cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
David Sadler
Han begynte sin profesjonelle karriere i Manchester United i 1963, og debuterte 24. august samme år i en 3–3-kamp mot Sheffield Wednesday. Her vant han FA Youth Cup i 1964, ligaen i 1967 og Serievinnercupen i 1968. Han spilte til sammen 335 kamper for United og scora 27 mål til han forlot klubben til fordel for Preston i november 1973.
Hans lagkamerat fra Manchester United, Bobby Charlton, var nå blitt manager i Preston. Han spilte 122 kamper og scora fire mål for klubben. Han la opp på grunn av en skade i 1977. I løpet av karrieren hadde han spilt fire kamper for.
Go Soeda
Go Soeda (født 5. september 1984) er en japansk tennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde i singel.
Malcolm Anderson
Malcolm «Mal» Anderson (født 3. mars 1935 i Theodore i Queensland) er en tidligere profesjonell australsk tennisspiller.
Anderson tilhørte verdenseliten blant amatørspillerne under senere halvdelen av 1950-tallet, som best var han 1957–58 da han var nummer 2 på rankingen. Han vant fire Grand Slam-turneringer, én i single og to i double og én i mixeddouble i løpet av sin tenniskarriere.
Endre Sandvik
Endre Sandvik (født 12. juli 1956, død 31. august 2021) var en norsk medisiner. Han var prosjektdirektør i Oslo kommune fra august 2018.
Malcolm Anderson
I 1957 vant han, som første useedede spillere, US Open gjennom å beseire sin landsmann Ashley Cooper med (10-8, 7-5, 6-4) i finalen. Tidligere i samme sesong hadde han vunnet French Open i double. Han var også i singlefinalen i Australian Open både 1957 og 1958 men tapte begge gangene til Ashley Cooper og også i finalen i US Open i 1959 måtte han se seg beseiret av samme Cooper.
Endre Sandvik
Sandvik hadde sin utdannelse fra Københavns Universitet, Universitetet i Oslo og Johns Hopkins Bloomberg School of Public Health. Sandvik var kommunaldirektør i byrådsavdeling for eldre, helse og arbeid fra desember 2013 frem til august 2018.
Fra 1986 arbeidet Sandvik som assistentlege ved Aker sykehus og var etter dette også bydelsoverlege og direktør ved Oslo kommune legevakt og direktør i Helseetaten fra 2012. Året etter fikk han stillingen som kommunaldirektør.
Malcolm Anderson
Som profesjonell spillere vant han i 1973, i en alder av 37 år, doubletittelen i Australian Open sammen med John Newcombe.
Endre Sandvik
Han var spesialist i allmennmedisin og samfunnsmedisin.
Malcolm Anderson
Anderson var også med på det australske Davis Cup-laget i årene 1954, 1957–58 og 1973, han spilte 19 Davis Cup-kamper hvorav han vant 13.
Malcolm Anderson ble i 2000 opptatt i International Tennis Hall of Fame.
George Weah
Fotballkarriere
I 1995 ble han av FIFA kåret til World Player of the Year. Samme år mottok han Gullballen som første spiller utenfor Europa noensinne. Han har vunnet den afrikanske gullballen to ganger – i 1989 og 1994.
På klubbnivå har Weah blant annet spilt for de franske klubbene Monaco, Paris Saint Germain og Olympique de Marseille, AC Milan i Italia og Chelsea og Manchester City i England. Han vant den franske ligaen med PSG i 1995 og Serie A med Milan i 1996 og 1999.
Politikk
Congress for Democratic Change er Weahs parti.
Weah stilte som kandidat på nytt ved presidentvalget i 2017. I første valgomgang i oktober 2017 fikk han 38,4 % av stemmene, mot 28,8 % for sittende visepresident Joseph Boakai. De to gikk videre til andre valgomgang, som fant sted 26. desember 2017. Weah vant andre valgomgang med 61,5 % av stemmene. Han ble innsatt som president 22. januar 2018.
Hundested
Hundested var administrasjonssenter i Hundested kommune i Danmark. Etter kommunalreformen (2007) er Hundested med 8,917 innbyggere og Frederiksværk med 12,062 innbyggere de to største byene i Halsnæs kommune, som totalt har 30,824 innbyggere.
En lokal myte beretter at ''Hundested var opprinnelig et rev av stein som strakte seg ut fra Spjodsberg. Det var et yndet sted for jakt på sel, og flere danske konger, blant andre Christian 7., likte å jakte her. Men steinen ble etter hvert fjernet og brukt til å bygge flere av havnene på Øresundskysten, noe som førte til stor erosjon.'' Gamle sjøkart og andre historiske kilder motsier dette som en myte. .
Siden utviklet det seg bebyggelse her ute av aktive fiskere som søkte havn. Havnen ble utviklet etter hvert som større båter ble tatt i bruk.
Kolfjellbreen
Kolfjellbreen er en isbre på Spitsbergen, Svalbard, sørøst for Iskollbreen og sør for Stenehjembreen. Den er en ca. 2 km lang bre som går fra Hesselbergaksla (661 m) i vest, og renner østover langs nordveggen av Kolfjellet (707 m) og inn i Vassdalen like nord for Van Mijenfjorden – sørvest i Nordenskiöld Land.
Breen er oppkalt etter Kolfjellet.
Kang Song-il
Kang Song-il (født 27. juli 1994) er en nordkoreansk alpinist. Han representerte landet sitt i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, der hans beste resultat var nummer 74 i storslalåm.
Idrettskarrière
Kang deltok i fire juniorrenn i Iran i februar 2012, der han fikk en 14.-plass i super-G som beste resultat.
I Vinter-OL 2018 kom han på 74.-plass i storslalåm. Han deltok også i slalåm, men fullførte ikke dette rennet.
Storbyområdet Cagliari
Storbyområdet Cagliari (italiensk: Città Metropolitana di Cagliari) er et av de fjorten storbyområdene i Italia. Området ble vedtatt opprettet 4. februar 2016, og opprettet 1. januar 2017. Ved opprettelsen opphørte den større provinsen Cagliari å eksistere. Storbyområdet Cagliari består av 17 kommuner med byen Cagliari som senter.
Vegsundet
Vegsundet er et sund i Ålesund og Sula kommuner i Møre og Romsdal. Det skiller bygda Veibust på Sula fra Ålesund-bydelen Vegsund. Navnet kan komme av «veig» som betyr kilde eller styrkende drikke, etter en kilde på stedet.
Vegsundet er rundt en kilometer langt og 50-100 meter bredt. Det går fra Åsefjorden innerst i Borgundfjorden i vest til Flisfjorden, en sidearm av Storfjorden i øst. Lengst øst i sundet passerer Europavei 39 over Vegsundbrua, som ble åpnet i 1938. Broen fra 1938 erstattet av ny i 1976, den gamle ble revet i 1981. Den første broen var en buebro i fagverk av stål. Den var 175 meter lang og hadde en seglingshøgde 17 meter. Kjørebredden var 5 meter.
Evan Barlow
Evan Barlow (født 8. november 1985 i Strathmore i Alberta) er en canadisk tidligere profesjonell ishockeyspiller. Han spilte sist i ECHL-sluttspillet i 2013 der han vant Kelly Cup med Reading Royals.
Karriere
30. juli 2010 signerte han for den finske klubben HIFK hvor han var i en måned før han flyttet til Sverige og prøvespilte for Rögle BK. De signerte han ikke og han vendte tilbake til Finland.
Barlow fullførte 2012/13-sesongen i ECHL med Reading Royals (hans fjerde lag for sesongen), spilte fire grunnspillskamper, 15 sluttspillskamper og vant Kelly Cup 2013.
Tord Sjåreksson
Tord Sjåreksson (norrønt Þórðr Sjáreksson) var en islandsk skald fra 1000-tallet.
Tord diktet en dråpa om Torolf Skålmsson og fire av strofene har blitt bevart i kongesagene. Han diktet også et minnekvad, også en dråpa, om Olav den hellige som ble kalt for Rødadråpa (Róðadrápa), hvor bare ên strofe er blitt bevart for ettertiden. Noen få usammenhengende strofer av Tord om ulike emner er også bevart i Skaldskaparmål. Skáldatal regner Tord som en av hirdskaldene til både Eirik Håkonsson og Olav Haraldsson.
Filologen Finnur Jónsson omtaler hans diktning i positive ordelag: ''«Som digter synes Þórðr at kunne regnes til de bedre; med hensyn til omskrivningerne, deres længde og gammeldags kærnefuldhed, slutter han sig nærmere til det 10. årh.s digtere. Der råder en poetisk stemning og kraft i hans vers, som ikke findes f. ex. hos Þórarinn loftunga.»''
Inga Bjørnson
Inga Bjørnson (født 4. mars 1871 i Kristiania, nåværende Oslo, død 8. mars 1952 samme sted) var en norsk teatersjef.
Inga Bjørnson var datter av byfogd Peter Elias Bjørnson og Laura Mathilde Riiser Larsen, brordatter av dikterhøvdingen Bjørnstjerne Bjørnson og sønnedatter av presten Peder Bjørnson. Hun var søster av skuespilleren Aagot Bjørnson og kusine av admiral Hjalmar Riiser-Larsen. Hun var gift to ganger: 1892–1900 med maleren Eyolf Soot (som hun fikk datteren Ingeborg med) og 1900–1909 med skuespilleren Harald Stormoen (som hun fikk datteren Guri med).
Hun etablerte i 1920 Inga Bjørnsons barneteater, som hun ledet i mange år. Bjørnson drev også med sosialt hjelpearbeid og gjorde en stor innsats for de gamle.
Inga Bjørnsons vei i Oslo har fått navn etter henne.
Heresi
Heresi (fra gresk αἵρεσις, hairesis, «valg», «sekt») eller kjetteri er en betegnelse på tro eller meninger som avviker fra etablerte dogmer. Et annet ord som ofte brukes på norsk er vranglære. Uttrykket kommer fra en kristen sammenheng, men det kan også brukes om avvikende meninger innen andre religioner eller politiske bevegelser. Hovedtemaet i denne artikkelen er heresi i kristen sammenheng.
En heretiker, kjetter eller vranglærer er en som bedriver heresi.
Definisjon
Ordet heresi kommer fra gresk αἵρεσις, hairesis (fra αἱρέομαι, haireomai, «å velge»). Det som angis er at det dreier seg om at en gruppe eller enkeltperson har valgt å tro på noe annet enn de etablerte dogmer. Eller som den engelske leksikografen Samuel Johnson definerte det i sin engelske ordbok i 1755: «en privat mening som er annerledes fra den katolske og ortodokse kirke.»
Uttrykket ble populært i 100-tallet, da Ireneus av Lyon skrev sin Adversus haireses, Mot heresier. Han beskrev sin egen tro som ortodoks (ortho-, «rett» + doxa, «tro/tenkning»). Ordet kjetter kommer fra katarene, også kjent som albigenserne, som fulgte en lære inspirert av gnostisismen og som i en periode i middelalderen ble sett som en stor trussel mot den katolske kirke og den katolske monarken i Frankrike. Begrepet bredte seg i vesteuropeiske språk fra gammelfransk heresie eller eresie og ved dens utvidelse «sodomi»/»umoralsk», fra latinske hæresis, «tankeretninger», «filosofisk sekt». Det latinske ordet er fra greske αἵρεσις, hairesis, «å velge».
Det greske ordet ble benyttet av kristne forfattere i referanser til ulike sekter, tankeretninger og lignende i Det nye testamente: sadukeere, fariseere, og selv kristne, som opprinnelig var en ren jødisk sekt. Derav dens mening å være en «uortodoks religiøs sekt eller lære» i det latinske ordet slik som det ble brukt av kristne skribenter og forfattere på senlatin. I norske, som i engelske bibler, er det vanligvis oversatt som «sekt», eksempelvis fra to ulike steder i Apostlenes gjerninger: «Han skaper uro blant alle jøder rundt i verden og er leder for nasareersekten» eller «Men vi vil gjerne høre deg selv si hvordan du tenker. For om denne sekten vet vi i alle fall at den blir motsagt overalt.»
De fleste kjettere, eller heretikere, regner ikke sine egne meninger som kjetterske, men ser tvert imot på de etablerte dogmene som kjetterske. For eksempel ser Den katolske kirke på protestantisme som heresi, mens mange protestanter beskriver den katolske tro som vranglære. Bestemmelsen av hva som er et heresi er derfor avhengig av en persons ståsted.
Heresi skiller seg i kristent nomenklatur fra skisma ved at førstnevnte dreier seg om forskjellige i troslæren, mens sistnevnte først og fremst dreier seg om disiplinære spørsmål og spørsmålet om kirkens autoritet. Det skiller seg også på apostasi, som er et fullstendig frafall fra troen.
Kristendom
Det er i dag mindre vanlig enn før å omtale avvikende tro som heresi blant kristne. Formelt er det, som nevnt ovenfor, slik at den katolske kirke regner for eksempel protestanter som kjettere. Men det er nå vanligere at man vektlegger likhetene enn forskjellene, og man omtaler gjerne hverandre for eksempel som «atskilte søsken» i stedet.
Tidlige kristne heresier
Prosessen med å fastlegge kristne dogmer begynte med St. Paulus' skrifter i Det nye testamente. Han advarer mot falske lærere, og presiserer en rekke trosmessige læresetninger. Tidlige angrep på heresi finner man også hos Tertullian, Ireneus av Lyon, Ignatius av Antiokia og Polykarp av Smyrna. Disse tidlige teologenes verker ledet fram mot definisjonene av dogmer som ble nedfelt i den nikenske trosbekjennelse ved konsilet i Nikea i 325.
Katolsk syn på heresi
Thomas Aquinas beskrev heresi som «en form for utroskap hos mennesker som etter å ha bekjent troen på Kristus korrumperer dogmene». I katolsk kirkerett heter det at heresi automatisk fører til ekskommunikasjon. Fra kirkens synspunkt betyr dette at den som ikke ønsker å være en del av den dogmatisk definerte kirke, heller ikke får lov til å være en del av den.
På grunn av kirkens verdslige makt ble de første sekter dannet i høymiddelalderen, særlig fra ca. 1150, disse var i strid med kirkens rett til makt og eiendom og krevde apostolisk fattigdom. Straff for kjetteri kan i disse tilfeller dermed sees på som politiske oppgjør. Også deler av kirkens egne reformbevegelser kom i klammeri med paven på grunn av strid om eiendomsrett. På 1200-tallet ble kjetterbegrepet utvidet i møte med katarer. Katarene så på den materielle verden som ond, de mente at veien til frelse gikk gjennom total løsrivelse fra alt materielt, derfor var det også religiøse begrunnelser da man på 1200-tallet utvidet kjetterbegrepet i møte med katarer og også jødiske grupper.
Inkvisisjonen (fra 1184) samarbeidet normalt med verdslige myndigheter. Straffenivået varierte mye med både tid og sted, med de verste utslag på 1200-tallet, da kjetteri ble regnet som majestetsfornærmelse. Inkvisisjonens straffer var likevel ikke spesielt mye strengere enn det de var i verdslig rettspraksis, siden formålet ikke var å straffe, men å få synderen til å omvende seg.
I senere tid har forskning vist at langt de fleste som ble tiltalt ble frikjent, og man hadde også visse rettigheter til å motta advokathjelp og annet som gjorde rettssikkerheten langt bedre enn i de fleste verdslige domstoler. Like fullt ser den katolske kirke i dag på henrettelsene som en gal reaksjon, og pave Johannes Paul II har offisielt beklaget det som skjedde. Den siste henrettelsen etter dom fra den spanske Inkvisisjonen fant sted 28. juli 1826, da Cayetano Ripoll ble henrettet. Inkvisisjonen er nå avløst av Troskongregasjonen.
Protestantisk syn på heresi
Det er store forskjeller mellom de forskjellige protestantiske kirker når det gjelder forholdet til dogmer, vranglære og kjetteri. Martin Luther selv var til tider svært dogmatisk anlagt, og andre reformatorer kunne være enda strengere. Hovedbetydningen av heresi er at noen forteller usannheter om Gud. Det kan ofte være andre protestanter som blir regnet som kjettere og forskjellene i oppfatninger kan til tider føre til åpen strid. I forhold til den katolske og ortodokse tro gjelder dette særlig helgenene og nattverdssynet, som av mange protestanter regnes som kjettersk.
Jødedommen
Innen jødedommen regner de ortodokse jødene synspunkter som avviker fra tradisjonelle jødiske trosprinsipper som heretiske. Hos den jødiske historikere Josefus (1. århundre) brukes ordet heresi om tre jødiske sekter: sadukeere, fariseere og essenere. Den spesifikt jødiske termen for heresi er minim, som betyr «former»/«typer» (underforstått «former for tro»/«typer av tro»).
I Talmud er det enkelte referanser til minim, men det er få rettslige definisjoner av hvem som er kjettere og hvordan de bør behandles. I rabbinsk lære finnes det flere lover og reguleringer av forholdet mellom rettroende jøder og heretikere.
Catopyrops
Catopyrops er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).
Heresi
Islam
Islams to hovedretninger, sunni og sjia, regner hverandre som heretikere. Mange regner også mindre grupper, som sufiene, harufiene og bektashiene, som kjetterske. Sufismen regnes som en akseptabel trosretning av sunni-muslimer generelt, men fanatikere fordømmer retningen som kjettersk.
Ahmadiyya og Nation of Islam regnes av de fleste muslimer som ikke-muslimske, og de som konverterer til en av bevegelsene regnes derfor gjerne heller som apostater enn som heretikere.
Catopyrops
Utseende
Ganske små blåvinger (vingespenn ca. 25-30 millimeter) med korte stjerter på bakvingene. Hannens overside er ensfarget blåfiolett. Undersiden er gulbrun med tynne, hvite tverrstreker, dessuten en oransje flekk bakerst på bakvingen.
Heresi
Marxisme
Innen politiske retninger er det særlig marxismen som har hatt «kjetterprosesser». Spesielt gikk det hardt ut over avvikere på Stalins tid, og det kinesiske kommunistpartiet har markert seg som ytterst brutale mot avvikende holdninger, for eksempel i forbindelse med kulturrevolusjonen. Et vanlig kjennetegn ved den marxistiske holdningen til avvikere er at de regnes som frafalne, og gjerne blir omtalt som for eksempel fascister eller klassefiender.
Vokterrådet
Vokternes råd (persisk: شورای نگهبان قانون اساسی, Shora-ye Negaban-e Qanun-e Assassi) er den mest innflytelsesrike institusjonen i styringen av Iran. Rådet har to oppgaver. For det første skal det kontrollere at alle lover som vedtas av parlamentet er i samsvar med konstitusjonen og islamsk lære. Hvis Vokterrådet finner at det ikke er tilfelle har de myndighet til å legge ned veto mot loven det gjelder. Rådets andre oppgave er å vurdere kvalifikasjonene til alle kandidater som stiller til valg til parlamentet, til presidentembedet og til Ekspertforsamlingen.
Rådet består av i alt tolv medlemmer. Seks av dem er teologer utpekt av den åndelige lederen i landet, mens de seks andre er rettslærde som nomineres av Høyesterett og så eventuelt godkjennes av et flertall i parlamentet. Medlemmer velges for seks år av gangen i et tofasesystem som gjør at halve Vokterrådet kan bli skiftet ut hvert tredje år.
Ved presidentvalget i 2005 ble bare seks av mer enn tusen innmeldte kandidater godkjent av Vokterrådet. Ingen kvinnelige kandidater ble godkjent. Blant annet det har ført til at reformister i landet har forsøkt å gjøre Vokterrådet mindre mektig. Så langt har de ikke lykkes.
Catopyrops
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Assam i vest til Australia og Salomonøyene i øst, med flest arter på Ny-Guinea.
Sverige under Vinter-OL 1980
Sverige under Vinter-OL 1980. Sekstien sportsutøvere, førtini menn og tolv kvinner, fra Sverige deltok i ni sporter, aking, alpint, bobsleigh, langrenn, hurtigløp på skøyter, kunstløp, skihopping, skiskyting og ishockey under Vinter-OL 1980 i Lake Placid i USA. Sverige kom på femteplass med tre gull- og en bronsemedalje. Langrennsløperen Eva Olsson var Sveriges flaggbærer under åpningsseremonien.
Attila
Attila (født ukjent, død 453 e.Kr.), også omtalt som «Attila huneren», var herskeren av hunerne fra 434 og fram til sin død i 453. Han var den siste og mektigste herskeren av Hunerriket som strakte seg løselig fra elven Ural til elven Rhinen og fra elven Donau til Østersjøen. Riket omfattet Baltikum, store deler av Sentral-Europa herunder Tyskland og Ungarn, store deler av Russland og Lilleasia (se kart).
Til sist invaderte han Italia, herjet rundt i de nordlige provinsene, men var ikke i stand til å erobre Roma. Han planla flere hærtokt mot romerne, men døde i 453 etter sigende på sin bryllupsnatt av blodstyrtning fra nesen.
Framtoning
Det er ingen bevart redegjørelse i første person av Attilas framtoning. Det er imidlertid en mulig annenhånds beskrivelse ved den gotiske historikeren Jordanes som siterte den greske, østromerske historikeren og sendebudet til Attilas hoff, Priskos. Det antyder en person med mulige asiatiske trekk: «Kort av vesen med en brei brystkasse og et stort hode; hans øyne var små, hans skjegg tynt og stenket med grått; og han hadde en flat nese og solbrent hud, som viste tegn på hans opprinnelse.»
Etymologi
Opprinnelsen til Attilas navn er uklart. Den greske dramatikeren Menandros (død 291 f.Kr.) har benyttet betegnelsen Attila som navnet på elven Volga. . Det tyrkiske navnet på Volga var også Ätil, og det har vært foreslått at navnet kan være avledet av dette ordet. Omeljan Pritsak mener at navnet kan bety «universal hersker» på et tyrkisk språk som er beslektet med donau-bulgarsk.
Otto Maenchen-Helfen antyder en østgermansk opprinnelse og avviser en tyrkisk etymologi: «Attila er dannet fra gotisk eller gepidisk atta, «far», ved diminutiv endelse -ila.» Han finner Pritsaks etymologi «oppfinnsom, men av mange grunner uakseptabel». Imidlertid antyder han at disse navnene var «ikke de egentlige navnene til de huniske fyrstene og herrene. Hva vi har er huniske navn i germanske antrekk, modifisert for å passe gotisk tunge, eller populære gotiske etymologier, eller begge. Mikkola tenkte at Attila kunne gå tilbake til tyrkiske atlïg, «kjent»; Poucha finner det i tokhariske atär, «helt». Den første etymologien er for søkt til å bli tatt alvorlig, den andre er tøv.»
Navnet har mange varianter i moderne språk via fortellinger blant germanske folk og er en viktig andel i den norrøne Volsungesaga og Hervors saga, og i den middelhøytyske Nibelungenlied: Atle på norrønt, Etzel på tysk og i tillegg Attila/Atilla/Etele på ungarsk (alle tre benyttes, men Attila er mest vanlig), og Attila, Atilla, Atilay eller Atila på moderne tyrkisk.
ISO 3166-2:DO
ISO 3166-2:DO er Den dominikanske republikks del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Den dominikanske republikk er det definert koder for ett distrikt og 31 provinser.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er DO, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Den dominikanske republikk. Andre del er to sifre:
Endringer
Følgende endringer i Den dominikanske republikks oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Koder endra i Nyhetsbrev I-1
Merk: Det var to provinser med koden DO-EP.
Zjukovordenen
Zjukovordenen (russisk: Орден Жукова) er en russisk orden innstiftet ved dekret av 9. mai 1994 undertegnet av Russlands president Boris Jeltsin. Ordenen er oppkalt etter marskalk Georgij Zjukov (1896–1974), som ledet Den røde armé under andre verdenskrig. Ordenen har én klasse. Zjukovordenen tildeles som belønning for seierrik innsats i militæroperasjoner, herunder andre verdenskrig, men kan også tildeles militære ledere i Den russiske føderasjons væpnede styrker som utmerker seg ved innsats i krig. Ordenen har én klasse.
Den russiske føderasjons ordensvesen ble nyordnet ved president Dmitrij Medvedevs dekret av 7. september 2010 og Zjukovordenen fikk nye statutter. Zjukovordenen rangerer etter dette som nummer sju av 15 ordener i Russlands ordensvesen. Den rangerer bak Andreasordenen, Sankt Georgsordenen, Fedrelandets fortjenstorden, Aleksander Nevskij-ordenen, Suvorovordenen og Usjakovordenen, men foran Kutuzovordenen.
I tillegg til Zjukovordenen, finnes det også en medalje som bærer marskalkens navn: Zjukovmedaljen.
Insignier
Ordenstegnet for Zjukovordenen består av fire gullkantede røde skjold arrangert i korsform og med sølvstråler i korsvinklene. Midtmedaljongen er blåemaljert og bærer Georgij Zjukovs halvt høyrevendte portrett i gull. Under portrettet er det plassert eike- og laurbærblader. Over portrettet står innskriften «ГЕОРГИЙ ЖУКОВ» (Georgij Zjukov) i gullbokstaver i en bue.
Ordenstegnet ble inntil 2010 båret uten bånd, som en ordensstjerne. Fra 2010 er ordenstegnet opphengt i et bånd med tre striper i de russiske fargene hvitt, rødt og blått i midten. Båndstripen for Zjukovordenen har samme farger og er uforandret siden innstiftelse i 1994.
Tildeling
Zjukovordenen tildeles som belønning til militære kommandanter, som utmerket seg under andre verdenskrig, men kan også tildeles militære ledere i Den russiske føderasjons væpnede styrker som utmerker seg ved innsats i krig. Ordenen kan også tildeles avdelinger. Utenlandske offiserer som deltar i strid sammen med russiske styrker kan også tildeles Zjukovordenen.
De første tildelinger av ordenen fant sted i 1995. Den ble i første rekke tildelt generaler som hadde kjempet under andre verdenskrig. I årene fram til 1998 ble 100 offiserer dekorert.
Sola Fotball
Sola FK (stiftet i 1934 som Sola Turn og Idrettslag) er en fotballklubb fra Sola. Sola overrasket alle med et opprykk fra 3.divisjon i 2018 og spiller dermed i 2.divisjon i 2019. 2019 sesongen i 2. divisjon ble en tøff nøtt å knekke for Sola, og de rykket dermed ned som forventet. De er nå tilbake i 3. divisjon, men grunnet pandemien har det ikke vært seriespill i 2020 eller 2021. (April 2021)
Etter spissingen av divisjonene i 2016 så er sesongen 2019 i 2. divisjon det høyeste nivået klubben har spilt i.
Historikk
Klubben var tidligere en fotballavdeling i Sola Idrettslag (som ble stiftet Sola Turn og Idrettslag i 1934), men skiftet navn i 1947. Det var først i 1995 at idrettslaget ble delt opp og etablerte Sola Fotball og Sola Håndball.
Klubben vant Rogalandscupen i 1990 og 2013.
Klubben vant 4. divisjon i 2013, og rykket opp til 3. divisjon. I 2014 gjentok Maurice Ross sine gutter fjoråret, og vant 3.Divisjon med 11 poeng. Dermed blir det 2. Divisjon i 2015.
Kvinner
A-laget for kvinner rykket opp til 1. divisjon i 2009. Sola sitt damelag ble etter en turbulent 2011/2012 sesong nedlagt, grunnet for lite spillere.
Menn
A-laget for herrer har stort sett holdt seg i 3. divisjon; vant divisjonen i 1996 og fikk dermed tre sesonger i 2. divisjon; 1997, 1998 og 1999.
Spillerstall A-lag Herrer
Keepere: Roy Aleksander Skjæveland, Janvier Ndikumana, Ian Moore
Forsvarsspillere: Maurice Alexander Ross, Ole Theodor Berthelsen, Anders Joa, Kittinan Kaephou, Olav Lilleås, Vegard Maldal (C), Endre Heradstveit
Midtbanespillere: Tom Erik Maldal, Arild Nilsen (C), Emil Mikalsen, Joachim Boxill Knutsen, Ørjan Djup Nesvik, Jakob Storhaug, Vetle Hellestø, John Arild Folkvord
Angrepsspillere: Morten Eriksen, Lennox Kanu, Kristoffer Rasmussen, Tord Oftedal, Rune Soltvedt
2008–2010
I 2008 ble det nedrykk til 4. divisjon etter en svak sesong, som ble avsluttet med 3–7-tap borte mot. Men herrelaget rykket rett opp igjen etter 2009-sesongen, og endte på 2.-plass i 2010
2013
Sola rykket igjen opp til 3. divisjon gjennom å vinne 4 divisjon. Laget "cruiset" gjennom 4. div med kun et tap. Sola scoret over 100 mål, og den største seieren var hele 11-0 hjemme mot FC Show.
Cluedo
Cluedo er et brettspill som ble skapt av Waddington Games i 1948. Handlingen i spillet foregår på et engelsk gods hvor spillerne skal gjenkjenne mordere, mordvåpen og mordplasser. Spillet krever logisk tenkning.
Gameplay
I begynnelsen av spillet blir tre kort – en mistenkt, ett rom og ett våpen – valgt tilfeldig og lagt i en spesiell konvolutt, slik at ingen kan se de aktuelle kortene. Disse kortene representerer løsningen, og resten av kortene fordeles mellom alle spillerne. Spillere blir bedt om å anta symbolet som er nærmest dem. I eldre versjoner begynner spillet med Miss Scarlett, I moderne versjoner kaster alle spillere terningene og spilleren med den høyeste summen kan begynne spillet. Spillerne kaster terningene og beveger seg langs brettets korridor - eller gå inn på rommene som er tilgjengelige fra korridoren.
Målet med spillet er å utlede detaljene om drapet, det vil si kortene i konvolutten. Seks karakterer er tilgjengelige, seks mord-våpen og ni rom på brettet - noe som gir spillerne 324 muligheter. Så snart en spiller kommer inn i et rom, kan de komme med et forslag til detaljene, navngi en mistenkt, rommet de er i eller våpenet. For eksempel: «Jeg mistenker professor Plum, i spisestuen, med lysestaken» men spillerens forslag må inkludere rommet de befinner seg i, og dette kan aldri gjøres fra korridorene. Gjenstandene for den foreslåtte mistenkte, samt drapsvåpenet, flyttes umiddelbart inn i det aktuelle rommet - hvis de ikke allerede er til stede. Å foreslå en motstanders karakter er en legitim strategi. En spiller kan til og med foreslå seg selv som morderen.
Når en spiller kommer med et forslag, blir de andre bedt om å motbevise denne anklagen. Hvis spilleren til venstre for dem har noen av de tre navngitte kortene, må den spilleren privat vise ett (og bare ett) av kortene. Ellers fortsetter prosessen rundt bordet til enten én spiller motbeviser anklagen, eller ingen kan gjøre det. En spillers runde slutter normalt når forslaget deres er fullført. Den anklagende spilleren kan sjekke de tre kortene i konvolutten privat. Hvis de samsvarer med anklagene, viser spilleren disse kortene til alle og vinner. Hvis ikke, returnerer spilleren dem til konvolutten og kan ikke flytte eller komme med forslag / anklager for resten av spillet. I realiteten taper de spillet.
En spiller som kommer med en falsk anklage, samtidig som de blokkerer døren til et rom, må flytte inn i det aktuelle rommet slik at andre spillere kan gå inn eller ut. Hvis alle spillere, unntatt én spiller, har kommet med en feil anklage, vinner den gjenværende spilleren automatisk. Hvis en spillers forslag har bringer en karakter fra en annen spiller inn i et rom, kan den andre spilleren komme med deres eget forslag i rommet når deres tur kommer - hvis de ønsker dette. Hvis ikke, kan de flytte ut av rommet (og hvis de er i stand til å nå et annet rom) komme med et forslag der, som vanlig. I enkelte versjoner av spillet har ikke spillere lov til å komme med forslag gjentatte ganger når de forblir i det samme rommet. Hvis spilleren ønsker å komme med et nytt forslag, må de først gå en tur ut av rommet de befant seg i.
Hver spiller begynner spillet med tre til seks kort på hånden, avhengig av antall spillere. En spiller kan komme med et forslag for å finne ut hvilke kort som kan elimineres fra mistanke. Imidlertid kan det i noen tilfeller være fordelaktig for en spiller å inkludere ett av deres egne kort i et forslag. Denne teknikken kan brukes både for å tvinge en spiller til å avsløre et annet kort, samt å villede andre spillere til å tro at et spesifikt kort er mistenkelig.
Ullevaal Stadion
Stadionet ble åpnet 26. september 1926 som hjemmebane for Lyn og flere andre lokale lag. Den første fotballandskampen ble spilt der i 1927, og NFF begynte etter dette å gradvis kjøpe deler av stadionselskapet. Tilskuerrekorden stammer fra 1949, da 37,096 så Norge spille mot Danmark. Siden 1948 har Ullevaal vært arena for finalen i Norgesmesterskapet i fotball, og har også vært finalearena for EM i fotball for kvinner to ganger, i 1987 og 1997.
Stadionbygningen inneholder også hovedkontorene til mange idrettsforbund, og næringseiendom med blant annet et konferansesenter, hotell og kjøpesenter. Den har også en tilknyttet bandybane.
Bygging og tidlige år
De første forslagene om å bygge et stadion på Ullevål ble lansert av medlemmene i FK Lyn i 1917; i 1924 ble det oppnevnt et utvalg for å se på saken. Lyn hadde også vurdert å bygge stadion andre steder, blant annet på Holmenkollåsen, Hoff, Tåsen, Frogner, Berg og Marienlyst. Klubben gjorde en avtale med trikkeselskapet Akersbanerne om å kjøpe grunn som Akersbanerne hadde kjøpt under byggingen av Sognsvannsbanen. Det ble etablert et aksjeselskap med en aksjekapital på 100 000 kroner. Aker kommune kjøpte 30 % av aksjene. Alle idrettslag i Aker ble tilbudt å kjøpe inntil 10 % av aksjene hver, mens resten ble kjøpt av Lyn selv. Utgifter som overskred kapitalen, skulle betales gjennom lån og gaver. Samtidig kjøpte Lyn grunn til et treningsfelt som de ville eie selv; dette ble anslått å koste 20 000 kroner. Begge planene ble vedtatt av klubbens årsmøte den 23. mai 1924.
A/S Ullevaal Stadion ble stiftet den 27. januar 1925. Selskapet var eid 73,5 % av Lyn, 24 % av Aker kommune og 5,1 % av klubbene Ullevål, Tåsen, Nydalen og Heming. Stadionet ble bygget med en løpebane, slik at det også kunne brukes til friidrett, og hadde til å begynne med en kapasitet på rundt 35 000 tilskuere. Byggingen kostet 416 000 kroner. Stadion ble åpnet 26. september 1926 av kronprins Olav med en vennskapskamp mellom Lyn og Örgryte IS fra Sverige; Lyn vant 5–1. Stadionet ble både hjemmebane for Lyn og brukt til friidrettsmesterskap. 17. oktober 1926 ble den første cupfinalen i fotball avholdt på Ullevaal, da Odd vant 3-0 over Ørn. Den første internasjonale fotballkampen fant sted den 29. mai 1927, da tapte 0–1 mot. Stadionet ble fra 1934 tilknyttet trikkenettet i Oslo, da Sognsvannsbanen ble åpnet, og i 1938 ble en ny østre tribune (Klokkesvingen) åpnet.
I 1960 kjøpte NFF flere aksjer fra Lyn og ble majoritetseier med 50,7 %, mens Lyn satt igjen med en eierandel på 44,2 %. NFFs oppkjøp hadde sammenheng med at den planlagte utvidelsen ikke kunne motta offentlig støtte med en så sterk tilknytning til én enkelt klubb, mens staten var villig til å gi tilskudd hvis det ble kontrollert av fotballforbundet. I 1967 ble en ny tribune åpnet på sørsiden, og året etter flyttet NFF inn i kontorene på stadionet. Den første NM-finalen i NM i fotball for kvinner ble spilt på Ullevaal Stadion i 1978, men ble spilt andre steder frem til 1995. Fra og med 1995 til 2005 ble finalen igjen spilt på Ullevaal, og også i 2013 ble finalen spilt her.
Oppgradering
På begynnelsen av 1980-tallet offentliggjorde eierselskapet planer om et oppgradert stadion. Det ville øke kapasiteten til 40 000 tilskuere, hvorav 25 000 var sitteplasser og 15 000 ståplasser. I 1984 ble det lagt nytt banedekke. Det første utvidelsen var en helt ny tribune i vest, som var på én etasje og hadde kapasitet til 8 800 tilskuere, hvorav 3 800 under tak. Kostnadene ble anslått til 56 millioner kroner og ble dekket av Sogn Næringsbygg, som oppførte tribunen, men som til gjengjeld fikk 12 000 kvadratmeter grunn til å bygge næringseiendom. På grunn av høyden ble den nye tribunen møtt med protester fra naboene. Tribunen ble likevel bygd i 1985. Den 14. juni 1987 var Ullevaal vertskap for finalen i EM i fotball for kvinner 1987, der Norge slo Sverige 2–0 foran 8 408 tilskuere.
Byggingen av de to tribunene startet etter cupfinalen i november 1989. Første fase bestod av rivingen av den nordlige tribunen fra 1926 og den østlige ståtribunen fra 1938. Da de nye tribunene sto ferdige, spilte Lyn sin første hjemmekamp på Ullevaal for sesongen den 13. september 1990, etter å ha spilt det meste av sesongen i daværende andredivisjon på Voldsløkka Stadion. Byggingen omfattet også 32 000 kvadratmeter næringsareal som ble bygget under tribunene. De nye tribunene og næringsområdet kostet 350 millioner kroner, hvorav 100 millioner var for tribunene alene. Planene om en 40 millioners underjordisk squashbane ble lagt bort.
Uenighet mellom NFF og Lyn
I 1993 kom Lyn i økonomiske problemer etter opprykket til Tippeligaen i 1991. Klubben solgte derfor andelen sin på 44 % i Ullevaal til fotballforbundet for 4,4 millioner kroner i januar, for å skaffe flere frie midler. Samtidig kjøpte NFF de 5,1 % som var eid av andre klubber, noe som gjorde NFF eneeier av stadionet. I oktober ble aksjeselskapet «Lyn Fotball AS» stiftet for å ta over elitesatsingen i Lyn. Samtidig ville klubben kjøpe tilbake aksjene sine i Ullevaal Stadion.
I november 1993 ønsket Lyn å kjøpe tilbake aksjene fra NFF, men prisen var nå steget til 10 millioner kroner. Landslaget var på denne tiden veldig populært, blant annet i forbindelse med VM i fotball 1994. Dette gjorde at NFF tok høy stadionleie for landskampene, slik at de raskt kunne betale ned stadiongjelden. NFF mente det var urimelig at de subsidierte Lyn ved å ikke ha tilsvarende leieøkning for klubben, og at dette burde gjenspeiles i aksjeprisen. I mars 1994 saksøkte Lyn NFF for retten til å kjøpe aksjene for 4,4 millioner kroner. FIFAs regelverk forbød imidlertid et klubblag å saksøke fotballforbundet sitt, og saken ble derfor behandlet i fotballforbundets tvistenemnd. Tvistenemnda avgjorde saken i januar 1995 i Lyns favør.
I februar 1996 ble Lyn og NFF enige om at Lyn skulle selge aksjene tilbake til NFF for 5–6 millioner, i tillegg til at NFF skulle støtte Lyns nye treningsanlegg på Kringsjå. En måned senere trakk NFF seg fra avtalen, fordi andre norske klubber anså den som for gunstig for Lyn.
I juli 1997 var arenaen vertskap for finalen i EM i fotball for kvinner, hvor Tyskland slo Italia 2–0 foran 2 221 tilskuere.
I 1997 ble NFF og Lyn enige om å renovere og utvide stadionet med nye tribuner, som skulle øke kapasiteten til 30 000 tilskuere. Tribunen i sør skulle bli revet og en ny to-etasjes seksjon skulle bli bygget i samme stil som de nordlige og østlige tribunene. Dette ville gi tre sider med to etasjer, men med den vestlige tribunen fortsatt på én etasje. Prosjektet omfattet også riving av de fire lysmastene, og lysene ble i stedet installert i taket. Samlet kostnaden ble beregnet til 300 millioner kroner. Det skulle også bygges 44 000 kvadratmeter næringsareal bak den søndre tribunen.
Fordi offentlige tilskudd på om lag 90 millioner kroner bare kunne gis til ideelle virksomheter, ble eierskapet til stadionet delt i to. Tribunene og andre kjerneområder på arenaen forble stadionselskapets (NFF) eiendom, mens et eget selskap ble opprettet for å eie de kommersielle områdene. NFF ønsket at overskuddet fra det kommersielle selskapet skulle gå til stadionselskapet for å betale for driftskostnader, mens Lyn ville at fortjenesten skulle utbetales som utbytte til eierne slik at klubben kunne betale ned på gjeld. Ombyggingen startet i januar 1998, etter at Lyn hadde tapt en rettssak om utbyttepolitikken.
Under utbyggingen ble banen redusert fra 107 × 70 meter til 105 × 68 meter for å gjøre stadion mer intim. Gressmatta ble senket 130 centimeter slik at de ble plass til to nye stolrader. Norges idrettsforbund og andre forbund for mindre idretter flyttet samtidig kontorene til Ullevaal. Det norske Fotballmuseet ble også etablert i 1998, med 250 kvadratmeter lokaler i den søndre tribunen. Etter at utbyggingen var ferdig var kapasiteten på 25 572.
I byggeperioden i 1998 spilte Lyn og landslaget sine kamper på Bislett Stadion, som på det tidspunktet var hjemmebanen til Vålerenga.
Vålerenga
Vålerenga vurderte å flytte hjemmekampene sine til Ullevaal fra og med 1999, men valgte likevel å spille sesongen 1999 på Bislett. Oslos andre Tippeliga-lag, Skeid, vurderte også å spille på Ullevaal, men ønsket heller å beholde den mer «intime følelsen» på Voldsløkka Stadion. Før 2000-sesongen inngikk Vålerenga en treårig avtale med Ullevaal.
I 2000 kjøpte Ullevaal Stadion AS vesttribunen, inkludert næringsarealene. I mars 2001 ga NFF Lyn et lån på 12,5 millioner kroner, med Lyns eierandel på stadionet som pant. Dette gjorde det mulig for Lyn å betale gjelden til investeringsselskapet sitt. Den 4. juli 2002 kunngjorde Lyn og NFF at NFF ville gjøre en rettet emisjon på 27 millioner kroner i Ullevaal Stadion AS og samtidig heve Lyns gjeld. I bytte ble Lyns eierandel redusert til 15 %.
Den 23. oktober 2005 satte Vålerenga ny tilskuerrekord med 24,894 i en seriekamp mot Rosenborg. Den 23. mars 2007 kjøpte NFF Lyns 13,07 % eierandel for 32,5 millioner kroner, og fikk med det full kontroll på Ullevaal. Etter Lyns nedrykk fra Tippeligaen etter 2009-sesongen, flyttet klubben hjemmekampene fra Ullevaal til Bislett. Det kostet Lyn 150 000 kroner per kamp å spille på Ullevaal, mens de fikk en hel sesong på Bislett for samme pris.
Mens Eurovision Song Contest 2010 ble arrangert på Stabæks hjemmebane Telenor Arena, måtte Stabæk leie Ullevaal for å spille tre av sine hjemmekamper i april og mai 2010.
I en undersøkelse i 2012 gjennomført av Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon blant kapteinene i Tippeligaen ble Ullevaal kåret til ligaens beste stadion, med en poengsum på 4,47 på en skala fra én til fem.
I løpet av 2013 og 2014 fikk Ullevaal sin hittil siste utbygging, ved at Tribune vest, også kjent som «Bendit-svingen» ble bygget ut. Denne gangen ble kapasiteten utvidet med 2 495, slik at den samlede tilskuerkapasiteten er 27 200 sitteplasser. I tillegg til utvidelse av sitteplasser ble det samtidig også bygget en balkong i glass og 160 nye kontorplasser, og ytterligere 1750 kvadratmeter med næringsarealer.
Fasiliteter
Stadionet eies av AS Ullevaal Stadion, som er et aksjeselskap heleid av Norges Fotballforbund (NFF). Driften av stadionet utføres av datterselskapet Ullevaal Stadion Idrett AS, mens NFF-eide Ullevaal Business Class AS (UBC) er ansvarlig for drift av losjene, konferansesenteret og VIP-tjenestene. Næringsområdet i den nordre og østre tribunen, pluss det som ligger nord og øst for stadionet, eies av Oslo Pensjonskasse, etter at de kjøpte det fra DNB Livsforsikring for 1,1 milliard kroner i 2015.
Stadionet har en kapasitet på 27 200 tilskuere, hvorav 1 578 er VIP-plasser og 28 er for rullestolbrukere. Det er fire tribuner: Postbanken-tribunen i nord, VG-tribunen i vest, Hafslund-tribunen i sør og Bendit-tribunen i øst. Stadionet har 18 innganger med 46 tellere, fem VIP-innganger, ett billettkontor med tolv boder, 40 toaletter, 21 kiosker og tre akuttmottak. Stadionbygget er totalt 202 × 162 meter lang og høyden på taket er 23 meter. Lydanlegget gir 66 000 watt og flombelysningen har 164 lamper som gir totalt 1800 lux. Ullevaal Business Class har 29 losjer og 1 578 VIP-plasser direkte tilgjengelig fra losjene. I tillegg har UBC en rekke konferanserom, hvorav det største har plass til 800 personer.
Banen er 105 × 68 meter. Gresset er en kombinasjon av Lolium perenne, Poa pratensis og Poa annua, og har 3 % kunstgress sydd inn i gresset. Banen har et sprinkleranlegg og undervarme med en effekt på 750 kW som ligger 25 til 30 centimeter under banedekket.
Stadionet inneholder også 39 kvadratmeter presserom, et TV-studio, 16 kommentatorbokser og 130 kvadratmeter med arbeidsplass for journalister. Det er et eget fotografirom, en egen avdeling for fotografer på tribunen og et rom for pressekonferanse med plass for 96 personer. Alle pressefasilitetene er i sørtribunen. Det er tilsvarende anlegg i nordtribunen, slik at TV-team fra motstandernasjoner kan lage sin egen TV-produksjon. De kan dermed filme og sende med reklame fra den andre siden av banen og dermed øke sine egne reklameinntekter.
Både NFF, Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, og mange andre idrettsforbund har sine hovedkontorer på Ullevaal. På Ullevaal ligger også Fotballmuseet, som også tilbyr guidede omvisninger på arenaen. Like øst for stadionet er Bergbanen, en kommunal bandybane som brukes av Ullevål IL. NFF eier 40 000 kvadratmeter, og Vital eier 55 000 kvadratmeter næringseiendom på Ullevaal, inkludert et kjøpesenter og kontorlokaler.
På Ullevaal Stadion ligger også skolene Humanistskolen og Heltberg private gymnas Ullevaal.
Adkomst
Stadionet ligger ved siden av t-banestasjonen Ullevål stadion stasjon, og betjenes av linjene 4 og 5 (Sognsvannsbanen og T-baneringen). Stadionet er også innen ti minutters gange fra trikkeholdeplassen John Colletts plass, som ligger på Ullevål hageby-linjen, og betjenes av linje 17 og 18. I tillegg strekker motortrafikkveien Ring 3 seg langs vestsiden av stadionet, og utgjør en del av ruten for Buss 23 og 28, som begge har holdeplass langs veien: ved Blindern videregående skole vest/sørover og ved kjøpesentret øst/nordover. Buss 25 (Majorstuen – Lørenskog stasjon) har også rute forbi Ullevaal Stadion og stopper ved to holdeplasser utenfor sentret. Parkering er tilgjengelig under stadionet, men også ved Rikshospitalet, Domus Athletica og lokalene til tidligere Sogn videregående skole, som alle er innen fem minutters gange fra stadionet.
Fremtiden
I 2005 lanserte NFF planer om en ny utbygging av Ullevaal, med bytte til kunstgress, uttrekkbart tak og utbygging av den vestre tribunen, slik at den totale kapasiteten ville bli 30 500 tilskuere. Dette vil gjøre Ullevaal til en flerbruksarena, hvor det kan spilles flere kamper, samtidig som det blir mer treningstid, rom for sponsorarrangementer, flere konserter og eventuelt også andre idretter, som for eksempel skisprint.
For å gjøre det lettere å tiltrekke seg gode internasjonale lag, ville ledelsen av Ullevaal koordinere legging av kunstgress med Parken stadion i København og Råsundastadion i Stockholm, de daværende hjemmebanene til de danske og svenske fotballandslagene. Planene om kunstgress ble avvist av både Lyn og Vålerenga, som begge truet med å flytte andre steder om det ble kunstgress på Ullevaal. I 2010 brukte syv av seksten Tippeliga-stadioner kunstgress, og eksperter mente at hvis Ullevaal endrer banedekke, kan det være et dreiepunkt for andre klubber til å gjøre det samme.
Da Intility Arena sto ferdig på Valle Hovin flyttet Vålerenga fra Ullevaal. På Intility Arena har også klubben administrasjon og treningsanlegg. Dette stadionet har en tilskuerkapasistet på 17 500, med åpning for fremtidig utvidelse til 22 000. Deler av begrunnelsen for å bygge sitt eget stadion var at Vålerenga tradisjonelt er et østkantlag, mens Ullevaal ligger i Oslo vest. Vålerenga vurderte også en periode å flytte tilbake til Bislett, i det minste som en midlertidig løsning. Vålerenga startet byggingen av eget stadion i januar 2016, med antatt ferdigstillelse 1. august 2017.
NFF luftet i 2008 planer om et helt nytt, nasjonalt fotballstadion. Den nye arenaen vil være inspirert av Friends Arena i Stockholm, og ha en kapasitet på 52 000 tilskuere. Denne planen var en del av den felles norsk-svenske søknaden om EM i fotball 2016. For å finansiere et nytt stadion, ville NFF bli nødt til å selge Ullevaal. NFF mener at det å utvide Ullevaal utover 31 000 tilskuere vil være for dyrt, og at Ullevaals transportinfrastruktur ikke er robust nok til å kunne håndtere så store folkemengder.
Pakketur
En pakketur (eller chartertur) er en organisert feriereise der samme leverandør ordner med både transport og overnatting. De går ofte til sydlige og varmere strøk, og kalles da ofte for sydentur.
Pakketurer i Skandinavia
Det var den danske presten Ejlif Krogager «Tjæreborgpresten» som var først ute i Skandinavia med å arrangere pakketurer. Det 20. århundres reiseeventyr i Norden begynte i en prestegård i Allerup ved Tjæreborg, nær Esbjerg.
Pastor Krogager så mulighetene da danskene i etterkrigsårene begynte å lengtes ut i Europa. Han leide to busser, og den 8. juli 1950 kjørte de feriestemte dansker over den spanske grense med Krogager selv som reiseleder og medlemmer fra menigheten som passasjerer, Slik ble denne ferieformen innledet.
Behovet for et slikt tilbud var stort, og allerede året etter etablerte han sitt eget busselskap, Nordisk Bustrafik. De første årene var det Spania og middelhavskysten som var det primære reisemål. Etter overgang til charterfly var reisemålet de første årene Mallorca.
Frem til 1959 benyttet norske turoperatører danske og svenske flyselskaper.
I 1995 ble salg og markedsføring av pakketurer lovregulert gjennom Pakkereiseloven.
Charterfly
Da kostet en to ukers tur med hotel og mat 1500 kroner.