cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Obeliskskipet
«Luxor»
Forstevnen på prammen som var vendt mot land, ble saget av og løftet så sleden med obelisken ved hjelp av gangspill kunne føres inn i lasterommet. Etterpå ble forstevnen satt på fartøyet som med stor møye ble ført nedover floden fram til havet. For å kunne passere den grunne elvemunningen med lasten ombord ble to massive treprammer, såkalte «kameler» forbundet med skipet for å løfte det og fordele vekten på vannet. Bruk av «kameler» har vært kjent i flere århundrer fra meget grunne havnesteder som i Nederland.
Rørholtfjorden
9000 år gammelt sjøvann
Rørholtfjorden er en meromiktisk innsjø, det vil si at det nederste vannlaget er stillestående. I dette tilfellet består det av gammelt sjøvann, antakelig fra landhevinga etter siste istid for 8–9 000 år siden. Skillet går ved om lag 136 meter (1989), men saltvannet forsvinner gradvis.
Andre meromiktiske innsjøer med gammelt sjøvann i Norge er Kilevann, Tronstadvatn, Salvatnet, Botnvatnet, Rørhopvatnet og Strandvatnet.
Obeliskskipet
«Luxor»
Ferden fra Luxor til Alexandria var overstått den 25. januar 1833, men «Luxor» måtte vente på et bukserfartøy fram til den 1. april det samme året. Dampkorvetten «Sphinx» tok prammen under slep og førte den fra den ene havn til den andre under store vansker, man nådde først Toulon den 10. mai, deretter dro man videre til Gibraltar og Le Havre i løpet av sommeren. «Luxor» kom til munningen av Seinen den 14. september.
Historiska museet
Museet ble etablert i 1934. Dets samlinger var tidligere en del av Nationalmuseum, som i dag er et rent kunstmuseum. For å avhjelpe museets mangeårige trange lokaler, ble det i 1929 foreslått at en tomt ved Storgatan kunne være egnet for en fremtidig Statens historiska museum. En arkitektkonkurranse i 1930 ble gjennomført uten en vinner, men Romare og Scherman fikk andrepris, og oppdraget med å videreutvikle sitt forslag i samarbeid med byggherren, Riksantikvarieämbetet.
Obeliskskipet
«Luxor»
Bestemmelsesstedet for obelisken, havnen utenfor Place de la Concorde i Paris, ble nådd den 23. desember 1833. Ekspedisjonen hadde tatt to og et halvt år, teknisk sett var transporten meget krevende. Tre år senere, 25. oktober 1836, ble obelisken reist på Concordeplassen.
«Cleopatra»
Historien om «Kleopatras nål» begynte allerede rundt 1468 f.Kr, da kong Thutmosis III (1479-1426 f.Kr) hadde reist et par obelisker lagd av rød granitt i Heliopolis, som var omtrent 21 meter høye med en vekt på 224 tonn. To århundrer senere ble inskripsjoner om militære begivenheter hogd inn i obeliskene av Ramses II (1279-1213 f.Kr) fra hans kriger, deriblant det kjente slaget ved Kadesj. Obeliskene ble flyttet til Alexandria og satt opp i den romerske bydelen Caesareum av den romerske keiseren Augustus i 12 f.Kr. Disse var oppført mot et tempel som tidligere var bygd av Kleopatra til ære for Marcus Antonius. Der sto disse to obeliskene i mange hundre år, fram til den arabiske historikeren Abd-el-latif (1162-1231 e.Kr) så disse under sitt besøk i Alexandria. Han var meget sterkt interessert i det gamle Egypt fra oldtiden, og er en av de første pionerene innenfor arkeologi i historien.
Det er fra Abd-el-latif, som også var kjent som Abdallatif eller «al-Baghdadi», vi har noen av de første egyptologiske nedskrivelser, som blant annet gav obeliskene den vage betegnelsen «faraos nåler». Etter dette tidspunktet, muligens under det store jordskjelvet i året 1301, som ødela store deler av bymuren, falt den ene obelisken ned og ble liggende på bakken, hvor den senere ble dekket med sand og jord. Denne obelisken ble oppdaget og utgravd av de britiske soldatene som hadde gått på land for å ødelegge det franske ekspedisjonskorpset Napoleon måtte forlate for å redde Frankrike. Dermed ble navnet «Cleopatra’s needle» tatt i bruk om denne obelisken som var oppdaget.
Etter seirene under slaget ved Alexandria den 21. mars 1801 og beleiringen av Alexandra fram til 2. september 1801 som hadde tvunget den franske hæren til overgivelse, ønsket britene å ta med seg den oppdagede obelisken som et monument over sine seire i Egypt. En av de erobrede franske fregattene, «El Corso», var kjøpt og gjort i stand for frakt av den store obelisken som skulle trekkes inn på en slede gjennom akterskipet. Fregatten fikk en stor og massiv plattform av tømmerstokker for å kunne tåle vekten av obelisken ovenpå kjølen. Men den britiske regjeringen gav ordre om å stoppe arbeidet gjennom sin øverstkommanderende i Middelhavet.
Etter å ha fått obelisken som gave skjenket av den egyptiske herskeren Muhammed Ali i 1819, var britene opptatt av spørsmålet om hvordan transporten til London skulle skje, men ofte strandet forslag og planer i møte med spørsmålet om utgiftene. Underlig nok ville ikke regjeringene gjennom tiårene finansiere transporten til et land med sterk egyptomani, så en britisk forretningsmann skaffet fram den da betydelige sum på 10 000 pund i 1877 som privat initiativ til transportprosjektet.
Transportprosjektet ble startet av general Alexander, William James Erasmus Wilson og ingeniøren John Dixon med en kontrakt om hvordan man kunne bygge en farkost for 7000 pund. Farkosten representerte et meget imponerende stykke ingeniørkunst fra slutten på 1800-tallet ved å være en slags krysning mellom en lekter og en sylinder som skulle bukseres over åpent hav med den tunge lasten. Det var et merkelig fartøy konstruert av vanntette jernplater i sylindriske form med loddrette og skarpe ender, delt i ti skotter og skulle være minst 93 fot (28 meter) langt og 15 fot (4,9 meter) i diameter.
Den 21. september 1877 dro en skonnertrigget damper, S/S «Olga», ført av kaptein Booth, ut på havet med «Cleopatra» på slep fra byen Alexandria med en besetning på ni menn ombord, inkludert kaptein Henry Carter. Lekteren hadde fått 20 tonn ballast av jern slik at deplasementet medregnet obelisken kom på 270 tonn. Seilasen gjennom Middelhavet var preget av rolig vær, men allerede da hadde «Cleopatra» store problemer. Den var meget vanskelige å slepe ettersom den viste seg umulig å styre selv med hjelp av bukserfartøyet. Men hellet var med Booth og Carter som bare hadde rolige og stille vær både på Middelhavet og Atlanterhavet.
Først utover i Biscayabukten begynte det å blåse opp, og sjøen ble etter hvert røffere med bølger som brøt seg over lekteren som dermed kom ut av kontroll. Det var den 14. oktober 1877 katastrofen skjedde, det kom storm som veltet «Cleopatra» over på siden i grov sjø. Ballasten hadde forskjøvet seg, og Carter hadde besluttet å forlate skipet. Men redningsbåten ble knust mellom bølgene og skipssiden, og da Booth skulle sende over en båt til dem, kantret den og forsvant i bølgene sammen med seks mann. Etter den stormfulle natten klarte Booth å berge alle mennene fra «Cleopatra», etter å ha ført sitt skip ved siden av lekteren. Men «Cleopatra» forsvant i bølgene.
Fire dager senere observerte flere spanske fiskebåter den etterlatte lekteren i fri drift, og den skotske damperen S/S «Fitzmaurice» fra Glasgow tok den på slep til den spanske byen Ferrol senere på dagen. Booth og Carter var i den tro at «Cleopatra» hadde sunket, og hadde dratt videre til Falmouth. Rederiet forlangte 5000 pund i belønning for å ha berget lekteren, men til slutt gikk man med på et krav på 2000 pund etter Admiralitetsrettens inngripen.
Den største og sterkeste slepebåten i Storbritannia, S/S «Anglia», en hjuldamper på 257 tonn deplasement dro til Ferrol for å hente «Cleopatra». Kaptein David Glue tok lekteren på slep og dro ut i havet den 16. januar 1878. Ferden til Thames foregikk uten problemer for Glue, som kunne seile fram til Gravesend den 21. januar, bare få dager senere. Ankomsten ble bivånet av skolebarn i byen som hadde skolefri. Disse sammen med store deler av byen så slepebåten med «Cleopatra» i slep.
Senere på året, den 12. september, ble obelisken reist på sin pidestall på Victoria Embankment i London. Den dag i dag står Kleopatras nål utenfor hjertet av storbyen mot elven Thames.
Den Norske Nobelkomite
Direktør for Det Norske Nobelinstitutt fungerer som komitéens sekretær, og siden 2015 har dette vært Olav Njølstad.
Komitéen skal være helt uavhengig og skal ikke ta imot instrukser eller pålegg fra noe hold i forbindelse med bedømmelse av prisforslagene. Ingen drøftelser i forbindelse med valget av kandidater til Nobels fredspris skal omtales av Nobelkomiteen. Komitéen har alle sine møter i et spesielt møterom i Nobelinstituttet. Veggene i dette rommet er dekorert med portretter av personlige fredsprisvinnere og logoer til samtlige organisasjoner som er tildelt Nobels fredspris.
Pushwagner (film)
Pushwagner er en norsk dokumentarfilm om kunstneren Hariton Pushwagner (Terje Brofos) som hadde premiere 2. september 2011. Filmen hadde et samlet besøkstall på norske kinoer på 14,688. Filmen er vist på festivaler som blant annet Hot Docs i Toronto, Copenhagen Docs og Nordox i Kina. Filmen hadde fire Amanda-nominasjoner inkludert en for årets film. Den vant for spesialeffekter.
Den Norske Nobelkomite
Komiteens medlemmer
Medlemmene velges av Stortinget for en seks-årsperiode. Tre varamedlemmer velges for en tre-årsperiode, med mulighet for gjenvalg.
Tidligere kunne regjeringsmedlemmer også være medlemmer av komitéen. I periodene 1898–1902 (Johannes Steen), 1907–1908 (Jørgen Løvland) og 1925–1926, 1928–1931 og 1933–1935 (Johan Ludwig Mowinckel) var disse også sittende statsminister samtidig som medlem av Nobelkomiteen. Stortinget bestemte 24. juni 1937 at regjeringsmedlemmer ikke kan være medlem av Nobelkomiteen. Fra 1978 ble det praksis at stortingsrepresentanter ikke velges inn i komitéen.
Ledere
• 1897–1900: Komiteen konstituerte seg 12. september 1900.
• 1900–1901: Bernhard Getz (avgikk ved døden 1. november 1901)
• 1901–1922: Jørgen Løvland (avgikk ved døden 21. august 1922)
• 1922–1922: Hans Jacob Horst (21. august 1922. – 2. oktober 1922)
• 1922–1941: Fredrik Stang (avgikk ved døden 15. november 1941)
• 1941–1942: Gunnar Jahn (15. november 1941 – 31. desember 1942)
Hieronymusdagen
Hieronymusdagen eller Den internasjonale oversetterdagen eller Verdensdagen for oversettelse (fr. Journée mondiale de la traduction, eng. International Translation Day) er en internasjonal dag for oversetteryrket. Dagen markeres i slutten av september, og har fått navn etter Hieronymus, oversetternes skytshelgen. Internasjonalt er dagen fastsatt til 30. september, Hieronymus' dødsdato (år 420). Feiringen har blitt institusjonalisert av det internasjonale oversetterføderasjonen (FIT-ITF) siden 1991.
Den Norske Nobelkomite
Ledere
• 1943–1943: Gunnar Jahn (fungerende)
• 1944–1945: Ingen
• 1945–1966: Gunnar Jahn
• 1967–1967: Nils Langhelle (avgikk ved døden 28. august 1967)
• 1967–1967: Bernt Ingvaldsen (28. august 1967-31. desember 1967)
• 1968–1978: Aase Lionæs
• 1979–1981: John Sanness
• 1990–1990: Gidske Anderson
• 1991–1999: Francis Sejersted
• 2000–2002: Gunnar Berge
• 2003–2008: Ole Danbolt Mjøs
• 2009–2015: Thorbjørn Jagland
• 2015–2017: Kaci Kullmann Five (avgikk ved døden 19. februar 2017)
• 2017– d.d.: Berit Reiss-Andersen
Sekretærer
• 1901–1909: Christian Lous Lange
• 1910–1946: Ragnvald Moe
• 1946–1973: August Julius Casse Schou
• 1974–1977: Tim Greve
• 1978–1989: Jakob Sverdrup
• 1990–2014: Geir Lundestad
• 2015–d.d: Olav Njølstad
I populærkulturen
I Klassekampens tegneserie Nobelkomiteen, som er politisk satire, er tidligere leder Thorbjørn Jagland «en åpenbar inspirasjonskilde til karakteren Torleif Stueland».
Den lille havfrue
Den lille havfrue eller Den lille havfruen er tittelen på og hovedpersonen i et eventyr skrevet av den danske dikteren H.C. Andersen. Eventyret handler om en havfrue som forelsker seg i et menneske, men som dør i forsøket på å vinne hans kjærlighet. Historien ble første gang utgitt som Den lille Havfrue i 1837 og har siden blitt oversatt til en lang rekke språk og kommet i en mengde versjoner.
Handling
Den lille Havfrue er et romantisk eventyr fortalt i et muntlig språk med rike beskrivelser og sammenlikninger. Hovedpersonen er en liten havfrue som lever på havets bunn som den yngste av havkongens seks døtre. Som 15-åring får hun svømme opp til overflaten og der forelsker hun seg i en vakker prins som seiler forbi. Skipet med prinsen forliser i en storm, og havfruen redder ham fra å drukne. Den lille havfruen selger så sin stemme, «den skjønneste stemmen av alle stemmer på jorden og i havet», for å få «de nydeligste små, hvite ben,en liten pike kunne ha» istedenfor fiskehalen sin. Bare slik kunne hun gifte seg med prinsen og dermed få en udødelig sjel. Betingelsen for udødelighet er imidlertid prinsens kjærlighet, men han velger en annen, og da havfruen på hans bryllupsnatt får vite at den eneste måten å redde seg selv på er å drepe ham, velger hun istedet sin egen død. Havfruen styrter seg i bølgene og blir forvandlet til havskum, for deretter å bli en luftånd som etter 300 år kan få en sjel og et evig liv.
Grunnlaget for historien stammer fra forestillingene om undinene, kvinnelige bølgeånder i middelalderens folketro. Ifølge den sveitsiske naturlegen Paracelsus (1493–1541) kunne en undine få en udødelig sjel hvis hun giftet seg med et menneske. Dette ble senere motiv i mange fortellinger, blant annet i den tyske dikteren Friedrich Heinrich Karl Fouqués eventyr Undine fra 1811.
Kunst inspirert av eventyret
H.C. Andersens eventyr har inspirert en rekke kunstnere. I 1909 kom balletten Den lille Havfrue med musikk av den danske komponisten Fini Henriques. Mest kjent er likevel billedhuggeren Edvard Eriksens statue Den lille havfrue fra 1913. Den er plassert som en hyllest til eventyrdikteren i vannkanten på Langelinie i København. Statuen er tross sin lille størrelse blitt et kjennemerke for byen og en turistattraksjon for besøkende.
I 1989 presenterte også det amerikanske Walt Disney Company Den lille havfruen (originaltittel: The Little Mermaid) en bearbeidet tegnefilmmusikal av eventyret som heldigvis endte med en lykkelig slutt. Den har fått to oppfølgere: Den lille havfruen II – Havets hemmelighet (2000) og Den lille havfruen: Fortellingen om Ariel (2008). Forut for disse kom TV-serien Den lille havfruen som gikk fra 1992 til 1994, og som handler om Ariels liv før handlingen i den første filmen.
Den lille havfruen Ariel i Disneys tegnede utgave er i dag en verdenskjent skikkelse i selskapets store galleri av kommersielle tegnefilmfigurer.
Kulturkanonen
Den lille havfrue er tatt opp i den danske kulturkanonen.
Fremtind Forsikring
Fremtind Forsikring AS (stiftet 29. juni 1921 som Forsikringsaktieselskapet Samvirke) er et norsk skadeforsikringsselskap eiet av SpareBank 1 Gruppen (65 %) og DNB (35 %). Selskapet er et resultat av fusjon mellom forsikringsselskapene til SpareBank 1 og DNB, som trådte i kraft 1. januar 2019.
Historikk
Selskapet ble stiftet den 29. juni 1921 som Forsikringsaktieselskapet Samvirke, og beholdt navnet til det ble omdannet til aksjeselskap i 1980 under navnet Samvirke Skadeforsikring.
Den 10. november 2000 fusjonerte selskapet inn Sparebank 1 Skadeforsikring AS og overtok samtidig navnet til det overtatte selskapet.
Den 16. januar 2019 gjennomførte Sparebank 1 Skadeforsikring AS innfusjoneringen av DNB Forsikring AS, og endret navn til Fremtind Forsikring AS.
Den 19. august 2020 ble det gjort kjent at Fremtind kjøpte Fjellinjen Utsteder AS, utstedervirksomheten til bompengeselskapet Fjellinjen. I desember 2020 byttet Fjellinjen Utsteder navn til Fremtind Service AS.
Fremtind Service
Som del av Bompengereformen ble det i Meld. St. 25 (2014–2015) tydeliggjort at utstederrollen skulle skilles ut fra bompengeselskapene for å etablere uavhengige utstedere. Forskrift om utstedervirksomhet for bompenger og ferjebilletter (utstederforskriften) ble vedtatt 14. desember 2018, med ikrafttredelse 1. januar 2019.
Den 19. august 2020 ble det gjort kjent at Fremtind kjøpte Fjellinjen Utsteder, et datterselskap av Fjellinjen. Fjellinjen ble det første regionale bompengeselskapet som avhendet sin utstedervirksomhet. I desember 2020 byttet Fjellinjen Utsteder navn til Fremtind Service AS. Fremtind Service søkte også om godkjenning som EETS-utsteder, som skulle sikre interoperabilitet i hele EU.
Hestesport under Sommer-OL 1956
Hestesport under Sommer-OL 1956. Hestesport var med på det olympiske programmet for tiende gang under Sommer-OL 1956. På grunn av Australias strenge karantenebestemmelsene ble hestesporten flyttet fra Melbourne til Stockholm. Konkurransene ble gjennomført i perioden 10. til 17. juni på Stockholms stadion som ble oppført til OL-1912. Det ble konkurrert i tre disipliner; feltritt, dressur og sprangridning om seks olympiske titler, tre individuelle og tre i lag. Sverige ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Tyskland med to.
Individuelt
<br style="clear:both;" />
Lagkonkurranse
<br style="clear:both;" />
Secret
Secret er Ayumi Hamasakis åttende studioalbum, og ble gitt ut sent i 2006.
Tekstene
Alle tekstene på albumet er skrevet av Hamasaki, og reflekterer flere viktige temaet i livet. Hovedtemaet gjennom de fleste sangene er "hemmeligheter og mirakler", noe som er ekstra tydelig i åpningssangen «Not Yet», som overrasker både med melodi og komposisjon. Gjennom denne sangen skal lytteren bli klar over albumets tema og konsept. Hamasaki har bekreftet at du finner flere av hennes personlige hemmeligheter og meninger skjult rundt omkring i tekstene på albumet.
Teksten på låt nummer to, «Until that Day» forteller en blanding av følelser og tanker rundt Ayus personlige liv og karriere som musiker og idol. Hun uttrykker at musikk er alt for henne, at hun vil arbeide med nye verk så lenge det er mulig, både for å være lojal mot sine fans, men også for sin egen del ved å uttrykk sine meninger igjennom musikk og låtskriving. Hun forteller også at noen mennesker har en tendens til å bedømme henne kun etter det de ser på overflaten (media), og at det kun er lytteren av sangene hennes som vet hvem hun egentlig er.
Den tredje låten, og den første singelen på albumet, «Startin'», forteller i hovedsak om hvor viktig det er å ha høy selvtillit og selvkontroll i dagens harde showbiz. Hun forteller at man ikke må sammenligne seg med andre, det finnes kun en av deg, du er nemlig unik og burde heller godta dine egne standarder enn å strebe med å leve opp etter andre.
«Jewel» og «Momentum» er kjærlighetssanger, ment til to forskjellige type mennesker, om de kun er venner eller kjærester. «Jewel» tar opp kjærlighet for en person i nåtid, mens «momentum» er mer i nostalgia og forteller om noen i fortiden hun har et sterkt ønske for å se igjen, men som ble tatt fra henne.
Salgslister
«Secret» gikk rett til topps på Oricon weekly charts med over 386,280 solgte kopier i den første uken, hele 160,129 flere kopier solgte enn plass nummer to. Det totale salgstall for «Secret» og singler knyttet til albumet har passert over 1,111,315 kopier solgte i løpet av 2006/2007.
Secret går også for å være Ayus mest suksessfylte album utenfor Japan. Ikke bare toppet «Secret» samtlige Japanske hitlister, men albumet markerte seg som en sterk nummer-1 i land som Taiwan, Singapore, Hongkong og Kina. Albumet debuterte også som nummer to på United World Chart. kun slått av The Beatles, noe som er unikt for en J-pop artist.
Se også
Tour of Secret – Ayumi Hamasakis første internasjonale konsertturne.
Stibochiona
Stibochiona er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Pseudergolini i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Det er kjent tre arter, som lever mellom Kina i vest og Sumatra i øst. Plasseringen av denne gruppen er usikker, noen har ment de burde høre til i underfamilien Cyrestinae, andre resultater tyder på at Pseudergolini bør regnes som en underfamilie for seg. Sommerfuglene lever i primærskog (relativt uberørt skog).
Utseende
Middelsstore (vingespenn 50–70 mm), kraftig bygde sommerfugler med brede, ikke flikete vinger. Grunnfargen er mørkt blålig. Vingene har spredte, lyseblå eller -grønne flekker. Antennene er tynne og rundt halvparten så lange som forvingene.
University of British Columbia
University of British Columbia, ofte forkortet UBC, er et breddeuniversitet i Vancouver og Kelowna i Britisk Columbia, Canada. Hovedcampusen ligger ytterst på Point Grey like utenfor Vancouver i British Columbia. Lærestedet har om lag 60,000 studenter og er provinsens største og eldste høyere lærested. UBC er blant de tre beste universitetene i Canada, og det er også høyt rangert i globale kvalitetsmålinger.
UBC har røtter tilbake til 1906 og McGill University College of British Columbia, som ble slått sammen med andre læresteder til University of British Columbia i 1915, med campus i Kelowna. Den nye hovedcampusen på Point Grey ble grunnlagt i 1925.
Universitetsbiblioteket har knappe 6 millioner bøker og er det nest største i Canada.
Cabela’s Rookie Outfitter Award
Cabela's Rookie Outfitter Award er en pris i hundesledeløpet Iditarod som første gang ble delt ut i 2001 og tildeles en «tilfeldig valgt førstegangskjører».
Bakgrunn
Prisen har fra starten av vært sponset av Cabela som er en kjede som tilbyr jakt- og fiskeutstyr. Vinneren får gavekort på 1 000 USD, og er sammen med Cabela's Veteran Outfitter Award de eneste prisene som blir kåret før løpet starter. Vinneren kåres på banketten i Anchorage kvelden før hundesledeløpet begynner ved at en trekker fra en hatt. I hatten ligger navn på alle førstegangskjørerne og det navnet blir trukket opp av hatten er prisens vinner.
Ekvivokasjon
Ekvivokasjon er en tankefeil der argumentet inneholder semantisk flertydige premisser, slik at argumentet (syllogismen) i den interessante tolkning innebærer en formallogisk feilslutning av typen fire termer, på latinsk kalt Quaternio terminorum.
Denne tankefeilen ble først identifisert av Aristoteles i hans bok «Sofistiske gjendrivelser».
Snake River
Snake River er ei 1674 km lang sideelv til Columbia i den nordvestre delen av USA. Dette er den klart største sideelva til elva Columbia, og er regulert med Ice Harbor-demningen helt nederst like før munningen i Columbia River.
Christopher Schorch
Christopher Schorch (født 30. januar 1989 i Halle) er en tysk fotballspiller som spiller midtstopper for FC Köln.
Snake River
Til tross for sitt store avrenningsområde har elven ingen særlig kraftig vannføring, ettersom den nesten utelukkende strømmer gjennom tørre, ørkenlike områder, og den er bare navigerbar ved høyvann i sitt nederste løp.
Elveløp
Snake har sitt utspring ved det kontinentale vannskillet i Yellowstone nasjonalpark. Den renner deretter gjennom Wyoming mot sør gjennom Grand Teton nasjonalpark. Etter Snake River Canyon bøyer den av mot vest, og renner gjennom byene Idaho Falls og Twin Falls. I Idaho ligger American Falls Reservoir, og elva krysser deretter over slettelandet på Snake River Plain. Deretter snur elva mot nord, og danner grensa mellom Idaho og Oregon. Ved Twin Falls danner Snake River de 70 m høye Shoshone Falls, også kalt «Vestens Niagara».
Fjernsyn (andre betydninger)
Fjernsyn har flere betydninger:
Snake River
Elveløp
Sør for Lewiston renner Snake gjennom Hells Canyon, som med en dybde på 2 410 meter er blant de dypeste sluktene i verden. Etter samløpet med elva Clearwater blir elva i delstaten Washington flere ganger oppdemt til strømforsyning, og den munner til slutt ut i Columbia ved Pasco.
Navn
Den kanadiske oppdagelsesreisende David Thompson nedtegnet de lokale indianernes navn for elven som Shawpatin da han ankom elvemunningen i 1800. Da Lewis og Clarkekspedisjonen krysset over vannskilleti 1805 og ned i elvedalen, kalte de elven Lewis River, Lewis Fork eller Lewis's Fork, ettersom Meriwether Lewis var den første av ekspedisjonsmedlemmene som fikk øye på elven. De noterte seg også at ded var Snake Indians som bodde langs elven - dette var i virkeligheten shoshoner, og at de kalte elven Ki-moo-e-nim eller Yam-pah-pa (etter en urteplante som vokste langs breddene). Senere amerikanske oppdagere, av hvem noen hadde deltatt på Lewis-og-Clark-ekspedisjonen, reiste omkring i elvens kildeområder og nedtegnet en rekke forskjellige navn de hørte om elven. Oppdageren Wilson Price Hunt fra Astor-ekspedisjonen kalte den Mad River. Andre brukte navn som Shoshone River (etter stammen) og Saptin River. Men det var Snake River som ble sittende: Det var avledet fra den S-formede håndbevegelsen som shoshonene hadde som tegnet for svømmende laks. Dette feiltolket oppdagerne som et tegn for slange («Snake»), og det ble elvenavnet.
Sideelver
Snake River han mange store og små sideelver. De viktigste er:
Gymsokk
En gymsokk er en sokk med sklisikker plastsåle. Den brukes stort sett av barn, til innendørs gymnastikk- og turnaktivitet, samt i svømmehaller og bading i sjøen. Det svenske selskapet Nowali startet produksjon av gymsokker under navnet Sockiplast i 1959. Tidligere produserte Viking i Askim også gymsokker.
Padling under Sommer-OL 2004 – K-1 500 meter menn
K-1 500 meter herrer-konkurransen i Padling under Sommer-OL 2004.
K-1 øvelsen utføres i enmanns-kajakk på flatvann.
Den norske utøveren Eirik Verås Larsen endte som nummer fire i finalen.
Heatene
De 28 utøverne padlet i tre heat for plass i en av de tre semifinalene. Da det var 9 baner på anlegget, gikk 27 av 28 padlere videre. Heatene gikk den 24. august.
Semifinaler
De tre beste i hver av semifinalene kvalifiserte seg til finalen. Semifinalene ble padlet den 26. august.
Finale
Finalen gikk den 28. august.
Google Søk
Google-søk (eller Google Web Search) er Googles mest kjente tjeneste, og er verdens desidert største søkemotor med over 200 millioner søk hver dag. Google har over 8 milliarder sider indeksert på sine tjenere, som søkemotoren søker gjennom. De fleste andre av Googles tjenester ligger under Google-søk, deriblant Bildesøk og Froogle. Man antar at så mange som 80 % av alle Internettbrukerne benytter seg av Google Søk.
Når man utfører et søk med Google Søk, vil man som oftest få de mest relevante søkeresultatene først. Dette gjøres med en sofistikert evaluering av websider (PageRank), som Google ikke røper helt, for å forhindre sikkerhetstrusler og utnyttelser av systemet. Den baserer seg blant annet på hvor mange sider som lenker til det ene søkeresultatet, og hvor høy anseelse disse sidene har. Hvis for eksempel BBC lenker til en webside, vil denne lenken gi større utslag enn en lenke fra en tvilsom side som veldig få lenker til.
Det har skjedd utnyttelser av Google Søks system. Etter at George Bush ble innsatt som amerikansk president, lenket en mengde sider til Bushs valgkampsider, med lenketittelen «The greatest mistake». Når man da søkte på «The greatest mistake» på Googles søkemotor, fikk man som første resultat Bushs valgkampsider.
Troll (forskningsstasjon)
Troll er en norsk forskningsstasjon i Dronning Maud Land i Antarktis. Stasjonen ble i 1989–1990 etablert på 1275 m høyde i Jutulsessen, 250 km fra kysten. I motsetning til mange andre forskningsstasjoner i Antarktis, er stasjonen etablert på grunnfjell som bryter gjennom innlandsisen. Feltstasjonen fungerer som meteorologisk stasjon, målingsstasjon for UV-stråling, satellittstasjon og feltstasjon for andre forskningsprogram.
I juni 2003 vedtok Miljøverndepartementet at stasjonen skulle opprustes til helårsstasjon. I februar 2005 ble helårsstasjonen og den nye flystripen, Troll Airfield, åpnet av dronning Sonja. Hun ble dermed den første norske dronning som besøkte det norske bilandet i Antarktis.
Den første stasjonen
Den første Trollstasjonen ble satt opp av den norske Antarktis-ekspedisjonen av 1989/90 og var en lett konstruksjon på 100 m². Stasjonen var kun egnet til bruk i sommerhalvåret, fra november til februar. Transport av folk og utstyr inn til forskningsstasjonen skjedde med kystvaktskipet KV «Andenes» fra Norge via Sør-Amerika til iskanten i Antarktis, for deretter å bli fraktet med beltevogner over 235 km inn på kontinentet og 1300 moh.
Helårsstasjon
Til Norsk Polarinstitutts 75-årsjubileum bevilget Miljøverndepartementet midler til å oppgradere Troll til en helårsstasjon. Hovedarbeidet med oppføringen av den nye stasjonen ble avsluttet februar 2005 og ble utført av Statsbygg. Stasjonen er satt sammen av modulbyggesett bestående av 35 standardcontainere og 115 tonn stålfundament. Stasjonen er etter utvidelsen på 400m², tåler temperaturer ned til -60°C og vindhastigheter opp til 60 meter i sekundet. Troll driftes av Norsk Polarinstitutt og har plass til 20 personer. Stasjonen er på mange måter moderne, med dieselolje som energiforsyning. Det er planlagt gjenbruk av spilloljen, i tillegg til anlegg for fjernvarme.
12. februar 2005 ble den nye stasjonen offisielt åpnet av dronning Sonja og Norge ble den siste nasjonen med kravområde i Antarktis som åpnet et helårsstasjon.
Fredag kveld 11. februar ankom en delegasjon på 40 personer med et Hercules-fly. I følget var foruten dronning Sonja også miljøvernminister Knut Arild Hareide og den svenske miljøvernministeren Lena Sommerstad. Den 3000 meter lange flystripen Troll Airfield ble åpnet av den norske miljøvernministeren. I løpet av lørdagen dro noen i følget med helikopter til Sør-Afrikas base SANAE IV. Helikopteret gjorde et stopp på tilbakeveien, og landet ved foten av fjellet Jutulhogget, som har en loddrett vegg på 700 meter.
Forskning
Det er Norsk Polarinstitutt som drifter stasjonen. Norsk institutt for luftforskning (NILU) foretar vitenskapelige målinger av blant annet aerosoler, miljøgifter, bakkenær ozon og kvikksølv, stratosfærisk ozon og UV-stråling.
19. januar 2008 la statsminister Jens Stoltenberg ned grunnsteinen til Norsk romsenters Galileostasjon, som skal overvåke kvaliteten på signalene i Galileo. Stasjonen på Troll blir den sørligste av de 30 stasjonene i EUs overvåkingssystem.
Ministermøtet i 2009
I februar 2009 ledet miljøvernminister Erik Solheim en delegasjon bestående av miljøministrene fra Sverige, Finland, Storbritannia, Tsjekkia, Russland, Algerie og Kina, samt representanter for syv andre land, som besøkte Troll for å få innblikk i klimaforskningen i Antarktis. Besøket sammenfalt med avslutningen av den toårige norsk-amerikanske sydpolsekspedisjonen i anledning Det internasjonale polaråret 2007–08.
Oslo, 31. august
'Oslo, 31. august' er en norsk spillefilm som hadde premiere den 31. august 2011. Filmen er regissert av Joachim Trier og har Anders Danielsen Lie i hovedrollen. Handlingen følger en nylig rehabilitert mann gjennom ett døgn i Oslo. Han står på kanten av stupet og må ta avgjørende valg i livet.
Norge
Filmen fikk jevnt over gode kritikker i norsk presse. I april 2012 ble den tildelt Filmkritikerprisen. I begrunnelsen fra juryen heter det at «De stemmeberettigede var denne gangen så å si samstemte. Det er én film som virkelig skiller seg ut og plasserer seg i en klasse for seg selv.» Videre skrev juryen at «Filmen forteller en lavmælt, men voldsom historie om å være fanget av egne forventninger, gjennom én persons mørke blikk. Det er rørende og opprørende, men aldri sentimentalt.» De kalte dessuten filmen en kjærlighetserklæring til byen Oslo, «slik vi kjenner den, men ofte ikke presenterer den».
Flere filmanmeldere reagerte på at filmen ikke ble nominert til Amandaprisen 2012 for «beste norske kinofilm». NRKs filmanmelder Birger Vestmo kalte det «nesten en skandale», mens Aftenpostens anmelder Kjetil Lismoen kalte det «en skandaløs utelatelse». Filmen vant hele syv priser under Kanonprisen 2011 og ble dermed mestvinnende film under Kanonprisen.
Filmen hadde et samlet besøkstall på norske kinoer på 65,925. På verdensbasis ble den sett av over 300,000 på kino, hvorav nesten 200,000 i Frankrike, der filmen i dag er regnet som en klassiker.
Internasjonalt
Filmen fikk også stor oppmerksomhet internasjonalt. Den hadde sin verdenspremiere i programmet Un certain regard i mai 2011 på filmfestivalen i Cannes og vant «bronsehesten» som beste film på Stockholms filmfestival 2011. Filmen ble i tillegg valgt ut til å vises på Sundance-festivalen i januar 2012. I 2013 ble filmen nominert til César-prisen i Frankrike for beste utenlandske film. Den ble også vist på blant annet BBC i 2013.
DDR2 SDRAM
DDR2 SDRAM er en type minnebrikke i stasjonære datamaskiner. Forskjellene mellom DDR SDRAM og DDR2 SDRAM er at DDR-minne har lavere dataoverføringshastighet (MB/s), men lavere forsinkelse enn DDR2-minne. Dette gjør at de er ca. like effektive, men DDR2-RAM har en fordel med at de tåler lavere spenning enn DDR. Antallet pinner er forskjellige, DDR-RAM har 184, mens DDR2 SDRAM har 240. DDR- og DDR2 SDRAM kan ikke blandes, og passer inn i hver sine typer hovedkort.
Busshastigheter er fra 400 MHz til 1100 MHz.
Rekkekjuke
Rekkekjuke (Antrodia serialis) hører til gruppen av sopp som går under betegnelsen tømmersopp. Soppen danner ofte innvendige råtesoppskader hvor trematerialets overflate forblir intakt, mens de indre delene nedbrytes og danner karakteristiske små kubiske sprekkeklosser.
Se også hovedartikkel Hussopp.
Aukrasanden
Aukrasanden er et tettsted sør på øya Gossa i Aukra kommune i Møre og Romsdal. Denne plassen vises ofte som 'Aukra' på kartet, en drøy kilometer sør for kommunens administrative senter Falkhytten. Tettstedet Aukra har innbyggere per 1. januar. I Aukra(sanden) står Aukra kirke med kommunens gravlund. Like ved kirken står Aukras idrettshall. Fergekaien, som blir betjent av en ferge som forbinder øya hver halvtime med fastlandet, er rett sør for Aukrasanden.
Vestgermanske språk
De vestgermanske språkene er en undergruppe i den germanske språkgruppen. Til de vestgermanske språkene hører alle språkene som ikke er nordgermanske (nordiske) eller østgermanske.
De mest kjente vestgermanske språkene er:
Det finnes også en rekke dialekter og mindre språk:
Den tradisjonelle inndelingen
Den tradisjonelle inndelingen av de vestgermanske språkene beror på stamtreet deres. Dette stamtreet så slik ut: Det vil si: Opphavlig fantes det et vestgermansk urspråk som delte seg i to grener: et engelsk-frisisk urspråk og et tysk urspråk. Det engelsk-frisiske urspråket skulle ha delt seg i engelsk og frisisk, det urtyske språket skulle ha delt seg i høytysk og nedertysk.
Kritikk mot den tradisjonelle inndelingen
Spesielt begrepet vestgermansk er omstridt. Noen lingvister mener at det aldri fantes et vestgermansk språk, men bare flere ulike germanske språk som hadde et par vestgermanske trekk til felles.
Bala Hissar
Bala Hissar er et fort i Kabul i Afghanistan. Fortet ble bygget i det femte århundre, og ligger sør for dagens bysentrum. Kabuls bymurer starter her. Disse er 6,1 m høye og 3,7 m tykke. Opprinnelig var fortet i to deler, det nedre med staller, brakker og tre kongelige palasser, og det øvre med våpenlager og beryktede fangehull.
I dag bemannes fortet av den afghanske hærens 55. divisjon, og rester av stridsvogner og andre tunge våpen kan sees i posisjonene som ser ut over Kabul.
Statoils korrupsjonssak
Statoils korrupsjonssak refererer til det norske oljeselskapet Statoils bruk av korrupsjon i Iran i 2002/2003 i et forsøk på å sikre lukrative oljekontrakter for selskapet i det landet. Dette ble oppnådd ved å kjøpe tjenester av Horton Investments, et iransk konsulentselskap eid av Mehdi Hashemi Rafsanjani, sønn av tidligere Irans president Hashemi Rafsanjani. Horton Investments fikk utbetalt 15,2 millioner dollar av Statoil for å influere viktige politiske representanter i Iran for å sikre oljekontrakter til Statoil. Korrupsjonsskandalen ble avdekket av Dagens Næringsliv den 3. september 2003.
Biokull
De mest aktuelle råstoffene for produksjon av biokull er halm og trevirke. Biokull dannes ved å varme opp biomassen i et oksygenfattig miljø til rundt 500-600 °C. Rundt halvparten av karbonet i biomassen blir omdannet til biokull, resten blir til bioolje og gasser (blant annet metan). Oljen og gassene kan nyttes til energiformål.
Biokull kan lagres stabilt i jordsmonnet i flere hundre år. Det er derfor en aktuell teknologi for deponering av CO2. Samtidig bidrar porøsiteten i biokullet til at jordsmonnet blir mer produktivt.
Vendsysselbanen
Vendsysselbanen er en dansk jernbanestrekning mellom Aalborg og Frederikshavn. Strekningen fra Nørresundby til Frederikshavn ble åpnet 16. august 1871, strekningen fra Aalborg til Nørresundby (Limfjordsbroen) 7. januar 1879.
Biokull
I Norge er det flere miljøer som arbeider med biokull som jordforbedringsmiddel og klimatiltak. Blant disse er Norsk institutt for bioøkonomi og Det Kongelige Selskap for Norges Vel. Biokull ble omtalt av Miljødirektoratet i Klimakur 2020 som et mulig kostnadseffektivt klimatiltak med stort potensial som kan igangsettes i Norge. Råstofftilgangen begrenser mulighetene.
Andy Riley
Liv og virke
Riley har sin utdannelse fra videregående skole i Aylesbury i Buckinghamshire, og siden ved Pembroke College på Universitetet i Oxford hvor han studerte moderne historie. Sammen med barndomskameraten Kevin Cecil fra Aylesbury, har de skrevet manus til situasjonskomedier for BBC; The Great Outdoors, Hyperdrive og Slacker Cats for ABCs familiekanal. De har også bidratt til Little Britain, Trigger Happy TV, So Graham Norton, Smack the Pony, og Spitting Image. De skrev også manus for den britiske animerte filmen Gnomeo og Julie (2011).
Riley har skrevet flere bestselgende tegneseriebøker, The Book of Bunny Suicides (2003), Return of the Bunny Suicides, The Bumper Book of Bunny Suicides, Dawn of the Bunny Suicides, Great Lies To Tell Small Kids (2005), Loads More Lies to Tell Small Kids (2006), og Selfish Pigs, og har dessuten produsert kalendre, gratulasjonskort, apps for iPhone og lignende. Fra 2002 og fram til februar 2010 tegnet han en ukentlig tegneserie kalt Roasted i The Observer som til sist ble samlet til en bok i oktober 2007. D.I.Y. Dentistry ble utgitt i oktober 2008 i innbundet bok, mens Lucky Heather utga han på egen hånd og er kun tilgjengelig fra Gosh! Comics i London.
Leikny Haga Indergaard
Hun har tidligere arbeidet som bibliotek- og kulturhussjef i Stavanger og fylkesbiblioteksjef i Rogaland, og var prosjektleder for søknaden til Stavanger om å bli europeisk kulturhovedstad i 2008.
De seks artikler
De seks artikler (Six Articles, 31 Henry VIII, c.14) var en lov som ble vedtatt av Det engelske parlamentet under Henrik VIII i juni 1539. Den bekreftet kongens dragning mot en konservativ teologi, og ble av de som ønsket en mer omfattende reform kalt Bloody Statute og Bloody Whip with Six Strings. Selv om Den engelske kirke brøt med Den hellige stol ble ikke den sentrale troslæren endret før erkebiskop Thomas Cranmer av Canterbury og etterhvert regentene til Edvard VI begynte en reell innføring av protestantisk lære.
Artiklene bekreftet katolsk trolære angående spørsmål som:
Brudd på loven, det vil si å forfekte en annen lære, kunne resultere i bøter, fengselsstraff eller dødsstraff. Allerede i 1540 ble den mildnet ved at dødsstraff ble forbeholdt de som fornektet transsubstansiasjonslæren, og ytterligere en lov begrenset den tilfeldige måte De seks artikler ble brukt på. Henrik VIII opprettholdt ikke alle katolske skikker; for eksempel tvang han i 1541 gjennom bruken av Bibelen på engelsk og oppløsningen av alle helligdommer viet til helgener.
Erkebiskop Cranmer, som var hemmelig gift, var motstander av loven, men fortsatte i sitt embete. Reformbiskopene Hugh Latimer og Nicholas Shaxton gikk av som følge av loven, og ble fengslet i en periode.
Etter Henrik VIIIs død ble loven trukket tilbake av hans sønn Edvard VI.
Magnetkjerneminne
Et magnetkjerneminne, eller kjernelager er et digitalt lagringsmedium eller minne som ble brukt i tidlige kalkulatorer og datamaskiner og var en forløper til dagens RAM. Informasjon blir værende når minnet er strømløst ('av'), en essensiell egenskap. Minnet er en RAM (random access memory) av type, som betyr at data kan hentes fra en vilkårlig del av minnet, altså adressert. I andre av datidens minnevarianter som trommelminnet og kvikksølvminnet leses hele innholdet ut sekvensielt og er altså ikke adresserbart. Magnetkjerneminnet ble oppfunnet i 1952 og først tatt i bruk i regnemaskinen Harvard Mark IV. Magnetkjerneminnet gikk ut av salg rundt 1975.
Virkemåte
En ferritkjerne er formet som en toroid (smultringsform) og består av ferrit, et permanent magnetiserbart materiale. Dette betyr at en slik kjerne kan lagre en databit som magnetisk remanens +Br eller -Br avhengig av magnetiseringsretningen. Kjernen er markant forskjellig fra en transformatorkjerne. Sistnevnte har ikke remanent magnetisme og derfor ingen magnetisk hukommelse. Transformatorkjerner er laget av såkalt bløtt magnetisk materiale, i motsetning til i minnet, der materialet kalles magnetisk hardt.
Gjennom ringen fører et antall isolerte elektriske ledere.
For å magnetisere kjernen blir elektrisk strøm ledet gjennom åpningen i ringen. Dersom strømmen I er stor nok vil feltstyrken som oppstår nå den koersitive feltstyrken Hc, dette fører til at ferritringen blir magnetisert i den tilsvarende retningen. På denne måten kan det defineres at en positiv strømpuls vil lagre en '1', en negativ puls en '0'.
I et ferritlager representeres hvert bit av en ferrittkjerne. Hver kjerne gjennomløpes som nevnt ovenfor funksjonelt betinget av tre til fire isolerte koppertråder. Kjernene er anordnet i et raster og nettet av tråder holder dem fysisk på plass. Et magnetkjerneminne måtte lages for hånd, noe som krevde stor fingerferdighet og satte en temmelig høy pris. For å redusere prisen ble høye stykktall nesten utelukkende fremstilt i Østen.
To av trådene gjennon en kjerne tilhører henholdsvis en spalte og en linje av kjerner i rasteret, som i et koordinatsystem med Y og X. Spaltetråden går gjennom alle kjernene i spalten, og linjetråden går gjennom alle kjernene i linjen. Ved skriving sendes en strømpuls gjennom begge trådene. Strømpulsen fra hver enkelt tråd er ikke nok til å magnetisere kjernen, men pulsen fra to tråder samtidig er tilstrekkelig. Strømstyrken i en spalte eller linje kalles derfor gjerne halvstrøm. Slik blir bare en eneste kjerne magnetisert, i krysningspunktet mellom aktiv spalte og aktiv linje. Hver enkelt kjerne er slik adresserbar gjennom den implisitte logiske "og"-funksjonen i krysningspunktet. Strømretningene, som må være like, altså gå samme vei gjennom kjernen, bestemmer om '1' eller '0' skrives.
Minnet kan også ha dybde, eller flere lag, eller matter, satt over hverandre. Oftest var organiseringen slik at hvert lag inneholdt ett bit av tallet som lagres. Hvert lag kan ha egne tråder og drivere for dem, de kan altså være isolerte fra hverandre og uavhengige, men av rasjonelle årsaker koples i praksis noen av trådene sammen, se nedenfor. Med 8 lag kan en adressere bytes og med 16 lag kan 16-bits 'ord' dannes.
For å lese data ut fra minnet (et bit, en nibble (4 bits), en byte eller et 12 til 16-bits ord, alt etter antall lag) brukes en lesetråd som går gjennom samtlige kjerner i ett lag og derfra til en forsterker. Det skrives så '1' til den kjernen som skal leses, som vanlig adressert med spalte- og linjetrådene X og Y. Hvis det stod '1' fra før ble det ingen endring og lesetråden fikk ikke signal. Stod der en '0', ble kjernen ommagnetisert og lesetråden sender derfor den induserte spenningspulsen til forsterkeren og derfra til et leseregister. Resultatet lagres slik i regneenheten, som har mange billigere ikke-permanente lagerplasser. Leseprosessen er således destruktiv for de leste data i kjernelagret; umiddelbart etter lesing står alltid '1' der. Nuller må derfor skrives tilbake etter lesing hvis informasjonen fortsatt skal beholdes i kjernelagret.
Gjennom alle kjernene går også en hindre-tråd (engelsk: "Inhibit"). Denne brukes ved skriving. For å la "1" etter lesing bli stående kunne systemet gjøre ingenting. Dette er likevel upraktisk, i praksis skrives alle data tilbake. Dette gjøres ved at det skrives "0" med X- og Y-trådene til alle adressert kjerner i lagene samtidig. Ved selektivt å sende en samtidig reduserende halvstrøm gjennom hindre-tråden vil skriving av "0" forhindres og "1" blir stående der det skal. Ved å gjøre det slik kan hver enkelt "X"-tråd i alle lag koples sammen. Tilsvarende koples "Y"- trådene som ligger over hverandre i mattene, sammen. Flere lag krever derfor ikke mye ekstra styreelektronikk, kun for lese- og hindretrådene kommer tillegg. Siden lesetråden kun brukes ved lesing og hindre-tråden kun ved skriving kom det etter hvert tre-tråders i stedet for fire-tråders systemer. Den ene tråden ble da kalt lese/hindre-tråd.
Aksesstiden lå rundt 1 us for et bit per lag og skrive-halvstrømmen for en spalte eller linje lå rundt 200 mA. Tidlige minner var noe langsommere. Prisen for 32 kB var i 1965 rundt 3.000 USD.
Kjernelagre var i motsetning til andre adresserbare lagringsmetoder ansett som høyst pålitelige. De tålte sterke eksterne magnetiske og elektriske forstyrrelser godt. Minnet i en ordinær minimaskin bestod i 1970 av 8-16 KB, dvs. 65 536-131 072 ferritkjerner.
Eksterne lenker
Mémoire (informatique)
Lee Ritenour
Lee Mack «Captain Fingers» Ritenour (født 11. januar 1952) er en internasjonalt anerkjent gitarist, studiomusiker, komponist og produsent. Han begynte sin karriere 16 år gammel som studiomusiker. Han har deltatt på over 3000 sesjoner og spilt inn 40 soloalbum og album der han er en av artistene. Han hadde en verdenskjent hit med «Is It You» i 1981.
Jon Inge Høiland
Jon Inge Høiland (født 20. september 1977 i Fåberg) er en norsk fotballeder og tidligere fotballspiller som er styreleder for Kongsvinger IL Toppfotball.
Høiland spilte midtstopper eller høyreback og er bokført med 25 A-landskamper og 23 U-21-landskamper. Høiland startet sin karriere i Faaberg.
Pariahunder
Pariahunder (av tamilsk paraiyar, som betyr omstreifende og egentlig viste til en tamilsk folkegruppe av kasteløs rang, nå mer kalt daliter) refererer til såkalte streifhunder, også kalt pyehunder og strayhunder.