter like før løvspretten.
Utbredelse
Ørevier vokser i Europa og er i Norden en sørlig art med utbredelse i hele Danmark, sørlige Sverige, hele Østersjøen, opp rundt hele Bottenviken og der 100 km inn i landet på begge sider, hele den sørligste 2/3 av Finland. I Norge langs hele norskekysten opp til Bodø, går langt inn i fjordene. I Bygland i Setesdal opp til 750 moh., litt lengde nord i valle opp til 1.010 moh. I Gudbrandsdalen går den opp til Øyer i Oppland.
Hybrider
Ørevier kan danne hybrider med en rekke arter av Salix, selv om hybrider ikke er overmåte tallrike. De mest hyppige kombinasjonene er:
ZCCM
ZCCM (Zambia Consolidated Copper Mines Ltd) har vært eneste og ledende eier og operatør av gruveindustrien i Zambia i en lang periode. Bakgrunnen for ZCCM var nasjonaliseringen av gruveindustrien i Zambia på slutten av 1969.
Memfis (Egypt)
Memfis var den antikke hovedstaden til den første nomen i Nedre Egypt og til det gamle kongedømmet i Egypt fra dets grunnleggelse rundt 1300 f.Kr. Det antikke egyptiske navnet var Ineb Hedj («de hvite murene»). Både navnet og hieroglyfen det ble skrevet med, tyder på at det var en befestet område med en rekke bastioner. Navnet «Memfis» er den greske versjonen av det egyptiske navnet til Pepi Is (6. dynasti) pyramide, Men-nefer Pepi (= Vedvarer-fullkommenhet Pepi, det vil si «Pepis fullkommenhet vedvarer» ) som ble Menfe i koptisk.
ZCCM
Historie
1969: Den zambiske stat nasjonaliserte gruvene og overtok 51% av aksjene i selskapene NCCM (Nchanga Consolidated Copper Mines ) og RCM (Roan Consolidated Mines). NCCM eide følgende gruver Nchanga Copper Mine, Nkana Copper Mine og Konkola Copper Mine, mens RCM eide Roan Antelope Copper Mine (Luanshya), Mufulira Copper Mine og Chambeshi Copper Mine.
Memfis (Egypt)
Sammen med det store pyramidekomplekset ved Giza ble Memfis i 1979 oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Pelikanrapporten
Pelikanrapporten har flere betydninger:
Memfis (Egypt)
De moderne byene Mit Rahina, Dahshur, Saqqara, Abusir, Abu Ghurab og Zawyet El Aryan, sør for Kairo, ligger alle innenfor de administrative grensene til det historiske Memfis. Memfis var også kjent i antikkens Egypt som Ankh Tawy («det som binder de to landene sammen»), som dermed legger vekt på den strategiske posisjonen til byen mellom Øvre Egypt og Nedre Egypt.
Byen ble grunnlagt rundt 3100 f.Kr. av Menes av Tanis som forente de to kongedømmene i Egypt. Med rundt 30 000 innbyggere var byen den klart største bosetningen i verden fra den ble grunnlagt til rundt 2250 f.Kr. og fra 1557 til 1400 f.Kr.
Memfis nådde et høydepunkt i prestisje under 6. dynasti som sentrum for kulten til Ptah. Den gikk for en kort stund nedover etter det 18. dynastiet da Teben vokste frem, og fikk fornyet fremgang under de persiske satrapene, før den ble underordnet etter Alexandrias grunnleggelse. Under Romerriket forble Alexandria den viktigste byen.
Memfis forble den nest viktigste byen i Egypt frem til etableringen av Al Fustat (eller Fostat) i 641. Memfis var fra da av stort sett fraflyttet og tjente som steinbrudd for de omkringliggende bosetningene. Den var fremdeles en imponerende samling av ruiner i det 12. århundre, men bestod snart av bare lave ruiner og spredte steiner.
Restene av tempelet til Ptah og Apis har blitt avdekket på stedet, i tillegg til noen få statuer, inkludert to fire meter høye av Ramses II i alabast. Nekropolisen Saqqara ligger nær Memfis. Sammen med de eldgamle gravene i Helwan på motsatt side av Nilen, må Memfis ha utgjort «porten til deltaet», som ble byens senere tilnavn.
Den greske historikeren Manetho henviste til Memfis som Hi-Ku-P'tah («stedet til Ka til Ptah») som han skrev på gresk som Aί γυ πτoς (Ai-gu-ptos), gitt til oss på latin som AEGYPTVS og det moderne norske ordet Egypt. Begrepet kopt er også antatt å stamme etymologisk fra dette navnet.
I Bibelen blir Memfis kalt Moph eller Noph.
ZCCM
Historie
April 1982: NCCM og RCM ble slått sammen til ZCCM, og ble da verdens største gruveselskap.
1986: Nedgang i kobberproduksjonen. Det blei laget en femårs produksjon- og investeringsplan, som mislyktes.
1991: Ved valget overtok en ny regjering utgått fra MMD.
1992: Ytterligere nedgang i kopperproduksjonen.
1993: Planleggiing av privatisering av ZCCM
1996: De ansatte ved ZCCM ble informert om privatiseringplanen av ZPA (Zambia Privatisation Agency) Zambias offentlige privatiseringsorgan.
1997: Første salgskontrakt ble inngått. Konkola north ble solgt til det sørafrikanske selskapet AVMIN Limited.
Mars 2000: Ble Mufulira og Nkana som de siste gruvene av ZCCM privatisert
Floriano
Floriano er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Floresta do Piauí
Floresta do Piauí er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
India under Sommer-OL 1960
India under Sommer-OL 1960. 50 sportsutøvere fra India deltok under Sommer-OL 1960 i Roma. India kom på delt 32.-plass med en sølvmedalje.
Áed Oirdnide mac Neill
Áed mac Néill (død 819), best kjent under tilnavnet Áed Oirdnide, var konge av Ailech fra 788 og Uí Néill-overkonge av Irland fra 793 til sin død. Han tilhørte ætten Cenél nEógain av det nordlige Ui Neill dynastiet, og var sønn av Niall Frossach. Áed var den siste irske overkongen før vikingene for alvor gjorde seg gjeldende i Irland.
Hicham Bellani
Hicham Bellani (født 15. september 1979) er en marokkansk friidrettsutøver og terrengløper, som konkurrerer særlig på 3000 meter og 5000 meter.
Karriere
Han deltok på 5.000 meter ved Universiaden i 2001, der han kom på 6.-plass. I hans neste universiade, i 2003, fikk han bronse på samme distanse.
I mai 2004 deltok han ved sitt første VM, da han deltok i VM i friidrett innendørs 2004 i Budapest, på 3000 meter. Tiden 7.53,10 i kvalifiseringen holdt til finaleplass, og i finalen løp han på 8.03,73, som holdt til 9.-plass. Bernard Lagat vant gullet. Senere på året deltok han også ved Sommer-OL 2004, der han kom på 9.-plass på 5.000 meter. I september deltok han på World Athletics Final i Monaco, og endte på 7.-plass.
Bellini deltok ved VM i terrengløp 2006, der Marokko vant bronse i lagkonkurransen. Sammen Adil Kaouch, som også fikk bronse individuelt, Khalid El Aamri og Hamid Ezzine fikk Marokko bronse på kortbane, bak Kenya og Etiopia. Individuelt fikk Bellini 14.-plass.
Bellini fikk flere internasjonale medaljer i 2009. Ved Middelhavslekene 2009 i juni/juli vant han gull på 10.000 meter, og ved Jeux de la Francophonie i oktober vant han bronse på både 5.000 meter og 10.000 meter.
TÜRKSOY
TÜRKSOY, eller Uluslararası Türk Kültürü Teşkilatı (tyrkisk), (engelsk: International Organization of Turkic Culture, norsk oversettelse: Den internasjonale organisasjonen for tyrkisk kultur), tidligere Türk Kültür ve Sanatları Ortak Yönetimi, er en internasjonal kulturorganisasjon med medlemsland som har en tyrkisk befolkning med et tyrkisk språk. TÜRKSOY er en forkortelse for det tidligere navnet på organisasjonen, men også en sammensetning av de to ordene türk, som betyr «tyrkisk», og soy, som betyr «opphav». Organisasjonen har sitt hovedkontor i Ankara i Tyrkia.
Historie
I 1992 ble det foretatt møter i Baku og Istanbul hvor kulturministrene fra Aserbajdsjan, Kasakhstan, Kirgisistan, Turkmenistan, Tyrkia og Usbekistan var til stede, hvor det ble enighet om å inngå et kulturelt samarbeid. Den 12. juli 1993 ble TÜRKSOY etablert ved underskrift av en avtale i Almaty.
Mário Soares
Mário Alberto Nobre Lopes Soares  (født 7. desember 1924 i Lisboa, død 7. januar 2017 samme sted ) var en portugisisk sosialdemokratisk politiker for Partido Socialista (PS). Soares hadde sentrale posisjoner etter nellikrevolusjonen i 1974, da Marcelo Caetanos regime ble styrtet. Han var Portugals statsminister fra 1976 til 1978 og fra 1983 til 1985 og var deretter president mellom 1986 og 1996.
Bakgrunn
Mário Soares var sønn av Elisa Nobre Baptista og João Lopes Soares. Faren var republikansk politiker og koloniminister og grunnla og ledet skolen Colégio Moderno.
Fra 1942 studerte Soares historie og filosofi ved Universitetet i Lisboa. Etter at han fullførte dette studiet, begynte han i 1952 å studere rettsvitenskap, et studium som varte til 1957. Etter å ha arbeidet ved Colégio Moderno, begynte han samme år som advokat.
I 1940-årene kom han inn i ungkommunistiske kretser. Han sluttet han seg til Partido Comunista Português (PCP) i 1944 og kom med i ledelsen for ungkommunistene i Lisboa. Fra 1946 til 1948 var han medlem av sentralkomiteen i Movimento de Unidade Democráticas ungdomsbevegelse. I 1946 ble han for første gang arrestert av det hemmelige politiet PIDE.
Soares ledet i 1948–49 presidentkampanjen til general José Norton de Matos. I 1952 gikk han ut av kommunistpartiet og deltok i grunnleggelsen av Resistência Republicana, et ikke-kommuistisk alternativ på venstresiden. Soares ble organisasjonens representant i Directório Democrato-Social i 1956. I 1958 arbeidet han for presidentkandidaturet til general Humberto Delgado.
TÜRKSOY
Historie
I november 2015 sendte det russiske kulturdepartementet ut melding til de seks russiske regionene som er medlem av TÜRKSOY om å avslutte sitt forhold til organisasjonen som følge av den politiske situasjonen som oppsto mellom Den russiske føderasjon og Tyrkia etter Tyrkia skjøt ned et russisk kampfly 24. november. Altaj, Basjkortostan, Khakasia, Sakha Tatarstan og Tuva meldte at de ville avslutte samarbeidet med organisasjonen de påfølgende dagene.
Mário Soares
Sosialistpartiets leder
I april 1964 grunnla Francisco Ramos da Costa, Manuel Tito de Morais og Mário Soares Acção Socialista Portuguesa (ASP) i Genève. Ideologisk sto den for en blanding av sosialdemokratiske og liberale tanker. Soares fikk ansvar for internasjonale forbindelser. Etter flere fengselsopphold var Soares fortsatt ubøyelig. Sammen med kona Maria Barroso og barna Isabel og João deporterte regimet ham i mars 1968 med skip til São Tomé og Príncipe. Der ble han til november. Salazar hadde fått slag og var sommeren 1968 blitt avløst av Marcelo Caetano, og han tillot Soares å returnere til Lisboa. Ved valget i 1969 var Soares listetopp for valgalliansen Comissão Eleitoral de Unidade Democrática (CEUD). Etter at han ble kjent med at det hemmelige politiet forberedte en ny sak mot ham, reiste han i april 1970 i eksil og slo seg ned i Paris. I 1973 ble ASP til Partido Socialista (PS) ved en kongress i Vest-Tyskland. Soares ble partileder.
Statsminister i to perioder
Soares ledet sosialistpartiet ved valget til grunnlovgivende forsamling i 1975. Ved valget 25. april 1975 oppnådde PS 37,9 % av stemmene, mot det kommunistiske PCPs 12,5 %. Partiet hadde imidlertid ikke tilstrekkelig flertall til å danne regjering. Utover i 1975 tok radikale krefter kontroll over gårder og industrivirksomheter. Den 25. november 1975 forsøkte radikale offiserer seg på et kupp, men ble slått tilbake av den mer moderate offiseren António Ramalho Eanes. Eanes' grep om makten banet vegen for at Soares kunne bli statsminister.
Under ledelse av Soares ble Sosialistpartiet det største partiet også ved valget til nasjonalforsamlingen i 1976. Ved dette valget fikk PS 34,9 % av stemmene. Den 23. juli 1976 ble Soares utnevnt til landets første statsminister etter innføringen av ny grunnlov tidligere samme år. Soares ledet en mindretallsregjering. I desember 1977 måtte han gå av som statsminister etter at et mistillitsforslag fikk flertall i nasjonalforsamlingen. Soares dannet deretter en koalisjon mellom PS og høyrepartiet Partido do Centro Democrático Social (CDS), en ustabil regjering.
Sosialistpartiets slagord var «ja til sosialisme, nei til diktatur». Til tross for radikal retorikk, markerte PS seg som et parti med klar antikommunistisk profil. Gjennom dette appellerte partiet til middelklassevelgere. PS konkurrerte med Partido Social Democrata (PSD) om sentrumsvelgerne. Den antikommunistiske profilen satte samtidig stopper for allianse med kommunistpartiet PCP. Sosialistpartiets politikk gikk til høyre etter at Soares ble statsminister i 1976. I 1979 ble partiprogrammet moderert og brakt mer i samsvar med den politikk partiet faktisk førte. Henvisningene til marxismen ble tatt ut av programmet. PS utviklet seg til et prokapitalistisk parti som støttet Portugals medlemskap i NATO og som støttet europeisk integrasjon. Soares og hans parti gikk inn for landets medlemskap i EF. Den 28. mars 1977 leverte han Portugals søknad. Den 12. juni 1985 ble medlemssøknaden godkjent. Portugal ble medlem av EF 1. januar 1986.
Statsminister Soares kom i konflikt med president António Ramalho Eanes og i juli 1978 oppløste presidenten regjeringen. Dette skapte en vedvarende personlig konflikt mellom de to. Soares og PS gikk bort fra avtalen med Eanes om ikke å støtte grunnlovsendringer som ville redusere presidentmakten. I stedet gikk partiet sammen med Aliança Democrática (AD) om å endre grunnloven, blant annet slik at statsministeren ikke lenger skulle stå politisk ansvarlig overfor presidenten, men i stedet nasjonalforsamlingen. Soares og PS fikk på sin side lovnad om at det ikke skulle foretas privatisering av sektorer som var nasjonalisert etter nellikrevolusjonen. Grunnlovsendringen i 1982 avskaffet også Revolusjonsrådet.
Etter nyvalg i 1983 og langvarige forhandlinger gikk bloco central, PS og PSD, i koalisjon med Soares som statsminister. Soares utfordret da ikke president Eanes ytterligere, ettersom Soares selv hadde ambisjoner om å bli president og helst ikke ville innta et svekket presidentembete. Soares' siste koalisjonsregjering gikk i oppløsning i 1985 og det ble nyvalg i oktober samme år. Ved valget i 1985 gikk partiet på et nederlag, og fikk 20,8 % av stemmene.
President
Soares gikk av som partileder i 1985 for å stille til valg som president. Til tross for avgangen beholdt han sin innflytelse i partiet.
Etter å ha fått 25,4 % av stemmene og nest størst oppslutning i første valgomgang ved presidentvalget i 1986, som Diogo de Freitas do Amaral vant med 46,3 %, gikk Soares seirende ut av andre valgomgang. Han fikk da 51,2 % av stemmene. I 1991 ble han gjenvalgt til presidentembetet i første valgomgang med en oppslutning på 70,4 %. Soares var den første presidenten med sivil bakgrunn i den tredje republikk.
Senere virke
Fra 1999 til 2004 var han medlem av Europaparlamentet. Soares håpet på å bli valgt til parlamentspresident, men forhandlingene mellom Det europeiske sosialdemokratiske parti og Det europeiske folkeparti om å dele på presidentvervet brøt sammen fordi Soares insisterte på at han skulle være president i første halvdel av parlamentsperioden.
Soares forsøkte å komme tilbake som president i 2006, men tapte da presidentvalget. Aníbal Cavaco Silva fra sentrum-høyrepartiet Partido Social Democrata vant med 50,5 % av stemmene i første valgomgang. Soares fikk 14,3 % av stemmene. Hans gamle forbundsfelle Manuel Alegre fikk 20 % av stemmene.
Død
Soares ble 13. desember 2016 innlagt på Hospital da Cruz Vermelha. Han døde den 7. januar 2017. Regjeringen erklærte tre dagers landesorg. Kisten ble fraktet på hestevogn gjennom Lisboas gater ved gravferden 10. januar 2017. Til stede ved begravelsen var blant andre Felipe VI, Michel Temer, Lionel Jospin, Jose Sarney og Felipe Gonzalez.
Utmerkelser
Soares mottok en lang rekke utmerkelser og priser. Han var innehaver av storkors av Kristusordenen, storkors med kjede av Tårn- og sverdordenen og storkors med kjede av Frihetsordenen.
I 1995 ble han tildelt Fyrsten av Asturias' pris for internasjonalt samarbeid og i 1998 Den internasjonale Simón Bolívar-prisen av Unesco. I 2000 mottok han Nord-sør-prisen fra Europarådet. Soares var æresdoktor ved 36 universiteter.
Catopsilia pyranthe
Catopsilia pyranthe er en dagaktiv sommerfugl i gruppen hvitvinger.
Catopsilia pyranthe finnes sørøst i Asia og i Australia.
Utseende
Sommerfuglene skiller seg fra de fleste andre insektene ved at munnen ikke har kjever og lepper, men en lang sugesnabel (proboscis) mellom palpene. Den er rullet opp i en spiral, mellom palpene, under hodet, når den ikke er i bruk. Antennene er trådformet og består av sylindriske ganske like ledd. Antenneklubben er flat eller skålformet slik som hos alle dagsommerfuglene. På beina finnes også sanseorgan som gir informasjon om hva sommerfuglen sitter på. Hunner bruker disse sansene for å finne riktig næringsplante, hvor den kan legge sine egg. Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin.
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Hodet, brystet og bakkroppen er sammenvokst uten noen oppdeling.
Larvene ånder gjennom traké-åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Puppen er plassert stående eller oppreist, og er festet i anal-enden mot underlaget. Den holdes oppe ved et magebelte av spinntråder. Den har én spiss i hodeenden, ikke to som hos svalestjerter.
Levevis
Om natten og i overskyet vær hviler sommerfuglen. Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, noe som gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse. De voksne lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den lever som plantespiser på noen planter i slekten Cassia.
Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 grader C°. Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Catopsilia pyranthe tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.
Systematisk inndeling
Papilio pyranthe Catopsilia pythias C. p. minna (Herbst, 1792) C. p. chryseis (Drury, 1773) C. p. crokera (Macleay, 1826) C. p. evangelina Butler, 1870
Neon Genesis Evangelion
Neon Genesis Evangelion (新世紀エヴァンゲリオン Shin Seiki Evangelion), forkortet til NGE, Eva eller Evangelion, er en japansk tegneserie og tegnefilm, manga og anime, som første gang ble utgitt i 1995. Anime-serien er på 26 episoder. I tillegg er det også blitt laget seks anime-filmer; Evangelion: Death and Rebirth (1997), The End of Evangelion (1997), Evangelion: 1.0 You Are (Not) Alone (2007), Evangelion: 2.0 You Can (Not) Advance (2009), Evangelion: 3.0 You Can (Not) Redo (2012), og Evangelion: 3.0 + 1.0 (2021).
Navnet «Neon Genesis Evangelion» (νέον γένεσις εὐαγγέλιον) er gresk og betyr «den nye skapelsens evangelium». Det japanske navnet kan oversettes til å bety «et nytt århundres evangelium».
Serien ble skapt av Gainax, skrevet og regissert av Hideaki Anno og delvis produsert av TV Tokyo og Nihon Ad Systems (NAS). NGE er en apokalyptisk serie og refererer blant annet til en jødisk-kristen symbolikk fra skapelsen i Første Mosebok. De senere episodene skifter fokus til psykoanalyse av hovedpersonene, som viser sine følelsesmessige problemer og mentale lidelser.
Handling
Evangelion handler hovedsakelig om den paramilitære organisasjonen NERV og deres kamp for å forhindre at byen Tokyo-3 og den såkalte «GeoFront» (en stor rund grotte under byen) under den blir ødelagt av kjempemessige vesener som kalles «Engler». For å få til dette har NERV vervet tre tenåringer, Shinji Ikari (sønn av NERVs befalshavende Gendo Ikari), Rei Ayanami og Asuka Langley Soryu, som skal styre noen enorme bio-mekaniske kamproboter som kalles «Evangelions» i de voldsomme slagene mot Englene. Under seriens gang blir det avslørt at NERV, Evangelions og Englene er brikker i et spill av organisasjonen SEELE, som ønsker å tvinge frem en evolusjon av menneskeheten.
Selv om det ikke blir avslørt før senere i serien, begynner handlingen i Neon Genesis Evangelion i år 2000, når en ekspedisjon til Antarktis oppdager et massivt vesen som består av lys. Vesenet er den første «Engel», og blir døpt Adam. Når de eksperimenterer med denne «Engelen» går den amok og utløser en massiv eksplosjon (hvor Adam selv reduseres til et embryo). Dette forårsaker en katastrofe som senere får navnet Second Impact, «Det andre nedslaget». Eksplosjonen smelter nesten hele iskappen på Antarktis, ødelegger hele kontinentet og endrer jordens rotasjonsakse. Klimaendringer og enorme flomkatastrofer følger. To milliarder mennesker blir drept som følge av flommene, og i kaoset som følger bryter det ut krig på grunn av mangelen på mat og ressurser. Denne krigen varer i et år og tar livet av halvparten av jordens befolkning før en fredsavtale blir undertegnet i 2001. Sannheten bak Second Impact blir holdt hemmelig for allmennheten ved å hevde at eksplosjonen skyldtes en liten meteoritt med hastighet nær lysets som slo ned i Antarktis.
Seriens egentlige handling begynner i år 2015, 15 år etter katastrofen. Det er to avslutninger til NGE. Den første avslutningen (episode 25 og 26 av TV-serien) unngår så å si all handling og fokuserer bare på utviklingen av figurene. Filmen Death and Rebirth oppsummerer alt som har skjedd i TV-serien og viser de 10-20 første minuttene av End of Evangelion. I tillegg inneholder «Death and Rebirth» også et par ekstra slettede scener som ikke var med i TV-serien. Den andre avslutningen i «End of Evangelion» erstatter den første avslutningen. Filmen er mer handlingsdrevet og leder alt til en apokalyptisk avslutning.
Figurene
Hovedfigurene i Evangelion sliter konstant med mellommenneskelig forhold. I tillegg kjemper de med sine indre demoner og lider av traumatiske hendelser som har skjedd tidligere i deres liv. Alt dette skaper komplekse forhold. Hideaki Anno beskriver helten Shinji som en gutt som «krymper fra menneskelig kontakt». Gutten har «overbevist seg selv at han er en totalt unødvendig person, så mye at han ikke en gang klarer å begå selvmord».
Hensikten med å presentere figurene kan synes å skulle reflekterte den store depresjonen, behandlingen og tilbakekomsten som Anno selv erfarte før han begynte å jobbe med Evangelion. Assisterende regissør Kazuya Tsurumaki sa om serien: «Om en person som allerede kan leve og kommunisere normalt ser dette, vil han ikke lære noe».
Shinji Ikari
Shinji mistet sin mor i en ulykke under kontakt-eksperimentet mellom henne og Evangelion enhet 01 da Shinji var fire år gammel. Faren hans, Gendo Ikari, begynte etter morens død å løsrive seg fra Shinji og 4 dager senere ble Shinji sendt bort for å bo sammen med en lærer, mens Gendo dro avsted. Ti år senere, ved handlingens begynnelse, sender Gendo et brev til Shinji hvor han ber om et møte. Til Shinjis skuffelse finner han ut at Gendo har andre planer enn å fortsette fra der de brøt av. Han vil at Shinji skal bli pilot for en av de bio-mekaniske Evangelion-enhetene, nemlig Evangelion enhet 01. Shinji blir venner med Toji Suzuhara og Kenzuke Aida etter at de har sett terroren ved å være Evangelion pilot førstehand. Tidligere hadde Toji slått ned Shinji, da hans yngre søster ble skadet under et «Engle»-angrep. I tillegg oppstår det et elsk/hat-forhold mellom han og Asuka. Samtidig sliter Shinji med en frykt for fysisk og nær psykisk kontakt med andre mennesker, i frykt for å oppleve mer smerte. I den engelske dubben er det Spike Spencer som står for stemmen. I den japanske dubben er det Megumi Ogata som har stemmen.
Asuka Langley Soryu
Asuka er en amerikaner av tysk og japansk avstamning. Asukas mor, Kyoko Zeppelin Soryu, var en forsker som ble gal etter et mislykket kontakt-eksperiment med Evangelion enhet 02. Dagen da Asuka fant ut at hun skulle bli pilot for en av Evangelion-enhetene (Evangelion enhet 02), løp hun for å fortelle dette til moren og fant henne hengende død. Faren til Asuka giftet seg på nytt med doktoren til Kyoko, etter å ha hatt en lengre affære med henne. Under begravelsen til Kyoko ser Asuka faren gråte, men i og med at han har giftet seg på nytt anser hun dette som falske tårer og har derfor lovet seg selv å aldri gråte mer. Dette gjør at hun fortrenger mye følelser. I den engelske dubben er det Tiffany Grant som står for stemmen. I den japanske dubben er det Yuko Miyamura som står for stemmen.
Rei Ayanami
Rei er en av de større gåtene i serien. Det er ikke gitt noen særlig forklaring på hvor hun kommer fra før senere i serien. På et tidspunkt i serien, når Misato forlanger å få vite noen av de større sannhetene, bestemmer Ritsuko seg for å fortelle sannheten bak Rei Ayanami, som hevn mot Gendo. Under dette får både Misato og Shinji vite at Rei er en hybrid klone mellom Shinjis mor, Yui, og den andre «Engelen», Lilith. Dette vil da klassifisere Rei som blods-slektningen til Shinji, og hans halv-søster. Rei er lite sosial og kommuniserer sjelden med andre unntatt med Gendo. Reis' rolige vesen går ofte Asuka på nervene og hun ender til slutt opp med å omtale henne som en robot, og kaller henne til tider for «Wondergirl». I den engelske dubben er det Amanda Winn Lee som har stemmen. I den japanske dubben er det Megumi Hayashibara som har stemmen.
Gendo Ikari
Gendo er NERVs toppsjef, og Shinji Ikaris far. Han ble født Gendo Rokubungi, men endret navnet sitt etter at han giftet seg med Yui Ikari. Yui døde i en ulykke under kontakt-eksperimentet mellom henne og Evangelion enhet 01. Siden dette har Gendo vært meget kald og tilbaketrukket. Han sendte bort Shinji for å bo sammen med en lærer og innledet et forhold med Naoko Akagi og senere datteren Ritsuko. I den engelske dubben er det Tristan MacAvery og John Swasey (Director's Cut) som har stemmene. I den japanske dubben er det Fumihiko Tachiki som har stemmen.
Misato Katsuragi
Misato er operativsjef hos NERV, og Shinji og Asukas verge etter at de ankommer Tokyo-3. Da Misato var 14 år gammel ble hun med faren til Antarktis. Like før «Second Impact» fant sted, satte faren hennes henne inn i en beskyttelseskapsel rett før han selv døde. Misato slet med psykologiske arr etter hendelsen og i flere år unngikk hun å sosialisere seg med andre og lot som hun ikke kunne snakke. I den engelske dubben er det Allison Keith som har stemmen. I den japanske dubben er det Kotono Mitsuishi som har stemmen.
Inspirasjon og symbolikk
Evangelion er fylt med allusjoner til biologiske, militære, religiøse, og psykologiske sammenhenger, i tillegg til at Evangelion viser til flere tidligere animeer. Et eksempel er at selve handlingen er tidligere sett i animer som Space Battleship Yamato.
Annos bruk av freudiansk ordbruk og psykoanalytisk teori i tillegg til hans hentydninger til religion og biologi er ofte idiosynkratisk brukt og omtolket til å bære hans budskap. Denne tendensen til Anno har blitt kritisert som «totalt plagiat» og «bare mer hjernespill fra animasjonsteamet». Anno forsvarte seg med at det ikke er mulig å skape et originalt verk uten å låne litt fra en annen anime: «Det er ikke lenger plass for absolutt originalitet i animefeltet, spesielt når man tar for seg at vår generasjon har blitt oppdratt på masseproduserte animer. Alle historier og teknikker unngår ikke å bære en viss følelse av déjà vu. Den eneste veien igjen som vi kan uttrykke oss på er å produsere en collagelignende effekt basert på å sette sammen eksisterende verk».
Mange av figurene deler navn med japanske krigsskip fra andre verdenskrig, som Sōryū Akagi og Katsuragi, selv om skipsnavnene og figurnavnene bruker forskjellig kanji er uttalen den samme. Noen av navnene til de andre figurene viser til andre fiktive verk; som for eksempel de to figurene som er oppkalt etter hovedpersonene i Ryu Murakamis Ai to Genso Fascism (Fascism in Love and Fantasy); Aida Kensuke og Suzuhara Toji).
Psykologi og psykoanalytisk teori
Fra begynnelsen handler serien om mange psykologiske emner. Sitater som blir brukt, navnene på episodene og navnet på bakgrunnsmusikken kommer ofte fra Sigmund Freud, i tillegg finnes det kanskje også innflytelse fra psykoanalytikeren Jacques Lacan. Eksempler på freudianske referanser er blant annet «Thanatos», «Oral stage», «Separation Anxiety», og «Mother Is The First Other».
Utsikten og bygningene i Tokyo-3 ser allerede i første episode ut til å være ladet med psykologisk symbolikk. Tilknytningen mellom EVA'ene og deres piloter, og i tillegg det endelige målet med Menneskelig Instrumentalitets Prosjektet bærer en sterk sammenligning med Freuds teorier om intern konflikt og mellommenneskelig kommunikasjon. Pinnsvin-dilemmaet er et konsept som først ble beskrevet av filosofen Arthur Schopenhauer og ble senere adoptert av Freud. Dilemmaet står å lese i underteksten av episode 4 og funksjonen i denne episoden er å beskrive hennes forhold til Shinji.
Flere av personene har dype psykologisk traumer i forholdene til sine foreldre. Shinjis introversitet og sosiale angst stammer fra da han så sin mor bli drept og det faktum at hans far forlot ham. Asuka ble gjort til målskive for sin mors vanvidd. Den tøffe oppførselen hennes er hennes måte å distansere seg selv fra pinen som oppstod med dette traumet. Å være pilot er den eneste gleden og stoltheten hun har. Misatos far forsømte henne da hun var barn, og etter at han omkom i «Second Impact» sluttet hun å snakke i noen år. I episode 25 uttaler Misato at hun var både tiltrukket av og redd for Ryoji Kaji fordi han minnet henne om sin egen far. Ritsuko oppdaget at hennes egen mor hadde et forhold til Gendo Ikari; etter at moren begikk selvmord utviklet hun et hat/elsk-forhold til Gendo Ikari. De to siste episodene beskrives som: ''å være ribbet for høyteknologiske apparater og de fargerike bildene som kjennetegner de tidligere episodene i serien. Disse to siste episodene foregår ofte i stumme toner... videre finner et slags avhørspunkt når han (Shinji) spør seg selv - eller blir spurt av en ukjent stemme - og utforsker psykologiske spørsmål.''
Spørsmålene får fram uventede svar, spesielt de i forbindelse med Shinjis motivasjon for å være en Evangelion-pilot – nemlig det faktum at han går med på å styre en Evangelion fordi han føler seg verdiløs og frykter medmennesker (spesielt sin far) hvis han ikke gjør dette. Evangelion Asuka og Rei blir også fremstilt med sine tanker og følelser. Asuka innser at hun vier all sin tid med å være en Evangelion-pilot. Uten dette har hun ingen egen identitet: «Jeg er søppel... jeg er verdiløs.». Rei, som gjennom hele serien har vist minimalt med følelser, viser at hun har en drift i seg, nemlig Thanatos, en lengsel etter å dø: «Jeg er lykkelig, jeg vil dø, jeg vil ha desperasjon, jeg vil gå tilbake til ingenting» I episode 25 viser både Shinji og Asuka at de har lidd tilsvarende skjebner tidligere og funnet forskjellige måter å takle det på. Dette vises videre av Shinji når han påstår at han har ikke noe liv uten Evangelion og dette er motbevist av verdenen vist i episode 26 fulgt av den kjente «Gratulerer»-scenen.
Kunstnerfarger
Kunstnerfarger er en betegnelse som først og fremst brukes om «farger», dvs. pigmenter tilsatt løse- og bindemidler som fåes kjøpt på små tuber og brukes av kunstnere og andre som lager bilder. Navnet kan også assosieres til høykvalitets akvarellmaling. Ordet farge brukes både om selve kuløren, pigmentet og det som finnes i blokk eller på tube.
Tubefargene deles i to grupper etter løsemiddelet: vannbaserte akrylfarger og terpentinbaserte oljefarger.
Historisk
De første kjente kunstnerfargene var oker og svart, som ble brukt av mesolittiske kunstnere, blant annet på veggene i Altamiragrotten. På grunn av heldig valgt bindemiddel, kombinert med riktig luftfuktighet og vanligvis totalt mørke, har bildene holdt seg i over 5 000 år.
De gamle egypterne utviklet også pigmenter og bindemidler med lang holdbarhet, basert på hva som fantes av naturlig forekommende råstoffer.
Fram til renessansen var kunstnerne henvist til selv å rive eller støte sine egne pigmenter til ønsket finhetsgrad og blande dem i det malemediet som skulle brukes. Dette var en del av håndverksopplæringen. Denne funksjonen ble etterhvert overtatt av fabrikanter som utviklet stor detaljkunnskap om emnet. Ideelt skulle alle farger være like lette å smøre ut for å gi samme grad av farging. Alle pigmenter kan ikke males til samme finhet, da vil noen bli mye hvitere på grunn av kornenes endrede lysrefleksjon. Slike ting gjør at det fortsatt trengs kunnskaper om framstilling av farger.
Kvaliteter og litt om hvorfor
Fargesterke pigmenter blir ofte blandet med nøytrale fyllstoffer for å dempe virkningen av den rene fargen. Mange drevne kunstnere foretrekker minst mulig av slike tilsetninger for selv å ha kontroll med fargene. Dermed selges farger i to kvalitets- og prisnivåer: Atelier-, aka artist- kvalitet og studentkvalitet. Et enda billigere nivå fins også. Dette gjelder både for olje- og akrylfarger.
Malere som driver med tempera og gouache foretrekker ofte å blande sine egne farger og utvikler sine private oppskrifter.
I tidens løp er de fleste oljer og vokssorter prøvd ut som malemidler. Linolje ser ut til å holde for de fleste formål, vanligvis tynnet med litt terpentin utvunnet av trekull. Også disse må holde mål kvalitetsmessig.
Det må bemerkes at alle kjente løsemidler til oljefarger ikke bør pustes inn over lengre tid. Løsemiddelskader er varige og alvorlige.
Kastorhatt
Det ble slaktet millioner av bevere for å skaffe nok pels til å lage nok hårhatter, som også var på mote blant damer. Da silke overtok som materiale i herrehattene på begynnelsen av 1800-tallet, kan det ha reddet beveren fra utryddelse.
Kastorhatt er også betegnelse for en høy rund uniformshatt tidlig på 1800-tallet. Den hadde vid brem og en pull som smalnet noe av mot toppen. Etterhvert ble den venstre siden av bremmen brettet opp og utstyrt med en hattefjær rett opp for den oppbrettede bremmen.
Castor er det vitenskapelige navnet på beverslekten, som i tillegg til bever også består av amerikansk bever (C. canadensis). Begge ble brukt til formålet, men gjerne på hver sin side av Atlanterhavet.
Naoto Kan
Kan deltok i 1996 i grunnleggelsen av Det demokratiske parti og var partiets leder i to perioder, først fra 1998 til 1999, deretter fra 2002 til 2004, og igjen fra 2010. Før dette tilhørte Kan Det nye partiet Sakigake. Han var minister for helse og velferd i regjeringen til Ryutaro Hashimoto. Kan ble da kjent for sin håndtering av en skandale som gjaldt japansk helsevesens bruk av HIV-infisert blod.
Kan annonserte sin avgang 26. august 2011, og ble etterfulgt av Yoshihiko Noda 2. september.
Branimir Poljac
Branimir Poljac (født 17. mai 1984) er en norsk tidligere fotballspiller med kroatiske foreldre, som sist spilte for den tyrkiske fotballklubben Konyaspor i den tyrkiske toppserien. Branimir er oppvokst på Mortensrud i Oslo og spilte i sine yngre dager på Klemetsrud IL. Poljac var tvunget til å legge opp som 25-åring etter en bilulykke der han ble lam fra skuldrene og ned.
Karriere
Han spilte tidligere for KFUM Oslo, men ble hentet til Stabæk og debuterte i Tippeligaen i 2002. Han spilte 28 kamper fra start og fikk 26 innhopp. På disse 54 kampene, scoret han 16 mål for Bærumsklubben.
Poljac gikk videre til Moss etter 2007-sesongen, og var inn og ut av førsteelleveren i en sesong i Geir Bakkes tid som trener i klubben. Da Per Morten Haugen ble trener i Moss etter 2008-sesongen ble Poljac løst fra kontrakten. Haugen har senere uttalt at det var ut fra en helhetsvurdering som ble gjort av det sportslige apparatet, at de valgte å gå for en annen løsning.
Kort tid etter ble Poljac kontaktet av Konyaspor, som ville ha norsk-kroaten på to ukers prøvespill. Tyrkerne var tydeligvis fornøyd med det de så, og tilbød ham en kontrakt på to og et halvt år den 19. januar i 2009.
Playa del Raco
Playa del Racó eller Playa del Albir er en steinstrand som ligger i Albir, Comunitat Valenciana, Spania. Stranden har fått tildelt blått flagg.
Branimir Poljac
Ulykken
Etter den seks timer lange operasjonen fortalte operasjonslegen, Erdal Kalkan, at Konyasporspilleren hadde pådratt sprekker i ryggraden, og medfølgende lammelser i armene og bena. Det var uvisst hvorvidt lammelsene var permanente eller ikke, noe legen mente ville vise seg i løpet av de neste tre dagene.
Playa del Raco
Stranden er 500 meter lang og 45 meter bred. Vannet er veldig rent og åpenbart, vannet inneholder fisk, blekksprut, krepsdyr og bløtdyr. Det kan hende at man kan finne delfiner langt uti vannet ved Altea.
Stranden har kort vei til toaletter og restauranter. Det ligger markører utenfor svømmeområdet for båttrafikk. Markørene ligger 100 meter fra stranden.
Francinópolis
Francinópolis er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Magne
Magne er et mannsnavn med opprinnelse i de norrøne ordene magn og megin som betyr «makt, styrke». Magni var den norrøne formen av navnet.
Utbredelse
Magne var et populært navn på norske guttebarn fra 1920-tallet og fram til 1950-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Annet
Barnebladet Magne ble gitt fra 1891 til 1989, med formål å fremme avholdssaken blant barn.
The New Territory
The New Territory er det tiende studioalbumet til den norske hard rock-gruppa TNT.
Albumet ble utgitt i 2007.
262 f.Kr.
Dødsfall
Zenon fra Kition, stoisismens grunnlegger
Fair Game
Fair Game (også kjent under tittelen She was Fair Game) er en australsk action-thriller fra 1986 regissert av Mario Andreacchio.
Handling
På en australsk avsidesliggende farm er Jessica (Delney) alene hjemme da hun blir trakasert av tre brutale kengerujegere. Konflikten utvikler seg til en kamp på liv og død der hun først mishandles på det groveste, for så å klare å utmanøvrere de tre og etterhvert ta en brutal hevn.
Filipine
Filipine er et spill eller en selskapslek som man kan leke i julen eller til andre tider på året når det spises nøtter.
Leken starter ved at en finner to nøttekjerner i samme skall. Forekomst av slike «tvillingnøtter» er sjelden, en undersøkelse tyder på at det opptrer i 0,7 % av alle hasselnøtter. Finneren spiser den ene nøttekjernen selv og gir den andre til en venn, som vil være med på spillet. Neste gang de to spillerne treffes, eller på et avtalt tidspunkt, gjelder det å huske å si ordet «filipine» til den andre. Den som sier ordet først, har vunnet og kan ha krav på en gave eller premie fra den andre, i henhold til avtalte ved spillets start.
Leken finnes i flere europeiske land. Den kom til Norge fra Tyskland via Frankrike og Danmark, og både i Norge og Sverige har den vært kjent siden tidlig på 1800-tallet. I TV-serien Nissene over skog og hei fra 2011 var filipine et vesentlig element i handlingen.
Navnet har ikke noe med landet Filippinene å gjøre, men kommer kanskje av det tyske vielliebchen («kjæreste»). En alternativ forklaring er at opphavet er det latviske ordet filibas («lite par»).
Forskningsstasjoner i Antarktis
En rekke land opererer forskningsstasjoner i Antarktis, både helårsbemannede og sommerbemannede.
Tilsammen 30 land, som alle har signert Antarktistraktaten, driver forskningsstasjoner på helårsbasis eller sommerbasis på det antarktiske kontinent eller på øyer sør for 60° sørlig bredde. Stasjonene har en samlet kapasitet på omtrent 4 000 personer om sommeren og 1 000 personer som kan overvintre. I tillegg til de faste stasjonene, finnes hver sommer noen titalls mindre stasjoner som benyttes til feltarbeid (feltstasjoner).
For å få status som konsultativ part under Antarktistraktaten, og dermed voteringsrettigheter i samarbeidet, kreves det at landet driver omfattende forskning i Antarktis.
Liste over land med forskningsstasjoner i Antarktis
* Konsultative parter under Antarktistraktaten.
Nederland er eneste konsultative part under Antarktistraktaten uten forskningsstasjon i Antarktis, men landet har et samarbeid med British Antarctic Survey.
275 f.Kr.
Fødsler
Fabius Maximus, romersk diktator
Eli Sørensen
Eli Groven Sørensen (født 2. januar 1943 i Selbu) er en skuespiller og teater-regissør.
Hun mottok Sør-Trøndelag fylkes kulturpris i 1995, og har mottatt flere andre priser. Hun var den første som mottok Peter Bergs innsatspris, som hedrer personer som har gjort en fremragende innsats for revy- og teatergrupper i Norge, i 2001.
Billy Cox
William «Billy» Cox (født 18. oktober 1941) er en amerikansk bassist, mest kjent for sitt samarbeide med Jimi Hendrix fra sommeren 1969 til september 1970.
Han møtte Jimi Hendrix første gangen tidlig på 1960-tallet, da de var i hæren sammen. De spilte da sammen i R&B-bandet King Kasuals. Hendrix inviterte senere Cox til England for å bli med i The Jimi Hendrix Experience, men Cox takket nei og Noel Redding fikk jobben.