cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Palnatoke
Foregrep Wilhelm Tell
I Gesta Danorum bok 10, 7. kap., forteller Saxo om en dyktig bueskytter ved navn Toke som antagelig er den samme som Palnatoke. Etter å ha tømt noen beger med mjød skal Palnatoke ha skrytt av at det å skyte epler på stokker ikke var noe større kunst. Kongen skal da ha beordret Palnatoke å bevise det ved å skyte et eple fra hodet på sin egen sønn. Palnatoke plasserte et eple på sønnens hode, ba ham stå stille, grep tre piler, og brukte den ene til skyte eplet av sønnens hode. Kongen spurte så hvorfor han hadde grepet tre piler. Palnatoke svarte da de andre to var til å hevne sønnen med om han hadde bommet.
Saxo forteller også at Palnatoke ble tvunget av Harald Blåtann til å stå på ski ned Kullen i Skåne. Den islandske historikeren Tormod Torfæus samlet inn materiale om Heming unge, mesterskiløperen fra Torgar på Brønnøy som har fått sin egen musikal. Heming skal ha bodd i Nord-Norge på 1000-tallet, og blitt tvunget av Harald Hardråde til å skyte en valnøtt av hodet på broren sin.
Disse sagnene vant utbredelse i det germanske språkområdet, og kan være opprinnelsen til sagnet i Sveits om Wilhelm Tell. Allerede i 1760 ble det publiserte et skrift i Bern som argumenterte at legenden om Wilhelm Tell sannsynligvis hadde sin opprinnelse i den danske sagnet om Palnatoke. Dette synet var ikke populært i Sveits hvor Wilhelm Tell betraktes som en nasjonalhelt, og de fleste sveitsere anser ham for å være en historisk skikkelse. Sveitsiske historikere har derimot ikke funnet holdepunkter for Wilhelm Tells eksistens, og i et skrift i 1891 ble William Tell beskrevet som en sagnskikkelse.
Palnatokes ætt
Palnatoke skal ha vært sønn av Palner Tokesson og Ingeborg, en datter av Ottar jarl. Palnatoke skal ha vært far til Aki eller Åke.
Se også
Jómsvíkinga saga
Gdańsk erkebispedømme
Gdańsk erkebispedømme er et av Polens 14 romersk-katolske erkebispedømmer.
Historie
Gdańsk sognet i middelalderen til Włocławek bispedømme. Rett på motsatt side av elven Wisła (innenfor dagens bykommune) begynte De tyske riddernes ordensstat med Pomesania bispedømme. Etter reformasjonen var det i lengre tid ikke noe romersk-katolsk bispedømme som omfattet Gdańsk, mens byen senere kom til Chełmno bispedømme.
Situasjonen endret seg først da Gdańsk/Danzig etter første verdenskrig ble en fristat. Paven opprettet derfor i 1922 en apostolisk administrasjon for fristaden Danzig, som ble opphøyet til bispedømme i 1925, men forble immediat. Paven bestemte grev Eduard O'Rourke som første biskop, siden han som hviterusser med irske røtter ble ansett som etnisk nøytral. Likevel ble han av Danzigs nasjonalsosialistiske regjering tvunget til å gå av i 1938. Den neste biskopen, Carl Maria Splett, ble etter andre verdenskrig arrestert av polske kommunister. Etter åtte år i fengsel fikk han reise ut til Vest-Tyskland, der han døde i 1964.
1992 ble Gdańsk opphøyet til metropolitanerkebispedømme over Pelplin og Toruń bispedømme, som samtidig hadde blitt dannet ved delingen av det tidligere Chełmno bispedømme.
Varde film og media
Varde Film & Media er et firma som driver med produksjon av film, video og medietjenester til privatpersoner og bedrifter. Varde Film & Media har også en av Vestlandets største utstyrsparker innen film- og tv-produksjon. Selskapet ble startet i 2005, da under navnet Varde Media, og skiftet senere (2007) navn til Varde Film & Media DA. Varde Film & Media har kontor i Os i Hordaland og leverer produkter til hele Vestlandet.
Virksomhet
Varde Film & Media er en av de største på Vestlandet innen utleie av utstyr til filmproduksjoner. Selskapet produserer også egne filmer til bedrifter og privatpersoner. Siden starten i 2005 har Varde Film & Media også levert fotograftjenester.
Д
I håndskrift skrives den gjerne som latinske D, fordi den formelle versjonen er så vanskelig å skrive. Minuskelen ligner litt på en latinsk g i håndskrift.
HTML-koden er  eller   for stor bokstav, og   eller   for liten bokstav.
Utseendeforskjell i serbisk og makedonsk
I serbisk og makedonsk har bokstaven et annerledes utseende i kursiv. I stedet for д, ser den ut som en latinsk G, g (se bildet til venstre).
Stuart O’Grady
Stuart O'Grady (født 6. august 1973) er en australsk tidligere profesjonell landevei-og banesyklist. Hans største meritter er OL-gullet i banesykling i 2004 sammen med makkeren Graeme Brown og seieren i Paris–Roubaix i 2007.
Biografi
Stuart O’Grady vokste opp i en sykkelfamilie i Adelaide, Sør-Australia. Hans far representerte Sør-Australia ved flere anledninger i landevei- og banesykling, og hans onkel deltok i OL i Tokyo i 1964. O’Grady startet karrieren som banesyklist, og bemerket seg med å ta sølvmedalje på 4000m forfølgelsesritt for lag i OL i Barcelona i 1992. Fire år senere i OL i Atlanta tok han bronse i både poengrittet og i 4000m forfølgelsesritt for lag.
Han bestemte seg for å satse på landeveissykling og signerte for GAN i 1995. I 1998 syklet han tre dager i gul trøye i Tour de France etter at han vant den første etappen, en bragd han gjentok i 2001 når han syklet fem dager i gul trøye, noe som bidrog til at han ble kåret til ”Årets australske syklist” og ”Årets australske mannlige landeveissyklist” i både 1998 og 2001. Han kom på andreplass i poengkonkurransen i 1998 og i 2001 ble han slått på målstreken i Paris av Erik Zabel som tok sin sjette strake poengtrøye i Touren.
I 2001 ble han diagnostisert med en blokkert arterie etter tester fastslo at hans høyre ben produserte mer kraft enn hans venstre. Etter en operasjon i april 2002 startet han opp ett rehabiliteringsprogram for å komme i form igjen til sommeren, og han var tilbake på startstreken til Tour de France 2002. I de neste to sesongene ble O’Grady satt i skyggen i poengkonkurransen av sine to landsmenn Baden Cooke og Robbie McEwen, men han tok sin andre etappeseier i Touren i 2004.
O’Grady meldte overgang til Cofidis i 2004, med mål om å dominere i vår-klassikerne som Paris–Roubaix og Flandern rundt. Etter en katastrofal åpning på sesongen, fylt med skader og dopingbeskyldninger i laget, kom han tilbake med to etappeseire og seier i poengkonkurransen i Dauphiné Libéré. Han fortsatte med etappeseier og flere dager i grønt i Tour de France 2004. Han avsluttet sesongen med OL-gull i banesykling
I 2005 kom O’Grady på andreplass i poengkonkurransen i Touren, kun slått av Thor Hushovd. På høsten skrev han under på en ettårs-kontrakt med Team CSC, men sesongen ble ødelagt av mange skader. Han brakk i flere ribbein i ett ritt i Italia tidlig på året og syklet store deler av Tour de France 2006 med brudd i en ryggvirvel.
O'Gradys største seier på landeveien kom ikke før i 2007 da han vant Paris–Roubaix, «klassikernes dronning», som første ikke-europeer.
O'Grady er hedret med Order of Australias medalje, Den australske sportsmedaljen og den australske Hundreårsmedaljen.
Etter dopingavsløringene sommeren 2013 ble O'Grady fjernet fra Australian Olympic Committee's Athletes' Commission.
Friedrichstraße
Friedrichstrasse er en hovedgjennomfartsåre i bydelene Mitte og Friedrichshain-Kreuzberg i Tysklands hovedstad Berlin. Den forbandt opprinnelig bydelene Kreuzberg og Wedding og ble anlagt som en del av en barokk byplan, oppkalt etter Kurfyrst Fredrik III av Brandenburg. I dag er den gjenoppbygd som handlegate med flere store varehus.
Friedrichstrasse løper fra Torstrasse i nord og krysser elva Spree over Weidendammer Brücke. På sørsiden av Spree ligger Friedrichstraße stasjon med det berømte «Tränenpalast» («tårepalasset»), et tilbygg for greneskontroll reist av myndighetene i DDR for passasjerer med lokaljernbanen S-Bahn til og fra Vest-Berlin.Tränenpalast er bevart som et museum og som en arena for kulturarrangementer.
Den tidligere sektorgrensa mellom amerikansk og sovjetisk sektor av Berlin fulgte grensa mellom de daværende bydelene Mitte og Kreuzberg og delte Friedrichstrasse omtrent på midten (ved tverrgata Zimmerstrasse). Sektorgrensa ble senere grense mellom Vest-Berlin og Øst-Berlin og grensekontrollpunktet Checkpoint Charlie ble etablert i Friedrichstrasse. Deler av kontrollpostene er bevart som et minnesmerke.
I sørenden er den tidligere barokke plassen Mehringplatz (til 1947 Belle-Alliance-Platz, opprinnelig Rondell) idag et moderne boligområde sperret for gjennomfartstrafikk.
Under Friedrichstraße løper undergrunnsbanelinjen U6 som har flere stopp langs gata. I krysset med Unter den Linden er det bygd ny stasjon av samme navn med overgang til U5. Stasjonen Französische Strasse som lå litt lenger sør er stengt.
Monolitt
En monolitt er en geologisk formasjon, eksempelvis et fjell, som består av en enkel massiv stein eller klippe, eller et monument eller en stein plassert som et monument. Erosjon er den vanligste årsaken til den geologiske formasjonen, som ofte består av spesiell hard eller solid metamorf eller sedimentær bergart.
Ordet kommer av det greske ordet μονόλιϑος (monolithos), som igjen kommer av μόνος («en» eller «enkel») og λίϑος («stein»). I overført betydning kan «monolittisk» bety noe som er enhetlig, ensartet eller selvtilstrekkelig.
Geologiske monolitter
Flere monolitter regnes som den største på jorden:
Disse påstandene underbygges sjelden av eksakt geologisk informasjon og kan derfor være basert på ulike og enkeltvise størrelser som høyde eller omkrets målt på ulike måter.
Andre store velkjente monolitter:
Monumentmonolitter
En struktur som er hugget ut av sten.
Jaroslav Popovytsj
Jaroslav Pavlovytsj Popovytsj (ukrainsk: Ярослав Павлович Попович; født 1. april 1980) er en ukrainsk, tidligere profesjonell, syklist.
Popovytsj ble profesjonell i 2002, og har blant annet levert sterke resultater i Giro d'Italia, der han endte på tredjeplass i 2003 og femteplass i 2004. Han kom til Discovery Channel Pro Cycling Team i 2005, og ble av mange regnet som en mulig overtaker av Lance Armstrongs verv som lagkaptein. I Tour de France 2005 ble han nummer 12 sammenlagt, og vant den hvite trøya som beste rytter under 26 år. Året etter vant han 12. etappe. I Tour de France 2007 ble han nummer 8 sammenlagt etter å ha vært hjelperytter for sine lagkamerater Alberto Contador og Levi Leipheimer.
I 2012 ble han nummer 3 på fjerde etappe av Giro del Trentino og nummer 5 på 21. etappe av Giro d'Italia.
Jóhan Hendrik Weyhe
Jóhan Hendrik Weyhe, var Lagmann på Færøyene fra 1679 til 1706.
Jóhan Hendrik Weyhe var færøying og den største landbesitteren på Færøyene. Han var også svigerfar til Lagmann Sámal Pætursson Lamhauge, som etterfulgte ham i embetet.
Torgeir Flekk Suul
Torgeir Flekk Suul (født 13. september 1921 i Verdal, død 21. april 2006 i Trondheim) var en norsk arkitekt. Han fikk sin utdanning ved Norges tekniske høyskole, som han fullførte i 1950. De første årene etter at han var ferdig, arbeidet han i Finnmark med gjenreisningen etter andre verdenskrig. Siden var han hos distriktsarkitekten i Bodø før han kom tilbake til Trondheim og ble arkitekt ved Bøndenes Bygningskontor. I 1958 ble han vit.ass. ved Avdeling for Byggekunst 5 ved NTH og fra 1962 instituttarkitekt hos professor Erling Gjone der.
Suul skrev også flere bøker om Nidarosdomen. Da han gikk av i 1988, ble han hedret som ridder av St. Olavs Orden for sitt arbeid med restaureringen av kirken. Han hadde også Deltagermedaljen med rosett, og to russiske deltagermedaljer for innsatsen i «den store fedrelandskrigen».
Kristian Ruth
Kristian Ruth (født 23. juli 1985 i Asker) er en norsk seiler som seiler Laser for Asker Seilforening. Han deltok for Norge under OL i 2008 og 2012 og 2016. I 2016 ble han nr. 27, i 2012 ble han 16 og i 2008 ble han 10. Han har deltatt i verdensmesterskapet i Laser alle år fra 2007 til 2015. Hans beste resultat i et ISAF Grade 1-seilas er 1.-plass i Melbourne 2007. Hans beste plassering på verdensrankingen er en 8.-plass (fra 2009), og hans beste plassering i verdenscupen sammenlagt er en 12.-plass (fra 2009).
Argentina under Sommer-OL 1924
Argentina under Sommer-OL 1924. Åttito sportsutøvere deltok i elleve sporter under Sommer-OL 1924 i Paris. Argentina kom på 16.-plass med en gull- tre sølv- og to bronsemedaljer. Enrique Thompson var Argentinas flaggbærer under åpningsseremonien.
Clay Allison (fiktiv person)
Clay Allison er en fiktiv figur i westernromaner av blant andre Kjell Hallbing.
Serien Clay Allison – Sexy Western ble først utgitt av Williams Forlag 1969–78. De 14 første bøkene (1969–70) ble publisert under navnet Leo Manning, et pseudonym for Kjell Hallbing. Rettighetene til navnet «Clay Allison» ble senere solgt og videresolgt, blant utgiverne av de senere bøkene var Jaer Forlag, Star Forlag, Pocketbokforlaget, Pocketforlaget, Bokforlaget A/S. Clay Allison figurerte også i pornobladet Cocktail. I 1994 var det utkommet 278 bøker i serien.
Hallbings bidrag ble senere utgitt på nytt på Kjell Hallbings Forlag 1975–76, men da under navnet Louis Masterson og med en annen nummerering enn den opprinnelige. Blant de mange senere forfatterne av serien, de fleste anonyme, finnes tegneren og forfatteren Sverre Årnes, Ragnar Askeland, Jan W. Jensen, Stein Åge Hubred og Ivan Andreassen.
Kronikør av norsk massekultur Willy b. sier om serien at de første bøkene av Hallbing var «slett ikke ille», mens de senere beskrives som ren pornografi.
Om serien sa Hallbing senere i et intervju:
Sverre Årnes sier om sine bidrag:
Arley Hall
Arley Hall er en herregård i Arley i Cheshire, omkring seks km sør for Lymm og åtte km nord for Northwich. Herregården er sete for vicomte Ashbrook.
Historie
Byggingen startet i 1469, da Piers Warburton flyttet sitt hovedsete fra Warburton til Arley. Den første bygnignen var U-formet, med åpningen av U'en mot sør. På nordsiden lå den store hallen, som var 13,7 x 8 meter. Familiens rom var i vestfløyen, mens tjenerskapets rom, kjøkken og spiskammer var i østfløyen.
Bygningen var i bindingsverk, med en vollgrav rundt. Omkring 1570 ble det lagt til en sørfløy, slik at bygningen dannet et kvadrat med en stor indre gårdsplass.
I det 18. århundre hadde herregården begynt å forfalle, og i 1758 la Peter Warburton til nye murvegger utenpå bindingsverket. Disse ble så dekket med stukk i nyklassisk stil. De gamle, store pipene ble erstattet med mer diskrete piper i veggene.
Strukturproblemene fortsatte, og i det 18. århundre bestemte Rowland Egerton-Warburton seg for å bygge det hele på nytt. Hans intensjon var at huset skulle reflektere at hans arv var gammel, men med moderne materialer. Arkitekten George Latham, som fortsatt var i tyveårene, ble leid inn. Han valgte tudorstil, hvor alle elementer ble hentet fra eksisterende elisabethanske bygninger. Den første fasen av byggingen varte fra 1832 til 1835. De tre eldste fløyene ble da revet. Andre fase, der sørfløyen ble revet, ble utført 1840–1845. Bygningen fikk moderne rørsystem, og ble hevet opp fra den fuktige leirgrunnen. Kostnaden ble totalt 30 000 pund. Et kapell i gotisk stil ble lagt til nordøst for huset, og ble konsekrert i 1845, og 1856–1857 bygde George Street et nytt inngangsparti.
I det 20. århundre fant man at deler av sørfasaden var skadet av tørråte, og den ble revet i 1968 sammen med deler av tjenerboligene, kjøkkenet og kontorer. Dette skulle spare kostnader for vedlikehold, men man kom til at det ødela husets arkitektoniske integritet, og de ble erstattet av nybygg i 1987.
Hagen
Det første hageanlegget ble anlagt i 1743 av sir Peter og lady Elizabeth Warburton. Mellom 1840 og 1860 ble dette redesignet av Rowland og Mary Egerton-Warburton, og det er denne formen som stort sett kan sees i dag.
Ian Allison
Ian Alistar Allison (født 26. juli 1909 i Greenock i Skottland, død 4. august 1990) var en canadisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Allison vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det canadisk laget som kom på andreplass i basketturneringen. Det var første gang som basketball var olympisk sport. Tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 7. og 14. august. Canada vant over Polen med 42-15 i semifinalen, men tapte finalen mot USA med 8-19. Allison spilte alle seks kampene inklusive finalekampen.
Territorialprelaturet Schneidemühl
Territorialprelaturet Schneidemühl (tysk) eller Piła (polsk) var et tysk og senere polsk romersk-katolsk territorialprelatur som eksisterte fra 1930 til 1972. Med opprettelsen av Den polske korridor etter første verdenskrig hadde mesteparten av de tyske provinsene Vestpreussen og Posen blitt gitt tilbake til Polen. På det kirkelige plan innebar det at deler av Chełmno (Kulm) bispedømme og Poznań-Gniezno (Posen-Gnesen) erkebispedømme fremdeles lå i Det tyske rike, men var blitt adskilt fra sine respektive bispeseter gjennom den nye statsgrensen.
Erkebiskop Edmund Dalbor av Poznań-Gniezno oppnevnte derfor i 1920 en generalvikar for de berørte sognene. Området, som bestod av fire adskilte «øyer» langs den tysk-polske grensen, fikk i 1923 av pave Pius XI status som apostolisk administrasjon med sete i Tütz (Tuczno). Setet ble i 1926 flyttet til Schneidemühl (Piła). 1930 ble administrasjonen opphøyet til territorialprelatur, og samtidig løst fra Poznań-Gniezno erkebispedømme og i stedet lagt til Breslaus (Wrocławs) kirkeprovins.
Prelat Franz Hartz tok opp sitt arbeid i 1931, men måtte flykte til Vest-Tyskland i 1945. Selv om prelaturet etter andre verdenskrig lå i Polen, bestod det videre. Etter Hartz' død i 1953 valgte Polens kirkemyndigheter en kapitularvikar til prelaturet. Opphevelsen skjedde først i sammenheng med reorganiseringen av de polske bispedømmene i 1972. Prelaturets område gikk da opp i de nye bispedømmene Gorzów og Koszalin-Kołobrzeg.
Ed Sol
Johan Wilhelm Eduard «Ed» Sol (født 10. juni 1881 i Nederlandsk Østindia, død 21. oktober 1965 i Haag) var en nederlandsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Sol vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1908 i London. Han var med på det nederlandske fotballandslaget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Storbritannia og Danmark. Nederland tapte semifinalen til Storbritannia med 0-4, men vant bronsefinalen over Sverige med 2-0.
Box Solutions
Box Solutions (før OCS, Oslo Container, Stevedor og Wajens) var et transport- og lagerfirma underlagt Posten Norge. De hadde sitt hovedområde i Oslo og omegn. Deres hovedfunkjson var å drive lagerdrift og containerdepot og transport. Administrerende direktør var Erik Mørch. I 2008 ble selskapet omorganisert som Bring Logistics.
Eksterne lenker
Internettsiden til Box Solutions
Margaret Berger
I 2006 ga hun ut platen Pretty Scary Silver Fairy, hvor låten «Samantha» ble en hit. Også låten «Will You Remember Me?» fra samme album, ble utgitt som singel, og ble godt mottatt.
I 2013 vant Margaret Berger Melodi Grand Prix, med låten «I Feed You My Love» og hun kom deretter på fjerdeplass i Eurovision Song Contest samme år.
I 2014 var hun dommer i TV 2-programmet Idol Junior. I 2016 var Berger med på en julekonsert i Borgestad kirke, der hun blant annet sang duett med Jostein Fahre.
I 2017 var Margaret Berger en av artistene som ble hyllet i underholdningsprogrammet Hver gang vi møtes på TV 2, sammen med Åse Kleveland, Benny Borg, Ida Maria, Eldar Vågan, Esben Selvig og Hanne Sørvaag.
Bakgrunn
Berger vokste opp på Hitra, hvor hun bodde i tolv år. Hun sang i gospelkor og begynte å skrive sine egne sanger allerede som tolvåring. Hun gikk musikklinjen på Heimdal videregående skole i Trondheim.
Hun er lillesøsteren til varaordføreren i Trondheim kommune Mona Berger
Musikkarriere
Nasjonalt fikk Berger sitt gjennombrudd på TV 2, hvor hun tok 2.-plass i talentkonkurransen Idol i 2004. Hun platedebuterte nasjonalt samme år med Chameleon. Hun fikk Spellemannprisen for årets beste musikkvideo 2004 for «Lifetime Guarantee» og var også nominert til prisen for årets nykommer. Hun opptrådte blant annet på Storåsfestivalen i 2005.
I tiden etter det første albumet bevegde Berger seg mer mot elektronika, en sjanger Berger har uttalt at hun trives veldig godt med. Høsten 2006 ga hun ut platen Pretty Scary Silver Fairy som er et popalbum med et elektronisk lydbilde. Singelen «Samantha» er den mest kjente låten fra dette albumet, og den ble en radiohit sommeren og høsten 2006.
Berger fikk platekontrakt med BMG og er blitt kjent som en av deltagerne som har klart seg best etter Idol sammen med Kurt Nilsen.
I 2011 ga Berger ut i samarbeid med Universal vinyl-singelen «In a Box» med B-siden «4-E.V.E.R. L.O.V.E». «In a Box» ble listet på NRK P3 og fikk terningkast fem i VG. Berger opptrådte også på by:Larm i 2011.
9. februar 2013 vant hun den norske finalen i Melodi Grand Prix med låten «I Feed You My Love», skrevet av blant andre den svenske elektropopartisten Karin Park. 18. mai 2013 kom hun på fjerdeplass i den internasjonale finalen med samme låt.
I 2021 så kom hun til en fjerde plass som Nøkken i Maskorama (sesong 2).
Harald Öhquist
Harald Öhquist (født 1. mars 1891 i Helsingfors, død 10. februar 1971) var en finsk jäger og general. Han er mest kjent for sin rolle som sjefen for det II. armékorps (II. Armeijakunta) under vinterkrigen.
Tidlig karriere
Harald Öhquist ble født den 1. mars 1891 i Helsingfors i Storfyrstedømmet Finland. Han var sønn av professor Johannes Öhquist (6.12.1861 St. Petersburg – 15.10.1949 Wolfach, Tyskland) og Helene o.s. von Collins. I 1908 begynte han på Helsingfors universitet, og i 1914 bestod han avgangseksamenen ved det juridiske fakultetet.
I 1921 ble han forfremmet til oberstløytnant og i 1925 til oberst. Mellom 1924 og 1925 studerte han ved Krigshögskolan KHS i Sverige. Mellom 1925 og 1933 var han sjefen for 2. Divisioona, og i 1930 ble han forfremmet til generalmajor. I 1936 ble han forfremmet til generalløytnant.
Vinterkrigen
Ved utbruddet av vinterkrigen den 30. november 1939 var Öhquist sjefen for II. Armeijakunta, som var ansvarlig for forsvaret av vestsiden av det karelske nes. Med mangelvare på ammunisjon og andre forsyninger klarte han å forhindre at russerne brøt igjennom Mannerheimlinjen ved Summa i desember 1939.
Honam kraftverk
Honam kraftverk er et varmekraftverk i provinsen Sør-Jeolla i Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 500 MW fordelt på 2 like store blokker / turbiner. Brenseltypen er kull og tungolje. Operatør er Korean East-West Power Co. Utbyggingen skjedde omkring 1970–1973.
Harald Öhquist
Vinterkrigen
Allerede fra begynnelsen av krigen var det klart at forholdet mellom forsvarssjefen, marskalk Mannerheim, og sjefen for armeen på det karelske nes (Kannaksen Armeija), generalløytnant Hugo Österman, var anspent, og at dette til tider førte til konfrontasjoner mellom dem. I et av de største konfrontasjonene mellom dem ble Öhquist, som hadde mange andre og bedre ting å gjøre, ble beordret til å delta, når Mannerheim anklaget Österman og anklaget hans halvhjertede oppfølgning av ordre for å ha resultert i sammenbruddet av Mannerheims buffersonestrategi.
I løpet av desember foreslo både Öhquist og Österman at man skulle utføre et motangrep mot russerne, og etter at russernes første angrep mot Mannerheimlinjen hadde blitt stoppet, ble planene for et motangrep utført av II. Armeijakunta iverksatt. Da motangrepet startet den 23. desember viste det seg at angrepet hadde alvorlige feil allerede i begynnelsen, og kollapset i løpet av noen timer.
Öhquist forsvarte angrepet i sine memoarer, da han mente at angrepet ga de finske offiserene og underoffiserene verdifull kamperfaring, men han skrev også at han ble nødt til å gå med på å støtte motangrepet, ellers ville han bli avløst som korpssjef. Han hadde også insistert at angrepet skulle utføres av en stor del av de uthvilte troppene av 6. Divisioona, men Mannerheim ga først tillatelse til bruken av divisjonen etter 48 timer, og da 23. desember var det tidligste de kunne utføre motangrepet, var det umulig for 6. Divisioona å komme frem til fronten i noen organisert orden.
Russerne angrep Mannerheimlinjen igjen med fornyet styrke i februar 1940, og i et møte den 14. februar 1940 diskuterte Öhquist, Österman og Mannerheim ble de enige om at den sovjetiske «bulen» ved Lähde kunne ikke elimineres, men ellers var det stor uenighet mellom de tre partene. Österman oppfordret at de finske styrkene skulle trekke seg tilbake til baklinjen som gikk igjennom Viborg (Taka-asema), mens både Öhquist og Mannerheim mente at de finske troppene kun skulle trekke seg tilbake til den halvferdige mellomliggende linjen mellom Mannerheimlinjen og baklinjen, kjent som Väliasema. Mannerheim henvendte seg heretter direkte til Öhquist for å diskutere taktikk, noe som stred med kommandokjeden da Öhquist var Östermans underordnede. Bruddet var et av de mange tegnene på det anspente forholdet mellom Mannerheim og Österman som hadde forverret seg i de siste ukene.
Den 15. februar 1940 hadde de sovjetiske styrkene for alvor brutt gjennom Mannerheimlinjen, og da var det tydelig at Österman hadde falt fra Mannerheims favør, og hans egen selvtillit ble ytterligere forverret av nyheten om at hans kone hadde blitt alvorlig såret i et sovjetisk flyangrep. Den 19. februar etterfulgte han generalløytnant Hugo Österman som sjefen for armeen på det karelske nes (Kannaksen Armeija), mens general Erik Heinrichs overtok posten som sjefen for II. Armeijakunta.
Senere karriere
Mellom 1940 og 1941 var han generalinspektør for militær opplæring. I 1941 ble han utnevnt av Mannerheim til forsvarssjefens representant i Oberkommando der Wehrmacht, en post han holdt til 1942. Mellom 1942 og 1944 var han igjen sjefen for Kannaksen Armeija. Etter krigen var han igjen sjefen for generalinspektør for militær opplæring, og i 1950 mottok han en æresdoktorgrad ved Helsingfors universitet. I 1951 trakk han seg fra aktiv tjeneste.
Harald Öhquist døde den 10. februar 1971.
Kilder
Rita Öhquist
Thorkild Fjeldsted
Thorkild Jonsson Fjeldsted (født 30. november 1741 på Island, død 19. november 1796 i Trondheim) var en islandsk jurist og amtmann.
Fjeldsted var født på Island, han ble student i 1762 og tok juridisk eksamen 1766. Han var dommer på Island i en periode og fra 1769 til 1772 var han lagmann på Færøyene. Etter dette kom han til Norge. Fra 1772 besatte han embetet som amtmann i Finmarkens amt. Fra 1778 var han amtmann på Bornholm og i 1780 lagmann i Kristiansand. Fra 1786 til 1795 var han stiftsamtmann i Trondhjem. Fra 1774 var han medlem av Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab. I 1783 ble han tildelt gullmedalje fra Landhusholdningsseskabet for en avhandling med forslag til nye handelsinnretninger på Island.
Sæbø (Møre og Romsdal)
Sæbø var administrasjonssentrum i den tidligere kommunen Hjørundfjord, som ble slått sammen med Ørsta i 1964. Det kan slås fast at Sæbø og spesielt gårdene ut mot selve Hjørundfjorden - som Flatneset aller lengst i nord, heller regner seg som en del av Hjørundfjorden enn av Ørsta den dag i dag.
Sæbø skole har både barneskole- og ungdomsskoletrinn. Elever fra Bondalen, Norangsdalen, Store Standal og Trandal går på denne skolen. Skolen ble etablert i 1958.
I Sæbø ligger Hjørundfjord kirke med gravlund. Sæbø var administrasjonsenter i tidligere Hjørundfjord kommune.
Reiseliv
Det ligger to campingplasser og hotell i Sæbø. Sæbø ligger i hjertet av Sunnmørsalpene og egner seg som en base for fjellturer, naturopplevelser og fjordturer. Fra fergekaia går det ferge over Hjørundfjorden til Lekneset ved Norangsfjorden.
Scarlett Johansson bodde på Sæbø i mai 2019, under innspillingen av Marvel-filmen Black Widow.
Erling Vegusdal
Få, om noen, har i en slik grad bidratt til å ta vare på historien om Beiarn som Vegusdal. Hans bøker omhandler samfunnsbeskrivelser, geografi og historie samt en bred framstilling av folklore og kulturstoff fra Beiarns fjerne og nære historie. Han mottok Beiarn kommunes kulturpris i 1982.
Sverre Digerud
Sverre Stømner Digerud (født 7. januar 1989) er en norsk fotballspiller som debuterte for Kongsvingers A-lag i Adeccoligaen da han kom inn som innbytter mot Sarpsborg Sparta 13. april 2008. Han scoret sitt eneste mål i offisiell kamp mot Notodden 27. juli samme år. Etter 2009-sesongen gav han seg med fotball på toppnivå for å prioritere studier.
Gullruten 2004
NRKs barneprogram Barnas supershow fikk to priser mens komiker Trond Kirkvaag ble tildelt hedersprisen.
Sverre Digerud
Han har erfaring fra spill for Norges G16, G17 og G18 landslag.
Gullruten 2004
Nominerte
Beste underholdningsprogram
Beste reality/dokusåpe
Beste TV-drama (dramaserie, situasjonskomedie eller såpe)
Beste humorprogram
Beste barne- eller ungdomsprogram
Beste magasin-eller kulturprogram
Beste faktaprogram
Beste aktualitetsprogram (nyheter, sport og debatt)
Beste TV-dokumentar
Beste kvinnelige programleder
Beste mannlige programleder
Beste nyhets- eller sportsanker
Årets nyskapning
Kunståret 1298
Kunståret 1298 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1298.
Dødsfall
…
1298 in art
Poryong kraftverk
Poryong kraftverk er et varmekraftverk i Boryeong i provinsen Sør-Chungcheong, Sør-Korea. Det har en installert produksjonskapasitet på 4000 MW fordelt på 8 like store blokker med gass- og damp turbiner. Det ytes 2.000 MW fra kulldrift og 2.000 MW fra gassdrift. Årsproduksjonen er 27,8 TWh kraft. Brenseltypen er kull og LNG. Operatør er Korean Midland Power Co. Utbyggingen skjedde omkring 1983–2008.
Teknologien er delvis levert av Toshiba. Anlegget er et av verdens kraftigste kullkraftverk.
Hellas under Sommer-OL 1924
Hellas under Sommer-OL 1924. Nitten sportsutøvere fra Hellas deltok i boksing, fekting og friidrett under Sommer-OL 1924 i Paris. OL-troppen besto av tolv friidrettsutøvere, seks fektere og en bokser. De vant ikke noen medaljer.
Wrocław erkebispedømme
Wrocław erkebispedømme ble grunnlagt i år 1000 og er dermed et av Polens eldste bispedømmer. Det ble opphøyet til erkebispedømme i 1930.
Kjegle
En rett sirkulær kjegle kan tenkes frembrakt når en rettvinklet trekant dreier seg om en av de rette sidene. En hvilken som helst kjegle kan tenkes frembrakt når en linje står stille i den ene enden og beveger seg langs en sirkel eller ellipse i den andre enden.
Wrocław erkebispedømme
Historie
Grunnleggelsen skjedde samtidig med opprettelsen av Gniezno erkebispedømme og den polske kirkeprovinsen. Biskopen i Wrocław var ansvarlig for landskapet Schlesien. Frem til 1051 var biskopene lite akseptert av den fremdeles stort sett hedenske befolkningen og måtte tilbringe flere år på flukt.
Kjegle
Formler
Volumet V av et kjegle er en tredjedel av bunnflatearealet b multiplisert med høyden h (den vinkelrette avstanden fra basen til spissen).
Wrocław erkebispedømme
Historie
Etter at hertug Henrik IV av Polen i 1290 godtok biskopens verdslige herredømme over hertugdømmet Nysa, førte biskopene tittelen fyrstbiskop. 1348 aksepterte fyrstbiskopen kongen av Böhmen som lensherre. Bispedømmet var dermed, selv om det på det kirkelige plan fremdeles lå under den polske metropolitten i Gniezno, blitt en del av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Men selv om biskopene beholdt sine verdslige besittelser og fortsatte å føre fyrstbiskop-tittelen (faktisk helt frem til 1918), ble de aldri riksumiddelbare, dvs. var ikke riksfyrster.
Kjegle
Formler
Volumet av en sirkulær kjegle regnes altså ut med følgende formel: der r = radius og h = høyde.
Wrocław erkebispedømme
Historie
På 1430-tallet ble store deler av Schlesien reformert. Bare de sydligste delene, som også omfattet hertugdømmet Nysa, forble katolske. Etter at Schlesien i 1526 sammen med Böhmen kom til huset Habsburg, var katolisismen igjen på fremmarsj. Etter den første schlesiske krig kom mesteparten av Schlesien i 1742 til det protestantiske Preussen. Bispedømmet Breslau, som det het på tysk, var nå delt mellom Preussen og Østerrike. Pave Pius VII reagerte på dette i 1821 ved å eksemptere bispedømmet, dvs. løse det fra erkebiskopen i Gniezno og stille det umiddelbart under Den hellige stols administrasjon. Samtidig ble bispedømmet utvidet med Brandenburg (inkludert Berlin) og Pommern, som siden reformasjonen hadde ligget under det apostoliske vikariat i nord.
Etter første verdenskrig måtte Det tyske rike avstå Schlesiens sydøstlige del rundt byen Katowice til Polen. For dette området ble det derfor i 1922 opprettet en apostolisk administrasjon, som ble opphøyet til Katowice bispedømme i 1925.
Kjegle
Formler
Overflaten av en sirkulær kjegle regnes slik: der r = radius og s = lengden fra sirkelen til apex:
Wrocław erkebispedømme
Historie
Til gjengjeld ble Breslau bispedømme i 1930 opphøyet til metropolitanerkebispedømme over de østlige delene av Preussen, dvs. bispedømmene Ermland (Øst-Preussen), Berlin (Brandenburg og Pommern) og Schneidemühl (Posen/Vest-Preussen). De to sistnevnte ble opprettet samtidig med Breslaus opphøyelse, mens Ermland hadde overlevd fra middelalderens kirkeprovins Riga.
Kjegle
Formler
Et kjeglelegemes massesenter er 1/4 av høyden til aksen.
Wrocław erkebispedømme
Historie
Etter andre verdenskrig ble bispedømmet delt opp i fire apostoliske administrasjoner: tre med sete i Wrocław, Opole og Gorzów for de delene som hadde blitt polsk; og én med sete i Görlitz for den gjenværende tyske delen. Arbeidet til de polske administratorene ble delvis hindret av det kommunistiske styre i Polen. Først i 1972 fikk Wrocław en ny erkebiskop, og forholdene ble tilpasset de nye grensene: Berlin og Görlitz ble løst fra Wrocław; Schneidemühl ble opphevet; Górzow og Opole ble opphøyet til bispedømmer og underlagt Wrocław som suffraganer; og det forhenværende grevskapet Kladsko ble overført fra Praha erkebispedømme til Wrocław. Motsatt ble tsjekkisk Schlesien i 1978 overført fra Wrocław til Olomouc erkebispedømme.
Ved omstruktureringen av Polens bispedømmer i 1992 ble Warmia selv opphøyet til erkebispedømme, Gorzów ble flyttet til kirkeprovinsen Szczecin-Kamień og Opole til kirkeprovinsen Katowice. Som nytt suffraganbispedømme ble Legnica bispedømme utskilt fra Wrocław erkebispedømme. Den siste endringen skjedde i 2004, da suffraganbispedømmet Świdnica ble opprettet av deler av Legnica og Wrocław bispedømme.
Vinter-OL 1994
Vinter-OL 1994 var de 17. olympiske vinterleker og ble arrangert fra 12. til 27. februar 1994 på Lillehammer, etter at byen ble tildelt lekene under Den internasjonale olympiske komités kongress i Seoul 15. september 1988. Dette var andre gang et vinter-OL ble arrangert i Norge, første gang var i Oslo i 1952. Deler av lekene fant i tillegg til Lillehammer også sted på Hamar (der Vikingskipet og Nordlyshallen ble bygd for nettopp dette formålet), i Hafjell i Øyer kommune, i Kvitfjell Alpinanlegg i Ringebu kommune og på Gjøvik (Fjellhallen). Beste nasjon ble Russland med elleve gullmedaljer, mens Norge endte opp med ti gull-, elleve sølv- og fem bronsemedaljer.
Valg av vertsby
Lillehammer ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 94. sesjon i Seoul i Sør-Korea 15. september 1988.
Maskoter
«Vikingungene» Kristin og Håkon var de offisielle OL-maskotene under vinterlekene. De ble tegnet av illustratørparet Kari og Werner Grossmann. 18 norske gutter og jenter på 11 år ble plukket ut etter en landsdekkende konkurranse med 10 000 deltagere for å representere figurene. Maskotene var til stede ved seremoniene i forbindelse med åpninger, medaljeutdelinger osv. Maskotene i 1994 var spesielle fordi de for første gang i olympisk historie var mer enn bare tøydukker.
De 18 som opptrådte i Kristin- og Håkon-skikkelse var:
Medaljestatistikk
Vertsnasjon
Åsne Valland Nordli
Åsne Valland Nordli (født 10. oktober 1975) er en norsk sanger, oppvokst i bygda Norheimsund i Hardanger. Hun startet å synge religiøse folketoner da hun var en liten jente, og lærte kveding av Steffen Eide, Margrete Opheim og Sondre Bratland. Femten år gammel begynte hun selv å undervise ved Ole Bull-akademiet på Voss.
Vinter-OL 1994
Norges medaljer
De norske gullmedaljene kom ved:
Åsne Valland Nordli
Valland Nordli har hatt en rekke konserter på ulike festivaler, blant annet på Bergen Nattjazz, Førde Internasjonale Folkemusikkfestival, Vossajazz, Telemarkfestivalen, Maijazz og under Filmfestivalen i Haugesund. Som 16-åring turnerte hun med Bergen Filharmoniske Orkester. Og i 1998 skrev samtidskomponisten, Magnar Åm, verket Vandrande Himmel spesielt for hennes stemme.
Kronerulling
En enkeltperson kan starte en kronerulling ved at man oppfordrer andre personer til å vise sin støtte i en sak ved å gi minst 1 krone i støtte til formålet.
MOTIV
Redaktør for MOTIV er Kjetil Vesteraas, og redaksjonen består i tillegg til redaktøren av sju frivillige redaksjonsmedlemmer pluss en grafiker.
Åsne Valland Nordli
Valland Nordli har spilt inn tre soloplater i samarbeid med produsent Sigbjørn Tveite. I 2000 var hun med på platen Christmas, utgitt på selskapet Putumayo. Hun har også medvirket på felemusikeren Nils Øklands utgivelse Straum (Rune Grammofon 2000). I 2005 utga hun sammen med pianisten Kristin Skaare juleplaten Lille Messias.
Kronerulling
Kronerulling er f.eks. benyttet i Norge til å støtte enkeltpersoner og familier til å finansiere et økonomisk forsvar i alminnelige straffesaker og/eller for å hindre økonomisk konkurs eller avvikling for idealistiske organisasjoner av sportslig, kulturell, religiøs eller politisk karakter.
Vinter-OL 1994
Norges medaljer
Norske sølvmedaljer kom ved:
Norske bronsemedaljer kom ved:
Italia i Junior Eurovision Song Contest
Italia debuterte i Junior Eurovision Song Contest i 2014 på Malta og vant konkurransen med sangen «Tu primo grande amore», framført på italiensk og engelsk av Vincenzo Cantiello. Dette var første gang siden 2003, da Kroatia vant, at et land vinner konkurransen samme år som de debuterer. Bidraget ble valgt gjennom internt av den italienske kringkasteren Rai Gulp.
Vinter-OL 1994
Vignett
Alle TV-sendingene fra de olympiske lekene på Lillehammer ble innledet med en vignett som ble brukt i flere land. Enkelte land valgte dog å bruke sine egenkomponerte vignetter. Til den offisielle vignetten ble det brukt dansere som opptrådte som ti levende piktogrammer som utførte flere av øvelsene. TV-vignetten spilte på typisk norske naturelementer som snø, nordlys, vinter og vann. Musikken består av mange sjangere og instrumenter som norsk folkemusikk, slåtter, fanfare, samisk joik, lur, rock m.fl. Musikken ble komponert av Geir Bøhren og Bent Åserud.
Nordlig blåhval
Nordlig blåhval (Balaenoptera musculus musculus), også kalt bare blåhval eller vanlig blåhval i Norge, er en underart av blåhval som holder til på den nordlige halvkule, både i Atlanterhavet og i Stillehavet. Denne bestanden har aldri vært særlig tallrik, slik bestanden på den sørlige halvkule en gang var. Størstedelen av bestanden holder til i Stillehavet.
Kronerulling
F.eks. finansierer Wikimedia Foundation driften av Wikipedia ved hjelp av kronerulling.
MOTIV
MOTIV har et opplag på ca. 2 000, og distribueres til alle betalende medlemmer og betalende aktivitetsmedlemmer av Juvente.
Nordlig blåhval
Beskrivelse
Nordlig blåhval er den nest største av blåhvalene. Det er estimert at denne hvalen normalt blir omkring 24-28 meter lang. Kuene blir vanligvis størst og kan trolig veie opp mot 170-180 metriske tonn på det meste. Det vil allikevel være mer typisk at ei fullvoksen ku veier omkring 100-120 tonn, spesielt siden blåhval i dag ser ut til å være generelt mindre enn de var før den store nedslaktingen på slutten av 1800-tallet og i første halvdel av 1900-tallet.
Vinter-OL 1994
Kommentatorer
NRKs kommentatorer under OL-sendingene:
Kritikk av lekene
Til sammenligning ble Sommer-OL i Los Angeles ti år i forveien avviklet uten bruk av skattebetalernes penger. En del kritikk ble også reist rundt spørsmålet om gjenbruk av oppførte anlegg og arenaer. Ettertiden har vist en variabel grad av etterbruk.
Nordlig blåhval
Beskrivelse
Det er usikkert om man kan kalle nordlig blåhval en egen underart eller om den må betraktes som en variant av samme underart som sørlig blåhval. Uansett vil det vitenskapelige navnet være som nå.
Utbredelse
I Stillehavet er denne blåhvalen først og fremst utbredt utenfor vestkysten av det nordlige Mexico og California (Baja California) i USA, samt vest- og nordkysten av Canada og Alaska. Førstnevnte er faktisk den største konsentrasjonen av blåhval i hele verden. Bestanden i Stillehavet er ifølge IUCN ikke sårbar, men avhengig av å være beskyttet.
MOTIV
Kort historikk
MOTIV ble opprettet da Norges Godttemplar Ungdomsforbund (NGU) og Det Norske Totalavholdsselskaps Ungdomsforbund slo seg sammen til Juvente i 1992. Da var MOTIV Juventes organ, og redaktøren ble valgt av landsmøtet og MOTIV var uavhengig av forbundsstyret. Fra og med 2007 fikk landsstyret, daværende forbundsstyret, jobben med å velge redaktør, men redaktøren kan ikke være fra landsstyret.
Vladimir Propp
Bakgrunn
Propp hadde som siktemål å avdekke den gjennomgående strukturen i undereventyret. I undersøkelsen valgte han ut 100 russiske eventyrtekster. Målet var å finne fram til de minste handlingsenhetene i eventyret. Tidligere var motivet ansett for å være den minste handlingsdrivende enhet, men Propp påviste at også motivet kunne løses opp i mindre enheter. Disse enhetene kalte han funksjoner eller motifem, og kan beskrives i generelle termer. Han fant ut at funksjonene kom til syne i en fast, logisk rekkefølge, og kom dermed til det resultat at alle undereventyr var tuftet på den samme, underliggende struktur.
Substansiell versus formalstrukturalisme
Liksom diffusjonsteoretikerne var også Propp gjennom sin strukturalisme opptatt av å finne eventyrets opprinnelseskarakter. Propp mente imidlertid, som et alternativ til kulturvandring (dvs. «diffusjon») fra ulike sentra, at alle undereventyrene egentlig skriver seg fra kun én eneste urtype, med alle de 31 funksjonene intakt. Propp regner således de ulike eventyrtypene utelukkende for å være varianter av denne. Når funksjonene kom i feil rekkefølge eller ikke alle var på plass i undereventret, skyldes det ifølge Propp at den opprinnelige urtypen over tid var blitt utsatt både for adapsjoner og ulike nedbrytende prosesser (= «zersingen»).
Syntagmatisk lesemåte eller både/og-relasjoner
I motsetning til Claude Lévi-Strauss' paradigmatiske lesemåte (verken – eller), er Propps retning basert på syntagmatisk lesning (både – og). Innenfor formalistisk strukturalisme er nettopp handlingsgangen og funksjonenes rekkefølge det sentrale. Den syntagmatiske lesemåte består av en sammenhengende rekke av begrepspar eller motsetninger som etterfølger hverandre på en slik måte at de forårsaker fremdrift i fortellingen: Som funksjonspar kan nevnes: forbud og overtredelse, kamp og seier, forfølgelse og redning, eller som konkret eksempel situasjoen der kongsdatteren forsvinner og det utloves dusør for den som kan bringe henne tilbake.
Nordlig blåhval
Utbredelse
I Atlanterhavet er den utbredt fra Asorene og nordover, i nordvest til Baffinbukta og i nordøst til Spitsbergen. Mest tallrik er den i områdene rundt Island, der den nordvestlige og den nordøstlige poplulasjonenes utbredelsesområder møtes. I perioden 1967–1989 ble det kun gjort 11 observasjoner av blåhval i kystnære norske farvann. Bestanden i Nord-Atlanteren er ifølge IUCN sårbar.
Vladimir Propp
Syntagmatisk lesemåte eller både/og-relasjoner
Påstanden om at den fremgangsrike franske strukturalismen var bygget på Propps strukturalistiske teorier, fikk Lévi-Strauss til å protestere. Han viste til de grunnleggende forskjellene som hersket mellom de to retningene; russisk syntagmatisk og fransk paradigmatisk forståelseshorisont. Samtidig berømmet han sin russiske kollegas pionerinnsats på området. Gjennom Propp syntagmatiske lesemåte avtegnet handlingsgangen seg som en lang rekke motiver som avløste hverandre. Her spilte det f.eks. ingen rolle for motivet «bortføring» hvorvidt den som røvet prinsessene vekk fra kongsgården var et skogtroll, et sjøuhyre, en drage eller nordavinden. Og nettopp her var det at de to lesemåtene skilte lag. Lévi-Strauss ville nemlig gjøre hvert av elementene; jord, sjø, ild og luft til egne studieobjekter. Propp svarte på Lévi-Strauss' artikkel med et debattinnlegg hvor han påviste at uenigheten i tilnærmelsesmåte utelukkende skyldtes at de analyserte vidt forskjellige diktgenre.
Nordlig blåhval
Bestand
Norsk Polarinstitutt estimerer totalbestanden til ca. 6 000 dyr, hvorav ca. 600-1 500 i det nordlige Atlanterhavet (helst rundt Asorene og Island). Størsteparten av bestaden holder til i det nordlige Stillehavet. Mest tallrik er populasjonen utenfor Mexico/California. Både den islandske og den meksikansk/californiske populasjonen har vist en stigede tendens, men ellers er det små tegn til økning i bestanden.
Vladimir Propp
Syntagmatisk lesemåte eller både/og-relasjoner
Mens franskmannen viet studiene til énepisodiske myter og sagn, var det i første rekke de flerepisodiske undereventyrene som var gjenstand for russerens egen forskning.
Lévy-Strauss sørget for å sammenstille debatten i et eget skrift, og i et etterskrift at han ikke ønsket å videreføre uenigheten: Dere som har lest essayet jeg skrev i 1960 om Propps pionerarbeid i et hefte av en italiensk utgiver, kan neppe ha unngått å forstå det slik det var ment å være: en hyllest gitt til en stor oppdagelse som kom et kvart århundre forut for alle bestrebelser gjort av andre, også mine egne bidrag i samme retning.
Nordlig blåhval
Bestand
Den internasjonale hvalfangstkommisjonen totalfredet den nordatlantiske bestanden i 1955, mens stillehavsbestanden først ble fredet mot slutten av 1966.
Vladimir Propp
Syntagmatisk lesemåte eller både/og-relasjoner
Det er derfor jeg noterer med såvel overraskelse som skuffelse at den russiske vitenskapsmann, til hvis fortjenestefulle bragder jeg trodde å ha gitt anstendig tributt, har sett et ganske annet innhold i mine ord: ikke en ærbødig diskusjon rundt noen teoretiske og metodologiske aspekter angående hans eget arbeid, men som et sjofelt angrep.
Åsne Valland Nordli
Åsne Valland Nordli er i dag bosatt på Stange i Hedmark, hvor ektemannen Andreas Nordli er leder for Ungdom i Oppdrag. Hun bodde i fem år i havnebyen Constanta i Romania der hun sammen med sin mann og lokale aktører drev kristne humanitære prosjekter blant gatebarn. Hun har skrevet boka Mine minste om sine erfaringer blant gatefolk og gatebarn i Romania.
Vladimir Propp
Syntagmatisk lesemåte eller både/og-relasjoner
Jeg ønsker ikke å inngå i en polemikk med ham på dette feltet. Det er opplagt at han ved å omtale meg som filosof ignorerer alt mitt etnografiske arbeide, hvor en givende utveksling av synspunkter kunne ha tatt utgangspunkt i våre respektive bidrag til studiet og ulike fortolkninger av muntlig tradert stoff.
Åsne Valland Nordli
Diskografi
Åsne Valland Nordli har gitt ut tre soloplater og en duoplate: Hun medvirker ellers på følgende utgivelser: