cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Angrepet på Danmark i 1940
Danmarks forsvar i 1940
De to divisjonene bestod av syv infanteriregimenter, to kavaleriregimenter, Den Kongelige Livgarde (kongens garde) og tre feltartilleriregimenter. Men regimentene var egentlig små administrative staber ansvarlige for opptreningen av 6600 vernepliktige hvert år, noe som innebar at regimentene var alvorlig underbemannet. I løpet av vinteren 1939–1940 ble hæren delvis mobilisert, og 9. april 1940 hadde den danske hæren i alt 15,000 mann, hvor 8000 av dem var vernepliktige.
Den danske hæren og marinen hadde mye foreldet materiell og ingen eller lite felterfaring. Den danske hæren hadde ikke vært i kamp siden 1864 da den kjempet mot Preussen og Østerrike i den andre slesvigske krig. De fleste danske soldatene var utrustet med geværet M.1889 og en sykkel, og enkelte hadde maskingeværer av typen Madsen M.1929 eller rekylgeværer av typen Madsen M.1924. Soldatenes uniformering besto for det meste av en svart kappe og stålhjelm. En av de danske soldatenes få fordeler i den korte konflikten var M.1938 Madsen 20 mm maskinkanon som viste seg å være et godt panservernvåpen. For de tyske panservognene ble møtet med dette våpenet en ubehagelig overraskelse.
Hæren hadde også noen 37 mm Bofors M.1937 panservernskanoner i besittelse. Som luftvern hadde den danske hæren luftvernskanonen 75 mm L/49 M.1932. Tre batterier var stasjonert i Sønderjylland, og klarte å treffe flere av tyskernes bombe- og jagerfly i løpet av den fire timer lange krigen mot tyskerne.
Hæren ble støttet av Hærens Flyvertropper (Hærens flyvåpen) som besto av to jagerskvadroner utrustet med 13 Gloster Gauntlet dobbeltdekkere og syv av de moderne nederlandske jagerflyene Fokker D.XXI. I tillegg til disse hadde det danske luftvåpenet 28 rekognoseringsfly og 19 skolefly. De danske luftstyrkene var stasjonert på Værløse flystasjon nær København.
Den danske marinen hadde sin opprinnelige base i København, men som følge av mobiliseringen hadde fartøyene blitt utstasjonert på forskjellige steder i landet. Marinen besto av 1500 mann og 58 fartøy (2 artilleriskip, 6 torpedobåter, 7 undervannsbåter, 3 mineleggere, 9 minesveipere, 4 inspeksjonsskip samt verksteds- og oppmålingsskip). De fleste skipene var imidlertid gamle og foreldede. De beste fartøyene var de to gamle artilleriskipene «Peder Skram» og «Niels Juel». De mest moderne var tre torpedobåter bygd i begynnelsen av 1930-årene og fire undervannsbåter. Marinen hadde sitt eget flyvåpen (Marinens Flyvevæsen) som besto av to luftflotiljer (på skvadronstørrelse), en av dem utrustet med 13 gamle Heinkel H.E.8 sjøfly med hovedbase i København og en flotilje utrustet med åtte av de eldre Hawker Nimrod Mk. II jagerflyene med base på Avnø.
Kystforsvarets forter ved København (Middelgrundsfortet, Flakfortet og Dragørfortet) var ikke krigsbemannte. På Middelgrundsfortet hadde man i begynnelsen av april 1940 gjort klar til å motta 450 nye rekrutter 9. april. Masnedøfortet ved Storstrømmen var ikke operativt og var derfor kun bemannet med en sivil fortmester og to vernepliktige.
Ved begynnelsen av andre verdenskrig i september 1939 la den tyske marinen ut minefelter i internasjonalt farvann ved inngangene til Østersjøen. I november 1939 ble den danske regjeringen fra tysk side presset til også å utlegge minefelter i dansk territorialfarvann i Øresund og i Storebælt og Lillebælt. Tyskerne mente å ha konstatert at britiske ubåter hadde passert neddykket inn i Østersjøen gjennom dansk territorialfarvann, til tross for at dette var forbudt i henhold til de danske nøytralitetsbestemmelsene. De danske minefeltene ble bevoktet av danske orlogsfartøyer og de tyske tilsvarende av tyske fartøyer. I slutten av mars 1940 begynte tyskerne å rydde gjennomganger gjennom deres egne minefelter.
Også ved innseilingen til Københavns havn var det lagt ut minefelter idet det i henhold til de danske nøytralitetsbetemmelsene ikke var tillatt fremmede krigsskip i å entre havnen. Men våren 1940 var minefeltene deaktiverte og bevoktningen inndratt på grunn av store mengder is i Øresund.
Invasjonen
Den 8. april ble det beordret allmenn alarmberedskap. Dette innebar at soldatene fikk utlevert skarp ammunisjon, forbindingspakker og identifikasjonsmerker. Hjelmer kunne tas av, mens lærtøyet kun kunne løsnes. Mannskapet kunne hvile i sengene sine, men lyset måtte ikke slukkes og dørene skulle stå åpne. Kjøretøyenes motorer skulle varmes opp med passende mellomrom. Ordren lød: «Ved direkte angrep på dansk territorium skal styrkens oppgave og kampens hensikt være en klar og utvetydig tilkjennegivelse av viljen til forsvar – uansett styrkeforholdene.»
Klokken 01:00 om morgenen 9. april fikk passasjerskipet «Hansestadt Danzig» Helsingør i sikte. Skipet hadde med seg en forsterket bataljon og hadde seilt nord om Sjælland gjennom Storebælt. En time senere seilte fergene «Mecklenburg» og «Schwerin» fra Warnemünde med de tyske troppene som skulle gå i land i Gedser. Samtidig gikk linjeskipet «Schleswig-Holstein» på grunn på Vengeancegrunden i Storebælt, mens resten av skvadronen med troppene som skulle landsettes i Korsør fortsatte sin kurs nordover. Imens i København drøftet general Leonhard Kaupischs stabssjef generalmajor Himer og ambassadør Cecil von Renthe-Fink den forestående diplomatiske aksjon.
Klokken 03:30 krysset en tysk patrulje grensen ved Nyhus sø, og gjemte seg hos en hjemmetysker (tysker boende i Danmark) i landsbyen Rønsdam. Disse soldatene skulle senere sikre Padborg stasjon før det første tyske pansertoget rullet over grensen mot nord. Imens snek en gruppe sivilkledde soldater fra Brandenburger-avdelingen seg inn i Padborg. Samtidig mottok Generalkommandoen en melding fra garnisonen i Tønder og grensegendarmeriet mellom Møllehus kro og Rens om at man kunne høre motorstøy og kommandorop sør for grensen. På grensen ved Kruså var derimot situasjonen rolig. Danskene fikk de første advarslene da Søværnskommandoen mottok en melding fra torpedobåten «Glenten» om at de hadde berget 32 tyske soldater kvelden før, etter at en tysk bukserbåt forliste i Storebælt klokken 21:20 etter en kollisjon med et annet tysk skip. Meldingen var forsinket på grunn av at den ikke kunne sendes via radio på grunn av hemmeligholdelse, og forsvarsminister Alsing Andersen og sjefen for den danske marinen, viseadmiral Rechnitzer ble vekket og informert om situasjonen.
Klokken 03:40 beordret kapteinen på inspeksjonsskipet «Ingolf» klart skip fordi de oppfattet situasjonen med stadig flere mørklagte tyske skip omkring seg som truende. Fem minutter senere fikk Den Jyske Division melding fra garnisonen i Tønder om at man kunne høre motorstøy fra Rends til Avntoft.
Klokken 03:55 observerte utkikksmannen på Middelgrundsfortet to skip (isbryteren «Stettin» og passasjerskipet «Hansestadt Danzig») på vei mot København, og alarmerte vakthavende kystløytnant. Han gav ordre om å belyse fartøyene med lyskastere og heise internasjonalt stoppsignal. Da skipene ikke reagerte ga han ordre om å avfyre varselskudd, men kanonen virket ikke, og skipene fortsatte. Samtidig ringte den tyske ambassaden i København til utenriksministeriet og bad ministeriets direktør om å meddele utenriksminister Munch at den tyske ambassadør ønsket en samtale med ham kl. 04:20.
Klokken 04:00 i Padborg overrasket tre danske grensevakter tyske soldater fra Brandenburger-avdelingen. Danskene ble skutt ned på stedet og ble de første danske tapene i invasjonen. Ti minutter senere rapporterte grensevaktene i Sæd til Tøndergarnisonen at «fire tyske soldater stod og rokket ved den danske grensebommen», og på bakgrunn av denne meldingen ble garnisonens soldater alarmert.
Wesertag
Klokken 04:15 krysset tyske tropper grensen ved Kruså, Padborg, Rens og Sæd. 170. Infanterie-Divisions hovedstyrke (Infanterie-Regiment 391 og 399) krysset grensen ved Kruså, 11. Schützenbrigade ved Padborg og Rens, og Infanterie-Regiment 401 av 170. Infanterie-Division ved Sæd. Imens gikk 3 kompanier av Infanterie-Regiment 399 i land i Snoghøj og Middelfart i nærheten av Lillebæltsbroen.
Kl. 04:20 kom ambassadør Renthe-Fink og den tyske militærattachéen til utenriksminister Munchs hjem og fortalte ministeren at han hadde beviser for at britene planla et overfall på Danmark, og at Tyskland ville beskytte Danmark mot dette. Han fortalte at tyske tropper hadde krysset grensen, og bombefly stod klare til å bombe København hvis danskene satte seg til motverge, hvorpå han gav ministeren et memorandum med tretten krav som tyskerne krevde oppfylt. Utenriksministeren protesterte mot nøytralitetskrenkelsen og sa at han måtte forelegge kravene for kongen og statsministeren før han kunne gi ambassadøren et svar. Samtidig la «Hansestadt Danzig» til kai ved Langelinie i København. Troppene om bord (en forsterket bataljon av Infanterie-Regiment 308) gikk i land og begynte fremrykningen mot Kastellet i København. En radiosender ble lastet på en ventende lastebil (med seks sivile tyskere) og fulgte troppene til Kastellet.
I Sønderjylland rykket Haderslevgarnisonen ut etter å ha blitt alarmert av Søgaardlejren. Klokken 04:25 fikk Generalkommandoen melding om at tyskerne hadde krysset grensen. Søværnskommandoen rapporterte om at tyskerne hadde gått i land i Middelfart og Nyborg. Samtidig rapporterte krigsdepartementets direktør til sjefen for Generalkommandoen, generalløytnant William W. Prior, at tyske tropper var gått i land på Fyn og bad ham komme til ministeriet.
Klokken 04:45 begynte 198. Infanterie-Divisions hovedstyrke (Infanterie-Regiment 305, 308 og 326) landgangen i Korsør. I Tønder trakk Tøndergarnisonen seg tilbake nordover samtidig med at tyskerne stod foran kaserneporten, og utenriksminister Munch anmodet Amalienborg om et møte med kongen.
Fem minutter senere tok 19 mann fra 1. deling av fodfolkspionerernes afværgekompagni, med to 20 mm Madsen maskinkanoner og et lett maskingevær, som de første danske soldatene opp kampen mot tyskerne ved Lundtoftbjerg på hovedvei 10, tre km nord for Kruså. Danskene ødela to panservogner og tre motorsykler. Da tyskerne sendte stridsvogner for å omgå den danske stillingen, trakk danskene seg tilbake nordover. En dansk soldat ble såret under kampene, og en ble drept i den etterfølgende retretten. Samtidig alarmerte Generalkommandoen Værløse flystasjon om det tyske angrepet.
Klokken 04:55 stormet tyske soldater Kastellet gjennom Sjællandsporten, og Norgesporten ble sprengt. Vakthavende offiser på Kastellet, Stenkov, ble vekket av sprengingen og alarmerte Generalkommandoen om at tyskerne var i gang med å besette Kastellet. Etter at Kastellet var blitt besatt av tyske tropper, ble radiosenderen satt opp. De fikk kontakt med 198. divisjon i Korsør, og med den tyske ambassaden i København. Samtidig ble kongen og dronningen vekket og underrettet om utenriksministerens henvendelse.
Etter å ha blitt informert om situasjonen av krigsdepartementets direktør ga generalløytnant Prior ordre om å alarmere og orientere den Sjællandske og Jyske Division og Livgarden om å være klar til kamp mot fienden. Klokken 05:15 hoppet 96 tyske fallskjermjegere (fra 4./FJR 1) fra 9 Junkers Ju 52/3m transportfly (fra 8./KGzbV 1) over Masnedø og Storstrømsbroen. De erobret Masnedøfortet og broen uten motstand. Livgardens kaserne alarmerte med telefon slottsvakten på Amalienborg at tyskerne hadde besatt Kastellet. Fem minutter senere ankom den danske statsministeren, Thorvald Stauning, Amalienborg. Ved Hokkerup nordøst for Kruså angrep tyske styrker en dansk veisperring på hovedvei 8. Styrken på 34 danske soldater klarte å ødelegge tre panservogner, én pansret personellvogn og én panservernkanon før de ble omringet og tvunget til å overgi seg. Klokken 05:25 begynte 28 Heinkel He 111 bombefly fra I/KG 4 å demonstrere sin styrke over København, hvor de også droppet flyveblader med teksten «Oprop». Samtidig hadde tyske tropper besatt Lillebæltsbroen og sikret den mot luftangrep.
Klokken 05:30 oppsto det kamphandlinger mellom danske og tyske soldater ved Abild på hovedvei 11 nord for Tønder. Danskene klarte å oppholde tyskerne lenge nok til at forsvarsstillinger av Sølsted litt lengre nord kunne ferdigstilles. Tyskerne derimot, måtte be om flystøtte bestående av tre Henschel Hs 126 angrepsfly før de kunne fortsette fremrykningen. Samtidig oppsto det kamper mellom gardister på Amalienborg og tyske soldater i Amaliegade og Bredgade. Gardisten klarte å slå det tyske angrepet tilbake, men 3 gardister ble såret i konfrontasjonen. Dette ga kongen og kronprinsen tid til å drøfte situasjonen med statsministeren, utenriksministeren og general Prior.
Samtidig gikk en marineløytnant og tolv matroser fra «Hansestadt Danzig» ombord på det danske artilleriskipet «Niels Juel» og forlangte at kanonene og andre våpen ble tømt, og at all ammunisjonen skulle låses ned. Kapteinen bøyde seg for tyskernes krav da de ikke kunne gjøre noe med overmakten.
På Værløse flystasjon gjorde de danske skvadronene seg klare til å utstasjonere sine fly på forskjellige flybaser rundt om i landet, og et rekognoseringsfly, en Fokker C.V-E med løytnant V. Godtfredsen og sekondløytnant G.F Brodersen ombord, lettet klokken 05:45. Da flyet nådde en høyde på 50 meter fløy to skvadroner av Messerschmitt Bf 110 angrepsfly fra 1./ZG 1 inn over flyplassen og skjøt rekognoseringsflyet ned. Deretter fløy de tilbake og beskjøt flyplassen flere ganger og ødela syv danske fly og påførte ytterligere 14 fly betydelige skader.
Klokken 06:00 besluttet regjeringen og kongen å kapitulere for å unngå at København ble bombet som Warszawa i 1939, og oppfordret alle danske militæravdelinger til å stoppe kamphandlingene mot tyskerne. Kampene fortsatte i to timer til før alle avdelingene mottok ordren om å legge ned våpnene. Fem minutter senere fikk den vakthavende offiseren på Amalienborg, kaptein Henningsen, ordre om å ta kontakt med tyskerne for å få stanset skytingen. Med kravet om at tyskerne ikke skulle trenge seg inn på Amalienborg, ble skytingen innstilt fra begge sider. Klokken 06:15 hoppet tyske fallskjermjegere fra 4./FJR 1 over Ålborg og besatte byens to flyplasser så snart de landet. Kort tid etter ankom 53 Junkers Ju 52/3m transportfly fra I/KGzbV 1 flyplassen med en infanteribataljon (III/IR 159), og innen en time var flyplassene klare for bruk til operasjonene i Sør-Norge.
Motstandens fortsettelse
Til tross for kongens ordre om våpenhvile fortsatte kampene i Sønderjylland. Klokken 06:30 angrep tyskerne den danske stillingen i Bjergskov nord for Søgård, og da de tyske stridsvognene brøt igjennom veisperringen ble den danske styrken raskt omringet og overgav seg. På hovedvei 11 ved Sølsted ødela danskene to panservogner og stanset midlertidig tyskernes fremrykning. Tyskerne besluttet da å sende infanteri ut på begge sider av veien for å omgå den danske maskinkanonstillingen. Fem minutter senere, ved Bredevad lyktes det danskene å stanse det tyske angrepet med en 20 mm maskinkanon ved en veisperring, og tre panservogner ble ødelagt.
Klokken 06:45 tok avdelingen, som tidligere hadde kjempet ved Lundtoftbjerg, opp kampen mot tyskerne på gaten i et veikryss sør for Åbenrå. Tyskerne hadde nå stridsvogner i spissen, og danskene klarte kun å skyte beltene av en stridsvogn og ødelegge en panservogn før de måtte starte motorsyklene sine i liggende stilling, før de klokken 07:00 trakk de seg tilbake nordover. Klokken 07:15 hadde tyskerne nådd Slagelse, Vordingborg og Åbenrå, og Bredevad-styrken trakk seg tilbake til Rødekro. Tyske tropper rykket deretter inn i Bredevad fra øst og tvang den danske styrken til overgivelse.
Halv åtte om morgenen ble den danske styrken ved Sølsted tvunget til å trekke seg tilbake da den ble angrepet av tyske Messerschmitt Bf-110 angrepsfly, og fem minutter senere ankom avdelingen som hadde kjempet mot tyskerne ved Lundtoftbjerg og Åbenrå til Haderslev. De gikk i stilling nord for kasernen.
Klokken 07:50 angrep tyske stridsvogner den danske stillingen ved Slottsmøllen i sørkanten av Haderslev. En dansk 37 mm Bofors panservernskanon ble nedkjempet etter at den hadde skutt beltene av et par tyske stridsvogner, og kampen fortsatte deretter foran en sperring av melkevogner rett bak kanonstillingen. Fem minutter senere angrep tyskerne danskenes stillinger i Bredebro på hovedvei 11, og ti minutter senere var styrken omringet og overgav seg.
Klokken 08:00 fikk Haderslev-styrken ved Slottsmøllen ordre fra Jyske Division om å innstille motstanden. Den tok deretter kontakt med den tyske divisjonsgeneralen Witte.
Da tyske stridsvogner kjørte opp gjennom Nørregade ble de beskutt av danske soldater på Haderslev kaserne. To stridsvogner ble påført skader og en motorsyklist drept. Mens tyskerne sendte forsterkinger for å nedkjempe danskene på kasernen, ble kampene stanset av en politimester etter å ha blitt informert om regjeringens beslutning om kapitulasjon. Klokken var da 08:15.
Imens fortsatte 198. Infanterie-Divisions fremrykking mot København. Selv om general Roettig dagen før hadde gjort sine offiserer oppmerksomme på den naturlige forsvarsstillingen ved Vårby bakke utenfor Slagelse, hadde ikke de danske soldatene ved garnisonen i Slagelse tid til å bemanne stillingene her. Ironisk nok hadde de danske soldatene så sent som dagen før avholdt en øvelse her. Da de tyske soldatene rykket inn i Slagelse kl. 06:45 ble de informert av en dansk løytnant at de danske soldatene hadde fått ordre om å ikke yte noen motstand. Garnisonskommandanten mottok tyskerne ved kaserneporten, mens de danske soldatene på ekserserplassen sto oppstilt til parade. Da general Roettig nådde frem noen minutter senere ga kommandanten soldatene ordre om å presentere geværer.
Deretter fortsatte Roettig langs hovedvei 1. Klokken 8:30 nådde de tyske troppene garnisonsbyen Ringsted, og klokken 9:00 nådde de garnisonsbyen Roskilde. Klokken 11:45 nådde 198. Infanterie-Division Københavns forsteder, og tyskerne hadde da tatt kontrollen over hele Danmark.
Etterspill
Til tross for de tyske troppenes lave tapstall var de overrasket over den danske motstanden. De var i særdeleshet overrasket over danskenes 20 mm maskinkanoner som ødela i alt 12 panservogner, skadet 3 stridsvogner og ødela et ukjent antall motorsykler i kampene i Sønderjylland.
I alt døde 16 danske soldater: 13 fra hæren og 7 fra marinen. 20 soldater ble såret i kamphandlingene, hvorav 21 av dem var fra hæren og 11 fra marinen.
Både kongen og regjeringen innså at fortsatt motstand var nytteløst. Trusselen om bombing av København og tyskernes bombing av Warszawa i 1939 medvirket til valget om kapitulasjon.
Tzompantli
Tzompantli er et trestativ som ble benyttet for utstilling av hodeskaller. De utstilte hodeskallene stammet fra krigsfanger og fra menneskeofringer. Tzompantli var vanlig i mesoamerikanske samfunn.
Angrepet på Danmark i 1940
Etterspill
De fleste soldatene som ble tatt til fange av tyskerne ble satt fri kort tid etter våpenhvilen.
Som et resultat av den samarbeidsvillige innstillingen fra de danske myndighetenes side, erklærte den tyske okkupasjonsmakten at Tyskland ville «respektere den danske nasjonale suvereniteten og territoriale integritet, så vel som nøytraliteten».
Okkupasjonen av Danmark ble gjennomført så raskt at mange dansker våkne 9. april uten å være klar over at den tyske okkupasjonen allerede var et faktum.
Danske tap
Under er den komplette listen over de danske falne og sårede 9. april 1940. Normalt oppgis tallet for drepte i kamp til 13, men grensegendarmeriet led imidlertid også tap 9. april. Dermed var de samlede personelltap for Danmark den 9. april 16 drepte og 20 sårede.
Falne
Hæren:
Marinens tap 9. april
Selv om at marinen ikke utøvde noen motstand mot den tyske invasjonsmakten led også de tap 9. april.
Drepte
Sårede
Tyske tap
Det har lenge vært usikkerhet omkring de tyske personelltapene i forbindelse med angrepet på Danmark. En rapport med tittelen «Kriegserfarungen mit der 2 cm MADSEN Maschinenkanone» funnet i DISAs arkiver som primært skulle dokumentere 20 mm Madsen maskinkanonens effektivitet nevner tall på 203 drepte og et ukjent antall sårede tyske soldater i forbindelse med kampene i Sønderjylland. En kritisk gjennomgang av alle kilder foretatt av oberstløytnant Hans Jürgen Jürgensen og offentliggjort i Krigshistorisk Tidsskrift i 2015 synes å vise at de faktiske tyske tapene var 2–3 drepte og 25–30 sårede.
Den nevnte DISA-rapport anses som utroverdig, men det var den danske 20 mm maskinkanonen i kombinasjon med tyskernes raske fremrykning som forårsakte de tyske tapene. Et Heinkel He 111 bombefly ble skutt ned ved Esbjerg, mens to tyske soldater blev tatt til fange av de danske soldatene. Noen få sivile ble dessuten drept eller såret.
Okkupasjon
Den 9. april innledet Tyskland en langvarig okkupasjon av Danmark. Okkupasjonen varte helt til 5. mai 1945, etter at de tyske troppene i Holland, Nordvest-Tyskland og Danmark den 4. mai hadde kapitulert til de allierte styrkene.
I motsetning til det som var tilfellet i andre besatte land i Europa, fortsatte regjeringen og de fleste offentlige danske institusjonene å fungere relativt uendret under den første delen av okkupasjonen. Den danske regjeringen forble i landet og hadde et anstrengt, men fungerende samarbeid med den tyske okkupasjonsmakten. Kong Christian X ble blant befolkningen et fremtredende nasjonalt symbol.
I 1943 valgte regjeringen å gå av etter at tyskerne hadde stilt en rekke uakseptable krav etter omfattende arbeidsnedleggelser rundt omkring i Danmark. Som følge av dette overtok den tyske okkupasjonsmakten fullstendig kontroll over Danmark, og danskenes rettigheter ble ytterligere innskrenket. Den stadig voksende danske motstandsbevegelsen ble mer aktiv, noe som førte til en strengere maktbruk av de tyske okkupasjonsstyrkene, blant annet forsøk på å pågripe danske jøder, arrestasjon og deportasjon av det danske politiet samt innføring av dødsstraff for sabotasje og angrep på okkupasjonsmakten. Mange av medlemmene av motstandsbevegelsen som ble tatt til fange av tyskerne, ble henrettet, og en del dansker mistet livet i tyske gjengjeldelsesaksjoner.
Island og Grønland
Den 10. mai 1940 seilte britiske styrker inn i havnen i Reykjavík og okkuperte Island som tilhørte Danmark. Samferdselen mellom Danmark og Grønland ble brutt og Canada vurderte å besette Grønland etter tysk okkupasjon av Danmark. Canadas planer ble stanset av USA. Lokale myndigheter på Grønland fikk fra mai 1940 bistand fra USA for å hindre tysk landgang. En amerikansk utsending ble stasjonert på Grønland og marinefartøy patruljerte kysten. Den tyske okkupasjonen av Danmark var tenkt å omfatte Grønland. Danmarks ambassadør i USA, Henrik Kauffmann, erklærte seg 9. april 1940 som uavhengig av regjeringen i det okkuperte København fordi den ble instruert av okkupasjonsmakten. Kauffmann argumenterte overfor USAs utenriksdepartement at Grønland var del av Nord-Amerika og i henhold til Monroe-doktrinen burde ikke USA tillate fremmede makter å opprette militærbaser der. USAs utenriksdepartement anerkjente Kauffmann som den eneste lovlige representant for Danmark i USA. Den danske generalkonsulen i Canada, Georg B. Holler, kuttet forbindelsen til regjeringen i København. Grønlands to guvernører, Axel Svane og Eske Brun, sa seg uavhengig av København mens krigen pågikk og søkte direkte forhandlinger med andre lands regjeringer. USA var i 1940 nøytralt, mens Canada var på alliert side.
Kauffmann inngikk på eget initiativ og uten mandat fra København (men i «kongens navn») 9. april 1941 (på ettårs dagen for okkupasjonen av hovedlandet) en avtale med USA om forsvar av Grønland mot tysk aggresjon og bruk av baser på Grønland for å beskytte det amerikanske kontinentet. Avtalen ga USA kontroll over Grønlands sikkerhet inntil trusselen mot kontinentets sikkerhet var over. Regjeringen i København protesterte mot at USA inngikk avtale med en utsendingen uten fullmakter. Regjeringen avsatte Kauffmann og erklærte ham som forræder. Etter krigen ble Kauffmann statsråd i samlingsregjeringen under Vilhelm Buhl. Danske diplomater i USA fortsatte sitt virke og samarbeidet med USA og Storbritannia samt den norske eksilregjeringen i strid med instruksen fra København. De norske værobseratørene på Jan Mayen ble trukket ut, mens den norske værstasjonen på Øst-Grønland ble opprettholdt og sendte meldinger i kode til Storbritannia via Island. Senere opprettet USA baser i henhold til avtalen med Kauffmann og meteorologisk stasjon på Grønland noe som fikk stor betydning for krigføringen. Ved slutten av krigen hadde USA fire flybaser, to marinebaser, tre radiofyr og fire værstasjoner på Grønland.
Invasjonen i populærkultur
Den 12. mars 2015 utkom filmen 9. april regissert av Roni Ezra. Filmen skildrer en dansk sykkeldeling ledet av sekondløjtnant Sand (Pilou Asbæk) i kamp mot den tyske invasjonsstyrken i Sønderjylland morgenen 9. april 1940. De fleste anmeldelsene fremhevde den filmiske kvalitet, som skapte relevans og nærvær i dette korte kapittel i dansk krigshistorie. Filmen mottok flere gode anmeldelser, blant annet Politiken (4 av 5 mulige hjerter), Jyllands-Posten (5 av 6 stjerner) og Berlingske Tidende (5 av 6 stjerner).
Litteratur
Søeborg, Flemming: ''9. april : da Danmark blev besat''. Documentas, 2005, ISBN 87-91345-25-1
Liste over sørlandsforfattere
Dette er en liste over forfattere fra Sørlandet, både de som er født og oppvokst på Sørlandet og som er eller har vært bosatt der. Landsdelen har sin egen forfatterpris, Sørlandets litteraturpris.
Musikk i middelalderen
Kunstmusikk/kirkemusikk
Kunstmusikk fra middelalderen er stort sett ensbetydende med kirkemusikk, fordi det var denne musikken som ble ansett som viktig nok til å noteres ned, etter som det var både tungvint og dyrt å notere på datidens pergament. Det var kirken og munkene som var best organisert på denne tiden, og kirken var det eneste offisielle konsertlokale. Det ser derfor i etterkant ut som om kirkemusikken var det eneste rådende. Det fantes imidlertid også en rik kultur av verdslig musikk, som ble fremført av "artister" på torg og i gater.
Framvekst av musikk-notasjon
Et viktig trekk ved det vi tenker på som klassisk musikk, er at den er notert ned på noter. Vårt moderne notasjons-system har sine røtter i kirkemusikken i middelalderen. Det ble etterhvert viktig å notere ned kirkemusikkens standardrepertoar, den gregorianske sangen, og neumene, forløperen til moderne notasjon, ble utviklet.
Modal-epoken eller Notre-Dame-epoken
I perioden 1170-1250 var Notre-Dame-kirken i Paris et viktig senter for komponert flerstemmig musikk. Viktige komponister var Leonin og Perotin. De benyttet neumer, og et rytmisk system som kalles modalnotasjon.
Ars antiqua
Perioden 1150-1300 betegnes Ars antiqua. I denne perioden vokser flere genrer fram, som motett, den polyfone cantilena, og teknikken hoquetus. Det viktigste var kanskje at den moderne måten å notere rytme på gradvis ble utviklet.
Ars nova
1300-tallet ble betegnet allerede i samtiden som Ars nova (Den nye kunst). Italia opplever en velstandsperiode, og utvikler et rikt kulturliv. I Italia betegnes epoken som Trecento. Den klassiske musikken begynner til en viss grad å løsrive seg fra kirken.
Italienske komponister:
Franske komponister:
Don Johnson
Tidlig liv og utdannelse
Johnson ble født i Flat Creek i Missouri i 1949. Hans far var bonde, mens hans mor arbeidet med skjønnhetspleie. Da han var seks år gammel, flyttet familien fra Missouri til Wichita, Kansas. Han gikk ut fra Wichita South High School i Wichita, Kansas, i 1967 og gikk videre på University of Kansas i Lawrence, Kansas.
Sent i 1960-årene var Johnson med i et psychedelic rockband ved navn Horses. Et annet medlem i bandet ble et fremtidig medlem i bandet Kingfish, som også hadde med seg Grateful Dead-gitaristen Bob Weir. Bandet utga en plate i 1969, som kom i ny-utgivelse i 2004 og 2005.
Forhold og familie
Fra han var 22 år gammel hadde Johnson et fire år langt forhold med 14 år gamle Melanie Griffith som han spilte sammen med i The Harrad Experiment. Johnson var senere gift to ganger med Griffith (en kort periode i 1976 og så fra 1989 til 1996). 29. april 1999 giftet han seg med lærerinnen Kelley Phleger.
Johnson levde sammen med Pamela Miller i en periode tidlig i 1970-årene. Fra 1981 til 1985 var han sammen med Patti D'Arbanville. Johnson hadde også et forhold med Barbra Streisand og spilte inn en singel som hadde tittelen «Till I Loved You» sent i 1980-årene sammen med henne. Ifølge Cybill Shepherds selvbiografi Cybill Disobedience (2000) hadde hun og Johnson en one-night-stand da de spilte sammen i mini-serien The Long Hot Summer (1985). Johnson hadde også et forhold med Jeanne Anderson i 1996.
Johnson har fem barn:
1970-årene
Johnson studerte drama ved American Conservatory Theater i San Francisco. Hans første store rolle var i 1969-oppsettingen i Los Angeles stage av stykket Fortune and Men's Eyes der han spilte hovedrollen Smitty. Stykket, som blant annet inneholder en svært realistisk voldtektsscene i et fengsel, sørget for masse presseomtale på grunn av den tidens tabu-belagte syn på homoseksualitet i scenekunsten. Han fortsatte å arbeide på teater, film og fjernsyn uten å virkelig bryte igjennom som skuespiller. Hans viktigste filmer i denne perioden var The Harrad Experiment (1973) og A Boy and His Dog (1975), som han vant en pris i Academy of Science Fiction, Fantasy & Horror Films i 1976.
1980-årene
Mellom sesongene av serien fikk Johnson mere berømthet gjennom flere miniserier på fjernsyn, som The Long Hot Summer i 1985.
1990- og 2000-årene
Johnson spilte senere i TV-serien fra 1996 til 2001, Nash Bridges, sammen med Cheech Marin og Jodi Lyn O'Keefe. Johnson spilte hovedrollen som "Nash Bridges", en etterforsker i San Francisco Police Department. I Nash Bridges ble Johnson igjen paret med en flott bil, denne gang en elektrisk-gul-farget 1971 Plymouth Barracuda.
I januar 2007 begynte Johnson å spille i et teateroppsetting i London West End av stykket Guys and Dolls som rollen Nathan Detroit. Den amerikanske danseren/skuespilleren Patrick Swayze hadde rollen før Johnson. Don Johnson hadde også en rolle i den norske komedien Lange flate ballær 2, regissert av Harald Zwart. Filmen hadde verdenspremiere 13. januar 2008 i Fredrikstad, og Johnson var tilstede på premieren.
Musiker
Johnson ga ut to album med popmusikk i 1980-årene, et i 1986 og et annet i 1989. Hans single Heartbeat fra det første almbumet nådde femteplass på Billboard-listen i ti uker på rad. Johnson arbeidet også med Gregg Allman og Dickie Betts fra bandet Allman Brothers. Han var med å skrive sangene «Blind Love» og «Can't Take It With You» med Dickie Betts, som var med på albumet fra 1979, Enlightened Rogues.
Andre priser
Listen under er ikke komplett, se Internet Movie Database – Don Johnson: Awards
Academy of Science Fiction, Fantasy & Horror Films, USA
Smash
Smash kan vise til:
Don Johnson
Andre priser
TV Land Awards
Filmografi
Listene under er ikke komplett, se Internet Movie Database – Don Johnson
Enevelde
Den første eneveldige konge i den vestlige statstradisjon, i juridisk forstand, var kong Frederik III av Danmark og Norge, som innførte eneveldet ved statskupp i 1660; forfatningsendringen ble deretter bekreftet gjennom Enevoldsarveregjeringsakten fra 1661 og i 1665 ytterligere formalisert og presisert i Kongeloven som er uten sidestykke i å gi Kongen ubegrenset makt. Selv under eneveldet, også i Danmark-Norge, var monarken nødt til i en viss grad å samarbeide med ulike grupper i samfunnet.
Bakgrunn og navn
Selv under eneveldet og standssamfunnet var kongen avhengig av et samarbeide med adelen, det gjaldt også for det mest typiske eksemplet på enevelde i Europa, kongeriket Danmark-Norge. Det eneste europeiske riket på denne tiden hvor monarken kan beskrives som absolutt eneveldig var Det russiske keiserdømmet.
Guddommelige rettigheter
Tidlige absolutister bygde kongens rett på å styre på guddommelig rett. Dette var tanken om eneveldet av Guds nåde. Blant disse var Jean Bodin. Tanken var at monarken kun sto til ansvar overfor Gud.
Thomas Hobbes
Hobbes hadde et mer verdslig utgangspunkt for sin teori om eneveldet. Han presenterte sine tanker i sitt politisk-filosofiske hovedverk, Leviathan. Her rettferdiggjør han staten generelt og eneveldet spesielt med utgangspunkt i overveielser omkring den såkalte naturtilstanden, det vil si den tilstanden man ville få «uten» noen overordnet myndighet. Mer presist rettferdiggjør han eksistensen av en slik myndighet ved forestillingen om en «frivillig» underordning, gjennom en samfunnskontrakt, med sikte på bedre å ivareta grunnleggende interesser, verdier og plikter.
Hobbes er ikke alene om en slik kontraktteori, men i motsetning til for eksempel John Locke, som ønsker maktdeling, går Hobbes altså inn for et enevelde. Troen på eneveldets fortrinn må imidlertid ikke blandes sammen med hans statsabsolutisme; læren om statens ubegrensede makt knyttes ikke til noen bestemt styreform, den gjelder for demokratiet og aristokratiet like mye som for monarkiet.
Det opplyste enevelde
I opplysningstida oppsto tanken om det opplyste enevelde. Blant franske filosofer ble det argumentert for at bare en opplyst monark kunne gjennomføre progressive reformer for å begrense adelen og et reaksjonært presteskap.
Eneveldet i Danmark-Norge
Eneveldet i Danmark-Norge ble innført under Frederik III i 1660 etter en serie politiske uroligheter i Danmark. Kongen tvang da det danske riksrådet til å gi opp sin rett til å velge konge. Fra kongenes side hadde det lenge vært argumentert med at Norge var deres arverike, og at det danske riksrådet ikke hadde rett til å velge konge for Norges del. Det var imidlertid mange i det danske riksrådet som nektet for dette og tok frem Christian III av Danmark og Norge håndfestning fra 1536 der Norge ble omtalt som en del av det danske riket, men det var ikke uvanlig at dansk-norske konger ikke fulgte sine håndfestninger, og denne håndfestningen var ingen unntak. En av kongens argument for at Norge var hans personlige arvekongedømme var Bergenstraktaten fra 1450. 1660 falt det danske stendermøtet til fote og overlot til kongen å skape en ny konstitusjon. Kongen valgte eneveldet i en erklæring av 10. januar 1661, som de ledende menn Danmark måtte undertegne. Den 7. august 1661 underskrev representantene for de norske stendene en tilsvarende erklæring. Eneveldet besto for Norges vedkommende inntil 17. mai 1814.
I Danmark besto eneveldet inntil det opphørte ved en fredelig revolusjon i 1848 etter Christian VIIIs død.
Eksterne lenker
Monarchie
Peter Fredrik Broch
Peter Fredrik Broch (født 1814, død 1894) var en norsk prest og politiker.
Shannon Bahrke
Shannon Bahrke (født 7. november 1980 i Reno, Nevada) er en amerikansk freestyler. Hun ble amerikansk mester i parallell kulekjøring i 2009. Hun tok sølv i OL i Salt Lake City i 2002.
Musikk i renessansen
Renessansemusikk er europeisk klassisk musikk skrevet i perioden 1400–1600. Renessansen som musikkhistorisk periode faller ikke nøyaktig sammen med periodene i andre deler av kulturhistorien. Til forskjell fra andre renessansekunstarter, oppsto renessansemusikken ikke i Italia, men i Nord-Europa – i det nordlige Frankrike, Nederland og Belgia.
Den fransk-flamske skolen
Den flamske skolen var sterkt preget av polyfoni.
Den romerske skolen
På 1500-tallet ble Trientkonsilet opprettet for å legge en kirkepolitisk strategi for den katolske motreformasjonen. Blant annet skulle kirkemusikken renses for alle verdslige elementer. Musikkinstrumenter ble forbudt, og bruken av polyfoni skulle minskes betraktelig. Formålet var å få tekstene i fokus.
Den venetianske skolen
Komponistene Andrea og Giovanni Gabrieli som virket i Markuskirken i Venezia utviklet på slutten av 1500-tallet en ny stil. Særlig karakteristisk var flerkor-teknikken.
Magnetic Island
Magnetic Island er en 52 km² stor øy utenfor Australia. Øya har ca. 2 000 fastboende innbyggere.
Tysnes (avis)
Tysnes er ei avis som blir utgitt i Tysnes i Vestland. Avisa ble stiftet i 1953, og kommer ut hver torsdag. Ansvarlig redaktør og daglig leder er Ole Skaten.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
Golemens øye
Golemens øye er andre bok i Bartimeus-trilogien av den britiske forfatteren Jonathan Stroud, utgitt 2005.
Bakgrunn
I likhet med resten av Bartimaeus-trilogien, er «The Golem's Eye» satt til London i en alternativ historie der magi er vanlig, og magikere er en akseptert del av samfunnet. De aller fleste makt-posisjoner blir også holdt av magikere. De utgjør regjeringen, og vanlige innbyggere (uten magi) blir behandlet som mindreverdige. Hovedpersonen heter Nathaniel, en tryllekunstner som arbeider for regjeringen i innenriksdepartementet. Hans uvillige partner er den kloke ånden Bartimaeus. Sammen legger de ut på et oppdrag for å oppdage hemmelighetene bak allmuens motstand mot magi, og det mystiske udyret som forfølger London. Udyret blir etter hvert avslørt for å være en usårbar leir-golem skapt av en gruppe magikere, i et forsøk på å diskreditere og undergrave den britiske regjeringen.
Handlingsreferat
To år etter hendelsene i den første romanen, er Nathaniel (alias John Mandrake) ansatt i Londons innenriksdepartement, og jobber for å eliminere anti-magisk motstand. Under press fra sine overordnede tilkaller Nathaniel sin tidligere tjener, en djinn ved navn Bartimaeus. Selv om han er rasende over at Nathaniel har brutt avtalen deres – etter å ha sverget å aldri tilkalle ham igjen, til gjengjeld for at djinnen aldri skal røpe Nathaniels fødselsnavn – samtykker Bartimaeus til seks ukers tjeneste, i bytte mot han aldr skal bli sendt til den pågående nord-amerikanske krigen.
I mellomtiden blir de ikke-magiske innbyggerne Kitty Jones og Jakob Hyrnek angrepet av en tryllekunstner, og Jakob får omfattende brann-skader som resultat. Men Kitty er uskadd, og viser en naturlig motstandskraft mot magi. Kitty blir deretter oppsøkt av Mr. Pennyfeather, hvis kone ble drept etter å ha avvist en tryllekunstners romantiske tilnærmelser. Overbevist om å hjelpe til med å undergrave tryllekunstnere og deres urettferdige styre, slutter Kitty seg til motstandsbevegelsen og gjennomfører flere mindre angrep og tyverier. Men under et nattlig ran blir Kitty vitne til en enorm skapning som marsjerer gjennom en gate full av tryllekunstner-eide virksomheter, og etterlater enorme skader i kjølvannet. I tillegg blir flere politi-betjenter drept.
Politiet tror at motstandsbevegelsen var ansvarlig for dette angrepet, og begynner å slå kraftig ned på all mostand over hele London. Når han undersøker angrepet, gjenforenes Bartimaeus med ånden Queezle, som har oppdaget at skapningen også kan ødelegge Spirits. Men skapningen dukker opp igjen, og Queezle blir drept. Bartimaeus må kjempe mot skapningen på British Museum, men blir slått bevisstløs - og den slipper unna. På et møte med høytstående magikere avslører Bartimaeus at denne skapningen faktisk er en golem. Politimester Henry Duvall insisterer på at motstandsbevegelsen er ansvarlig for alle disse problemene, og forsøker å overbevise statsministeren at politiet burde få utvidede fullmakter.
Mr. Pennyfeather organiserer et siste vågalt raid på graven til William Gladstone, men løslater uforvarende Honorius, en mektig Afrit. Fanget inne i Gladstones bein og drevet til galskap, dreper Honorius gravrøverne. Nathaniel og Bartimaeus blir deretter sendt til Praha, hvor den sist kjente golem dukket opp for over et århundre siden. De oppdager Kavka, magikeren som skapte golemen ved hjelp av en høytstående dobbeltagent innenfor den britiske regjeringen. Nathaniel lover Kavka, hvis barn blir holdt fanget i et britisk fengsel, at familien hans skal bli løslatt hvis han hjelper til med å avsløre forræderen i regjeringen.
En skjeggete leiesoldat – som Nathaniel og Bartimaeus møtte tidligere – ankommer, og krever et fortryllet pergament for å animere Golemen. Men i den påfølgende kampen blir dette pergamentet ødelagt, og etterlater ingen bevis for golemen. Nathaniel vender tilbake, hvor han finner hele London i panikk på grunn av Honorius. Nathaniel oppdager også at Kitty er involvert i motstandsbevegelsen, men hun unngår ham. Bartimeus tvinger Honorius inn i Themsen, og beseirer ham tilsynelatende. Magikeren Quentin Makepeace møter Nathaniel i hemmelighet med informasjon om motstandsbevegelsen. Bartimaeus fanger Jakob for å lokke frem Kitty, men hun blir angrepet av politiets varulver. Nathaniel sender Bartimaeus til Kittys unnsetning, og blir arrestert. Forlatt av sine overordnede gjør Nathaniel en desperat appell til den britiske statsministeren
Трилогия Бартимеуса
Lars Moa
Han er utdannet lærer med videreutdanning i engelsk og nordisk, og var lærer i ungdomsskolen fra 1970. Moa satt i styret i Ole Vig-fondet, som deler ut Ole Vig-prisen, fra 1992 til 2014, og var styrets leder fra 1999.
Moa har gjendiktet/oversatt bøker fra færøysk til nynorsk siden 2003, både barnebøker, diktsamlinger, skuespill og romaner. Han mottok utmerkelsen Målblomen fra Noregs Mållag i 2007 for sitt arbeid med å gjøre færøysk litteratur mer kjent i Norge, spesielt gjennom forfatteren Jóanes Nielsen. For dette arbeidet ble han også nominert til Kritikerprisen for beste oversettelse av Norsk kritikerlag i 2008, og til Bastianprisen for beste oversettelse i 2014. I 2011 ble han tildelt Sokneprest Alfred Andersson-Ryssts pris for sin innsats for norsk-færøysk samarbeid, og i 2020 Trøndersk målpris av Trønderlaget. I 2022 ble han tildelt Karel Čapek-medaljen for sin innsats som oversetter av færøysk litteratur til norsk av den internasjonale oversetterføderasjonen FIT.
Peter Frederik Broch
Han ble student i 1897 og tok eksamen på Krigsskolen i 1900. Samme år ble han premierløytnant og i 1913 ble han rittmester. Han var sjef for skoleeskadronen fra 1929 til 1931 og ble major i kavaleriet i 1932. Han studerte ved det franske generalstabsakademi fra 1919 til 1921.
Broch ble knyttet til hoffet i 1931, da han ble utnevnt til 2. hoffmarskalk. I 1945 ble han hoffsjef og tjenstgjørende hoffmarskalk.
Han var formann i Kavaleriklubben og generalsekretær i Norges Forsvarsforening i flere år. Han ble i 1945 utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden.
Han var sønn av rittmester Henrik Andreas Broch og Elisabeth Bergendahl, og var gift med Elisabeth Rustad, datter av hoffsjef Fritz Rustad og Marie Magdalene Schou. Deres sønn var ambassadør Henrik Andreas Broch.
Vaksdal Posten
VaksdalPosten er en ukesavis som dekker Vaksdal og Modalen kommuner i Vestland.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
Vestavind
Vestavind har flere betydninger:
1959 Karbyshev
1959 Karbyshev er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Vesta. Den ble oppdaget 14. juli 1972 av Lyudmila Vasil'evna Zhuravleva ved Krim-observatoriet i Nauchnij.
Sydvesten
Sydvesten er en avis som blir utgitt i Bergen i Vestland. Den er lokalavis for bydelene Laksevåg og Fyllingsdalen. Avisen het opprinnelig, da den ble etablert i 1994, «Lokalavisen for Fyllingsdalen og Bønes». I mars 2002 utvidet en dekningsområdet med å inkludere Laksevåg bydel. Fra 25. januar 2013 til den gikk inn i august 2015 dekket avisen Lyderhorn Laksevåg. Nå dekker Sydvesten igjen både Fyllingsdalen og Laksevåg.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser. Tall for 2021 og 2022 gjelder 2. halvår.
Straume naturreservat
Straume naturreservat ligger ved Straume i Bø kommune i Nordland. Naturreservatet omfatter Førevatnet, Saltvatnet og gruntvannsområdet Skjørisen. Området har et areal på 1 660 dekar, hvorav 260 dekar landareal. Området er vernet for å bevare de mest sentrale deler av et viktig våtmarksområde med naturlig tilhørende vegetasjon og dyreliv, særlig av hensyn til den rike og spesielle fuglefaunaen.
Harry Potter og Halvblodsprinsen (film)
Harry Potter og Halvblodsprinsen er en britisk film basert på J.K. Rowlings sjette bok i Harry Potter-serien, Harry Potter og Halvblodsprinsen.
Handling
Lord Voldemort strammer grepet om både trollmanns-samfunnet og de u-magiske gompene: Dødseterne hans kidnapper tryllestav-makeren Olivander, og ødelegger London Millennium Bridge. Lucius Malfoy sitter fremdeles fengslet i Azkaban, og Voldemort sønnen han Draco Malfoy til å utføre et hemmelig oppdrag innenfor Galtvorts murer. Dracos mor, Narcissa Malfang, og tante Bellatrix Lestrange oppsøker Severus Snape - som påstår at han er en muldvarp innenfor Føniksordenen på vegne av Voldemort. Snape avgir et ubrytelig løfte med Narcissa, for å beskytte Draco og oppfylle Dracos oppgaver hvis han mislykkes. Harry Potter reiser sammen med Albus Humlesnurr for å overtale den tidligere Galtvort-professoren Horace Slughorn til å returnere til Galtvort. Deretter gjenforenes Harry med sine beste venner Ronald Weasley og Hermine Grang. I Diagonallmenningen legger de merke til Draco og Narcissa Malfoy, og følger dem. Mor og sønn møter en gruppe Dødsetere, inkludert varulven Fenrir.
Harry begynner å mistenke at Draco har begynt som dødseter, men Ron og Hermine er mer skeptiske. På Galtvort-ekspressen sniker Harry seg inn i Smyagrd-vognen iført sin usynlighetskappe for å spionere på Malfang. Men dette blir oppdaget og han våder Harry, og etterlater ham på toget. Men Luna oppdager ham, og hjelper ham ut av toget før toget skal reise sin vei. Harry oppdager at hans brukte lærebok er fylt med nyttige notater og trollformler skrevet av noen som kaller seg Halvblodsprinsen. Ved å bruke disse tipsene utmerker Harry seg i klassen, noe som irriterer Hermine og imponerer Professor Slughorn. Ron blir med på Griffing sitt Rumpeldunk-lag som målvakt. Han begynner også et forhold med Lavender Brown, noe som opprører Hermine. Harry tilbringer juleferien sammen med Weasley-familien. På Galtvort etter jul ber rektor Humlesnurr ham om å få tak i Professor Slughorns minner om en ung Voldemort. Slughorn har tidligere nektet å gi ham nøyaktige minner fra disse hendelsene.