cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sofja Kovalevskaja
Matematikk på veggene i barnerommet
Hennes interesse for matematikk ble først og fremst fremmet av en av onklene hennes, en av farens brødre, som leste lidenskapelig og var enda gladere i å fortelle om hva han leste. Han hadde riktignok ikke studert matematikk, men han hadde lest seg til mye kunnskap og likte å legge til sine egne tanker. Sofja hørte på hans matematiske utlegninger og var så fascinert at han ofte ikke var seg bevisst at han snakket med et barn. På denne måten hørte hun for første gang om sirkelens kvadratur og asymptoter, «som en kurve kommer nærmere og nærmere, men bare berører i det uendelige». Alt dette begeistret henne, selv om det var mye av det onkelen fortalte som hun ikke forstod.
Den elementære matematikkundervisningen hun fikk av sin polske privatlærer syntes hun til å begynne med var svært kjedelig, men gradvis begynte hun å fordype seg så mye i algebra og geometri at hun forsømte alt annet. Faren hennes ble så bekymret over dette at han forbød henne mer matematikkundervisning. Heldigvis klarte hun å tigge til seg en matematikkbok fra læreren, som hun leste i hemmelighet i senga om kvelden.
Da hun var femten, fikk hun en fysikkbok i hendene, som var skrevet av en nabo, professor Tyrtov. Hun forsøkte å lese den, men forstod ikke mye av de trigonometriske formlene i kapittelet om optikk. Da ingen ville forklare henne hva de betydde, bestemte hun seg for å forstå dem på egen hånd. Etter at hun hadde arbeidet seg gjennom boka på denne måten, snakket hun med Tyrtov om den. Til å begynne med ville han ikke tro på at hun hadde forstått innholdet, men hun beviste det til ham ved å forklare ham sin fortolkning av sinus. Han ble svært imponert og gikk sterkt inn for at Sofja skulle få undervisning i høyere matematikk.
På denne måten klarte Sofja å sette seg opp mot sin far, og fikk undervisning av professor Strannoljubskij i St. Petersburg.
På denne tiden var det ikke mulig for kvinner i Russland å studere, og det var ikke engang tillatt for dem å være tilhørere ved forelesningene. Av denne grunn bestemte mange kvinner seg for å dra til det «progressive» Vesten, for å studere der. I Russland, som samfunnsmessig og politisk var et av de mest tilbakestående landene i Europa, hersket en utopisk forestilling blant unge kvinner om kvinners likestilling i Vesten. De trodde at alt var mulig for kvinner i de vestlige landene, og mange russiske kvinner som av denne grunn forlot hjemlandet sitt, måtte skuffet fastslå at de også i Vesten måtte være foregangskvinner.
Ekteskap som studieforutsetning
Selv å komme seg til Vest-Europa var ikke så lett, siden russiske kvinner ikke hadde egne pass. Dermed var det bare mulig å reise til utlandet sammen med faren eller ektemannen. For Sofja – en ung russisk kvinne som ønsket å studere mot farens vilje – var den eneste utveien å inngå et proformaekteskap med en progressiv ung mann, som var tilhenger av nihilistene og tilbød kvinnen et ekteskap for å gjøre det mulig å studere i utlandet.
Sofja hadde bestemt seg for at hun ville studere matematikk og naturvitenskap. Hun fant seg en ekteskapskandidat, studenten Vladimir O. Kovalevskij, og nok en gang nådde Sofja sitt mål mot farens vilje. Hun giftet seg med Kovalevskij i september 1868, og i april 1869 reiste de til Wien, hvor Vladimir ønsket å studere geologi. Han ble senere en kjent paleontolog.
Egentlig var ekteskapet kun ment å være et rent skinnekteskap, men i løpet av livet hendte det flere ganger at Sofja og Vladimir bodde og levde sammen og så for seg en felles framtid. Dette varte riktignok for det meste en kort tid. Slike faser gikk alltid over i andre, hvor de levde atskilt, og til og med tenkte på å skilles.
I Wien fikk Sofja tillatelse fra en fysikkprofessor til å delta på forelesningene hans. Imidlertid var byen for dyr for henne, og hun likte seg heller ikke så godt der. Derfor bestemte hun seg for i stedet å dra til Heidelberg.
En av professorene i Heidelberg, Leo Koenigsberger rådet henne til å i stedet studere under en av datidens mest betydningsfulle matematikere, Karl Weierstrass. Vintersemesteret 1870, flyttet hun derfor til Berlin.
Privattimer hos Weierstrass
Selv om hun hadde svært gode anbefalelsesbrev fra professorene sine i Heidelberg, valgte Weierstrass å sette henne på prøve ved å gi henne et vanskelig problem hun skulle løse. En uke senere kom hun til ham på ny med løsningen av problemet. Han var svært imponert over løsningen hennes, og begynte å gjøre en innsats for henne. Men han kunne heller ikke utrette noe overfor den konservative forvaltningen, så han tilbød henne privattimer i stedet.
Hun studerte i Berlin i fire år. En gang i uka kom læreren hennes på besøk til den lille leiligheten hennes, og på søndag besøkte hun ham. På denne måten oppstod et nært forhold mellom dem, som nok gikk langt forbi et vanlig lærer–elev-forhold.
Etter at Sofja forklarte Weierstrass at ekteskapet hennes kun var pro forma, støttet han henne i arbeidet hennes med avhandlingen sin. Fra november 1872 arbeidet hun på denne avhandlingen. Sofja arbeidet det meste av tiden i den lille leiligheten sin, ofte inntil seksten timer om dagen, og forlot bare sjelden huset; hun hadde tilsynelatende ingen interesse for annet enn matematikk. Og så ble hun sommeren 1874 ferdig med tre arbeider, som hun kunne levere inn som sin doktoravhandling.
Men det skulle vise seg at å skrive ferdig avhandlingen var det minste problemet hennes. Komplisert ble det først når de måtte finne et universitet som var villig til å gi Sofja en doktorgrad. Til slutt bestemte Weierstrass seg for Universitetet i Göttingen. Selv om han selv ikke støttet studier for kvinner, satte han seg inn for Sofja, og oppnådde til slutt at hun kunne ta doktorgraden in absentia, det vil si uten disputas.
Ernst Schering som bedømte arbeidene hennes (Theorie der partiellen Differentialgleichungen, Gestalt der Saturnringe og Klasse Abelscher Integrale) slo fast at alle tre hadde blitt skrevet med svært stor fagkunnskap og flid, og at ett av dem ville ha vært tilstrekkelig for en doktorgrad. I august 1874 fikk hun tittelen sin summa cum laude.
Etter at hun avla doktorgraden, reiste Sofja hjem. Hun ønsket å undervise i Russland, men trengte en russisk magistereksamen for å kunne gjøre det. Men siden hun som kvinne ikke kunne bli tatt opp på universitetet, hadde hun heller ingen mulighet til å ta eksamenen. Den eneste muligheten hun ville ha for å undervise var i de lavere klassene på pikeskoler.
Ikke bare av denne grunnen vendte hun seg nå vekk fra matematikk. Hun forsøkte nå å føre et normalt liv; hun bodde igjen med sin ektemann, og forsøkte til og med å være en konvensjonell kone. For å bli økonomisk uavhengig viklet hun seg sammen med Vladimir inn i risikable grunnstykkespekulasjoner, som brakte familien på randen av ruin. Den 17. oktober 1878 satte hun sin datter til verden, som også ble døpt Sofja, men til vanlig ble kalt Fufa.
I 1880 bestemte Sofja seg for igjen å vende seg mot matematikk. Siden hun fremdeles ikke kunne finne en stilling i Russland, gikk hun seg tilbake til forskning. Hun oversatte sin tredje avhandling, som hun ikke hadde offentliggjort ennå, til russisk, og i begynnelsen av 1880 foredro hun om den ved den sjette kongressen for naturvitere og leger.
Selv om resultatene allerede var seks år gamle, hadde de ennå ikke blitt oppdaget av andre.
Intermesso i Moskva
For å unnslippe sine kreditorer dro hun samme år sammen med sin mann og datter til Moskva og besøkte der regelmessig arrangementene til Moskvas matematiske selskap. Hun ble igjen så betatt av matematikk at hun bestemte seg for å oppdatere seg faglig, og dro for to måneder til Berlin for å komme i forbindelse med den aktuelle forskningen. Siden hun ikke lenger kunne hjelpe ham, forlot hun i mars 1881 sin mann, som i mellomtiden hadde gått inn i oljeindustrien og blitt finansielt fullstendig ruinert.
Med sin lille datter dro hun nå til Berlin, hvor hun umiddelbart gikk inn i arbeidet. På slutten av året dro hun til Paris, mens hennes datter ble brakt tilbake til Russland av barnepiken, og vokste opp hos Julia Lermontova, som var en god venninne av Sofja, og som også hadde vært sammen med henne under hennes studier i Heidelberg og Berlin.
I mai 1882 besøkte den svenske matematikeren Gösta Mittag-Leffler, som også var elev av Weierstrass, Sofja i Paris og presenterte henne for de viktigste franske matematikerne, og allerede i juli samme år ble hun valgt inn i Det matematiske selskapet i Paris. Et år senere holdt hun igjen et foredrag på den sjuende kongressen for naturvitere og leger. Etter at Vladimir i april 1883 begikk selvmord, noe som gikk sterkt inn på Sofja, fikk hun en enkes respektable status, og Gösta Mittag-Leffler, som allerede i flere måneder hadde forsøkt å finne en stilling til henne uten hell (for en kvinne som levde atskilt fra sin mann var det på den tiden helt umulig), kunne nå tilby henne en stilling som privatdosent i Stockholm. Hennes ankomst på slutten av 1883 ble skrevet om i alle avisene i Sverige – så uvanlig var det at en kvinne fikk et dosentur, og spesielt i et for henne fullstendig fremmed land.
I en artikkel av August Strindberg, som ble trykket i 1884, het det at å ha en kvinne som matematikkprofessor både er «skadlig, onyttig och obehaglig». Videre skrev han at det bare er Sveriges høflighet overfor det kvinnelige kjønn som kan forklare denne invitasjonen fra et land som selv har nok av mannlige professorer hvis kunnskap langt overstiger hennes.
Sofja mistet ikke motet av slike angrep. Det første semesteret holdt hun fremdeles foredragene sine på tysk, men allerede neste semester holdt hun dem på svensk.
Mittag-Leffler, som var utgiver av det eneste matematiske tidsskriftet i Skandinavia, ga henne i oppgave å ta seg av artikler skrevet av russiske matematikere, og også tyske og franske. Siden hun viste seg å være flink til dette arbeidet, ble hun i 1884 medutgiver, og dermed den første kvinnen i redaksjonen til et vitenskapelig tidsskrift. Sommeren samme år fikk hun, takket være innsatsen til Mittag-Leffler, et ordinært professorat i Stockholm til tross for motstand fra flere professorer i ikke-naturvitenskapelige fag, riktignok først begrenset til fem år. Lønnen hennes var ikke stor, men hun var den første kvinnelige professoren i Europa siden Laura Bassi (1711–1778) og Maria Gaetana Agnes (1718–1799).
På slutten av 1887 ble Sofja kjent med Alfred Nobel, som også gjorde kur til henne; en affære ble det derimot ikke noe av. Inntil i dag går det et hardnakket rykte om at det ikke finnes noen nobelpris i matematikk fordi Kovalevskaja skal ha hatt et forhold til Nobel og forlatt ham til fordel for Mittag-Leffler. Imidlertid finnes det ikke noe grunnlag for dette ryktet, for Kovalevskaja hadde heller ikke noe forhold med Mittag-Leffler. Det er mer naturlig å anta at Nobel, som ønsket å gi utmerkelser til arbeid som ga «nytte for menneskeheten», ikke fant at matematikk har en slik umiddelbar nytte.
«Matematikk – en verden som eksisterer helt utenfor oss selv»
I mai 1887 døde Anjuta, Sofjas søster, etter lang og smertefull sykdom, hvor Sofja var hos henne så mye som mulig. Etter hennes død skrev Sofja:
I tråd med dette utsagnet, fordypet hun seg helt i den siste ferdigskrivningen av arbeidet sitt for Bordin-prisen.
Etter at hun mottok Bordin-prisen, begynte Sofja å skrive ned sine barndomserindringer. Boken ble utgitt julaften 1889 i Sverige, og ble med en gang en stor suksess.
Da hennes professorat utløp i 1889, forsøkte hun å få en stilling i Frankrike og i Russland. På samme tid arbeidet Mittag-Leffler med å få en stilling til henne i Stockholm, og lyktes i å gi henne et livslangt professorat i juni 1889. I Frankrike ble hun utnevnt til Officier de l’Instruction publique, noe som utover et flott diplom ikke hadde videre følger for henne. Heller ikke i Russland ble hun tilbudt noen stilling, men ble i stedet valgt til korresponderende medlem av Sankt Petersburgs vitenskapsakademi.
Død
Hun fikk ikke lang glede av sin livstidsstilling, da hun den 10. februar 1891 døde av influensapandemien som da raste, og som kompliserte lungebetennelsen som hun hadde pådratt seg på en togreise på vei tilbake sammen med Maxim fra en ferie fra Nice. } Hun var akkurat blitt førtien år gammel, og nyheten om hennes tidlige død rystet matematikkollegene hennes i hele Europa. Hun ble begravet i Solna på Norra begravningsplatsen, rett ved Stockholm.
Matematikeren Leo Koenigsberger skrev i Mein Leben, s. 116f.:
Sofja Kovalevskaja-Preis (Tyskland)
Den tyske Alexander von Humboldt-stiftelsen deler siden 2002 ut Sonja Kovalevskaja-prisen til unge, fremstående forskere. Fra 2002 til og med 2014 ble prisen delt ut annethvert år; siden 2015 deles den ut årlig.
Gate i Stockholm
I den nye bydelen Hagastaden i Stockholm har en gate fått navnet Sonja Kovalevskys Gata til minne om den tidligere professoren ved Stockholms universitet.
Se også
Sofja Kovalevskaja har gitt navn til Sofja-Kovalevskaja-prisen som utdeles av Alexander von Humboldt-stiftelsen.
U20-VM i fotball for menn 2013
U20-VM i fotball for menn 2013 ble arrangert i Tyrkia i 2013.
Revolusjonen på Zanzibar
Revolusjonen på Zanzibar fant sted 12. januar 1964. Revolusjonen førte til at sultanen av Zanzibar ble avsatt og avsluttet en 200 års arabisk dominans av øyene. Videre førte maktskiftet til sammenslutning med Tanganyika og den nye statsdannelsen Tanzania.
Bakgrunn
Etter at omanerne tok kontrollen over øyene fra portugiserne fra 1728, var disse et biland under Oman, og disse beholdt makten over området selv etter 1890 da øyene ble et britisk protektorat. Den arabiske minoriteten beholdt videre makten etter at øyene fikk sin selvstendighet fra Storbritannia i 1963. Til tross for at partiet Afro-Shirazi Party (ASP) vant parlamentsvalget i 1963 med 54 prosent av stemmene, ble partiet kraftig underrepresentert i parlamentet, noe som førte til en stor frustrasjon. Partiet allierte seg da med Umma-partiet som bestod av arabiske sosialister.
Opprøret
Tidlig om morgenen 12. januar 1964 mobiliserte ASP-medlemmet John Okello mellom 600 og 800 revolusjonære på hovedøya Unguja. Etter å ha slått landets politistyrker og beslaglagt deres våpen, fortsatte opprørerne til Steinbyen hvor de styrtet sultanen Sayyid Jamshid ibn Abdullah og dennes regjering. Etterdønningene etter opprøret krevde et stort antall liv, særlig arabere og sørasiater. Antallet er omstridt, men varierer mellom noen hundre og opp til 20,000. ASP-lederen Abeid Karume ble landets nye president og statssjef. Umma-partiet fikk regjeringssjefen.
Nye makthavere
Den nye regjeringens åpenbare kommunisttilknytninger skapte uro i Vesten og siden Zanzibar lå under Storbritannias interesseområde planla den britiske regjeringen å gripe inn. Men den fryktede kommunistiske maktovertakelsen kom aldri og britiske og amerikanske statsborgere kunne lett evakueres, slik at det aldri ble noe grunnlag for britisk inngripen.
De kommunistiske makthaverne i Kina, Øst-Tyskland og Sovjetunionen knyttet tidlig kontakter med den nye regjeringen ved tidlig å anerkjenne de nye makthaverne og ved å sende rådgivere. Karume forhandlet fram en sammenslåing av Zanzibar med Tanganyika, noe som førte til den nye statsdannelsen Tanzania; noe som av datidens observatører ble ansett som et forsøk på å forhindre spredning av kommunismen på Zanzibar.
Jitbahadur Muktan
Jitbahadur Muktan (født 31. august 1979) er en nepalsk bueskytter.
Han representerte Nepal under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde i den individuelle konkurransen.
Maurbiller
Maurbiller (Cleridae) er en ganske artsrik familie av biller som stort sett er rovdyr. Disse slanke billene er gjerne brokete farget i rødt, gult og svart, og kroppen er dekket av lange, oppstående hår. Mange arter lever av vedborende insekter, for eksempel barkbiller.
Utseende
Små til middelsstore (2 – 20 mm) biller, tydelig delt i tre kroppsavsnitt (hode, bryst, bakkropp). De er aktive i solskinn, løper rundt og kan ha en fjern likhet med maur. De er gjerne brokete farget i gult, rødt, brunt og svart, og kroppen har lange, utstående, fine hår (ikke børster). Hodet er omtrent så bredt som brystskjoldet, vanligvis med små, utstående fasettøyne. Kjevene er ganske kraftige og fremoverrettede. Antennene er 11-leddete, tykkere mot spissen, av og til med en 3-6 leddet kølle. Brystskjoldet er omtrent så langt som bredt eller lengre enn bredt. Dekkvingene har tydelige skuldre og er mer eller mindre parallellsidige. Av og til dekker de ikke hele bakkroppen. De har mer eller mindre tydelige rekker av punktgroper. Beina er slanke, føttene består av 5 ledd, men det fjerde leddet er svært lite slik at det tilsynelatende bare er fire ledd (pseudotetramere føtter). Det andre og tredje leddet er tolappede.
Larvene er avlangt sylindriske, tynnskinnede og lyse (ofte rosa), ryggplatene på framkroppen og hodekapselen er tydelig mørkere. Kroppen er kledt med fine, oppstående hår, beina er ganske korte.
Levevis
Både larver og voksne biller er rovdyr, men de voksne kan også finnes på blomster der de spiser pollen. Mange lever av treborende insekter. Stor maurbille (Thanasimus formicarius) og liten maurbille (T. femoralis) er vanlige i barskog og lever av særlig av barkbiller (Scolytinae). De er lette å kjenne på fargene: hodet og den fremre del av brystkjoldet er svarte, bakre del av brystskjoldet og fremre del av dekkvingene klart røde, bakre del av dekkvingene svarte med to bølgete, hvite tverrbånd. En voksen bille spiser gjerne 3-5 barkbiller om dagen, og larvene er også grådige. De er derfor regnet som nyttedyr i skogbruket, fordi de hjelper til å holde bestandene av barkbiller i sjakk. Man ser ofte disse billene løpe omkring på nyfelte tømmerstokker. Sannsynligvis blir de tiltrukket av barkbillenes feromoner, siden de ofte går tallrikt i feromon-feller satt ut for å fange barkbiller. Stor maurbille har blitt innført til Nord-Amerika i et forsøk på å kontrollere skadedyr i skogen.
De slanke, brunlige artene i slekten Opilo lever av treborende insekter på løvtrær, særlig eik og bøk. De kan også finnes innendørs i hus angrepet av tyvbiller og borebiller (Anobiidae). Den fargerike arten bikubebille (Trichodes apiarius) er ikke funnet i Norge, men finnes i Mellom-Europa nord til Sør-Sverige. Den er mørk blåfiolett med tre oransjerøde tverrbånd på dekkvingene. De voksne billene finnes på blomster, larvene lever i bolene til ulike slags bier, også honningbier. Skinkebiller (slekten Necrobia) lever ulikt de fleste artene i familien mest av dødt materiale. De kan finnes på tørket kjøtt og fisk, og spiser også på inntørkede kadavere. De kan noen ganger være svært tallrike i hønsehus.
Hulda Garborg
Karen Hulda Garborg (født Bergersen 22. februar 1862, død 5. november 1934) var en norsk forfatter, kulturarbeider og oversetter. Hun var samfunnsengasjert og interesserte seg mye for det historiske/norrøne, og er kjent for sitt engasjement for Det Norske Teatret, folkevisedans og bunader. Hun var gift med Arne Garborg.
Biografi
Hulda var fra Stange i Hedmark. Faren drev storgården Såstad, men hadde store alkoholproblemer. Etter hvert flyttet moren ut, og tok med seg Hulda og hennes to eldre søstre til Hamar. Etter skilsmissen klarte moren så vidt å livnære seg og Hulda som sydame. Hulda vokste opp atskilt fra søstrene, og fikk også et anspent forhold til sin mor.
Som ung jente flyttet Hulda til Kristiania, der hun ble opptatt av arbeiderbevegelsen og norsk nasjonsreising, blant annet målsaken. Hulda ønsket å bli skuespiller, men fordi familien manglet penger måtte hun arbeide i butikk. Stedet der hun jobbet, var eid av Jens og Mikkel Dobloug, som var radikale for sin tid – nasjonalistiske venstretilhengere. Butikken deres var den første som solgte rene norske flagg, uten unionsmerket. Hun var medstifter av Norsk Kvinnesaksforening i 1884.
Hulda klarte likevel å ta timer i skuespillerfaget da hun hadde kommet seg til hovedstaden. Hun leste med skuespiller Isaksen, men fikk ikke sjansen til å forsøke seg på en scene.
Etter 7 år hos Dobloug, ble Hulda gravid med Arne Garborg og måtte gifte seg med ham i 1887, og brente samtidig alt hun hadde skrevet av dikt og småstykker. Senere tok hun skrivingen opp igjen, og gav ut sin første bok i 1892, romanen Et frit Forhold. I 1895 ble hennes teaterstykke Mødre satt opp på Christiania Theater. Året etter ble satiren Rationellt Fjøsstell satt opp. Hun utga etter hvert flere romaner, dikt, skuespill, artikler og faktabøker.
Sammen med Randi Blehr, Ella Anker og Janna Kielland startet hun en dansegruppe for å vekke interesse for det de kalte «folkevisedans». Til tonene av Per Spelmann, Kongen og Knut Liten samt et par danske folkeviser utviklet de ringdanser som skulle representere en stolt og særnorsk danseform. Den 30. mars 1900 deltok de i en forestilling arrangert av Bondeungdomslaget (BUL) i Kristiania. To år senere dro Hulda Garborg til Færøyene og hentet inspirasjon til å videreutvikle danseuttrykket, og i 1903 utga hun boken Norske Folkevisor med utgreiing om visedansen.
I 1910 startet hun Det norske spellaget, som senere ble til Det norske teatret, med Hulda som styreformann. Årene her ble dramatiske nok. Under forestillingene hendte det at pøbel samlet seg både inne i teateret og utenfor, knuste ruter, kastet stinkbomber langs benkeradene og startet slagsmål, så ridende politi måtte settes inn. Målsaken var dengang svært kontroversiell, og Hulda Garborg måtte iblant snike seg ut en sideinngang for å unngå trakassering. I dag står det en byste av henne på teateret. Den er laget av billedhugger Trygve Thorsen.
Hulda Garborg fortsatte sitt engasjement for den norske folkedansen, og hun holdt kurs og utviklet drakter en kunne danse i, inspirert av gamle folkedrakter. Dette ble opphavet til mange moderne bunader. Hulda var også kommunepolitiker for Det frisinnede Venstre og ble den første kvinnen som satt i formannskapet i Asker kommune. I Dagbladet beskrev hun Wergeland: « – akk, var ikke Wergeland en «nasjonal lurblåser», en apostel for vadmelskulturen, en pultost-eter og drammesluker, som ville stenge den norske naturen inne i Dovrefjell – og likevel ble vel Wergeland vår første virkelige formidler av det nye Europas nye tanker og idéer» – men kanskje var det seg selv hun her beskrev. Allsidighet er det som kjennetegner henne – hun var opptatt av bunader og målsak, men reiste mye og engasjerte seg mot imperialismen og mot barnearbeid, og hennes brede kunnskap om internasjonale forhold kommer til syne i artikkelserien «Et myrdet folk», der hun i Morgenposten redegjorde for folkemordet på urbefolkningen, etter å ha besøkt USA i 1914.
Etter at de hadde giftet seg i 1887, bosatte Hulda og Arne seg i Kolbotn ved Savalen i Østerdalen. I 1897 flyttet de til Labråten i Asker, som ble hovedhjemmet deres i flere tiår. Hulda bodde der resten av livet, også da Arne dro tilbake til Jæren. Labråten var et sentralt møtested for den såkalte Askerkretsen, som foruten Garborg også inkluderte kjente kvinner som Harriet Backer, Kitty Kielland, Fernanda Nissen, Marta Steinsvik, Tilla Valstad, Sophie Werenskiold og Kitty Wentzel.
Arne og Hulda Garborg fikk én sønn som fikk navnet Arne, også kalt «Tuften». Huldas søsterdatter Mathilde («Matty») var gift med Christian Thams.
Det norske teater satte i 1931–1932 opp Hulda Garborgs Sigmund Bresteson : folkestykke i 5 vendingar - 9 bilete som en hyllest til forfatterinnen i anledning hennes 70-årsdag. Hulda Garborg var selv regissør for oppsetningen. Av programheftet som teateret utarbeidet til forestillingen, fremgår at Hulda hadde innstiftet prisen Hulda Garborgs stipendfond for norske kunstnere.
Arven etter Hulda Garborg
Både Tor Obrestad og Arnhild Skre har skrevet biografier om Hulda Garborg. Skre fikk Brageprisen i 2011 for Hulda Garborg – nasjonal strateg.
Fakultet for utdanningsvitenskap- og humaniora ved Universitetet i Stavanger holder til i Hulda Garborgs hus, og hun har fått gate oppkalt etter seg i Bergen og vei i Asker og på Bryne. Norsk amatørteaterfestival deler ut Huldaprisen, mens Det norske samlaget deler ut Hulda Garborg-stipendet hvert annet år.
Utmerkelser
Hulda Garborg ble i 1932 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden.
Wuyuan (Shangrao)
Wuyuan (kinesisk: 婺源县; pinyin: Wùyuán Xiàn) er et fylke i byprefekturet Shangrao i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Befolkningen i 1999 var på 325,695 innbyggere.
Kulturminner
Regnbuebroen i Qinghua (Qinghua caihong qiao, 清华彩虹桥), forfedretempelet i Wuyuan (Wuyuan zongci, 婺源宗祠) og den tradisjonelle arkitektur i landsbyen Likeng (Likeng cun minju, 理坑村民居) ble i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Hulda Garborg
Utmerkelser
Hun er hedret med gatenavn i flere norske kommuner.
Li Yuan-zu
Li Yuan-zu (født 24. september 1923 i Pingjiang i Hunan i Kina, død 8. mars 2017 i Republikken Kina) var en taiwankinesisk politiker tilhørende Kuomintang. Han var visepresident for Republikken Kina fra 1988 til 1996.
Marian Stamate
Marian Stamate (født 6. april 1946) er en rumensk volleyballspiller.
Han representerte Romania under Sommer-OL 1972 i München, hvor han ble nummer 5.
Hassel holdeplass
Hassel holdeplass lå langs Randsfjordbanen i Modum kommune, den ble åpnet 1961. Siden 1989 har den har ikke trafikk, og er ikke lenger oppført i Jernbaneverkets Network statement.
Klondyke Bill
Klondyke Bill er Helge Ingstads eneste romanfortelling og ble gitt ut første gang i 1941.
Selv om dette er en roman så inneholder den nok elementer av selvopplevde hendelser og/eller erfaringer fra tiden Ingstad tilbrakte som pelsjeger i Nord-Canada. I boken møter vi den underfundige og sære pelsjegeren Bill som søker det optimale jaktområdet på tundraen i Nord-Canadas villmark. Etter en lang og hard vinter med jakt bærer det avsted med verdifull last på sleden til handelsstedet ved Store Slavesjø for å gjøre opp handel. På handelsstedet råder misunnelse over Bills gode jaktevner og rivalene lurer ham inn i en felle.
Östersund sentralstasjon
Östersund sentralstasjon er en grenstasjon som forbinder Mittbanan med Inlandsbanan. Den ligger i Östersund kommune ved Storsjön, sør for sentrum.
Den blir betjent av regionaltog til Trondheim og Sundsvall, og av fjerntog mellom Duved og Stockholm.
Sunnmørsbåt
Sunnmørsbåt er fellesbetegnelsen på den gamle bruksbåttypen på Sunnmøre og i deler av Romsdal. Båten ble bygd i mange forskjellige størrelser, både for havgående og kystnær bruk. Den var klinkbygd, og kjennetegnes ved å være konstruert som snedbetning (med større bredde og flere bordganger forut enn akterut), og ved å føre den typen råseil som kalles asymmetrisk råseil. Båten var dessuten utstyrt med årer og ble ofte rodd.
Chickasaw County (Mississippi)
Chickasaw County er et fylke i den amerikanske delstaten Mississippi. Det samlede arealet er 1,306 km², hvorav 7 km² er vann.
Fylkeshovedstaden er Houston og Okolona.
Lizzie Armanto
Lizzie Armanto (født 26. januar 1993) er en amerikansk-finsk rullebrettkjører.
Hun representerte Finland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 14 i park.
Middelhavslekene 1959
Middelhavslekene 1959. De tredje middelhavslekene ble arrangert i Beirut i Libanon i perioden 11. til 23. oktober 1959. Det var 792 utøvere fra elleve nasjoner som deltok i seksten grener. Frankrike ble beste nasjon med tjueseks gullmedaljer foran Den forente arabiske republikk med tjuetre.
Deltakende nasjoner
Det var 11 nasjoner som deltok i lekene i 1959
Yvonne
Etymologi
Yvonne er dannet som en feminin kjæleform av mannsnavnene Yvon eller Yves, franske former av Ivo. Navnet Ivo har opprinnelse i gammelhøytyske íwa, «barlind, bue». Ivonne er en tysk form av navnet.
Yvette er en annen feminin form av de samme mannsnavnene. Iveta er en tsjekkisk og slovakisk form av Yvette.
Iva er en feminin form av Ivo. Iva er også et ikke-relatert sørslavisk kvinnenavn som betyr «piletre».
Utbredelse
Navnet har vært i vanlig bruk i engelsktalende land fra slutten av 1800-tallet. Yvonne er kjent brukt i Sverige første gang i 1873, og i Norge første gang i 1897.
Trizogeniates terricola
Trizogeniates terricola er en bille som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Yvonne
Utbredelse
Yvonne var et populært navn i England i 1940- og 1950-årene.
Trizogeniates terricola
Utbredelse
Billen finnes i den neotropiske faunaregionen, nærmere bestemt i Argentina og Brasil.
Yvonne
Utbredelse
I Sverige var navnet mest populært på 1940- og 1950-tallet, og i Norge var det mest populært på 1970- og 1980-tallet.
Yvonne har navnedag 29. mai i Sverige, 8. august i Norge og 25. oktober i Finland.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Micropentila
Micropentila er en slekt av dagsommerfugler som hører til underfamilien Poritiinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).
Ernesto Horacio Boardman
Ernesto Horacio Boardman (født 23. februar 1993) er en meksikansk bueskytter.
Micropentila
Utseende
Små (vingespenn 18-25 millimeter), slanke, brunlige sommerfugler. Oversiden er mer eller mindre ensfarget brun, mens undersiden har hvite eller gule tverrbånd eller flekker.
Ernesto Horacio Boardman
Han representerte Mexico under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde i den individuelle konkurransen.
Micropentila
Levevis
Larvene lever av blågrønnbakterier, alger, lav og annet organisk materiale som de skraper av trestammer. De lever på trær som har kolonier av maur i slekten Crematogaster, som passer på dem og til gjengjeld får drikke søte sekreter som larvene skiller ut. Disse sommerfuglene lever i skog, særlig tropisk regnskog.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika, hovedsakelig i de vestlige og sentrale delene. Den mangler i det sørlige Afrika.
Svend Borchmann Hersleb
Svend Borchmann Hersleb (født 7. mars 1784 på Alstadhaug i Nordland, død 12. september 1836) var en norsk teolog og den første leder av Det teologiske fakultet ved Universitetet i Christiania.
Oppvekst og utdanning
Svend Borchmann Hersleb var sønn av Jørgen Sverdrup Hersleb (1748 – 1819) og Anna Lydia Borchmann (1742 – 1786), og han vokste opp på Nord-Herøy gård i Herøy kommune, som nummer syv i en søskenflokk på ni. Sin første akademiske utdanning fikk han ved Trondhjems Latinskole, hvor han tok examen artium i 1802 og examen philosophicum i 1804. Den videre utdanningen foregikk i København på Valkendorfs Kollegium. Her var han ansatt som inspektør på lesesalen ved Det Kongelige Bibliotek i København, og han ble teologisk kandidat i 1807. Fra 11. april 1808 virket Hersleb som lærer ved Metropolitanskolen, og underviste der i religion og antropologi. Bostedet på den tiden var studenthjemmet ved Valkendorfs Kollegium, hvor han også seinere fikk en inspektørstilling. Han hadde da tilsyn med de andre beboerne på hjemmet, og på denne tiden opprettet han kontakt med Grundtvig, som flyttet inn som ferdig kandidat i 1808. Hersleb delte teologisk oppfatningen med Grundtvig på denne tiden, og var en uttalt motstander av rasjonalismen. Herslebs søskenbarn Peder Christian Hersleb Kjerschow (1786–1866) var også av sammen mening og ble senere biskop.
Leder for presteutdanning ved Universitetet
Hersleb ble utnevnt til lektor i teologi og i det hebraiske språk 16. januar 1813. I september 1813 var Universitetet i Christiania etablert og i funksjon, etter at Frederik VI to år tidligere hadde utstedt en forordning om å opprette et universitet i Norge. Som eneste teologiske høyskolelærer skulle han sørge for utdanning av prester for Den norske kirke. Det ble en hard start for universitetslærerne som ikke hadde noe universitetsbibliotek til rådighet. Og på grunn av den engelske blokaden fikk de heller ikke sendt opp bøker fra København.
3. juni 1814 ble Hersleb utnevnt til professor i teologi, samme dag som Stener Johannes Stenersen ble utnevnt til lektor i teologi. Nå bestod det teologiske fakultetet av to unge lærere. Hersleb foreleste over Den gamle testamente og dogmatikk, men også eksegese, apologetikk, naturlig teologi og etikk for studentene ved Det teologiske Fakultet i Christiania. Han stod også for undervisningen i hebraisk, frem til Christopher Andreas Holmboe ble ansatt som professor i orientalske språk, 11. januar 1822.
Bibelrevisjon
Da Det norske Bibelselskap ble opprettet i 1816 var Hersleb en viktig pådriver, og han stod i hovedsak for revisjonen av Det nye testamente. Han arbeidet sammen med biskop Frederik Julius Bech og slottsprest Claus Pavels.
Bruddet med Grundtvig
I 1825 lanserte Grundtvig sin «mageløse Opdagelse» om at Den apostoliske bekjennelsen stod over Skriften, siden han mente den var gitt ordrett av Kristus til apostlene etter oppstandelsen. Grundtvigs tanke var at kirken eller menigheten hadde vært før Skriften, og trosbekjennelsen ble derfor det eneste objektivt sikre tilhold. Nå kunne verken Hersleb eller Stenersen følge ham, siden de begge var lutheranere med Bibelen som tolkningsreferanse. Bruddet med Grundtvig førte også til at Wexels tok tydelig avstand fra sine to tidligere professorvenner.
Forfatterskap
Hersleb var påvirket av Pontoppidan. Av litterære utgivelser har han «Lærebog i Bibelhistorien» (København, 1812) og «Affordret Beviis for at Skriftet "Sanfærdig Beretning om Danmarks politiske Forbrydelser imod Norge" - fortjener enhver retsindig Nordmands Uvillie og Foragt» (Christiania, 1817), og det finnes en god del forelesningsmanuskripter i manuskriptsamlingen ved Universitetet i Oslo. I 1812 oppfordret Grundtvig ham til å utgi «et bind teologiske undersøkelser». Han hadde også ferdig en undersøkelse om religionens opprinnelse, og han hadde tenkt å utgi en «udsigt over det gamle testamentes interpretations historie». Han hadde også planer om å utgi ei lærebok i hebraisk grammatikk, og han ville publisere forelesningene sine. «Lærebog i bibelhistorie» ble utgitt på dansk i 1812 og på norsk i 1832 i mange opplag.
Choctaw County (Mississippi)
Fylkeshovedstaden er Ackerman.
Xin Zhang (rullebrettkjører)
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 15 i park.
Aleksej Panfili
Aleksej Panfili (født 5. januar 1974) er en kasakhstansk vannpolospiller. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der han endte på nest sisteplass med det kasakhstanske landslaget. Han deltok for Russland under Sommer-OL 1996.
Han var med på det kasakhstanske laget som vant gull i vannpolo for menn i de femtende Asialekene 2010 i Guangzhou i Kina. Kasakhstan vant finalen over Kina med 7-6.
Vikarbyrå
Et vikarbyrå, også kalt bemanningsselskap, er et selskap som ansetter arbeidstakere på midlertidig eller fast basis, for så å leie disse ut til andre arbeidsgivere i både offentlig og privat sektor. Mange vikarbyråer tilbyr også andre tjenester, som rekruttering til direkte ansettelser hos kundebedrifter og rådgivning i omstillingsprosesser.
Mircea Tutovan-Codoi
Mircea Tutovan-Codoi (født 13. mars 1952) er en rumensk volleyballspiller.
Han representerte Romania under Sommer-OL 1972 i München, hvor han ble nummer 5.
Vikarbyrå
Norge
Bransjen sysselsetter om lag 1 % av arbeidsstyrken i Norge. Selskapene Adecco og Manpower er de største aktørene i det norske markedet og stod i 2013 for i omtrent 43% av omsetningen i den norske bemanningsbransjen.
Stella Dallas (1925)
Stella Dallas er et amerikansk stumfilm-drama fra 1925 regissert av Henry King, med Belle Bennett og Ronald Colman i hovedrollene.
Vikarbyrå
Norge
Vikarbyråbransjen har et betydelig innslag av utenlandske arbeidstakere sammenlignet med arbeidsmarkedet generelt. I 2011 var nesten halvparten av vikarene formidlet gjennom vikarbyråer innvandringsbakgrunn, både førstegenerasjons innvandrere bosatt i Norge og utenlandske arbeidstakere på korttidsopphold. Personer fra Øst-Europa utgjør den største gruppen innen førstnevnte kategori, og blant de på korttidsopphold er det flest personer fra andre land i Norden.
Stella Dallas (1925)
Filmen er produsert av Samuel Goldwyn med dreiebok av Frances Marion, basert på romanen av samme tittel av Olive Higgins Prouty, og er den første av tre filmatiseringer. De to påfølgende er en lydfilm fra 1937 med Barbara Stanwyck, John Boles og Anne Shirley, samt en 1990-filmatisering med Bette Midler, Stella Trini Alvarado og John Goodman.
Handling
Etter at faren hans begår selvmord velger Stephen Dallas å forlate sitt overdådige hjem, og bosetter seg i en liten by. Der gifter han seg med Stella, en kvinne langt under hans egen sosiale klasse. Men ekteskapet får problemer, og Stephen ønsker snart å ta ut skilsmisse fra Stella. Han vender deretter tilbake til New York, og forlater Stella for å ta seg av Laurel - den lille datteren deres.
Årene går, og Laurel vokser til en ung kvinne. Men Stella innser at hun ikke er i stand til å forsørge datteren sin ordentlig. Laurel blir snart tvunget til å flytte inn hos faren hennes. Laurel gifter seg senere med Richard Grovesnor, men Stella får ikke mulighet til å være til stede under bryllupsseremonien deres.
Paul Vogt
Paul C. Vogt (født 16. desember 1964 i Buffalo i New York) er en amerikansk skuespiller og komiker. Fra 2002–05 var han en av hovedkarakterene i sketsjserien MADtv
Atlantic Council
Atlantic Council er en amerikansk tankesmie innenfor internasjonal politikk. Tankesmien ble grunnlagt i 1961, og skulle være et forum vestlige intellektuelle ledere og politikere. Det finnes ti regionale sentre relatert til internasjonal trygghet og global økonomisk framgang. Hovedkvarteret er i Washington, D.C.. Tankesmien er medlem av Atlantic Treaty Association.
Historie
Under grunnleggingen ble det sagt at siktemålet med tankesmien var å fremme samarbeidet mellom USA og Europa som begynte etter andre verdenskrig. Arbeidet har mellom annet gått ut på å publisere meningsmålinger om hva europeere og amerikanere mener om transatlantisk og internasjonalt samarbeid. Fokuset var på frihandel og økonomi.
Araruna
Araruna kan vise til:
Carolina Klüft
Carolina Evelyn Klüft (født 2. februar 1983 i Borås) er en svensk tidligere friidrettsutøver som først og fremst konkurrerte i mangekamp. I årene 2002 til 2008 har hun dominert denne grenen i internasjonale mesterskap, og har vunnet både EM, VM og OL. I VM 2007 satte hun ny europarekord i sjukamp med 7032 poeng, med følgende serie; 13,15 (100 m hekk), 1,95 (høyde), 14,81 (kule), 23,38 (200 m), 6,85 (lengde), 47,98 (spyd) og 2.12,56 (800 m). I 2008 avsluttet hun sin mangekampkarriere og konsentrerte seg på lengdehopp.
Sovjetunionens statspris
Sovjetunionens statspris (russisk: Госуда́рственная пре́мия СССР), tidligere kalt Den statlige Stalinprisen (Государственная Сталинская премия) eller bare Stalinprisen, var en statlig utmerkelse i Sovjetunionen som ble tildelt sovjetiske medborgere for prestasjoner innen kunst, litteratur, musikk og vitenskap. Stalinprisen ble første gang utdelt i 1939 og erstattet tildels Leninprisen som opphørte å bli utdelt i 1934.
Carolina Klüft
Klüft har også konkurrert internasjonalt i lengdehopp, og fikk bronsemedalje i innendørs-VM i 2004. I høsten 2012 avsluttet hun sin profesjonelle idrettskarriere.
I 2002 ble hun tildelt Radiosportens Jerringpris og i 2003 Svenska Dagbladets gullmedalje.
I mars 2008 bestemte Klüft seg for å gi seg med sjukamp fordi hun hadde mistet motivasjonen, og istedenfor satse på lengde og tresteg.
Sovjetunionens statspris
Prisen ble innrettet i 1939 som Den statlige Stalinprisen till Josef Stalins 60-årsdag og ble utdelt under det navnet mellom 1941 og 1954. Den 1. februar 1940 ble det også innført fire pengepremier verdt 100 000 rubler.
I 1944 og 1945, de to siste årene av andre verdenskrig, ble det prisen ikke delt ut. Begge prisene for disse årene ble isteden avholdt i 1946 ved to separate anledninger, i januar for verker laget fra 1943–1944 og i juni for verker fra året 1946. I 1956 ble Leninprisen igjen innført for å erstatte Stalinprisen og den endret i 1966 navn til Sovjetunionens statspris. Etter Sovjetunionens oppløsning ble prisen i sin tur erstattet av Den russiske føderasjonens statspris (Государственная Премия Российской Федерации).
Stalin var selv meget interessert av kulturspørsmål hadde stor innvirkning på hvem som skulle belønnes. Prisen var i flere klasser og innebar, foruten prestisje, en stor økonomisk belønning.
Stener Johannes Stenersen
Stener Johannes Stenersen (født 18. august 1789 i Jevnaker, død 17. april 1835 i Christiania) var en norsk teolog.
Julia Benedetti
Julia Benedetti (født 25. september 2004) er en spansk rullebrettkjører.
Hun representerte Spania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 16 i park.
Robert Littell
Robert Littell (født 8. januar 1935 i Brooklyn, New York City, USA) er en amerikansk forfatter og tidligere journalist.
Littell studerte ved Alfred University i New York. Etter at han ble uteksaminert i 1956, tjenestegjorde han i fire år i U.S. Navy.
Littell er mest kjent for sitt arbeide som journalist i Newsweek under den kalde krigen, og som forfatter av flere kjente spionromaner. Debutromanen The Defection of A.J. Lewinter (1973) vant Crime Writers' Association Golden dagger for årets beste kriminalroman.
Littel er bosatt i Frankrike. Han er far til forfatteren Jonathan Littell.
Stener Johannes Stenersen
Oppvekst og utdanning
Stener Johannes Stenersen ble født på gården Mo i Jevnaker 18. august 1789, og han var bondesønn. Foreldrene var John Stenersen og Karen Tanche Anker Borch. Stener Johannes fikk først undervisning av foreldrene hjemme, men begynte i 1802 på Christiania Katedralskole hvor han tok examen artium i 1807. Han ville reise til København for å studere, men på grunn av krigen med England kom han ikke av gårde før 1808. Der nede bestod han studenteksamenen og ble teologisk kandidat i København i 1811. I studietiden kom han i nær kontakt med Grundtvig.
Virksomhet i Norge
Etter utdannelsen reiste han hjem til Norge og arbeidet både som kateket ved Vår Frelser Kirke og som timelærer ved katedralskolen. Stenersen begynte tidlig å studere filosofi.
I 1821 giftet han seg med sin kusine Abigael Johanne Brede.
I likhet med Hersleb var Stenersen som nevnt påvirket av Grundtvig og hans oppgjør med den rasjonalistiske teologien. Stenersen brevvekslet med Grundtvig og besøkte ham i København. Men da Grundtvig i 1825 lanserte sin «mageløse Opdagelse», dvs. at han satte den apostoliske trosbekjennelsen over bibelen, hadde Stenersen på grunn av sitt bibelsentrerte standpunkt vanskelig for å følge ham.
Stenersen hadde ikke god helse, og i 1834 sluttet han å forelese. Han døde kort tid etter, 17. april 1835.
Forfatterskap
Stenersen har skrevet og utgitt en rekke folkelige forelesninger. Disse kom ut i 1818–19 under tittelen Udsigt over den Lutherske Reformation. Her har han med en rekke oversettelser av salmer fra reformasjonstiden, bl. a. oversatte han Paul Gerhardts «Befiehl du deine Wege», en oversettelse som ble kjent gjennom Wilhelm Andreas Wexels' Andaksbog for Menigmand. Stenersen skrev også en biografi om Hans Nielsen Hauge, og selv om han har mye godt å si om Hauge, tar han likevel avstand fra lekmannsforkynnelsen hans. Han var ikke rett kalt og kunne ikke forkynne offentlig.
Sovjetunionens statspris
Sovjetunionens statspris var forskjellig fra Lenins fredspris, noen ganger også kalt Stalin-prisen. Sistnevnte ble opprettet 21. desember 1949 og ble som regel gitt til utenlandske statsborgere, ikke sovjetere.
Rosen Plevneliev
Rosen Asenov Plevneliev (bulgarsk: Росен Асенов Плевнелиев; født 14. mai 1964 i Gotse Deltsjev) er en bulgarsk forretningsmann og politiker, som representerer partiet Borgere for europeisk utvikling av Bulgaria, kalt GERB. Han har vært minister for regional utvikling og offentlige arbeider og ble i oktober 2011 valgt til Bulgarias president. Han tiltrådte 18. januar 2012 og fratrådte 22. januar 2017.
Plevneliev er utdannet i informatikk ved Det tekniske universitetet i Sofia. Etter endt utdannelse startet han i de første årene av Bulgarias overgang til demokrati og markedsøkonomi en rekke næringsvirksomheter i bygge- og eiendomsbransjen. Fra 1991 til 1998 arbeidet han i Tyskland, der hans entreprenørfirma var underleverandør ved byggeprosjekter.
I 2009 ble Plevneliev engasjert i partiet GERB og i juli samme år ble han utnevnt til minister for regional utvikling og offentlige arbeider i regjeringen ledet av statsminister Boǐko Borisov. Han ble nominert som presidentkandidat av GERB til valget i oktober 2011. Plevneliev vant valget med 52,6 % av stemmene i andre runde mot Ivajlo Kalfin fra Bulgarias sosialistparti.
Claiborne County (Mississippi)
Claiborne County er et fylke i den amerikanske delstaten Mississippi. Det ble grunnlagt i 1802. Det samlede arealet er 1 299 km², hvorav 1 261 km² er land.
Fylkeshovedstaden er Port Gibson.
Baraúna
Baraúna kan vise til:
Inge Eberg Johansen
Inge Eberg Johansen (født 5. august 1936 på Nøss i Andøy, død 10. april 2022 på Teigan i Hadsel) var en norsk forfatter. Hans debutroman het Krig i kalosjar. Johansen publiserte også en lang rekke artikler med lokalhistorisk innhold, i første rekke selvopplevd. Han var i tillegg kjent for å ha bygget den populære Uværshula på Teigan.
Steven Barnett
Steven Barnett er navnet til flere personer:
Bom Jesus
Bom Jesus kan vise til:
Romeo Enescu
Romeo Enescu (født 14. april 1987) er en rumensk volleyballspiller.
Han representerte Romania under Sommer-OL 1972 i München, hvor han ble nummer 5.
Susanne Lundeng
Susanne Merethe Lundeng (født 18. august 1969 i Bodø) er en norsk folkemusiker med fele som hovedinstrument.
Lundeng har hatt Arvid Engegård som fiolinlærer og er en fremtredende utøver av nordnorsk folkemusikk. Hun har samarbeidet med blant andre Halvdan Sivertsen og senest Sinikka Langeland (2005). I Midnight Sun Trio spiller hun med Knut Erik Sundquist (bass) og Arvid Engegård (fiolin). I S.L. Band har hun spilt med Bjørn Andor Drage (piano), Håvar Bendiksen (gitar og trekkspill), Trond-Viggo Solås (bass) og Arnfinn Bergrabb (perkusjon).