cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skjalgsætten
Skjalgsætten ble også selv etterhvert en mektig ætt. I Snorres kongesaga om Olav Tryggvason ser det ut som om flere medlemmer av ætten har båret tittelen herse. Ætten nådde sitt høydepunkt under Erling Skjalgsson som ble gift med Astrid, søster av Olav Tryggvason. I forbindelse med bryllupet skal kongen ha budt Erling jarlsnavn, men Erling svarte da at «Herser har frendene mine vært, og jeg vil ikke ha høyere navn enn de. Men jeg vil gjerne få ta det imot av Dem, konge, at De lar meg bli den største i landet med det navnet».
Erling skal ha fått landet mellom Sognesjøen og Lindesnes. Hovedgården hans skal ha vært på Sola. Det har vært antydet at gården lå i nærheten av der Sola ruinkirke ligger i dag og at restene av en eldre trekirke som ble funnet under ruinkirken, kan ha vært Erlings private kirke.
Tittmoning
Tittmoning er en tysk by med 6 074 innbyggere i grenseområdet mellom Tyskland og Østerrike. Den ligger ved elven Salzach.
Joseph Ratzinger, den senere pave Benedikt XVI, som ble født i Marktl am Inn, bodde i byen fra han var to til han var fem år (1929–1932). I 1932 flyttet familien videre til Aschau am Inn, og i 1937 til Traunstein.
Frederikshavn kirke
Frederikshavn kirke er en sentralkirke bygget over korsplan som ligger i Frederikshavn på Jylland. Den er tegnet av Vilhelm Ahlmann og oppført i romansk stil. Kirken ble innviet 23. oktober 1892.
Frederikshavn kirke er hovedsakelig reist i kalksten og har et sentralt tårn som måler 56,5 meter. I hjørnene ved det sentrale spiret er det fire små spir.
Av inventar har kirken en prekestol av utskåret ek, døpefont i hvit marmor av Hans Peder Pedersen-Dan og altertavle utført av Michael Ancher. Den har tre votivskip og et Marcussenorgel fra 1974 med 39 stemmer.
Kirken har 1160 sitteplasser.
Maltesisk
Maltesisk er et språk i den semittiske språkgruppen, i likhet med arabisk og hebraisk. Maltesisk bygger på Maghrebi-arabisk, som snakkes vest i Nord-Afrika, men har lånt sterkt fra italiensk. De dagligdagse ordene som f.eks. dør, mat, handle har opphav fra arabisk, mens det er mye språket har lånt fra italiensk, i for eksempel kunst og kultur.
Det maltesiske alfabetet er en modifisert versjon av det latinske alfabetet. Maltesisk er det eneste semittiske språket som til vanlig skrives med det latinske alfabetet.
Språket er et av de to offisielle språkene på Malta og er som eneste afroasiatiske språk et av EUs offisielle språk.
Europavei 421
Europavei 421 går mellom riksgrensen mot Tyskland ved Eynatten i Belgia og Luxembourg i Luxembourg.
Trasé fastlagt av UNECE: Aachen – St. Vith – Luxembourg. Veien er ikke skiltet i Tyskland.
Begerlav
Begerlav (latin: Cladonia) er en gruppe (slekt) av lav. Mange av artene går under betegnelsen reinlav. De er hovedføden for rein og karibu. Artene er økonomisk viktige for folk som driver med rein, slik som samene i Skandinavia og nenetserne i Russland. Antibiotiske stoffer blir utvunnet fra noen arter. Den lysegrønne arten kvitkrull brukes i blomsterdekorasjoner.
Kunene (region)
Kunene (også kjent som Kaokoland) er en region i Namibia og hjemlandet til den etniske gruppen himba. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 86,856. Den største byen er Opuwo med en befolkning på antagelig mindre enn 5000.
Regionens navn kommer fra Kunene-elven som danner grensen mot Angola.
Sammenlignet med resten av Namibia, er regionen relativt underutviklet. Dette kan være på grunn av den fjellrike utilgjengelige geografien og tørrheten som ikke tillater noen form for landbruk. Infrastruktur som veier eksisterer knapt.
Bündnis 90/Die Grünen
Bündnis 90/Die Grünen er et tysk politisk parti som står for miljøvern og sosialliberale synspunkter. Partiet ble representert i Forbundsdagen første gang i 1983, i Europaparlamentet i 1984, deltar i en rekke delstatsregjeringer og satt fra 1998 til 2005 i den føderale regjeringen sammen med SPD.
Partiet har historiske røtter både i Vest- og i Øst-Tyskland. Die Grünen (De grønne) oppstod i Vest-Tyskland i 1980 med utspring i forskjellige miljøer både innen den reformerte nye venstresiden, miljøbevegelsen, antiautoritære miljøer og enkelte liberale og konservative. Bündnis 90 oppstod som borgerrettsbevegelse i DDR og deltok i den demokratiske revolusjonen i 1989. De to partiene fusjonerte i 1993.
Partiets tradisjonelle kjernesak har siden etableringen vært miljøvern, herunder motstand mot atomkraft. Det har i 2000-årene i sterkere grad definert seg som sosial-liberalt. Partiet er blant de sterkeste tilhengere av EU i tysk politikk, og tilstreber på lengre sikt å utvikle EU til en føderal republikk. Partiet er mot atomvåpen og stod opprinnelig i en pasifistisk tradisjon. Fra 1990-årene har det imidlertid støttet tyske militære engasjementer i utlandet gjennom NATO, og begrunner det med at det fremmer fred og menneskerettigheter.
Partiet har deltatt i regjeringssamarbeid på delstatsnivå med både SPD, FDP og CDU, og deltok med SPD i Gerhard Schröders føderale regjering.
Partiet er medlem av Det europeiske grønne partiet og Global Greens. Partiets valgte medlemmer av Europaparlamentet slutter seg til den politiske gruppen De europeiske grønne/Den europeiske frie allianse.
Politiske standpunkter
Partiet har alltid vært sterke tilhengere av europeisk integrasjon og av EU. På lengre sikt arbeider partiet for å gjøre EU til en føderal republikk. Partiet endte i 1999 med å støtte NATOs inngripen mot Serbia i Kosovokrigen, og har åpnet for bruk av militærmakt i intervensjoner utenlands for humanitære formål og terrorbekjempelse.
Partiet har stilt seg åpent for samarbeid med både SPD, CDU og FDP. Utover i 1990-årene og i 2000-årene har partiet også i økende grad definert seg som liberalt, og etter at FDP, det tradisjonelt dominerende liberale partiet, falt ut av Forbundsdagen i 2013, uttalte sentrale politikere i De grønne at De grønne burde regnes som Tysklands fremste liberale parti og overta FDPs tradisjonelle plass som samarbeidspartner for CDU.
Bündnis 90/Die Grünen er medlem i den europeiske sammenslutningen av grønne partier, Det europeiske grønne partiet, en av føderasjonene i Global Greens, som i Norge er representert av søsterpartiet Miljøpartiet De Grønne.
Historie
Partiet har to historiske røtter, en fra Vest-Tyskland og en annen fra DDR. I Vest-Tyskland slo miljøbevegelsen i 1970-årene seg sammen i partier, og disse hadde en viss suksess i kommunal- og delstatsvalg. Ved valget i Bremen i oktober 1979, lyktes det Bremens Grønne liste å komme inn i delstatsparlamentet. I 1980 slo de grønne delstatspartiene seg sammen med kvinnegrupper og andre alternative bevegelser seg sammen til det føderale partiet Die Grünen.
Politikken hadde som hovedvekt en økologisk, sosial og med vekt på demokrati på grunnplanet og ikke-vold. Sentralt i sto pesklanrsoner fra fredsbevegelsen som Petra Kelly, og miljøbevisste konservative som senere partileder Wilhelm Knabe.
I 1980-årene var Die Grünen i Vest-Tyskland preget av fraksjonskamper mellom den heller sosialliberalt orienterte og pragmatiske, sentrumsnære fløyen (såkalte Realos, dvs. «realister») og den mer økososialistisk orienterte venstrefløyen (såkalte Fundis, dvs. «fundamentalister») i partiet, som endte med at sentrumsfløyen gikk av med seieren og at mange medlemmer av venstrefløyen gikk ut av partiet i 1990–91.
I DDR oppsto i 1990 Bündnis 90, som en samarbeidsliste for ulike demokratiske borgerbevegelser i landet.
Partiet Bündnis 90/Die Grünen ble etablert i 14. mai 1993 da de to partiene slo seg sammen.
Forbundsdagen og delstatsparlamenter
Die Grünen ble første gang innvalgt i Forbundsdagen i 1983, med 5,6 % av stemmene og 28 representanter. I 1985 deltok partiet første gang i regjering, i delstaten Hessen i koalisjon med SPD. Joschka Fischer ble miljøvernminister. Partiet deltok fra 1998 til høsten 2005 i forbundsregjeringen sammen med SPD. Joschka Fischer var visekansler og utenriksminister. Ved valget 28. september 2009 fikk partiet sin høyeste oppslutning noensinne med 10,7%. Tysklands tidligere president Joachim Gauck startet sin politiske karriere som politiker for forløperen Bündnis 90, og ble første gang nominert som presidentkandidat av Bündnis 90/Die Grünen og SPD i 2010.
Partiet har deltatt i en lang rekke delstatsregjeringer siden 1985, som koalisjonspartner for både SPD, CDU og det liberale partiet, Freie Demokratische Partei (FDP). For tiden deltar partiet i seks av delstatsregjeringene i Tyskland. Winfried Kretschmann ble i 2011 som den første fra partiet regjeringssjef i en tysk delstat, Baden-Württemberg. Partiet står tradisjonelt sterkest i den vestlige delen av Tyskland samt i Berlin.
Tannkrem
Tannkrem, også kalt tannpasta, er et tregtflytende rengjøringsmiddel for tenner. Tannkremen har blant annet den funksjonen at det skummer og lar tannbørsten gli lettere. Dessuten er den ofte tilsatt smak slik at en får en god smak i munnen og en «frisk» pust. Tannkrem kan være tilsatt ulike kjemikalier som fjerner bakterier eller har andre funksjoner som hindrer skader på tenner og tannkjøtt. Tannkrem brukes som regel sammen med tannbørste.
Tannkrem er laget av blant annet sand og kvarts, og tilsettes fluor (natriumonofluorofosfat) som rengjøringsmiddel. Enkelte tannkremer inneholder det bakteriedrepende stoffet triklosan som er meget giftig for vannlevende organismer og som mistenkes å kunne føre til antibiotikaresistens. Mattilsynet og Miljødirektoratet ønsker et forbud mot stoffet i kosmetiske produkter (herunder tannkrem).
Det anbefales at man bruker tannkrem to ganger om dagen.
Johan Thomas Skovgaard
Johan Thomas Skovgaard (født 29. august 1888 i København, død 25. oktober 1977 samme sted) var en dansk maler. Han utførte særlig kirkeutsmykkinger og bokillustrasjoner. Han var sønn av Joakim Skovgaard.
Speideraksjonen
Speideraksjonen er en årlig innsamlingsaksjon og er et samarbeid mellom Norges speiderforbund og Flyktninghjelpen.
Over 10 000 speidere i mer enn 200 lokale speidergrupper over hele Norge deltar i aksjonen som pågår en uke i april.
Johan Thomas Skovgaard
Johan Thomas Skovgaard har utført utallige kirkeutsmykkinger samt oljemalerier, tegninger, raderinger og bokillustrasjoner. Han var påvirket av faren, men danner samtidig overgang til en halvabstrakt naturalisme. I tillegg til figurkomposisjoner er hans motivkrets landskaper og dyr, spesielt fugler.
Speideraksjonen
De innsamlede midlene går hvert år til Flyktninghjelpens nødhjelpsarbeid og et spesifikt prosjekt.Siden oppstarten i 2004 har aksjonen bidratt med over syv millioner kroner, som blant annet har gått til prosjekter rettet mot barn i Øst-Timor, Sri Lanka og Nord-Uganda.
I 2006 satt Speideraksjonen fokus på barn og unge i flyktningleirer i Nord-Uganda. Resultatet ble 957.936 kroner. I 2007 var fokuset rettet mot Sri Lanka, et land som har vært herjet av en borgerkrig i over 20 år. Resultatet ble 1,1 millioner kroner. I 2008 var igjen Sri Lanka målet til aksjonen. Resultatet ble da 1.150.000 kroner. I 2009 ble det samlet inn penger for å kunne gi utdannelse til ungdom i Øst-Timor. Da ble det samlet inn 985.000 kroner. Også i 2010 var Øst-Timor målet for aksjonen. Da ble det samlet inn hele 1.123.000 kroner. I 2011 skal det samles inn penger til barn og ungdom i Liberia.
Storsteinkryper
Storsteinkryper (Lithobius forficatus) er den vanligste steinkryperen i Norge. Den er utbredt i Europa og Nord-Afrika, og er innført i Amerika, Australia og Asia.
Utseende
Kroppen er kastanjebrun og mellom 14 - 31 millimeter lang. Bredden er omtrent 4 millimeter. Antennene er trådformet med 35-49 segment og utgjør om lag en tredel av kroppens lengde. På hver side av hodet er en gruppe med 16 - 40 punktøyne.
Levevis
Storsteinkryper finnes særlig i tilknytning til løvskog. Den er nattaktiv og om dagen finnes den under røtter og steiner. Dersom den blir «oppdaget» vil den straks forsøke å finne et nytt gjemmested.
Storsteinkryper er rovdyr og lever av andre mindre dyr. Den har giftkjertler i forbindelse med de kraftige kjevene som egentlig er et omdannet første beinpar. Brun steinkryper er helt ufarlig for mennesker, sannsynligheten for å bli bitt er svært liten.
Aschau am Inn
Aschau am Inn er en liten landsby i Oberbayern i Tyskland.
Stafford (England)
Stafford er administrasjonssenteret (county town) i grevskapet Staffordshire i regionen Vest-Midlands i England. Den er også for distriktet Stafford. Byen ligger mellom Wolverhampton og Stoke-on-Trent, og er også administrasjonssenter for distriktet Stafford. Den er lokalisert omtrentlig 26 km nord for Wolverhampton, 29 km sør for Stoke-on-Trent og 39 km nordvest om Birmingham. I henhold til folketellingen i 2011 har Stafford en befolkning på 68 472 innbyggere.
Historie
Stedet var det eneste hvor en større hærstyrke kunne krysse elven Trent, og var derfor strategisk viktig for regionen. Den første bosetningen lå på en øy midt i elven Sow, som er en bielv til Trent. Elven dannet der et myrlandskap, og det er fortsatt et større myrområde der.
I 913 ble Stafford befestet av Ethelfleda, som var datter av Alfred den store. Byen ble dermed Mercias nye hovedstad. Ethelfleda styrte riket fra Stafford i fem år som dronning av Mercia etter hennes fars og ektemanns død. Det var omtrent på denne tiden at grevskapet Staffordshire ble opprettet.
Stafford Castle ble bygget av normannerne i 1070, på en høyde rett utenfor byen. Det ble først reist i tømmer, og deretter ombygget i stein. Det har også blitt bygget om to ganger senere. Det eneste som er bevart er ruiner fra 1800-tallet som står på jordvollene. Vollene er store, og vitner om en imponerende festning da den var på sitt høydepunkt. Ruinene er flombelyst, og kan sees fra M6 og West Coast Main Line.
Den eldste bevarte bygningen er St. Chads kirke.
Vennskapsbyer
Stafford har følgende vennskapsbyer:
Milu Yuan
Miluparken, eller Milu Yuan (forenklet kinesisk: 麋鹿园, tradisjonell kinesisk 麋鹿園, pinyin: Mílù Yuán), er en stor offentlig park i det sørlige Beijing i Kina.
Trincomalee (distrikt)
Trincomalee er et administrativt distrikt i Sri Lankas østprovins. Hovedstaden er den viktige havnebyen Trincomalee (folketall beregnet til 105.000 i 2004). Hele området er befolket av tamiler, den nest største befolkningsgruppen i landet.
Distriktet dekker et område på 2.727 km². På grunn av borgerkrigen på Sri Lanka var ikke distriktet med under folketellingen i 2001. Men en beregning/fremskriving av folkemengen pr. 2004 lander på 362.000.
Milu Yuan
Ved siden av å være en offentlig park er det et økologisk forskningssted som fungerer som naturpark for dyr. Blant attraksjonene der er Davidshjorten, en hjort som nesten døde ut mot slutten av Qing-dynastiet. Hjortene ble reintrodusert der i 1980-årene. Der var de tidligere i stort antall i den vesentlig større parken som blant annet omfattet omfattet det nåværende parkområdet (den keiserlige jaktpark).
Trincomalee (distrikt)
Trincomalee-distriktet vender mot Bengalbukta i øst. I nord har det en kort grense mot distriktene Mullaittivu, mot vest mot Vavuniya og Anuradhapura, og mot sør mot Polonnaruwa og Batticaloa.
Den 26. desember 2004 ble distriktet rammet av tsunamier utløst av en rekke undersjøiske jordskjelv langs en linje fra vest for Sumatra til Andamanene. (Se Jordskjelvet i Indiahavet 2004).
Kungshamn
Kungshamn er et tettsted i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. Det er Sotenäs kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 2 814 innbyggere.
Kungshamn ligger på en halvøy på Sveriges vestkyst nord for Lysekil.
Bjørnefjorden
Bjørnefjorden kan vise til:
Shamsul Maidin
Shamsul Maidin (født 16. april 1966 i Singapore) er en fotballdommer fra Singapore. Han dømmer i Asias store cuper, og dømte også i VM 2006.
David Duchovny
David William Duchovny (født 7. august 1960 i New York) er en to ganger Golden Globe Award-vinnende amerikansk skuespiller på fjernsyn og film, kanskje mest kjent for sin rolle som FBI-agenten Fox Mulder i serien The X-Files og Hank Moody i Californication.
Tidlig liv
Duchovny ble født i New York, som sønn av Margaret «Meg» (født Miller), en skoleadministrator, og Amram Ducovny, en forfatter og publisist Hans far var jødisk og hans mor var en luthersk immigrant fra Skottland. Duchovny sine søsken er Daniel Duchovny og Laurie Duchovny. Han gikk på The Collegiate School for gutter i Manhattan og gikk ut med eksamen fra Princeton University. Han har også en Master's degree i engelsk literatur fra Yale University og begynte å arbeide på en doktorgrad som fortsatt ikke er ferdig. Ved Princeton var Duchovny et medlem av Princeton Charter Club, en av universitetets spiseklubber, der overklassemenn inntok sine måltider. Tittelen på hans hovedoppgave var The Schizophrenic Critique of Pure Reason in Beckett's Early Novels (1982).
Karriere
Duchovny var med i en reklamefilm for Löwenbräu øl i 1987. Han hadde en tilbakevende rolle som transvestitt DEA agent i tv-serien Twin Peaks og var forteller i det langvarige erotiske Showtime tv-serien Red Shoe Diaries. I 1993 fikk Duchovny rollen i sci-fi serien The The X-Files som FBI Special Agent Fox Mulder, en konspiratorisk teoretiker som trodde hans søster var blitt kidnappet av romvesener. Serien ble en kult-hit, og ble raskt en av The FOX Network sine hovedattraksjoner. I løpet av serien, mellom den femte og sjette sesongen, spilte Duchovny sammen med Gillian Anderson i 1998 i en film som fortsatte plottet og historien fra X-Files-serien, med tittelen The X-Files: Fight the Future. Han fortsatte i serien, før han sluttet i 2001, delvis på grunn av en konflikt rundt kontrakten sin som oppstod etter sesong syv ble avsluttet. Duchovny var med i halvparten av episodene i sesong 8, men var ikke med i sesong 9, før i den siste episoden i 2002. Han sørget også for stemmen til en parodi på sin Fox Mulder-karakter i en episode av The Simpsons, med tittelen The Springfield Files.
Duchovny skapte kontrovers når det ble kjent at han var årsaken til at filmingen av The X-Files ble flyttet fra Vancouver, Britisk Columbia til Los Angeles i 1998. Mange beboere i Vancouver ble opprørte over Duchovny på grunn av vitser i showet Conan O'Brien's om byen sitt regnfulle klima; han vitset med at «Vancouver is a very nice place, if you like 400 inches of rainfall a day.» Han uttalte også «''Of course, I'm tired of the rain. But if I wasn't married to a woman that lives in L.A. I'd stay in Vancouver. It's a lovely city''». I den perioden der The X-Files gikk på tv, gjorde han flere gjeste-opptredener i kult-serien The Larry Sanders Show, der han spilte seg selv, men la til en sterk homoseksuell tiltrekning til Larry Sanders. I den siste episoden av serien, utførte han en minneverdig parodi på Sharon Stone sin berømte naken-scene fra Basic Instinct.
Duchovny har vært gjest på Saturday Night Live to ganger (13. mai 1995 og 9. mai 1998). Begge showene var avslutninger på sesonger. I 2000, spilte han i den romantiske filmen Return to Me. Return to Me ble regissert av Bonnie Hunt, og han spilte sammen med Minnie Driver og Carroll O'Connor. I 2001 spilte Duchovny i komedien Zoolander sammen med Ben Stiller.
I 2003 var Duchovny med i den 84. episoden av HBO-serien Sex and the City. Han spilte rollen som Jeremy, Carrie Bradshaw sin high-school eks-kjæreste som hadde lagt seg inn på en mental-institusjon i Connecticut. Duchovny var stemmen til Ethan Cole i videospillet fra 2005 Area 51, samt stemmen til hovedkarateren i spillet XIII. Videre i 2005, regisserte og skrev Duchovny House of D, han hadde også debutert som regissør på en episode av The The X-Files tidligere. Filmen hadde skuespillere som Anton Yelchin, Robin Williams og Duchovny sin kone Tea Leoni. Den mottok for det meste dårlige kritikker og oppnådde ingen suksess i kinosalene heller. Duchovny var også gjeste-regissør på en episode av Bones (Episode 211, "Judas on a Pole") under den andre sesongen.
Duchovny spiller (pr desember 2007) karakteren Hank Moody, en plaget forfatter i den erotiske og komediske Showtime-serien Californication. Skuespiller-prestasjone sørget for en Golden Globe-pris for «Best Actor in a Television Comedy or Musical» i den 65. Golden Globe Awards i 2007. I serien spiller han sammen med skuespillere som Natascha McElhone, Madeleine Martin, Madeline Zima og Evan Handler. Serien vakte oppsikt bl.a fordi han spilte sexscener med Madeline Zima, som spilte en promiskuøs 16-år gammel jente. Serien ble vist på tv-kanaler i Australia, Norge (TV 2), Storbritannia og Nederland.
Personlig liv
Duchovny giftet seg med skuespillerinnen Téa Leoni 6. mai 1997. 24. april 1999 fikk Leoni datteren, Madelaine West Duchovny. Paret sitt andre barn, sønnen Kyd Miller Duchovny, ble født 15. juni 2002. Selv om barnene har navnene Madelaine og Kyd, bruker Duchovny og hans kone å bruke deres mellomnavn. Duchovny-familien bor i Malibu, California.
Stortare
Stortare hører til tarene og utgjør 80 % av Norges makroalger (biomasse). Økologisk er den en viktig primærprodusent og økonomisk har den vært brukt til mat, brensel og husdyrfor og i dag til alginat-utvinning. Andre navn på stortare er stokktare, stolpetare, hestetare, palmetare, kurvtare, trolltare.
David Duchovny
Personlig liv
Duchovny er en tidligere vegetarianer og bruker kontaktlinser. Han fikk en øyeskade på grunn av en ulykke i forbindelse med basketball-spill i 1987, som medførte en forstørrelse av en av pupillene. Duchovny holder seg i form gjennom en rekke aktiviteter, inkludert svømming, yoga og boksing. Når han påtok seg den noe kropps-avslørende rollen i tv-serien  Californication, begynte han å «løfte noen vekter».
Stortare
Formering og utspredelse
Den finnes fra Portugal til Kola og blir 15-20 år gammel. Formering skjer ved mikroskopiske sporer som sendes ut i millionvis og fester seg til stein. Fra en spore vokser hann- og hunnplanter som så parer seg. Stortaren tar opp karbondioksid, vann og næringssalter. Det den tar opp blir til karbohydrater. Stortaren vokser mest fra desember til juni. Etter et par år med gode forhold er den 1 meter, mens den etter fem år har blitt nesten tre og veier opp i fire kilo. Den trives best i områder som er middels eksponert og eksponert for bølger, og størrelsen varierer nordover , i rolige Skagerrak er den bare en meter.
Langs norskekysten beregnes et areal tilsvarende 5 900 kvadratkilometer å være bevokst med stortare, og biomassen beregnes til 59 millioner tonn. Store områder i Nordland er beitet ned av kråkeboller, men eksperimenter i feltet viser at tarebestanden kan gjenopprettes ved kalking.
Flygefisker
Flygefisker er en familie av fisker som lett gjenkjennes på sine usedvanlig store brystfinner. Disse gjør at fiskene kan glidefly korte strekninger gjennom luften over vannflaten.
Stortare
Økologisk funksjon
Stortaren skaper leveområder for dyr og alger på hardbunn i bølgeeksponerte områder og har en viktig funksjon langs norskekysten. Tareskogene er viktige gyte-, oppvekst- og beiteområder for mange arter av fisk, fugl og sjøpattedyr. Tare inneholder antibeitestoffer og det er få arter som beiter direkte på tare (unntak er grønn kråkebolle). Derimot er mange organismer indirekte avhengig av karbon som kommer fra tare via nedbrytningsprodukter. Mange arter av alger og dyr vokser på stilk, blad og festeorgan (som fester taren til underlaget). Festeorganet fungerer også som en sedimentfelle og inneholder mye smådyr. Stort antall og mange arter av dyr er knyttet til tarens påvekstalger, f.eks. amfipoder, isopoder, tifotkreps (alle tre er krepsdyr), snegler og skjell. Mengden dyr er beregnet til mer enn 100 000 individer per kvadratmeter. På bunnen mellom tareplantene er det mye dyr og planter (f.eks. små krepsdyr, krabber og fisk).
Flygefisker
Hos noen arter er bukfinnene også store, så fisken ser ut til å ha fire vinger. De fleste artene blir opp til 30 cm lange, og noen få kan bli så lange som 45 cm. Munnen er liten, og tenner i kjevene mangler, eller er svært små. Finnene har aldri piggstråler. Ryggfinnen og gattfinnen sitter like langt bak. Sidelinjen er lavt på kroppen. Halefinnen er dypt kløftet. og den nedre fliken er større enn den øvre. Skjellene er store og glatte, og faller lett av.
Burton upon Trent
Burton upon Trent (til daglig omtalt som kun Burton) er en by ved elven Trent i østlige Staffordshire, England. Den ligger nær grensen til Derbyshire. Byen er blant annet kjent for sine bryggerier. I henhold til folketelling i 2011 har byen en befolkning på 72 299 innbyggere.
Stortare
Bruk, taretråling og kråkebollene
Før ble den høstet, gjerne fra båt med lange ljåer, og brukt til husdyrfor. Man kunne også brenne den og bruke asken til å lage glass. Fra 1800-tallet ble den også viktig eksportvare, da man oppdaget hvordan utvinne jod fra den. Av stortaren i dag utvinnes alginat. I Norge har man siden 1964 fanget den med tindete taretrålere. Skogene høstes rullerende, at hvert høstefelt kun får høstes hvert fjerde år i Rogaland og hvert femte år ellers. Det tar 3-5 år for skogen å vokse tilbake (gjenvekst). Den årlige innhøstingen 1986-2006 var i gjennomsnitt (tusen tonn): Rogaland 22, Hordaland 2, Sogn og Fjordane 40, Møre og Romsdal 84 og Sør-Trøndelag 20, tilsammen 154. Dette utgjør under 1 prosent av biomassen, kråkebollene fortærer av uklare årsaker 40 prosent mens 10-15 prosent slites løs. Utenfor Nord-Trøndelag og Nord-Norge har kråkebollene siden 1970-tallet fortært det meste av stortaren i de mer beskyttede områdene, men i 2011 ble det meldt om fin stortare også utenfor Nord-Trøndelag (30 kilo per kvadratkilometer). Men selv i Trøndelag finner man kråkebolledominans i noen indre områder der det tidligere var tareskog og nordover fra nordlige del av Nordland er fortsatt dominert av kråkeboller. Med kalk har man i Porsangerfjorden siden 2005 lykkes i å få avlivet det meste av kråkebollene og fått bra gjenvekst av 4-5 taretyper.
Flygefisker
Disse fiskene er utbredt i alle varme hav. Den eneste arten som er funnet i Norge, Cheilopogon heterurus, kalles rett og slett «flygefisk» på norsk.
Spesielt i Asia drives det fiske etter flygefisk. Rogna kalles tobiko på japansk og brukes i noen sushiretter.
Halvnebbene (Hemiramphidae) er flygefiskenes nærmeste slektninger og ble tidligere regnet til samme familie.
Burton upon Trent
Byen vokste opp rundt klosteret Burton Abbey. Lokaliseringen ved broen Burton Bridge har vært åsted for to slag; i 1322 da Edvard II beseiret opprøreren Thomas Plantagenet, 2. jarl av Lancaster, og, i 1643 under den engelske borgerkrigen da rojalistene erobret byen. Adelsmannen William Paget og hans etterkommere utvidet herregodset innenfor eiendommen til det tidligere klosteret, og for å ha bedret navigasjonen langs elven Trent til Burton. Byen vokste til en travel markedsby i tidlig moderne tid. Byen har egen jernbanestasjon som ble opprettet i 1839.
Fotballklubben er Burton Albion FC.
Vennskapsbyer
Burton upon Trent har følgende vennskapsbyer:
Bredsnabelmattevever
Bredsnabelmattevever (Centromerus semiater) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). Den ble første gang registret i Norge i 2011, ved Fiskumvannet i Øvre Eiker kommune, Buskerud.
Utseende
Bredsnabelmattevever er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Houthulst
Houthulst er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.
Hydrocotyle
Hydrocotyle er en gruppe planter.
De har runde blader. Stenglene kan bli flere meter lange. Noen arter brukes som prydplanter i dammer og akvarier.
I Norge finnes arten skjoldblad.
Ole Juul
Ole Juul er navnet til flere personer:
Storøya grendesenter
I likhet med Hundsund grendesenter som ligger en kilometer lengre sør, er Storøya et miljøprofilert lokalmiljøsenter. Hensikten er å benytte miljøvennlige løsinger og teknologier, og samtidig gjøre dem til en del av læringsarenaen for elevene i senteret. Barneskolen vil ha plass til 588 elever, mens barnehagen er ment å huse omkring 120 barn. Grendesenteret vil også huse et familiesenter og helsestasjon med svangerskapsomsorg, samt tjenester som barnevern og pedagogisk psykologisk tjeneste (PPT).
Barnehagen bygges som passivhus, mens den resterende bygningsmassen bygges i forhold til prinsippene om lavenergiforbruk.
Lysaker skole flyttet midlertidig inn i Storøya grendesenter i 2010, etter at en brann ødela Lysaker skoles opprinnelige lokaler. Da Oksenøya skole ble etablert i 2019 holdt den de første tre årene til i paviljong i skolegården på Storøya skole, fram til Øksenøya flyttet inn i eget, nytt skolebygg i 2022.
Orange scene
Orange Scene, også kjent som Canopy-scenen, er den største av Roskilde Festivalens sju scener. Den er oppgitt til å romme ca 60.000 mennesker. Ifølge festivalens egen avis, Orange Tidende, ble publikumsrekord satt ved Radioheads opptreden i 2008. Konserten ble sett av nær 85.000 publikumere.
Den særegne fasongen på Orange scene er brukt som varemerke/logo for festivalen. Scenen har en lang forhistorie: Den ble produsert for Rolling Stones til deres europaturne i 1976 og var også brukt av Queen, før den ble kjøpt av stiftelsen i 1978. Den har siden vært i stiftelsens eie, men har vært gjenstand for to oppgraderinger. Første gang i 1983, da duken ble byttet ut, så i 2001, da hele scenen ble skiftet ut til en ny og større. Festivalen legger hvert år ned betydelige ressurser for at scenen skal ha det ypperste som er tilgjengelig av lyd og lys.
Offeranode
En offeranode er et stykke eksponert metall av sink, bly eller andre metaller som står relativt lavt i den elektrokjemiske spenningsrekke og som dermed korroderer lett og dermed hindrer korrosjon av det andre metallet, konstruksjonen som skal beskyttes. Konstruksjonen og anoden er elektrisk forbundet med hverandre. Offeranoden korroderer, eller spises opp med tiden, men ikke hovedmetallet.
Offeranoder er særlig brukt i tilknytning til båter med metallskrog eller -propell for å begrense korrosjon av disse i saltvann.
Navnet kommer av at man ofrer metallet i offeranoden for å skåne skroget. Offeranoder må byttes jevnlig, årlig er vanlig for småbåter.
Koekelare
Koekelare er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.
Flygefisk
Flygefisk (Cheilopogon heterurus) er den eneste av de nesten 70 artene av flygefisker som er funnet i norske farvann.
Hos denne arten er både bryst- og bukfinnene forlenget så den har fire «vinger». Nedre flik av halefinnen er også forlenget. Den kan bli opptil 40 cm lang, men vanlig lengde er rundt 15 cm. Arten er en pelagisk stimfisk som lever i overflatelagene. Den kan skyte opp av vannet og seilfly opptil 100 m gjennom lufta.
Cheilopogon heterurus er utbredt i de subtropiske delene av Nordøst-Atlanteren og i vestlige deler av Middelhavet. I Norge er den funnet tre ganger, ved Tronvik på Jeløya i 1850, i Frognerkilen i 1937 og ved Helgeroa i 2023. I Danmark er den tatt tre ganger, men den er aldri funnet i svenske farvann.
Flygefisken er velsmakende, men det drives ikke fiske etter den.
Mjerma
Mjerma i Aurskog-Høland i Viken er ei elv i Haldenvassdraget som strekker seg fra Mjermen i øst til Hølandselva i vest. Elvestrekningen har et fall på ca. 47 meter fra Bønsdammen ved Mjermen til Hølandselva, og ved Lundsfossen utnyttes fallet i produksjon av elektrisitet i Lundsfoss Kraftstasjon. Tidligere viktig for tømmerfløting – tømmeret fra Sootkanalen ble ført gjennom innsjøene Setten og Mjermen ned til Mjerma.
Elva er vurdert som «svært viktig» på grunn av et stort antall sjeldne og truete arter, eksempelvis tangelveøyenstikker og klubbeelveøyenstikker. Her var det også så sent som 2009 fortsatt edelkreps. , som da var forsvunnet i Hølandselva på grunn av krepsepest.
Geoffrey Chaucer
Geoffrey Chaucer (født ca. 1343 i London, død 25. oktober 1400 samme sted) var en engelsk forfatter, poet, filosof, hoffmann og diplomat. Selv om han skrev mange diktverker er han best husket for sitt (ufullstendige) verk, Canterbury-fortellingene (Canterbury Tales), et frodig og mangslungent verk som minner om Boccaccios  Decameronen ved at Chaucers fortellinger også er bundet sammen av en rammehistorie.
Geoffrey Chaucers stil og teknikker ble etterlignet i århundrene etter hans død. William Shakespeare lånte handlingen for sitt drama Troilus og Kressida (1601) fra Chaucer. John Dryden og Alexander Pope moderniserte flere av hans fortellinger.
Bakgrunn
Tradisjonelt blir det opplyst at Chaucer ble født i 1343 i London, men nøyaktig dato og sted vites ikke med sikkerhet. Hans far og bestefar var begge vinhandlere i London, og i mange generasjoner før dem var familien handelsmenn i Ipswich. Hans navn er avledet fra det franske ordet chausseur som betyr skomaker. I 1324 ble hans far, John Chaucer, kidnappet og tatt til fange av hans tante som håpet å få den tyve år gamle gutten til å gifte seg med hennes datter, i et forsøk på å beholde familiens eiendommer i Ipswich. Tanten ble satt i fengsel, og boten på £250 tyder på at familien var velstående i øvre middelklasse. John ble isteden gift med Agnes Copton som i 1349 arvet eiendom; blant annet 24 butikker i London fra hennes onkel, Hamo de Copton, som er beskrevet som «moneyer» (myntpreger) i Tower of London.
Det er ingen detaljer om Chaucers første år og utdannelse, men sammenlignet med hans nære samtidige lyrikere, William Langland og den navnløse som kun kalles for Pearl Poet, er hans liv godt dokumentert med bortimot fem hundre skrevne stykker som vitner om hans karrière. Fra hans verker er det opplagt at han kunne lese fransk, italiensk og latin.
Den første gangen han nevnes i kilder er i 1357, i husholdningsopptegnelsene til Elizabeth de Burgh, hertuginne av Ulster, da hans fars forbindelser sørget for at han ble adelskvinnens pasje. Han hadde posisjon også som hoffmann, diplomat og embetsmann foruten å arbeide for kongens innsamling og katalogisering av skrapmetall. I 1359, i begynnelsen av hundreårskrigen, invaderte kong Edvard III Frankrike og Chaucer reiste med Lionel av Antwerpen, 1. hertug av Clarence og andre sønn av Edward III og Elizabeths ektemann, som en del av den engelske hæren. I 1360 ble han tatt til fange under beleiringen av Reims og holdt som krigsfange. Han må ha blitt betraktet som en dyktig soldat for kongen og venner bidro med den store summen på £16 i løsepenger. Han ble deretter kjent en stund som «Fangen».
I kongens tjeneste
Etter dette er detaljene om livet hans usikre, men det synes som om han reiste rundt om i Frankrike, Spania og Flandern, muligens som en budbringer og kanskje dro han til og med på pilegrimsreise til Santiago de Compostela i Spania. Omkring 1366 giftet Chaucer seg med Philippa (de) Roet. Hun var en hoffdame (lady-in-waiting) for Edvard IIIs dronning Filippa av Hainault, og var en søster av Katherine Swynford, som senere, omkring 1396, ble den tredje hustruen til Chaucers venn og velynder, John av Gaunt (tredje overlevende sønn av Edvard III). Det er uklart hvor mange barn Chaucer og Philippa fikk, men tre eller fire er det antallet man vanligvis antyder. Hans sønn Thomas Chaucer hadde en glansfull karriere og ble førstehovmester for fire konger, utsending til Frankrike og ordstyrer av Underhuset. Thomas barnebarns sønn, John de la Pole, jarl av Lincoln, var arving til den engelske tronen utpekt av Rikard III av England, før han falt i slaget ved Stoke Field i 1487. Geoffreys andre barn var sannsynligvis blant annet Elizabeth Chaucy som ble nonne, Agnes som var deltager ved kroningen av Henrik IV av England, og enda en sønn, Lewis Chaucer.
Det er antatt at Chaucer studerte juss ved Inner Temple (en Inn of Court) på denne tiden, men dette er ikke bevist. Det er nedtegnet at han ble medlem av Edvard IIIs hoff som kammertjener (valet), livgarde (yeoman) eller herre (esquire) den 20. juni 1367, en posisjon som kan bety flere typer arbeid. Han reiste rundt flere ganger, noen ganger i rollen som kammertjener. I 1368 kan han ha vært tilstede ved bryllupet til Lionel av Antwerpen og Violante, en datter av Galeazzo II Visconti, i Milano i Italia. To andre litterært lærde fra denne tiden, som også var til stede, var Jean Froissart og Francesco Petrarca. På denne tiden er det antatt at Chaucer selv var utøvende forfatter og hadde skrevet Hertuginnens bok (The Book of the Duchess) til ære for Blanche av Lancaster, den avdøde hustruen til John av Gaunt som døde i 1369. Boken var et fortellende dikt i form av en drømmevisjon.
Hemmelig agent
Chaucer reiste til Picardie i nordlige Frankrike som en del av et felttog og besøkte Genova og Firenze i 1373. Det er på denne italienske reisen at det er spekulert i om han kom i kontakt med den middelalderske italienske poesien, litterære former og fortellinger som han kom til å bruke senere. Det er mulig at han møtte Baccaccio og Petrarca, men det er ikke bevist. Kanskje var det Dante som senere inspirerte han til å bruke sitt morsmål i diktningen.
Han foretok senere en mystisk reise i 1377, hvor opptegnelser fra denne tiden er selvmotsigende i detaljene. Senere dokumenter synes å antyde at han var på en delegasjon sammen med den franske kronikøren Jean Froissart for å arrangere et ekteskap mellom den framtidige Rikard II og en fransk prinsesse, og således avslutte hundreårskrigen. Om dette var hensikten med reisen var den dog forgjeves, for noe ekteskap kom aldri i stand.
I 1378 sendte Rikard II Chaucer ut som hemmelig utsending til Visconti og til Sir John Hawkwood, en engelsk leiesoldat, i Milano. Det er på denne personen Hawkwood som Chaucer baserte sin figur «Ridderen». Ridderen, basert på beskrivelsen av hans drakt og framtoning, synes identisk med hvordan en leiesoldat ville ha sett ut på 1300-tallet.
Lønn for strevet
En mulig indikasjon på at hans karrière som forfatter ble anerkjent ved hoffet kom da kong Edvard III bevilget Chaucer en gallon (4,5 liter) med vin daglig for resten av hans liv for en uspesifisert oppgave. Dette var en uvanlig belønning, også i ettertiden, men det ble gitt på en festdag, St. Georgsdagen (23. april) 1374 da kunstneriske prestasjoner tradisjonelt ble belønnet. Det er antatt at kongen priset et av Chaucers tidlige dikt, men det er ikke kjent hvilket, dog tyder et dikt for en konge at han var en forløper for senere laurbærkronede diktere (poet laureate = hoffdikter). Chaucer fortsatte å motta sitt vederlag i flytende form inntil Rikard II kom til makten, og det ble da omgjort til et tilskudd i rede penger den 18. april 1378.
Chaucer fikk den svært håndgripelige jobben som kontrollør av ullhandelen ved Londons havn som han begynte den 8. juni 1374. Han må ha vært godt rustet for denne rollen ettersom han fortsatte i den i de neste tyve årene, noe som var en lang periode på denne tiden. Hans liv er fortsatt udokumentert for mesteparten av de neste ti årene, men antagelig skrev han (eller begynte skrivingen) av sitt mest berømte verk i løpet av denne perioden. Han ble nevnt i noen juridiske papirer den 4. mai 1380 som involverte ham i «raptus» av eller med en Cecilia Chaumpaigne. Hva raptus menes her, voldtekt eller mest sannsynlig bortførelse, eller ganske enkelt en form for galskap, er ikke klart. Hendelsen synes å ha blitt løst hurtig ved at Chaucer betalte for å unngå rettssak, og tvisten synes ikke å ha endret Chaucers omdømme. Det er ikke kjent om Chaucer var i London ved bøndenes opprør i 1381 og da Tower of London ble stormet.
Begynnelsen på Canterbury-fortellingene
Mens han fortsatt arbeidet som kontrollør synes det som om han flyttet til Kent, etter å ha blitt utpekt som en av fredskommisjonærene der på en tid da en fransk invasjon var en mulighet. Muligens startet han arbeidet med Canterbury-fortellingene tidlig på 1380-tallet. «Pilegrimenes veg», som hans fiktive figurer benytter på sin veg til katedralen i Canterbury, går gjennom Kent. Han ble også et parlamentsmedlem for Kent i 1386. Det er ingen referanser etter denne datoen til hans hustru Philippa, og antagelig døde hun i 1387. Chaucer overlevde de politiske urolighetene som ble satt i gang av den såkalte «lordenes appeller», det vil si en gruppe mektige baroner som kom sammen for å ta den politiske makten fra kong Rikard II, og til tross for at Chaucer selv kjente godt flere av de som ble henrettet etterpå.
Den 12. juli 1389 ble Chaucer utpekt som skriver av kongens verker, en form for formann for å organisere det meste av kongens byggeprosjekter. Ingen betydelige arbeider ble påbegynt i hans tid, men han ledet reparasjoner av Westminster Palace, St. George's Chapel ved Windsor, og fortsatte byggingen av kaianleggene ved Tower of London, og bygde standene for en turnering som ble holdt i 1390. Det må ha vært en vanskelig jobb, men det betalte godt — to shillinger om dagen — over tre ganger mer enn hans lønn som kontrollør. I september 1390 forteller opptegnelser at han ble ranet og mulig også skadet mens han holdt på med sin forretning, og det var kort tid etter at han sluttet å arbeide for kongen. Omtrent rett etter, den 22. juni, begynte han som stedfortredende forstmester for den kongelige skogen i North Petherton i Somerset. Dette var mer en posisjon hvor vedlikehold var en viktig del av embetet, men ikke uten muligheter til skaffe seg inntekter. Det er antatt at han stoppet skrivingen av Canterbury-fortellingene mot slutten av dette tiåret.
Chaucer dør
Kort tid etter at hans velynder Rikard II ble styrtet i 1399 forsvinner Chaucer ut av de historiske opptegnelsene. Det er antatt at han døde av en ukjent grunn den 25. oktober 1400, men det er intet solid bevis for denne datoen. Kilde for datoen er en inngravering på hans gravstein, og den ble reist mer enn hundre år etter hans død. Det finnes noen fantasifulle spekulasjoner om at han ble myrdet av Rikard IIs fiender, eller til og med på ordre fra hans etterfølger Henrik IV, men det finnes ingen sikre bevis som støtter denne hypotesen, annet enn at han ikke etterlot seg et testamente og antagelsen om at han var kritisk til kirken.
Verker
Chaucers første betydelige verk, Hertuginnens bok, var en elegi (klagesang) for Blanche av Lancaster (som døde i 1369). Det er mulig at dette diktverket ble bestilt av hennes ektemann John av Gaunt ettersom denne skjenket Chaucer en annuitet på £10 den 13. juni 1374, noe som kan plassere skrivingen av dette diktet til årene mellom 1369 og 1374.
To andre tidlige verker av Chaucer var Anelida og Arcite, og Berømmelsens hus (House of Fame). Chaucer skrev mange av sine viktigste verker i en frodig periode da han arbeidet som tollkontrollør i London (1374 til 1386). Hans Fuglenes parlament (Parlement of Foules ) er i fransk tradisjon et allegorisk diktverk hvor ørnen er den aristokratiske og høviske fuglen, støttet av falken, mens de laverestående fuglene latterliggjør dem ut ifra ulike motiver.
Legenden om gode kvinner (Legend of Good Women) og Troilus og Criseyde er to andre. Spesielt det siste er et langt og fullendt dikt. Den tragiske fortellingen om den trojanske helten og hans troløse elskede var tidligere fortalt av andre middelalderforfattere, og Chaucers versjon er en fri bearbeidelse av Boccaccios Filostrato. Chaucer utmerker seg med skarp psykologi og karakterskildring hvor han gir avkall på allegoriens overfladiske lek. Mange har vurdert dette verket like høyt som hans mest kjente verk, Canterbury-fortellingene som det er antatt at han startet arbeidet på tidlig på 1380-tallet.
I Canterbury-fortellingene forflytter Chaucer sitt tema fra eventyrverden og til engelsk jord. Det er en samling av fortellinger fortalt av fiktive pilegrimer på den årlige reisen til Canterburykatedralen. Når de samles på et vertshus blir de enige om å underholde hverandre med historier, to hver på vegen til katedralen og to til på vegen tilbake. Det ville ha gitt 120 fortellinger, men selv om Chaucer skrev på verket i flere år, ble bare 24 nedtegnet av den storstilte planen.
Canterbury-fortellingene står i kontrast til annen litteratur i samme periode ved fortellingens naturalisme, mangfoldet i historiene som pilegrimene forteller og de varierte karakterfigurene som er beskjeftiget i pilegrimsreisen. Mange av historiene til pilegrimene synes å passe til deres individuelle personligheter og sosiale ståsted. Ridderen forteller en høvisk roman, abbedissen en helgenlegende, den fulle mølleren en grovkornet historie og videre slik at verket gir eksempler på de fleste av middelalderens litterære genrer.
Chaucers persongalleri ble delvis tatt fra virkeligheten: vertshusholderens navn ble tatt fra en samtidig vertshusholder i Southwark, og det har også blitt foreslått de virkelige identitetene til Enken fra Bath, Handelsmannen og Studenten. De mange jobbene som Chaucer selv hadde i middelalderens samfunn – pasje, soldat, budbringer, kammertjener, byråkrat, oppsynsmann og administrator – gjorde det mulig for ham å trekke fra egne erfaringer fra de ulike mennesker han møtte inn i fortellingen. Han kunne etterape deres talemåter og satirisere deres væremåte i det som skulle bli populærlitteratur og formdannende om de samme typer mennesker. Chaucer lar mye være usagt, såkalt understatement, og derfor er ironien bitende. Selv om flere av fortellingene er kjent fra annet hold, er det måten Chaucer forteller dem på som gjør ham til ensom engelsk svale, i et århundre hvor det litterære liv i England var tilnærmet uttørket. Han er således allment anerkjent som den første engelske forfatter av verdensformat.
Chaucers verker er stundom gruppert i først en fransk periode, deretter en italiensk periode og til slutt en engelsk periode, hvor Chaucer i tur og orden ble påvirket av det enkelte lands litteratur. Troilus og Criseyde er opplagt fra den midterste perioden, ved dens avhengighet til italiensk lyrikks former og som ikke var godt kjent i England på denne tiden, men som sannsynligvis Chaucer selv var blitt familiær med i løpet av sine hyppige reiser til utlandet. I tillegg, med dets bruk av klassiske og antikkens emner og dets utpenslede, høviske språk skiller det seg ut som et av hans mest komplette og mest velformede verk. I Troilus og Criseyde trekker Chaucer tungt fra sin kilde Giovanni Boccaccio og den latinske filosofen Boëthius fra 500-tallet. Det er likevel Fortellingene fra Canterbury, med dens lidderlige spøk og respektable figurer som ofte blir underbygget med humor, som har sementert Chaucers omdømme.