cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Reiseradioen
Johan Vigeland var grunnleggeren. Hans ønske var å lage et lett radioprogram med reisende reportere og mye musikk. Første sending gikk på lufta 24. juni 1963. Sendingene hadde en times varighet de første årene, men ble senere utvidet til en og en halv time, senere to timer.
Nitimen er bygd på samme lest og kom på lufta to år etter Reiseradioen. Når Reiseradioen sendes om sommeren har Nitimen pause.
De 24 første sekundene av «The Kid From Red Bank» med Count Basies orkester har vært Reiseradioens kjenningsmelodi siden starten. Siden slutten av 1990-tallet har det vært tradisjon å avslutte sesongens siste program med å spille låten «En sommer er over» med Kirsti Sparboe.
Reiseradioen er en del av radioredaksjonen i NRK Underholdningsavdelingen.
Abraham J. Twerski
Bakgrunn, utdannelse, tidlig virke
Abraham J. Twerski ble født i Milwaukee, moren var Devorah Leah neé Halberstam (1900–1995), dtatter av den andre rebben av Bobov, og faren var rabbi Jacob Israel Twerski (1898–1973), som var rabbi for Beth Jehudah- synagogen i Milwaukee. Denne eldre rabbi Twerski immigrerte til USA i 1927, og nedstammet fra rabbi Menachem Nachum Twerski, grunnlegger av det hasidiske Chernobyl-dynastiet, og disippel av Baal Shem Tov. Twerski var den tredje av fem brødre. Flere av brødrene skulle få betydningsfulle karrierer.
Abraham Twerski tok High School i Milwaukee, med slutteksamen som 16-åring. Han begynte på Hebrew Theological College i Chicago (som senere flyttet ut til Skokie) og ble ordinert til rabbi i 1951.
Han virket som assisterende rabbi med sin far. I 1952 giftet han seg med Goldie Flusberg. I 1953 begynte han på Milwaukees Marquette University, og tok slutteksamen fra dens medisinske fakultet i 1960. Han fikk sin psykiatriske spesialisering ved University of Pittsburgh, og virket ytterligere to år ved det statlige hospital i Pennsylvania. Han ble så hentet inn til leder for den psykiatriske avdeling ved Pittsburghs St. Francis Hospital.
Rabbinerkarriere
Som rabbiner forfattet Twerski en mengde bøker om jødedom og især shiurim (Torah-baserte forelesninger). Han var også medvirkende åndelig leder for menigheten Beth Jehudah sammen med sin far til 1959. Han komponerte i denne tiden en melodi for salme 28,9 «Hoshea es Amecha», som slo an i jødiske kretser.
Verker
Han forfattet over 60 bøker, del som jødedommen og dels selvhjelpslitteratur - blant hans forfatterskap inngikk et samarbeid med Charles M. Schulz som lot ham benytte illustrasjoner fra tegneserien Knøttene for å kaste lys over menneskelig samskvem og adferd.
M.2
Produsenten av M.2 utstyr bestemmer selv hvilke grensesnitt som skal støttes.
M.2 støtter PCI Express 3.0, SATA rev. 3.0 og USB 3.0.
Aksel Saltvik
I det sivile liv var han sjømann, fisker, en kort tid gruvearbeider ved Lønvik kalkverk på Ytterøy, veiarbeider og småbruker. Før rutebåt med tverrfjordforbindelsen ble etablert i 1954 drev han også frakt av melk fra Mosvik til meieri på Levanger. Han bodde på småbruket Flatskogen fra 1914 til 1952, deretter på eiendommen Bergheim nærmere fjorden.
M.2
SATA rev. 3.2 spesifikasjonen fra august 2013 satte M.2 som standard for tilkobling av hardware. M.2 støtter NVM Express som er et grensesnitt mot lagringsmedier, som SDD (Solid State Drive), via grensesnittet PCI Express.
Selve M.2 modulen er rektangulær med tilkobling av opp til 67 pinner på siden. Hver pin skal tåle 50V og 0,5A. Tilkoblingen har «tilkoblingsnøkler» fra A til M der noen pinner «mangler» og lager et spor.
NSDAP/AO
NSDAP/AO var utenlandsorganisasjonen til det tyske nasjonalsosialistiske partiet (NSDAP). AO er forkortelsen for det tyske sammensatte ordet «Auslands-Organisation». Partimedlemmer som levde utenfor det tyske riket ble sortert inn under denne spesielle avdelingen.
NSDAP/AO ble stiftet 1. mai 1931 etter initiativ fra daværende «Reichsorganisationsleiter» (Riksorganisasjonsleder), Gregor Strasser. Hans Nieland ble den første lederen for organisasjonen, men gikk av 8. mai 1933 da han ble sjef for politiet i Hamburg. Deretter ble Ernst Wilhelm Bohle direktør for «AO».
De første utenlandsmedlemmene organiserte seg i Paraguay i 1928. På 30-tallet dukket tilsvarende organisasjoner opp i Sveits og USA. Senere ble det opprettet lokale grupper i Buenos Aires (Argentina) og Rio de Janeiro (Brasil). Fra 1932 – 1934 eksisterte det en nasjonal komite i Sør-Afrika som oppnådde stor popularitet.
Bare personer med tysk statsborgerskap kunne bli medlem av NSDAP/AO og organisasjonen drev hovedsakelig med ideologisk trening og uniformering.
Yvon Douis
Yvon Douis (født 16. mai 1935 i Les Andelys i Frankrike, død 28. januar 2021 i Nice) var en fransk fotballspiller som spilte som angrepsspiller.
Han var på klubbplan tilknyttet Lille, Le Havre, Monaco og Cannes, og spilte dessuten 20 kamper for. Han var med på det franske laget både under Fotball-VM 1958 og Fotball-EM i 1960.
Han døde 29. januar 2021 av covid-19.
Frederiks (by)
Frederiks er en mindre by i Midtjylland på den gamle Alheden sydvest for Viborg med 1,887 innbyggere (2018).
Historie
Til de folketomme egnene på Alheden ble det på Frederik Vs tid innhentet kolonister fra breddene ved Rhinen. Den første gruppe av disse utvandret fra Frankfurt den 28. august 1759 til fots opp til den jyske hede. Flere kom til i 1760, men mange fant forholdene så utilfredsstillende at de forlot stedet og reiste til Volgaelven i Russland eller tilbake til Tyskland. Tilbake ble det omkring 50 familier bosatt i Havredal (Frederikshede) og Grønhøj (Frederikshøj). De begynte å dyrke poteter som ble solgt på markedet i Viborg, og fikk derfor tilnavnet kartoffeltyskere.
Mitt mellom de to bebyggelsene ble Frederiks kirke oppført i 1765. Kolonistene var overveiende lutheranere, men det fantes også kalvinister samt en liten gruppe katolikker. Kirkesproget var tysk frem til 1856.
Axel Runström
Axel Wilhelm Runström (født 15. oktober 1883, død 10. august 1943) var en svensk svømmer og vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Runström vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1908 i London. Han var med på det svenske vannpololaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Storbritannia og Belgia.
Sputnik 2
Det ble hevdet at Laika overlevde i flere dager i verdensrommet, men etter hvert kom sannheten fram at hunden hadde dødd fem til sju timer etter oppskytning, antagelig av overoppheting.
Sputnik 2 ble skutt opp fra det som nå er Bajkonur-kosmodromen i Kasakhstan 3. november 1957 klokken 03.30.42 norsk tid. Bæreraketten var av samme type som for Sputnik 1, en lettere modifisert utgave av langdistanseraketten R-7. Bærerakettens kjernetrinn med Sputnik 2 på toppen ble plassert i en bane på 212 km x 1660 km med en inklinasjon på 65,33° og en omløpstid på vel 1 time og 43 minutter.
Under hele ferden forble Sputnik 2 festet til kjernetrinnet. Sovjeterne valgte dette for at trinnets telemetrisystem kunne brukes til å sende data fra Sputnik 2 til bakkestasjoner.Sputnik 1 var en enorm og uventet suksess som fikk langt større oppmerksomhet verden over enn noen kunne ha ant på forhånd. Den sovjetiske parti- og statslederen Nikita Khrustsjov forstod umiddelbart hvilken kolossal propagandaverdi som lå i romfarten for det kommunistiske system. Få dager etter oppskytingen av Sputnik 1 var han i kontakt med Sergei Pavlovitsj Koroljov. Den 12. oktober 1957 ga Khrustsjov ordre til Koroljovs gruppe om å komme opp med en enda mer bemerkelsesverdig bragd til markeringen av 40-årsjubileet 7. november 1958 for dannelsen av Sovjetunionen.
Théodore Rousseau
Pierre Étienne Théodore Rousseau (født 15. april 1812, død 22. desember 1867) var en fransk maler tilhørende Barbizon-skolen, født i Paris i en bourgeoisfamilie med kunstnere i slekten. Han begynte med å lære forretningsliv, men overtalte faren til å godta at han ville bli kunstner. Selv om faren (som overlevde sønnen) nok angret, støttet han ham også i tunge perioder, som i konflikten med de styrende for Paris-salonen. I likhet med de andre romantiske malerne på den tid (omkring 1830) hadde han problemer med å få stilt ut det han selv betraktet som gode bilder på den årlige utstillingen. Den klassisistisk pregede juryen var mot de nye strømningene, slik at hans bilder først ble skikkelig presentert for et større publikum fra 1848 av.
Han hadde fått med noen ubetydelige bilder i 1831 og 1834, men hans store verk Kyrnes hjemkomst (La Déscente des vaches) ble refusert av juryen for de klassiske malerne i 1836. Etter det ble han permanent refusert til etter 1848-revolusjonen. Helt uten kritikerstøtte var han ikke, men det betydde lite om han i mellomtiden ble kjent som «le grand refuse».
Fra 1848 flyttet han permanent til Barbizon, som på den tid var en liten landsby i Fontainebleau-skogen. Han ble stort sett boende der resten av livet. Bildene gikk nå for rimelig bra priser, selv om disse steg til det tidoble etter hans død. Makter og myndigheter overså ham fortsatt. Hans malerkollega Narcisse Virgilio Diaz ble ridder av Æreslegionen i 1851. Rousseau ble nominert først noen år senere.
På en stor utstilling (Exposition Universelle) i 1853 ble alle hans refuserte bilder presentert samlet. De fleste var enige om at dette var noen av de beste bildene på utstillingen, men han slo ikke gjennom i forhold til fransk smak. En auksjon i 1861 ga så lite at han sterkt overveide å emigrere. De få som kjøpte var tydeligvis utlendinger.
Deretter fulgte en serie med uheldige omstendigheter. Kona, som aldri hadde vært særlig nervesterk, ble håpløst sinnssyk. Hans far, som var godt oppe i årene, trådte stadig til med økonomiske forsterkninger, siden andre støtter var fåtallige. Mens han var midlertidig bortreist med kona, bodde en ung mann i huset — og tok livet av seg. Han var på studietur til Mont Blanc i 1863 og fikk lungebetennelse, noe som kunne være dødelig på den tid. Vel hjemme ble han søvnløs og gradvis svekket fysisk. Til verdensutstillingen i 1867 skulle han være leder av kunstjuryen, og kunne dermed ikke nominere seg selv til noen pris. Dette dilemmaet syntes å svekke ham ytterligere. Han fikk lammelser som gikk nesten over før de forverret seg til han gled over i koma og døde 22. desember 1867. Vennen Millet var hos ham til det siste.
Hans andre venn og Barbizon-nabo, Jules Dupré, som selv var en glimrende landskapsmaler, fortalte senere om Rousseaus vansker med å se når et bilde var ferdig. Han hadde selv «beslaglagt» bilder han mente var i ferd med å bli overbearbeidet. En annen nabo, Diaz, fikk opplæring i kunsten å male trær, siden han selv syntes han bare fikk til figurer.
Pendle Hill (New South Wales)
Pendle Hill er en bydel i Sydney, i delstaten New South Wales, Australia. Pendle Hill ligger 30 kilometer vest for Sydney sentrum, i kommunen City of Parramatta og er en del av Greater Western Sydney regionen.
Historie
George Bond (1876–1950), en amerikaner som kom til Australia i 1906, etablerte en bomullsspinnefabrikk i området i 1923. Det var Australias første forsøk på å spinne og veve bomull fra bommullsplantasjer som firmaet eide i Queensland. Bond foreslo å kalle bydelen Pendleton, etter stedet sør for London, som var senter for Englands bommullsindustri, men en variasjon, Pendle Hill, ble tatt i bruk i stedet. George Bond drev originalt med import av strømper og undertøy, men begynte under første verdenskrig med produksjon av strømper i Redfern og produserte i 1925 en kvartdel av Australias totale produksjon av strømper og strikkeplagg. Bond Industries Limited ble børsetablert i 1927.
Jernbanestasjonen Pendle Hill åpnet i bydelen 12 april 1924. Den første offentlige skolen åpnet i 1955 og det første postkontoret åpnet i 1956.
Handelsområde
Pendle Hill har et stort kjøpesenter ved siden av jernbanestasjonen, som inkluderer et supermarked, lavprisbutikker, frukt og grønt-butikk, spesialbutikker, eiendomsmegler, bank og kafeer.
Transport
Pendle Hill jernbanestasjon er på Western railway line av CityRail nettverket.
Parker
Civic Park er en stor park som ligger vest for jernbanestasjonen. Den binder sammen kjøpesenteret med bydelen Girraween, og blir brukt som gjennomgang for fotgjengere til og fra jernbanestasjonen.
Binalong Park (også kjent som Binalong Oval) er en stor oval nord i Pendle Hill på grensen til Toongabbie. Parken inneholder to tennisbaner og fire ovaler (baner for Australsk fotball) som brukes for lokalsport. Banene er også hjemmebanen til fotballklubben Pendle Hill Tigers som er medlem av Granville District Soccer Association. Pendle Hill Colts Cricket Club har også hjemmebanen sin i parken. Klubben er en del av Parramatta District Cricket Association, med både junior og senior lag.
Boligområder
Pendle Hill består av mange eldre hus, men i senere tider har disse blitt kjøpt opp av eiendomsutviklere som bygger blokker med leiligheter. Dette er spesielt tilfelle i nærheten av jernbanestasjonen.
Spellemannprisen 1980
Spellemannprisen 1980 var den niende utgaven av Spellemannprisen og ble delt ut lørdag 7. februar 1981 i Chateau Neuf i Oslo. Skuespiller Kari Diesen fikk juryens hederspris. I et forsøk på å ta hensyn til stadig nye retninger innen rock, ble det innført en to-deling av rock-klassen. Denne delingen varte kun i to år. Det ble igjen delt ut pris for beste barneplate etter tre års fravær. I tillegg til de ordinære prisene og hedersprisene ble det delt ut to diplom. Robert Levin ledet utdelingen mens Egil Monn-Iversen ledet orkesteret.
Juryen bestod av, Iver Kleive, , Fred Nøddelund og Magni Wentzel og med Yngvar Holm som jurysekretær.
Øvrige nominerte
Pop:
Rock:
Ny rock:
Gammaldans/folkemusikk:
Jazz:
Seriøse plater:
Viser:
Åpen klasse:
Barn:
Europakommisjonen
Europakommisjonen (også kalt EU-kommisjonen) er en av Den europeiske unions institusjoner. Den består av en kommissær for hvert medlemsland, og ledes av en president. Kommisjonen velges av Europaparlamentet og utnevnes av Det europeiske råd (stats- og regjeringssjefene).
Kommisjonens oppgave er å fremme lovproposisjoner for EUs to lovgivende institusjoner, Europaparlamentet og Den europeiske unions råd (tidligere «ministerrådet»). Europakommisjonen skal dessuten sette de vedtatte lovene ut i livet.
Europakommisjonen står selvstendig i sitt forhold til medlemslandene. Den kan uttale seg kritisk til medlemslandenes politikk og stevne dem for retten. Kommisjonen kalles gjerne for «traktatenes vokter».
Generaldirektoratene (DG-ene) utgjør Kommisjonens administrative nivå, men omtales ofte bare som Kommisjonen.
Historie
Den Høye Myndighet var det utøvende organ for Det europeiske kull- og stålfellesskap som trådte i kraft i 1952. Ved Roma-traktaten fra 1958, fikk EURATOM og EEC hver sin kommisjon. Walter Hallstein ble president for EEC-kommisjonen. Ved fusjonstraktaten fra 1967, ble de tre kommisjonene slått sammen til én kommisjon, EF-kommisjonen. Med Lisboa-traktaten fikk kommisjonen navnet Europakommisjonen.
Valg av kommisjonens president
Europakommisjonens president velges hvert femte år av Europaparlamentet etter forslag fra Det europeiske råd (EUs toppmøte). Valget av president foregår like etter valget til Europaparlamentet.
Utnevnelse av nestledere og kommissærer
Den valgte presidenten utpeker mulige visepresidenter og kommissærer etter forslag fra EU-landene. Hver kommissær innstilles som ansvarlig for et bestemt politisk område. Listen over kandidater skal godkjennes av alle EUs stats- og regjeringssjefer, som møtes i Det europeiske råd.
Hver enkelt kandidat skal høres av Europaparlamentets utvalg for det område, han eller hun skal være kommissær for. Deretter stemmer utvalget om kandidatens egnethet. Når de 27 kandidater er blitt godkjent, stemmer parlamentet som helhet om, hvorvidt hele kommisjonen kan godkjennes. Når parlamentet har stemt, utnevnes kommissærene av Det europeiske råd.
Kommisjonens oppbygning
Europakommisjonen har en president, en første visepresident, fem visepresidenter, hvorav en samtidig er Unionens høye representant for utenriks- og sikkerhetspolitikk og endelig 21 kommissærer.
Oppgaver, forholdet til Rådet og Europaparlamentet
Kommisjonen danner sammen med Europaparlamentet og Rådet, det som er kalt EUs «beslutningstrekant».
Forøvrig har Kommisjonen fire hovedoppgaver. Den skal for det første foreslå EUs politikk og lovgivning. Lovene vedtas av Rådet og Europaparlamentet. Den andre hovedoppgaven er å kontrollere at traktater og lovgvning overholdes. Den kan gi kritiske uttalelser, gi bøter til store foretak og reise sak for Domstolen. Europakommisjonen kalles gjerne «traktatenes vokter». Den tredje hovedoppgaven er å forvalte og gjennomføre EUs politikk og budsjett. Endelig som den fjerde hovedoppgave skal den representere EU omkring i verden, i saker som faller inn under Kommisjonens ansvarsområde.
Kommisjonen skal arbeide til beste for EU som en helhet, og skal ikke motta instruksjoner fra medlemslandene. Europaparlamentet kan avsette Kommisjonen ved å vedta et mistillitsforslag med to tredjedels flertall. Den har aldri brukt denne makten, men truet med det overfor Santer-kommisjonen i 1999, som da gikk av frivillig.
Rådgivende organer
Kommisjonen, Europaparlamentet og Rådet bistås av Det europeiske økonomiske og sosiale utvalg og Regionkomitéen med rådgivende funksjoner.
Administrasjon
Europakommisjonens administrasjon består av 53 generaldirektorater, tjenesteavdelinger og forvaltningsorganer. Den hadde per 2018 omkring 33,000 ansatte.
Annet
Europakommisjonen ble i 1969 tildelt Karlsprisen.
United States attorney
United States attorney (kortform: U.S. attorney) er en embetstittel i USAs føderale justisforvaltning. Det er 93 slike embeter rundt i landet og dets territorier, et for hvert juridiske distrikt, med unntak av Guam og Northern Mariana Islands som sammen dekkes av ett embete.
Hver U.S. attorney er den føderale regjeringens øverste juridiske representant i distriktet. Embetet har ansvar for å håndheve føderale lover og forsvare den føderale staten i sivile søksmål. Embetene inngår i Justisdepartementet, men hver U.S. attorney utnevnes på åremål direkte av USAs president med Senatets samtykke.
Embetene har varierende størrelse, men består gjerne av opptil 350 jurister og et tilsvarende antall administrativt personell. Embetet som dekker District of Columbia har som tilleggsoppgave å føre lokale straffesaker for Superior Court of the District of Columbia og District of Columbia Court of Appeals.
Khura Buri (kommune)
Amphoe Khura Buri (Khura Buri kommune) er den nordligste kommunen i provinsen Phang Nga i det sørvestre Thailand. Den grenser mot nord til Ranong-provinsen og mot øst til Surat Thani-provinsen. Arealet er 797,1 km², og folketallet i 2005 var i alt 23 308 innbyggere.
Kommunesenteret er Khura Buri ved elva Nang Yon, som renner ut i Andamanhavet. Langs hele vestkysten er det en øykyst med mangroveområder og elveutløp som strekekr seg ned til nabokommunen i sør – Takua Pa. Disse våtmarks- og øyområdene opptar det meste av arealet, hvorav øyen Ko Phra Thong er størst, om lag 20 km lang og 15 km bred.
I nord når de skogkledde fjellene opp til 1 250 moh. (Khao Pho Ta Luang Kaeo), med flere topper over 1 000 meter. I øst når fjellene til 915 moh.
Riksvei 4 løper gjennom kommunen nord-sør, og det er ferjeforbindelse til Surin-øyene ute i Andamanhavet i vest. Befolkningen er buddhister, men med et betydelig innslag av muslimer helt nord i kommunen.
Kommunen har sykehus og skoler, men ingen høyskoler eller forskningsinstitusjoner.
Lars Egil Vågseter
Lars Egil Vågseter (født 22. august 1951) er en norsk musiker (steelgitar og gitar og låtskriver.
Lars Egil Vågseter er nok for de fleste mest kjent som steelgitarist i bandet Vassendgutane, hvor han har vært med siden starten i 1995. Men han har også vært medlem i dansebandet Reddik, hvor han var med fra 1973 til 1998.
Lars Egil Vågseter har også samarbeidet med artistene Teddy Nelson, Steinar Engelbrektson Band, Gluntan, Lillian Askeland og "Big Hand" Ottar Johansen, og han har deltatt på 2 plateinnspillinger med dansebandet "Scandinavia" og på alle platene til "PK & Dansefolket". Har har også hatt et nært samarbeid med Sivert Bjørdal og Hilde Fjørtoft, og har samarbeidet med flere andre artister og band.
Lars Egil Vågseter har deltatt i ca 120 plateinnspillinger i karrieren, og i 2009 gav han ut sitt første soloalbum Sweet Steel.
Asynchronous Transfer Mode
Asynchronous Transfer Mode (ATM) eller asynkron overføringsmodus, er en pakkebasert linklagsprotokol som ble utviklet fra ca. 1985 – 1995. Protokollen og systemene skulle kunne overføre både tale og video med sanntidskrav og store datamengder i samme nett.
Brukerdata fordeles på pakker med fast pakkelengde på 53 byte som kalles «celler». En celle har et 5-byte hode for ruting og 48-byte for brukerdata. ATM er en linklagsprotokoll på lag 1. Den skiller seg fra andre protokoller så som Internet Protocol (IP) og Ethernet. Begge disse svitsjer pakker med av varierende pakkelengde som kan være opp til 1500 byte store, eller 9000 byte med jumborammer. Videre er ATM en forbindelsesorientert protokoll der det settes opp en fast rute i nettet og reserveres ressurser mellom endepunktene før datakommunikasjonen starter. Alle cellene vil følge samme rute og vil normalt alltid komme frem i samme rekkefølge som de er sendt, noe som er vanlig i IP, men ikke garantert.
ATM var opprinnelig tenkt som teknologi for å realisere for bredbånds-ISDN B-ISDN, men brukes i dag mye til generell datakommunikasjon. Har 'ekte' QoS (Quality of Service) til forskjell fra enkle IP-baserte systemer.
Bruksområdene er gjerne i forbindelse med ulike bredbåndsaksessystemer der overføring er ATM-basert fra DSLAM eller CMTS og innover i ISP-ens nett.
Det er definert en rekke tjenesteklasser tilpasset ulike behov.
Oppbygning av en ATM celle
En ATM celle består av et cellehode på 5 byte og 48 byte payload (last). Valget av payloadstørrelsen kom etter en lang debatt der de som prioriterte tale ville ha en kortere celle, mens de som prioriterte data ville ha en lengre celle. Kompromisset ble en celle på 53 byte med 48 byte payload – en kostbar løsning i hardware da «53» og «5» er primtall og «48» ikke er kurant i 2-tallsystemet der 64 ville vært enklere.
I ATM er definert to celleformater: NNI (Network-Network Interface) mellom noder i nettet og UNI (User-Network Interface) mellom endebruker og nettnode. De fleste ATM linker bruker UNI-format.
I en UNI-celle er GFC feltet reservert for en flytkontroll mellom endebrukeren. Tanken var at flere termialer skulle kunne benytte samme nettverksforbindelse, f.eks. ved at alle terminaler i en bankfilial deler samme forbindelse til hovedkontoret. Defaultverdi for GFC er 0000.
PT-feltet brukes til å angi at enkelte celler er for managment (OAM) og brukes også i AAL5 for å definere yttergrensene for datapakker (mest IP-pakker), som er fordelt over flere celler.
CLP-feltet kan brukes til å angi at en celle skal om mulig ikke kastes i nettet ved overbelastning. Dette for at endebrukerutstyret lettere skal kunne oppdage årsaken til celletap.
HEC-feltet har to funksjoner. Det er 8-bit CRC-feilsjekkode som oppdager og retter en enkelt bitfeil i de 5 cellehodebytene og den vil oppdage 2 og som oftest også flere bitfeil. Dersom det inntreffer 2 eller flere feil i HEC-feltet, vil cellen bli kastet og alle påfølgende inntil HEC igjen er korrekt. I tillegg var det tenkt at HEC-feltet skulle brukes for å synkronisere sender og mottaker der disse kommuniserte direkte over mørk fiber.
I en NNI-celle er GFC-feltet utelatt. Her er VPI-feltet utvidet til 12 bit. Dette gir en teoretisk kapasitet på 212 VP-forbindelser, hver med 216 VC-forbindelser. I praksis er enkelte verdier reservert.
Gunnar Wennerström
Gunnar Wennerström (født 27. juni 1879, død 2. juni 1931) var en svensk svømmer og vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Wennerström vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1908 i London. Han var med på det svenske vannpololaget som kom på tredjeplass i turneringen bak Storbritannia og Belgia. Han deltok også på 1500 meter frisvømming og på det svenske stafettlaget på 4 x 200 meter fri.
Oversvømmelsen av Guleelven i 1048
Oversvømmelsen av Guleelven i 1048 var en naturkatastrofe ved Guleelven i Kina utløst av at en faskin ved byen Shanghu brast.
Flomkatastrofen ble forverret av at den fulgte tett på en stor flom i 1034 som man ikke hadde kommet seg etter og som hadde etterlatt seg store skader og svakheter som ikke hadde latt seg reparere til tross for fem års anstrengelser. Man hadde forsøkt å tvinge elven tilbake i sitt gamle leie, men måtte melde pass i 1041, og forsøkte så å sikre de nye nedre løpene.
Disse arbeider var ennå ikke sluttført i 1048. Den nye flommen endret igjen Guleelvens hovedløp, ved det at den forente seg med nedre del av elven Hai og forårsaket nye store skader i Songdynastiets nordige provinser. Deres inntekter sank nå til bare en femtedel av det de hadde vært før 1034.
Østfrankerriket
Østfrankerriket, Det østfrankiske rike, eller Østfrankia/Østfranken (latin: Francia orientalis), også Kongeriket av de østre frankere (latin: regnum Francorum orientalium), var i middelalderens historiografi en betegnelse på den delen av det karolingiske storriket som i hovedsak lå øst for Rhinen, og som utgjør det tidligste stadiet av Kongeriket Tyskland; det varte fra omtrent 840 fram til omtrent 962. Østfrankerriket ble opprettet gjennom delingen av Det karolingiske rike etter Ludvig den frommes bortgang, men øst-vest-delingen ble «gradvis herdet til etableringen av separate kongedømmer».
Grenser
I august 843, etter tre års borgerkrig som i kjølvannet av bortgangen av Ludvig den fromme den 20. juni 840, ble traktaten i Verdun signert mellom hans tre sønner og arvinger. Hans navnebror Ludvig den tyske fikk den østre delen av hovedsakelig tysktalende land. Den samtidige østfrankiske Annales Fuldenses beskriver kongedømmer som «delt i tre» og Ludvig «fikk den østre del». Den vestfrankiske Annales Bertiniani beskriver utbredelsen av Ludvigs land: «ved tildelingen av deler fikk Ludvig alle områder forbi elven Rhinen, men på denne siden av Rhinen fikk han og byene Speyer, Worms og Mainz, med deres grevskaper». Kongeriket Vestfrankia gikk til Ludvigs yngre halvbror Karl den skallede, og mellom deres riker gikk Mellomfrankerriket, med Regnum Italicum, til deres eldre bror, keiser Lothar I.
Mens Vest- og Mellomfrankerriket innbefattet «de tradisjonelle frankiske 'kjernelandene', bestod Østfrankia hovedsakelig av områder som ble annektert til Det frankiske rike på 700-tallet. Dette inkluderte Alemannia, Bayern, Sachsen, og Thüringen, samt de nordre og østre markgrevskap med danskene og slaverne. Den samtidige kronikøren Regino av Prüm skrev at «de forskjellige folk» (diversae nationes populorum) i Østfrankia, hovedsakelig tysk- og slavisktalende, kunne «skilles fra hverandre av rase, skikk, språk og lover» (genere moribus lingua legibus).
Kongedømme
Fra tidlig av hadde Det østfrankiske kongerike en mer formalisert idé om kongelig valg enn Vestfrankia. Rundt 900 ble en liturgi (ordo) for kroningen av en konge, kalt den tidlige tyske ordo, skrevet for et privat publikum. Den krevde at kroneren skulle spørre den «designerte prins» (princeps designatus) hvorvidt han var villig til å forsvare kirken og folket, og dermed snu seg og spørre publikum om de var villige til å underlegge seg prinsen, og adlyde hans lover. Sistnevnte ropte deretter ut «Fiat, fiat!» («La det bli gjort!»), en handling som senere ble kjent som «anerkjennelse». Dette er den tidligste kjente kroningen ordo med en anerkjennelse i den, og den ble deretter inkorporert i den innflytelsesrike Pontificale Romano-Germanicum.
I juni 888 kalte kong Arnulf et råd ved Mainz. Ved møtet var tre erkebiskoper av Det østfrankiske kongerike — Wilbert av Köln, Liutbert av Mainz og Ratbod av Trier — og de vestfrankiske erkebiskopene av Reims (Fulk) og Rouen (Johan I) sammen med biskopene av Beauvais og Noyon. Ifølge Walter Ullmann var vestfrankernes tilstedeværelse på grunn av «golde kirkelige tanker» om østen, og rådet fortsatte å adoptere vestfrankiske ideer om kongelig sakralitet og salvelse. Det var «den første fasen i assimileringsprosessen til de to halvdelene av den karolingiske arv». I et annet kirkeråd ved Tribur i 895 erklærte prelatene at Arnulf var valgt av Gud, og ikke av menn, og Arnulf sverget til gjengjeld å forsvare kirken og dens privilegier mot alle dens fiender. Da Arnulf døde i 899 ble hans lille sønn, Ludvig IV, kronet, men ikke salvet, og plassert under veiledning av erkebiskop Hatto I av Mainz. Ludvigs kroning var den første i tysk historie. Da Ludvig døde sent i september 911 ble hertug Konrad av Franconia valgt til å erstatte ham den 10. november, og ble den første tyske konge som fikk salvelse.
Kirke
De tre grunnleggende tjenestene klostrene kunne skylde herskeren i de frankiske riker var militærtjeneste, en årlig penge- eller arbeidsdonasjon, og bønn for den kongelige familie og kongedømme. Kollektivt ble disse kjent gjennom det tekniske begrepet servitium regis («kongens tjeneste»). Ifølge Notitia de servitio monasteriorums bevis, en liste klostre og tjenester de skylte nedskrevet rundt 817, var byrden av militær- og pengetjeneste mer alvorlig i Vestfrankia enn i Østfrankia. Kun fire klostre oppført som «forbi Rhinen» (ultra Rhenum) skylte disse tjenestene: Lorsch, Schuttern, Mondsee og Tegernsee.
Noter
<references group='nb'/>
Liège–Bastogne–Liège 2019
Liège–Bastogne–Liège 2019 var den 105. utgaven av sykkelrittet Liège–Bastogne–Liège og ble arrangert 28. april 2019.
Jakob Fuglsang vant rittet.
Gråkallen
Gråkallen er et fjell i Bymarka i Trondheim. Det har en høyde på 552 meter over havet og er det nest høyeste punkt i Bymarka.
Gråkallen har en radarkuppel som er en del av Luftforsvarets kontroll- og varsling, som tidligere ble utført fra Luftforsvarets stasjon Gråkallen. Opprinnelig var det to kupler, en hvit og en grå, men den hvite blåste vekk som følge av stormen «Ivar» i desember 2013. Radarstasjonen ble nedlagt i 2002, og radarhodet er nå underlagt Luftforsvarets stasjon Mågerø. Gråkallen har et radiofyr som brukes som navigasjonshjelpemiddel for fly. Dette er en non-directional beacon (NDB) som sender på 358 kHz og kan oppfanges av flyenes automatic direction finder (ADF).
Gråkallen skisenter drives av Trondhjems Skiklub i Vintervannskleiva ved Gråkallen. Trondhjems Skiklub driver også skileikanlegget Gråkallen Skileik.
Serveringsstedet Skistua ligger ved Gråkallen.
Jonnie West
Jonathan Joseph «Jonnie» West (født i Santa Monica) er en basketballspiller for West Virginia Mountaineers. Jonnie er sønnen til Jerry West.
Aleksej Martsjenko
Alexey Marchenko (født 2. januar 1992) er en russisk ishockeyspiller.
Han representerte Olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok gull.
MS «White Purl»
MS «White Purl» er en LPG gasstanker som trafikkerer Persiabukta, hun eies av det sørkoreanske rederiet Taiyoung Shipping og er bygd av Moss Verft.
Gulbrand Gråstein
Gulbrand Gråstein (engelsk Flintheart Glomgold) er en figur fra Disney-tegneseriene. Han ble skapt av Carl Barks i 1956 og opptrådte for første gang i historien «Onkel Skrue får en konkurrent» (oppr. «The Second-richest Duck») i Uncle Scrooge nr 15, som ble utgitt i september 1956. I den historien kommer det frem at Gullbrand Gråstein er en gruveeier som bor i Sør-Afrika.
Gulbrand Gråstein er (sammen med Rikerud) Skrue McDucks erkerival og er nesten like rik som Skrue.
I de to første historiene om Gulbrand Gråstein måler han sin formue mot Skrues og taper i begge tilfeller med en ørliten margin.
Han er avbildet som skotte i de fleste serier, men i Don Rosas serier er han boer (som ikke er helt unaturlig siden han er bosatt i Sør-Afrika).
Gulbrand Gråstein går ofte krokveier for å få sin vilje. Noen ganger har han hyret banditter, deriblant B-gjengen, til å gjøre jobber for seg.
Historien "Onkel Skrue får en konkurrent" stod for første gang på trykk i Norge i 1961. I denne første historien ble han kalt Flintus Gullglans.
I italienske historier (helst trykt som pocket i Norge) opptrer Gulbrand Gråstein sjelden eller aldri; isteden er det Rikerud som har seilt opp som Skrues konkurrent og "verdens nest rikeste and" som kappes med Skrue om å overgå ham. Carl Barks skapte Rikerud også, men brukte figuren bare én gang. De to skiller seg ved at Rikerud er en fornem levemann, mens Gullbrand Gråstein er Skrues "onde tvilling" og like gjerrig som ham.
Eksterne lenker
Liste der Bewohner Entenhausens
Douwe Amels
Douwe Jorn Amels (født 16. september 1991 i Drachten) er en nederlandsk friidrettsutøver som konkurrerer i høydehopp.
Idrettskarriere
Amels deltok ved junior-VM i friidrett 2010 i Moncton i Canada. Her hoppet han 2,14 i kvalifiseringen, samme høyde som de som gikk til finalen, men siden han greide dette på tredje forsøk ble han ikke med til finalerunden.
Han forbedret sin personlige rekord innendørs til 2,22 i Leverkusen i februar 2012, ved det åpne vesttyske mesterskapet i friidrett. Han forsvarte de nasjonale titlene sine både innendørs og utendørs denne sesongen.
Ved det nederlandske mesterskapet innendørs i 2013 kom han på 2.-plass, bak Jan Peter Larsen. Larsen hoppet 2,21 og Amels 2,14. Amels deltok ved U23-EM i friidrett 2013 i Tammerfors i juli, der han vant mesterskapet med ny personlig rekord på 2,28 meter. Han greide både 2,26 og 2,28 på første forsøk, og gjorde også tre forsøk på 2,30, uten å lykkes. En knapp uke etter U23-EM deltok han ved det nederlandke mesterskapet utendørs, der han igjen vant høydehopp, denne gangen med 2,21 meter. Ved VM i friidrett 2013 i Moskva greide han bare 2,17 i kvalifiseringen, og ble ikke kvalifisert til finalen.
Amels vant sin fjerde nederlandske innendørstittel på rad i 2014, da han vant innendørsmesterskapet i Apeldoorn i februar. I juli forsvarte han også utendørstittelen sin, da han vant det nederlandske mesterskapet med en høyde på 2,18 meter.
I februar 2015 vant han det nederlandske mesterskapet innendørs. Nederland deltok i First League ved Lag-EM i friidrett 2015, der Amels kom på 7.-plass i høyde.
111P/Helin–Roman–Crockett
111P/Helin–Roman–Crockett er en periodisk komet i solsystemet. Kometen ble oppdaget av Eleanor og Ron Helin den 5. januar 1989 på bilder tatt 3. og 4. januar samme år. Kometen tilhører Jupiterfamilien, og på grunn av sine nære tilnærmelser til planeten blir den kategorisert som en Quasi-Hilda komet. I disse tilfellene roterer den faktisk rundt Jupiter. Forrige gang var i 1976,. og neste gang vil bli i 2071. Banene rundt Jupiter er svært elliptiske og Solens intense perturbasjon gjør at den kastes ut av Jupiters bane.
Nikita Nesterov
Nikita Nesterov (født 28. mars 1993) er en russisk ishockeyspiller.
Torstein Dahle
Torstein Dahle (født 20. februar 1947 i Oslo) er en norsk siviløkonom, lektor og politiker. Han var leder for partiet Rødt fra stiftelsen i 2007 til 2010. Før det var han leder for forgjengeren Rød valgallianse (RV) fra 2003. Han har representert RV i bystyret i Bergen siden 1987 og i fylkestinget i Hordaland mellom 2003 og 2007.
Politisk engasjement i 1960- og 1970-årene
Som 14-åring meldte Dahle seg inn i Lambertseter Unge Høyre. Etter at han flyttet til Bergen og begynte på utdannelsen ved NHH i 1966 ble han radikalisert. I slutten av 1960-årene sto han fram som homofil og tok en politisk helomvending fra høyre til venstre og begynte å studere marxistisk økonomi. I 1969 ble han leder for studentforeningen ved NHH.
I første del av 1970-årene meldte han seg inn i AKP(m-l). Han var styreformann Studentsamskipnaden i Bergen fra 1974 til 1975.
Bergen bystyre
Siden 1987 har Dahle vært bystyrepolitiker i Bergen bystyre for RV (Rødt fra 2007). I 1988 ble han kåret til «Årets politiker» av Bergens Tidende. Han var styremedlem i Bergen Bolig og Byfornyelse 1992–2003. Dahle var sentral i motstanden mot kjøkkenreformen i 1999 som skapte et stort engasjement blant eldre i Bergen.
I 2000 ga Dahle ut rapporten «Bestiller-leverandør-modellen - Erfaringer fra ti års smertefull anvendelse» gjennom senteret De Facto, som dokumenterte følgene av innføringen av internt marked innenfor Bergen kommunes offentlige etater.
Ved fylkestingsvalget i Hordaland i 2003 rykket han opp fra sisteplass til førsteplass på listen etter mange kumuleringer og ble valgt inn på fylkestinget. Ved kommunevalget i 2007 fikk Dahle 1732 slengstemmer, mer enn noen andre politikere i byen. I tillegg fikk han 1956 personstemmer fra RVs velgere.
Dahle har i mange år vært engasjert i Stiftelsen Robin Hood Huset, et møtested for økonomisk vanskeligstilte i Bergen. Han var i flere år nestleder i stiftelsen.
I august 2018 opplyste Dahle at han ikke stilte til gjenvalg til bystyret i Bergen ved valget i 2019.
Rikspolitikk
Dahle var Hordaland RVs stortingskandidat ved stortingsvalgene i 1997, 2001 og 2005 og Rødt Hordalands stortingskandidat ved stortingsvalget i 2009.
Dahle gjorde seg bemerket i juli 2007 med en uttalelse hvor han støttet den afghanske motstanden mot den den NATO-ledede militærstyrken (ISAF) i Afghanistan.
I september 2008 anmeldte Dahle seks tidligere stortingsrepresentanter for mulig pensjonsbedrageri og krevde at de burde settes bak lås og slå. Saken fikk stor oppmerksomhet spesielt siden en av de seks var tidligere statsminister Kjell Magne Bondevik.
Høsten 2008 utga Dahle sammen med John Bellamy Foster boken Ødeleggelsens økonomi gjennom tidsskriftet Rødt! som dreide seg om bakgrunnen for finanskrisen.
Internasjonalt engasjement
Dahle har i mange år arbeidet for palestinernes sak. Siden 2010 har han sittet i ledelsen av Ship to Gaza Norway, som arbeider for å sende en norsk båt for å bryte Israels blokade av Gaza. I 2012 ble han leder for organisasjonen. Dahle var selv passasjer på den nordiske båten som dro mot Gaza juni 2011 som en del av det internasjonale flotiljen Freedom Flotilla II.
Koreanske dialekter
Koreanske dialekter følger i stor grad koreansk geografi og gamle grenser mellom koreas historiske regioner. Koreansk består i hovedsak av ni ulike dialekter som har fått navn fra de tidligere åtte koreanske regionene.
Utenfor Korea
Język koreański
Det europeiske råd
Det europeiske råd er Den europeiske unions (EU) forsamling av nasjonale stats- eller regjeringssjefer, rådets egen president, samt Europakommisjonens president. Rådet kalles ofte «EUs toppmøte».
Unionens høye representant for utenrikssaker skal delta i rådets møter. Europaparlamentets president kan bli invitert til møtet og til å uttale seg.
Rådets hovedoppgave er å utforme EUs overordnede politiske strategier. Møtene avholdes minst fire ganger i året.
Historie
På toppmøtet i København i desember 1973, ble det bestemt å holde toppmøter når det var nødvendig. På toppmøtet i Paris i desember 1974, ble Det europeiske råd opprettet. Formålet med rådet var å etablere et uformelt forum for drøftelser mellom landenes stats- og regjeringssjefer.
Henry L. Stimson
Henry Lewis Stimson (født 21. september 1867 i New York City, død 20. oktober 1950 i Long Island) var en amerikansk jurist, embetsmann og politiker kjent som USAs 45. og 54. krigsminister og som landets 46. utenriksminister i perioden 1929 til 1933 under president Herbert Hoover. Stimson innehadde også stillingen som generalguvernør på Filippinene i perioden 1927 til 1929. Stimson støttet en pragmatisk idealisme og tok som utenriksminister under Hoover tidlig avstand fra den amerikanske isolasjonismen, før han så gav sin støtte til Franklin D. Roosevelts tilnærming til utenrikspolitikken.
Biografi
Ved utbruddet av første verdenskrig var Stimson en av fjorten offiserer i den amerikanske hæren som var blitt valgt av tidligere president Theodore Roosevelt til å skape en frivillig infanteridivisjon som skulle settes inn i tjeneste i Frankrike i 1917. Den amerikanske kongressen gav Roosevelt tillatelse til å skape fire slike divisjoner i samme mønster som Rough Riders, men daværende president Woodrow Wilson nektet å bruke disse enhetene, slik at treningen ble avsluttet og divisjonene oppløst. Stimson tjenestegjorde likevel i Frankrike som artillerioffiser, hvor han ble forfremmet til oberst i august 1918.
Diplomat og utenriksminister
I 1922 ble Stimson sendt på et diplomatisk oppdrag til Nicaragua på vegne av Calvin Coolidge og den amerikanske regjeringen, hvor han klarte å få slutt på borgerkrigen og lede vei for et nytt valg. I de to årene fra 1927 til 1929 var Stimson generalguvernør på Filippinene, og dermed representerte amerikanske interesser i landet. Som følge av sin embetsmanntjeneste ble han utnevnt til utenriksminister av president Herbert Hoover i mars 1928, og i løpet av sin periode i utenriksdepartementet la han grunnlaget for den såkalte Stimsondoktrinen, som et direkte resultat av Japans invasjon av Mandsjuria fra september 1931. Det var i den forbindelse at han i ettertid forble sterk kritisk til den japanske aggresjonen som kom til uttrykk i Asia. I tillegg skapte han gjennom sin utenrikspolitikk en mindre amerikansk innblanding rettet mot statene i Sør-Amerika.
Krigsminister i krigsårene
I juli 1940 ble Stimson som en aldrende mann igjen utnevnt til krigsminister i Krigsdepartementet av president Franklin D. Roosevelt. Valget av den republikanske Stinson ble på tross av den demokratiske Roosevelt-administrasjonen gjort på grunnlag av hans sterke motstand mot nazi-regimet. Det var som krigsminister at Stimson i dagboken sin ti dager før angrepet på Pearl Harbor skrev om «hvordan vi skal manøvrere dem (japaneserne) i posisjon til å fyre av det første skuddet uten å tillate altfor mye fare for oss selv».
Under andre verdenskrig administrerte Stimson ekspansjonen av den amerikanske hæren og luftforsvaret, hvor han innførte alminnelig verneplikt og gav amerikansk beskyttelse av konvoiene over Atlanterhavet til Storbritannia. I ly av sin stilling var han også aktivt ansvarlig for utviklingen av atombomben med direkte tilsyn over general Leslie Groves, som var øverste leder av Manhattanprosjektet. Som krigsminister satte han seg blant annet i motverge mot Morgenthauplanen, som gikk inn for en de-industrialisering og oppsplittelse av Tyskland, noe Stimson så på som en forbrytelse mot både sivilisasjonen og verdensøkonomien. Dette var vurderinger som Stinson også fikk med seg Roosevelt på.
Rhopalizarius
Rhopalizarius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Henry Imsland
Oppvekst og utdanning
Henry Imsland vokste opp i Stavanger og viste tidlig anlegg for å tegne. Ni år gammel mistet han hørselen etter å ha vært rammet av skarlagensfeber. Faren drev en vognmannforretning og ønsket at Henry heller skulle bli møbelsnekker, da ingen kunne leve av å tegne.
Rhopalizarius
Levevis
Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.
Henry Imsland
Oppvekst og utdanning
Seksten år gammel fikk han prøvetegne for rektor Henrik Bull ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Kristiania og ble opptatt som elev. Lærere var Eivind Nielsen og Johan Nordhagen, og særlig den sistnevnte fikk stor betydning for Imsland. En av lærerne sendt inn en radering laget av Imsland til juryen for Høstutstillingen, og denne ble godtatt til utstillingen i 1919, da Imsland var nitten år gammel.
Rhopalizarius
Utbredelse
Slekten er utbredt i Kamerun og den Demokratiske Republikken Kongo.
Henry Imsland
Molboposten
I 1924 grunnla Imsland vittighetsbladet Molboposten, sammen med Gunnar Salvesen. Idéen kom fra Haugesund, der en tilsvarende blad Gneisten var blitt utgitt fra 1921. Første nummer av Molboposten kom ut 14. april 1924. Distribusjonssjef var Jacob Imsland, bror til Henry, og hele førsteopplaget ble utsolgt.
Molboposten kom ut i fire år og inneholdt vittige beskrivelser av samfunnsforhold, med vekt på lokale hendelser. Humoristiske illustrasjoner var en viktig del av innholdet. I en mindre by som Stavanger var det en fast kjerne av lokale notabiliteter som fikk gjennomgå i nummer etter nummer, men Imsland evnet å framstille disse med stor variasjon og fantasi.
I utvikling av karikaturtegningen i Molboposten var Imsland sterkt påvirket av Ragnvald Blix og Olaf Gulbransson.
Prut
Prut eller Pruth (ukrainsk: Прут – Prut, i antikken Pyretus eller Porata) er en 953 km lang elv som renner gjennom Ukraina, Romania og Moldova. Den springer ut fra Karpatene i Ukraina og renner sørøstover og munner ut i Donau nær Giurgiulești, øst for Galați.
Henry Imsland
Molboposten
I 1928 forsøkte utgiverne av Molboposten å gjøre bladet landsomfattende. Imsland fikk utvidet sitt arbeidsområde, og viste igjen en usedvanlig politisk teft og idérikdom i illustrasjonene. Bladet hadde nå regelmessige bidrag av blant annet Andreas Paulson, Georg Brochmann og Paul Gjesdahl.
Prut
Før 1940 og okkupasjonen av Bessarabia og Nord-Bukovina var nesten hele elven i Romania. I dag danner 711 km av elven grensen mellom Romania og Moldova. Den har et nedbørfelt på 27 500 km², hvorav 10 990 km² er i Romania. Den største byen langs elven er Tsjernivtsi i Ukraina.
Henry Imsland
Molboposten
Gjennom Molboposten fikk Imsdal første kontakt med Per Thomsen, som skrev parodiske detektivhistorier under presudonymet Re Gisterton. Dette ble starten på et langt samarbeid og et nært vennskap, som fortsatte da både Imsland og Thomsen arbeidet i Stavanger Aftenblad.
Prut
Demningen Stânca-Costești er bygd over Prut.
Henry Imsland
Molboposten
Molboposten gikk inn i 1928, etter fire års levetid.
Avistegneren
I Stavanger Aftenblad opptrer for første gang Imslands illustrasjoner til småfortellingene av Andreas Jacobsen, mer kjent som Ajax. Tegningene til Imsland er en medvirkende årsak til at disse fortellingene i Stavanger er blitt så populære.