cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kongedømmet East Anglia
Kongedømmet East Anglia eller Østanglernes rike (angelsaksisk Ēast Engla rīce) var bosetning til den germanske stammen anglerne som utviklet seg til en kongedømme i angelsaksiske England i tidlig middelalder. Kongedømmet ble opprettet av anglere fra området Angeln i nordlige Tyskland, og ble tidlig delt mellom «nordfolk» og «sørfolk», områder som senere ble grunnlaget for fylkene (shirer) Norfolk og Suffolk. De nøyaktige grensene til kongedømmet er imidlertid uklare. East Anglia var et av de mektigste av de angelsaksiske kongedømmene i løpet av første halvdel av 600-tallet, men dets makt ble etter hvert svekket og i løpet av de påfølgende århundrene ble det hyppig underlagt Mercia. I 870 ble landet erobret av dansker som bosatte seg der i 879. I 917 ble kongedømmet overgitt til kong Edvard den eldre av Wessex og ble underlagt kongedømmet England. Begrepet East Anglia har overlevde som et geografisk begrep og i den mening omfattet det også Cambridgeshire foruten Norfolk og Suffolk.
Angelsaksisk kongedømme
East Anglia oppsto fra bosetning og politisk samling av anglerne i det området som tidligere var området for den keltiske stammen Iceni, ikenere. Dets kongelig dynasti var Wuffingene som hadde navn etter Wuffa. For en kort periode tidlig på 600-tallet var East Anglia blant de mektigste kongedømmene i England, og utøvet antagelig et utstrakt overherredømme over hele den østlige delen av landet. I 616 var dets kong Rædwald av East Anglia sterk nok til beseire og drepe den mektige Æthelfrith av Northumbria i slaget ved elven Idle og innsette sin egen kandidat Edwin på den northumbrianske tronen. Rædwald var en av syv konger som Beda beskrev som utøvet et overherre over de sørlige engelske kongedømmene, en lunefull overherre i den senere Angelsaksiske krønike ble benevnt som bretwalda, en tittel som innebar at denne var overherre. Han var antagelige den personen som ble beæret med den prektige skipsgraven ved Sutton Hoo.
Rædwald var mottagelig til tilnærmelsene til de kristne misjonærene og lot seg døpe, men uten at han ga opp de gamle gudene. Han ble fordømt for dette av Beda som skrev at han opprettholdt et hedensk alter ved siden av et kristent ett i den samme bygningen. Etter hans død ble den synkretistiske tilnærmingen til religionen erstattet av en mer gjennomgående kristen konvertering av hans etterfølger Eorpwald. Til tross for at kongen lot seg omfavne av den nye religion var det ikke alle som var like begeistret for å oppgi gamle og kjente trosforestillinger. Eorpwald ble drept av en hedning ved navn Ricberht og igjen kunne folk tro på hva de ville. Tre år senere kom kristendommen igjen tilbake til makten da Eorpwalds fromme bror Sigeberht ble konge. Senere abdiserte Sigeberht for å kunne bli munk og lot sin bror Ecgric overta kongemakten. Han hadde sørget for at bispesete i East Anglia ble etablert i Dunwich i Suffolk, og dette ble ikke lenge etter delt for å opprette ytterligere et sete i North Elmham i Norfolk. Denne delingen reflektere antagelig skillet mellom «nordfolk» og «sørfolk».
Den framgang som East Anglia oppnådde under Rædwald varte ikke lenge da hans etterkommere ikke klarte å stå opp mot den voksende makten til Penda av Mercia. I 640-641 greide Penda å beseire og drepe Ecgric sammen med den tidligere kongen Sigeberht som siden ble opphøyd til helgen. Ecgrics etterfølger Onna led samme skjebne i 654. Kongedømmet måtte underkaste seg Mercias overherredømme. I 655 deltok kong Æthelhere av East Anglia sammen med sin overherre i krig mot Oswy av Northumbria som endte i et katastrofalt nederlag i slaget ved Winwaed hvor både Penda og Æthelhere ble drept. I løpet av 600- og 700-tallet fortsatte East Anglia å være underlagt Mercia, men i 794 lot Offa av Mercia sin underkonge Æthelberht II av East Anglia ble myrdet slik at han selv kunne ta full kontroll over landet. En kortvarig uavhengighet oppsto under Eadwald etter at Offas død i 796, men den nye kongen i Mercia, Coenwulf, sørget raskt for å underlegge seg East Anglia og bringe området til lydighet igjen.
I 825 gikk Mercia på nederlag mot Egbert av Wessex i slaget ved Ellandun. East Anglia grep anledningen i et vellykket opprør, ledet av Æthelstan, som igjen sørget for East Anglia igjen fikk tilbake uavhengigheten. Beornwulf av Mercia forsøkte å få tilbake kontrollen, men det endte i hans eget nederlag og død, og hans etterfølger Ludeca møtte samme skjebne i 827. Æthelstan anerkjente Egbert av Wessex som sin overherre, og mens de øvrige sørøstlige kongedømmene hadde blitt absorbert av Merica i løpet av 700-tallet la East Anglia seg direkte under Wessex og beholdt således en viss form for uavhengighet. Det var blitt stående som det eneste av de mindre angelsaksiske kongedømmene som overlevde i et land som ellers var blitt delt mellom de tre store kongedømmene Wessex, Mercia og Northumbria.
Dansk kongedømme
I 865 ble East Anglia invadert og kortvarig okkupert av den store danske hæren som stjal hester i landet for kunne reise over land mot Northumbria. Danene kom tilbake i 870 og kong Edmund av East Anglia forsøkte å stå opp imot danene, men ble nedkjempet og drept. Ettersom danene ikke var kristne, lot kirken Edmund fremmet som en martyr for den kristne sak, og han ble en populær helgen. Etter å ha grepet makten i kongedømmet innsatte danene en marionettkonge for å styre på deres vegne mens de selv gjenopptok krigen mot Mercia og Wessex. Etter at danene fikk forsterkninger i 871, lot de etter forhandlinger den kombinerte hæren i Northumbria og Mercia passiviseres, og den siste aktive delen av den danske hæren ble siden beseiret av kong Alfred av Wessex i 878. Danene trakk seg tilbake etter å ha inngått en fredsavtale. Året etter kom de tilbake til East Anglia under lederskapet til Gorm den gamle (av engelskmennene kaller for Guthrum) som tok direkte kontroll over landet. Gorm delte ut jordstykker til sine folk og de bosatte seg i East Anglia i et større antall.
I tillegg til det tradisjonelle området East Anglia innbefattet kongedømmet antagelig også Essex, den eneste delen av Wessex som hadde kommet inn under dansk kontroll. En fredsavtale ble inngått mellom Alfred og Gorm i 885 etter at Alfred hadde erobret London. Grensen mellom dem som ble satt strakte seg langt inn i Merica. Det innebar at de danske kongene i East Anglia utøvet overherredømme over minst en del av de danske bosetterne i Mercia som var organisert rundt burhene (befestede byer) som Cambridge, Huntingdon, Bedford, Northampton, Leicester, Stamford, Lincoln, Nottingham og Derby.
Tidlig på 900-tallet kom danene i East Anglia under økt press fra Wessex under Edvard den eldre. I 902 kom Edvards fetter, Æthelwold av Wessex, som hadde blitt drevet i landflyktighet etter et mislykket forsøk på å overta tronen, til Essex fra Northumbria. Av en eller annen grunn klarte han å overtale en del eller alle danene i England til å akseptere seg selv som konge, og i 903 klarte han å få danene i East Anglia til erklære krig mot Edvard. Det endte i katastrofe og både Æthelwold og kong Eirik eller Eohric døde i et slag i Fenland (the Fens, et sumpområde i østlige England).
Fra 912 ekspanderte Edvard sin kontroll over det meste av Essex og deler av sørøstlige Mercia, etablerte burher og mottok underkastelsen til danene i Bedford og mange de i Northampton. I 917 kollapset den danske posisjonen i området brått. En rask serie med nederlag førte til at områdene Northampton og Huntingdon sammen med resten av Essex gikk tapt, og en dansk småkonge, antagelig av East Anglia, ble drept ved Tempsford. Til tross for forsterkninger fra Danmark ble de danske motangrepene knust og etter at mange av de engelske undersåttene falt fra avanserte Edvards hær og danene i East Anglia kapitulerte. Det samme gjorde danene i Cambridge. Deres områder ble absorbert inn i det raskt ekspanderte engelske kongedømmet. Norfolk og Suffolk ble shirer (fylker) som en del av det vestsaksiske systemet for lokalstyre over hele England. Gjeninnføringen av den kirkelige strukturen i erobrete områdene førte til at de to tidligere bispesetene i East Anglia ble erstattet av et enkelt i North Elmham.
Junius Brutus Booth
Junius Brutus Booth (født 1. mai 1796, død 30. november 1852) var en engelsk skuespiller og far til John Wilkes Booth og Edwin Booth som også ble skuespillere.
Bakgrunn
Junius Brutus Booth var født i St. Pancras i London i England, som sønn av Richard Booth, en advokat, og Jane Elizabeth Game, og sønnsønn av John Booth, en sølvsmed, og Elizabeth Wilkes, en slektning av den radikale politikeren John Wilkes.
Booth viste et spesielt talent tidlig og bestemte seg for en karriere som skuespiller da han var 17 år. Han spilte på flere små teatre på kryss og tvers i England, gjennomførte en turné i Nederland i 1814, før han året etter hadde sin debut i London.
Den største i sin tid
Booth fikk et nasjonalt gjennombrudd med sin tolking av tittelrollen i William Shakespeares Richard III i 1817 ved Covent Garden Theatre. Kritikerne fremhevet og sammenlignet hans framførelse med de som Edmund Kean hadde gjort tidligere. Kean var på denne tiden regnet som den fremste tragdiefortolker i Storbritannia. Tilhengere av begge skuespillere kunne tidvis komme i høylytt krangel når de to spilte sammen. Det stoppet dem ikke fra å fortsette å spille i samme stykke, noe de gjorde ved Drury Lane Theatre fra 1817 til 1821.
Booth emigrerte til USA i 1821, bosatte seg nær Bel Air i delstaten Maryland på en gård han kalte «Tudor Hall». Han hadde deretter en skuespillerkarriere som varte i over 30 år og som gjorde ham kjent over hele USA. Booth reiste til byer som Baltimore, Boston og New York. Han fikk spesielt mye ros i New Orleans, ettersom han også kunne spilte på fransk.
De siste årene
Gjennom hele 1852 turnerte Booth i California sammen med sin sønn, Edwin, spilte i San Francisco og Sacramento. I løpet av turnéen besøkte far og sønn igjen New Orleans, og her ble den eldre Booth syk og døde den 30. november om bord på en dampbåt på vei tilbake til Bel Air.
Booth opplevde derfor ikke familieskjenselen da hans andre sønn, John Wilkes Booth, myrdet den amerikanske presidenten i 1865.
Katarakt
Katarakt er et ord fra latin cataracta og gresk katarraktes (vannfall, sluse), og kan sikte til:
Brigitte Kuhlmann
Brigitte Kuhlmann (født 19. januar 1947, død 4. juli 1976) var en av grunnleggerne av den vesttyske venstreorienterte terrorgruppen Revolutionäre Zellen. Hun ble drept av en israelsk unnsetningsstyrke i Entebbe, Uganda, under Operasjon Entebbe.
Ralph Barger
Ralph Hubert «Sonny» Barger (født 8. oktober 1938, død 29. juni 2022) var en amerikansk motorsyklist som var med på å stifte Hells Angels-avdelingen i Oakland i California i 1957, og var som kjent som «gudfaren» i Hells Angels.
Han var pr. 2007 medlem av HAMC Cave Creek.
Sykdom
I 1983 fikk han diagnosen strupekreft, som førte til at han måtte operere bort stemmebåndene.
Genetisk drift
Genetisk drift eller gendrift er den effekt som tilfeldige forandringer har på evolusjon. I en art, eller ved kryssavling mellom ulike arter, er det vanligvis en stor andel genetisk variasjon. Gendrift er en variasjon i form av ulike alleler (genvarianter) ved mange genetiske posisjoner på kromosomene. Endringer i allelfraksjonen skjer hovedsakelig ved naturlig utvalg, det vil si ved forskjellig overlevelse og bidrag til neste generasjon. Hvis derimot en populasjon blir mindre er det en tendens for hver generasjon å bli mer ens med mindre mangfold i allelene. Det er en effekt som tilsvarer innavl: den fører til genetisk ensartethet.
Genetisk drift er en av delmekanismene i evolusjonen som viser til den tilfeldige endringen av genforrådet til en populasjon. Gendrift er en evolusjonsfaktor som blant annet kan føre til at enkelte populasjoner får ulike arveegenskaper over tid. I tillegg til det naturlige utvalget kan genetisk drift være en stokastisk prosess og skjer på grunn av de tilfeldigheter som eksisterer i de enkelte individer i en populasjon som lykkes best i å overleve og reprodusere seg. Genetisk drift er altså en prosess som er uavhengig om genene til individet gir fordeler eller ulemper for organismen. Akkurat som naturlig utvalg er gendrift en prosess som påvirker frekvensen til allelene (genvariantene). En populasjons allelfrekvens er fraksjonen av genkopiene som deler en særskilt form. Endringer som skjer grunnet genetisk drift er ikke drevet av faktorer i miljøet eller grunnet tilpasning, og kan være nyttige, nøytrale eller ugunstige for reproduktiv suksess.
Effekten av genetisk drift er større i små populasjoner, og mindre i store populasjoner. Det er til dels stor diskusjon blant forskere om den relative viktigheten av gendrift sammenlignet med naturlig utvalg. Eksempelvis hevdet den engelske biologen Ronald Fisher det syn at gendrift spilte hovedsakelig en mindre rolle i evolusjonen, og dette forble det dominerende oppfatning i flere tiår. I 1968 åpnet den japanske biologen Motoo Kimura debatten på nytt med sin nøytrale teori om molekylær evolusjon som hevdet at de fleste endringer i genetisk materiale hadde sin årsak i genetisk drift.
Juana Romani
Liv og virke
Romani ble født i 1867 i Velletri, i nærheten av Roma. Hun flyttet til Paris i Frankrike med familien sin. Hun jobbet som modell for malere og skulptører i Paris: Alexandre Falguière, Victor Prouvé, Raphaël Collin, Carolus Duran, Jean-Jacques Henner og Ferdinand Roybet.
Rundt 1880-årene begynte hun å male utelukkende portretter av kvinner og unge piker. Romanis bilder har nyanser av mystikk, erotikk og kvinnebevegelse. I 1889 fikk hun sølvmedalje i verdensutstillingen i Paris sammen med Kitty Lange Kielland.
I 1906 ble Romani lagt inn på psykiatrisk sykehusavdeling inntil hun døde i 1923 i Suresnes.
Fritz Lenz
Bakgrunn
Fritz Lenz stammet fra en familie med lange røtter innen landsbruket i Pommern. I en alder av syv år flyttet han til slektninger i Stettin. Ved Schiller-Realgymnasium der tok han abitur i 1905.
Lenz begynte på medisin ved Universitetet i Berlin, og etter ett studiesemester vekslet han over til Universitetet i Freiburg. Foruten medisinstudiet beskjeftiget han seg med antropologi og filosofi. I Freiburg ble Lenz en av medisineren Eugen Fischers studenter.
Rasehygieniker
Sammen med sin lærer ble han i 1909 som cand. med. medlem av og lokal sekretær for den stedlige gruppe av det internasjonale Gesellschaft für Rassenhygiene. Der ble han kjent med Alfred Ploetz og ble hans student. Han avla medisinsk statseksamen i Freiburg i 1912. Samme år ble han under Ludwig Aschoff promovert til doktorgraden med arbeidet Über die krankhaften Erbanlagen des Mannes und die Bestimmung des Geschlechts beim Menschen.
Under første verdenskrig arbeidet Fritz Lenz som hygieniker i krigsfangeleiren Puchheim og bodde i Eichenau. I 1919 habiliterte Lenz seg ved Universitetet i München i faget hygiene hos Max von Gruber med arbeidet Erfahrungen über Erblichkeit und Entartung an Schmetterlingen, som bygget på studiet av sommerfugler han hadde fanget i området rundt Eichenau.
Sammen med Erwin Baur og Eugen Fischer utgav Lenz i 1921 Grundriss der menschlichen Erblichkeitslehre und Rassenhygiene. Lenz mente at den tyske nasjon er den nordiske rases siste fristed. Verket ble den tyske raselæres mest sentrale verk. Hans bidrag «Menschliche Erblichkeitslehre» undersøker raseforskjeller. Verket vakte også interesse i fagkretser i Skandinavia. Adolf Hitler, som leste boken mens han satt i fangenskap på Landsbergs festning, siterer verket i Mein Kampf.
For Fritz Lenz kunne men ved hjelp av humangenetikken fastslå at forbindelsen mellom raseidentitet og menneskenaturen var fysisk av karakter. Dette gjorde seg til og med gjeldende i politiske tilbøyeligheter - han mente således at den revolusjonære agitasjon i Tyskland etter 1918 far forårsaket av laverestående rasemessige elementer, og advarte at nasjonens rasemessige overlegenhet var truet. Han slo fast at «Den tyske nasjon er den nordiske rases siste tilfluktssted ... foran oss ligger verdenshistoriens største oppgave». Hans standpunkter støttet dermed Det tredje rikes rasepolitikk.
På lignende måte var Lenz av den mening at slavere var underlegne de nordiske folk, og at de truet med å «overvelde det overlegne folk». I 1940 fremholdt Lenz for SS at «bosettingen i østområdene er ... rasepolitikkens aller viktigste oppgave. Den vil avgjøre den rasemessige karakter i den befolkning som bor der for mange århundrer».
Lenz' og Hans F.K. Günthers teorier influerte Reichsführer-SS Heinrich Himmler, da denne begynte å realisere den nazistiske eugenikk i praktisk politikk. Dette skjedde på den ene side ved seleksjonsavl innen SS, og på den andre side ved Einsatzgruppens masseskytinger, eutanasiprogrammet Aktion T4 og tilntetgjørelsesleirene Auschwitz, Bełżec, Chelmno, Majdanek, Sobibor og Treblinka.
Fritz Lenz skrev forordet til den alment utgitte versjon av teologen Wolfgang Stroothenkes dissertasjon Erbpflege und Christentum. Bokutgaven ble forøvrig i 1941 oppført på Vatikanets Index over forbudte bøker. Ifølge en rapport fra den tyske ambassade ved Den hellige Stol var begrunnelsen Vatikanets strikte avvisning av eutanasi og sterilisering. I boken hadde Stroothenke, som selv var lutheraner, blant annet henvist til Martin Luther for å styrke de nazistiske holdninger til avliving av «livsuverdig liv» (eutanasiprogrammet Aktion T4). Han gjengav Luthers møte med et tolvårig åndssvakt barn, og at Luther var av den mening at det beste ville være å drukne det. «Slike vesen er bare et stykke kjøtt og har ingen riktig sjel».
Etter krigen
Etter annen verdenskrig fortsatte Lenz å virke som professor i eugenikk ved Universitetet i Göttingen. Når spurt om det, sa Lenz at Holocaust underminerte studiet om menneskelig genetikk og raseteorier. Han fortsatte å være av den oppfatning at eugeniske teorier om raseforskjeller var vitenskapelig beviste.
Grunnleggereffekten
Grunnleggereffekten er et begrep som brukes innenfor evolusjonslæren i biologien.
Effekten går ut på at når et frø eller noen få individer forflytter seg til et nytt område der det ikke er noen av denne arten fra før, vil alle de nye individene i dette området dele genene med de første individene som utvandret. Det som da kan skje er denne nye gruppen forandrer seg såpass mye fra den opprinnelige arten at de ikke lenger blir regnet som samme art. Dette på grunn av evolusjon, naturlig utvalg, mutasjoner eller genetisk drift.
Garasjeport
Garasjeporter er porter på garasjer som åpnes enten manuelt eller med en elektrisk motor (garasjeportåpner). Garasjeporter er som regel store nok til å tilrettelegge for inn- og utkjørsel for biler og andre fartøy.
Garasjerporter er laget av tre, metall eller fiberglass, og kan ha varmeisoleringsegenskaper som forhindrer varmetap.
Ulike typer porter
Garasjeporter bygget for industri og næring kan ofte minne om leddporter og rulleporter for private boliger, men da i større størrelse for å tilrettelegge for inn- og utkjørsel av større kjøretøy, eksempelvis vogntog.
Vladimir Komarov
Vladimir Komarov (født i 16. mars 1927, død 24. april 1967) var en kosmonaut fra Sovjetunionen.
Han var med på sovjetiske romfartøyet Voskhod 1 som ble skutt opp i 1964. Deretter ble han valgt ut til solopilot på romfartøyet Sojuz 1, på fartøyets første bemannede testflyging. Sojuz 1 ble skutt opp i rommet den 23. april 1967. Da han ble valgt ut som solopilot for Sojuz 1 hadde ingen sovjetiske kosmonauter før ham fløyet i verdensrommet to ganger.
Han døde da Sojuz 1 skulle lande etter endt tur i verdensrommet. En fallskjermfeil førte til at Soyuz-kapselen hans krasjet i bakken etter at han kom inn igjen 24. april 1967, og han ble det første mennesket som døde under en romferd.
Liste over Tuvalus generalguvernører
Dette er ei liste over Tuvalus generalguvernører. Generalguvernøren er monarkens representant i landet, og utfører monarkens plikter i dennes fravær. Tuvalus monark er den samme som også regjerer i Storbritannia og de andre samvelderikene.
Vegårsheiulven
Vegårsheiulven var den første ulven som ble felt lovlig i Norge i moderne tid, etter at ulven ble utryddet i landet.
Ulven var en vanlig gråulv som innvandret til Norge østfra som streifdyr og tok tilhold i Vegårsheitrakten. Ulven fikk omfattende oppmerksomhet i mediene. Norske myndigheter ga fellingstillatelse vinteren 1983 og ulven ble felt 11. januar 1984 av Nils Belland, som var med i et jaktlag på 40 personer, ledet av Lars Saga. Vegårsheiulven var ifølge forskere ved Uppsala universitet i Sverige av finsk avstamning. Det var en fem år gammel hannulv som veide 46 kg da den ble skutt. Ulven da var det eneste kjente individ av arten i Norge.
6. november 2013 ble ulv nummer to skutt på Hovdefjell på Vegårshei, kun få kilometer fra der den første ulven ble skutt. Denne gang var det Asbjørn Oland (46) som felte ulven, og begrunnet fellingen med at den holdt på å angripe hunden hans. Oland hadde i tillegg registrert seg som lisensjeger, og det var åpnet for at det kunne skytes en ulv i rovviltregion 2 som består av fylkene Aust-Agder, Telemark, Buskerud og Vestfold.
David Prowse
David Prowse (født 1. juli 1935 i Bristol i England, død 28. november 2020 i London ) var en britisk kroppsbygger, vektløfter og skuespiller. Han er best kjent for rollen som den onde Darth Vader i den opprinnelige Star Wars-trilogien. Han spilte karakteren, mens James Earl Jones sørget for stemmen til Vader.
Prowse led mye av leddgikt i løpet av livet sitt. Dette førte blant annet til utskifting av både hofter og den ene ankelen. Prowses første symptomer på leddgikt dukket allerede opp i en alder av 13 år, men tilsynelatende forsvant de da han tok opp konkurransedyktig vektløfting. Imidlertid dukket symptomene opp igjen i løpet av 1990-årene da Prowse var i 50- og 60-årene.
I 2001 ble Prowse sin venstre arm totalt lammet og han ble diagnostisert med septisk artritt som var forårsaket av en infeksjon som kom på grunn av en allergi mot noen av de anti-inflammatoriske legemidlene som han var blitt foreskrevet av doktoren, og som nesten drepte ham.
Den betydelige mengden tung vektløfting som Prowse hadde holdt på med i løpet av hele sin skuespillerkarriere, og mengden av operasjoner og kirurgi han har gjennomgått sørget for en drastisk redusering av hans høyde. På det meste var han 198 cm høy. Ifølge Washinton Post var han 200 cm og veide 125 kg. Peter Mayhew som fremstilte Chewbacca i Star Wars var enda høyere, nærmere 220 cm.
Prowse døde med covid-19 på et sykehus i London den 28. november 2020, i en alder av 85 år.
Marianne Lind
Marianne Lind er en norsk gestaltterapeut og kriminolog, kjent for arbeidet mot incest. Hun grunnla sammen med Inger Gilje det første Støttesenteret mot Incest (SMI) i Oslo i 1986. I 1999 var hun med på opprettelsen av «Stiftelsen Fellesskap mot seksuelle overgrep».
I 2006 fikk Lund kongens fortjenstmedalje i gull for engasjementet for å bekjempe incest. Hun ble i 2017 tildelt Oslos høyeste utmerkelse, St. Hallvard-medaljen. Lund ble tildelt medaljen for «sin modige og banebrytende innsats gjennom over 30 år for incestutsatte.»
Munkbron 9
Munkbron 9 er en eiendom i Milon-kvartalet 12 på Munkbron i Gamla stan i Stockholm som ble oppført mellom 1891 og 1893 av Industrikreditaktiebolaget i Stockholm.
Huset var det første bankhuset som ble bygd i byen på 20 år, og ble tegnet av arkitekten Erik Josephson. De nygotiske fasadene ble utført i Yxhultskalkstein med rustikkmur i de to nederste etasjene. Josephson plasserte bankhallen i første etasje belyst av store vinduer mot gaten. Tidligere var det vanlig at bankhallen lå en trapp opp i huset i den store piano nobile. Her ble nå i stedet styrerom og kontorer plassert, mens de øvre etasjene var boliger. Grunnkonstruksjonen var den første i Stockholm som ble utført av armert betong og ble støpt av Skånska Cementgjuteriet.
Interiøret er fremdeles velbevart. Fra 1968 er eiendommen eid av Allmänna Änke- och Pupillkassan i Sverige som også har sitt kontor i bygningen.
Erwin Baur
Erwin Baur (født 16. april 1875 i Neuried i Tyskland, død 2. desember 1933 i Berlin) var en tysk genetiker og raseteoretiker
Bakgrunn
Erwin Baur vokste opp i landlige omgivelser som sønn av en apoteker. Ettersom apoteket var tilknyttet en landbruksvirksomhet, fikk den unge Baur tidlig et innblikk i landbrukets problemstillinger.
Baur studerte først medisin ved universitetene i Heidelberg, Freiburg, Straßburg og Kiel
Botaniker og genetiker
I 1901/1902 gjorde han militærtjeneste som marinelege, ble assistentlege i 1902 ved en psykiatrisk klinikk i Kiel, og fra 1903 i samme funksjon i Landesirrenanstalt i Emmendingen. Han viet seg så studier i botanikk. Han ble filosofie doktor i 1903, assistent hos den sveitsiske botaniker Simon Schwendener i Berlin, privatdosent ved universitetet der og ble i 1914 utnevnt til professor i arvelære ved landbrukshøyskolen i Berlin, og leder av det nyopprettede institutt for arvelighetsforskning i Potsdam.
Erwin Baur var fra 1908 utgiver av verdens aller første genetikk-fagtidsskrift, Zeitschrift für induktive Abstammungs- und Vererbungslehre (fra 1967 Molecular and general genetics, fra 2001 Molecular and general genomics) og fra 1912 Zeitschrift für Pflanzenzüchtung, og fra 1929 Der Züchter (fra 1968 Theoretical and Applied Genetics).
I 1921 publiserte han sammen med Eugen Fischer og Fritz Lenz verket Grundriss der menschlichen Erblichkeitslehre und Rassenhygiene som ble et standardverk på dette feltet, som den tyske raselæres mest sentrale verk. Verket vakte også interesse i fagkretser i Skandinavia. Adolf Hitler siterer verket i Mein Kampf.
I 1933 hyllet han nasjonalsosialistenes «Machtergreifung» (maktovertakelse), og forsikret at det ikke var noen som mere enn ham som billiget Riksregjeringens steriliseringslopver, men at det var viktig å understreke at disse bare måtte være en begynnelse.
Likeså i 1933 skrev Baur i Die Bedeutung der natürlichen Zuchtwahl bei Tieren und Pflanzen på grunnlag av et eksempel der en kaninbestand på en (fiktiv) øy ville det etterhvert oppstå et optimalt tilpasset kaninfolk på grunn lag av den seleksjon som skjedde ved rovfuglers innhugg i flokken, at det blant mennesker av humanitære grunner ikke kunne finne sted et slikt naturlig avlsutvalg og utlukling - og at derfor staten måtte overta denne rovfuglenes eksempel.
Erwin Baur døde samme år.
Vidarforlaget
Vidarforlaget (stiftet 28. april 1992 i Oslo) er et norsk forlag, vesentlig utgiver av tekster innen filosofi og essayistikk, og en vidererføring av et tidligere forlag ved det samme navn og målgruppe, som ga ut antroposofi-fokuserte tekster av Rudolf Steiner, Richard Eriksen og Hermann Poppelbaum. Det er lokalisert i Universitetsgaten 14 i Oslo.
Zimmerstrasse
Zimmerstraße er en gate i Berlin i Tyskland. Den ligger i bydelen Mitte i det historiske området Friedrichstadt og løper i øst-vestlig retning langs grensa til bydelen Friedrichshain-Kreuzberg mellom Axel-Springer-Straße og Wilhelmstraße. Vest for Wilhelmstraße heter gateløpet Niederkirchnerstrasse.
Gata fikk sitt navn i 1734 etter en tømrerplass som befant seg i området da bydelen ble reist.
Der Zimmerstraße krysser Friedrichstrasse lå det berømte grensekontrollanlegget Checkpoint Charlie.
Åge Skinstad
Åge Skinstad (født 18. september 1964) er en norsk tidligere eliteløper i langrenn. I oktober 2022 ble han ansatt som daglig leder for ski-VM 2025 i Trondheim.
Skinstad er utdannet lærer i merkantile fag. I 2006 forlot han jobben som landsansvarlig for Adidas Norge, for å bli sportssjef for langrenn i Norges Skiforbund, etter Bjørnar Håkensmoen. Fra mars 2015 til 2017 var han direktør i NHO innlandet, der han overtok etter Christl Kvam. I desember 2017 begynte han som direktør for Sport-divisjonen i Brav Norway (tidligere Swix Sport) med ansvar for merkevarene Swix og Toko. I 2021 ble han administrerende direktør i Hapro Jobb & Karriere.
Åge Skinstad er opprinnelig fra Lensbygda i Østre Toten, men bor nå på Gjøvik. Han er også trener og motivator for sine egne sønner, Mårten og Petter Soleng Skinstad, som sammen har langrennslaget Team Sport 1 Skinstad. Som aktiv huskes han nok best for å ha blitt diskvalifisert i Vasaloppet, en femteplass i Vasaloppet, og for stafettsølvet fra norgesmesterskapet i 1989 for Lensbygda Sportsklubb sammen med Jo Helgestad og Svein Smedshammer. Skinstad gikk da sisteetappen og tapte spurten mot en ung Bjørn Dæhlie. Han har også en verdenscupseier i stafett, og en 13.-plass som beste plassering individuelt i et verdenscuprenn. Skinstad er tidenes mestvinnende norske sportssjef for et landslag.
Skinstad er kjent som ekspertkommentator i langrenn for NRK. Etter at Nordic Entertainment Group overtok rettighetene for sending av verdenscupen i langrenn i 2021, begynte han der.
Tåsentunnelen
Tåsentunnelen er en to-løps veitunnel på Ring 3 (riksvei 150) på Tåsen i Oslo. Tunnelen er meter lang og har to kjørefelt i hvert løp. Anleggsarbeidene ble påbegynt våren 1997 og ferdigstilt høsten 1999. Hensikten med Tåsentunnelen var å avlaste bydelen for gjennomgangstrafikk, bedre flyten på Ring 3 og få flere til å velge Ring 3 fremfor Ring 2.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2018 – 1000 meter menn
1 000 meter menn var en av øvelsene i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2018, og ble avholdt 23. februar 2018 i Gangneung Oval i Gangneung 23. februar 2018.
Nederlandske Kjeld Nuis vant gull med tiden 1.07,95, som var ny banerekord. Norske Håvard Holmefjord Lorentzen tok sølv og Kim Tae-yun fra Sør-Korea tok bronse.
Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens- og olympisk rekord som følger:
Følgende rekorder ble satt under denne konkurransen:
BR = Banerekord
Resultater
Løpet startet kl. 19:00.
Jordstråler
Jordstråler betegner et «fenomen» som bare kan påvises ved hjelp av redskap som virker etter ønskekvist-prinsippet. Ifølge etablert vitenskapelig forkaring avhenger ønskekvistens utslag ikke av ytre påvisbare forhold, men av ideomotorisk respons, det vil si kvistgjengerens egen tankevirksomhet. Av den grunn er begrepet jordstråling ikke vitenskapelig akseptert, men betegnes som pseudovitenskap.
Til tross for dette hevder mange at jordstråling kan føre til sykdom og plager, oftest av diffus natur. Som eksempel nevnes muskelsmerter, søvnproblemer, hodepine og slapphet. Jordstråling fremstilles ofte som forårsaket av vannårer i grunnen, men blir også påstått å opptre i nettverk av linjer som dekker hele jordoverflaten. Spesielt krysspunktene i disse nettene blir påstått å være farlige. Ifølge jordstråle-tilhengere bør en ikke ha sengen plassert over jordstrålekryss. Til beskyttelse mot jordstråling blir det solgt en rekke produkter som skal innvirke positivt på helsetilstanden. Denne innvirkningen er ikke vitenskapelig dokumentert.
Begrepet jordstråling kommer fra Tyskland og ble først introdusert i 1929 av den tyske amatørforskeren Gustav von Pohl. Utenom tysktalende land og Skandinavia er begrepet forholdsvis ukjent.
Tre vitenskapelige studier av jordstråling utført ved Institutt for samfunnsmedisinske fag, Universitetet i Bergen ble 2006 sammenfattet av Bærheim og medarbeidere. De viste (1) at fire erfarne kvistgjengere i uavhengige undersøkelser fant helt ulike jordstrålelinjer på det samme stedet, (2) at barn som hadde sengen plassert på et påstått jordstrålebelastet sted ikke var sykere enn andre barn og (3) at avskjerming av jordstråling med s.k. Tx-plater ikke hadde effekt utover placebo. Deres konklusjon er at jordstråler ikke kan påvises, men er et eksempel på pseudovitenskap.
Kunden har alltid rett
Kunden har alltid rett er et norsk humorprogram som gikk på NRK fra 1964 til 1966. Programmene besto av en rekke sketsjer. Det ble ledet av Harald Tusberg og regissert av Harald Heide-Steen jr. Rolv Wesenlund var en tid med, og Odd Geir Sæther var fotograf. Serien var produsert av Nandor Hamzas og var hans debut i NRK. Programmet gikk på lørdager. Innholdet var parodier over problemer man har som forbruker og samfunnsborger. I 1964 ble det sendt episoder den 18. april, 30. mai, 27. juni og 12. september (med Jack Fjeldstad i en parodi over Dagsrevyen). I 1965 var det 13. mars og 12. juni.
I den siste episoden 29. januar 1966 var det litt om selvangivelsen, men mest kom fra Røros der det var VM i sparkstøtting. Skuespillerne var Elsa Lystad, Kari Simonsen, Svein Byhring, Sverre Wilberg og Joachim Calmeyer, samt Wesenlund og Heide-Steen jr.
Taego Bou
Taego Bou eller T'aego Pou (태고 보우; født 1301 i Gwangju, død 24. desember 1382) var en koreansk buddhistmunk. Han hadde flere reiser i Kina, og regnes som en sentral person i utviklingen av den koreanske zenbuddhismen (seon-), og samlet flere skoler til én.
Han delte sin tid mellom et jordbrukende kloster og en rolle ved hoffet. For den siste partens del er han også kjent som Stormester T'aego.
Killaloe
Killaloe (irsk: Cill Dalua, som betyr «kirken i Dalua») er en landsby i den østlige delen av grevskapet Clare i den midtvestlige delen av Irland. Landsbyen ligger på den vestlige enden av innsjøen Lough Derg, men bebyggelsen sprer seg over på begge sider av elven Shannon. Delen som ligger i grevskapet Tipperary kalles Ballina og er forbundet med nabobyen med Killaloebroen. Området rundt Killaloe er et populært sted for fotturer. I henhold til folketellingen av 2016 har landsbyen en befolkning på 1 484 innbyggere.
Valgkretsen Killaloe er ett av seks slike områder i grevskapet Clare og sender fire medlemmer til Clare County Council. Bispedømmet Killaloe er det nest største i Irland, bestående av størstedelen av Clare, en stor del av Tipperary og deler av grevskapene Offaly, Laois og Limerick. Slik den irske evangeliske kirken (Church of Ireland) er delt inn er bispedømmet nå del av det forente bispedømme av Limerick og Killaloe.
Historie
Som landsbyens navn indikerer skyldes stedet sin opprinnelse til en klosterbosetning fra 500-tallet som ble grunnlagt av den hellige Molua (eller Mo Lua) på en øy i Shannon 1 km nedenfor den nåværende Killaloe-broen som senere flyttet inn på fastlandet. På 900-tallet var stedet hovedkvarteret for Brian Boru ved at stedet kontrollerte den strategiske kryssingen av elven Shannon til Limerick, hvor vikingene, norrøne nordboere som opprinnelig hadde opphav i Norge, hadde kontroll.
Brian Boru hadde sitt palass, Kincora (Ceann Coradh), på den høye bakken der den nåværende katolske kirken står. Derfor, mellom 1002 og 1014, da han var den irske overkongen, var Killaloe reelt sett den faktiske hovedstaden i hele Irland. 2 km nord for byen sto borgen hans, Béal Bórama, på samme sted som en ringborg fra jernalderen ved spissen av Lough Derg, der et vadested krysset elven. Ordet «Boruma» kommer fra hyllesten betalt av de som krysser elven og antas å være opprinnelsen til Brian Borus navn. Hans tilnavn Bórama (Bóruma, Boru) ble gitt etter hans død og refererer til Béal Bórama. I et dikt tilskrevet en poet fra 1000-tallet, Cúán Ua Lothcháin, blir han betegnet som Brian na Banba a Bórumi («Brian av Irland fra Bórama»).
Den anglikanske Killaloe-katedralen tilegnet sankt Flannán av Killaloe ble bygget mellom 1185 og 1225. Den har et oratorium for den samme helgen, som hadde vært abbed i Killaloe på 600-tallet. Katedralen ble ødelagt og gjenoppbygd på 1300-tallet. Av den opprinnelige bygningen er det bare en romansk bue som overlever. I elisabethansk tid ble Ennis valgt som grevskapsbyen i Clare, og viktigheten av Killaloe avtok.
I 1650 tilbrakte Oliver Cromwell 10 dager på motsatt side av Shannon ved Ballina, og utforsket måter å krysse elven på, som var forsvarslinjen til katolske og rojalistiske styrkene før beleiringen av Limerick. 40 år senere var den irske hærføreren Patrick Sarsfield leder for de jakobittiske styrkene her under Vilhelmskrigen i Irland, og trakasserte de rojalistiske styrkene til Vilhelm III av England som rykket fram mot Limerick.
Anki King
Anki King (født 30. november 1970) er en norsk maler, skulptør og billedkunstner.
Harry Redknapp
Henry James «Harry» Redknapp (født 2. mars 1947) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han var manager i Tottenham til han ble løst fra kontrakten i juni 2012. Redknapps sønn, Jamie Redknapp, spilte under sin far i Bournemouth. Harry Redknapp er onkel til Chelseas Frank Lampard.
Spillerkarriere
Redknapp begynte sin spillerkarriere i West Ham i 1965. Han spilte 149 kamper i klubben. I 1972 forlot ham West Ham og gikk til AFC Bournemouth. Her spilte han 101 kamper fram til 1976. Så spilte han en kamp for Brentford FC før han gikk til Seattle Sounders i 1976. Han spilte 24 kamper.
Anki King
King debuterte på Høstutstillingen i 1996 og har deltatt i en rekke utstillinger i Norge og USA. Hun er medlem av Norske Billedkunstnere (NBK) og Norsk Billedhoggerforening (NBF).
Harry Redknapp
Trenerkarriere
Han begynte som manager i 1984 for Bournemouth. Der var han fram til 1992. I 1994 gikk turen til sin tidligere klubb West Ham og her var han til 2001. Så ble han manager i Portsmouth i 2002 til 2004. Da ble han manager for Portsmouths erkerivaler Southampton i perioden 2004–2005. 7. desember 2005 ble han manager igjen for Portsmouth. 17. mai 2008 vant han FA-cupen med Portsmouth når de slo Cardiff 1-0 i finalen.
18. april 2017 tok han over som trener for Birmingham City FC, etter at Gianfranco Zola sa opp. 16. september 2017 fikk han sparken i Birmingham.
Skuldelev 2
Skuldelev 2 er det andre skipet som ble funnet ved Skuldelevsperringen i Roskilde Fjord ved Sjælland i Danmark, sammen er de kjent som Skuldelevskipene. Det var det hittil lengste vikingskip i Danmark som ennå var funnet, selv om man i begynnelsen var usikre på den aktuelle lengden. Faktisk hadde den sterke forbeholdenheten gått så langt at man trodde at akterenden var et skip for seg selv, og det fikk navnet Skuldelev 4, hvorfor Skuldelev 2 også blir kalt Skuldelev 2-4.
Inngående studier førte senere til en rimelig sannsynlig fastsettelse av lengden til 29,6 meter. I forbindelse med utvidelsen av Vikingeskibsmuseet i Roskilde fant arkeologer i 1997 et enda større vikingskip med en lengde på omkring 36 meter og med plass til omkring 100 mann. Roskilde 6 er det lengste langskipet som er funnet, enda lengre enn det tyske Hedeby 1.
På Vikingeskibsværftet ved Vikingeskipsmuseet i Roskilde ble en rekonstruksjon av Skuldelev 2 bygget i årene 2000-2004. Skipet ble sjøsatt den 4. september 2004, og det ble døpt Havhingsten fra Glendalough av dronning Margrethe II.
Lin Yu-an
Lin Yu-an (født 22. september 1988) er en taiwansk svømmer.
Skuldelev 2
Årringsundersøkelser har vist at skipet er bygd ved Dublin i Irland av eiketre hogd i 1042, kanskje i Glendalough-dalen sør for Dublin. Skipet har blitt renovert flere ganger i Dublin før det endte sine dager som et nedslitt vikingskip og ble senket i Roskilde Fjord utenfor Skuldelev i 1075.
Lin Yu-an
Han representerte Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter medley.
Cornelius Middelthon
Cornelius Middelthon (født 12. april 1869 i Stavanger, død 6. april 1934) var en norsk kjøpmann og politiker (H). Han var stortingsrepresentant og arbeidsminister i tre regjeringer i 1920-årene.
Skuldelev 2
Skipet kan ha vært involvert i de militære operasjonene midt på 1000-tallet, etter Vilhelm Erobrerens erobring av England i 1066. Landets konge, Harald Godwinson, ble drept i slaget ved Hastings, og dronning Aldith måtte deretter flykte sammen med sine sønner til Dublin. Herfra angrep Haraldssønnene, støttet av danskekongen Svend Estridsson, den sørvestlige delen av England i 1068.
Man kan spekulere på om Skuldelev 2 er langskipet Harald Godwinsons sønner reiste med til Danmark, der de bad om støtte fra kong Svend, som året etterpå, i 1069, sendte en stor flåte til England. Men den danske ekspedisjonen mislyktes. Etter flere sammenstøt klarte normannerne å bestikke kongens bror Asbjørn Jarl til å slutte å støtte de engelske opprørerne. Asbjørn Jarl ble erklært fredløs av kong Svend, alliansen mellom de engelske opprørerne og danskene var brutt. Det er tenkelig at Skuldelev 2 ble forlatt av den irske besetningen etter begivenhetene i 1068-1069. Dette er likevel spekulasjon.
Cornelius Middelthon
Familiebakgrunn og yrkeskarrière
Han var sønn av kjøpmann Cornelius Middelthon (1815–1895) og Margrethe Hersleb Toft (1830–1910), sønnesønn av kjøpmann Jakob Middelthon (1780–1843) og far til kjøpmann Cornelius Middelthon jr. (1893–1967).
Han var medlem av styre eller representantskap i Tou bryggeri A/S, Rosenberg Mekaniske Verksted, Stavanger Preserving Co., Stavanger Electro-Staalverk A/S, Stavanger Traadstiftfabrik, A/S Saudefaldene, Det Stavangerske Dampskibsselskab, Stavangeren og A/S De forenede Norske Laase- og Beslagfabrikker. Middelthon var også medlem av Det norske Skogselskaps representantskap, formann i Stavanger Skogselskap 1911–1934, formann i Stavanger Handelsforening 1903–1909 og styremedlem i Den Norske Handelsstands Fællesforening 1906–1909. Blant hans øvrige tillitsverv kan nevnes formann i Stavangers Kunstforening i 10 år.
Politisk arbeid
Han var medlem av Stavanger bystyre 1919–1922, men deltok ikke grunnet sine mange andre offentlige verv. Han var også medlem av Høyres sentralstyre 1916–1922. Middelthon var innvalgt på Stortinget fra Holmen krets i Stavanger 1919–1921, deretter for kjøpstedene Kristiansand, Mandal, Flekkefjord, Stavanger og Haugesund 1922–1924. På Stortinget satt han i Stortingets veikomité, som han ledet 1922–1923. Sideløpende var han medlem av Stortingets utenrikskomité 1922–1923.
Middelthon var arbeidsminister i Otto Bahr Halvorsens første regjering 1920–1921, i Otto Bahr Halvorsens andre regjering i 1923 og i Abraham Berges regjering 1923–1924. Berge og hans statsråder ble senere stilt for riksrett i 1926, men ble alle frifunnet i 1927.
Æresbevisninger
Middelthon var spansk visekonsul 1903–1934, meksikansk konsul 1907–1920 samt brasiliansk visekonsul 1914–1920. Han var også frimurer og ordførende mester i St. Johanneslogen St. Svithun 1919–1934.
Forklaring
Forklaring er en meddelelse som peker på grunner, sammenhenger, og konsekvenser av noen objekter, prosesser, hendelser og videre som sammen med regler eller lover som forbinder disse til objektet. Noen av disse elementene i forklaringen kan være underforstått.
I vitenskapen regner en ofte med tre typer av forklaringer:
En forklaring består av to deler:
Årsaksforklaringer
Årsaken kommer alltid før eller samtidig med virkningen, og må være forbundet med virkningen gjennom en universell lov. En årsaksforklaring ser slik ut:
Eksplanans: Eksplanandum: En beskrivelse av det som skal forklares, sannsynliggjør noe ved en statistisk sammenheng.
Eksempel: Statsviteren Robert Michel stilte seg spørsmålet om hvorfor revolusjonære organisasjoner, på tross av hensikten om å utvikle en flat struktur, alltid utvikla et oligarki eller fåmannsvelde. Hvorfor har De grønne i Tyskland, blitt som alle andre partier, til tross for ønske om å utvikle flat struktur:
Eksplanans: Eksplanandum: De grønne er et oligarki
Intensjonale forklaringer/Formålsforklaringer
Intensjonale forklaringer skal forklare en aktørs handlinger ved å vise til intensjonen (grunnen) til handlingen. En intensjon peker fra aktørens perspektiv mot framtida. Tre spørsmål melder så seg: 1. Hva er aktørens hensikt? 2. Hva vet (eller tror) aktøren? 3. Hva mener han er det beste middelet til å realisere målet?
Denne typen forklaringer er mest sentral i samfunnsvitenskapene. En intensjonal forklaring eller formålsforklaring ser slik ut:
Eksplanans: Eksplanandum: Person X utfører derfor handling P.
Eksplanans: Eksplanandum: Annika tar derfor toget fra Trondheim til Oslo.
Funksjonelle forklaringer
Funksjonelle forklaringer er omstridt i samfunnsvitenskapene. De kan ikke forklare hvorfor noe oppstår, men bare hvorfor ting opprettholdes.
Ole Morten Geving
Ole Morten Geving (født 6. august 1974 i Hølen i Akershus) er en norsk tidligere kommunikasjonsdirektør og politiker (Sp).
Liv og virke
Han vokste opp i Hølen og i Flatanger i Nord-Trøndelag, og bor i Hølen. Han er sønn av gårdbruker og ordfører Ronald Geving og hustru Anny Haugen på Nergården på Sitter. Også oldefaren Carl Sitter var ordfører i Flatanger.
Han var leder for Senterungdommen i Nord-Trøndelag fra 1996 til 1998, medlem av Senterungdommens sentralstyre fra 1998 til 2000. Han var også medlem av Flatanger kommunestyre fra 1999 til 2003.
Geving var ansatt som politisk sekretær for Nord-Trøndelag Senterpartis fylkestingsgruppe fra 1999 til 2000, politisk sekretær for Senterpartiets programkomité fra 2000 til 2001, politisk rådgiver for Senterpartiets stortingsgruppe fra 2001 til 2006 og statssekretær i Finansdepartementet under Stoltenberg-regjeringen fra 2007 til 2010.
Geving var medlem av Vestby kommunestyre og formannskap fra 2007 til 2019.
I 2011 ble Geving direktør for næringspolitikk i Sparebankforeningen i Norge, senere direktør for kommunikasjon, næringspolitikk og media i Finans Norge. Han sluttet i stillingen med umiddelbar virkning i mai 2020, etter å ha blitt domfelt i en straffesak i Follo tingrett.
Han er cand.polit. med hovedfag i geografi (med hovedvekt på økonomisk geografi) fra NTNU fra 2000.
Bjørg Wallevik
Bjørg Wallevik (født 22. oktober 1941) er en norsk politiker. Hun representerer Høyre. Wallevik har vært kommunepolitiker i Kristiansand, først representant i Kristiansand bystyre. Fra 1991 til 2003 var hun ordfører i Kristiansand. Hun er utdannet lærer og har vært undervisningsinspektør. Etter perioden som ordfører i kommunen fikk Wallevik en stilling som rådgiver tilknyttet rådmannens stab.
Som kommunalpolitiker har hun vært engasjert i en rekke saker. Mest kjent er hennes interesse for kultur, som for Quartfestivalen og for Universitetet i Agder. Hun var 1994–2003 leder for Agderrådets universitetskomité. Hun var vararepresentant til Stortinget i perioden 1997 til 2001.
Ved flere kommunevalg var hun den som høstet flest stemmer i Kristiansand.
Pseudophasmatidae
Pseudophasmatidae er en delgruppe av spøkelsesinsektene som igjen tilhører de «gresshoppelignende insekter».
Utseende
Middelsstore til store, lange og tynne, pinnelignende spøkelsesinsekter. De er utmerket kamuflert og ligner pinner. Antennene er nokså lange og trådformede, beina slanke uten påfallende pigger. Slekten Anisomorpha fra Nord-Amerika utmerker seg ved at de har en mørk eller lys lengdestripe langs ryggen.
Levevis
Som andre spøkelsesinsekter er de planteetere som lever på busker og trær, der de er utmerket kamuflert.