cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Per Fredrik Kjølner
Per Fredrik Kjølner (født 14. februar 1953 i Tønsberg, Vestfold) er en norsk gitarist, produsent og låtskriver. Han er gift med krimforfatter Lene Lauritsen Kjølner.
Han startet sin musikerkarriere i bandet Wasa i Tønsberg i 1969. Da Kjølner flyttet til Bergen i 1973 startet han opp bandet After Eight sammen med Jørn Kalvik (vokal), Tarjei Flotve (trommer) og Stein Pedersen (bass). Dette bandet ble oppløst i 1976. Kjølner var med på å starte rockebandet Tornerose samme år, og de holdt det gående til 1981. Bandet kom blant annet på 2.-plass i NM i rock i 1979. Kjølner flyttet etter hvert hjem til Tønsberg og startet da Big Spenders, et band bestående av Jørn Kalvik, Per Eriksen og Terje Brendsrød. I 1988 kom Håvard Hervik inn som vokalist og overtok etter Kalvik. Bandet ga ut to LP-er - én med Kalvik og én med Hervik fram til det ble oppløst i 1989. Kjølner ga ut CD-en Hook, Line and Sinker som et soloprosjekt, men under Big Spenders' navn. I 2012 gjenoppsto Big Spenders med Jørn Kalvik på vokal, Halvard Olsen på bass og Håkon Hansen på trommer.
Kjølner har opp gjennom årene jobbet med en rekke prosjekter, blant annet flere barneplater. Han var involvert i Den lille traktoren Gråtass, der han skrev og produserte musikk i en periode på ti år. Han utga fire CD-er og musikk til en spillefilm. Han har vært deltaker i Melodi Grand Prix ved to anledninger, i 1994 og 1995 med henholdsvis sjette- og femteplass. Han har jobbet med den norske countrysangerinnen Bente Bøe. og ga i den forbindelse ut flere CD-er på Texas-baserte Comstock Records. En av låtene vant en pris i spansk radio. Av andre prosjekter kan nevnes Rubbel & Beat, Lilleby Brannstasjon og Kråketinget.
I 1984 startet Kjølner lydstudioet «House of Hits». Det har senere skiftet navn til «Lyd- og Tekstmakeriet». I forbindelse med studiodriften har han jobbet med, og vært tekniker ved, flere produksjoner, blant annet for Lars Martin Myhre, Arild Nyquist, Odd Børretzen, Anita Hegerland og Louis Jacoby.
Kjølner har låtskriverkontrakt med Sony Publishing i Stockholm. Han har utarbeidet lydillustrasjoner og låter til Lene Lauritsen Kjølners krimbøker, låtene «Olivias tema» og «Vals fra Ankerholmen». Høsten 2014 deltok han på NRK i programserien The Hit med låten «Precious Mary Wilson».
Fra og med vinteren 2016 har han også gått inn som gitarist i ny besetning av bandet The Beatniks, der han også bidrar som låtskriver og produserte albumet som kom i 2020 samt EP-en fra 2021. Øvrige medlemmer her er: Svein Finjarn, Jensen Bjørn, Bjørnar Strøm, Per Bakkelund og Tom Arild Andersson. Bandet hadde 60-årsjubileum i 2021 og feiret dette med en storstilt turné.
Ruohtesvágge
Ruohtesvágge er et cirka 17 kilometer langt dalføre i Sarek nasjonalpark i Sverige. Dalføret befinner seg mellom fjellene Ruohtes og Sarektjåhkkå. Ruohtesvágge strekker seg fra den øvre Rapadalen til grensen mot den nordlige delen av Stora Sjöfallets nasjonalpark.
Tebbs Lloyd-Johnson
Terrence «Tebbs» Lloyd-Johnson (født 7. april 1900, død 26. desember 1984) var en sveitsisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Legemiddelassistert rehabilitering
Vitenskapelig bakgrunn for substitusjons-behandling
Ved å erstatte illegal og uregelmessig bruk av opiater (som regel heroin) med regelmessig administrasjon av langtidsvirkende legeforskrevne opioider, oppnås mer stabil binding til opioidreseptorene i sentralnervesystemet. Opiatavhengige opplever dermed ikke lenger abstinens, og trangen til å bruke opiater blir betydelig mindre. Opiatavhengighet regnes å være en kronisk lidelse, og behandlingen er derfor i prinsippet ment å være livslang.
Tebbs Lloyd-Johnson
Lloyd-Johnson vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass på 50 kilometer kappgang bak svenske John Ljunggren og Gaston Godel fra Sveits. Han er den eldste olympiske medaljevinneren i friidrett med alderen 48 år og 15 dager.
Legemiddelassistert rehabilitering
Praktisk gjennomføring
Det mest brukte medikamentet er metadon, som på grunn av sin lange halveringstid kan inntas sjeldnere enn heroin. Ulempen er at det er en opioidreseptor-fullagonist. Dette medfører en ikke ubetydelig fare for overdose, særlig i kombinasjon med andre opioider og/eller alkohol. Den partielle opioidagonisten buprenorfin (Subutex eller Suboxone) er langt tryggere og brukes i stadig større utstrekning. Det er fremdeles uklart om det er forskjell mellom metadon eller buprenorfin når det gjelder behandlingsresultat. I Tyskland, Nederland, Storbritannia, Canada, Spania og Sveits gjennomføres også opiatsubstitusjon med heroin. I tillegg har et prøveprosjekt nylig startet i Danmark. I Østerrike har en etterhvert fått god dokumentasjon på at et meget langtidsvirkende morfinpreparat som kan doseres en gang daglig (Substitol) kan ha bedre effekt enn metadon.
Siden metadonbehandling systematisk ble satt i gang i 1963 er effekten godt dokumentert. Behandlingen redder liv i form av redusert antall overdoser og komplikasjoner knyttet til injisering av illegale rusmidler. Bruken av heroin og kriminell aktivitet reduseres betraktelig. Det er også vist at substitusjonsbehandling uten andre tiltak gir økt livskvalitet for rusmiddelavhengige. Mye taler for at andre tiltak enn medisinering alene er nødvendig for å oppnå større grad av integrering i normalsamfunnet og mulighet for å fungere i arbeidslivet.
Henvisningsprosessen
To veier finnes: Leger kan henvise til LAR, eller sosialkontoret kan søke om LAR.
Lege sender en medisinsk henvisning til spesialisthelsetjenesten. Når spesialisthelsetjenesten har mottatt henvisningen har legen delt det medisinske ansvaret. I mellomtiden bør pasienten stabiliseres med erstatningsmedisin. Førstevalget er buprenorfin (Subutex, Suboxone, Temgesic) men også morfin fortrinnsvis depottabletter. (Se nedenfor Substitusjonsbehandling utenfor LAR).
Sosialetaten kan sende såkalt søknad om LAR til regionalt LAR-senter. Under ingen omstendigheter skal sosialkontoret forsinke medisinsk behandling, og pasienten bør umiddelbart kontakte lege.
Dersom pasienten trenger sosiale ytelser er det en fordel at lege og sosialetat etablerer en såkalt ansvarsgruppe for å følge opp pasienten. Pasienten bestemmer hvem som skal delta i ansvarsgruppen.
Spesialisthelsetjenesten skal behandle legens henvisning og sosialkontorets søknad innen 30 dager etter den er mottatt. Ved alvorlig sykdom med fare for liv og helse skal spesialisthelsetjenesten foreta vurdering raskere, og ved ufullstendig henvisning er det spesialisthelsetjenestens plikt å innhente opplysninger ev. innkalle pasienten til konsultasjon jfr. spesialisthelsetjeneste-loven.
For å kunne bli tatt inn i LAR skal følgende kriterier være oppfylt:
Substitusjonsbehandling utenfor LAR
Helse- og omsorgsdepartementet har åpnet for at legemidler kan rekvireres som et ledd i en tidsavgrenset, klart definert og tverrfaglig nedtrappingsplan. Vilkåret for rekvireringen er at nedtrappingsplanen skal være utarbeidet i samarbeid med spesialisthelsetjenesten før substitusjonsbehandlingen startes. Nedtrapping kan iverksettes så sant det lages en strukturert behandlingsplan for en begrenset periode (jfr. Nasjonal retningslinje for legemiddelassistert rehabilitering ved opioidavhengighet. IS-1701, side 100). Såkalt "ventemedisin" er ikke lenger tilgjengelig.
Plankalkül
Plankalkül (tysk: Plan Calculus) regnes for å være det første programmeringsspråket. Plankalkül ble skapt i Tyskland i 1943–1945, muligens så tidlig som i 1941, av computer-pioneren Konrad Zuse til hans Z3 og Z4 computere.
Legemiddelassistert rehabilitering
Substitusjonsbehandling i LAR
I starten av behandlingen er det relativt rigide kontrollrutiner. Det tas hyppige urinprøver for å avdekke eventuelt bruk av andre rusmidler. Metadonløsning drikkes under oppsyn på lokalt apotek eller metadonsenter. Dersom metadonbrukerne ikke bruker andre rusmidler tillates det etter en tid at man kan ta med seg metadonet hjem, og urinprøvekontrollene blir sjeldnere.
Spesialisthelsetjenesten har plikt til å utarbeide en individuell plan sammen med LAR-pasienten og samarbeidspartnere.
Plankalkül
Plankalkül ble først implementert i praksis i 2000, av en gruppe fra Freie Universität Berlin – fem år etter Zuses død.
Legemiddelassistert rehabilitering
Substitusjonsbehandling i LAR
Ved substitusjonsbehandling bør fastlegen ilegge kjøreforbud, og informere fylkeslegen som da skal sørge for at førerkort beslaglegges. Pasienter som er stabilisert på erstatningsmedisin kan få førerkortet tilbake etter 6 mnd.
Eksklusjon fra substitusjonsbehandling i LAR øker dødelighet
Leger har brukt substitusjonsbehandling til formål utover de rent medisinske, og har som straff inndratt medisin dersom pasienter utøver eller truer med vold, dersom de har en omfattende bruk av andre rusmidler, dersom de driver med omsetning av illegale rusmidler, dersom de manipulerer urinprøver eller lurer unna metadon/Subutex for videresalg. [Mangler referanse] Slik inndragning var vanlig før, men det er lovstridig for helsepersonell å straffe kriminelle handlinger ved å inndra livreddende og skadereduserende behandling hos pasienter med en livstruende sykdom. [Trenger ref. til Helsepersonell-loven, Pasientrettighetsloven, Spesialisthelsetjenesteloven, og Menneskerettsloven.] Norsk forskning viser at ved ufrivillig eksklusjon fra substitusjonsbehandling øker dødeligheten. En forskergruppe viser økt dødelighet med 200–500 % [Clausen et al] og en annen [Kornør et al] viste over 2000 % økning.
LAR i Norge – historikk
I Norge har bruken av metadon til behandling av rusmiddelavhengige vært et kontroversielt tema, og nærmest ikke-eksisterende frem til hiv-epidemien begynte å spre seg blant rusmiddelavhengige sprøytebrukere i midten av 1980-årene. Da de første rusmiddelavhengige pasientene begynte å utvikle aids, startet sykehusleger å foreskrive metadon til disse. Et sterkt argument for det var at de aids-syke rusmiddelbrukerne sluttet med sprøyter (metadon inntas oralt i form av en saftoppløsning), og risikoen for at de skulle spre smitten videre med sprøytedeling ble betraktelig mindre. Men på tross av hiv-epidemien tok det ennå noen år før metadonbehandling ble alminnelig tilgjengelig for heroinavhengige i Norge. Det var fortsatt sterke krefter i samfunnet som sto i mot denne formen for behandling.
I Norge hadde all behandling av rusmiddelavhengige vært basert på total rus– og medikamentfrihet, og argumentet var at det var lite hensiktsmessig å behandle rusmiddelavhengige med å gi dem mer rusmidler. Men utover første halvdel av 1990-årene begynte noe som skulle medvirke til å snu opinionen mot metadonbehandlingen; overdosestatistikken fikk et voldsomt oppsving, spesielt i Oslo, og i tillegg økte elendighetene og sykeligheten til rusmiddelavhengige sterkt. Resultatet av dette ble at regjeringen beordret igangsetting av et prøveprosjekt i Oslo. 50 av de tyngst belastede rusmiddelbrukerne skulle få delta i et tre-åring forsøksprosjekt med metadonbehandling.
For å hente råd rettet man blikket mot Sverige som hadde hatt metadonbehandling av opiatavhengige siden 1960-årene. Det var også en svensk lege som fikk ansvaret for dette pilotprosjektet; dr. Olof Blix. I 1996, da forsøksprosjektet var ferdig og evaluert, ble det konkludert med at det var så vellykket at man skulle utvide metadonbehandlingen til å gjelde hele landet, og da på permanent basis. Etter modell fra Sverige er det opprettet flere regionale sentra som dekker hele landet.
Status – videre utfordringer
31. desember 2009 var det 5,383 personer i LAR i Norge. Behovet antas å være større (ca. 7–10,000), og det er ventelister for å komme inn i behandling. Behandlingen er fortsatt tuftet på ideen om total rusfrihet, men i praksis viser det seg at svært mange LAR-klienter ikke klarer å avslutte skadelig bruk av rusmidler. Det var tidligere knyttet mye usikkerhet til tolkningen av kriteriene for inntak og utskrivning i LAR. Det var særlig problematisk at det var regionale forskjeller i utøvelsen av forskriftene. Etter at ny retningslinje for LAR trådte i kraft per 1. januar 2010 er kriteriene for inntak og utskrivning blitt tydeligere, og intensjonen er at dette skal jevne ut regionale forskjeller.
Det har vist seg å være en viss lekkasje av substitusjonsmedikamenter fra enkelte LAR-pasienter til rusmiljøene. Statistikk fra Folkehelseinstituttet viser at bare 16 % av metadonrelaterte dødsfall i Norge i perioden 1992–2004 skjedde blant pasienter i LAR. De fleste av de øvrige 114 som døde, var personer utenfor LAR som det er grunn til å tro på ulovlig vis hadde skaffet seg metadon forskrevet i forbindelse med LAR. Fremdeles dør flere titalls mennesker årlig i Norge på grunn av metadon, som regel i kombinasjon med andre rusmidler, særlig benzodiazepiner, alkohol eller andre opioider. For Subutex er dette trolig ikke et problem. Det er ikke kjent i hvor stor grad metadon eller buprenorfin på avveie fører til nyrekruttering av opioidavhengige.
Moriusaq
Moriusaq (også: Moriussaq) er en liten bygd med to innbyggere i Qaasuitsup kommune i Nord-Grønland, ca. 30 km fra Thule Air Base.
Jakt- og fangstmulighetene i området er bra, spesielt fisk, sel og isbjørn. I den siste tiden har noen familier flyttet bort, spesielt til Qaanaaq, der infrastrukturen er bedre. I 1998 hadde bygda ca. 40 innbyggere.
Innbyggerne har både TV og radiomottak, private telefoner og en liten kraftstasjon for strøm. Moriusaq har en liten butikk, skole, kirke og et bibliotek. Hvert år besøkes landsbyen av en lege og en tannlege.
Innherredsferja
Innherredsferja AS var en norsk fergeoperatør på Trondheimsfjorden. Den opererte fergesambandet mellom Levanger og Hokstad, som forbant Ytterøy til fastlandet, og fergesambandet mellom Vangshylla og Kjerringvik, som forbant Inderøy og Mosvik. Selskapet opererte syv ferger gjennom dets historie, og hadde opp til tre i drift samtidig, inkludert en reserve. Selskapet hadde kontorer på Levanger.
Selskapet ble grunnlagt i 1957 og begynte en tjeneste mellom Venneshamn, Kjerringvik, Vangshylla, Hokstad og Levanger. Opprinnelig var selskapet eid av en blanding av kommuner, fylket og privatpersoner og -selskaper. I 1964 ble selskapets rute delt i to, begge med étt samband. Etter at Skarnsundbrua ble åpnet i 1991, ble fergesambandet mellom Vangshylla og Kjerringvik stengt. I 2005 ble selskapet overtatt av Fosen Trafikklag, etter at staten bestemte at ruten skulle på anbud. Denne ble tapt til Nor-Ferjer, og selskapet opphørte driften ved utgangen av 2006.
Voldgift
Voldgift er en form for privat rettergang der en tvist løses av en voldgiftsrett i stedet for av de alminnelige domstoler. En voldgiftsbehandling foregår stort sett på samme måte som en rettssak. Voldgiftsretten har én eller flere dommere, det er en part som er saksøker og den annen part er saksøkt og voldgiftsretten avsier en dom i saken. Den viktigste forskjell fra vanlig rettergang er at dommerne er oppnevnt av partene.
Voldgift er vanlig i forretningsforhold og grunnen til at den avgjørelsesformen foretrekkes er at tvisten kan løses for lukkede dører, dvs. uten at det blir kjent hva partene tvistes om. En annen fordel er at saken oftest får en endelig avgjørelse relativt hurtig fordi en voldgiftsdom som hovedregel ikke kan ankes. Særlig mellom næringsdrivende er det ofte viktig å få lagt uenigheten bak seg og få en rettskraftig avgjørelse. Den manglende ankeadgang sparer også partene for en del kostnader, men siden partene selv må betale honorar til dommeren(e) vil en voldgiftsbehandling ofte medføre høyere kostnader enn vanlig domstolsbehandling. Normalt krever voldgiftsdommerne at partene innbetaler et forskudd som settes så høyt at det skal dekke alle honorarene og andre kostnader voldgiftsretten har.
Norge
Voldgift vil normalt følge av en avtale mellom partene som foreskriver voldgift for å løse fremtidige tvister som måtte oppstå mellom dem, men voldgift kan også avtales etter at det er oppstått en tvist som partene ikke selv makter å løse. I forbrukerforhold regnes voldgift som risikabelt for forbrukeren fordi kostnadene kan bli svært høye og det ikke er mulighet for fri rettshjelp. Voldgiftsloven § 11 bestemmer derfor at voldgiftsavtaler inngått før det er oppstått tvist, er ugyldige, og det samme følger av en del andre lover, for eksempel husleieloven § 12-1. Av voldgiftsloven § 11 følger det også at en voldgiftsavtale med en forbruker skal nedfelles i et skriftlig dokument som undertegnes av begge parter, dvs. ikke som en del av en større avtale.
Når dommen ikke kan ankes, noe som er hovedregelen der noe annet ikke følger av partenes avtale, vil voldgiftsrettens avgjørelse ha samme virkning som en rettskraftig dom avsagt av de alminnelige domstoler. Den er således tvangsgrunnlag for kravet som er avgjort i saken, se tvangsfullbyrdelsesloven § 4-1 bokstav d.
I stedet for voldgift kan partene avtale en oppmann eller megler som får til oppgave å forsøke å få til en enighet (forlik) og/eller fatte en avgjørelse av tvisten.
I større bygge- og anleggskontrakter er det vanlig å ha bestemmelser om voldgiftsbehandling og oppmann. Dette er gjort bl.a. i Norsk Standard med alminnelige kontraktsbestemmelser, så som NS 8405 og de tidligere utgavene av standarden, bl.a. NS 3430.
Kingsley Amis
Kingsley Amis (født 16. april 1922 i Clapham, død 22. oktober 1995 i London) var en britisk forfatter, poet, kritiker og lærer. Han skrev mer enn 20 romaner, seks bind med poesi, en selvbiografisk bok, flere noveller, manus for radio og fjernsyn, sammen med andre tekster innenfor sosiale emner og litteratur. I henhold til hans biograf, Zachary Leader, var Amis «den flotteste vittige romanforfatteren i England på den andre halvparten av 1900-tallet.»
I 2008 rangerte avisen The Times ham som den niende på listen over de femti beste britiske forfattere siden 1945. I 1946 ble Amis medlem av det britiske kommunistpartiet. Amis ble tildelt utmerkelsen Order of the British Empire for sine mange litterære arbeider.
Han var far til den engelske romanforfatteren Martin Amis.
Bakgrunn
Kingsley Amis ble utdannet ved City of London School og i april 1941 begynte han ved University of Oxford, hvor han studerte engelsk språk. Etter bare ett års studier, i juli 1942, ble Amis innkalt til militærtjeneste. Etter å ha tjenestegjort i Royal Corps of Signals under den andre verdenskrig, returnerte Amis til University of Oxford i oktober 1945 for å studere videre til sin akademiske grad.
I 1946 møtte Amis sin framtidige ektefelle Hilary Bardwell og de giftet seg i 1948 kort tid etter at hun ble gravid med deres første barn, Philip.
Karriere
I 1963 hadde Amis et kjærlighetsforhold med Elizabeth Jane Howard som også var forfatter. Amis og hans kone Hilary ble separert i august, han dro for å leve sammen med Elizabeth Howard. Amis skilte seg fra Hilary i 1965, og giftet seg deretter med Howard senere samme år.
Amis ble adlet av den britiske dronningen i 1990.
Carl Erdmann
Carl Erdmann (født 17. november 1898 i Dorpat i Livland som da var del av Russland, død 5. mars 1945 nær Zagreb) var en tysk historiker som spesialiserte seg på middelalderens politiske og intellektuelle historie.
Kingsley Amis
Karriere
I august 1995 falt han om og legene mistenkte et hjerneslag. Hans medisinske tilstand ble forverret og han ble innlagt på sykehus på nytt, og han døde den 22. oktober 1995 mens han var innlagt på St Pancras Hospital i London. Hans kropp ble kremert og asken hans blir oppbevart på Golders Green Krematorium.
Carl Erdmann
Han studerte først teologi i Berlin med tanke på å bli luthersk prest, men vekslet i 1919 over til historiestudier.
Han gjorde seg særlig bemerket ved sin studie av røttene til korsfarer tanken i den latinske kristenhet («Die Enstehung des Kreuzzugsgedanken»), så vel som hans arbeid med brevsamlinger og korrespondanse blant verdslige og kirkelige eliter på 1000-tallet.
Hans produktive karriere ble avbrutt av hans død (tyfus) i den tyske armes tjeneste mot slutten av annen verdenskrig.
Arius
Arius (gr. Areios) (født ca. 250, død 336) var en oldkirkelig presbyter og teolog i Alexandria, av libysk opphav. Han ble fordømt på Konsilet i Nikea i 325, men vendte tilbake til Alexandria omkring år 334. Arius er kjent som opphavsmann til arianismen, læren om at Jesus, Guds sønn, ble skapt på et gitt tidspunkt og derfor ikke er evig og likeverdig med Faderen, den øverste guddommen.
Biografi
Arius' bakgrunn før 318 e.Kr. er lite kjent. Epiphanius av Salamis skriver at Arius kom fra Libya. Det er vanlig å regne med at han var elev av teologen og filosofen Lucian av Antiokia, som var en origenistisk platoniker. Kildene antyder at han ble ordinert til prestbyter av biskop Achillas. Han sto som nummer to i rang blant prestbyterne i Alexandria, og han gjorde sin tjeneste i Baucalis området i byen. Arius skal ha vært en mann med god moral, ifølge kildene. Videre ble det sagt at at han særlig hadde støtte blant unge kvinner i Alexandria og havnearbeiderne på kaia i Alexandria. De siste skrev han visstnok en rekke sjømannsviser for, med noe kristelig innhold.
I ca. 318 e.Kr. brøt det ut en konflikt i Alexandria mellom Arius og biskopen Alexander, denne striden kalles gjerne for den arianske strid. Arius var ifølge den nevnte Epiphanius ca. 60 år i 318 e.Kr. Det hele startet med at biskopen (patriarken) Alexander holdt en preken der han uttrykte at Jesus var like evig som Faderen. Arius reagerte kraftig på denne påstanden, og det brøt ut strid mellom Arius og Alexander. I 325 e.Kr. ble Arius, sammen med de som var tilhengere av ham – bl.a. biskop Eusebius av Cæsarea, fordømt. I 327 e.Kr. returnerte Arius fra eksil og ble gjeninnsatt på keiser Konstantins befaling, men Athanasius (som var blitt biskop) nektet å gjeninnsette Arius. Arius ble på ny fordømt i 333 e.Kr, og erklært en hedning og fiende av den kristne tro.
I 336 e.Kr., etter å ha blitt kalt til Konstantinopel av keiseren for å rehabiliteres, dør Arius.
Teologi
Arius' teologi er blottet for følelsen av gudsmysteriet. Argumentene hans er mer filosofiske enn teologiske og ved hjelp av en steril logikk nådde han frem til sine konklusjoner om Gud. Først og fremst tenkte ut fra nyplatonske forutsetninger, som for eksempel at Gud er evig og en ukjent monade. Denne forståelsen av Gud er utgangspunktet og leder ham til konklusjonen rent logisk at Sønnen ikke kan være gud på samme måte som Faderen. Hans grunnleggende tese blir da at «det var en gang sønnen ikke var». Et veldig viktig skriftsted for ham i denne sammenheng var Ordspråkene 8,22 «Jeg var det første som Herren frembrakte, hans første verk i fordums tid». I et sitat av Arius fra ca. 320 (overlevert av Athanasius av Alexandria og Epiphanus):
Vadims Vasiļevskis
Vasiļevskis' sølv under Sommer-OL 2004 overrasket mange, ettersom han var den yngste og minst kjente av Lavias tre deltakere. De to andre var Ēriks Rags og Voldemārs Lūsis. Med sitt kast på 84.95 m satte han personlig rekord med to og en halv meter, da han knep OL-sølvet bak den norske gullvinneren Andreas Thorkildsen.
Under EM i friidrett 2006 i Göteborg ble han nummer fire.
Påfuglen
Påfuglen (fra latin Pavo) er et stjernebilde på den sørlige himmelhalvkule.
Xinminshuo
Xinminshuo (Om den nye borger) var et filosofisk-politisk manifest skrevet av den kinesiske forfatter og politiske filosof Liang Qichao i 1902, mot slutten av Qing-dynastiets styre i Kina. Det var et viktig element i Liangs innsats for å presentere den moderne vestlige sivilisasjon for Kina, og fikk betydning for yngre kinesiske intellektuelles tenkning om landets fremtid.
Gustaf von Paykull
Gustaf von Paykull (født 21. august 1757 i Stockholm, død 28. januar 1826) var en svensk friherre og hoffmarskalk, ornitolog og entomolog.
Han var medlem av Det kongelige svenske akademi og grunnlegger av det Naturhistoriske museum (Naturhistoriska riksmuseet) i Stockholm.
Publikasjoner
Hans mest kjent publikasjoner er:
Paykulls samling
Paykull samlet mye, blant annet biller (insekter). Hans store samling befinner seg i det Naturhistoriska riksmuseet i Stockholm. Hans donasjon i 1819, er ett av mest verdifulle tidlige bidrag til samlingen og bestod av de 8 600 insekt arter.
Argusøyne
Argusøyne kommer fra Argus, et latinsk navn på Argos Panoptes («Argos den altseende») i gresk mytologi som er et monster med hundre årvåkne øyne over hele kroppen. Den som har «argusøyne» er i overført betydning svært vaktsom og årvåken. Å følge eller vokte noe med «argusøyne» eller «argusblikk» vil si å observere meget nøye og svært mistenksomt. Argusøynene er ofte kritiske.
I myten fortelles at Hera forvandlet Argos til en påfugl, der øynene angivelig gjenfinnes på påfuglens hale. Dette gjenfortelles i Ovids Metamorfoser.
Uttrykket «argusøyne» brukes bare i flertall.
Ernst G. Mortensen
Ernst Gustav Mortensen (født 17. september 1887 i Christiania, død 13. oktober 1966 i Oslo) var en norsk forlagsmann, kjent for å ha startet mange kjente ukeblader.
Etter å ha studert brevskoler i USA i 1911 startet han i 1914 Norsk Korrespondanseskole (NKS) der han var direktør frem til 1961. Etter iherdig egeninnsats ga dette gode resultater, og ved 50-årsjubileet uttalte han at over 1 million hadde vært innom som elev.
Mortensen grunnla også Nasjonalforlaget i 1928 og utga en del billigbøker der såvel som 6-binderen Kringla Heimsins redigert av Wollert Keilhau 1931–1934. Det var Mortensen som startet Norsk Ukeblad i 1933 med moderne dyptrykk, Norsk Dameblad i 1938, Vi Menn i 1951, Det Nye i 1957. Han startet Ernst G. Mortensens Forlag i 1941, bedrifter som i 1958 ble samlet i ett stort forlag. Fra 1992 har det vært Hjemmet Mortensen.
Visual Basic
Visual Basic er et programmeringsspråk utgitt av Microsoft. Syntaksen er avledet fra programmeringsspråket BASIC.
Ernst G. Mortensen
Hobbyen hans var musikk, og i over 47 år spilte han fiolin og dirigerte i Oslo Handelsstands Forenings orkester, som han ledet i tyve år. På 1920-tallet var han tilknyttet Norsk balalaikaorkester.
Visual Basic
Microsoft kjøpte rettighetene til idéen (Q-Basic), av Alan Cooper i 1988 og videreutviklet den med Coopers hjelp til Visual Basic 1.0, som kom på markedet 20. mai 1991.
Ernst G. Mortensen
Ernst G. Mortensen hadde sønnene Per R, Carl L, Kjell, og komponisten Finn Mortensen. Alle unntatt Finn bidro til driften av forlaget og NKS.
Visual Basic
Språket er beregnet på å utvikle applikasjoner som kjøres under operativsystemet Windows og benyttes også i Microsoft Office som makrospråk, da med benevnelsen VBA (Visual Basic for Applications).
Den nyeste generasjonen kom sammen med Microsoft sitt .NET-rammeverk i 2001 og blir kalt Visual Basic .NET.
Visual Basic .NET skiller seg veldig fra tradisjonell BASIC, ved at det er 100% objektorientert. Dermed kan man si at disse er to forskjellige språk. Visual Basic .NET støtter fremdeles flere av funksjonene som var tilgjengelig i Visual Basic 6.0 gjennom Microsoft.VisualBasic. Men det er kjent at det er ofte veldig vanskelig å konvertere et Visual Basic 6.0 prosjekt til .NET, og som oftest er den raskeste og enkleste måten å flytte et gammelt Visual Basic 6.0 prosjekt til Visual Basic .NET å skrive hele programmet på nytt. Enkelte funksjoner er derimot de samme og Visual Basic .NET inneholder en funksjon for å konvertere gamle Visual Basic 6-prosjekter til .NET. Et tillegg til Visual Basic 6 som forteller hva en må passe på før prosjektet konverteres er også tilgjengelig.
Noen forskjeller man kan nevne, er at Visual Basic i utgangspunktet var et 16-bits programmeringsspråk, men fra og med versjon 4 har vært et 32-bits programmeringsspråk. Det er likevel spor av 16-bitstiden i 32-bitsversjonene. Dette ser man ved at Integer-datatypen er 16-bit i klassisk Visual Basic, i Visual Basic .NET er den 32-bit. Samtidig støtter Visual Basic .NET en funksjon som kalles interfaces, dette ble kun støttet av Visual Basic 6.0 ved import fra COM+/ActiveX DLL-er, og kunne ikke defineres i Visual Basic. Visual Basic 4.0 og fram til 6.0 støttet også klasser, men på en forholdsvis primitiv måte og det var en rekke begrensninger. Blant annet kunne ikke klasser arve, noe som gjør begrepet klasser relativt upassende.
.NET 2.0
I 2005 kom versjon 2.0 av .NET rammeverket. Det gir mange nye muligheter. Hvis noen har lyst til å begynne å programmere Visual Basic .NET gir Microsoft nå bort en express edition av Visual Basic .NET. http://msdn.microsoft.com/vstudio/express/vb/ Det er noen få begrensninger på denne versjonen i forhold til betalversjonen med hensyn til databaser o.s.v. Men det er ikke noe du merker noe til hvis du skal lære deg språket.
Franziska Christine av Pfalz-Sulzbach
Franziska Christine av Pfalz-Sulzbach (født 16. mai 1696 i Sulzbach, død 16. juli 1776 i Essen) var fyrstabbedisse for kvinnestiftene Essen og Thorn. Hennes regjeringstid på nesten femti år var den lengste for en abbedisse i Essen, men var preget av stridigheter med stiftet og byen, som ble forårsaket av hennes rådgivere. Hun grunnla Fürstin-Franziska-Christine-Stiftung, som fremdeles eksisterer og driver et barnehjem hun grunnla i Essen-Steele.
Vestby
Vestby er en kommune i Follo i Akershus som fra 2020 er en del av Viken fylke. Den ligger ved Oslofjorden og grenser til Ås, Frogn, Moss, Indre Østfold og Våler. De fleste innbyggerne bor i Vestby (tettsted) og Son, der førstnevnte er administrasjonssentrum. Øvrige steder i kommunen er Hølen, Hvitsten og Garder. Europavei 6 går gjennom kommunen, og Østfoldbanen har stasjoner i Vestby og Son.
Demografi
Vestby kommune har 18.730 innbyggere pr. 1. kvartal 2022. Kommunen har 140 innbyggere pr km², mot 103,5 innbyggere pr km² i Akershus fylke. 84% av kommunens befolkning bor i tettbygde strøk, mot 89% på fylkesbasis. Andel barn og unge i kommunen (0-17 år) er 25,4%, som er likt som landsgjennomsnittet. 2,7% er over 80 år. Omkring 10% har innvandrerbakgrunn. Kommunen har en sterk folketilvekst og var med 2,7% blant landets 15 kommuner med størst prosentvis folkevekst mellom 2016 og 2017.
Historie
Da jernbanen ble bygd i 1879, vokste det opp en stasjonsby der jernbanen krysser Den Fredrikhaldske Kongevei. Det ble anlagt mølle, bank, kjøpmannsgårder og skole. I 1897 ble Grøstad Dampsag og Høvleri anlagt. Litt sør for sentrum ligger Sundby Gård. Her var det gjestgiveri fra 1700-tallet til 1870. Bondehøvdingen og politikeren Jon Sundby eide i sin tid gården. Hølen ble innlemmet i kommunen i 1943. Dette vedtaket ble bekreftet etter andre verdenskrigs slutt, ettersom slike vedtak fattet i krigsårene i utgangspunktet var ugyldige. Son ble innlemmet i 1965.
Vestby sentrum
Vestby sentrum er et lite område med rådhuset i sentrum. I sentrum finnes i tillegg til administrasjonssenteret, Vestby stasjon og kjøpesenteret "Vestby Storsenter" med litt over 40 butikker. I tilegg finner en bibliotek, legekontor, bank, Vestby Avis, Vestby Tverrfaglige klinikk og Vestby Yogastudio, Vestby dyreklinikk, Family sports club treningssenter, Godset brukthandel, Montér (tidligere Grøstad Sag) og Støkken, Norgesfór (tidligere Vestby Mølle) etc.
Tog
Vestby kommune har to stasjoner; Vestby stasjon ligger i Vestby sentrum, og Sonsveien stasjon ligger rett øst for E6 og syd for Hølen. Stasjonene betjenes av Vys linje R21 mellom Moss og Oslo S, som har halvtimesavganger. Vestby stasjon ble åpnet i 1879 da Østfoldbanens vestre linje ble tatt i bruk. Vestby stasjon ble ombygd og modernisert i 1996 i forbindelse med ferdig utbygd dobbeltspor mellom Ski og Sandbukta. Sonsveien stasjon ble åpnet samme år. Sonsveien stasjon erstattet de tidligere stasjonene i Hølen og Såner. I forbindelse med utbygging til dobbeltspor mellom Ski og Sandbukta ble jernbanetrasseen mellom Kjenn og Såner lagt om og ligger idag parallelt med E6. Den gamle jernbanetraseen er ombygget til gang- og sykkelvei fra Hølen og sydover til Sonsveien stasjon, og har fått navnet Smålensbanen. Den gamle Hølensviadukten hvor jernbanen gikk tidligere er bevart.
Buss
Vestby har flere bussruter som forbinder kommunen:
Fylkeskommunal trafikk
Vei
Firefelts E6 går tvers igjennom kommunen fra nord til sør og forbinder kommunen nordover mot Oslo og resten av det sentrale innlandet og sydover mot Østfold og resten av kontinentet. Helt nord i kommunen er det avkjøring ved det som heter Vestby nord. Ca. 1 km syd for denne ligger avkjøring til Vestby syd, som ligger nærmest Vestby sentrum. Syd i kommunen er det avkjøring til Son. Dagens E6 stod ferdig i 1999 og har syd for avkjøringen ved Vestby syd en annen trasé enn den gamle E6, som også gikk tvers igjennom kommunen. Dagens E6 går parallelt med jernbanen mellom avkjøringen ved Vestby syd og avkjøringen til Son. Den gamle E6 som ligger lenger øst i kommunen er beholdt og har stor betydning som adkomst- og transportvei for næringsområdene på Deli Skog.
Båtforbindelse
Mellom mars og oktober går normalt linje B21 på strekningen Son - Aker brygge. Båten stopper ved flere stoppesteder, blant annet Drøbak, Oscarsborg og Nesoddtangen, og byr på en unik reise langs Oslofjorden. Per 2023 og inntil videre betjener B21 imidlertid ikke Son.
Næringsliv
Kommunen har et rikt næringsliv med spesielt Deli Skog Nærings- og Industriområde og Verpet som sentrale områder. På Deli Skog finner vi blant annet hovedlager for Asko, Skeidarliving Group AS, DHL Supply Chain, Rajapack, Lindberg & Lund, Haugen - gruppen og Gerflor scandinavia. På Verpet finnes blant annet Norwegian Outlet, Bauhaus, Maxbo, Plantasjen, Extra Leker, Holdbart.no og Style Auto.
Natur og nærhet til kysten
Kommunen har en fantastisk kyststripe med flere strender. De mest kjente er Hvitsten, Emmerstad, Kroken, Hulvik, Kjøvangen og Son. Kommunen har også kyststi som går igjennom hele kommunen og mye natur, stier og sykkelstier.
Kommunevåpen
Vestbys kommunevåpen viser tre gullfargede kors på rød bakgrunn. Disse representerer de tre sognene i kommunen: Vestby, Såner og Garder.
Kultur
I 2019 åpnet Ramme gaard i Hvitsten med blant annet kro, hotell, lokalt produsert mat og et bredt kulturtilbud med kunstutstillinger, hagevandring, teater, konserter, kurs og foredrag. TV-serien "Neste sommer" ble spilt inn i Hvitsten. Kjente Vestby-band er The Dirty Callahans, Oslo Ess,og Lame Ducks.
George Stanich
George Anthony Stanich (født 4. november 1928) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Stanich vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass høydehopp med et hopp på 1,95 samme høyde som sølvvinneren Bjørn Paulson fra Norge og en centimeter lavere enn australske John Winter.
Brondesbury
Brondesbury er, sammen med Brondesbury Park, en velstående forstad i bydelene Brent og Camden i nordvestlige London. Det regnes ofte som en del av Kilburn. Brondesbury er ligger rundt 6 km nordvest for Charing Cross. Som med mange forsteder i London var området et jordbruksområde før jernbanen knyttet det til London i viktoriansk tid. Utbygging av bolighus begynte for alvor i Brondesbury på 1860-tallet og det ble snart sett på som et ønskelig område å bo i, blant annet for Londons jødiske samfunn. Brondesbury er nå på 2010-tallet et overveiende boområde.
I henhold til folketellingen i 2011 har Brondesbury sammen med Brondesbury Park en befolkning på 13 023 innbyggere.
Liste over Grønlands landstingsformenn
Landstingsformannen er leder for Landstinget på Grønland.
Prokrustesseng
Prokrustesseng er et begrep etter Prokrustes, en røver i gresk mytologi som drev et herberge i en fjellgrotte, og som la ofrene sine på en seng der de korte ble strakt ut og de lange fikk beina hogd av. Slik holdt Prokrustes det gående inntil Thesevs overmannet ham og ga ham samme behandling som han selv hadde gitt gjestene. Begrepet har betydningen for å gjøre vold mot de faktiske forhold for å få noe til å passe inn i et system.
Det å legge noe på prokrustesseng betyr å omforme ved tvang, eller å utøve vold mot virkeligheten for å få den til å passe inn i en mal, en modell eller en idé. Her lar en altså systemet og ikke virkeligheten angi målestokken. I overført betydning dreier det seg følgelig om en virksomhet som øver vold mot virkeligheten for å få denne til å passe inn i systemet.
Eleonore Tscherning
Eleonore Tscherning (født 4. juli 1817 i Helsingør, død 3. juli 1890 i København) var en dansk maler. Hun var gift med politikeren Anton Frederik Tscherning og ble mor til fem barn, blant dem malerne Anthonie Christensen og Sara Ulrik.
Tscherning hadde fått tegneundervisning helt fra hun var barn. I voksen alder lærte hun ved å kopiere andre; blant annet J.Th. Lundbye, Thorald Læssøe og P.C. Skovgaard som hun hadde nære vennskapsforbindelser med. Hun fikk også undervisning ved en tegne-og maleskole som ble drevet av kusinen, Christine Løvmand.
Tscherning stilte ut på Charlottenborg Forårsudstilling første gang i 1842 og da anonymt. Senere stilte hun ut i eget navn. I perioden 1868–1884 arbeidet hun som dekorasjonsmaler ved P. Ipsens Terracottafabrikker. Hun utdannet også selv elever.
Etter ektefellens død ga hun ut en bok med ektefellens etterlatte papirer med kommentarer.
Anthonie Christensen
Anthonie Eleonore Christensen (kalt Anthonore; født 5. juli 1849, død 27. august 1926) var en dansk blomstermaler, datter av politikeren Anton Frederik Tscherning og hans ektefelle Eleonore og søster av Sara Ulrik.
Vømmøl Spellmannslag
Vømmøl Spellmannslag var en venstreradikal visegruppe fra Trøndelag stiftet i 1973 av Hans Rotmo. Bandet gav ut platene Vømmøl'n (1974), Vømlingen (1975) og Vømmølåret (1984) – samt samleplata Vømmølmusikken (1996) som inneholdt utdrag fra alle tre foregående platene, utdrag fra musikk av Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken samt to nyskrevne sanger for anledningen.
Historie
Alle tekstene i Vømmøl Spellmannslags sanger ble skrevet av Kristian Schravlevold (Hans Rotmo). Platene Vømmøl'n og Vømlingen var kombinert med en trykksak som fulgte med som et bilag. Trykksakene inneholdt tekster, introduksjoner og bakgrunnsstoff til sangene. Med den første plata Vømmøl'n fulgte et 24-siders hefte i A4-format med tekst, bilder, tegninger og kart. Vedlegget til Vømlingen var utformet som en avis, Porcelen Tidende (hvori opptatt Vømlingen). Dette var en firesiders lokalavis med nyheter, kunngjøringer osv. I avisas kulturspalte var tekstene fra plata trykket.
Anthonie Christensen
Christensen fikk undervisning av sin mor og senere av Emma Thomsen og Otto Diderich Ottesen.
Christensen var i sin samtid en av de mest etterspurte og produktive malerne og hun ble tidlig kjøpt opp av museer. Hun underviste i flere år og stilte ut både i Danmark og i utlandet.
Hun mottok De neuhausenske priser i 1887 for «Et Kurvelaag med afskaarne Roser».
Vømmøl Spellmannslag
Historie
De to første Vømmølplatene ble en kommersiell suksess og solgte henholdsvis 50- og 60,000 eksemplarer.
Visetekstene skildret livet og ulike problemer folk i Utkant-Norge måtte stri med. Folket flyttet fra Vømmøldalen og ned til nabokommunen i sør: Porselen (utpekt som vekstsenter med Europavei og industri), og kommersielle krefter truer stadig med å utrydde vømmølkulturen. Vømmølplatene kan ses på som et tegn på utviklingen på venstresida i Norge fra slutten av 60-åra og utover det tidlige 70-tallet.
Bandet ga ut platene på plateselskapet MAI, der overskuddet gikk til finansiering av andres plateutgivelser som ikke solgte så godt.
Påvirkning fra AKP(m-l)
Vømmøl Spellemannslag hadde tilknytning til AKP(m-l), og dette skinner gjennom i noen av deres mest kjente sanger. I «Det e itjnå som kjæm tå sæ sjøl» fra platen Vømlingen (1975) lyder teksten: «da e det opp te dæ og mæ, ka lei allting ska ta og hus på det som Lenin og Marx og Mao sa: De e itnjå som kjem tå sæ sjøl».
Et annet eksempel på hvor influert Vømmøl Spellemannslag var av AKP(m-l)s syn på historie og politikk er den stevlignende sangen «Tyskern» fra platen Vømmølåret (1984) der det stalinistiske Sovjet fremstilles som den eneste makten som faktisk sloss mot det nazistiske Tyskland. «Og storkapitalen var så sjalu på russern og ville tukte han, de planla en krig i niogtju men så kom krisa og slukten.... Men han Hitler han starta på ega hand og ført den germanske eliten, men for så støgt ått engelskmann at han trakk sæ i siste liten». Her fremstilles England og det nazistiske Tyskland nærmest som allierte, mens Sovjet under Stalin, som faktisk en stund hadde en pakt (Molotov–Ribbentrop-pakten) med Nazi-Tyskland, sees på som en folkestyrt stat som stod i mot undertrykkelsen.
Vømmøl Spellemannslag var på linje med AKP(m-l) i synet på Sovjetunionen. Det gamle Stalin-styrte Sovjet holdes frem som noe positivt mens det post-stalinistiske Sovjet kritiseres. Dette gjelder både Vømmøl Spellemannslag og Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken. I sangen «Velge du en klasse å kjemp for» (gitt ut av Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken på platen Grovarbeid (1976) heter det «Og pampan i Kreml og Pentagon dæm krige førr profitt...» Her fremstilles det post-stalinistiske Sovjetunionen som en imperialistisk supermakt, helt i tråd med AKP(m-l)s syn.
Tiden etter Vømmøl
I 1994 oppsto Vømlingan, som besto av fire personer og ble dannet i miljøet rundt Ole Vig videregående i Stjørdal. De bygget videre på de gamle vømmøltradisjonene og hadde spilt på fester rundt i Stjørdalsdistriktet i noen år da de kom ut med en singel i 1994. Singelen ble godt mottatt. Vømlingan hadde fått med seg Rotmo som låtskriver. Singelen inneholdt tre sanger og ble etter noen år etterfulgt av en CD med egenprodusert materiale. Vømlingan med Hans Rotmo som låtskriver kom også i 2014 med albumet Vømmølminner på 40-årsjubileet til det første albumet til Vømmøl Spellemannslag.
Hans Rotmo har også vært virksom som låtskriver andre steder. I 1994 var det premiere på stykket «Gammelpotetas Venner», et stykke som ble spesialskrevet for 4H-klubber. 4H-klubben i Elvran sto for urpremieren på stykket, som for øvrig fikk gode kritikker.
I 2019 gav Rotmo ut albumet Vømmølbuen under navnet Vømmølbasen og Porcelen Band. Foruten Rotmo består bandet av Berit Lillevold på trekkspill, Arild Moe på gitar, Lars Erik Fisknes på bass og Tony Waade på trommer og lurk.
Diskografi
Singler:
Album:
Samlealbum:
Hans Johan Zeier Cappelen
Hans Cappelen (fullt navn: Hans Johan Zeier Cappelen, men han brukte bare Hans Cappelen) (født 12. juni 1910 på Hamar og død 17. juli 1986 i Oslo) var en norsk jurist, motstandsmann, sosialrådmann og politiker (A).
Politisk
Han var medlem (A) av Oslo bystyre 1946-51 og formann i Norges Sosialforbund 1958-68.
I en omtale av ham i Dagbladet 19. juli 1972 står det at «Hans kraftige og til dels meget kontante argumentasjon har skaffet ham betydelig innflytelse over formannskap og bystyre. ... Politisk er Hans Cappelen den helt typiske sosialdemokratiske akademiker. Aktiv fortid i Mot Dag i 30-åra, seinere ansvarlig og meget dyktig administrator. ... En av det sosialdemokratiske Velferds-Norges ideologer.»
Familie
Hans Cappelen var sønn av den konservative overrettssakfører Hans Blom Cappelen (1879–1965), Hamar, og ektefellen Erna Margrethe Zeier (1877-1967). De hadde også sønnene Andreas (Zeier) Cappelen og Johan Zeier Cappelen. De tilhørte Skiensgrenen av den norske slekten Cappelen.
Hans Cappelen var gift første gang med Margot Schaefer (1913–1990) og andre med Eddie Weyergang Ellefsen (død 2012). Han har i første ekteskap barna Margrete og Tore Cappelen.
St. Hallvard-medaljen
St. Hallvard-medaljen er en utmerkelse som deles ut av Oslo by til «personer som har gjort en særlig verdifull innsats for Oslo kommune eller på annen måte har gjort seg fortjent til byens påskjønnelse.» Den er den høyeste utmerkelsen i Oslo. Selve overrekkelsen finner sted på St. Hallvarddagen den 15. mai.
Den er oppkalt etter byens skytshelgen, martyren St. Hallvard (ca. 1020–1043). Medaljen ble innført ved beslutning i Oslo formannskap 13. april 1950 og fikk statutter med tre paragrafer ved vedtak i bystyret 24. mai 1951. Den ble første gang utdelt i 1956.
Utforming
Medaljen er oval og består av et midtfelt i sølv med en blåemaljert bord rundt. I midten har den et portrett av Hallvard Vebjørnsson, eller St. Hallvard, Oslos vernehelgen, sammen med hans attributter: en kvernstein og tre piler. Pilene er nedvendte. På borden står innskriften «UNANIMITER ET CONSTANTER», som betyr enig og fast og er mottoet fra Oslos byvåpen. Nederst på borden står det en femtagget stjerne. Medaljen er opphengt i medaljebånd til å bære på brystet. Båndet er lyst blått med to hvite striper ved kantene. Lyst blått og hvitt var tidligere Oslos farger.
Medaljen er utformet av Jacob Prytz. Den ble opprinnelig produsert av gullsmedfirmaet J. Tostrup. Medaljen tildeles sammen med et diplom.
Mottagere
Disse har mottatt medaljen:
Fylkesvei 6818
Fylkesvei 6818 (Fv6818) går mellom Holsand i Skogn i Levanger og Juberg i Frosta kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 61 (Nord-Trøndelag).
Cora Sandel
Cora Sandel er et pseudonym for den norske forfatteren Sara Cecilia Gørvell Fabricius (født 20. desember 1880, død 3. april 1974).
Forfatterinne
Under oppholdet i Frankrike begynte hun å skrive reiseskildringer og noveller. Diktningen hennes bærer preg av scenisk kvalitet og har en meget poetisk stil.
Alberte og Jakob (1926) ble den første i en trilogi sammen med Alberte og friheten (1931) og Bare Alberte (1939). Romanene om Alberte er en kvinnelig kunstners utviklingshistorie. Trilogien er sterkt inspirert av Cora Sandels eget liv. Alberte og Jakob forteller om livet i en nordnorsk by, Alberte og friheten er lagt til Paris i årene 1912-1913 og i Bare Alberte er handlingen lagt til både Norge og Frankrike.
I 2004 kom trilogien ut i en tekstkritisk utgave basert på førsteutgavene av bøkene. Dette fordi det i 1997 ble oppdaget at det var store uoverensstemmelser mellom disse og senere utgaver av bøkene, hvor både passasjer var blitt utelatt og ord hadde blitt byttet ut. Spesielt gjelder dette for Bare Alberte da det i 1941 ble fjernet tilsammen fire sider med politisk innhold. Passasjene, som ble sensurert av forlaget som måtte trå varsomt for ikke å bli overtatt av nazistene, inneholdt krasse utsagn om Tyskland og første verdenskrig.
Etterkrigsromanen Kranes konditori (1945) ble en enda større publikumssuksess, og ble dramatisert av Helge Krog bare noen måneder etter at boka kom ut. Romanen Kranes konditori handler om et tilfeldig møte mellom en mann og en kvinne på en kafé. Handlingen er konsentrert rundt dette møtet og hvordan sladderen og snakket om de to utvikler seg. Stykket er blitt satt opp med jevne mellomrom helt fram til i dag. Kranes konditori ble også filmatisert av den danske regissøren Astrid Henning-Jensen i 1951.