cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Homofon substitusjon
Homofon substitusjon går ut på at man ser på trekkene til de mest sære bokstavene, erstatter dem med flere andre symboler, slik at frekvensen blir lik en. Som eksempel tar vi e som har en frekvens på 16%. Hvis vi da lar den bli erstattet av 16 andre tegn vil de hver for seg få en frekvens på 1%. Slik gjør vi med alle bokstavene, til vi får en serie med symboler med en frekvens på 1%. Alle særtrekkene og egenskapene til bokstavene har nå blitt utjevnet, og en standard frekvensanalyse vil ikke lenger fungere. Sikkerheten i et slikt system er betraktelig større, men ikke på linje med et polyalfabetisk substitusjonschiffer. For det vil fortsatt være et monoalfabetisk chiffer i og med at chifferalfabetet ikke forandrer seg gjennom enchifferingen, det forblir statisk. I et polyalfabetisk chiffer kan flere bokstaver enchiffres til like bokstaver, mens i et homofonetisk substitusjonschiffer er det kun en av bokstavene som kan enchiffres til de gitte bokstavene i chifferalfabetet. Man kan derfor, for å dechiffre et slik chiffer, benytte seg av en utvidet frekvensanalyse, hvor man for eksempel ser på bokstavenes forhold til hverandre, og hvordan de opptrer. På 1600-tallet var det mer en godt nok med et slikt homofonetisk substitusjonschiffer, men utover 1700-tallet ble dechiffring industrialisert og dechiffreringskontorer opprettet rundt i Europa, så behovet for sterkere chiffer økte for å kunne holde en god sikkerhet på kommunikasjonen. Og med informasjonsrevolusjonen på 1800-tallet, med telegrafen, økte behovet igjen betraktelig. Informasjonsmengden steg kraftig, og det var enkelt å avlytte signalene som ble sendt gjennom ledningene.
Mate
Mate er en koffeinholdig drikk fremstilt av planten yerba mate (Ilex paraguariensis). Drikken er svært populær i Paraguay, Uruguay, Chile, Argentina og det sørlige Brasil.
Tradisjonelt drikkes mate fra en kalebass gjennom en bombilla.
Drikken ble utviklet av indianere og ble senere populær blant de europeere som kom til området.
Vanlige merker er blant annet Rosamonte, Canarias, Mato Grosso, Cruz de Malte, Amanda, Taragui og Fontana.
Stimulerende effekt
Indianerne brukte mate som en stimulerende drikk. Den stimulerende effekten kommer fra xantin-derivat. Mate inneholder tre forskjellige xantin-derivater: koffein, teobromin og teofyllin.
Mate inneholder en høy grad av xantin-derivat, men mindre koffein enn kaffe og te. I stedet inneholder mate mer teofyllin og teobromin.
Teofyllin utvider luftrørene og letter oksygenmetningen. Teobromin stimulerer hjertet og virker svakt muskelavslappende og urindrivende.
Georgias riksvåpen
Georgias riksvåpen ble antatt 1. oktober 2004 og baserer seg delvis på det våpen som det georgiske kongehuset Bagration brukte i middelalderen.
Mate
Bivirkninger
En gjennomgang av en rekke befolkningsstudier i 2009 avdekket indikasjoner på en sammenheng mellom kreftfaren og drikking av svært varm mate. Noe forskning har antydet en sammenheng mellom spiserørskreft og varm matetemperatur; lignende linker til kreft er funnet for te og andre drikker som vanligvis nytes svært varme. Å drikke mate som holder svært høye temperaturer er ansett som «sannsynligvis kreftfremkallende for mennesker» på listen IARC gruppe 2A over carcinogene stoffer. Mate er i seg selv er ikke klassifisert som kreftfremkallende for mennesker.
Georgias riksvåpen
Det har to løver som skjoldholdere og holder et skjold med St. Georg, landets skytshelgen som dreper dragen. Skjoldet toppes av den georgiske kongelige kronen.
Mate
Bivirkninger
Forskere fra NCI (USA's National Cancer Institute) og Brasil har funnet at både kaldt- og varmtvannsutdrag av populære kommersielle yerba mate-produkter inneholdt høye nivåer av kreftfremkallende polysykliske aromatiske hydrokarboner (PAH) (benzopyren), imidlertid kan disse potensielle kreftfremkallende forbindelser stamme fra den kommersielle tørkeprosessen av matebladene, som innebærer røk fra brenning av tre, omtrent som polysykliske aromatiske hydrokarboner som finnes i trerøkt kjøtt. Urøkt eller dampede varianter av yerba mate-te er også tilgjengelig.
Georgias riksvåpen
Motto: Styrke er i enhet (Dzala Ertobashia, skrevet med Det georgiske alfabetet: ძალა ერთობაშია).
Mate
Mate i Norge
Importen av yerba mate til Norge har frem mot 2000-tallet variert sterkt fra år til år, med et gjennomsnitt på 6-700 kg (1999–2009), men har økt sterkt de første ti årene av 2000-tallet, fra 4,707 kilo i 1999, til 7,693 kilogram i 2003, 9,224 i 2006 og 16,699 i 2009. Opprinnelsesland er (i tillegg til Argentina, Brasil, Chile og Paraguay) også India.
Georgias riksvåpen
Tidligere riksvåpen
Det tidligere riksvåpen var i bruk i da landet var selvstendig som Den demokratiske republikken Georgia da den eksisterte i perioden 1918–1921, og ble gjeninnført da landet løsrev seg fra Sovjetunionen i 1991. Det er erstattet av dagens riksvåpen i 2004.
Legenden om gode kvinner
Legenden om gode kvinner (The Legend of Good Women), er et episk dikt i form av en drømmevisjon av den engelske middelalderdikteren Geoffrey Chaucer.
Diktet er det tredje lengste av Chaucers verker, etter Canterbury-fortellingene og Troilus og Criseyde, og er sannsynligvis det første betydelige verk på engelsk språk som benytter seg jambisk femfotsvers eller tistavet verspar, noe Chaucer også brukte senere gjennom hele Canterbury-fortellingene. Denne formen for heroiske verspar ble senere en betydelig del av engelsk litteratur, inspirert av nettopp Geoffrey Chaucer.
Forordet beskriver hvordan Chaucer blir irettesatt av kjærlighetsguden og dennes dronning Alceste for sine dikt – eksempelvis Troilus og Criseyde – ved at diktene fremstiller kvinner i et dårlig lys. Criseyde synes vinglete i kjærligheten, og Alceste forlanger et dikt av Chaucer som framhever kvinners virtuositet og deres gode gjerninger.
Diktets ufullstendige natur er antydet av Chaucers såkalte dementi i Canterbury-fortellingenes siste og unnskyldende del som kaller verket for «xxv. Ladies». Femten og nitten er også de tallene som brukes for å beskrive verket. I prologen er flere kvinner nevnt: Estér (som reddet jødene fra Persia), Penelopeia (gift med Odyssevs), Marcia Catonis (gift med Cato den yngre), Lavinia, Polyxena, og Laodamia, men deres fortellinger blir ikke nedskrevet og i tillegg er Alcestes nitten hoffdamer nevnt, noe som kan tyde på den ufullførte strukturen.
Dronning Alcestes krav, slik som John Lydgate hevder i The Fall of Princes, er en poetisk opptegnelse av en faktisk anmodning om et dikt som Anna av Böhmen krevde. Denne kom til England i 1382 for bli gift med Rikard II av England. Om det er riktig vil det gjøre Chaucer til en av de første laurbærkronete poeter (poet laureate – tilsvarende hoffpoet) i England, noe som senere ble offentlig utpekt stilling. Johanna av Kent, Rikards mor, har også blitt foreslått som modell for Alceste. Den antatte kongelige kommando er foreslått som en grunn til at diktet er ufullført ved at Chaucer gikk lei av oppgaven og ga opp. Flere ordskifter gir hint om hans misnøye:
Disse linjene, som kommer sent i diktet, kunne ganske enkelt være occupatio eller paralipsis, et retorisk virkemiddel som Chaucer var kjent med hvor man kan trekke fram et emne ved å si at man ikke vil nevne det.
Om diktet er slik det er ved at Chaucer ble lei av det er ikke mulig å vite, men det er nå sett på som blant hans beste verk. En tidlig tilhenger av dette synet er en av Chaucers egne figurer, Lovmannen (Man of Law) som priser Chaucer og diktet som han kaller for «Seintes Legende of Cupide».
Verket er dog springende i tonen og blander tragedie noe ubehagelig med komedie. I tillegg har alle fortellingene lite av den avslørende personkarakterisering som han senere fremmet i Canterbury-fortellingene. Noen forskere har antatt at verket er bevisst skrevet i et dårlig språk som en satire mot kvinner heller enn som en hyllest. En annen ide er at det er en satire på selv ideen om å ta klassiske fortellinger og deretter vri og vende på dem for å gi en moral som tilhører nåtiden. Det vil antyde at diktet er ikke bare en tidlig bruk av heroiske verspar, men også en av de første spottende heroiske verker på engelsk språk.
Diktets ulike fortellinger gjør det vanskelig å datere, men det er opplagt skrevet mellom Troilus og Criseyde og Canterbury-fortellingene mellom 1386 og 1388. Chaucer synes å vendt tilbake til diktet et tiår senere for omskrive prologen, men den senere teksten, som kun har overlevd i et enkelt manuskript, er vanligvis blitt betraktet som dårligere enn originalen.
Alfred Tennyson brukte dette diktet som tema for sitt eget dikt En drøm om en vakre kvinner (A Dream of Fair Women).
Max Tau
Max Tau (født 19. januar 1897 i Beuthen, død 13. mars 1976 i Oslo) var en tyskfødt norsk forlagsredaktør, litteraturkritiker, humanist, filosof og dikter.
Etter avlagt doktorgrad i filosofi var han virksom som forlagsredaktør i Berlin, og hadde en sentral rolle i utgivelse av verk av norske forfattere på tysk. Tau, som var av jødisk bakgrunn, emigrerte i 1938 til Norge, og måtte i 1942 flykte videre til Sverige. I 1944 fikk han utstedt papirer på norsk statsborgerskap av den norske ambassaden, efter instruks fra regjeringen som da satt i London. Han flyttet tilbake til Norge i 1945, og arbeidet frem til sin død som forlagsredaktør i Tanum og Aschehoug. Han gjorde et stort arbeid med å fremme forståelse mellom Vest-Tyskland og Norge, og grunnla Norsk-Tysk Selskap, og hadde en viktig rolle i å gjøre nyere tysk litteratur kjent i Skandinavia.
Taus egne bøker og andre verk var preget av hans humanistiske syn og vennskap med Albert Schweitzer, og tematiserte jødisk-kristen forsoning, fred mellom nasjoner og forståelsen mellom generasjoner. Tau var den første mottageren av De tyske bokhandleres fredspris i 1950 og har fått en rekke andre utmerkelser.
Bakgrunn
Tau ble født i Beuthen i Schlesien i Tyskland, der faren Nathan Tau var forretningsmann. Han var av jødisk herkomst og vokste opp i et miljø sterkt preget av det han kalte den tysk-jødiske symbiose, som var påvirket av den jødiske opplysningsbevegelsen Haskalá.
Han tok doktorgraden i filosofi i 1927, og flyttet deretter til Berlin, der han var virksom som forlagsredaktør i Bruno Cassirer-forlaget. Han oppdaget og fremmet forfattere som Walter Bauer, Marie-Luise Kaschnitz, Wolfgang Koeppen, Horst Lange og August Scholtis. Han introduserte også Karel Čapek til et tysk publikum. Han hadde også en viktig rolle i utgivelsen av norsk litteratur på tysk, herunder verk av Olav Duun, Johan Falkberget, Sigrid Undset, Tarjei Vesaas og Herman Wildenvey.
Til Norge
Max Tau emigrerte med hjelp fra Tore Hamsun til Norge i 1938, og var her virksom som litteraturkritiker og forfatter. I 1942 flyktet han videre til Sverige. Tau lå først i dekning hos advokat Gjerdrum, før han med Johan Grundt Tanums hjelp kom seg over grensen. Tanum eide et hus i Rømskog nær grensen, der mange flyktninger hadde overnattet underveis til Sverige. På veien fra Oslo måtte de krysse Glomma ved Fetsund, noe som var risikabelt fordi broen som regel ble bevoktet av tyske styrker. Akkurat den dagen var broen ikke bevoktet. I Sverige ble han i 1944 innvilget norsk statsborgerskap av den norske eksilregjeringen, på initiativ fra blant andre Sigrid Undset. Tau var en av de få som fikk innvilget statsborgerskap under krigen. I 1945 flyttet han tilbake til Norge.
Mange av bøkene har et sterkt selvbiografisk tilsnitt, og gir levende bilder fra en bevegende livshistorie og talende uttrykk for Taus humanistiske livssyn.
I 1960 grunnla han Norsk-Tysk Selskap (Deutsch-Norwegische Gesellschaft).
Tau gjorde en stor innsats for å gjøre nyere norsk litteratur kjent i Tyskland. Han var den første mottageren av de tyske bokhandleres fredspris i 1950. To skoler ble oppkalt etter ham: Max-Tau-Schule Kiel (1967) og den Tyske Skole i Oslo, på tysk Deutsche Schule Oslo – Max Tau (1998).
Utmerkelser
Max Tau ble tildelt en rekke utmerkelser for sitt arbeide, deriblant Friedenspreis des Deutschen Buchhandels (1950), Nelly Sachs-prisen (1965), Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden med stjerne (1967), Sonningprisen (1970) og St. Olavs Orden (1972).
Han var medlem av Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung.
Thomas Arnold
Thomas Arnold (født 1879 i Coventry, England) er en tidligere fotballspiller for bl.a. Woolwich Arsenal og Coventry City. Ligadebuten kom for Woolwich Arsenal 23. september 1905 mot Stoke (1. divisjon, 1-2 borte, ca. 15 000 tilskuere). Vinner av «South Eastern League» (reserveligaen) i 1905/06. La opp i 1911, og ble trener for Coventry, før han ble direktør. Spilte for følgende klubber i løpet av sin karriere: Foleshill (junior), Woolwich Arsenal (mai 1905: 2 kamper, 0 mål) og Coventry City (fra 1907 til 1911).
Margaret av Storbritannia
Margaret av Storbritannia, også kalt prinsesse Margaret, grevinne av Snowdon (Princess Margaret, Countess of Snowdon, født Margaret Rose 21. august 1930 i Skottland, død 9. februar 2002 i London) var britisk prinsesse og medlem av den britiske kongefamilien. Hun var yngste datter av kong Georg VI (1895–1952) og dronning Elizabeth («dronningmoren», 1900–2002) og dermed lillesøster til dronning Elisabeth II (1926–2022).
Margaret fikk ikke gifte seg med sin store kjærlighet, Peter Townsend (1915–1995), fordi hun da ville mistet sin prinsessetittel. I stedet ble hun i 1960 gift med kjendisfotografen Anthony Armstrong-Jones (født 1930), som hun fikk barna David (3. november 1961) og Sarah (1. mai 1964) med. Prinsesse Margaret og Anthony skilte seg i 1978.
Hun hadde et stort talent for kunst og musikk. Hun håndterte pianoet som få andre, men fikk aldri den helt store utdannelsen. Prinsesse Margaret var i alle år en storrøyker, og mange skyldte på nettopp hennes røykevaner da hun fikk hjerneslag som 67-åring. Prinsesse Margaret kom seg aldri igjen, og fikk flere slag som førte til at hun til slutt havnet i rullestol, før hun døde 9. februar 2002.
Terrence Keith Anderson
Terrence Keith Anderson (født 11. mars 1944 i Woking i Surrey i England, død januar 1980 i Yarmouth) er en tidligere fotballspiller for bl.a. Arsenal og Norwich City. Hans rolle på banen var som ving.
Ligadebuten kom Ligadebut for Arsenal: 2. mars 1963 mot West Ham United (1. divisjon, 4-0 borte, 31 467 tilskuere). Han fikk 2 juniorlandskamper for England i 1961, og spilte for følgende klubber: Arsenal (juli 1959: 25 kamper, 6 mål), Norwich City (feb. 1965), Colchester United, Scunthorpe United, Crewe Alexandra, Bournemouth og Colchester United. Knyttet til Arsenal i juli 1959 gjennom en såkalt groundstaff’-kontrakt, og ble deretter lærling i juli 1960, før han signerte sin første proffkontrakt 9. august 1961. Fra Arsenal til Norwich City 18. februar 1965 for £15 000. Vinner av «Football Combination League» (reserveligaen) i 1962/63, «London FA Challenge Cup» i 1962/63, «Metropolian League» i 1960/61, «Metropolian League Professional Cup» i 1960/61 og 1961/62. Han vant også «Metropolian League Cup» i 1960/61 samt «South East Counties League Cup» i 1960/61.
Etter han la opp fotballkarrieren drev han en pub i Caister, men ble funnet druknet etter en løpetur.
Strategisk seier
Eksempler
Under den amerikanske borgerkrigen kjempet for eksempel Unionen og Konføderasjonen mot hverandre i slaget ved Antietam. Taktisk sett endte slaget uavgjort. Begge arméene mistet omtrent like mange soldater, men slaget stoppet den konfødererte invasjonen og var dermed en strategisk seier for unionsstyrkene. Andre eksempler inkluderer slaget i Korallhavet, slaget om Kyiv (1941) og slaget om Moskva, alle under andre verdenskrig.
Vartislav VII av Pommern
Han var sønn av Bogislav V, bror av Elisabeth av Pommern, Casimir IV og Bogislav VIII. Vartislav giftet seg i 1380 med Maria av Mecklenburg, datter til Henrik Bøddelen av Mecklenburg. Vartislav og Maria fikk barna Erik av Pommern (opprinnelig het han Bogislav) og Katarina av Pommern.
Lapplandskrigen
Lapplandskrigen (svensk: Lapplandskriget; finsk: Lapin sota) er navnet på Finlands tredje krig under andre verdenskrig. Krigen ble utkjempet mot tyske styrker i Lappland nord i Finland mellom september 1944 og april 1945.
Daugava
Daugava (latvisk), Vestre Dvina (russisk: Западная Двина – Zapadnaja Dvina) eller Vestre Dzvina (belarusisk: Заходняя Дзвiна – Zakhodnjaja Dzvina; polsk: Dźwina; tysk Düna) er en elv som renner gjennom Russland, Belarus og Latvia. Den har sitt utspring på Valdajhøydene i Russland og munner ut i Rigabukta i Latvia, en arm av Østersjøen. Den totale lengden er 1 020 km.
Daugava er knyttet til en kanal som går mellom elvene Bjarezina og Dnepr.
Det er bygget tre vannkraftverk og demninger langs elven. Rīgas HES ligger like ovenfor Riga eller 35 km fra utløpet, Ķeguma HES ligger 35 km ovenfor der igjen, 70 km fra utløpet, mens Pļaviņu HES ligger omtrent 107 km unna. Et fjerde vannkraftverk, Daugavpils HES, er også planlagt, men utbyggingen har møtt krass kritikk. Belarus har også planer om å bygge flere demninger for strømproduksjon langs sin del av Daugava.
Splittelsene i Arbeiderpartiet 1918–1923
Splittelsene i Arbeiderpartiet 1918–1923 henviser til den interne maktkampen i Det norske Arbeiderparti på 1910-tallet og 1920-tallet om partiets ideologiske retning.
I kjølvannet av det den russiske revolusjonen i 1917 opplevde partiet en kraftig radikalisering som førte til flere partisplittelser de neste årene. I 1921 forlot et mindretall partiet og etablerte Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti. I 1923 ble partiet splittet på nytt da et mindretall forlot partiet og etablerte Norges Kommunistiske Parti.
Intern maktkamp i 1918
I 1911 ble det dannet en fagopposisjon som hevdet at kampen for sosialismen, gjerne med uparlamentariske kampformer, var hovedoppgaven for fagbevegelsen. En sentral skikkelse her var Martin Tranmæl. Det fantes en annen opposisjonsgruppe innenfor partiet. Dette var Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbund. Dette var egentlig ikke et ungdomsforbund, snarere en samling av radikale i opposisjon til partiledelsen. Disse hadde sterke marxistiske og syndikalistiske innslag. Formann var Kyrre Grepp.
Ingen av disse gruppene var sterke nok alene, men sammen tok de over makten i Arbeiderpartiet på landsmøtet i 1918. Her ble Kyrre Grepp formann, Martin Tranmæl sekretær og Olav Scheflo redaktør av hovedorganet Social-Demokraten. Partiet forlot en klar reformistisk linje, og åpnet for revolusjon og retten til å bruke revolusjonær klassekamp i kampen for sosialismen.
Blant årsakene til radikaliseringen var:
Arbeiderbevegelsen blir beskrevet som en bevegelse med minst seks ulike fløyer på denne tiden:
Den nye retningen:
Reformismen:
Utenfor partiet:
Partisplittelsen i 1921
Bruddet mellom reformistene og venstrefløyen og etableringen av Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti i 1921 skyldtes dels at Fagopposisjonen fikk flertall i LO og reformistene kom i mindretall i alle organer og Moskvatesene som ble vedtatt på Kominterns andre verdenskongress  19. juli – 7. august 1920. Tesene var Kominterns opptakelsesbetingelser for kommunistiske partier.
Moskvatesenes hovedinnhold var at den proletariske verdensrevolusjon var nært forestående og at Vest-Europa og Amerika var på vei inn i en borgerkrigstid. Dessuten at de russiske bolsjevikenes erfaringer, politikk, strategi og taktikk måtte overføres til den internasjonale arbeiderbevegelse.
I Norge var striden om tesene i Arbeiderpartiet hard og de som støttet tesene var flertallet som bestod av den halv-syndikalistiske fløyen under ledelse av Tranmæl og venstre-fløyen som var organisert i Det Socialdemokratiske Ungdomsforbund. Motstanderne av tesene var den Socialdemokratiske Opposition som mente at kapitalismens sammenbrudd ikke nødvendigvis var nært forestående, slik at Arbeiderpartiet heller burde gå inn for å reformere det borgerlige samfunnet og at de russiske erfaringer ikke nødvendigvis kunne overføres til Norge.
DNAs sentralstyre nedsatte en komite 7. oktober 1920 som utarbeidet en innstilling til tesene. Innstillingen var positiv og ble vedtatt både i sentralstyret og landstyret. Innstillingen og vedtaket gjaldt ikke selve Moskvatesene, snarere et kompromiss mellom den nedsatte komiteen og Kominterns eksekutivkomite (EKKI). På flere punkter skiller landsstyrevedtaket seg fra Kominterns opptakelsesbetingelser:
Punkter der det hersker enighet mellom landsstyretvedtaket og tesene:
Punkter der landstyrevedtaket avviker fra tesene:
Hvorfor ville flertallet i DNA fortsette som medlem i KI, men samtidig ikke godta Moskva-tesenes innhold og ville få til et kompromiss mellom seg og EKKI? Arbeiderbevegelsen var preget av revolusjonsromantikk og støtte til den russiske revolusjonen. De ville støtte Sovjetunionen og DNA underordnet seg halvveis tesene. Men DNA underordnet seg aldri det tesene representerte, nemlig bolsjevikisk organisasjonsmåte, deres særegne politiske prinsipper og deres taktikk.
Partisplittelsen i 1923
Kominterns 4. verdenskongress i 1922 krever en avklaring av Arbeiderpartiets stilling og holdning og forlanger at:
Sentralstyret i Arbeiderpartiet vedtar 21. desember 1922 at det ikke kan godta Kominterns krav. Partiet vedtar at:
På et landsstyremøte januar 1923 trekker sentralstyret 21. desember vedtaket tilbake. I stedet ble et forslag fra EKKI vedtatt. Dette er:
Forslaget blir vedtatt på et ekstraordinært landsmøte februar 1923. Det blir vedtatt mot et forslag fra EKKI som går ut på å få folk fra flertallet med på å diskutere saken. På et nytt landsmøte i november 1923 legger EKKI frem et forslag som går ut på:
Landsmøtet stemmer over den Komintern-fiendtlige fløyens forslag om å avvise en forhandlingskomite. EKKI foreslo dette etter at Komintern-fiendtlige gjorde det klart at de ser på EKKIs forslag som et ultimatum. Flertallets avvisning blir vedtatt med 164 mot 110 stemmer. Man stemmer så over EKKIs forslag. EKKIs ultimatum forkastes med 164 mot 103 stemmer. EKKIs representant erklærer at flertallet har stilt seg selv utenfor Komintern ved å nekte å gjennomføre Kominterns vedtak.
Mindretallet reagerte ved å marsjerte ut av landsmøtesalen i Folkets hus i Oslo og etablerte det nye Norges Kommunistiske Parti som norsk avdeling av Komintern dagen etter. Det blir utarbeidet et program med en gang.
Kunståret 1984
Kunståret 1984 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1984.
Union County (Sør-Carolina)
Union Countys totale areal er 1 336 km² hvorav 5 km² er vann. I 2000 hadde fylket 29 881 innbyggere, og administrasjonssenteret ligger i byen Union.
Fædrelandsvennen
Fædrelandsvennen (kalles lokalt også for Fevennen) er en dagsavis som blir utgitt av Polaris Media i Kristiansand i Vest-Agder. Regionavis for Sørlandet. Avisen har 235 ansatte, og papirversjonen har 116 000 lesere hver dag. Ansvarlig redaktør Finn Holmer-Hoven fratrådte 1. oktober 2007 og han ble etterfulgt av Hans-Christian Vadseth. Fra juni 2010 er Eivind Ljøstad sjefredaktør.
Lørdag 16. september 2006 gikk avisen over fra fullformat til tabloid. Avisen ble grunnlagt i 1875.
Eierinteresser
Fædrelandsvennen har direkte eierinteresser i en rekke andre aviser og medier.
Fædrelandsvennen har eierskap i følgende bedrifter:
Historie
Den 27. februar 1972 ble Fædrelandsvennens avishus på torvet i Kristiansand sprengt i luften og brant ned til grunnen (se Bombeangrepet mot Fædrelandsvennen).
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Kris
Kris eller keris er en type halvsverd hvis opprinnelse er Indonesia.
En keris gjenkjennes ved et karakteristiske festet og bladets asymmetriske form mot festet. Bladet er vanligvis bølgeformet, men rette varianter forekommer, såkalte «henrettelseskris». Dette navnet har sin begrunnelse i at henrettelser ble utført slik at den dømte stod på kne, hvorved bøddelen stakk offeret bak nøkkelbenet gjennom en tøyduk, slik at hjertet ble punktert. Da bladet så ble trukket ut gjennom tøybiten tørket den (i alle fall i teorien) blodet av klingen.
Tidligere tiders muslimske selvmordsangripere av morostammene, såkalte juramentados. benyttet seg gjerne av averd av typen kris.
Krisens stilling som kultgjenstand
Krisen er ikke bare å betrakte som våpen, men fyller også en viktig funksjon som kultgjenstand. Da krisen ble oppført på UNESCOs liste over immateriell kulturarv i 2008, ble de kulturelle forestillinger og regler, og de rike legender, fremhevet. Denne materie har vært gjenstand for meget omtale og forskning.
Kultur, legender
Når en kris smis ber smeden konstant bønner og blander i forskjellige ukjente materialer i stålet som brettes flere ganger over seg selv. Krisen får på dette vis ett mønster i klingen «pamor», som så tilskrives magiske effekter. Effekten varierer avhengig av mønsteret, men mens ett mønster bringer rikdom, så bringer et annet for eksempel makt.
Det er viktig at eieren skaper et bånd til sin kris. For eksempel bør kanskje en grisk person unnvike et mønster som bringer makt, fordi dette skulle kunne resultere i en ondskap som går ut over uskyldige. En fredelig person bør ikke ha en krigers kris, og vice versa.
En god kris kan bringe sin eier stor lykke og det finnes til og med legender om kris som har begynt å røre på seg utålmodig når det var fare på ferde, og deretter har fått eget liv og forsvart sine eiere. En annen legende er at om man peker på noen med en kris, har den personen en ond snarlig død i vente.
Det finnes fortellinger om nær Nederland koloniserte Indonesia og deres styrker ble møtt av innfødte som pekte sine dolker mot dem innen striden, for å deretter bli beseiret av overmakten. Spor av denne tro består i noe monn i moderne tid. Man peker aldri en kris direkte mot noen, og i seremonielle danser og krigsspill der krisdolker inngår, «nøytraliseres» denne formodede dødelige effekt i en seremoni der man blant annet berører bakken med spissen på bladet.
Kris forekommer i mange deler av den indonesiske øyverden, samt ofte i en noe annerledes form på Filippinene.
Franziska Donner
Franziska Donner (født 15. juni 1900 i Wien, død 19. mars 1992 i Seoul) var president Syngman Rhees andre kone og var førstedame i Sør-Korea fra 1948 til 1960.
1983
Se også
Århundrer: 18. århundre – 19. århundre – 20. århundre – 21. århundre
Medier og Ledelse
Medier og Ledelse AS er et norsk medieselskap som utgir Ukeavisen Ledelse og Kultmag med tilhørende nettsteder. Selskapet er eid av Magne Lerø.
1983
Se også
Tiår: 1940-årene – 1950-årene – 1960-årene – 1970-årene – 1980-årene – 1990-årene – 2000-årene – 2010-årene – 2020-årene – 2030-årene
Medier og Ledelse
Selskapet ble etablert under navnet Næringslivets Forlag i 2002. I 2007 byttet det navn til Mentor Medier. Det het selskapet inntil august 2009. Da bestemte selskapets eiere Mediehuset Vårt Land å ta i bruk datterselskapets navn på morselskapet. Mentor Medier het deretter Ad Fontes Medier fram til 2011, da selskapet fikk navnet Fora Medier. Magne Lerø kjøpte innmaten i selskapet fra Mentor Medier fra nyttår 2013, og kalte sitt nye selskap Medier og Ledelse. Det gamle selskapet Fora Medier AS ble lagt ned av Mentor Medier i 2013.
1983
Se også
År: 1978 – 1979 – 1980 – 1981 – 1982 – 1983 – 1984 – 1985 – 1986 – 1987 – 1988
Medier og Ledelse
Ansvarlig redaktør
Magne Lerø er eier og ansvarlig redaktør.
Jordskiftekandidat
Den tildeles også av Høgskolen på Vestlandet som master i areal og eiendom.
Norges Jordskiftekandidatforening (NJKF) organiserer kanidatene. Foreningen er en faggruppe i TEKNA.
Hardangerbunad
Hardangerbunad er en samlebetegnelse på bunader fra bygdene i Hardanger, med ulike lokale varianter. Bunaden har utspring blant annet i områdene Kvam, Granvin, Ulvik, Eidfjord, Jondal, Ullensvang og Odda. Hardanger er et av områdene i Norge som har hatt sterke folkedrakttradisjoner, og med nasjonalromantikken på slutten av 1800-tallet ble kirkeklærne fra området løftet frem som nasjonalt symbol, og Hardangerbunaden har også kallenavnet «Nasjonalen». Hardangerbunaden ble i perioder brukt av kvinner fra hele landet for å vise støtte til unionsoppløsningen fra Sverige.
«Nasjonalen»
Dronning Maud av Norge, datter av Kong Edward den syvende av Storbritannia og barnebarn av kong Christian den niende av Danmark, besøkte Norge allerede i 1893, og ble da fotografert i en Hardangerbunad hos en fotograf i Bergen. I 1906 var hun blitt dronning av Norge, og fikk i gave en hardangerbunad. Bunadbildet fra 1893 ble da hentet frem fra glemselen av datidens medier, og dronningen i bunad ble et nasjonalsymbol for Norge. Hardangerbunaden fikk tilnavnet «nasjonalen», og det ble hevdet at denne bunaden kunne brukes av alle. Det var vanlig at unge kvinner på besøk hos fotografen ble avbildet i hardangerbunad som fotografen hadde til utlån.
Dagens norske kongefamilien har ingen slekt eller annen tilhørighet til Hardanger. Hardangerbunaden som kom i kongefamiliens eie via dronning Maud ble gitt av Anna Jordal i Odda som drev drakthandel.
Kvinnebunad
Kvinnebunadene har sort stakk, og finnes i festvarianter med rødt for jomfru eller grønt liv for de som er gift, og hvitt forkle, eller sort liv og sort forkle. Bunaden har også bringeklut i eksempelvis perlebroderi, broderi, vevnad eller smøyg, avhengig av opphavssted og lokale variasjoner. Beltet på bunaden er som regel i samme teknikk som bringekluten. I gamle tider var det òg en sort versjon av bunaden. Den sorte bunaden uten søljer var forbeholdt de kvinner som hadde brakt skam på seg selv og familien ved å få barn utenfor ekteskapet.
De hvite forklærne til Hardangerbunaden har innfelt broderi i hardangersøm, og er som regel av lin eller bomull. De fargede forklærne kan være av bomull, ull, lin eller silke, med mønster i henhold til lokal tradisjon.
Det er to hovedtyper skjorter; en eldre type skjorte med rynker, og yngre slett skjortevariant. Skjortene er brodert, enten med hvitsøm eller sort smøygbroderi.
På hodet blir det tradisjonelt brukt skaut av gifte kvinner, og vippe hos jenter og ugifte kvinner.
Både det skautet som er vanligst i dag, sørfjordskautet, og bringeklut brodert på perlenett er prosjekter i Norges Husflidslags landsomfattende dugnad «Rødlista»
Herrebunad
Mannsbunadene er i mindre grad enn kvinnebunadene en del av en ubrutt drakttradisjon, og er dermed basert på klesstilen på midten av 1800-tallet. Bunaden har enten sorte knebukser eller langbukser, sort jakke, og rød, grønn, blå eller sort vest.
Skjortene er som regel hvite i bomull eller lin, med eller uten søm på krage og håndlinning.
Til variantene med knebukse brukes det som regel hvite stømper i mønsterstrikk med mangefargete strømpebånd. I Kvam brukes det derimot strømper i sort og hvitt, strikket i rosemønster (kalt rosestrikk).
Zhang Anda
Zhang Anda (født 25. desember 1991) er en kinesisk profesjonell snookerspiller.
Anda debuterte på main touren i 2009/2010-sesongen etter å ha kvalifisert seg gjennom å ha vunnet det asiatiske U-21 mesterskapet. I snookersesongen bor han i Romford i England.
Anda ble den fjerde kinesiske spilleren som har kvalifisert seg til verdensmesterskapet i Crucible Theatre og var også den yngste spilleren og den med lavest rangering (nummer 71) i VM 2010.
I trekningen til mesterskapet ble Anda trukket til å møte den syvdobbelte verdensmesteren Stephen Hendry i første runde. Anda tapte 9–10, til tross for at han hadde ledet 9–7.
Kannik ungdomsskole
Kannik ungdomsskole er en ungdomsskole i bydelen Eiganes og Våland i Stavanger. Skolen har i alt litt under 550 elever fordelt på tre trinn, hvert med syv parallellklasser (A, B, C, D, E, F, G og H). Kannik ungdomsskole har færre elever enn for eksempel Flatåsen skole, men denne skolen har elevene fordelt på ti trinn i motsetning til Kanniks tre.
Avgangselevene ved Kannik ungdomsskole hadde i skoleåret 2017/2018 et karaktersnitt på 4,77.
Kannik ungdomsskole har blitt oppkalt etter stedsnavnet Kannik. Området er igjen oppkalt etter kannikene som var en type katolske prester som var tilknyttet Stavanger domkirke. Parken nord for skolen, er kalt Munkehagen. Navnet Munkehagen er laget på 1800-tallet.
John Moses (politiker)
John Moses (født 12. juni 1885 i Strand i Rogaland, død 3. mars 1945 i Rochester i Minnesota) var en norsk-amerikansk politiker, som var den 22. guvernøren i delstaten Nord-Dakota fra 1939 til 1945, og satt tre måneder USAs senat som Nord-Dakotas første senator fra Det demokratiske parti.
Familie og yrke
Etter å ha fullført middelskolen på Kongsvinger i 1900 og toårig merkantilt kurs ved Christiania Handelsgymnasium i 1902, utvandret han til USA i 1905, og arbeidet for Great Northern Railway fra 1906 til 1911. Han begynte deretter på University of North Dakota hvor han tok bachelorgraden i 1914 og kandidatgraden i jus (Juris Doctor) året etter.
Han praktiserte deretter som advokat i Hazen i Nord-Dakota. Han giftet seg med Ethel Joslyn og de fikk de fire barna John R. Moses (1919–2007), James J. Moses (1922–2003) og Mary J. Moses Schwichtenberg (1923–1988).
Politisk virke
Han ble valgt som statsadvokat i Mercer County i årene fra 1919 til 1923 og fra 1927 til 1933.
I 1936 stilte han opp i guvernørvalget og kom på tredjeplass bak de to tidligere guvernørene, republikanerne William Langer og Walter Welford. Ved valget i 1938 ble han valgt som guvernør og etterfulgte William Langer  som da hadde vært valgt som guvernør i to perioder.
I sin tid som guvernør arbeidet Moses for å reduserte de offentlige utgiftene og balansere budsjettene. Han ble gjenvalgt i valgene i 1940 og 1942. I krigsårene forsøkte han å få krigsindustri til Nord-Dakota, uten å lykkes. Han lyktes Imidlertid med å balansere budsjettene, og landbruket blomstret i hans periode, Hans embetsperiode var preget av økonomisk vekst for Nord-Dakota.
Moses var en populær guvernør, som kunne holde politiske taler på tysk, engelsk og norsk, avhengig av publikum. Som demokrat, fikk han likevel støtte fra begge partier.
Ved senatsvalget i 1944 slo han den sittende senatoren, republikaneren Gerald Nye, og ble valgt inn som senator fra Nord-Dakota.
Død
Moses døde 3. mars 1945, to måneder etter han hadde blitt innsatt i Senatet, under en åpen hjerteoperasjon. Han er gravlagt på St. Mary's Cemetery i Bismarck.
Rigas historie
Rigas historie starter på 1000-tallet, da de første lokale stammene etablerte seg i området.
Tidlig historie
Tyske kjøpmenn etablerte Riga allerede i 1158 som et handelssted, i nærheten av lokale stammer. Byen regner sin grunnleggelse som 1201, da den fikk byprivilegier av erkebiskop Albert av Buxhoeveden-Bremen, som flyttet hit fra Ikšķile. Byen ble da hovedstad i Livland, som tilhørte Den tyske orden, et rike med flytende grenser som strakte seg over store deler av Baltikum og senere Preussen. Tysk var byens eneste offisielle språk frem til 1891.
Riga med sine befestninger ble base for tyske framstøt mot de baltiske stammene. I løpet av 1200-tallet økte handelen, og byen ble et av de viktigste knutepunkter mellom øst og vest.
Fra 1289 var byen med i den mektige Hansaen. Hansaens proteksjonisme ga Riga et solid økonomisk fundament fram til slutten av 1300-tallet, da Hansens mange konkurrenter svekket dens innflytelse. Den siste Hansadagen (hanseatisk parlament) ble satt i 1669.
Svensk okkupasjon
På 1500-tallet, i Martin Luthers tid, ble området protestantisk. Etter en periode som fri by (1561–1581) under det tysk-romerske rike kom Riga under kontroll av Det polsk-litauiske samveldet, senere av Sverige (1621–1710)
Under tsaren
og deretter Russland. Etter den store nordiske krig vokste Riga til en ledende havneby, og senere industriby, innenfor det russiske rike. I 1900 hadde Riga en befolkning på 282 943, og var den nest største byen vest i det russiske imperiet (etter St. Petersburg). Av befolkningen var halvparten baltiske tyskere, en fjerdedel latviere og en fjerdedel russere.
1914–1920 var byen rammet av krigen, da beliggenheten var helt på frontlinjen. 200 000 arbeidere ble sammen med familiene sine og produksjonsmidlene evakuert til mer sentrale strøk.
Senere fulgte den russiske revolusjonen og påfølgende borgerkrig. 18. desember 1918 ble Latvia erklært som en suveren stat, og Riga ble dens hovedstad. Både byen og landet ellers var sterkt preget av krigens herjinger, men i løpet av 1920-tallet bygde Riga seg opp til å bli et senter for utdanning og kultur.
Sovjettiden
Dette varte frem til annen verdenskrig, da Sovjetunionen under Stalin invaderte Latvia og igangsatte massedeportasjoner av både latviere og tyskere og brutal russifisering av landet. I krigens løp ble russerne kastet ut av landet av tyske styrker, men mot slutten av krigen erobret Stalin landet på nytt. Det forble okkupert av Sovjet frem til Sovjetunionen gikk i oppløsning 45 år senere. I mellomtiden ble landet forsøkt kolonisert med russere, mens mange latviere ble deportert til Sibir, og det bor derfor idag 30 % russere i byen.
Moderne tid
Byens våpen ble godkjent 31. oktober 1925 og fornyet i 1988. Det viser en åpen port og to tårn som symboliserer byens uavhengighet. Over porten er to svarte nøkler i kryss som symboliserer herredømmet til paven, og over nøklene er et gyllent kors og en gyllen krone som symboliserer underdanighet ovenfor biskopen. Den store versjonen av våpenet holdes av to gylne løver.
201 (tall)
201 (to hundre og en) er det naturlige tallet som kommer etter 200 og kommer før 202. 201 er et oddetall.
Thomas Arthur Arkesden
Thomas Arthur Arkesden (født juli 1878 i Warwick, England, død 25. juli 1921 i Hulme, Manchester) er en tidligere fotballspiller for bl.a. Derby County og Manchester United. Hans rolle på banen var som angriper. Ligadebuten for Manchester United kom 14. februar 1903 mot Blackpool (2. Divisjon, 0-2 borte, ca. 3 000 tilskuere). Klubber: Burton Wanderers (januar 1896), Derby County (januar 1898), Burton United (juli 1901), Manchester United (februar 1903-juli 1907: 70 kamper, 28 mål), Gainsborough Trinity (juli 1907/08: endte på 11.-plass i 2. divisjon). Fra Burton United til Manchester United i februar 1903 for £150, og ble toppscorer for klubben i 1903/04 (delt). Han var også FA-cup-finalist i 1898/99 da Derby County tapte 4-1 for Sheffield United, på Crystal Palace, foran 73 833 tilskuere. Spilte for Manchester United da de rykket opp til 1. divisjon i 1905/06, noe som ble klubbens første opptreden i denne divisjonen siden 1893/94.
Shirley Bassey
Shirley Veronica Bassey (født 8. januar 1937 i Cardiff i Wales) er en britisk sangerinne.
Bakgrunn
Bassey vokste opp som datter av en nigeriansk brannmann i Tiger Bay-området i Cardiff. Hun var den yngste av syv barn, og faren døde da hun var to år gammel.
Etter å ha sluttet på skolen da hun var 15 år gammel begynte hun å arbeide på en lokal fabrikk – Curran Engineering i Cardiff, hvor hun opptrådte på årsfestene og lignende. Personalsjefen, Stephen Shepherd, oppmuntret henne til å følge opp en sangkarriere. For å skjøtte på lønnen, sang hun på den lokale puben og på nattklubber.
Inn i underholdningsbransjen
I 1953 ble hun med på musikalen Memories of Jolson, om livet til Al Jolson. Etter sin innsats her ble hun heltidsansatt ved showet Hot From Harlem, og hadde ansettelse her helt fram til 1954.
I en alder av seksten fikk hun datteren Sharon. Hun begynte da igjen som serveringspersonale i Cardiff. Men i 1955 ble hun introdusert for Michael Sullivan, som oppmuntret henne til å følge sine muligheter som sanger og vokalist. Etter å ha turnert med ulike program fikk hun gjennomslag med Al Reads Such Is Life. Mens hun opptrådte med det, ble hun oppdaget av TV-mediet, og hun fikk en avtale med dem.
Gjennomslag
Hun ble verdensberømt på 1960-tallet og har blant annet spilt inn de tre James Bond-sangene «Goldfinger» (1964), «Diamanter varer evig» (1971) og «Måneraketten» (1979). Men også andre sanger hun har tolket, som «I Am What I Am» og «What Now My Love» er blitt populære. I nyere tid er hun mest kjent for sitt samarbeid om «History Repeating» med duoen Propellerheads.
Hun mottok den nest øverste graden Dame Commander av Order of the British Empire 31. desember 1999, ble derved adlet og fikk tiltaleformen Dame.
Bibelgaven
Bibelgaven har siden 1961 vært hovedorganet til Det Norske Bibelselskap. Magasinet het fram til 2013 Nytt om Bibelen.
Bladet har hovedfokus på Bibelselskapets internasjonale misjonsarbeid, og utkommer fire ganger i året. Utgaver siden 2001 er tilgjengelig for nedlastning i PDF-format.
Brachypsectridae
Brachypsectridae er en artsfattig familie av biller som ligner smellere (Elateridae). Det er kjent fire nålevende arter, dessuten én art kjent fra fossiler i rav fra Den dominikanske republikk. Den best kjente arten er Brachypsectra fulva, på engelsk kalt "The Texas Beetle" som finnes fra Texas til California i USA.
Utseende
Små til middelsstore (4 – 7 mm), avlange biller, rødbrune, ganske flate. De ligner på små, tettbygde smellere (Elateridae). Hodet er bredt, med små, noe utstående fasettøyne. Bakerst er hodet innsnevret til en tydelig "hals", men denne delen er vanligvis dekket av brystskjoldet. Antennene er brede, sagtakkede og består av 11 ledd. Brystskjoldet (pronotum) er litt bredere enn hodet, tilsmalnet forover, med omtrent rette sidekanter. Bakhjørnene er noe tilbaketrukket. De kan ikke "smelle" slik som de ekte smellerne. Dekkvingene er ved roten omtrent så brede som brystskjoldet, fint hårete, fint og tett punkterte, med eller uten fine lengdestriper. Beina er korte og slanke.
Larvene har et ganske spesielt utseende. De er flate og ovale, oversiden er mørk og tykkhudet mens undersiden er lys og tynnhudet. På sidene har de fingeraktige utvekster med kraftige hår. Hodet er flatt, med kølleformede antenner. Bakenden ender i en tykk, bevegelig pigg.
Levevis
Disse billene er uvanlige og det er ikke så mye man vet om dem. De fire kjente artene er vidt spredt, og familien er funnet i de sørvestre delene av Nord-Amerika, Den dominikanske republikk, det sørlige India, Malaysia og det nordlige Australia. Larvene er rovdyr som ligger på lur under steiner eller løs bark, og venter på edderkopper og andre små leddyr. De griper byttet med å klemme det mellom hodet og den bevegelige halepiggen.
Bolmen
Bolmen er en svensk innsjø som ligger sørvest i landskapet Småland, i kommunene Värnamo og Gislaved i Jönköpings län, Hylte i Hallands län og Ljungby i Kronobergs län. Den har et areal på 173 km² og er Sveriges tiende største innsjø etter areal. Den er på det dypeste 37 meter og gjennomsnittsdybden er 5,4 meter. Den har flere øyer, den største er Bolmsö med et areal på 42 km². Bolmen dreneres gjennom Bolmån til Lagan.
Bolmen er ferskvannskilde til blant andre Lund kommune. Vannet føres i en 82 km lang tunnel til Skåne.
Borgruinen Piksborg fra 1300-tallet i sørenden av Bolmen var en viktig grensefestning i middelalderen, da området lå nært den daværende grensa til Danmark.
I Bolmen finnes det 24 fiskearter bl.a. gjørs, gjedde, abbor, ål, lake og brasme.
Hesteassistert terapi
Hesteassistert terapi er en behandlingsmetode hvor man bruker hesten som et verktøy til å oppnå en endring i en terapeutisk sammenheng.
Hesteassisterte aktiviteter er en fellesbetegnelse hvor hesten brukes for å fremme helse og positiv utvikling.
Manezês
Manezês også kjent som manezinho, sotaque manezinho og sotaque açoriano, er en dialekt av brasiliansk portugisisk som snakkes av befolkningen i Florianópolis, hovedstaden i delstaten Santa Catarina i Brasil. Manezês snakkes også i hovedstadens nabobyer, da med noen mindre forskjeller. Manezês kom til da den portugisiske talemåten til immigranter fra Asorene og Madeira som kom Brasil på 1700-tallet blandet seg med talemåten til innbyggere fra São Vincente, Santos og São Paulo som allerede var bosatt på Santa Catarina-øya, hvor Florianópolis ligger. Urfolk, afrikanere og selv personer som var der på grunn av et skipsvrak bidro til dialekten. Da Florianópolis (tidligere kalt Nossa Senhora do Desterro) var en havneby, har dialekten også mottatt ord og uttrykk fra andre deler av landet.
Josh Homme
Joshua «Josh» Michael Homme (født 17. mai 1973) er en amerikansk musiker.
Han er vokalist, gitarist, låtskriver og frontfigur i bandet Queens of the Stone Age og spilte før det i Kyuss, som han også var med på å grunnlegge. Han spiller også trommer i Eagles of Death Metal. Bandet ble oppløst i 1995.
I 1998 grunnla Homme Queens of the Stone Age, sammen med sin tidligere Kyuss-kollega Nick Oliveri. Bandet fortsatte i samme spor som Kyuss, men utviklet seg også videre med en mer variert og eksperimentell musikkstil. De fikk sitt gjennombrudd med albumet Songs for the Deaf som ble utgitt i 2002. Screaming Trees' tidligere vokalist Mark Lanegan og Dave Grohl (Nirvana, Foofighters) deltok også på denne platen.
I mars 2005 ga Queens of the Stone Age ut sitt fjerde album, Lullabies to Paralyze, den første platen uten Oliveri – og Homme er nå eneste gjenværende medlem fra originalbesetningen.
Maria av Mecklenburg
Hun var datter av hertug Henrik III av Mecklenburg (død 1383) og den danske prinsessen Ingeborg (død 1370), datter av Valdemar Atterdag.
Maria giftet seg i 1380 med hertug Vartislav VII av Pommern og fikk med ham sønnen Bogislav, mer kjent som den nordiske unionskungen Erik av Pommern, og datteren Katarina (ca 1390-1426), gift med pfalzgreve Johan av Pfalz. Maria var arveberettiget etter sin moster, unionsdronningen Margrete I.
Perpetual Decay
Perpetual Decay er en death metal-utgivelse fra 2007 av Obliteration.
Wetzlar
Wetzlar er en by i den tyske delstaten Hessen, i det vestlige Tyskland. Den ligger ved elven Lahn og er forvaltningssenteret i landkretsen Lahn-Dill-Kreis.
Byen ble et industrisentrum og jernbaneknutepunkt etter den industrielle revolusjon. Byen var opprinnelig en gruveby, i nyere tid ble den spesielt kjent for sin produksjon av forskjellige typer optikk. Carl Zeiss, Leica og Minox er eksempler på varemerker for kjente optiske produkter som stammer fra Wetzlar.