cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pinsebevegelsen i Sverige
Bakgrunn
Pinsevekkelsen er blant  verdens raskest voksende religiøse bevegelser og det er anslått at det er 600 millioner medlemmer i verden.
Historie
Pinsevekkelsen kom til Sverige med den svensk-amerikanske Andrew G. Johnson. Han var blant de første misjonærene som ble utsendt fra Azusa Street. Egentlig skulle han til Palestina, men havnet på sitt hjemsted Skövde hvor han begynte med møter i november 1906. I desember 1906, kom  den norske metodistpresten Thomas Ball Barratt  tilbake fra Amerika og begynte med vekkelsesmøter i Kristiania. Nyheten om pinsevekkelsen spredte seg raskt over hele Norge og Sverige, mye fordi den fikk mye negativ og positiv medieomtale. Mennesker strømmet til møtene for å oppleve vekkelsen på nært hold. Andrew G. Johnson og mange evangelister, særlig fra Örebromissionen, reiste rundt og holdt møter. Leder i Örebromissionen var John Ongman, mange av evangelistene i Örebromissionen, var kvinner, og ble kalt Ongmansystrar. Det ble etter hvert små sentrum for pinsevekkelsen i Skövde og Örebro.
Det neste sted vekkelsen fikk fotfeste var i Göteborg, med møter i Torghallen på Kungstorget. Her ble det første tidsskriftet utgitt, Glöd från altaret.
Fra 1911 ble sentrum for vekkelsen flyttet til Stockholm, med den unge baptist pastoren Lewi Pethrus som leder. I 1919 kom Kölingaredsdeklarasjonen, og pinsevekkelsen ble mer likt et trossamfunn med Filadelfiamenigheten i Stockholm som midtpunkt og pastor Lewi Pethrus som uoffisiell leder. Men til å begynne med var det ingen bevegelse, men en vekkelse, særlig blant baptister og metodister. Betania Adelöv ble etablert som menighet i 1907, året etter kom pinsemenigheter i Skärhamn og Luleå. Forholdet til andre baptistmenigheter var fortsatt godt, og mange av de nyetablerte menighetene kalte seg fortsatt baptistmenigheter. Mange steder var det ikke etableringer av menigheter, men heller bønnegrupper eller bønnefellesskap. I Skövde, hvor vekkelsen begynte ble det ikke noen menighet før i 1912. På vestkysten, ved Göteborg, ble det ikke etablert pinsemenigheter før enn på 1920-tallet.
Filadelfia Stockholm ble ledet av Lewi Pethrus fra 1911 til 1958. Men alt i 1913 kom det til et brudd med baptistsamfunnet i Sverige. Det var tolkning og lærespørsmål omkring nattverden som var grunnen. Noen mener at baptistsamfunnets grunn til bruddet var å bli kvitt den energiske Pethrus som leder. Etter bruddet opplevde baptistene en tilbakegang, mens pinsebevegelsen kom til å vokse.
Pethrus etablerte eller hadde ideer til mange etableringer.
Etter Pethrus' bortgang er tre folkhøgskoler etablert i Mariannelund, Viebäck og Dalkarlså. Bibelskolen ICBI i 1976, og TV-produksjonsselskapet TV Inter i 1983. I 1985, MissionsInstitutet PMU og i 1999, en høgskoleutdanning for pastorer Pingstförsamlingarnas Teologiska Seminarium (PTS).
På midten av 1980-tallet var pinsebevegelsen på sitt høydepunkt i Sverige med omtrent 100 000 medlemmer.
Organisasjon
Pinsebevegelsen er et organisert samarbeid mellom selvstendige frikirkelige menigheter, en del av den større pinsevekkelsen. Helt til å begynne med var pinsebevegelsen og pinsevekkelsen to sider av samme sak. I dag er det etablert mange, litt ulike, retninger, menigheter og samfunn av «pinsevenner». Hver pinsemenighet (pinsekirke) er selvstendige kirkesamfunn (trossamfunn), og er ikke underlagt noen overordnet biskop, stiftelse eller organisasjon. Den lokale menighet har vanligvis egne prosjekter lokalt og internasjonalt. Men alle menigheter deltar frivillig i bevegelsens fellesforetak.
Medlemmer opptas i den lokale menighet gjennom dåpen (troende dåp), men det er fri adgang for ikke-døpte. Det er barnevelsignelse, dåp ved full neddykking i vann, på den døptes personlige bekjennelse av tro på Jesus Kristus. Menighetene utfører vielse og begravelse. Barne- og ungdomsarbeide er vanlig i de enkelte menigheter.
Økonomien kommer fra medlemmenes gaver og bidrag. Ledelse av den enkelte menighet kan være lokalt forskjellig, men består ofte av forstander, et eldsteråd og menighetens medlemmer (medlemsmøte). Den daglige ledelsen utgjøres av forstander og eldsterådet i fellesskap.
Møtene (gudstjenesten) kan foregå på forskjellige måter, men forbildet ligger hos gudstjenestepraksisen i den tidlige nytestamentlige menighet. Møtene preges av forkynnelse, et rikt musikkliv og bønn. Segertoner er pinsebevegelsens sangbok.
Pinsebevegelsen er kjent for sitt store misjonsengasjement og humanitære hjelpearbeid, særlig i den tredje verden. Hjelpearbeidet skjer i samarbeid med svenske SIDA.
Alba (fylke)
Alba er et fylke (județ) i Romania. Det ligger i regionen Transilvania. Administrasjonssenteret er byen Alba Iulia.
Fylket hadde 342 376 innbyggere ved folketellingen i 2011
Administrativ inndeling
Fylket har fire municipiu, syv byer og 66 comună.
Maja Flagstad
Marie «Maja» Flagstad Johnsrud (født 15. november 1871, død 18. januar 1958) var en norsk pianist, sangpedagog og kordirigent.
Hun var fra Johnsrud på Eidsvoll Verk, og søster av organisten Hans Nielsen Johnsrud (1864–1948). Med musikeren Michael Flagstad (1869–1930) fikk hun datteren Kirsten Flagstad (1895–1962) som hun var tidlig sanglærer for, og senere akkompagnerte i plateinnspillinger. Også hennes øvrige barn ble musikere, operasangeren Karen-Marie Flagstad (1904–93), dirigent og pianist Lasse Flagstad og cellist Ole Flagstad. Kunstnerfamilien Flagstad var bosatt på Vinderen i Christiania.
Som meget ung ble hun aktiv i hovedstadens musikkmiljø, først ved Christiania Theater (1891), senere Centralteatret der mannen var leder. Ved åpningen av kabaretteateret Chat Noir akkompagnerte hun Bokken Lasson i komposisjonen «Tuppen og Lillemor» (1. mars, 1912). Familien Flagstad var sentrale i den kortvarige Opera Comique (1918–21), der også Kirsten sang. Senere var familien med i Mayol-teatret (1921) og Casino (1924–27).
Maja Flagstad var første dirigent for Filharmonisk Selskaps Kor (1922). Hun var gjestende kapellmester og dirigent ved Den Nationale Scene i Bergen, og ble da også den som i sin tid oppdaget scenekunstneren og bass-sanger Bjarne Bø under en forestilling i Bergen Domkirke (1929). Hun var en mye brukt repetitør, og akkompagnatør for kjente kunstnere som Hauk Aabel og Erik Ole Bye.
Qingmingfesten
Den kinesiske Qingmingfesten (清明节, Qīngmíngjié, fra 清明, Qīngmíng, «lys og klar») den 4. eller 5. april, en sjelden gang også den 6. april, er festen for de døde på den kinesiske kalender. Festen er kjent i Vietnam som Tết Thanh Minh, som betyr «klar og lys festival».
Festen er nært knyttet til kinesisk forfedrekult der forfedre ikke bare æres som halvt guddommelige eller anropes for råd og hjelp i etterkommernes liv og karriere, skjønt den i moderne tid har fått et mer alment preg av forfedreminne og -respekt, eller for eksempel blant kinesiske katolikker benyttes til de sedvanlige bønner for avdøde.
Dette er den dag man feier gravene, og foran dem legges det næringsmidler, blomster og gjenstander som den avdøde satte pris på i sitt liv. Det brennes også røkelsesstaver og dødepenger. På denne dag spiser mange kinesere bare kald mat.
Når denne festen faller så presist på denne tiden i april, skyldes det at den ligger 104 dager etter vintersolverv, dvs vanligvis 15 dager etter vårjevndøgn.
Dagen er offentlig fridag i Folkerepublikken Kina, Taiwan, Hongkong og Macao.
Fram til 2008 var festen ingen offentlig fridag i Folkerepublikken Kina ettersom det kinesiske kommunistparti klassifiserte den som overtro. Det ble offisielt feiret for første gang som offentlig fridag 4. april 2008.
Laserbelyser
En laserbelyser er en innretning for å belyse et mål med laser-lys. Et våpen, for eksempel en bombe, med de rette sensorer kan da heime inn mot målet.
Qingmingfesten
Vestlige navn
På vestlige språk har festen fått en rekke forskjellige navn, ut fra festens innholdsbestemmelse eller de aktiviteter som er knyttet til dagen:
De vanligste uttrykkene på engelsk er Tomb Sweeping Day og Clear Brightness Festival de vanligste uttrykkene. Tomb Sweeping Day er det uttrykk som vanligvis benyttes i engelskspråklige aviser i Republikken Kina (Taiwan).
Historie og markeringer
Kineserne benytter Qingmingfesten til å ihukomme og ære sine forfedre ved deres graver. Gammel og ung ber foran gravene, feier gravsteinene og frembærer mat, te, vin, spisepinner, røkelsespinner, og attrapper av papir av ting – som for eksempel pengesedler – for de avdøde. Ritene oppleves av mange kinesere som svært viktige, og skikken har holdt seg særlig godt på landsbygden.
Noen vil ha med seg vier grener under Qingming, eller legge viergrener på graven eller ved porten til graven. Tanken er at de vil bidra til å beskytte mot de onde ånder som er særlig aktive under Qingming.
Qingming er ellers en dag da folk drar på familiebesøk, begynner vårens pløying av markene, synger, danser. Qingming er også en passende tid for ungdommen å innlede kurtise på,
En annen utbredt aktivitet er å fly drager, som gjerne er utformet som dyr eller som skikkelser kjent fra kinesisk opera.
3. serierunde i Tippeligaen 2007
3. serierunde i Tippeligaen 2007 startet lørdag 21. april klokken 19:00 med Stabæk mot Rosenborg. Runden fortsatte med fem kamper søndag 22. april, fire kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00. Runden avsluttet mandag 23. april klokken 19:00 med Strømsgodset mot Lillestrøm.
Westchester Country Club
Westchester Country Club er en golfbane i Westchester County i New York. Banen ble anlagt av John McEntee Bowman, som ansatte Walter Travis til å tegne to golfbaner i Westchester for et luksuriøst feriehotell.
Turneringen Barclays Classic (opprinnelig kalt Westchester Classic) på PGA-touren arrangeres på denne banen.
Riacho da Cruz
Riacho da Cruz er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Ehrenfelser
Ehrenfelser er en hvit vindrue fra Tyskland, og er et resultat av en krysning mellom sylvaner og riesling i 1929. Druen vokser primært i områdene Pfalz, Rhin og Rheinhessen i Tyskland.
Sabre
Sabre kan bety:
Ehrenfelser
Druen kan gi hvitvin med en klar, ren farge og elegant, lang sødmefull ettersmak.
Philippe Braastad-Tiffon SARL
Philippe Braastad-Tiffon SARL er en fransk produsent av brennevin. De har ikke egne vinmarker, og er derfor en negociant.
Selskapet ble etablert av Philippe Braastad-Tiffon i 1999, etter at han brøt ut av konjakkhuset Braastad etter uenighet om driften av huset. De selger konjakk under merkenavnet Duquai, og brandy under merkenavnet Braastad-Tiffon.
Østerrike under Sommer-OL 1936
Østerrike under Sommer-OL 1936. 176 sportsutøvere fra Østerrike deltok under Sommer-OL 1936 i Berlin. Østerrike kom på ellevteplass med fire gull-, seks sølv- og tre bronsemedaljer.
Sjakkmatt
Sjakkmatt (ofte forkortet til matt) er en situasjon i sjakk der den ene spillerens konge er angrepet, og det ikke er mulig å parere trusselen. Kongen blir aldri slått; partiet er over så snart kongen er satt sjakkmatt. Å sette motstanderen sjakkmatt er det endelige målet i sjakk (selv om ikke alle partier ender med matt – ofte gir en spiller opp før mattstillingen oppstår, eller partiet ender med remis.
«Shah mat» er persisk og betyr «kongen er overrumplet/beseiret», ofte misforstått som «kongen er død».
Lynsjakk
Lynsjakk er sjakk der spillerne har 10 minutter eller mindre til å utføre alle trekkene sine. Hvis det spilles med bonustid, faller partiet inn under lynsjakkbegrepet hvis grunnbetenkningstiden pluss 60 ganger bonustiden er 10 minutter eller mindre. De vanligste variantene er 5 minutter på hele partiet, eller 3 minutter med 2 sekunder bonus per trekk. For å holde rede på tidsforbruket, bruker spillerne et sjakkur. Lynsjakk er temmelig populært på mange Internett-sjakksider. Fram til 1950-tallet var det vanlig med en variant hvor en klokke ga lyd fra seg hvert 5. eller 10. sekund, og spilleren som var i trekket måtte da umiddelbart utføre trekket sitt. Hurtigsjakk har ikke så kort betenkningstid.
Shiprocked
ShipRocked er en årlig musikkfestival til sjøs på et cruiseskip, med konserter av flere hardrock og heavy metal-band. Festivalen har flere scener rundt på skipene, og det er flere aktiviteter for å oppmuntre til kontakt mellom bandene og fans.
Crash (1974)
Crash er en norsk dramafilm fra 1974, skrevet og regissert av Rolf Clemens. Filmen hadde premiere 18. november 1974.
Handling
Jan blir lam på grunn av en motorsykkel-ulykke. Denne nye situasjonen utfordrer hans holdninger til livet, og hans forhold både til foreldrene sine og til kjæresten Marianne (spilt av Hanne Krogh)
Lynsjakk
Den korte betenkningstiden gjør at man har kortere tid på å vurdere hvert enkelt trekk. Dette fører til mer oppjaget spill, særlig når tiden er i ferd med å renne ut. Hvis en spiller bruker opp tiden sin, går seieren til motstanderen, med mindre motstanderen ikke har nok brikker til å vinne spillet. I så fall er resultatet remis. Som i normal sjakk fører også sjakkmatt til vunnet parti. En vanlig regel i lynturneringer er at dersom en spiller gjør et ulovlig trekk, kan motstanderen påpeke det og kreve seieren. Hvis en spiller for eksempel setter sin egen konge i sjakk, kan motstanderen kreve seieren. Det er imidlertid ikke tillatt å slå motstanderens konge, gjør man det kan faktisk spilleren som fikk kongen slått kreve seier på ulovlig trekk.
The Resource Group Trg
The Resource Group Trg AS (tidligere kjent som TRG Invest AS) er et eierselskap eid av Kjell Inge Røkke (98 %) med ektefelle Anne Grete Eidsvig (2 %). Gjennom dette selskapet eier Kjell Inge Røkke store deler av Aker-konsernet og TRG Holding.
MC Juice
Terrence C. Parker, bedre kjent som MC Juice, er en rapper fra Chicago i Illinois i USA. Han er best kjent for å ha slått rapperen Eminem i den berømte Scribble Jam freestyle battle-konkurransen i 1997. MC Juice er også kjent for å ha et stort talent innen freestyling. En beryktet konkurranse for ham var hans freestyle battle mot MC Supernatural, som også er et stort freestyle-talent.
Ungarns Grand Prix 2011
Ungarns Grand Prix 2011 (formelt: XXVII Eni Magyar Nagydij) var et Formel 1-løp som ble arrangert 31. juli 2011 på Hungaroring. Det var den ellevte runden i Formel 1-sesongen 2011. Løpet ble vunnet av McLarens Jenson Button, i hans 200. Grand Prix-start hvor han hadde tredje startposisjon. Mesterskapslederen Sebastian Vettel, som startet fra pole position, kom på andreplass for Red Bull, og Fernando Alonso tok tredjeplassen for Ferrari.
Løpet førte til at Vettel økte sin ledelse i førermesterskapet til 85 poeng over Mark Webber, som kom på femteplass i løpet. Lewis Hamilton, som kom på fjerdeplass, beholdt sin tredjeplass, tre poeng bak Webber og et poeng foran Alonso. I konstruktørmesterskapet minsket Red Bulls ledelse over McLaren til 103 poeng, med Ferrari på tredjeplass ytterligere 65 poeng bak.
Bakgrunn
Etter å ha blitt erstattet av Karun Chandhok i Tyskland var Lotus' fører Jarno Trulli tilbake på plass.
Bruno Senna hadde sin første opptreden i en Grand Prix-bil denne sesongen, da han erstatter Nick Heidfeld i den første fritrening-omgangen for Renault. Renaults teamsjef Éric Boullier har innrømmet at de vurderer sine test- og reserveførere – spesielt Senna og GP2-lederen Romain Grosjean – som potensielle erstattere for Heidfeld.
Sébastien Buemi ble flyttet fem plasser ned i startoppstillingen for å ha forårsaket en unngåelig kollisjon med Nick Heidfeld under Tysklands Grand Prix.
Dette løper var Jenson Buttons 200. Grand Prix-løp, og det 100. Grand Prix-løpet for Nico Rosberg. Det er også Grand Prix nummer 100 for V8-motorene på 2,4 liter siden de ble obligatoriske i F1 i.
Kvalifisering
Noter til tabellen:
Amal-bevegelsen
Amal-bevegelsen (forkortelse av arabisk: أفواج المقاومة اللبنانية, oversatt: Afwâj al-Muqâwama al-Lubnâniyya, eller bare حركة أمل; oversatt: Harakat Amal, lit. Amal-bevegelsen) er forkortelsen på navnet til en organisasjon i Libanon. Ordet «amal» betyr «håp» på arabisk.
Amal-bevegelsen ble grunnlagt i 1975, og ble en av de viktigste sjia-muslimske militsene under den libanesiske borgerkrigen. Amal vokste ved hjelp av sterk støtte fra Syria. Amal's formål er å oppnå større respekt for Libanons sjiaislamske befolkning, og å fordele større andeler av de statlige ressursene på de sørlige, sjia-islamske delene av landet.
Sozialdemokratische Arbeiterpartei (Tyskland)
Sozialdemokratische Arbeiterpartei (SDAP) var et av flere forløperpartier til Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD). Partiet ble grunnlagt den 8. august 1869 etter initiativ vesentlig fra August Bebel og Wilhelm Liebknecht i Eisenach.
Riacho de Santana (Rio Grande do Norte)
Riacho de Santana er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
TRG Holding
TRG Holding AS (The Resource Group Holding AS) er et norsk eierselskap som er nesten heleid (99,64 %) av The Resource Group Trg AS som igjen er eid av Kjell Inge Røkke. Selskapet er tidligere kjent som Aker RGI Industrier AS eller Aker RGI AS.
Gehejmearkivet
Gehejmearkivet fungerte under det dansk-norske enevelde som kongens og rikets arkiv i København. På Københavns slott ble i 1582 eldre arkivmateriale fra arkiv i Vordingborg og Kalundborg samlet og dannet grunnlaget for Gehejmearkivet. I 1720 fikk arkivet egen bygning på Slotsholmen. 1883 fik det felles ledelse med Kongerigets arkiv. I 1889 ble Gehejmearkivet til Rigsarkivets 1. avdeling.
Latvijas Futbola federācija
Latvijas Futbola federācija (LFF) er særidrettsforbundet for fotball i Latvia med tilholdssted i hovedstaden Riga. LFF er landets øverste fotballorgan og er ansvarlig for å avholde nasjonale serie- og cupmesterskap samt landskamper for herrer og kvinner i Latvia. Forbundet ble grunnlagt i 1921 og ble medlem av FIFA året etter. Forbundet ble medlem av UEFA i 1992, like etter Sovjetunionens fall.
LFF arrangerer blant annet Virslīga (landets øverste divisjon) og Latvijas kauss (den nasjonale cupen).
Lennaert Nijgh
Lennaert Nijgh (født 29. januar 1945 i Haarlem, død 28. november 2002 i Haarlem) var en nederlandsk låtskriver. Nijgh ble kjent som tekstforfatter for Boudewijn de Groot, en barndomsvenn som han vokste opp med i Heemstede. De ble venner, selv om de gikk på forskjellige gymnas i Haarlem.
Biografi
At De Groot på 1960-tallet kunne vokse til å bli en protestsanger og flower power trubadur, kunne han takke tekstene til Nijgh. Deres første hit var «Een meisje van 16», som var en oversettelse av Charles Aznavours «Une enfant (de seize ans)». Den andre, «Welterusten Meneer de President», stadfestet De Groots navn som protestsanger, noe som vakte blandede følelser hos sangeren selv, for han så seg selv ikke bare som en fortolker av samfunnskritiske sanger.
Andre samarbeider
Nijgh har ikke bare skrevet kun for De Groot. Han skrev og oversatt musikaler og sangtekster for en haug av nederlandske artister, blant ander: Astrid Nijgh (hans kone), Jenny Aren, Flairck, Jasperins de Jong, Lisbeth List & Ramses Shaffy, Elly Nieman, Rob de Nijs og Cobi Schreijer. Et lite knippe av de mest kjente sangene: «Malle Babbe», «Jan Klaasen de Trompetter», «Dag Zuster Ursula», «Ik doe wat ik doe», «Pastorale» og «Avond» (som i 2005 overraskende endte på førsteplass på den nederlandske Top 2000).
Som spaltist
Nijgh skrev nesten hele livet, til perioder da han ble rammet av skrivesperre. I Haarlem og omheng ble han også kjent gjennom sine spalter i Haalems Dagblad. Han skrev flere bøker (blant annet hans debutroman Tobia) og nølte ikke for å ta fatt i mindre slående arbeid. Slik skrev Nijgh, tre år før sin død, med tittelen Met Open Mond den 150-årige historien til Van der Pigg, en ”helsekostbutikk” (drogisteri) i Harlem hvor boka fortsatt er mulig å kjøpe.
På slutten av 2002 døde Nijgh etter et kort sykeleie, 57 år gammel. På Oude Groenmarkt i Haarlem ble det satt opp en statue til hans minne. Marmor statuen med bokstavene A og Z ble designet av billedhugger Marinus Boezem. Første og siste bokstav i det latinske alfabetet symboliserer, ifølge Boezem, det materialet som blir brukt av diktere og forfattere for å skape sine kreasjoner. I november 2007 kom biografien Testament ut, på Nijghs femte dødsdag.
Egenes kirkegård
Kirkegården ble tatt i bruk i 1844. Grunnen ble kjøpt av postfullmektig Kielland. I 1854 kjøpte kommunen et nytt stykke jord, og kirkegården ble utvidet oppover. Kirkegården var i bruk til 1870-tallet. Den ble nedlagt da Eiganes gravlund ble opprettet i 1910.
Den nederste delen av kirkegården ble kalt kolerakirkegården som ble opprettet da kolerapandemien i 1846–1860 rammet Norge. 40 koleraoffer ble gravlagt i 1849.
Gravferdene ved kirkegården gikk ut fra Stavanger domkirke.
Kirkegården ble delt i to da Tanke Svilandsgate ble laget som en forlengelse til Løkkeveien som nødsarbeid i 1921-1922. Siden har Tanke Svilandsgate og Løkkeveien vært utvidet flere ganger på bekostning av parkene.
Det libanesiske kommunistpartiet
Det libanesiske kommunistpartiet (LCP, arabisk: الحزب الشيوعي اللبناني Hizbu-sh-shuy'uī-l-lubnānī) er et kommunistisk politisk parti i Libanon, grunnlagt i 1924 av den libanesiske forfatteren og reporteren Youssef Ibrahim Yazbek, og Fou ' ad al-shmeli, en arbeider på en tobakkfabrikk fra Bikfaya.
Nyklassisismen (musikk)
Nyklassisismen, eller neoklassisismen innen musikken oppstod en gang på begynnelsen av 1900-tallet. Det er litt uenighet om nøyaktig når, men under eller i slutten av første verdenskrig begynte den nyklassiske stilen å blomstre. Det skulle være et opprør mot den mer moderne stilen som tok overhånd. Det skulle være et ønske om å gå tilbake til perioden på 1700-tallet hvor alt var «perfekt» og ordentlig. Det skulle være orden i musikken og ikke uforutsigbarheter eller brudd på regler. Musikken tok sterk avstand fra stilene seinromantikken, ekspresjonismen og impresjonismen, som var de «ledende» genrene på denne tiden. Den nyklassiske tiden hadde sin storhetstid frem til 1950-tallet, selv om det også har blitt skrevet nyklassiske stykker i den senere tid.
Stilen
En annen inspirasjonskilde var folkemusikken, som er leken og har et tonalt preg. Et par ting som likevel skiller nyklassisismen fra de eldre epokene den tidens behov for å skape orden i datidens kaos, og kunnskapen komponistene hadde om de eldre stilartene.
Georg Rosef
Georg Selmer Rosef (født 26. november 1916, død 8. oktober 2006 ) var en norsk kommunist og medlem av Norges Kommunistiske Parti, mangeårig sekretær i Sambandet Norge-Folkedemokratiene (SNF), og overlevende fra nazismens konsentrasjonsleirer.
Fylkesvei 417 (Rogaland)
2019 ble veien del av fylkesvei 4572.
Georg Rosef
NN-fange
Han ble arrestert som NN-fange 8. september 1942 etter å ha vært involvert i motstandsarbeid på Sørlandet. Han var fange på Grini før han ble deportert til Tyskland og var blant annet i konsentrasjonsleirene Sachsenhausen, Natzweiler, Stutthof og Dachau. Under fangetransport rømte han i mars 1945 og klarte å nå de sovjetiske styrkene. Han vendte hjem til Norge sommeren 1945. Han har fungert som tidsvitne for Hvite busser til Auschwitz.
Sekretær i SNF
Rosefs arbeid for SNF startet da han tok over stillingen som formann i DDR-komiteen i SNF etter Leif Eriksen i 1956. Året etter ble dette vervet overtatt av Sigurd Mortensen som beholdt det til sin død i 1975. Rosef ble i mars 1958 valgt til ny organisasjonsekretær etter Thorleif Dyrlund og han hadde denne stillingen inntil en reorganisering fant sted på tidlig 1980-tall. Da han innledet sitt arbeid for DDR-komiteen i 1956 var han stud.jur og hadde tidligere vært sekretær i Kommunistisk Studentlag.
Han var i kraft av sin stilling i Sambandet Norge-Folkedemokratiene i en årrekke en av DDR-regimets viktigste kontakter i Norge. Han hadde også tilknytning til Stasi. Hans aktivitet førte til at han ble overvåket av Politiets sikkerhetstjeneste.
Torjus Vierli
Torjus Vierli (født 23. april 1977 på Vegårshei) er en norsk musiker, arrangør og musikkprodusent. Han spiller piano og keyboard, og er utdannet ved Agder musikkonservatorium i årene 1996 – 2000. Han har samarbeidet med størrelser som Sigvart Dagsland, Odd Nordstoga, Sissel Kyrkjebø, Morten Abel, Espen Lind, Ingebjørg Bratland, Carola, Torun Eriksen, Bertine Zetlitz og Anne Grete Preus.
Han er gift med musiker og artist Hildegunn Garnes Reigstad. Sammen driver de Lia Recording Studio i Grimstad
Athenæum (leseselskap)
Athenæum var et leseselskap i København, det ble opprettet i 1824 og opphørte i 1901.
Det hadde lokale i Østergade 68, hvor medlemmene kunne finne de viktigste aviser og tidsskrifter samt et etter tidens forhold betydelig bibliotek. I 1842 hadde selskapet 698 medlemmer. Blant stifterne av selskapet var Jonas Collin og Jacob Hornemann Bredsdorff (som ga selskapet dets navn).
Aliy Zirkle
Aliy Zirkle (født 1969 i New Hampshire, USA) er en amerikansk hundekjører fra Alaska, USA.
Zirkle utdannet seg som biolog ved universitetet i Pennsylvania, og hun flyttet til Alaska for å arbeide som biolog i 1990.
Selje
Selje kan vise til:
Aliy Zirkle
I 2001 debuterte hun i Iditarod med en 33.-plass. Totalt har hun deltatt 6 ganger i verdens lengste hundesledeløp, og hennes beste plassering var i 2014 da hun ble nummer 2 bak Dallas Seavey
Hennes største prestasjon som hundesledekjører kom i 2000 da hun vant Yukon Quest. Hun var den første kvinne som vant dette løpet, og også den yngste vinneren av Yukon Quest.
Achenbach
Achenbach:
Ordentliche Gerichtsbarkeit
Ordentliche Gerichtsbarkeit (også: Justizgerichtsbarkeit) er de alminnelige domstoler i Tyskland som behandler straffesaker eller rettstvister mellom borgerne.
Etymologi
Begrepet ordentliche eller egentlige domstoler stammer fra det 17. århundret da sivil- og strafferettsdomstoler var satt med uavhengige dommere. Forvaltningssaker ble avgjort av forvaltningen selv. Det å gå «rettens vei» var det med andre ord det samme som å gå til domstolen, mens den som klagde på forvaltningsavgjørelser fikk sine saker avgjort ved forvaltningsmessig klagebehandling.
Oreslekten
Or, også kalt older, er en slekt av trær i bjørkefamilien.
Ordentliche Gerichtsbarkeit
Etymologi
I Tyskland er det siden opprettet en rekke spesialdomstoler for henholdsvis arbeidsrett, sosialrett, skatterett, forvaltningsrett og forfatningsrett. Disse domstoler settes idag også som uavhengige (ordentlige) domstoler. Forsåvidt er det ikke lenger noen forskjell på domstolene i Tyskland. Imidlertid er begrepet Ordentliche Gerichtsbarkeit beholdt for den alminnelige delen av rettssystemet og må avgrenses mot spesialdomstoler.
Referanser
Soud
Oreslekten
I Norge finnes to arter: gråor (Alnus incana) og svartor (Alnus glutinosa). Gråor har lysegrå og relativt jevn bark. Den kan bli opptil 23 m høy. Or finnes over hele landet og vokser gjerne på fuktig grunn, men krever ikke det. Den trives også på skrinn og steinet grunn. Den er lyskrevende og hurtigvoksende.
Svartor har mørk furet bark. Den kan bli opptil 22 m høy, og vokser på næringsrik og fuktig grunn på Østlandet opp til Rendal, og langs kysten opp til Nord-Trøndelag.
I røttene til begge oreartene vokser noen knoller som inneholder aktinobakterien Frankia alni som tar opp nitrogen direkte fra lufta. Denne bakterien lever i en symbiose (samliv til gjensidig nytte) med oretreet som på denne måten får dekket sitt nitrogenbehov. Andre lauvtrær trekker ut nitrogenet fra bladene om høsten før de felles. Ora derimot, har råd til å la nitrogenet følge bladene når de felles. Dette vises på høsten ved at bladene på marka i en oreskog er grønne. Det nitrogenrike oreløvet tilfører jorda viktige næringsstoffer, og derfor er plantelivet rikt der det vokser or.
Bruk
Or er et materiale brukt i produksjon av møbler og lignende. Det er også, på grunn av sine gode egenskaper, et mye brukt materiale i produksjon av elektriske gitarer, og amerikanske Fender har blant annet laget gitarkropper av or siden 1950-tallet.
Allgemeiner Deutscher Arbeiterverein
Allgemeiner Deutsche Arbeiterverein (ADAV) var det første tyske sosialdemokratiske partiet. Det ble grunnlagt 23. mai 1863 i Leipzig i kongeriket Sachsen. Arbeiderforeningens første leder var Ferdinand Lassalle. I tillegg til Leipzig ble det stiftet foreninger i Hamburg, Düsseldorf, Solingen, Köln, Barmen og Elberfeld.
Andre sentrale personer ved stiftelsen var Johann Baptist von Schweitzer (1833–1875) og Wilhelm Hasenclever (1837–1889). Etter Lassalles død i 1864 kom det til stridigheter for å bli hans etterfølger. Først da Johann Baptist von Schweitzer overtok formannskapet i 1867 var denne krisen overstått. Etter 1869 stod ADAV i konkurranse med Sozialdemokratische Arbeiterpartei, inntil begge i 1875 ble forent i Sozialistische Arbeiterpartei Deutschlands, som var forløperen til Sozialdemokratische Partei Deutschlands.
Rio do Fogo
Rio do Fogo er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Knuten
Knuten kan vise til:
I tillegg brukes ofte knuten eller også nuten som en del av et sammensatt navn, som f.eks.
Sem (Asker)
Sem er et gammelt jordbruksområde og et delområde i Asker kommune i Viken. Stedet ligger ved Semsvannet, nord for Asker sentrum. Her ligger Sem hovedgård.
Ved Askerelvas utløp fra Semsvannet var det tidligere en del industri. Her ligger gamle Sem Sag, Høveldammen, Sagdammen, Høvleriet, saga og Seheims ski- og hjulmakerverksted.
Ljudmila Aleksejeva
Ljudmila Mikhajlovna Aleksejeva (russisk: Людми́ла Миха́йловна Алексе́ева; født 20. juli 1927 i Jevpatorija på Krimhalvøya i Sovjetunionen, død 8. desember 2018 i Moskva ) var en russisk historiker, menneskerettighetsaktivist og en av veteraner fra den sovjetiske dissidentbevegelsen som var aktiv til langt ut på 2000-tallet i Russland.
Bakgrunn
Aleksejeva ble født i Jevpatoria på Krim, som på dette tidspunktet var en del av Sovjetunionen (nå en del av Ukraina). I hennes tidlige barndom flyttet familien til Moskva, og hun vokste opp nord i storbyområdet i Ostankino rajon, i et primitivt utstyrt hjem. Senere kunne de flytte inn til selve Moskva.
Aleksejeva er utdannet arkeolog, uteksaminert fra statsuniversitetet i Moskva i 1950.
Karriere
I 1952 sluttet Aleksejeva seg til kommunistpartiet i Sovjetunionen. Hun ble ekskludert fra partiet på 1970-tallet. Fra 1959 til 1968 jobbet Aleksejeva med etnografi og arkeologi. Mellom 1970 og 1977 arbeidet Aleksejeva ved Institutt for informasjon innen samfunnsvitenskap.
Fra 1968 til 1972 arbeidet hun som hemmelig maskinskriver av undergrunnsbladet «Krønike over pågående hendelser» (Хро́ника теку́щих собы́тий), en av de eldste undergrunnsavisene (samizdat) i det kommunistiske Sovjetunionen. I 1976 var hun et av de grunnleggende medlemmene av Helsingforsgruppen i Moskva, og hun ble etterhvert gruppens leder.
Eksil
I februar 1977 ble Aleksejeva tvunget til å emigrere fra Sovjetunionen. Hun og hennes familie slo seg deretter ned i USA, der hun fortsatte arbeidet med menneskerettigheter i hjemlandet. I 1990 publiserte Aleksejeva sin selvbiografi.
Tilbake i Russland
I 1993, etter oppløsningen av Sovjetunionen, returnerte hun til hjemlandet. I 2000 ble Aleksejeva  med i en kommisjon satt opp for å informere daværende president Vladimir Putin angående menneskerettighetsspørsmål, et trekk som utløste kritikk fra enkelte andre menneskerettighetsaktivister. I 2006 ble Aleksejeva anklaget av russiske myndigheter for engasjement i britisk etterretning og hun har flere ganger mottatt trusler fra forskjellige nasjonalistiske grupper i Russland.
Utmerkelser og priser
Aleksejeva har mottatt følgende utmerkelser og priser for sitt menneskerettighetsarbeid:
Gabriele D’Annunzio
Gabriele D'Annunzio (født 12. mars 1863 i Pescara i Abruzzo i Italia, død 1. mars 1938 i Gardone Riviera) var en italiensk forfatter, dramatiker og politiker. Hans politiske rolle har vært kontroversiell, da han regnes som en foregangsfigur innen fascismen og for Mussolini, som anså ham både som en modell og en rival.
Bakgrunn
D'Annunzios familie stammet fra Dalmatia. Han var født under navnet Gaetano Rapagnetta og var sønn av en rik landeier, som var ordfører i hjembyen. Både faren og sønnen tok det adelsklingende navnet D'Annunzio etter en slektning. Han ble døpt Gaetano, men fikk kallenavnet Gabriele som barn på grunn av sitt engleaktige utseende. Han fremsto tidlig talentfull, og ble sendt på skole i Prato i Toscana.
Han debuterte som lyriker bare 16 år gammel med diktsamlingen Primo vere (Den gryende vår), som umiddelbart ble en suksess. Han iscenesatte deretter et PR-stunt ved å narre avisene til å skrive at han var død, noe som økte oppmerksomheten.
Tiden fram til første verdenskrig
Etter å ha avtjent verneplikten i kavaleriet, flyttet han til Roma i 1882, hvor han begynte på La Sapienza. Han skrev i flere aviser, og ble etter hvert gift med den adelige Maria Hardouin di Gallese etter å ha gjort henne. Han fikk tre sønner med henne, men ekteskapet ble oppløst i 1891. I 1894 innledet han et langvarig forhold med den kjente skuespilleren Eleonora Duse. Dette ble et forhold som fikk stor offentlig oppmerksomhet og varte fram til 1910.
I 1893 ble han valgt inn i Det italienske deputertkammeret fra havnebyen Ortona i Abruzzo for en treårsperiode. Han var valgt som uavhengig representant, men deltok sammen med den konservative høyresiden. Han forlot siden plassen på høyresiden for å sette seg blant sosialistene, med ordene «Jeg går fra døden til livet!». Han ble imidlertid ikke gjenvalgt i det neste valget.
Den suksessrike D'Annunzio levde et svært utsvevende og ekstravagant liv. I 1910 var gjelden blitt så stor at han måtte flykte til Paris, men han fortsatte sin litterære produksjon og livsførselen. Som forfatter dyrket han blant annet den romerske antikken og skrev manus til stumfilmen Cabiria (1914), som handlet om romernes innsats under punerkrigene. I filmen hilser romerne med utstrakt høyrearm.
Lyrikk
I Roma ga han ut Canto novo (1882), Terra vergine (1882), L'intermezzo di rime (1883), Il libro delle vergini (1884) og en stor del av novellene som deretter ble utgitt samlet under tittelen San Pantaleone (1886). Canto novo inneholder dikt med løfter om fremtidig makt, samt beskrivelser av havet og det abruzzoske landskapet, videreført i prosa i Terra vergine. Dette er en samling noveller som i et blomstrende språk forteller om livet i forfatterens oppvekstprovins. Intermezzo di rime er begynnelsen på D'Annunzios andre litterære fase, men en ny stil. Begge disse stilretningene og tematiske valgene overrasket kritikerne, som hadde hilst ham som et litterært vidunderbarn, og noen forkastet ham nå som moralsk forderver, mens andre tok ham vel imot som et friskt pust og en revitaliserende impuls i datidens livløse litteratur.
Gabriele D'Annunzio arbeidet i denne perioden også som journalist i avisen Tribuna. Her skrev han noen av sine mest anerkjente arbeider under pseudonymet «Duca Minimo». På denne tiden skrev han også kjærlighetsdiktet Il libro d'Isotta (1886), hvor han trakk inspirasjon både fra moderne uttrykksformer og følelsesuttrykk hentet fra renessansen.
Skjønnlitteratur
D'Annunzios første roman Il piacere ble fulgt opp i 1891 av Giovanni Episcopo og i 1892 av L'innocente. Disse tre romanene gjorde et dypt inntrykk på samtiden. Den siste, L'innocente ble oversatt til fransk og gjorde ham anerkjent i utlandet. Hans neste arbeide, Il trionfo della morte (1894) ble fulgt opp av Le vergini delle rocce (1896) og Il fuoco (1900). Den siste inneholder lidenskapelige beskrivelser av Venezia.
D'Annunzios lyrikk i denne perioden er blant hans mest kjente: Il Poema Paradisiaco (1893), Odi navali (1893) og Laudi (1900).
Yusufijah kraftverk
Yusufijah kraftverk er et varmekraftverk ved Salahuddin i Irak. Det har en installert produksjonskapasitet på 660 MW, men skal etter planen bli 1680 MW fordelt på 8 like store blokker / turbiner. Teknologien er russisk.
Anlegget ble utbygd i årene 1990–2003. Brenselstypen er tungolje og naturgass.
Gabriele D’Annunzio
Dramatikk
Etter å ha reist i landflyktighet fra sine kreditorer til Paris samarbeidet han med komponisten Claude Debussy om det musikkdramatiske verket Le martyre de Saint Sébastien (St. Sebastians martyrdom), 1911, skrevet for Ida Rubinstein. Det falt ikke i smak i Vatikanet, og verket ble plassert på Index librorum prohibitorum. Det ble heller ingen suksess som forestilling, men har senere blitt innspilt i flere versjoner, mest kjent med dirigentene Pierre Monteux, Leonard Bernstein og Michael Tilson Thomas. I 1912 og 1913 arbeidet D'Annunzio med komponisten Pietro Mascagni på operaen Parisina. I denne perioden bodde han delvis i komponistens hus utenfor Paris.
Første verdenskrig
Da første verdenskrig brøt ut, engasjerte han seg sterkt for Frankrike i krigen, og mente at også Italia måtte gå inn i krigen på Frankrikes side mot Tyskland og Østerrike, til tross for Italias forpliktelser overfor disse landene i Trippelalliansen (1882). D'Annunzio tok til orde for en «latinsk krig» mot de germanske barbarene.
Før Italia gikk med i krigen, fikk han anledning til å vende tilbake til Italia, og krysset grensen 4. mai 1915. Han begynte umiddelbart å agitere for italiensk deltakelse, og meldte seg øyeblikkelig til tjeneste som løytnant i sin tidligere våpengrep kavaleriet da kampene startet.
Han tjenestegjorde blant annet i staben til hertugen av Aosta. Han utmerket seg også i felt og ble flere ganger dekortert og forfremmet, slik at han var oberstløytnant ved krigens slutt. Han sto også bak, og deltok i, en rekke oppsiktsvekkende PR-anslag, som angrepet 10. og 11. februar 1918 med tre motortorpedobåter mot den østerrikske flåtebasen ved Buccari, og flytoktet over Wien 9. august 1918, hvor de spredte flyveblad over byen. Begge disse aksjonene hadde til hensikt å styrke den italienske kampmoralen etter påkjenningene og nederlaget under Caporetto-offensiven, og ble udødeliggjort i kjente dikt av D'Annuzio.
Fiume
Krigen hadde styrket hans nasjonalistiske og irredentistiske synspunkter, og etter krigen ble D'Annunzio en talsmann for at Italia i Saint-Germain-traktaten, stadfestet senere gjennom Trianon-traktaten, ikke fikk det de tidligere hadde blitt lovet, noe som blant annet involverte Dalmatia og havnebyen Fiume. Det siste gjorde ham svært oppbrakt, da denne byen, med rundt 60,000 innbyggere, hadde en etnisk italiensk majoritet på rundt 40,000 venetiansk-talende innbyggere. Slik sett stred det mot nasjonalitetsprinsippene i Versaillestraktaten at denne byen ikke ble en del av Italia, men ble gitt til den nye staten Kongeriket Jugoslavia som trengte en havneby med jernbanetilknytning.
D'Annunzio erklærte da byen for å være en uavhengig stat med navnet Reggenza Italiana del Carnaro med en konstitusjon som lignet den senere italienske fascistiske konstitusjonen. Samtidig hadde konstitusjonen en rekke liberale islett som lå langt foran sin tid, blant annet innførte den full stemmerett for kvinner. Men de bærende ideologiske elementene stammet fra syndikalisten Alceste de Ambris, med ulike innslag av anarkistiske, syndikalistiske og republikanske idéer.
Han innførte en rekke symboler som romersk hilsen og fascistiske fasces og tittelen Il Duce på seg selv. Alt dette ble overtatt av Mussolinis fascistiske styre i Italia. Opprørerne fikk en viss støtte fra elementer innen den italienske marinen, som da jageren Espero sluttet seg til D'Annunzios lokale styrke. I tillegg kom det en rekke nasjonalister fra Italia, herunder elitesoldater fra første verdenskrig og hadde både kamptrening og våpenkjennskap.
D'Annunzio søkte ulike allianser, både blant separatistgrupper på Balkan og nasjonalistiske grupper innen Italia. Han planla og propaganderte for en marsj mot Roma og understreket stadig sterkere en arbeiderorientering i politikken, men uten å få tilstrekkelig støtte, heller ikke fra Mussolini som hadde blitt satt på sidelinjen av D'Annunzios handlekraft.
Han måtte gi opp dette forsøket da italienske styrker angrep byen 24. desember, men ble møtt av en styrke på 4,000 veltrente og motiverte soldater. Den italienske marinen startet 26. desember et bombardement av byen fra krysseren «Andrea Doria», som medførte at D'Annunzio kapitulerte 29. desember 1920 for å spare byen for ytterligere ødeleggelser.
Det ble gitt et generelt amnesti i forbindelse med kapitulasjonen, og D'Annunzio ble igjen i byen i noen dager for å begrave sine døde før han reiste tilbake til Italia og sitt hjem i Gardone Riviera ved Gardasjøen.
Under Mussolinis styre
Etter Fuime-okkupasjonen trakk D'Annunzio seg tilbake til sitt hus ved Gardasjøen og tilbrakte tiden med forfatterskap og politisk agitasjon. Selv om han hadde en sterk innflytelse på den ideologiske tenkingen til Benito Mussolini, ble han aldri en del av det fascistiske styret i Italia. Etter et attentat i 1922 ble han bevegelseshemmet og sjokkskadet da han ble kastet ut av en vindu av en ukjent overfallsmann, slik at han ikke kunne delta i marsjen mot Roma like etter. Han overlevde drapsforsøket, men ble alvorlig skadet og ikke restituert før etter at Mussolini hadde blitt statsminister og tatt posisjonen som Duce del fascismo.
I 1924 ble han adlet av kong Victor Emmanuel III og fikk ærestittelen Principe di Montenevoso. I 1937 ble han president av Det italienske akademi etter Guglielmo Marconi, som døde året før. D'Annunzio døde imidlertid året etter av et hjerneblødning i sitt hjem. Han fikk en statlig begravelse av Mussolini to dager senere, og gravlagt etter eget ønske stående, innmurt i en nisje i sitt hjem Il Vittoriale degli Italiani.
Republikken Polens grunnlov
Republikken Polens grunnlov ble vedtatt i 1997, som Polens første postkommunistiske forfatning. Den erstattet den kommunistiske grunnloven med midlertidige endringer som hadde trådt i kraft i 1992 for å avvikle det kommunistiske styret. Den nye grunnloven ble vedtatt av nasjonalforsamlingen 2. april 1997 og godkjent ved folkeavstemning 25. mai samme år. Den trådte i kraft 17. oktober 1997.
Den nye grunnloven styrket regjeringen. Sejm kan avsette regjeringen og statsministeren, men bare dersom den samtidig klarer å stable en ny regjering på beina (konstruktiv mistillit), slik som i Tyskland. Polen har en grunnlovsdomstol. Domstolen kan oppheve vedtak i Sejm dersom de mener at vedtak er i strid med grunnloven eller visse internasjonale traktater.
Den nasjonalkonservative høyresiden har krevd endring av 1997-grunnloven. Kravet har vært en fjerde republikk der alle restene etter kompromisset mellom kommunistregimet og opposisjonen fra 1989 er fjernet. Et krav er forbud mot at folk med toppverv i kommuniststaten, samt personer som samarbeidet med sikkerhetstjenesten, skal kunne ha viktige stillinger.
Yngvild
Yngvild er et kvinnenavn dannet som en variant av Inghild, som har opprinnelse i norrøne ingwia, «dedikert til Ing», og hildr, «strid». Yngvildr var den norrøne formen av navnet Yngvild.
Yngvild har norsk navnedag 8. november, samme dag som Ingvild.
Born to Be Wild
«Born to Be Wild» er en sang skrevet av Mars Bonfire for det canadiske rockebandet Steppenwolf. Den ble opprinnelig gitt ut i 1968, og kom inn på Billboard Hot 100 13. juli 1968. Den ble gjenutgitt året etter, da låten hadde en fremstående plass i filmen Easy Rider. Den er ofte ansett som et symbol på bikerkulturen. Den er også ansett for å være opphavet til navnet på heavy metal-genren. Dette stammer fra det andre verset i sangen, som viser til «heavy metal thunder».
Yngvild
Utbredelse
Yngvild er mest utbredt i Norge, men det er et sjeldent navn også der.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Born to Be Wild
Sangen nådde en 2.-plass på den amerikanske hitlisten Billboard Hot 100.
Raven ga ut «Born to Be Wild» med Udo Dirkschneider som gjestevokalist på singel i 1983.
Ann-Margret og The Fuzztones spilte inn sangen og ga den ut på singel i 2022. Sangen ble også gitt ut på albumet Born to Be Wild i 2023.
Tren
Tren (fra fransk, av trainer «slepe», sammenlign med engelsk train «tog» ) er militære forsyningsavdelinger, forsyningskjøretøyene i en militær avdeling eller en kolonne med slike kjøretøyer. Trenet er ofte en egen våpenart.
Trenet deles inn i stridstren (tren som avdelingen må ha nært for hånden også under kamp; herunder ammunisjonstren), kjøkkentren (tren som kan holdes noe lenger tilbake og trekkes frem etter behov) og pakktren (bagasje; også kalt materielltren). En gruppe personer, herunder sivile, som følger trenet kalles et tross.
Anne Kristin Sydnes
Anne Kristin Sydnes (født 13. mai 1956 i Norge, død 3. mars 2017 ) var en norsk politiker for Arbeiderpartiet. Sydnes var cand.polit. med hovedfag i statsvitenskap (1985).
Hun var assisterende direktør ved Fridtjof Nansens Institutt (1985-1995). Fra 1998 til 2000 var hun direktør i Statoil med spesialansvar for menneskerettighetsspørsmål og landanalyser.
Hun var statsråd i Utenriksdepartementet i Jens Stoltenbergs første regjering fra 2000 til 2001, først med ansvar for bistandssaker (til 5. mai 2000), deretter for utviklingssaker (til 19. oktober 2001). Sydnes var medlem av Kofi Annans Panel on New Economic Partnership for Africa 2004-2006. Hun var utenlandssjef i Kirkens Nødhjelp fra 2007. Sydnes arbeidet senere i Nærings- og handelsdepartementet.
Hun var gift med Jan Egeland.
Hun var som ung aktiv i Unge Høyre. I denne periode var hun gift med Terje Osmundsen.
Rodolfo Fernandes
Rodolfo Fernandes er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Kristin Kreuk
Kristin Laura Kreuk (født 30. desember 1982 i Vancouver i Britisk Columbia i Canada) er en kanadisk skuespiller og modell, og er best kjent for sin rolle som Lana Lang i TV-serien Smallville. Sitt gjennombrudd som skuespiller kom imidlertid med rollen som Laurel Yeung i TV-serien Edgemont i 1999. Som filmskuespiller er Kreuk mest kjent for rollene i Eurotrip og Street Fighter: The Legend of Chun-Li. Hun har også spilt Snøhvit i TV-filmen Snow-White, samt i Partition. Hun har dessuten nylig hatt en gjesterolle i den populære serien Chuck.
Kristins far, Peter Kreuk, opprinnelig fra Nederland, og mor, Deanna Che, opprinnelig fra Kina, arbeider begge som landskapsarkitekter. Kristin Kreuk har selv et ønske om å studere til landskapsarkitekt men har valgt å utsette dette inntil videre for å kunne fokusere fullt og helt på skuespilleryrket.
Filmografi
Filmer
TV-serier