cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Supporter
Fotballags supporterklubber
I Norge er det vanlig at fotballklubbene i de øverste divisjonene har en offisiell supporterklubb, i tillegg til eventuelle andre uavhengige grupper.
Alternativ supporterkultur
I utgangspunktet er alle supportermiljøer i Norge forskjellige, men uansett skiller man gjerne ut de som avviker i stor grad fra det som er normen. I Norge er dette typisk ultras- og casualsgrupper, men man trenger ikke alltid å ha merkelapper som dette på gruppene. Ultras og casuals kan på mange skalaer plasseres på hvert sitt ytterpunkt, men på andre punkter finner man igjen likheter.
I Norge kler ofte supportere seg i årets offisielle drakt, og bruker en del penger på produkter fra klubbenes supporterbutikker. De fleste alternative i Norge kler seg ikke i lagets drakt. Dette har og i mange grupper sammenheng med at man har en fascinasjon for engelsk gatemote, og den britiske fotballhistorien. Fotballarenaer ble typisk besøkt av menn fra arbeiderklassen, uten offisielle effekter på seg. I andre mer venstreorienterte miljø blir det sett på som en måte å melke supportere på.
I de mer sydlandske ultrasgruppene i Norge, er det vanlig at det forekommer "uniformer". Her er det sterkt fokus på gruppetilhørighet og det visuelle. Grupper som Ikaros og Ultras Felt C er eksempler på grupper som har tekstiler som profilerer gruppen sin.
I visse fotballkulturer i nordlige strøk forekommer det ofte litt mer fornøyelige måter å hedre klubben sin på, som for eksempel i Bodø, der en stadig voksende supportergjeng har valgt ‘Pølsevann’ som sin «uniform». Pølsevann er en form for buljong som kun serveres på Aspmyra i Bodø.
Hilkka Riihivuori
Hilkka Riihivuori (født Kuntola 24. desember 1952) er en finsk, tidligere langrennsløper som konkurrerte i 1970- og 1980-årene. Hun deltok i tre vinter-OL og fikk totalt fire medaljer. Hun har i tillegg fem medaljer fra verdensmesterskap.
Mesterskapsmedaljer
Kuntola deltok flere ganger i Holmenkollrennene, og vant 10 km to ganger (1974 og 1980) og 5 km en gang (1977). I 1977 ble hun tildelt Holmenkollmedaljen (sammen med Helena Takalo og Walter Steiner.). Hun vant Monolittrennet fire ganger.
Mirangaba
Mirangaba er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Ali Srour
Ali Srour (arabisk: علي سرور, født 11. juni 1994 i Tønsberg), kjent som «Prince» Ali, er en norsk profesjonell bokser.
Som junior har han vært norgesmester og nordisk mester ﬂere ganger.
Etter et langt opphold tapte Ali sitt siste nordiske mesterskap i 2013 og ﬁkk sølvmedalje. Ali har konkurrert i europeisk juniormesterskap i 2011 som endte med tap mot Gabil Mamedov fra Russland, som tok sølvmedalje.
Ali er kjent for sin uvanlige boksestil. Han er preget av sin meget atletiske og hardtslående boksestil, og formidable knockoutkraft.
Tidlige år
Ali er født av libanesiske foreldre. Han startet å bokse da han var 12 år gammel på TK bokseklubb i hjembyen Tønsberg. Da han var 12 år gammel startet han sin amatørkarriere, og han har blitt åtte ganger nasjonal juniormester, to ganger skandinavisk juniormester.
Profesjonell karriere
Ali skulle bokse i underkortet til Cecilia Brækhus i Oslofjord Convention Center, men motstanderen trakk seg. Ali endte opp med å reise til Sør-Amerika og startet sin profesjonelle karriere. Han har bodd i Latin-Amerika siden den gang, og er for tiden bosatt i Guadalajara, Mexico.
Ryan Adams and the Cardinals
Ryan Adams and The Cardinals er et amerikansk band som består av Ryan Adams og backinggruppen hans, The Cardinals. I mai 2005 ga de ut albumet Cold Roses og Jacksonville City Nights.
Schizomida
Schizomida er en orden edderkoppdyr. Gruppen omfatter alle de små artene i gruppen svepeskorpioner.
Utseende
Små (opptil 7 mm lange, de fleste mindre enn 5 mm), slanke edderkoppdyr, gjerne brunlige på farge. De ligner den beslektede gruppen Thelyphonida men er mindre og spinklere. De er bleke og tynnhudete. Forkroppen (prosoma) er delt i tre avsnitt, det bakerste med en to-delt ryggplate. De mangler øyne, men kan ha rester av øyeflekker. Pedipalpene er kraftige og tanglignende, disse er stilt loddrett som hos edderkopper og ikke vannrett som hos skorpioner og Thelyphonida. Det første av de fire beinparene er langt og tynt, og brukes ikke til å gå med, men holdes oppforan dyret som antenner. De tre andte beinparene er ordinære gangbein. Bakkroppen er glatt oval og består av 12 ledd. Det første av disse danner en innsnevring, pedicel, mellom forkropp og bakkropp, det tre siste leddene er også smalere og danner et såkalt pygidium. Bakerst er det en kort haletråd med ikke mer enn fire ledd.
Levevis
Schizomidene foretrekker mørke og fuktige miljøer. De fleste lever i jorda, under steiner og lignende, det er også en del arter som lever i huler og noen i tuene til maur og termitter. Som de fleste andre edderkoppdyr er de rovdyr som lever blant annet av små insekter. De har ikke giftkjertler, men i likhet med Thelyphonida kan de forsvare seg ved å sprute syre fra bakkroppen.
Reproduksjon
Hannens haletråd er knappformet, hunnen griper fatt i denne under paringen.
Turid Thomassen
Turid Thomassen (født 19. april 1965 på Stathelle) er en norsk politiker som var partileder for partiet Rødt fra 2010 til 2012. I Stortingsvalget 2017 var hun Rødts førstekandidat i Oppland.
Thomassen er ansatt i administrasjonen ved Avdeling for TV-utdanning og filmvitenskap ved Høgskolen i Lillehammer, der hun også er hovedtillitsvalgt for Norsk tjenestemannslag.
Hun har tre barn og er samboer med politikeren Aksel Hagen, som er stortingsrepresentant for SV. I 1984 var hun en av deltakerne Trond-Viggo Torgersens ungdomsdokumentar Nesten voksen.
Vannpolo under sommer-OL
Vannpolo for herrer har vært med i alle sommer-OL unntatt det første 1896 i Athen. Damene kom med hundre år senere, 2000 i Sydney. Ungarn, Italia, Jugoslavia og Storbritannia har dominert sporten.
Caccia
Caccia (italiensk: jakt) var på 1300- og begynnelsen av 1400-tallet den vanlige betegnelsen på en trestemmig komposisjon der de to overstemmene stort sett føres med en streng melodisk gjentakelse (kanon). Teksten har et tema som dreier seg om jaktutøvelse eller jakt som allegori. Det er uklart om betegnelsen caccia kommer av tekstens tema eller av stemmene som «jager» hverandre.
I barokktiden ble da caccia lagt til navnet på en del musikkinstrumenter som skulle gi assosiasjoner til jakt (eksempelvis corno da caccia, oboe da caccia). Disse instrumentene var ikke tenkt brukt under selve veidingen, men heller til å gi et uttrykk for livsgleden ved å oppholde seg i skogen og den frie natur. Selv om instrumentene hadde sin opprinnelse i jakttradisjonen var de konstruert for å tilfredsstille barokkmusikkens høye krav til solistiske partier.
Travian
Travian er et online flerspiller strategispill som spilles i nettleseren. Spillet er utviklet av Travian Games GmbH i München, Tyskland. For det internasjonale markedet er spillet utgitt av Gameforge AG. I Travian opererer spillere samtidig og konkurrerer med tusenvis av andre i en virtuell verden, datert omkring år 0.
Spillet
Travian er et browserspill, laget i PHP, og spilles derfor direkte over Internett gjennom en nettleser, men det er mulig å laste ned en grafisk pakke. I Travian foregår spillernes interaksjoner samtidig, og i sanntid. En time i Travian tilsvarer en time i den virkelige verden, i motsetning til mange andre rollespill. Hver spiller starter med kun en liten landsby, men et mål om å bygge et imperium. Ingen nedlastinger eller installasjoner er nødvendige, men en grafisk pakke kan lastes ned for å lette belastningen på server. Spillere kan begynne med en gang etter registreringen, helt gratis. Mot ekstra kostnad tilbyr Travian også utvidet tilgjengelighet, for eksempel fra mobiltelefon. I tillegg er en ekstra funksjon, kalt Pluss tilgjengelig for 10-40 kr per måned. Denne funksjonen inneholder en rekke ekstra funksjoner (dette varierer fra om du spiller på en vanlig server eller en Speed-server. På vanlige servere varer Pluss i 7 dager, mens på Speed-servere varer det kun i tre dager).
Stammene
Det finnes fire forskjellige stammer i Travian, tre av dem er tilgjengelige for spillere ved registrering. Den siste stammen, Natarene, er en NPC-stamme som simuleres av datamaskiner og kan ikke brukes av spillere. Hver stamme har flere fordeler og ulemper.
Drammensmarka
Drammensmarka, også kalt Drammen Nordmark, er et skogsområde nordvest for Drammen. Området utgjør den sørøstre delen av det større området Finnemarka. Drammensmarka er et populært turterreng. Drammensmarka og Finnemarka har også et meget godt utbygget nett av skiløyper som kjøres opp av kommunene straks det er gode snøforhold. Et av de mest populære utfartsstedene er Eiksetra.
Drammensmarka er full av små og store vann med gode fiskeforhold og hyggelige bademuligheter. Ett av disse vannene er Marivannet i Nedre Eiker.
Berggrunnen i Drammensmarka tilhører Oslofeltet med vulkanske bergarter fra permtiden. Glitrevannskalderaen representerer en av de største vulkankjeglene i Oslofeltet.
Travian
Germanere
Germanerne (kalles også teutonere) er den siste spillbare stammen. De er trege og har primitive våpen, men er likevel svært gode angripere. I tillegg er troppene billige å trene.
Germanere regnes som en bra stamme for erfarne offensive spillere (ettersom det er billige tropper og har plyndringsbonus).
Natarene
Natarene er en mystisk stamme som ikke kan velges og styres av spillere. De er mektige og prøver å ta over hele den virtuelle verden i Travian.
Ressurser
Det finnes fire forskjellige typer ressurser i Travian; tømmer, leire, jern og korn, og alle disse er nødvendige i ulike mengder for å bygge eller oppgradere en bygning. Ressursene produseres i felt i den ytre delen av landsbyen. Hvert felt produserer et visst antall av en spesiell ressurs i timen, og hvert felt kan oppgraderes til å produsere mer. For eksempel kan du oppgradere en kornåker fra nivå 5 til nivå 6. Den vil da produsere 50 enheter i timen i stedet for 33. Noe som er uvanlig for et online nettleser-spill, er at feltene kontinuerlig produserer ressurser. Dersom et felt gir 30 enheter jern per time, tjener du en enhet hvert andre minutt i stedet for 30 ressurser en gang i timen.
Variasjoner
Spillet har servere som kjører på mange forskjellige språk, og hvert språk har sitt eget toppnivå-domene. For eksempel travian.de på tysk, travian.fr på fransk, travian. se på svensk og travian.no på norsk. Travian.com, den internasjonale versjonen av spillet, kjøres på engelsk av 11 servere, med numre fra s1 til s10 og speed. Hver server representerer en egen verden. I Norge finnes fire normale servere, pluss en Speed-server. På speed-serveren tar bygging/oppgradering av bygninger kun en tredjedel av den opprinnelige tiden.
Allianser
Når du lager deg ambassade kan du bli med i en allianse, men om man oppgraderer ambassaden opp til nivå 3, kan man danne sin egen allianse, der man kan styre slik man vil, ta inn medlemmer, gå til kriger, alliere seg med flere allianser eller få IAP [Ikke Angreps Pakt] med andre allianser og lage et eget Forum der medlemmene i alliansen kan diskutere strategier o.l. Det er fire forskjellige typer forum:
Lederen av alliansen kan gi medlemmene en rang som gir medlemmet spesielle muligheter innad alliansen som er å få muligheten til å invitere flere medlemmer inn i alliansen, forvalte forumet, diplomati (tilby IAP-er og konføderasjoner), fjerne medlemmer fra alliansen, forandre beskrivelsen av alliansen, sende meldinger til alle i alliansen samtidig, og gi rang. Man får flere medlemmer i alliansen etter hvilket nivå ambassaden din er på, du får tre nye plasser i alliansen for hver gang du oppgraderer! Med en ambassade nivå 20 er den fullt utvidet og kan ha 60 medlemmer i alliansen.
Handel
Det går også å bytte ressurser seg i mellom om du har en markedsplass. Man får flere handelsmann etter hvilket nivå man oppgraderer markedsplassen til. Handelsmennene kan bære mer hvis du får Handelskontor(Stall nivå 10 og markedsplass nivå 20) De går like fort, for hvert nivå vil da dine handelsmann kunne bære 10% mer (av opprinnelig verdi) om du er Galler eller Germaner og 20% mer om du er Romer.
Speed Server
Det er en Speed Server på de fleste av Travian sidene.
Runden går 3 ganger fortere, altså 100 dager. En vanlig runde er 300 dager. Der trenes troppene 3x fortere og bygningene blir bygd 3x fortere. Nytt på mange servere er T3.5 eller T3.6 versjonen der artefakter er kommet. På en T3.5 eller nyere speed server vil natarene dukke opp først etter ca. 107 dager, byggeplanene vil dukke opp nøyaktig 7 dager etter det igjen, altså dag 114 i spillet, Begynner også med mer ressurs inntekter i timen 3x ganger mer.
Hvordan vinne runden
Når man har tatt over en natarby (kan ikke gjøres til hovedstad) kan man bygge bygningen, Verdens Underverk (VU). Når den første på runden bygger det, blir ALLE spionert på. Etter det, blir den/de som har Verdens Underverk i nivå 5 angrepet av natarene. Helt opp til Nivå 95, blir man angrepet for hvert 5 nivå man får. Etter nivå 95 blir han/hun angrepet hvert nivå til nivå 100. Når man får nivå 100 blir serveren restartet. Men hvis du vil vinne serveren så må du jobbe hardt i ca. 300 dager og takle oppturer og nedturer. (Speed 100 dager)
Det testes også en hastighet (speed) som går 5 ganger så fort.
Den meksikansk-amerikanske krigen
Den meksikansk-amerikanske krigen 1846–1848 er i USA kjent som «the Mexican War» (den meksikanske krigen) og i Mexico som «La invasión estadounidense» (bokstavelig «de forente staters invasjon»), «La intervención norteamericana» («den nordamerikanske intervensjonen»), eller «La guerra del 47» («'47-krigen»).
Krigen hadde sine opphav i spenningen mellom de spansktalende og engelsktalende befolkningene, og USAs ekspansjonspolitikk tidlig på 1800-tallet kalt Manifest Destiny som gikk ut på tanken om at USA skulle utvide seg til begge kyster. Resultatet av krigen førte til meksikanske landavståelser og en grense tilnærmet lik den i dag, med unntak av de arealer som ble ervervet som følge av Gadsden-kjøpet.
Bakgrunn
I årene etter at Mexico ble uavhengig av Spania i 1821, var det stor innvandring fra USA til den meksikanske provinsen Texas. I løpet av få år førte dette til at Texas fikk en engelsktalende majoritet, og stemoderlig behandling fra de sentrale meksikanske myndighetene, streng regulering av økonomiske forhold, og generelt mindre personlig frihet enn man var vant til fra USA. Dette førte til stor avstand mellom befolkningen i Texas og den meksikanske staten. Samtidig hadde den amerikanske regjeringen allerede siden Agustín de Iturbides regjeringstid i Mexico forsøkt å få kjøpt California fra meksikanerne. Dette var gjentatte ganger blitt avvist av meksikanerne, og fremstøtet belastet forholdet mellom de to landene. Under presidentene John Quincy Adams og Andrew Jackson hadde USA to ganger også forsøkt å kjøpe Texas. En gjennomgripende ytterligere sentralisering gjennom innføring av en ny meksikansk grunnlov i 1835 utløste opprør i flere delstater, og i Texas brøt det ut en frigjøringskrig som endte med at Republikken Texas erklærte sin uavhengighet 2. mars 1836. Mexico anerkjente ikke den nye republikken. Da de mer enn 35.000 anglo-amerikanere som bodde i Texas erklærte seg uavhengige i 1836 og utropte Republikken Texas, reagerte den meksikanske med makt og forsøkte å knuse oppstanden. De mislyktes og Texas vant sin selvstendighet. Men den sørlige og vestlige texanske grense mot Mexico var og ble omstridt.
Ved vedtaket om å ønske Texas velkommen til USA den 19. februar 1845 fulgte fortåelsen at Rio Grande var dens sør- og dens vestgrense, noe som uansett ikke var en omforent forståelse av Texas' grenser. Under meksikansk forvaltning hadde grensen mellom delstatene Texas og Coahuila fulgt elven Nueces, og etter meksiksnsk oppfatning hadde ikke Texas' uavhengighetserklæring rokket ved dette. Også i USA var kravet om Rio Grande-grensen omstrid; selv utenriksminister James Buchanan syntes dette var et tvilsomt krav.
På meksikansk side var general Antonio López de Santa Anna i 1844 blitt avsatt som president og sendt i eksil. Hans etterfølger ble general José Joaquín de Herrera. Etter anneksjonen av Texas i februar 1845 var den offentlige mening oppbragt over hendelsene, og det på begge sider av landets politiske spektrum. Herrera anså at både den militære og den finansielle situasjon var håpløs og at det heller ikke var noe håp om bistand fra Europa. Av disse grunner ønsket han å komme til en enighet med USA. Men i den patriotisk oppildnede stemning ble slikt ansett som forræderi og feighet.
General Mariano Paredes styrtet Herrera og overtok presidentvervet i januar 1846. Paredes hadde planer om å endre forfatningen av 1843 og innføre monarki. For Mexico med en konge i spissen kunne vel formå å vinne de europeiske monarkier i motstanden mot de nordamerikanske ekspansjonsønsker. Men planen måtte settes til side da kirgen brått brøt ut.
Mexico kunne ikke godta de amerikanske territorielle krav. Med Rio Grande som ny grense ville de gamle meksikanske samfunn i og rundt Fe Santa havne under amerikansk kontroll. Og dessuten ville hele regionens største by, Matamoros, bli til grenseby.
Etter mislykkede forsøk på forhandlinger brøt det ut kamper 25. april 1846 mellom en meksikansk kavaleriavdeling og en mindre kavaleripatrulje fra USA i det omstridte landområdet. Denne hendelsen, samt Mexicos avslag på USAs tilbud om kjøp av territorium, var den direkte årsaken til at USA 13. mai 1846 erklærte krig mot Mexico. Mexico svarte med å erklære USA krig ti dager senere.
Krigens gang
I det vestlige Mexico inntok USAs styrker flere byer i den daværende meksikanske delstaten Alta California, blant andre Los Angeles og San Diego. 12. januar 1847 overga den siste californisk-meksikanske styrken seg, og krigen i California var over da Cahuenga-traktaten ble undertegnet 13. januar. I nordøst ledet general Zachary Taylor USAs hovedstyrke, som tok seg over Rio Grande. Denne styrken vant slaget ved Monterrey i september 1846. I februar 1847 tok Mexicos president Antonio López de Santa Anna selv kommandoen over en styrke på 20 000 mann, som tok seg nordover for å møte Taylors invaderende styrker. I slaget ved Buena Vista 22. februar beseiret general Taylor Santa Annas styrker. Da den meksikanske styrken trakk seg tilbake, hadde Taylor kontroll med hele det nordlige Mexico.
I stedet for å forsterke Taylors styrke og fortsette framrykkingen, valgte USAs president James Knox Polk deretter å sende ytterligere en styrke under ledelse av general Winfield Scott for å invadere det sentrale Mexico. Etter angrep med amfibiestyrker og en påfølgende 20 dagers beleiring kunne hele styrken på 12000 mann landsettes 29. mars 1847 i havnebyen Veracruz, rundt 315 km øst for Mexico by. Scott førte deretter en styrke på 8500 mann mot Mexico by. En meksikansk styrke på 12 000 mann under ledelse av Santa Anna ble beseiret 18. april ved Cerro Gordo, halvveis mellom Veracruz og Mexico by, før Mexico by ble lagt åpen i slaget ved Chapultepec like vest for byen. Okkupasjon av Mexico by fulgte.
Out of My Hands
Out of My Hands er et musikkalbum med Morten Harket. Albumet kom ut den 13. april 2012. Albumet inneholder en coverversjon av Espen Linds megahit «Scared of Heights».
Den meksikansk-amerikanske krigen
Krigens gang
Krigen ble avsluttet med Guadalupe Hidalgo-traktaten 2. februar 1848. USA fikk uinnskrenket kontroll over Texas, inkludert det tidligere omstridte området mellom elvene Rio Grande og Rio Nueces. Videre avsto Mexico de områdene som i dag er USA-delstatene California, Nevada og Utah, samt deler av Colorado, Arizona, New Mexico og Wyoming. Som kompensasjon betalte USA 15 mill. dollar til Mexico og overtok 3,25 mill. dollar i gjeld som Mexico hadde til borgere av USA. Videre ville meksikanske borgere bosatt i USA få tilbud om statsborgerskap i USA.
Etterspill og konsekvenser
For Mexico var konsekvensene av krigen katastrofale (Miller, 2006). Krigen var utkjempet på meksikansk territorium, og man må anta at den meksikanske sivilbefolkningen ble hardt rammet. Pålitelige tall for drepte og skadede sivile finnes ikke i de undersøkte kildene, men man kan anta at det var snakk om betydelige antall. Infrastruktur som bygninger, havner og veier var sterkt skadet. Videre var all økonomisk aktivitet sterkt rammet, og utskrivning av soldater rammet landbruk og gruvedrift spesielt hardt. Krigen forårsaket også voldsomme omveltninger i meksikansk politikk og sentraladministrasjon; landet hadde sju presidenter og 10 utenriksministre i løpet av de to årene krigen varte. Den politiske uroen under og etter krigen førte etter hvert til en ny borgerkrig i perioden 1857 – 1861.
Gadsden-avtalen
Ved freden i Guadalupe Hidalgo beholdt Mexico landet sør for elven Gila (Río Gila), men grensen ble flyttet enda lenger sørover da USA i 1854 kjøpte ytterligere landområder på omtrent 77 000 km² for 10 millioner dollar. Avtalen kalles i USA the Gadsden Purchase etter den amerikanske minister i Mexico som forhandlet den frem, James Gadsden. Bakgrunnen var amerikanske planer om å bygge en transkontinental jernbanelinje på meksikansk territorium gjennom Mesilla-dalen syd for Gila, og meksikanske krav om skadeserstatninger for herjinger foretatt av indianere fra de nylig avståtte områdene. Amerikanerne ønsket å kjøpe langt større områder enn man til slutt ble enige om, blant annet halvøya Baja California og store deler av de nordligste delstatene i Mexico, og tilbød opptil 50 millioner dollar.
Avtalen som ble inngått mellom presidentene Pierce og Santa Anna reduserte prisen til 15 millioner dollar og arealet tilsvarende, men USAs senat stilte som vilkår for ratifisering ytterligere reduksjoner. Dette ble også godtatt av Santa Anna, og avtalen trådte i kraft 30. juni 1854. Stor misnøye med avtalen i Mexico førte til at han senere samme år ble avsatt og sendt i eksil.
Whitechapel
Whitechapel er et område i det sentrale London, rett øst for Londons gamle bymur og City of London, og var opprinnelig av Londons første forsteder. Området har navn etter et lite kapell – St Mary Matfelon – bygd en gang i middelalderen i nærheten av dagens Aldgate East undergrunnsstasjon. Kapellet var bygd i hvit stein og gikk på folkemunne under navnet White Chapel. Whitechapel er en del av bydelen Tower Hamlets og har heller aldri vært noen administrativ enhet, men kan avgrenses mot nord av Old Montagu Street, mot øst av Brady Street og Cavell Street og mot sør av Cable Street.
Eldre tid
Mot slutten av 1500-tallet var Whitechapel og områdene rundt i ferd med å bli Londons skitne østkant, mens utviklingen i Westminster trakk den velstående delen av befolkningen vestover. Whitechapel og østkanten tiltrakk seg virksomheter som stampeverk, slakterier, garverier, bryggerier og støperier (inkludert Whitechapel klokkestøperi, som fortsatt eksisterer).
Whitechapel og omegn endret mellom 1600 og 1850 karakter fra et overveiende landlig område til et industri- og boligområde, bebodd av fattige mennesker som satte opp sine enkle boliger innimellom den industrien som sysselsatte dem. I Victoriatiden ble den opprinnelige befolkningen av fattige med bakgrunn fra den engelske landsbygden, kraftig oppblandet med immigranter, særlig jøder fra Øst-Europa og irer. Jødene ble forvist fra England i 1290, men fikk adgang igjen under Oliver Cromwell i 1656. To hendelser resulterte i massiv jødisk innvandring til Whitechapel: Attentatet i mars 1881 mot tsar Alexander II av Russland resulterte i grusomme pogromer, slik at rundt 225 000 jødiske familier flyktet fra Russland; og i 1886 ble igjen mange jødiske familier rammet da Bismarck utviste polske innvandrere fra Preussen. I 1882 bodde det rundt 42 000 jøder i hele Storbritannia; i 1888 bodde det nesten like mange bare i Whitechapel. «Folk her er verken franske eller engelske, tyskere eller amerikanere, men jøder,» skrev presten Henry Walker da han besøkte bydelen i 1896. «Londons jødiske katedral», dvs den store synagogen fra 1722, lå likevel nærmest bortgjemt i en sidegate i Aldgate. Synagogene ble holdt åpne på søndager. Walker skrev at tross alt var denne «''snuskete kolonien en fredelig og lovlydig befolkning...Drukkenskap er nesten ukjent, avholdsforeninger et ukjent begrep, for jøden er aldri beruset. Pubene er fulle lørdag og søndag kveld, men det er aldri et jødisk ansikt å se. Vold mot kvinner forekommer så å si ikke. Kvinner som lever et utsvevende liv, er like sjeldent.''»
I 1883 rapporterte lederen for skolestyret i London at av 1.129 familier som sendte sine barn til tre skoler i East End, bodde 871 på ett rom. Stort sett var det snakk om fem personer på ett rom, men det kunne være opptil ni personer i samme rom. Disse rommene hadde bare plass til én seng, og siden det eneste toalettet befant seg i første etasje, var det vanlig å bruke nattpotter som sjelden ble tømt. Knuste ruter ble tettet med filler og aviser. Tapetet hang ofte i remser fra veggen. I 1883 skrev pastor Andrew Mearns: «''Et sted finner vi syv personer som bor i et kjellerkjøkken, og et dødt lite barn i det samme rommet. Et annet sted bor en fattig enke, hennes tre barn og et spedbarn som har vært dødt i tretten dager. Hennes mann, en drosjekusk, har for kort tid siden begått selvmord.''»
I 1888 drepte seriemorderen Jack the Ripper fem prostituerte i Whitechapel.
I 1902 kom den amerikanske forfatteren og sosialisten Jack London til London for å studere forholdene i den engelske arbeiderklassen. Han iførte seg fillete klær og tok inn på et losji i Whitechapel. I boka The People of the Abyss (norsk oversettelse 1932: Avgrunnens folk) konkluderte han med at de fattige levde under verre forhold i britiske storbyer enn i amerikanske.
Fattigdommen i Whitechapel var så overveldende at navnet ble et symbol langt utenfor Storbritannias grenser på kapitalismens manglende evne til å dekke grunnleggende menneskelige behov, som i Nordahl Griegs antikrigsdikt «Sommer i London» fra 1936:
Motsetningen mellom fattigdommen, bolignøden, prostitusjonen, barnedødeligheten og de helseskadelige arbeidsforholdene i Whitechapel og den utrolige rikdommen andre steder i byen, gjorde Whitechapel til et arnested for sosialisme og sosiale reformbevegelser. Her møttes George Bernard Shaws Fabian Society regelmessig, og her ledet Lenin demonstrasjoner under sitt eksil fra Russland.
Nyere tid
Whitechapel forble fattig og etnisk sammensatt gjennom hele første halvdel av 1900-tallet. Under krigen ble mye ødelagt av tyske bomber, både under Blitzen i 1940-41 og av flere V2-nedslag i 1944-45. Etter krigen er det meste av det jødiske samfunnet i Whitechapel oppløst. I stedet har strøket fått nye innflyttere fra den tredje verden, særlig fra Bangladesh og det indiske subkontinentet for øvrig. Slummen som gikk tapt under krigen eller ble sanert på annen måte, ble på 1950- og 1960-tallet erstattet av boligblokker som i mange tilfeller var av en slik standard at de i årenes løp har forfalt til en slags moderne slum.
Med sin beliggenhet nær Londons finanssentrum City kan Whitechapel ventes å bli gjenstand for store forandringer i de nærmeste årene. Det foreligger planer for en utbygging av undergrunnsnettet i Whitechapel som vil akselerere en utvikling som på sikt kan forandre hele områdets karakter.
Claudia Riegler (snøbrettkjører)
Claudia Riegler (født 7. juli 1973) er en østerriksk snøbrettkjører.
Hun representerte Østerrike under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble utslått i kvalifiseringen i parallellstorslalåm.
Solheim Cup
Solheim Cup er en golfturnering for damer som arrangeres annethvert år mellom lag fra Europa og USA. Den er oppkalt etter nordmannen Karsten Solheim, grunnleggeren av golfkølleprodusenten Karsten Manufacturing som markedsfører produkter under det registrerte varemerket PING, Karsten Solheim var en sterk pådriver for å få til en internasjonal turnering for kvinner. Den tilsvarer på mange måter herrenes Ryder Cup Matches.
Det amerikanske laget velges ut fra et poengsystem der spillerne på LPGA-touren mottar poeng for hvert gode resultat på touren. For det europeiske laget velges kun 7 spillere gjennom poeng basert på resultater på Ladies European Tour. Dette er for å sikre at også europeiske spillere som hovedsakelig konkurrerer på LPGA-touren kan velges for å gjøre det europeiske laget konkurransedyktig.
Format
Solheim Cup omfatter diverse matchspill-runder mellom spillere utvalgt fra to lag på tolv spillere. Turneringen går over tre dager, fra fredag til søndag. Det spilles om totalt 28 poeng, der vinneren av hver match tar ett poeng for sitt lag, og et halvt poeng går til hvert av lagene dersom en match ender uavgjort etter 18 hull. Det lag som har først får 14,5 poeng, vinner turneringen. Dersom begge lag ender opp med 14 poeng hver, går seieren til den regjerende mesteren.
Matchene spilles som følger:
Fremtidige turneringer
I 2021 spilles Solheim Cup ved Inverness Club i Toledo i Ohio. Klubben har tidligere vært arrangør for major-turneringene US Open fire ganger, seinest i 1979, og PGA Championship i 1986 og 1993.
Seydou Sy
Seydou Sy (født 12. desember 1995) er en senegalesisk fotballspiller som fra 30. juni 2020 er klubbløs.
Trecento
Trecento (it. 300) er innen historie- og kunsthistoriefaget en betegnelse på Italias førrenessanse på 1300-tallet (it. mille trecento, forkortet trecento).
Epokene som tilsvarer århundrene 1200-1600 betegnes i Italia slik: Duecento, Trecento, Quattrocento, Cinquecento, Seicento.
Se også trecento-madrigal
Ulrich III av Württemberg
Ulrich III (født etter 1286, død 11. juli 1344) var greve av Württemberg fra 1325 til sin død i 1344.
Ulrich var allerede sterkt involvert i politikken under regimet til hans far Eberhard I. I 1319 håndterte han en avtale med kong Fredrik III den kjekke. Han fornyet denne avtalen etter selv å ha overtatt regimet i 1325 da Württemberg for en kortere tid gikk inn i en form for allianse med Ludvig IV av Det tysk-romerske rike. Både Ludvig og Fredrik krevde makten i det tyske-romerske riket på denne tiden. Etter at de ble forlikt ble det mulig for Ulrich å knytte seg tettere til keiserriket, selv etter at Fredrik I døde. Dette og hans regionale politikk med pakter og overtakelser bidro sterkt til øke Württembergs områder betydelig. Foruten flere gevinster i Alsace var overtagelsen av Markgröningen i 1336 og Tübingen i 1342 merkbare.
Han døde i Alsace i 1344.
Ulrich var gift med Sophie av Pfirt. De sønner han fikk fra dette ekteskapet var Eberhard II (med tilnavnet «der Greiner» på tysk) og Ulrich IV som begge styrte sammen med hans bror fram til 1361.
New Orleans Mardi Gras
New Orleans Mardi Gras-karnevalet er det Mardi Gras-karnevalet som avholdes i New Orleans, Louisiana, USA og er et av de mest berømte karnevalet i verden.
Forsberg
Forsberg er et slektsnavn. Det er flere ikke-beslektede familier i Fredrikstad med navnet Forsberg. Den Fredrikstadfamilien som her omtales, begynner med Anders Forsberg. Han var født i Värmland i 1838. Hans kone, Charlotte Fredsberg, f. 1834, kom fra nabolenet Närke. Anders Forsberg var fagmann på stenindustriens område, og det var den driftige Michael Falch som hentet ham hit som driftsbestyrer ved Fredrikstad Stenhuggeri, distriktets første. Forsberg ledet driften med stor dyktighet, og fikk gjennom en utstrakt opplæringsvirksomhet grunnleggende betydning for den senere så blomstrende stenindustri. Anders F. døde i 1903, hans enke i 1923. Ekteparet hadde 3 barn, hvorav to ble boende i Fredrikstad: Carl Alfred, f. 1864, og Gustav, f. 1866. Førstnevnte fortsatte i farens bransje. I 1898 kjøpte han og bosatte seg på Kjølberg Herregård i Onsøy. Han var gift med Sara Augusta, datter av kjøpmann Ole Jensen (forretning ved Torvet). Gustav F. utdannet seg til lege og drev privat praksis i en lang årrekke. Han var gift med Anne Jensen, søster av Sara Augusta. Han døde 1948. Av Carl Alfred og Sara Augustas 5 sønner ble Kåre f. 1896, disponent i stenhuggeriet, mens Anders, f. 1904, overtok Kjølberg herregård i 1938.
New Orleans Mardi Gras
Mardi Gras (uttales "Mardi gra") kommer fra fransk og betyr Fetetirsdag. Feiringen har sine røtter innen den katolske feiringen av fasten. Andre kjente Mardi Gras-karnevaler er de i Venezia og i Rio de Janeiro.
Harald Zwart
Harald Johan Zwart (født 1. juli 1965 i Nederland) er en norsk filmregissør og -produsent.
Forsberg
I 1939 ble Veidekkeaksjene kjøpt av A.F. (Fredrikstad Stenindustri) og omregistrert til Onsøy. Etter krigen fikk selskapet en eventyrlig utvikling med store anleggsoppgaver rundt i landet. I 1962 ble selskapet igjen flyttet til Oslo, og noe senere opphørte samarbeidet med Fredrikstadbedriften.
New Orleans Mardi Gras
Uken før fetetirsdagen kulminerer feiringen med parader rundt om i Louisiana, hvor de mest kjente er i New Orleans. Paradene arrangeres av spesielle karnevals-klubber som kalles «Krewes».
Harald Zwart
Han er født i Nederland, men oppvokst i Fredrikstad. Han er bror av John-Anker Zwart.
Zwart er utdannet fra Nederlandse Film en Televisie Academie (Det nederlandske film- og televisjonsakademi) i Amsterdam, og har produsert en rekke kortfilmer, reklamefilmer og musikkvideoer. Han har laget filmer i Sverige, USA og Norge, herunder The Karate Kid (2010) og Skyggejegerne: Demonenes by (2013). Han er en av initiativtakerne og deleierne i film- og TV-produksjonsselskapet Medieparken AS i Fredrikstad. Zwart driver også to egne produksjonsselskap, et for reklamefilm, Motion Blur, og et for spillefilm, Zwart Arbeid.
I 2004 åpnet han kaffebaren Zwart Kaffe i Gamlebyen i Fredrikstad.
Arkitekturåret 1505
Arkitekturåret 1505 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1505.
Harald Zwart
Før Hollywood
Harald Zwart ville egentlig bli popstjerne, men fant ut at det var for vanskelig og bestemte seg i stedet for å satse på en regissørkarriere. Etter skolegang i Nederland begynte han i reklamefilmproduksjonsselskapet Moland Film. Der fikk han etter hvert ansvaret for større produksjoner, blant annet for en kampanje for merkevaren Statoil. Zwart søkte spillefilmstøtte i Norge for prosjektet 96, en film om hjemmebrent, men fikk ingen støtte. I stedet ble svenske filmfolk interessert i ham, på grunn av en rekke gode reklamefilmer. De syntes at Zwart var flink til å få lavbudsjettsfilmer til å se eksklusive ut, og gav ham jobben som regissør for filmen (og TV-serien) Hamilton.
I Hollywood
Filmen om Hamilton ble en suksess, og filmindustrien i Hollywood fikk øynene opp for Zwart. Michael Douglas ble produsent for hans første film, One Night at McCools (2001). Filmen hadde et produksjonsbudsjett på 18 millioner dollar og et lanseringsbudsjett på rundt 13 millioner dollar. Filmen var ingen stor publikumssuksess (ifølge boxofficemojo.com gikk den med 17,5 millioner dollar i underskudd), på tross av at Michael Douglas, Matt Dillon og Liv Tyler spilte noen av de største rollene. One Night at McCools ble likevel det utenlandske gjennombruddet for Zwart som regissør, og han fikk tilbud om å lage ungdomsfilmen Agent Cody Banks (2003). Zwart takket ja, sammen med sin kone Veslemøy Zwart (som fra dette tidspunkt ble hans produsent). Agent Cody Banks hadde et produksjonsbudsjett på 28 millioner dollar, og tjente inn 58 millioner dollar da den ble vist på kino. Zwart påbegynte så oppfølgeren Agent Cody Banks 2: Oppdrag London (2004). Han trakk seg imidlertid fra prosjektet, og han uttalte til norske aviser at årsaken var at budsjettet var for lite (26 millioner dollar) og at han hadde takket nei. Produsentene på sin side sa at «Zwart var blitt erstattet».
Kim Jung-woo
Kim Jung-woo (født 9. mai 1982) er en sørkoreansk fotballspiller som spiller for Gwangju Sangmu FC i K-League, den øverste fotballdivisjonen i Sør-Korea. Han spiller som midtbane.
Mirante
Mirante er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Arkitekturåret 1505
Dødsfall
…
Harald Zwart
Tilbake i Norge
Etter dette flyttet Zwart til Fredrikstad, og har siden regissert en rekke norske og internasjonale reklamefilmer samt produsert de tre norske filmene Lange flate ballær, Lange flate ballær II og Lange flate ballær III. Lange flate ballær ble en publikumssuksess, på tross av et lavt budsjett og kort innspillingsperiode.
Kim Jung-woo
Inntil 2009 spilte han for Seongnam Ilhwa Chunma. Kim var med på det sørkoreanske fotballaget under Sommer-OL 2004 som kom på andreplass i gruppe A, men ble deretter slått ut av Paraguay, som endte med å vinne fotball-sølvet.
Han forsøkte seg i europeisk fotball i 2008, nærmere bestemt i Wigan Athletic uten suksess og flyttet deretter hjem.
Harald Zwart
Tilbake i Norge
Zwart har også spilt inn to musikkvideoer for a-ha, blant annet Velvet som fikk mye oppmerksomhet grunnet «nekrofilt» innhold. Zwart var den første nordmann som ble medlem av Directors Guild of America.
Zwart har også regissert Den rosa panteren 2, en oppfølger til filmene om Den rosa panteren. Dette var den største Hollywood-kontrakten til en nordmann noensinne. Den rosa panteren 2 ble en fiasko; den ble nominert til to Razzies-priser og tjente inn bare 75 millioner.
Karate Kid
Etter Pink Panther 2 dro Zwart og familien hans til Kina for å lage kampsportfilmen The Karate Kid. Med stjernene Jackie Chan og Jaden Smith ble filmen en kritiker- og publikumsuksess som spilte inn over 176 millioner dollar i USA.
The Mortal Instruments
I 2013 kom fantasyfilmen Skyggejegerne: Demonenes by, med Zwart som regissør. Filmen er basert på boken Demonenes by, den første i bokserien Skyggejegerne. Rollelisten omfatter Lily Collins, Jamie Campbell Bower, Robert Sheehan, Lena Headey, Jonathan Rhys Meyers og Jared Harris. Filmen hadde premiere 23. august 2013, og det var på forhånd knyttet forventninger til at filmen kunne gjøre det bra økonomisk, siden bøkene var svært populære.
Allerede i mai 2013, tre måneder før premieren, ble det bestemt at det skulle lages en oppfølger, The Mortal Instruments: City of Ashes, basert på Den tause byen, som er den andre boken i The Mortal Instruments-serien. Zwart skulle regissere også denne oppfølgeren, og både Lily Collins og Jamie Campbell Bower sa seg villige til å delta i den nye filmen. Da den første filmen viste seg å bli en fiasko, ble imidlertid planene om en oppfølger skrinlagt. Det ble deretter laget en TV-serie (Shadowhunters) basert på bøkene, som Zwart ikke var involvert i.
Simeon Solomon
Simeon Solomon (født 9. oktober 1840, død 14. august 1905) var en engelsk prerafaelittisk maler.
Tidlig liv
Solomon ble født i London i en prominent jødisk familie, og han var den åttende og siste barnet til den framgangsrike kjøpmannen Meyer Solomon og amatørmaleren Kathe Levey. To av Solomons søsken ble også malere, Abraham Solomon (1824–1862) og Rebecca Solomon (1832–1886).
Han fikk sin grunnutdannelse i fødebyen London og sin første undervisning i maleri av sin eldre bror en gang rundt 1850. Broren hadde stor påvirkning på Solomon helt til han døde. To år etter begynte han på Carey's Art Academy, det samme året som hans søster stilte ut i Royal Academy for første gang.
Akademiet
Han holdt sin første utstilling ved Royal Academy i 1858, noe han fortsatte å gjøre fram til 1872. Hans første utstilte maleri hadde den bibelske Moses som tema og ble ikke godt mottatt av kritikerne, men William Makepeace Thackeray ga god kritikk. En støttespiller av pre-rafaelittene, Thomas E. Plint, kjøpte dette bildet og fem andre av Solomon. I tillegg til litterære figurmaleri i den pre-rafaelittiske stilen tok han også opp motiver fra den jødiske bibelen og genremaleri som avbildet jødisk liv og ritualer.
Mot klassisisme
Swinburnes forkjærlighet for klassisisme og erotikk fikk en innflytelse på Solomon i tiden etter at hans bror var død, og kort tid etter skisserte han den antikke greske poeten Sapfo, og lagde også en akvarell av poeten i en lesbisk omfavnelse, Sappho and Erinna in a Garden at Mytilene (1864). Herfra vendte Solomons stil seg fra den pre-rafaelittiske og over i en klassisistisk og fulgte i fotsporene til kunstnere som Frederic Leighton, Edward Poynter, og Albert Moore. Han malte klassistiske verk som In the Temple of Venus (1863) og hans Habet!, utstilt i Royal Academy i 1865 og av mange betraktet som hans beste verk noensinne.
I årene 1866 til 1867 tok han sin første av tre reiser til Italia, hvor han malte noen av sine vakreste malerier, inkludert to versjoner av Bacchus (1867) og Heliogabalus, the High Priest of the Sun (1867).
Den erotiske Solomon
Den klassisistiske stilen var knyttet til den estetiske bevegelsen, ideen om «kunst for kunstens egen del», fremmet av Swinburne, James McNeill Whistler, og Walter Pater. Solomons estetikk vendte seg mot avbildning av dekadente eller vakre ynglinger som erosfigurene Love in Autumn (1866) og Love Dreaming by the Sea (1871), noe som var et opplagt og modig, om enn dumdristig, forsøk på å undersøke sin egen homoseksuelle identitet i en viktoriansk tid hvor kjærlighet mellom menn var en kriminell lovovertredelse i England. Slike tema kunne bare bli malt i et kodet billedspråk, men han hadde også tidligere beveget seg inn på dette betente området i bildene The Bride, the Bridegroom, and Sad Love (1865), unge religiøse gutter i Two Acolytes Censing (1863) og det før nevnte Sappho and Erinna.
Arrestert og fall
Den 11. februar 1873 ble hans kunstnerkarriere avbrutt da han ble arrestert sammen med en annen mann på et offentlig toalett i London og stilt for retten, anklaget for uanstendig eksponering og forsøk på å begå sodomi. Han ble dømt til straff bestående av 18 måneder hardt straffearbeid i fengsel, men etter å ha tilbrakt to uker i fengsel ble han løslatt mot kausjon. En måned senere var straffen redusert til politiovervåking og en bot. Solomon flyktet øyeblikkelig til Frankrike og Den tredje franske republikk. Han ble derimot arrestert på nytt i 1874 og da dømt til tre måneder i fengsel.
Hans tidligere venner og kunstnersamfunnet distanserte seg fra ham, blant annet for at Solomon synes selv å ha valgt bort sosial aksept for å kunne leve livet sitt slik han selv ville. Swinburne advarte de tidligere vennene om å holde seg unna ham for enhver pris. Økende fattigdom og alkoholisme tvang ham fra 1885 til å tilbringe sine siste år på et fattighus i London, men han sluttet aldri å male. Mange av hans siste verker er avbildninger av et enkeltstående hode, eller to hoder tett sammen, tegnet med fargeblyant eller kritt. De personifiserte abstrakte tema som natt, kjærlighet og død, noe som kan gjenfinnes i hans A Vision of Love Revealed in Sleep.
Til tross for at hans offentlige karriere var avsluttet, beholdt han noen støttespillere, blant annet hans egen familie, fotografen Frederick Hollyer og kunstmagnaten Herbert Horne. Solomon døde pengelens den 14. august 1905 og likskuet slo fast at dødsårsaken var hjertesvikt fra bronkitt og alkoholisme. Han ble gravlagt i den jødiske kirkegården i Willesden.
Ettermæle
I Anthony Powells roman A Buyer's Market (bok nummer 2 i A Dance to the Music of Time), sier fortelleren om kunstneren Mr. Deacon at Solomon var en av de malere han beundret.
I Oscar Wildes lange fengselsbrev til Alfred Douglas, De Profundis, skriver Wilde om sin konkurs: «At alle mine sjarmerende gjenstander må bli solgt, mine Burne-Jones-tegninger, mine Whistler-tegninger, min Monticelli, mine malerier av Simeon Solomon, min keramikk, mitt bibliotek...»
Mazda Premacy
Mazda Mazda5 er en flerbruksbil produsert av det japanske selskapet Mazda fra 1999 til 2005.
Modellen har tre motoralternativer: 1,8 bensin, 2,0 bensin og 2,0 diesel.
Kuholmen
Kuholmen i Stavanger var en holme, nordøst i Vågen og nord for Skagen. Den var grovt regnet området nord for en linje fra der Øvre Holmegate starter på Skagenkaien, til krysset mellom Øvre Holmegate og Valberggaten, så til krysset med Nedre Holmegate, ut på parkeringsplassen ved de Røde Sjøhus, og til slutt rett nordover.
Kuholmen var en del av kongens gård i Stavanger i middelalderen. Den ble trolig gitt til byen Stavanger under den nordiske syvårskrig og senest i 1567. Det kan ha vært i anledning av at byen trengte å bygge et forsvarsanlegg mot sjøen etter svenskenes erobring av Trondheim, og mislykkede forsøk på å ta Bergen fra sjøen i 1564. Forsvarsanlegget på Skansen ble trolig bygd på 1560-tallet, og ble nedlagt i 1860.
Området omkring sørvestsiden av Nedre Holmegate het Vinterhagen. Navnet dukker opp i kilder første gang i 1705. Her var det en brønn med en pumpe, der en del av befolkningen på Kuholmen hentet vann. De øvrige måtte opp i byen til Timiantorget eller Torget for å få vann, da brønnen bare hørte til noen få av husene.
I første halvdel av 1800-tallet hadde en bryggene (allmenningene): Holmenbryggen i østenden av Nordbøgata (trolig den som på 1700-tallet ble kalt Konsumpsjonsbryggen), Tollbodbryggen i vest (i sørvestenden av Skansegata) og Nordbøbryggen i nord.
Kuholmen regnes i dag som en del om området Holmen.
Svetlana Tsarukajeva
Svetlana Kaspolatovna Tsarukajeva (russisk Светлана Касполатовна Царукаева, født 25. desember 1987 i Vladikavkaz) er en russisk vektløfter, som konkurrerer i -63 kg. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun opprinnelig tok sølv, men ble seinere diskvalifisert på grunn av doping.
Gabrielle (artist)
Gabrielle Susanne Solheim Leithaug (født 10. januar 1985 i Bergen), kjent mononymt som Gabrielle, er en norsk musiker og låtskriver.
I 2011 lanserte hun sin første singel, «Ring meg», som kom på førsteplass på VG-lista og på iTunes, solgte til åtte ganger platina og ble nominert til Spellemannprisen 2011 i kategorien årets hit. 2. mars 2012 kom hennes debutalbum Mildt sagt på CD, vinyl og digitalt. Hun fikk Edvard-prisen 2014 i kategorien populærmusikk for albumet Nattergal og ble nominert til Bendiksenprisen for 2014. Låta «5 fine frøkner» fra hennes kommende album ble nominert til årets hit under Spellemannprisen 2014 og årets låt under P3 Gull 2014. Låta fikk dessuten fornyet popularitet (særlig utenfor Norge, på tross av at teksten er på norsk) i januar 2017 etter å ha vært brukt i en episode av Skam. Hun ble nominert til P3 Gull 2017 i klassen årets liveartist og til Spellemannprisen 2017 i klassen popsolist for EP-en Vekk meg opp. Hun ga ut albumet Snart, Gabby i 2019 og fikk for det tre nominasjoner foran Spellemannprisen 2019. Hun fikk tildelt P3-prisen under P3 Gull 2020. I 2021 ga hun ut sitt fjerde album, Klipp meg i ti og lim meg sammen. For albumet fikk hun Spellemannprisen 2021 i klassen pop og var nominert i ytterligere to klasser.
Leithaug var deltaker i Idol 2006 og kom da ikke videre fra første semifinale 8. februar. I 2009 var hun med i X Factor hvor hun konkurrerte i klassen under 25 år og endte opp på syvendeplass.
Carlos Arthur Sevilla
Prest
Carlos Arthur Sevilla sluttet seg til jesuittordenen, ble ordinert til prest den 3. juni 1966 og avla sine siste løfter den 22. april 1974.
Biskop av Yakima
Innen den amerikanske bispekonferanse (USCCB) var biskop Sevilla medlem av Committee for Ecumenical and Interreligious Affairs og Sub-Committee for Translation of Liturgical Texts into Spanish. Han var også formqann for den amerikanske stillehanskystregionens katolsk-muslimske dialoggruppe.