cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hildegard von Bingen
Abbedisse
Hennes omfattende korrespondanse med blant andre keiser Fredrik Barbarossa, Bernhard av Clairvaux og pavene Eugenius III, Anastasius IV, Hadrian IV og Alexander III, er bevart. Disse kildene viser at hun kunne rette alvorlige anklager mot selv høyt ansatte personer i samtiden, og de beretter om lange sjelesørger-reiser som også omfattet offentlig forkynnelse. At en kvinne fikk et slikt handlingsrom i middelalderen, tyder på at omgivelsene delte den profetiske selvforståelsen hennes. Hildegard skal en gang ha begravet en mann i viet jord, selv om han var ekskommunisert. Hun gjorde dette fordi mannen kom til henne og ba om tilgivelse for sine synder før sin død. Imidlertid fantes ingen vitner til hendelsen, og ekskommunikasjonen var derfor ikke offisielt opphevet. Dermed fikk Hildegard problemer, men som ellers stod hun fast på sitt.
Helgen
Den katolske kirken feirer Hildegard 17. september. Helgenkulten rundt henne ble uformelt godkjent av pave Johannes XXII i 1324. En formell helligkåringssak pågår. Ettersom det foreligger en gammel helgenkult føres ikke helligkåringsprosessen etter de normale reglene, men etter en forenklet prosedyre. Siden Hildegard helt siden 1400-tallet har stått i helgenlistene, har dette liten praktisk betydning.
Hildegard var mye syk både som barn og voksen. Hun beskrev sine symptomer slik: «Visjonene så jeg hverken i søvne eller i drømmer eller i galskap eller med mine kjødelige øyne eller med kjødets ører, eller i de skjulte steder, men våken, oppmerksom, med åndens øyne og innvendige ører oppfattet jeg dem klart og etter Guds vilje.» Ut fra hennes beskrivelser har nevrologen Oliver Sacks framsatt en hypotese om at hun led av alvorlig migrene, spesielt på bakgrunn av lysopplevelsene hennes. Sacks og andre går derfor ut fra at hun led av skotom som skapte disse lysfenomenene.
Kirkelærer
20. august 2011, under Verdensungdomsdagene i Almudena-katedralen i Madrid, erklærte pave Benedikt XVI at han hadde til hensikt å erklære Hildegard von Bingen og Johannes av Ávila som kirkelærere. Pavens erklæring ble forkynt den 7. oktober 2012.
Romanfigur
Den danske forfatteren Anne-Lise Marstrand-Jørgensen har utgitt en roman i to bind om Hildegard von Bingen. Bind I utkom i 2009, og bind II ble utgitt året etter. De to bøkene har også blitt utgitt på norsk.
Baboloki Thebe
Baboloki Tirelo Thebe (født 18. mars 1997) er en botswansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han ble afrikamester på 400 og 4x400 meter ved afrikamesterskapet i friidrett 2016.
Idrettskarriere
Ved BISA finals (Botswana Integrated Sports Association) i 2013 fikk han bronse på 200 meter, og bronse på 4 x 400 meter stafett.
Han fikk tre gullmedaljer ved COSSASA games 2014 (Confederation of School Sport Associations of Southern Africa). Han vant 100 og 200 meter individuelt, og på medleystafetten.
Thebe deltok ved Afrikalekene for ungdom 2014 i Gaborone i Botswana i mai. På 100 meter kom han på 3.-plass, med 10,65 sekunder, bak Ronald Rakaku og Sydney Siame. På 200 meter vant han finalen, med 20,85 sekunder.
Han deltok også ved Sommer-OL for ungdom 2014, der han kom på 2.-plass på 200 meter, med tiden 21,20 sekunder. Noah Lyles fra USA vant denne øvelsen. Ved junior-VM i friidrett 2014 ble han slått ut i semifinalene på 200 meter, der han fikk 17. beste tid. Han deltok på begge sprintstafettene, og Botswana kom på 10.-plass på 4 x 100 meter, men ble diskvalifisert på 4 x 400 meter for å trå utenfor banen.
Den 23. mai 2015 satte Thebe ny botswansk juniorrekord på 100 meter, med 10,29 sekunder, da han vant denne distansen ved Sports View International-stevnet i Gaborone. Han vant også 200 meter ved dette stevnet, med ny personlig rekord på 20,59. Han vant 100 meter ved det botswanske mesterskapet i juni, med tiden 10,50, foran Fanuel Kenosi og Vincent Basima. Han vant også 200 meter, på 20,68, med Gaone «Lux» Maotoanong på 2.-plass og Karabo Mothibi på 2.-plass. Han kvalifiserte seg dermed til Panafrikanske leker 2015 (African Games). Han deltok imidiertid ikke ved disse lekene.
Ved Botswana Games i desember, som er et stevne for utøvere under 20 år, vant han 100 meter.
Den 6. mars løp han 400 meter ved Private Tertiary Institutions Association athletics championship, ved University of Botswana. Der vant han distansen, på tiden 42,23, og ble med det kvalifisert til sommer-OL 2016. Ved et internasjonalt stevne i Réduit i Moka på Mauritius 2. april vant han 100 meter med ny personlig rekord på 10,36.
Ved det botswanske mesterskapet i friidrett i mai vant han 400 meter, med ny personlig rekord på 44,22 sekunder, foran hhv. Karabo Sibanda og Leaname Maotoanong. Han vant også 200 meter, med ny personlig rekord på 20,21, og 4 x 100 meter stafett.
Han deltok ved Afrikamesterskapet i friidrett 2016 i Durban i Sør-Afrika. Der vant han 400 meter individuelt, og deltok også Botswanas stafettlag som vant 4 x 400 meter stafett.
Han vant bronse for Botswana på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
Procambarus epicyrtus
Arten hører videre under familien Cambaridae (orden Reptantia) blant tifotkrepser. Procambarus epicyrtus er en av anslagsvis 160 arter i slekten Procambarus.
Andrei Cross
Andrei Cross (født 2. juni 1984) er en barbadisk svømmer.
Han representerte Barbados i Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 100 meter bryst.
Den svensk-norske union
Unionen mellom Sverige og Norge var en forening av de to separate og selvstendige kongerikene Norge og Sverige i perioden fra 1814 til 1905, da de to statene var i personalunion under én felles monark. Periodevis misnøye ble gradvis erstattet av innbitt kamp for symbolsaker gjennom 1800-tallet, og etter 1884 var Norges krav stadig mer uforenlige med unionens eksistensgrunnlag.
Qarchak (fylke)
Qarchak (persisk: شهرستان قرچک‎) er et fylke i provinsen Teheran i Iran. Hovedstaden i fylket er Qarchak. Fra målingen i 2006 var fylkets befolkning 211 949 i 51 400 familier. Fylket har et distrikt: det sentrale distriktet. Fylket har en by: Qarchak.
Den svensk-norske union
Unionen blir av og til betegnet som «Sverige-Norge», men dette er misvisende ettersom det antyder én samlet statsdannelse, i likhet med Danmark-Norge, som etter 1660 var å regne som én stat dannet av to forente kongeriker.
Sverige og Norge hadde tidligere ved to anledninger vært forent under samme krone, fra 1319 til 1343, og kortvarig under Karl Knutsson fra 1449 til 1450, i opposisjon til Christian av Oldenburg, som av danskene var valgt til ny konge av Kalmarunionen.
Bakgrunn
Den svenske kongemakten hadde siden middelalderen et sterkt ønske om adgang til Atlanterhavet over norsk territorium. Dette var ved siden av overherredømmet rundt Østersjøen det viktigste utenrikspolitiske målet for svenske monarker. På 1500-tallet nådde således den svenske ekspansjonen mot nord Nord-Norges kyster, og svenske kart viste Nord-Troms og Finnmark som svenske landområder. Innbyggerne i de omstridte grenseområdene, i hovedsak samer og nordmenn. I 1567 var det ca 800 samer og 3,000 nordmenn i Finnmark, disse ble således beskattet av svenske, dansk-norske og russiske futer. Nord-Norge hadde da vært under dansk-norsk styre, og det ble styrket av Christian IV, som markerte dette som norsk land  ved å seile helt opp til Helligneset på Kolakysten i 1599. Da Norgesveldet var på sitt største, var hele Kolakysten norsk skatteland, og grensen mot Novgorod gikk ved Umba i Kvitsjøen. Området mellom Umba og Fiskerhalvøya var felles norsk-russisk skatteland.
På 1600-tallet førte katastrofale kriger fra dansk-norsk side til at Norge tapte landområder til Sverige. Først ved Brömsebrofreden i 1645, da Jemtland og Herjedalen, samt bygdene Idre og Særna i Elverum prestegjeld, kom i svenske hender. Dernest ved freden i Roskilde i 1658, som bestemte at Trondhjems stiftamt og Båhuslen skulle avstås til Sverige. Det svenske herredømme i Trøndelag varte bare imidlertid bare i underkant av to år, for allerede i 1660 ble landsdelen tilbakeført til Norge ved freden i København, som ble utfallet av at Norge, under ledelse av Jørgen Bjelke, klarte å erobre det tilbake. Men hele Norge forble i union med Danmark, i praksis som en provins underlagt den danske monark.
I håpet om å få tilbake tapte riksdeler fra arvefienden Sverige, støttet den dansk-norske monark den etterhvert tapende part under Napoleonskrigene. Ved traktater med de allierte stormaktene (Storbritannia, Russland, Østerrike og Preussen) ble Sverige lovet støtte til å overta Norge som påskjønnelse for å gå med i krigen mot Napoleon, og som en erstatning for tapet av Finland i 1809.
En svensk hær under tronfølgeren Karl XIV Johan deltok i sluttkampene mot Napoleon. Etter de alliertes seier ved Folkeslaget ved Leipzig i 1813 gikk svenskene nordover mot Danmark, som måtte akseptere Kieltraktaten 14. januar 1814. Ett av fredsvilkårene var at kong Frederik VI måtte avstå riksdelen Norge til kongen av Sverige, men Danmark beholdt Grønland, Island og Færøyene.
Nyheten om Kieltraktaten vakte forbitrelse i Norge, og stattholderen og tronarvingen, prins Christian Frederik, satte seg i spissen for en norsk selvstendighetsbevegelse. Siden den svenske hæren under Karl Johan fortsatt var med i kampene på det europeiske kontinentet, fikk nordmennene tid til å organisere motstanden. Prins Christian Frederik antok tittelen regent den 19. februar og organiserte valg til den grunnlovgivende Riksforsamlingen på Eidsvoll. Den 17. mai 1814 ble Grunnloven undertegnet og Christian Frederik valgt til konge.
Allerede i juli gikk Sverige til krig for å tvinge Norge inn i unionen, slik det var bestemt i Kieltraktaten. De svenske troppene var overlegne i antall, men til tross for at de rykket raskt frem i Østfold, greide de ikke å overvinne den norske hæren. På norsk side ble det klart at en varig krig med svenskene ville bli svært vanskelig, og etter to uker ba Norge om forhandlinger, noe den svenske kongen aksepterte. Begge parter hadde interesse av en rask avslutning på krigen, og en avtale ble inngått gjennom Mossekonvensjonen 14. august. Konvensjonen innebar at Norge måtte godta den svenske kongen som konge også over Norge, ikke etter Kieltraktaten, men på nye vilkår som sikret landet en formell likestilling i en personalunion. Norge fikk dermed beholde sin nye Grunnlov, men med forandringene som var blitt nødvendige som følge av unionen. Christian Frederik forpliktet seg til å overgi sin utøvende makt til Stortinget og forlate landet. Den reviderte Grunnloven ble vedtatt 4. november 1814, og samme dag valgte Stortinget kong Carl XIII av Sverige til ny norsk konge. Men det var ut fra avtalen klart at Norge var et selvstendig rike innenfor unionen, og ikke en underdanig del av en union, med sin egen grunnlov og et storting som banet veien for et selvstendig Norge 91 år senere.
Unionen i praksis
Unionsvilkårene som var avtalt i Moss og fastlagt i den reviderte Grunnloven og Riksakten ga Norge en langt mer selvstendig stilling enn tilsiktet i Kieltraktaten. Norge gikk formelt frivillig inn i en personalunion med Sverige, som et eget kongerike. De to statene hadde bare kongemakten og utenrikstjenesten felles. Utenrikstjenesten var direkte styrt av kongen gjennom det svenske utenriksdepartementet, en ordning som senere skulle bli årsak til økende norsk misnøye og ende med unionsbruddet i 1905. For øvrig var statsadministrasjonen og alle statlige institusjoner rent norske, også forsvaret og finansvesenet. For første gang siden 1300-tallet fikk Norge i praksis sin egen hovedstad, Christiania.
Etter Grunnloven skulle kongen selv velge sin regjering. Som følge av at kongen det meste av tiden residerte i Stockholm, måtte en norsk statsrådsavdeling med statsministeren holde til der. De øvrige statsrådene bestyrte departementene i Christiania, og møttes under ledelse av stattholderen. Stattholderembetet ble i begynnelsen besatt av svensker, senere av nordmenn, men var lite velsett i Norge, og etter langvarig politisk strid ble det avskaffet.
Et viktig poeng under unionen var at Norge hadde langt mer radikale og demokratiske lover enn Sverige. Den norske Grunnloven av 1814 var klarere i maktfordelingen mellom lovgivende, utøvende og dømmende statsmakter. Et annet eksempel er at mange flere hadde stemmerett i Norge enn i Sverige.
Karl Johan forsøkte i sin regjeringstid å knytte de to statene tettere sammen gjennom sin amalgasjonspolitikk, men Stortinget avviste konsekvent alle slike fremstøt med sin grunnlovskonservatisme. Det kom ofte til konflikt mellom kongen og norske selvstendighetsaktivister i og utenfor statsstyret. Det bidro også til høyt konfliktnivå at han lenge bekjempet norske symbolsaker som 17. mai-feiringen og flaggsaken. Svenske myndigheter så heller at 4. november-grunnloven ble feiret.
Under sønnen Oscar I og sønnesønnen Karl IV var unionen stort sett populær i Norge fordi det ble gjort innrømmelser fra svensk side, og som en følge av skandinavismen. Likestillingen mellom statene ble markert blant annet ved kong Oscars «morgengave» til det norske folk i 1844 i form av et nytt unionsvåpen og nye flagg. I unionsvåpenet var Sveriges og Norges riksvåpen sidestilt i et kløvet skjold, under to kongekroner som markerte to selvstendige kongeriker. Et felles unionsmerke med lik fordeling av svenske og norske flaggfarger, populært kalt «sildesalaten», ble satt inn i begge lands flagg. Den norske misnøyen med at flagget av 1821 fikk et innslag av svenske farger, ble oppveiet av at det svenske flagget fikk et tilsvarende norsk innslag. Et eget norsk orlogsflagg til erstatning for det felles svensk-norske unionsorlogsflagget av 1815 ble godt mottatt.
Men under den siste Bernadotte-kongen Oscar II ble motsetningene skjerpet. De politiske bestrebelsene for økende demokratisering i Norge førte til en radikalisering av Stortinget, og til innføring av parlamentarismen i 1884. Partiet Venstre forsvarte folkestyret mot kongemakten og ble mer og mer åpent en motstander av unionen, mens Høyre i det lengste forsvarte unionen, forutsatt at full likestilling kunne bli gjennomført.
Kampen for et eget norsk konsulatvesen førte i 1895 til svenske krigstrusler og norsk retrett. Da den ble gjenopptatt ved århundreskiftet, ble det denne saken som til slutt førte til unionsoppløsningen.
Torridal idrettspark
Torridal idrettspark (også kjent som Hommeren) er et idrettsanlegg i bydelen Torridal ved Riksvei 9, nord for Kristiansand sentrum. Anlegget består av
Anlegget ligger i tilknytning til Torridal skole og klubbhuset til Torridal Idrettslag, som også bruker anlegget mest.
Urnordisk
Urnordisk er språkstadiet i de skandinaviske språk i tiden fra ca. 200 til 500 e.Kr, og var språkstadiet mellom urgermansk (ca. 2000 f.Kr. til ca. 200 e.Kr.) og synkopetiden (500–700 e.Kr.) – da de trykklette stavinger falt bort og det norrøne oppstod.
Utvikling
Urnordisk spaltet seg i forskjellige dialekter, som siden utviklet seg til selvstendige språk. Denne spaltingen fant sted i vikingtiden (ca. 800 til ca. 1050), og førte til at man fikk tre gammelnordiske språk: gammelvestnordisk (norsk-islandsk), gammeløstnordisk (svensk-dansk) og gammelgutnisk (på øya Gotland i Sverige). Til disse kom gammelislandsk etter Islands bebyggelse omkring 900. Først på 1000-tallet var forskjellen så stor, at man kanskje kan snakke om språk i stedet for dialekter. Gammeldansk og gammelsvensk på den ene siden og gammelnorsk og gammelislandsk på den andre står hverandre svært nær. Man pleier å kalle de første østnordiske språk og de siste vestnordiske.
Runeinnskrifter
Minnesmerkene over det urnordiske språket består utelukkende av runeinnskrifter. Disse er eldre enn alle øvrige germanske språkminnesmerker, og uttrykkes i det felles germanske runealfabetet, som bestod av 24 tegn. En har funnet ca. 200 forskjellige runeinnskrifter på urnordisk fordelt over hele Skandinavia. Av disse er bare noen av egentlig språklig betydning, og de fleste er svært korte. Noen av de viktigste er:
Gullhornene
Innskriften på gullhornene fra Gallehus i Sønderjylland, som sannsynligvis er fra 400-tallet e.Kr., er det best kjente eksemplet på urnordisk språk. Den lyder slik: ek HlewagastiR holtijaR horna tawido. Teksten ville på norrønt lyde omtrent slik: Ek Hlégestr hyltir táða horn. Gullhorninnskriften oversettes ofte slik: «Jeg Legjest fra Holt (eller skogmannen eller Holts sønn) gjorde hornet». «R» indikerer et fonem som uttales som en mellomting mellom stemt s og en tungespiss-r. I norrøn tid falt «R» sammen med «r». Det er den samme språkform en møter overalt i Skandinavia på urnordiske runeinnskrifter, men enkelte mener å se visse lokale forskjeller i grammatikken.
Urnordisk er et så gammelt nordisk språk, at tyske forskere har hevdet at gullhorninnskriften, og tilsvarende, like gjerne kunne vært kalt felles nordvestgermansk. Siden gullhornene dateres til 400-tallet e.Kr. og man mener urnordisk da i noen hundre år skulle vært atskilt fra urgermansk, ville likheten med urgermansk i alle tilfelle fortsatt være stor. Dette spørsmålet handler mer om definering av termer, enn det handler om betraktninger rundt det faktiske språklige materialet som foreligger.
Andre kilder
En annen og til dels kanskje eldre kilde til kjennskapet om urnordisk består i lånordene som har kommet over fra urnordisk til de finske og samiske språkene. Til grunn for disse ligger ofte eldre språkformer enn dem man finner i runeinnskriftene; dette kan tyde på at lånene til dels har funnet sted alt i de første århundrene e.Kr. (omkr. 500 eller tidligere). På den annen side er det vanskelig å skille disse ordene fra ord som har trengt inn i finsk fra gotisk.
Eksterne lenker
& J%C4%99zyk_staronordycki
Enrico Letta
Enrico Letta (født 20. august 1966 i Pisa) er en italiensk politiker for sentrumvenstrepartiet Partito Democratico. Han var fra 28. april 2013 til 22. februar 2014 statsminister i Italia. Letta ledet en koalisjonsregjering som besto av Partito Democratico, Il Popolo della Libertà, Scelta Civica, Radicali Italiani, Unione di Centro og partiløse ministre.
Bakgrunn
Enrico Letta er sønn av matematikereren Giorgio Letta (født 1936), professor ved universitetet i Pisa, og hans hustru Anna. Faren stammer (likesom onkelen, politikeren Gianni Letta) fra Avezzano i provinsen L'Aquila.
Etter slutteksamen i statsvitenskap ved Universitetet i Pisa tok Letta doktorgrad med et arbeid om europarett ved Scuola Superiore Sant'Anna i Pisa.
Politisk virke
Letta har tilhørt en rekke politiske partier. Han var aktiv i høyrepartiet Democrazia Cristiana til 1994 og var deretter med i Partito Popolare Italiano. En periode deretter tilhørte han Democrazia è Libertà – La Margherita. I Partito Democratico, der han har vært nestleder, tilhører han den moderate, katolske fløy.
Letta var minister for europeiske saker fra 1998 til 1999 og minister for industri, handel og håndverk fra 1999 til 2001. Da han i 1998 ble minister i en alder av 32, var han den yngste i Italias historie til å besette en statsrådspost. Fra 2006 til 2008 var Letta kabinettsekretær for regjeringen til Romano Prodi.
Letta ble første gang innvalgt i Deputertkammeret i 2001. Han satt i Europaparlamentet fra 2004 til 2008. Deretter vendte han i 2008 tilbake til det italienske Deputertkammeret.
I april 2013 ble han bedt av president Giorgio Napolitano om å danne regjering. Den 27. april meddelte Letta at han vil danne en koalisjonsregjering. Han ble innsatt i statsministerposten 28. april 2013.
Matteo Renzi ble i desember 2013 ble valgt til ny partileder i Partito Democratico. Letta tapte støtten fra eget parti og den 14. februar 2014 leverte han sin avskjedssøknad. 17. februar ble Matteo Renzi bedt om å danne ny regjering.
Sinodendron rugosum
Sinodendron rugosum er en bille som hører til familien hjortebiller.
Utseende
Forholdsvis små (11-18 millimeter), sylindriske, svarte hjortebiller. Hannene hos denne slekten har ikke forstørrede kjever, derimot har det et kraftig horn i pannen, hos hannene av S. rugosum er dette froholdsvis stort. Pronotum er stekt og bredt uthulet foran uthulingen svært tett og kraftig punktert, forøvrig er pronotum glatt og blankt. Dekkvingene er grovt, rynkete punkterte og nokså blanke.
Levevis
Larvene utvikler seg i morken, død ved av flere ulike løvtrær. Disse artene er kanskje ikke like avhengige av uberørt skog som mange andre hjortebiller, men de kan likevel være truet av moderne skogbruk. De voksne billene eter gjerne sevje og honningdugg.
Utbredelse
Arten lever det vestlige Nord-Amerika.
Mesosaimia
Mesosaimia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
Mesosaima er brunaktig og har seks ben og to lange følehorn.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Artene lever i India, Laos og Vietnam.
Ivan Demyanenko
Ivan Demyanenko (født 23. april 1989) er en usbekisk svømmer.
Han representerte Usbekistan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 100 meter bryst.
Tin Machine
Tin Machine var et band som eksisterte fra 1988 – 1992 og bestod av David Bowie (vokal, saksofon og gitar), Reeves Gabrels (gitar), Tony Sales (bass) og Hunt Sales (trommer). Bandet rakk å gi ut to studioalbum,  Tin Machine (1988) og Tin Machine II (1991) samt konsertalbumet Tin Machine Live: Oy Vey Baby (1992).
Roy Bjerke
Roy Bjerke (født 1969 i Nannestad) er en norsk entertrainer og underholdningsartist.
Helt siden han gikk på videregående har Bjerke syntes teater var noen spennende og drive med. Han startet å jobbe som tryllekunstner ved det velkjente sirkuset Sirkus Merano før turen gikk videre til underholdnings-parken Hunderfossen ved Fåberg i Lillehammer.
Tin Machine
Tin Machine ble kritisert for sin soniske og til tider vanskelige stil. Stilen banet veien (sammen med blant annet Pixies) for det som senere skulle bli grunge. Stilen kan best beskrives som «pre-grunge» og «hard blues». Bandet ble aldri offisielt oppløst, men sluttet å jobbe sammen rundt 1992. Bowie og Gabrels fortsatte musikalsk samarbeid frem til 1999.
Roy Bjerke
I 1997 kom han for første gang til Dyreparken der han opptrådte med sitt eget sirkus, Cirkus Lalo på tivoliplassen i parken. I 2001 ble han ansatt som underholdningssjef i parken etter godt arbeid med sirkuset. Samtidig som Bjerke ble ansatt hadde parken en visjon om å fjerne seg fra seg det å hyre inn kjendiser og heller skape egne historier og skikkelser som skulle være unikt, og bare kunne oppleves der. Dette lykkes de med, og parken har hatt stor suksess med egne produksjoner som Herli Land og ikke minst Terje Formoes Kaptein Sabeltann. Per 2015 hadde Bjerke ansvar for en stab på 160 personer i underholdningsavdelingen i parken.
I januar 1999 stiftet han sitt eget firma, Oz Produksjoner AS. Firmaet leverer utøvende kunstnere og underholdningsvirksomhet.
Donald William Wuerl
Han ble utnevnt til kardinal av pave Benedikt XVI i 2010, med San Pietro in Vincoli som tittelkirke.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Abrarius
Abrarius er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Viet uten prest
Viet uten Prest (originaltittel: Lying Lips) er en amerikansk spillefilm fra 1921 regissert av John Griffith Wray og produsert av Thomas H. Ince, med Florence Vidor og House Peters i hovedrollene.
Abrarius
Utseende
Små (ca. 2,5 millimeter), ovale, blanke, svarte jordlopper. Antennene er noe over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er kort og bredt, dekkvingene rundede og hvelvede uten tydelige punktrader.
Viet uten prest
Handling
Historien følger en bortskjemt velstående ung kvinne fra England, og hun møter en fantastisk ung mann - som er veldig fattig.
Den unge kvinnen må derfor bestemme seg for om hun skal velge kjærlighet, eller penger og velstand.
Abrarius
Systematisk inndeling
Listen er ufullstendig.
Bridei I av pikterne
Bridei, sønn av Maelchon (Bridei mac Maelchu) var konge av piktere til sin død en gang rundt 584–586.
Bridei er først nevnt i irske annaler for årene 558-560 da Ulster-annalene slår fast at «vandringen for Máelchús sønn». Forfatteren av Ulster-annalene nevner ikke hvem som flyktet, men i den senere Tigernach-annalene viser til «flukten for skottene for Bruide, sønn av Máelchú» i 558. Dette har frembrakt betydelig spekulasjon i noen tilfeller, i en versjon kan Ulster-annalene assosiere dette med dødsfallet til Gabrán mac Domangairt.
Som en samtidig og som en av høvdingekongene i Skottland opptrer Bridei i Adomnáns helgenbiografi over sankt Columba av Iona. Adomnáns redegjørelse av Bridei er problematisk ettersom den ikke forteller om Bridei allerede var en kristen, og i tilfelle ikke om Columba forsøkte å konvertere ham. Nyere arkeologiske oppdagelser ved Portmahomack viser at det var et klostersamfunn kanskje så tidlig som på slutten av 500-tallet, noe som kan gi støtte for synet at Bridei enten allerede var en kristen, i det misnte i navnet, eller ble konvertert av Columba.
Det er et spørsmål om nedtegnelse at Bridei ikke var kun konge i Piktland. Dødsfallet til Galam — kalt for «Cennalath, konge av piktere» — er nedtegnet i år 560 av Ulster-annalene, fire år før Brideis død. I tillegg, Adomnán nevner tilstedeværelsen av «underkonge av Orknøyene» ved Brideis hoff. Ulster-annalene rapporterer to ekspedisjoner til Orknøyene i løpet av Brideis kongedømme, eller, noe som synes like sannsynlig, en ekspedisjon som skjedde to ganger, i årene 580 og 581.
Hovedkvarteret for Brideis kongedømme, som kan ha vært tilsvarende med det senere Fortriu, er ikke kjent. Adomnán forteller at etter å ha forlatt det kongelige hoffet, underforstått kort tid etter, kom Columba til elven Ness, og at hoffet var på toppen av en bratt fjell eller berg. Således er det antatt at Brideis hovedkvarter var Craig Phadrig til vest for dagens moderne Inverness med utsikt over sjøbukten Beauly Firth.
Brideis død er nedtegnet å ha skjedd på 580-tallet, kanskje i slaget mot piktiske rivaler i Circinn, et område som er antatt å tilsvare dagens Mearns.
Kongelisten i Den piktiske krønike bekrefter at Bridei ble etterfulgt av en Gartnait, sønn av Domelch.
I henhold til en del historikere som eksempelvis John Morris var Bridei sønn av Maelgwn Hir ap Cadwallon, konge av Gwynedd.
Utah Beach
Utah Beach var kodenavnet for en av de de alliertes landingsstrender på D-dagen, som en del av Operasjon Overlord den 6. juni 1944. Utah ble først føyd til planen da flere landgangsfartøyer ble produsert.
Selv om U.S. 4th Infantry Division var ute av kurs møtte de relativt svak motstand i forhold til Omaha Beach hvor motstanden var hard, og mange amerikanske soldater omkom.
Utah Beach er cirka fem kilometer lang, og var den stranden som lå lengst mot vest. Stranden lå nær Pouppeville og landsbyen, La Madeleine.
Slegternes kamp
Slegternes kamp (dansk: ) er et dansk stumfilmdrama fra 1918 regissert av Ernst Dittmer, som også var fotograf. Norske Nicolai Johannsen spiller den mannlige hovedrollen som Ejvin Nordeck.
Handling
Ejvin er siste gjenlevende medlem av den borgerlige slekten Nordeck og eier av godset Wilitza. Ejvin er tiltrukket av Wilitzas store skoger. En dag er han ute på jakt i skogen. Leo, siste gjenlevende medlem av den degenererte adelsslekten Morensky, er på utflukt sammen med kusinen Wanda. Hun ber Leo om å ro hjem i båten. Wanda finner ikke fram i skogen, men Ejvin treffer på henne og tilbyr seg å vise veien.
Leos mor, fyrstinne Jadviga, har akkurat vendt hjem fra utlandet etter at hennes andre ektemann døde. Hun leser et brev fra Karl Withold der det står at han på Nordecks dødsleie lovet å hemmeligholde at hun var Ejvins mor. Withold er Ejvins formynder. Fyrstinnen har ikke gitt opp håpet om en gang å bli herskerinne på Wilitza. Hennes bror, fyrst Morensky, støtter henne i planene.
Jadviga begynner på sine intriger. Hun skriver et brev til Ejvin der hun påstår at hun i tyve år hadde lengtet etter å få møte sin førstefødte sønn, men at det var formynderen Withold som stadig hadde avvist hennes bønner om å få lov til å se ham. Ejvin kan ikke glemme Wanda og det fremmer Jadvigas planer. Hun avslutter nemlig brevet med å sende ham en særlig hilsen fra Wanda. Jadviga vet at Wanda møtte Ejvin i skogen, for det har hun fortalt.
Witold forteller Ejvin at hans far hadde kjøpt godset Wilitza av den forarmede og forgjeldede fyrsteslekten Morensky. Den hovmodige og adelsstolte Jadviga måtte gå med på å gifte seg med den stenrike, men borgerlig fødte Nordeck for at godset skulle forbli i slekten Morenskys eie.
Under en krangel om sønnen utbryter Nordeck:
"Gutten er min! Du er min! Godset er mitt! Jeg har kjøpt og betalt det hele!"
Såret over ektemannens strenge ord bestemmer Jadviga seg for å forlate Wilitza. Nordeck nekter hustruen det og befaler henne istedet å overnatte i det uhyggelige værelset i tårnet. Patrik, som hadde tjent under gamle Morensky, bestemmer seg for å hjelpe Jadviga med å flykte ut gjennom en lønngang. Han kjenner til slottets hemmeligheter og ber Jadwiga om å passe seg for det trettende trinnet på stigen. Nordeck følger etter dem gjennom lønngangen, men vet ikke om det trettende trinnet og får massevis av vann fossende over seg. Han blir funnet - i sterk forkommen tilstand - av godsforvalter Frank tidlig neste morgen. Nordeck skriver et brev til Witold der han kaller ham til seg på dødsleiet. Han gjør Jadviga arveløs og ber Witold om å sørge for at Ejvin aldri får se moren sin. Før Nordeck utånder overgir han godset og sønnen i Witolds varekt.
To dager senere mottar Ejvin et parfymert brev fra sin mor i posten. Hun skriver at hun er redd for at han skulle ha glemt henne. Witold sier at han frykter at Jadviga har onde hensikter. Ejvin besøker likevel moren. Til Leos forargelse fortsetter Ejvin å gjøre kur til Wanda. Ejvin reiser for å begynne på universitetet.
Gjennom en stor fest feirer fyrstinnen sin selvinnsettelse som herskerinne på Wilitza. Hun har belønnet Osieki ved å utnevne ham til skogsfogd. Jadviga bortviser godsforvalter Frank fra slottet.
The Invisible Man (EP)
The Invisible Man er en musikk-EP med Dance with a Stranger, utgitt i 1989.
Keiko
Keiko kan sikte til:
Niphoparmenoides
Niphoparmenoides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Ulikt de fleste andre trebukker lever disse artene på bakken, de voksne kan ikke fly. Larvene lever underjordisk på røtter.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Rungwe-fjellene i Tanzania.
Procambarus erythrops
Procambarus erythrops  er en art av ferskvannskreps innenfor den artsrike slekten Procambarus, og den tilhører underslekten Ortmannicus som har en ganske stor utbredelse nord-sør i USA fra omtrent de store sjøene og Appalachene gjennom Midtvesten ned mot Mexico.
Arten hører videre under familien Cambaridae (orden Reptantia) blant tifotkrepser. Procambarus erythrops er en av anslagsvis 160 arter i slekten Procambarus. Arten finnes bare i Suwannee County i Florida, og anses av IUCN som truet.
Décastar 2014
Décastar 2014 ble arrangert 20. og 21. september 2014. Décastar er et internasjonalt, årlig mangekampmesterskap i Talence i Frankrike, som inngår i IAAF Combined Events Challenge.
Det konkurreres i tikamp for menn og sjukamp for kvinner.
I tillegg deltok Gaël Quérin, Pieter Braun, Kevin Mayer og Benjamin Compaoré, men disse fullførte ikke tikampen.
I tillegg deltok Antoinette Nana Djimou, Yorgelis Rodríguez og Karolina Tymińska, men disse fullførte ikke sjukampen.
Hachim Mastour
Hachim Mastour (født 15. juni 1998) er en italienskfødt marokkansk fotballspiller som spiller for den italienske klubben Reggina Calcio.
Han har tidligere vært på lån til spanske Malaga CF.
Han er født og oppvokst i Reggio Emilia i Italia. Han er blant annet kjent for sine videoer hvor han trikser sammen med den brasilianske spilleren Neymar.
12. juni 2015 ble han ble den yngste landslagsspilleren noensinne for Marokko. Han var 16 år og 363 dager gammel.
Thiis (slekt)
Thiis er ei norsk slekt som stammer fra Thomas Jensen i Tise, en landsby i landskapet Vendsyssel i Nord-Jylland. Han var farfar til Thomas Thiis (1725–89), som flyttet til Risør 1744 og har flere kjente medlemmer innen arkitekt- og museumsbransjen. Det finnes også ei slekt som kommer fra en bergenser Thiis Arentsen Nagel (1629–1702), der fornavnet Thiis har kilt seg inn som mellomnavn hos etterkommere, deriblant Hans Thiis Møller (1812–1900) som var kjøpmann i Molde.
Mount Soza
Mount Soza er et massivt fjell (2 190 moh) i Bowers Mountains som utgjør østveggen av Rennickbreen mellom starten på sidebreene Alt- og Carryerbreen. Det ble navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Ezekiel R. Soza, en topografisk ingeniør i U.S. Geological Survey (USGS) som i to sesonger fra 1961 til 1963 var lederen for kartlegginga til USGS av Pensacolafjella sommeren 1965-66.
In Battle There Is No Law (EP)
In Battle There Is No Law er Heaven Shall Burns første EP. Det ble utgitt i 1998 av Deeds of Revolution Records, og ble utgitt på nytt av Circulation Records i 2002.
Kilder
In Battle There Is No Law fra Encyclopaedia Metallum
Timenes
Timenes er et område vest for Sørlandsparken i Kristiansand. Riksvei 41 har sitt start- og endepunkt ved Timeneskrysset, der veien møter Europavei 18. Avkjøring til Sørlandsparken sør for E18. Timenes har navn etter gårdsbruket med samme navn og det drives fremdeles jordbruk i deler av området.
Sør for E18 ligger Nedre Timenes naturreservat, som er nasjonalt verneverdig og omfatter rik edelløvskog, eikeskogstyper og gamle kulturminner som helleristninger og gravhauger.
Bru over Hjuksa
Bru over Hjuksa, også kalt Hjuksa bru, er en jernbanebru over Hjukseelva ved Hjuksevelta i Notodden kommune i Vestfold og Telemark. Brua stod ferdig i 1916. Den er 164 meter lang og ligger mellom Trykkerud og Tveitan på Tinnosbanens, tidligere Bratsbergbanens strekning mellom Hjuksebø og Notodden. Brua ruver 65 meter over det laveste punktet under den og er dermed Norges høyeste jernbanebru.
Procambarus evermanni
Procambarus evermanni  er en art av ferskvannskreps innenfor den artsrike slekten Procambarus, og den tilhører underslekten Ortmannicus som har en ganske stor utbredelse nord-sør i USA fra omtrent de store sjøene og Appalachene gjennom Midtvesten ned mot Mexico.
Arten hører videre under familien Cambaridae (orden Reptantia) blant tifotkrepser. Procambarus evermanni er en av anslagsvis 160 arter i slekten Procambarus.
Haiti under VM i svømmesport 2022
Haiti deltok under VM i svømmesport 2022 i Budapest i Ungarn fra 18. juni til 3. juli 2022.
Senat
Senere er betegnelsen blitt brukt blant annet om overhuset i parlamenter, som i Frankrike, USA og andre land. Det kan også være navnet på en utøvende regjering. Inntil 1919 var Finlands senat både regjering og høyesterett i Finland. I enkelte nordtyske bystater (Berlin, Hamburg og Bremen) er senatet også navnet på regjeringen, og senatorene har ministerporteføljer. Lederen av senatet kalles her overborgermester, og har samme funksjon som en statsminister. Også hansestaden Lübeck har et senat, selv om denne byen ikke lenger er en egen stat. Bayern hadde et senat frem til det ble avskaffet etter en folkeavstemning i 1999, det var her parlamentets overhus.
Relativitetsteori
Relativitetsteori benyttes innen fysikken for å beskrive hvordan naturen oppfører seg ved ekstreme hastigheter eller gravitasjonsfelt. Man skiller gjerne mellom den spesielle relativitetsteorien og den generelle relativitetsteorien. Førstnevnte beskriver forhold som angår observatører som beveger seg i forhold til hverandre, mens sistnevnte egentlig er en teori om gravitasjonskraften.
Relativitetsteorien ble resultatet av et prosjekt innen fysikken på slutten av 1800-tallet som gikk ut på å forene James Maxwells elektromagnetisme og Isaac Newtons mekanikk. I denne prosessen tårnet det seg opp en rekke teoretiske problemer. En løsning som skulle få omfattende ringvirkninger ble publisert i 1905 under tittelen «Zur Elektrodynamik bewegter Körper». Artikkelen kom ut i fysikkjournalen Annalen der Physik, og forfatteren het Albert Einstein. Den generelle relativitetsteorien ble presentert i 1915.
Einsteins to postulater
Ifølge Einstein selv bygger teorien på to postulater:
I artikkelen viser Einstein at dersom man tar utgangspunkt i disse to prinsippene, er det mulig å flette elektromagnetismen sammen med resten av fysikken uten å støte på selvmotsigelser.
En vitenskapelig revolusjon
Dersom relativitetsteorien skulle aksepteres, måtte mange av det 19. århundrets vedtatte sannheter forkastes. Det som ble forkastet var bl.a. den universelle gyldigheten av Newtons mekanikk og forestillingene om absolutt tid og rom. Også den lysbærende eteren ble overflødig, fordi det i relativitetsteorien ikke var a priori mulig å påvise noe medium for lysbølgenes utbredning.
Noen interessante konsekvenser av relativitetsteorien er tidsdilatasjon, lengdekontraksjon, tvillingparadokset og sammenhengen mellom masse og energi (masseenergiloven, E = mc2).
Eksperimentell bekreftelse
Relativitetsteorien er eksperimentelt bekreftet. Observasjoner i 1919, gjort under en solformørkelse, bekreftet at banen til lyset fra fjerne stjerner bøyes like mye som teorien forutsa når det passerer sola (sola og andre massive objekt kan virke som gravitasjonslinser). Senere har flere astrofysiske fenomen blitt observert som bekrefter teorien, som svarte hull, nøytronstjerner og gravitasjonsbølger. Eksperimenter i partikkelakseleratorer har gitt ytterligere bekreftelse.
I GPS-mottakere kreves det at man tar hensyn til ligningene i relativitetsteorien for å regne ut riktig posisjon. Uten dette vil posisjonsfeil øke med hele 10 km per dag.
Semjon Varlamov
Semjon Aleksandrovitj Varlamov, russisk: Семён Александрович Варламов, (født 27. april 1988 i Samara,Sovjetunionen) er en russisk ishockeymålvakt som for tiden spiller på Colorado Avalanche i NHL. Han har tidligere spilt for Lokomotiv Jaroslavl, Hershey Bears (farmerlag for Washington Capitals) og for Washington Capitals.
Concert for George
Concert for George var en konsert i Royal Albert Hall i London den 29. november 2002 til minne om George Harrison, som nøyaktig ett år tidligere tapte kampen mot lungekreft. Eric Clapton og Harrisons enke Olivia var initiativtakere til konserten.
Konserten
Klokken 12 (engelsk tid) den 11. oktober ble i underkant av 5300 billetter lagt ut for salg, og til tross for at spilleprogrammet ikke var offentliggjort ble billettene revet vekk. Før konserten kunne det rapporteres om svartebørspriser på 10 000 norske kroner per billett.
Konserten var delt inn i tre deler:
The Concert for George ble filmet og er utgitt både på dvd og plate. I enkelte storbyer ble den også satt opp på kino. NRK har vist den kritikerroste konsertfilmen flere ganger.
Selvstendig nasjonalgardeoperasjonsdivisjon (ODON)
Full betegnelse er: Отдельная орденов Жукова, Ленина и Октябрьской Революции Краснознамённая дивизия оперативного назначения имени Ф. Э. Дзержинского войск национальной гвардии Российской Федерации (ОДОН), men til daglig blir den bare benevnt "Dzerzjinskdivisjonen". Betegnelsen kommer fra Feliks Dzerzjinskij, som stiftet det sovjetiske hemmelige politi. Divisjonen ble overført til nasjonalgarden i 2016. Størrelsen på enheten er mer enn 18,000 soldater, og hoveddelen er forlagt til Reutov og Balasjikha. .
Watson Peninsula
Watson Peninsula er en smal halvøy, 3,7 km lang, mellom Macdougal Bay og Marr Bay på nordkysten av Laurie Island i Sør-Orknøyene. Den ble kartlagt i 1903 av Den skotske antarktisekspedisjonen under Bruce, som navngav den etter G.L. Watson som tegnet og omformet ekspedisjonsskipet «Scotia».
Alf Skille
Alf-Erik Skille (født 24. mai 1955 i Brønnøysund) er en norsk journalist i NRK Trøndelag.
Han var tidligere musiker, bl.a. i Valley Boys og for Ola Uteligger. Skille har også spilt keyboard med Åge Aleksandersen og Sambandet. Han var med på albumet Lirekassa, som ble gitt ut i 1977.
Glimmer (film)
Glimmer (originaltittel: Holiday) er en amerikansk komedie fra 1938 regissert av George Cukor med Katharine Hepburn, Cary Grant, Lew Ayres og Doris Nolan i hovedrollene.
Handlingsreferat
Jonathan "Johnny" Case skal snart gifte seg med Julia Seton, som han møtte når han var på ferie i Lake Placid, New York. Han vet veldig lite om hans kommende brud, og blir overrasket over å høre at hun er fra en ekstremt velstående familie - den yngste datteren til bank-eier Edward Seton. Johnny møter Julias eldre søster, Linda (spilt av Katharine Hepburn) som han betror planen om å ta en lang ferie fra jobben for å finne meningen med livet.
Johnny møter også søstrenes yngre bror, Ned Jr, en alkoholiker. Edward Sr. planlegger en fest på nyttårsaften, selv om Linda hadde planlagt en liten feiring. På nyttårsaften, oppgitt over at hun ikke fikk arrangere festen hun ble lovet, nekter Linda å bli med. Mr. Seton tilbyr Johnny jobb i banken hans, og Johnny avslører planen om å ta ferie fra jobben. Linda forteller broren sin at hun har blitt forelsket i Johnny, og hun får Julia til å innrømme at hun egentlig ikke elsker Johnny.
Mannabreen
Mannabreen er en bred isbre i Antarktis. Den ligger nord for Stevenson Bluff og Mount Steele i Wilson Hills. Den flyter nordøstover og ut i Gillettisen.
Breen fikk sitt navn av den nordlige geologi-gruppen fra New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition (NZGSAE) 1963–64 på grunn av et flydropp med ekstra forsyninger som generalguvernøren på New Zealand hadde sendt til området.
Procambarus fallax
Procambarus fallax  er en art av ferskvannskreps innenfor den artsrike slekten Procambarus, og den tilhører underslekten Ortmannicus som har en ganske stor utbredelse nord-sør i USA fra omtrent de store sjøene og Appalachene gjennom Midtvesten ned mot Mexico.
Arten hører videre under familien Cambaridae (orden Reptantia) blant tifotkrepser. Procambarus fallax er en av anslagsvis 160 arter i slekten Procambarus.
Arten lever i Satilla River med sideelver, i grenseområdet mellom Florida og Georgia.
En underart av denne - marmorkreps - er en populær akvarium-art som er i utbredt handel, og som i vill tilstand truer med å fortrenge andre krepsarter i flere land.
Grøndalen
Grøndalen kan vise til:
Mykt porselen
Mykt porselen er en type porselen som består av sand, salpeter, soda, havsalt, alun og alabasterpulver. Etter en viss smeltningstid tilsettes mergel, som inneholder gips og leire.
Beskrivelse
Den tradisjonelle kinesiske porselen er et mykt porselen. Dette kinesiske porselenet ble etterlignet/«oppfunnet» i Vesten i Firenze på 1580-tallet ved Francesco I de' Medicis fabrikk. Derfra spredte kunnskapen seg til Frankrike og England under 1600-tallet. Typiske i Europa er pâte traditionelle fra Manufacture royale de porcelaine de Sèvres etter kinesisk forbilde, Wedgwoods Jasperware og benporselen.
Mykt porselen kan også omfatte benporselen og vitroporselen og da benyttes begrepet frittporselen for å omfatte dette øvrige myke porselenet. Alt frittporselen brennes ved høyere temperatur enn feltspatsporselen, ca 1050–1100 grader, og i likhet med feltspatsporselenet, det harde porselenet, skjer en forening mellom masse og gods ved brenningen.
Sportsklubben Wing
Sportsklubben Wing (stiftet 24. august 1924 som Fremad) var et norsk idrettslag fra bydelen Øya i Trondheim.
Historikk
13. mai 1935 slo Fremad seg sammen med gutteklubben Kampørn (stiftet 1928) og endret navn til Sportsklubben Wing.
På et ekstraordinært årsmøte 15. februar 1993 ble det enstemmig vedtatt at sportsklubben skulle organiseres som et allianseidrettslag og at idrettsavdelingene selv skulle danne egne klubber, styringsmessig og økonomisk uavhengig av hverandre.
Saint-Maur-des-Fossés
Saint-Maur-des-Fossés er en kommune i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France, og er en av de sørøstlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 11,7 km fra sentrum av Paris. Kommunen er nesten helt omkranset av elva Marne.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Saint-Maur-des-Fossés
Juan Ignacio González Errázuriz
Prest
Juan Ignacio González Errázuriz inntrådte i personalprelaturet Opus Dei, og dets prelat, Álvaro del Portillo, siakonviet ham den 31. januar 1993 i Roma, og presteviet ham den 13. juni 1993.
Biskop
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 10. oktober 2003 til biskop av San Bernardo i Chile. Bispevielsen ble foretatt av den emeriterte biskop av San Bernardo, Orozimbo Fuenzalida y Fuenzalida, den 22. november samme år; medkonsekratorer var Carlos González Cruchaga, emeritert biskop av Talca, og kardinal Francisco Javier Errázuriz Ossa, erkebiskop av Santiago de Chile.
Fra 2. mars 2020 til 23. juli 2021 var han dessuten apostolisk administrator av det vakante bispedømme Rancagua.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Stupetårnet på Hamar
Stupetårnet på Hamar står på Koigen i Hamar, ved bredden av innsjøen Mjøsa. Byggingen av stupetårnet er blitt betegnet som en skandale på grunn av summen det kostet og tiden det tok å bygge det. Tårnet skulle opprinnelig koste rundt 1,5 millioner, men den endelige prisen ble 25,8 millioner kroner. Hamar kommune betalte 13,1 millioner kroner, etter å ha fått seks millioner kroner i erstatning fra det prosjekterende firmaet. Resten ble betalt fra tippemidler og kompensasjon for merverdiavgift.
Stupetårnet, som først fikk bevilget penger i oktober 2008, ble åpnet 10. juni 2015. Bandet Hedemarkens Sønner lagde sangen «Stupe tel vi stupe» og fremførte den på åpningen. Arne Hjeltnes ga i 2014 ut romanen «Stupetårnet», løst basert på saken i Hamar. Første episode av TV-serien Stories from Norway handlet om stupetårnet.
24: Legacy
24: Legacy er en amerikansk fjernsynsserie som har premiere 5. februar 2017 på Fox. Serien er en spin-off av 24, skapt av Joel Surnow og Robert Cochran
Hovedrollen spilles av Corey Hawkins, mens sentrale biroller innehas av Miranda Otto, Jimmy Smits, Teddy Sears, Dan Bucatinsky, Anna Diop, Ashley Thomas og Veronica Cartwright.
Handling
Etter å ha ledet et oppdrag for å eliminere en beryktet terrorist, Sheikh Ibrahim bin-Khalid, returnerer Army Ranger Eric Carter (spilt av Corey Hawkins) til USA. Men han oppdager snart at han, og hans med-soldater, blir jaktet på og drept fordi en av soldatene hans uforvarende tok med seg informasjon som inneholder en liste over hemmelige terror-celler i USA, og alle kodene for å aktivere disse terroristene for fremtidige angrep.