cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Galeas
Den svenske galeasen
Det er tremastede og endog firemastede galeaser som eksisterte på slutten av 1800-tallet, noen ganger var disse bygd som det svenske motstykket til den finske galeasen for handelen mellom Stockholm og Ålandsøyene.
Polaria
Polaria har et godt utbygd akvarium med arktiske sjøplanter, arktiske fisker og dyr. Det er vanntanker i gulv, vegger og tak og glasstunneler som de besøkende kan gå under mens seler svømmer over hodet på dem. Det er flere utstillinger om is og klima blant annet en forskningsfilm om isbjørner og hvalross. Polaria har en lekekrok for barn med en liten klatrevegg og sklie for de som ønsker det.
Galeas
Ålandsgaleasen
Dette er noen av de største galeaser som ble bygd og benyttet i Østersjøen, med en lengde på mellom 20 og 30 meter og et lengde-til-bredde forhold på 3,5 : 1 med lite dypgang og stor seilføring på riggingen med to, tre eller fire master. I Danmark er disse fartøyene betegnet som slettopper-skonnerter. Riggingen kunne ha stor høyde på mastene med lange toppseil av gaffelseiltypen.
Fylkesvei 6068
Fylkesveg 6068 går mellom Grønset og Nås i Hustadvika.
Galeas
Ålandsgaleasen
De fleste ålandsgaleaser var klinkbygd med skarp baug, men mot slutten på 1800-tallet gikk fartøybyggerne over til kravell. I dette århundret og fram til ca. 1930 ble over 300 galeaser, slupper og skip bygd på Ålandsøyene.
Polaria
Storkobbene og steinkobbene er en av Polarias hovedattraksjoner. Besøkende kan være med to ganger om dagen for å se selene bli matet, da kan man både lære mer om selene og se hvordan trenerne holder kobbene aktive gjennom mentale og fysiske stimuli.
Galeas
Vänergaleasen
Ifølge af Chapman ble galeasen i året 1768 også brukt i lukket farvann i de svenske innsjøene inkludert Vänern.
Fylkesvei 6068
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 241.
Polaria
Polaria har en egen kafé som og en suvenir- og gavebutikk som er åpen alle dager hele året. Kinoen i Polaria viser panoramafilmen fra Svalbard og om Nordlyset hver halvtime.
Bygget ligger ved siden av Framsenteret like sør for Tromsø sentrum og vender ut mot Tromsøysundet. Det er et karakteristisk bygg, tegnet av JAF arkitektkontor, og utformet slik at det ligner isblokker som har blitt skjøvet på land. Polaria hadde 117 000 besøkende i 2008, og var dermed Nord-Norges nest mest besøkte attraksjon.
Galeas
Vänergaleasen
Den tidligste beskrivelsen av en «vänergaleas» er Per Johan Warbergs opplysninger om byen Trollhättan med dens sluser i kanalen mellom Vänern og Kattegat fra 1805-06. Den klassiske vänergaleasen er 66 fot (19,8 m) lang, i vannlinjen 61 fot 10 tommer (18,55 m), 18 fot (5,4 m) bred og dypgang på 6 fot 6 tommer (2,10 m) med lastekapasitet på 30 lester eller 91,8 tonn. Dimensjonene på denne galeastypen er tilpasset trafikken gjennom kanalen med størrelsen på slusene som retningsgivende for alle fartøyer.
I motsetning til galeaser for kystfarten er ikke vänergaleasens rigging ment for annet enn innsjøtrafikk med faste gafler (såkalt «lake rig» på engelsk) på begge master, disse som hadde løse gafler kalles «håttebåt» eller «hottebåt». Vänergaleasen har nesten like høye master, mesanmasten er bare litt mindre i høyden med høye toppseil og faste gafler som kan låres oppover for å fange vinden over skogkledte koller og landskapet rundt kanalene.
Helt fra begynnelsen var alle vänergaleaser kravellbygd, for disse er sannsynligvis videreutviklet fra 1700-tallets bojort som var innført på den store innsjøen allerede i 1646 eller 1695 sammen med kravellbyggingen. Som bojorten hadde vänergaleasen dekk fra stevn til stevn med garnering i det indre rommet. Disse er rundgattet med akterspeil over vannlinjen.
Den danske galeasen
Denne fartøytypen har blitt brukt for en rekke oppdrag inkludert fiskeri i den danske kystfarten med to master og et deplasement på mellom 30 og 100 tonn. De nyere og større varianter av den danske galeasen kunne være opptil 29 meter lange, 7,6 meter brede og ha dypgang på 3,45 meter, de minste kunne være ned til bare 10 meter lange og 3 meter bredde med 0,9 meter i dypgang. De fleste galeaser i Danmark var ketchrigget med gaffelseil på begge master uten skværseil og med gaffelseil som toppseil. De større variantene, som hadde sin opprinnelse i Finland, ble betegnet som slettopper-skonnerter med skværseil som toppseil eller flere enn to master.
De fleste danske galeaser var kravellbygd i forskjellige varianter med kutterhekk, akterspeil eller rund akterstevn som en fortsettelse fra den danske fartøytypen jagten som var et fartøy med butte skrog og bredt akterspeil. I de fleste tilfeller er galeasen vokst rett ut av jagten ved å kutte det eldre fartøyet i to, deretter forlenget og forhøydet det til et tomastet fartøy. Det var sjeldent å finne en galeas som ikke var ombygd fra en jagt langs den danske kysten mellom storbyene.
Den tyske galeassen
De første galeasser hadde butt baug og kurvede akterstevn, senere skarpere baug og rettere akterstevn. En egen type, «Heckgaleass», hadde en akterstevn formet som et hekk som på hekkbåter. Det er forskjellige varianter, noen av disse hadde lite dypgang og dermed hadde senkekjøl som sidesverd som kan senkes ned i vannet på lesiden. Alle fartøyer var tomastet med løse gaffelseil, toppseil, forseil og svære skværseil foran på stormasten.
Galeassen kunne være på mellom 13 og 27 meter i lengde og 7 meter i bredde samt dypgang på 2,4 meter med en besetning på 4 til 10 mann.
Galeass-Ewer
Denne nordtyske varianten av galeassen er en krysning mellom galeassen og den lokale fartøytypen everen, et fraktfartøy med flat bunn og stor lasteevne som ble brukt i Tyskland og Danmark på meget grunne farvann.
Riggingen med to master var tatt fra den nordeuropeiske galeasen og satt på et fartøy med langstrakt skrog og flat bunn som nedstammet fra everfartøyet. Galeass-eweren hadde i begynnelsen butt forstevn, men senere ble klipperbaugen i den andre halvparten av 1800-tallet innført på de nyere fartøyene. Skroget hadde skarpe linjer under vannlinjen, og måtte ha senkekjøl på lesiden eller slingrekjøl for å hindre avdrift under seilas.
Galeass-eweren var på mellom 16 og 20 meter lengde, et skip bygd i 1835 som har blitt bevart, var på 16,75 meter lengde, 5,17 meter bredde og dypgang på 2,0 meter. Denne fartøytypen ble fram til begynnelsen på det tjuende århundret benyttet på utenriksfart helt til middelhavsområdet for frakt av appelsin.
Hukergaleass
Hukergaleassen kunne ha et mannskap på 8 ombord på et fartøy på opptil 22,8 meter lengde, 6,8 meter i bredde og dypgang på 3,63 meter.
Jachtgaleass
På midten av 1800-tallet var en egen fartøytype utviklet med utgangspunktet i den nederlandsk-tyske jachten med riggingen tatt fra galeasen eller ketchen langs den tyske og senere polske Østersjøkysten.
Det hadde halvdekk med et dekkhus midtskips og spring på baugen mot et baugspyd. Dette fartøyet for bulklast mellom mindre steder og ble også sett i Nordsjøen i tillegg til Østersjøen. De fleste tomastede fartøyene var svartmalt, normalt på mellom 18 og 22 meter i lengde med 6 meter i bredde og 3,6 meter i dypgang. De som hadde pålemaster uten hindringer for rå og gafler, betegnes som «pfahlgaleass».
I likhet med hukergaleassen forsvant denne galeastypen for godt etter slutten på den andre verdenskrigen i 1945.
Karen Gillan
Karen Sheila Gillan (født 28. november 1987) er en skotsk skuespiller og tidligere modell som er kjent for sin rolle som Amy Pond i den britiske science fiction-TV-serien Doctor Who.
Hun var også med i science-fiction-filmen Guardians of the Galaxy, der hun spilte Nebula, og i TV-serien Selfie, der hun spilte Eliza Dooley. I 2015 hadde hun en mindre rolle i filmen The Big Short.
I 2017 spilte Gillan i eventyrfilmen Jumanji: Welcome to the Jungle. I 2018 fikk hun en rolle i superhelt-filmen Avengers: Infinity War, med blant andre Tom Holland og Chris Hemsworth i hovedrollene. Hun spilte også i oppfølgeren Avengers: Endgame fra 2019.
Alveringem
Alveringem er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.
Jonathan Littell
Jonathan Littell (født 10. oktober 1967 i New York City) er en tospråklig (engelsk/fransk) forfatter, bosatt i Barcelona. Han har dobbelt statsborgerskap i USA og Frankrike og har jødisk bakgrunn. Littells egentlige debutroman, skrevet på fransk, Les Bienveillantes (Norsk tittel: De velvillige) (2006), vakte stor oppsikt. Den ble tildelt to større franske priser og er oversatt til 30 språk. Tom Lotherington fikk i 2009 Bastianprisen for sin oversettelse av boken til norsk.
Biografi
Littell er sønn av forfatteren Robert Littell. Mens hans besteforeldre var jøder som emigrerte fra Polen til USA på slutten av det 19. århundre, definerer ikke Littell seg som jøde «i det hele tatt» og er sitert på å ha sagt: «for me Judaism is more [of] a hictorical background». Han studerte kunst og litteratur på Yale University og tok eksamen med bachelorgrad i 1989.
1994–2001 arbeidet Littell for den internasjonale humanitære organisasjonen Action Against Hunger. Han ledet organisasjonens arbeid i Tsjetsjenia. I januar 2001 ble han offer for et bakholdsangrep, der han ble lettere skadet og Kenny Gluck fra Leger Uten Grenser ble kidnappet.
Littell fikk fransk statsborgerskap i mars 2007 og han kunne beholde sitt amerikanske statsborgerskap.
Om Israel
I et intervju med Haaretz i mai 2008 beskyldte Littell Israel for å anvende Holocaust for politiske mål og sammenliknet Israels oppførsel i de okkuperte områdene med den til nasjonalsosialistene før andre verdenskrig.
Verker
Littells roman, Les Bienveillantes, ble skrevet på fransk og utgitt i Frankrike i 2006 (Norsk utgave 2008: De velvillige). Romanen forteller historien om den andre verdenskrig og østfronten gjennom minnene til den fiktive SS Obersturmbannführer Maximilian Aue.
Littell har sagt at han ble inspirert til å skrive romanen etter å ha sett et fotografi av Zoya Kosmodemyanskaya, en sovjetisk partisan som ble henrettet av nasjonalsosialistene. Den opprinnelige inspirasjonen til romanen sporer han til Claude Lanzmanns Shoah, en kritikerrost film om Holocaust, fra 1989. Research til romanen ble påbegynt i 2002, det første utkastet ble skrevet for hånd på 112 dager.
Littell hevder at han skapte sin hovedperson, Max Aue, ved å forestille seg hva han selv kunne ha gjort hvis han hadde blitt født i førkrigs-Tyskland og blitt nasjonalsosialist.
Les Bienveillantes vant Prix Goncourt i 2006 og Det franske akademis romanpris og er en utfordrer til flere andre litterære priser i Frankrike. Littell nektet imidlertid å stille opp ved prisutdelingene. Kritikkene i Frankrike var generelt gode. Romanen solgte 280 000 eksemplarer i løpet av de første seks ukene. Den har per 24. august 2008 solgt mer enn én million eksemplarer i Frankrike og er under utgivelse i over tredve land.
Littells eneste tidligere utgitte bok, cyberpunkromanen Bad Voltage (1989), forteller historien om Lynx, en «halvblods» som er bosatt i et futuristisk Paris. Littell har dessuten utgitt en detaljert etterretningsrapport om sikkerhetsorganene til Den russiske føderasjon (kun som e-bok). I 2007 kom tekstsamlingen Études og i 2008 boken om den belgiske nazilederen Léon Degrelle: Le sec et l'humide (Det tørre og det våte).
Willy Reisvang
Willy Reisvang (født 23. mai 1923, død 17. februar 2001) var en norsk idrettsleder. Han ledet klubben Oslo SK i periodene 1958-1962, 1963-1966 og 1972-1976. Fra 1966-1969 var han president i Norges Skøyteforbund. Han var styremedlem i den norske olympiske komité 1968 til 1984, og også formann i Skøytemuseet, som har blitt kalt hans "livsverk". Han ble dekorert med Kongens fortjenstmedalje. Han tilbrakte sin yrkeskarriere utenfor idretten i selskapene Jiffy-Pot og Strøm-Stål, og bodde i Billingstad.
Kong Olav Vs Husorden
Kong Olav Vs Husorden er en norsk, kongelig familieorden. Den ble innstiftet av kong Olav i 1958 og ble tildelt kvinnelige medlemmer av kongefamilien og særlig begunstigede kvinnelige medlemmer av Det kongelige hoff. Utmerkelsen tilsvarer de kongelige husordener innstiftet av kong Haakon i 1906 og kong Harald i 1991.
Husordenes innbyrdes rang er slik at regjerende monarks husorden har forrang. Imidlertid inngår husordnene ikke i den offisielle rangrekkefølgen for norske ordener og medaljer. Husordenen bæres på venstre side. Kong Olav Vs Husorden bæres av dronning Sonja, prinsesse Märtha, prinsesse Astrid og overhoffmesterinne Ingegjerd Løvenskiold.
Utforming
I de norske portrettnålene er monarken gjengitt i halvfigur, avbildet i gallauniform og med St. Olavs Ordens bånd over brystet. Kongens portrett er gjengitt på en oval medaljong omgitt av en bord med diamanter. Nålen har ikke krone, og er opphengt i båndet ved en diamantbesatt gullsløyfe med en perle i midten. Kong Olav Vs portrettnål har sløyfe laget av båndet tilhørende St. Olavs Orden, altså rødt med smale striper i hvitt, blått og hvitt langs kantene.
Bakgrunn
Portrettnålen er en gammel hedersbevisning som i europeisk sammenheng går tilbake til 1600-tallet. Den kunne tildeles både menn og kvinner, men er fra 1800-tallet blitt til en kongelig husorden som tildeles kvinnelige medlemmer av kongehuset og utvalgte, kvinnelige medlemmer av hoffet. Ordenen får navn etter monarken som har innstiftet ordenen og som er avbildet i portrettnålen. Monarkens portrett framstilles på en medaljong, rund eller oval, omgitt av diamanter, eventuelt med kongekrone over.
I unionstiden var Oscar II (norsk konge 1872–1905) den første monark som tildelte kongelige portrettnåler til nære kvinnelige medlemmer av kongefamilien. Ordensportrettet er her opphengt i Serafimerordenens lysblå bånd.
Kongelige familieordener for kvinner i form av portrettnåler eksisterer fortsatt i de danske, svenske og britiske kongehusene.
Kollektive goder
Kollektive goder er innen samfunnsøkonomi en betegnelse på goder som kjennetegnes ved at de er ikke-rivaliserende og ikke-ekskluderende – det vil si at godet ikke blir brukt opp og at man ikke kan stenge noen ute fra å bruke godet.
Et typisk eksempel på et kollektivt gode er fyrtårn: Grensekostnaden er null, og det er umulig å hindre enkelte fra å få nytte av det. Andre eksempler er gatebelysning, fortau, felles forsvar.
En utfordring ved kollektive goder er hvor mye som skal produseres og hvem som skal betale. Rent matematisk finner man etterspørselen ved vertikal summering av den enkelte konsuments etterspørselsfunksjon. Siden det ikke er mulig å stenge noen ute fra å nyttiggjøre seg godet er det vanskelig å ta betalt for bruken, og det er sjelden vi ser slik produksjon initiert i rendyrket privat regi. Som regel finner man løsninger der det offentlige er leverandør, enten selv å produsere eller ved konkurranseutsetting av produksjonen, eller der det offentlige subsidierer privat produksjon.
Kollektive goder er et eksempel på markedssvikt.
Down (grevskap)
Down (irsk: An Dún) er et grevskap i provinsen Nord-Irland tilhørende Storbritannia. Etter omleggingen av lokalstyret i Nord-Irland har det ikke lenger noen administrativ funksjon, og er i den sammenheng erstattet av distrikter. Den tradisjonelle administrasjonsbyen er Downpatrick. Grevskapet er oppkalt etter sin administrasjonsby Downpatrick.
Down er et av seks grevskap (counties) som utgjør Nord-Irland, beliggende i nordøstlige delen av øya Irland. Det grenser i sørøst mot innsjøen Lough Neagh. Grevskapet har et areal på 2 448 km² og en befolkning på 531 665 innbyggere i henhold til folketellingen i 2011. Down er også det ene av 32 tradisjonelle grevskap på øya Irland og befinner seg innenfor provinsen Ulster. Det er for tiden det ene av kun to grevskap på Irland hvor flertallet av befolkningen, i henhold til folketellingen av 2001, som kommer fra en protestantisk bakgrunn. Det andre er grevskapet Antrim i nord.
Mournefjellene omfatter blant annet Slieve Donard, som er det høyeste stedet i Nord-Irland, 848 moh.. Ved en annen topp, Slieve Croob har elven Lagan sitt utspring. En annen elv som renner gjennom grevskapet er Clanrye.
En del av Down er kjent som «Brontë Homeland», etter Patrick Brontë, faren til Anne, Charlotte og Emily Brontë, som er beliggende mellom Rathfriland og Banbridge hvor Patrick Brontë hadde sin kirke. Patrick Brontë (opprinnelig Brunty) var født i denne regionen.
Pistol
Pistol er en type skytevåpen som brukes i én hånd. Ordet brukes normalt spesifikt om våpen som bruker krutt som drivmiddel.
Våpen som går under denne betegnelsen er revolvere, semi-automatiske pistoler, full-automatiske pistoler, og enkeltskuddspistoler slik som flintlås- og perkusjonpistoler. Kjente typer pistoler er John Moses Browning med sin Colt M1911, GLOCK med sine polymerpistoler og revolveren Colt Single Action Army (Colt Peacemaker). Noen ganger brukes ordet i en mer restriktiv betydning om semi-automatiske pistoler, hvor revolvere og fullautomatiske pistoler er ekskludert.
Småkalibrede pistoler og revolvere i kamret for .22 Long Rifle bruker patroner med randtenning som er rimelige å fremstille. De er populære til øvelsesskyting og finnes også som vitenskapelig utformede konkurransevåpen.
Det produseres også rene konkurransevåpen i .32 S&W Long til bruk i det internasjonale grovpistolprogrammet.
Etymologi
Ordet «pistol» er utledet av det franske ordet pistole (eller pistolet), som har tre mulige opprinnelser:
På norsk brukes ordet noe annerledes enn på engelsk, der pistol spesifikt brukes om alle enhåndsvåpen som ikke er revolvere.
Bolívar (sigar)
Bolívar er et cubansk sigarmerke, oppkalt etter den søramerikanske frihetshelten Simón Bolívar. Sigarmerket Bolivar ble introdusert i 1901, og ble utviklet av firmaet Jose Rocha og produsert ved El Crepsulo-fabrikken, men ble sener overtatt av Menendez, Garcia y Cia.
Neologisme
En neologisme (av gresk νέος, (neos), «ny» og λόγος (logos), «ord», «tale»), også kalt nyord, er et nytt ord i et språk. Noen neologismer sier noe om tekniske fremskritt – for eksempel ord for oppfinnelser, andre sier noe om samfunnsendringer – for eksempel ord for nye samlivsformer, mens andre kan komme av hendelser.
Nyord i nyhetstekster og annet
Siden 1998 er det registrert 2,3 millioner nye norske ord i et utvalg nettaviser. Hver dag dukker det i snitt opp mellom 1000 og 1500 nye ord.
Eksempler på nyord i norsk
Nye hverdagsord er ikke sjelden kortformer av lengre, tekniske begreper, for eksempel bil dannet av automobil, trikk av elektrisk sporvogn, mikro av mikrobølgeovn, faks av telefaksimile, mobil av mobiltelefon, mac av macintosh-datamaskin og så videre. For øvrig er også ordet møbel i sin tid dannet av fremmedordet mobil, det vil si 'bevegelig', i motsetning til tidligere tiders bord, skap, senger, sitteinnretninger og så videre som var fastmontert i et værelse og ikke kunne flyttes rundt. Nye orddannelser er også svært vanlig i slang og uformelt «gatespråk». Enkelte slangord opptas i det etablerte «normalspråket». Det gjelder for eksempel ordet gøy om noe som er morsomt eller underholdende.
Neologismer i psykiatri
Betegnelsen neologisme brukes i psykiatri som samlebetegnelse for det fenomenet at en del personer med alvorlige psykiske lidelser (spesielt schizofreni), kan konstruere nye ord, vri på ord eller tillegge ord en helt ny og for andre uforståelig betydning. Ordene blir således høyst personlige og har i forhold til andre ikke noen entydig kommunikasjonsverdi.
Neologismer lages ofte også av barn og for eksempel autister.
Westvleteren (øl)
Westvleteren er et belgisk bryggeri grunnlagt i 1838 i trappistklosteret Sint-Sixtusabdij i den belgiske kommunen Vleteren, ikke langt unna middelalderbyen Ieper. Bryggeriet og ølet kalles som regel Westvleteren. Bryggeriets tre ølsorter er internasjonalt kjent for smak, kvalitet og tilgjengeligheten da ølet ikke brygges ut ifra kommersielle interesser.
Øl
Bryggeriet produserer de følgende tre ølsortene:
Frem til 1999 produserte bryggeriet også et mørkt øl med et alkoholinnhold på 6,2% og et lyst med 4% alkohol som munkene drakk selv, men disse er erstattet av Blonde. Westvleteren 8 og 12 er upasteurisert og anses for å ha en lang lagringstid.
Flaskene har blitt solgt uten merkelapp siden 1945. All informasjon som er påkrevet ved lov er skrevet på toppen av korken. Pga. av mangelen på merkelapp er flaskene de eneste som selges uten den offisielle trappistlogoen på flasken. Logoen finnes kun på de karakteristiske trekassene. Flasker som har merkelapp er blitt merket av andre. For eksempel har noen importører i USA merkelapp på flaskene for å tilfredsstille krav i henhold til lokale lover.
Historie
Trappistmunker fra Catsbergklosteret i Frankrike grunnla St. Sixtus-klosteret i 1831. I 1838 begynte brygging av øl ved Westvleteren. I 1850 grunnla noen av munkene Notre-Dame de Scourmont-klosteret som også brygger trappist-ølet Chimay.
Under første og andre verdenskrig fortsatte abbediet å brygge øl, men med mindre kapasitet. Bryggeriet var også det eneste trappistbryggeriet som beholdt kobbertankene under krigene – de andre bryggeriene måtte gi kobberet til tyskerne som trengte dette til krigen. Under første verdenskrig var dette hovedsakelig fordi klosteret ikke var okkupert av tyskerne, men tok seg av sårede allierte tropper. I 1946 fikk St. Bernardus-bryggeriet ved Watou lisens til å brygge øl under navnet St. Sixtus. I 1992 ble denne avtalen avsluttet. St. Bernardus brygger fortsatt tilsvarende øl, men under sitt eget navn. I 1989 åpnet klosteret sitt nye bryggeri for å erstatte gammelt utstyr.
Kommersielle interesser
Som med de andre trappist-bryggeriene selges øl kun for å finansiere driften av klosteret og med unntak av et lite skilt utenfor klosteret som informerer om tilgjengelighet for dagen, så reklameres det ikke for ølet. Munkene har gjentatte ganger sagt at de kun brygger nok øl til å sikre driften av klosteret og at de ikke vil produsere noe mer på tross av etterspørselen. Under andre verdenskrig sluttet bryggeriet å selge til forhandlere og har siden da kun solgt til besøkende ved bryggeriet eller kafeen på den andre siden av veien. Ved åpningen av det nye bryggeriet sa abbeden: ''«Vi er ikke bryggerimestere. Vi er munker. Vi brygger kun øl for å kunne fortsette å være munker.»''.
Tilgjengelighet
I begynnelsen var salg begrenset til 10 kasser med 24 flasker per bil, men ettersom ølets popularitet økte ble dette først begrenset til 5 kasser og så til 2. Øl kan kun bestilles på nett som innlogget bruker i et begrenset tidsrom etter et køsystem.
Produksjonen er for tiden 4750 hl per år, og det forventes ikke at dette vil øke.
Bortsett fra selve bryggeriet, er det eneste stedet man offisielt kan kjøpe ølet, i butikken ved kaféen og informasjonssenteret som drives av klosteret; men prisene er høyere enn ved klosteret. Noen ganger er det ikke mulig å kjøpe øl i butikken. Butikken selger også ost som produseres ved klosteret, gjærpiller og andre trappist-produkter.
Kjøpere av ølet vil motta en kvittering med teksten Niet verder verkopen («Ikke selg videre»). Klosteret er sterk motstander av videresalg og det er dets ønske at ølet kun skal kunne kjøpes via klosteret eller kaféen. Westvleterenøl som selges andre steder, selges uten klosterets tillatelse.
Internasjonal anerkjennelse
Selv om smak er høyst subjektivt og individuelt, har øl-entusiaster verden rundt rangert Westvleteren 12 som sitt favoritt-øl. Medlemmer på nettsidene BeerAdvocate.com og RateBeer.com har konsekvent rangert Westvleteren 12 øverst på sine lister over øl; 8 og Blonde ligger også høyt på disse listene.
Da Westvleteren 12 ble rangert som «Verdens beste øl» i den halvårlige rangeringen på nettstedet RateBeer.com, fulgte den interasjonale pressen dette opp med artikler om ølets rangering og uvanlige forretningsmetoder. Dette resulterte i at etterspørselen økte og historier om lav lagerbeholdning dukket opp, noe som førte til at munkene måtte begrense salget. Lagerbeholdningen har alltid vært lav og begrenset. I et intervju med den belgiske avisen De Morgen forklarte munken Mark Bode at klosteret ikke hadde noen planer om å øke produksjonen på tross av etterspørselen.
På tross av populariteten har munkene ved St. Sixtus avslått de fleste forespørsler om intervjuer og besøk, og de setter ikke pris på all oppmerksomheten de har fått. Besøkende er som regel blitt henvist til informasjonssenteret ovenfor klosteret hvor man kan finne informasjon om både klosteret og bryggeriet. Munkene har uttalt at de ønsker å leve et rolig liv, og at forstyrrelsene er plagsomme.
Munch-ranet
Ranet skjedde litt over kl. 11.00 søndag 22. august 2004. To personer bevæpnet med en ladd Smith & Wesson 357 Magnum stormet inn i museumslokalene, mens én mann satt igjen i bilen utenfor. De to ranerne som var inne i lokalene truet vakter og besøkende til å legge seg ned på gulvet. Deretter rev de ned de to maleriene fra veggen, som kun var beskyttet med stålwire, før de sprang ut til den ventende bilen og kjørte fra stedet. På vei mot fluktbilen mistet den ene raneren et av de to maleriene i bakken. Bilen, en Audi stasjonsvogn, ble senere funnet på parkeringsplassen utenfor Sinsen tennisklubb. Biter fra rammeverket til «Skrik» og «Madonna» ble funnet flere steder langs fluktruten. Oslo politidistrikt bekreftet 31. august 2006 at maleriene var kommet til rette igjen.
Det antas at Munch-ranet opprinnelig var et bestillingsverk fra David Toska for å lede politiets etterforskningsressurser bort fra det såkalte NOKAS-ranet, som ble gjennomført drøye fem måneder tidligere. Imidlertid er de eksakte saksforholdene ikke kjent, grunnet en hemmeligholdelsesavtale mellom Toska og påtalemyndighetene for å sikre at maleriene kom tilbake. I alt seks personer ble opprinnelig tiltalt i ranssaken. Tre ble frikjent og tre dømt.
Tamrotte
En tamrotte er en tam rotte av arten brunrotte (Rattus norvegicus). Laboratorierotter er også av denne arten. Det fins en rekke linjer blant tamrotter i laboratorie sammenheng. Noen av de vanligste er Wistar, Sprague-Dawley, Fisher 344, Lister, Long-Evans og PVG. Tamrotter som holdes som kjæledyr stammer ofte fra laboratorerotter. Laboratorierotter kan også komme fra innavlete linjer der alle individer er genetisk like. Tamrotter lever i gjennomsnittet 18mnd, men de kan bli opp til 2-3 år. Hannrotter har en gjennomsnittsvekt på 500 g, og 300 g for hunnrotter.
Rottene vi idag har som kjæledyr er alle brunrotter (Rattus norvegicus). Både brunrotta og svartrotta (Rattus rattus) stammer opprinnelig fra Asia. I dag er brunrotta den dominerende arten, og svartrottene er sjeldne. Svartrotter holdes ikke som kjæledyr grunnet dårlig gemytt. Rotter ble først holdt som kjæledyr i England på 1700- og 1800 tallet, men har blitt brukt som forsøksdyr siden 1800-tallet. Rotter som får godt stell og rikelig med oppmerksomhet fra eier, kan bli svært tillitsfulle og hengivne kjæledyr. Tamrotter er utpreget sosiale flokkdyr som ikke trives alene og de bør derfor alltid bo minst to sammen.
Pelstyper
Tamrotter har flere fargevarianter. I laboratorium sammenheng forekommer rotter relativt hyppig i Pink Eyed White (PEW/albino). Da vil fargen være hvit og øynene vil mangle pigment og derfor være rosa. Wistar, Sprague-Dawley og Fisher 344 er vanlige albinoraser. PEW rotter har svært dårlig syn og er lysømfindtlige. Hooded er en variant som har hvit kropp og farge på hode/rygg. Linjene lister, Long-Evans og PVG som de vanligste lablinjene som kommer i hooded. Sannsynligvis stammer de fleste hoodedrotter opprinnelig fra et avlsprogram i 1915, utført av forskerne Long og Evans. De frambrakte fargevarianten gjennom å krysse hvite hunnrotter av linjen Wistar med en Agoutifarget vill hannrotte. Agouti er den fargen som er mest naturlig for en rotte å ha, og det er den fargen man vil kunne finne på ville rotter. Mange andre fargevarianter er også blitt avlet fram, blant annet Russian Blue Agouti (bilde), fawn, blue, cinnamon, buff, burmese, siamese osv. Det er også kommet mange mutasjoner som påvirker pels, som feks rex (krøllete pels og værhår) eller fuzz (nesten hårløs med spredt "dun"). Dessverre innebærer mange av disse mutasjonene helseproblemer. Hårløse rotter sliter ofte med øyeproblemer, og mange av dem vil ha store problemer med å amme ungene sine på grunn av lav melkeproduksjon og mangel på nipler.
Opprinnelse til kjæledyrhold
Rotter ble etablert som kjæledyr i Europa en gang i løpet av 1700- og 1800-tallet. Man begynte primært med rottehold for å fremskaffe eksemplarer til jaktsport. Etter sigende er det Jack Black, dronning Victorias (Storbritannia) offisielle rottefanger, som tilskrives innførselen av rotter som rene kjæledyr. Det sies at han skal ha fattet interesser for rottene i embeds medfør, og samlet individer med uvanlige farger og egenskaper for å avle på dem. Avlen var så vellykket at rottemanien raskt spredte seg gjennom det engelske hoffet. En av grunnene til dette skal etter sigende ha vært at rottene til sammenlikning med ekorn, som var foregående kjæledyrmote, var ekstremt intelligente og sosiale, samt lærenemme. Blant de mest kjente rotteholderne av denne innledende perioden i tamrottas historie finner vi selveste dronning Victoria, og den kjente barnebok-forfatteren Beatrix Potter.
Innførselen av rotter som kjæledyr kan nok ikke ene og alene tilskrives Jack Black, da dette sikkert var et fenomen i tiden, i og med at rottene allerede ble brukt og håndtert i de ovennevnte sportslige sammenhenger. Men det er ikke vanskelig å tenke seg at både dronningen og hennes rottefanger må ha hatt en god del å si for fenomenet tamrotte, da rotter ikke akkurat var eller er et velansett dyr hos menneskene. Kanskje hadde rotten forblitt et skadedyr i møtet med menneskeheten hvis det ikke hadde vært for at Jack Black og den mektigste kvinnen i verden i sin samtid fattet interesse og entusiasme for den.
Kjønnsforskjeller
Hvis to rotter av forskjellig kjønn bor sammen kan man forvente rask familieforøkelse. En hunrotte er kjønnsmoden fra 5 ukers alder og det er i teorien også hannene. De blir ofte kjønnsmodne 3-4 dager senere enn hunrottene. En hunrotte går drektig i 18-23 dager og kan få opptil 24 unger, men vil som regel få mellom 6 og 12. Det har også vært tilfeller hvor det har kommet opptil 27 unger. Hunnrotten er den mest aktive og nysgjerrige og er letter å trene enn hannrottene. Hannrotten kan heller sies å være lat, men likevel er det den som er den mest kosete selv om det naturligvis finnes unntak. Når det gjelder sykdommer, er de vanligste sykdommene luftveisinnfeksjoner. Det har også vært relativt hyppige forekomster av jursvulster i de siste årene. Det er mange uforsiktige oppdrettere, der sykdommer spres fort, men heldigvis finnes det også fjere som tar jobben mer seriøst. Den største visuelle forskjellen på hann- og hunnrotter, er størrelsen. Hannrotten veier vanligvis rundt et halvt kilo, selv om det fins noen få kjemperotter på rundt kiloet. Hannen lukter også litt sterkere og kan markere ved å slippe fra seg noen dråper urin når den er ute av buret.
Kong Haakon VIIs Husorden
Kong Haakon VIIs Husorden er en norsk, kongelig familieorden. Den ble innstiftet av kong Haakon i 1906 og ble tildelt kvinnelige medlemmer av kongefamilien og særlig begunstigede kvinnelige medlemmer av Det kongelige hoff. Utmerkelsen tilsvarer de kongelige portrettnåler innstiftet av kong Olav i 1958 og kong Harald i 1991.
Husordenes innbyrdes rang er slik at regjerende monarks husorden har forrang. Imidlertid inngår husordnene ikke i den offisielle rangrekkefølgen for norske ordener og medaljer. Husordenen bæres på venstre side. Kong Haakon VIIs Husorden bæres av prinsesse Astrid.
Utforming
I de norske portrettnålene er monarken gjengitt i halvfigur, avbildet i gallauniform og med St. Olavs Ordens bånd over brystet. Kongens portrett er gjengitt på en oval medaljong omgitt av en bord med diamanter. Nålen har ikke krone, og er opphengt i båndet ved en diamantbesatt gullsløyfe med en perle i midten. Kong Haakon VIIs portrettnål har sløyfe laget av båndet tilhørende St. Olavs Orden, altså rødt med smale striper i hvitt, blått og hvitt langs kantene.
Bakgrunn
Portrettnålen er en gammel hedersbevisning som i europeisk sammenheng går tilbake til 1600-tallet. Den kunne tildeles både menn og kvinner, men er fra 1800-tallet blitt til en kongelig husorden som tildeles kvinnelige medlemmer av kongehuset og utvalgte, kvinnelige medlemmer av hoffet. Ordenen får navn etter monarken som har innstiftet ordenen og som er avbildet i portrettnålen. Monarkens portrett framstilles på en medaljong, rund eller oval, omgitt av diamanter, eventuelt med kongekrone over.
I dansk-norsk sammenheng er de første brystportretter utformet som en nål, brosje eller som en medaljong til å bære om halsen. Senere kom portrettet til å bli opphengt i et bånd formet som en sløyfe. Denne utformingen har portrettnålene fortsatt i Norge. De første kjente avbildninger av mannspersoner med monarkens portrett i medaljong omgitt av diamanter, er fra kong Frederik IIIs tid (1648–1670). Den første dronning portrettert med monarkens ordensportrett er kong Frederik IVs ektemake Anna Sofie, dronning 1721–1730. Det er bevart en nål med kong Christian VIs portrett, tilhørende prinsesse Charlotte Amalie (1706–1782). En brosje med kong Frederik Vs portrett fra 1749 finnes også. Fra kong Christian IXs tid er portrettet opphengt i en sløyfe av hvitt bånd med røde kanter.
I unionstiden var Oscar II (norsk konge 1872–1905) den første monark som tildelte kongelige portrettnåler til nære kvinnelige medlemmer av kongefamilien. Ordensportrettet er her opphengt i Serafimerordenens lysblå bånd.
Kongelige familieordener for kvinner i form av portrettnåler eksisterer fortsatt i de danske, svenske og britiske kongehusene.
Belgias kvinnelandslag i fotball
Belgias kvinnelandslag i fotball representerer Belgia i internasjonal fotball.
Opera Trøndelag
Opera Trøndelag, tidligere Steinvikholm Musikkteater, er et norsk distriktsoperaselskap med formål å fremme interesse og utbredelse av musikkteater regionalt med hovedvekt på opera.
Belgias kvinnelandslag i fotball
Belgias landslag har aldri kvalifisert seg til EM eller VM i fotball, og de har bare unntaksvis unngått sisteplassen. Foran kvalifiseringen til EM i 1997 ble Belgia plassert i klasse B, og dermed redusert til å spille om kvalifisering til neste kvalifisering. Belgia vant sin gruppe, og kvalifiserte seg til klasse A. De var derfor med i kvalifiseringen til VM i 1999. Der kom de imidlertid fortsatt på sisteplass, og måtte ned igjen. Belgia var med i toppen av klasse B i de to neste kvalifiseringene uten å lykkes, men da klasse A ble utvidet, ble Belgia inkluidert for kvalifiseringen til EM i 2005. Belgia kom nok engang sist i kvalifiseringen, men i 2005 ble ordningen med klasse A og B annullert, og Belgia kunne fortsette i vanlig kvalifisering. Kvalifiseringen til VM i 2007 endte med en ny sisteplass.
Opera Trøndelag
Randi Spets er operasjef. Operaselskapet fikk Nord-Trøndelag fylkes kulturpris for 2008. Operaselskapet deltar i nettverket OperaNorge.
Belgias kvinnelandslag i fotball
Imidlertid gikk det framover for kvalifiseringen til EM i 2009. Belgia endte riktignok nest sist, men de var bare to poeng fra kvalifiseringsplassen til Nederland. i kvalifiseringen til VM i 2011 kom Belgia i gruppe med Sverige og Den tsjekkiske republikk, og havnet bak disse. I løpet av kvalifiseringen varierte Belgia fra ettmålstap borte mot Sverige til hjemmetap mot Wales og uavgjort borte mot Aserbajdsjan. Landslaget tapte hjemme og vant borte både mot Wales og Den tsjekkiske republikk.
Opera Trøndelag
Operaen Olav Engelbrektsson på Steinvikholm Slott ble første gang oppført i 1993 som musikkdramaet Lucie. Libretto er av Edvard Hoem og musikk av Henning Sommerro. Hovedpersonene i oppsettingen er erkebiskop Olav Engelbrektsson, fru Inger til Austråt, adelsmann Nils Lykke og jomfru Lucie fra Austråt. Kristoffer Rustung og den danske hærfører har også sentrale roller i intrigespillet.
Selskapet har som formål via sine produksjoner å legge til rette for barn og ungdom og være en arena for videre steg innen scenekunst. Steinvikholm Musikkteater har siden 2001 drevet operaskole for barn og ungdom mellom 11 og 15 år. Seniorakademiet er for videregående elever over 15 år. Elevene øver mot deltakelse i musikkteatrets produksjoner. Operaskolen har hvert år siden 2001 hatt sin egen oppsetting i februar/mars med forestillingen Viva la Musica.
I 2008 ble W.A.Mozarts Tryllefløyten skapt i ny drakt og regi av Steinvikholm Musikkteater, og ble oppført i Prestegårdshagen ved Stjørdal Museum i 2008, 2009, 2010 og 2014.
Ngozi Okonjo-Iweala
Ngozi Okonjo-Iweala (født 13. juni 1954) er en nigeriansk økonom og politiker. Hun ble 15. februar 2021 valgt til generaldirektør i Verdens handelsorganisasjon (WTO) for perioden 1. mars 2021 til 31. august 2025.
Bakgrunn
Begge hennes foreldre tilhørte igbo-folket. Hennes far var brigader i de biafranske styrkene da utbryterstaten Biafra kjempet for sin selvstendighet på 1960-tallet, og familien mistet formuen sin. Etter Biafra-krigen vendte faren tilbake til sin akademiske karriere som professor i matematikk og økonomi. Hennes mor Kamene Okonjo var utdannet lege og sosiologiprofessor. Okonjo-Iweala vokste opp hos sin bestemor, mens foreldrene var i utlandet for å ta sin utdannelse. Hun har seks søsken.
Okonjo-Iweala tok sin utdannelse ved Harvard University og Massachusetts Institute of Technology (MIT).
Hun er gift med nevrokirurgen Ikemba Iweala og har fire barn. Den eldste sønnen hennes ble uteksaminert fra Harvard Medical School i 2010. Hennes sønn Uzodinma Iweala er forfatter av romanen Beasts of No Nation (2005). I 2012 ble hennes mor i en alder av 82, kidnappet for løsepenger. Datteren som da var finansminister, fortalte at kidnapperne hadde krevet hennes avgang og dessuten løsepenger, men at hun hadde avslått begge deler. Moren ble etter fire dager sluppet fri; det var uklart hvorvidt Okonjo-Iwealas far hadde betalt løsepengene som kidnapperne hadde stilt krav om.
Karriere
Okonjo-Iweala har hatt flere ministerposter i Nigeria. Hun var finansminister i to perioder (2003–2006 og 2011– 2015) og utenriksminister en kort periode i 2006, for øvrig som den første kvinne i begge verv. Hun var 25 år i Verdensbanken, der hun steg i gradene til hun fra 2007 til 2011 til posisjonen som vise-president.
Hun har sittet i styret for Twitter og Standard Chartered Bank, og var styreleder for Global Alliance for Vaccines and Immunization (GAVI) fra 2016 til 2020.
Okonjo-Iweala ble valgt til toppvervet i WTO den 15. februar 2021, og er både første kvinne og første afrikaner som leder denne organisasjonen. Under president Donald Trump trenerte USA valget av Okonjo-Iweala, men kort tid etter at president Joe Biden hadde tiltrådt stemte også USA på Okonjo-Iweala.
Valget av Okonjo-Iweala skjedde i en periode da WTO befant seg i en krise. Det hadde siden den mislykkede forhandlingsrunden i Doha i 2001, ikke blitt gjennomført noen handelsliberaliseringer. Også tvisteløsningssystemet i organisasjonen hadde stått i krise, da USA i årevis har vegret seg for å oppnevne en ny dommer.
Londonderry (grevskap)
Londonderry (irsk: Contae Dhoire; engelsk: County Londonderry; ulsterskotsk: Coontie Lunnonderrie)) er et av seks grevskap i Nord-Irland tilhørende Storbritannia. Det er tilstøtende nordvestbredden av innsjøen Lough Neagh. Grevskapet har et areal på 2 074 km² og en befolkning på rundt 245 500 innbyggere i henhold til folketelling for 2011. Den viktigste byen, som tidligere var administrasjonsby, er Londonderry. Siden 1973 har ikke grevskapet hatt noen administrativ funksjon og er i den sammenheng erstattet av distrikter.
Grevskapet er et av ni (av totalt 32) tradisjonelle grevskap på Irland som ligger innenfor den historiske provinsen Ulster. Grevskapet er nyere enn de andre på øya; det ble opprettet senere ved at Coleraine ble slått sammen med deler av Antrim, Donegal og Tyrone. Årsaken til dette er at byens myndigheter ønsket å få kontroll over omegnen og presset gjennom opprettelsen av en ny administrativ enhet.
Siden 1981 har den blitt et av fire grevskap i Nord-Irland som har et katolsk flertall, 55,56 prosent i henhold til folketellingen i 2001, Grevskapets offisielle blomst er rødsildre.
Stedsnavn
Navnet på byen og grevskapet var opprinnelig Derry, men på grunn av Londonfirmaers deltagelse i bosetningen i Ulster fikk den nytt navn. Stedsnavnet Derry er en anglisering av gammelirske Daire (moderne irsk: Doire) i betydningen "eikeskog" eller "eikelund".
Som med byen er dets navn et emne i den kjente navnstriden Derry/Londonderry hvor «Londonderry» fremmes av unionister og «Derry» av irske nasjonalister. De fleste britiske myndigheter benytter navnet «Londonderry», mens «Derry» benyttes av republikken Irland.
Tomáš Tatar
Tomáš Tatar (født 1. desember 1990) er en slovakisk ishockeyspiller som spiller for Montreal Canadiens i NHL.
Han har tidligere spilt på NHL-nivå for Vegas Golden Knights og Detroit Red Wings og på lavere nivå for Grand Rapids Griffins i AHL.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 11.-plass med det slovakiske laget.
Guri Vesaas
Guri Vesaas (født 13. januar 1939 i Vinje i Telemark) er en tidligere norsk forlagsredaktør. Hun var hovedansvarlig for Samlagets barnebokavdeling fra 1974 til 2006. Hun er datter av forfatterne Halldis Moren Vesaas (1907–1995) og Tarjei Vesaas (1897–1970) og yngre søster av NRK-journalisten Olav Vesaas.
Vesaas har særlig vært opptatt av å utgi barnebøker med kunstneriske og litterære kvaliteter. Gjennom aktive initiativ har hun fått i stand samarbeid mellom en rekke forfattere og illustratører og bildekunstnere. Hun har på den måten bidratt til å fornye bildeboksjangeren i Norge og vært med på å skape flere moderne barnebokklassikere. I 1974 hadde hun permisjon fra forlaget for å arbeide som redaksjonssekretær i barnebladet Maurtua. Under psevdonymet Hanna Midtbø har hun siden 1976 oversatt omkring 50 barnebøker til norsk. Det oppdiktede etternavnet Midtbø er knyttet til barndomshjemmet i Vinje.
Guri Vesaas har oversatt mer enn 50 barnebøker til norsk og fått flere priser for arbeidet sitt. Da hun fratrådte i desember 2006 ble hun hedret med julebok for 2006: Hanna Midtbø alias Guri Vesaas, med hilsner fra kolleger og forfattere. I august 2007 ble hun utnevnt til Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for sin innsats for barne- og ungdomslitteraturen. Samme år ble hun utnevnt til Årets nynorskbrukar, og mottok Brageprisens hederspris som «nestoren innen norsk barnebokproduksjon, for hennes enestående innsats for norsk barne- og ungdomslitteratur».
Maruti
Maruti er et indisk selskap som blant annet produserer biler, og var det første indiske selskap til å masseprodusere og selge mer enn én million biler i India. Suzuki har aksjemajoriteten i selskapet, som per i dag er markedsleder i sitt segment.
Herman Scheel
Herman Carsten Johannes Scheel (født 18. eller 19. januar 1859 på Hamar, død 29. september 1956) var en norsk jurist og justisminister 1910–1912.
Etter første skoleår på Hamar og examen artium 1876 fra Aars og Voss' skole, samt cand. jur. 1881, studerte han i Berlin og London og ble universitetsstipendiat 1877 og dosent i rettsvitenskap ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania. Han ble dr. jur. 1892 på avhandlingen Om egtefællers formuesforhold og satt konstituert (foreløpig innsatt) som professor 1893–1898 mens professor Francis Hagerup var statsråd. Derpå var han høyesterettsassessor 1898–1910 og fra 1912, kun avbrutt av ministerjobben. Han var nemlig sjef for justisdepartementet i Wollert Konows regjering fra 1. februar 1910 til 15. februar 1912 og representerte Høyre. Fra 1912 var han dommer i Høyesterett og fra 1920-1929 Høyesterettsjustitiarius. Ellers satt han i styret for Enkepensjonen og den senere Statens pensjonskasse og skrev avhandlinger om dette og forsikringsjus. Han døde i en alder av 97 år i 1956.
Scheel ble utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Han ble også tildelt storkors av Italias kroneorden.
Han var sønn av sorenskriver Johan Christian Ræder Scheel (1823–1898) og Christiane Marie Mathilde Bay (1831–1913). Søstera Signe Scheel (1860–1942) ble maler. Søstera Alfhild (1862–1953) ble gift med historikeren Absalon Taranger. Han var gift med Sara Leonore Sandberg (født 1870) og hadde fem barn. Datteren Elisabeth Scheel (1898–1990) ble keramiker.
Heroes of Might and Magic III: The Restoration of Erathia
Heroes of Might and Magic III: The Restoration of Erathia er et videospill fra Heroes of Might and Magic-serien utviklet av New World Computing og utgitt av The 3DO Company i 1999.
Det er det tredje videospillet i Heroes of Might and Magic-serien. Det ble laget to tilleggspakker til spillet, Heroes of Might and Magic III: Armageddon's Blade og Heroes of Might and Magic III: Shadow of Death.
Grunnprinsippene er i stor grad like i forhold til de tidligere spillene i serien. Spilleren kontrollerer en eller flere helter som leder hærer av forskjellige monstre inspirert av myter og legender. Egenskapene på monstrene varierer fra hvert enkelt.
Det spillet går ut på er å lage en hær som er den sterkeste. For å klare å skape hæren, må man bygge forskjellige bygninger inne i borgen som hører til. For å få råd til disse bygningene må man dra rundt på spillet og finne ressurser som bygningene inne i borgen trenger for å bli bygd. Ressursene består av blant annet stein, ved, krystall, kvikksølv, diamanter, svovel og penger.
Dundee-ekspedisjonen 1892–93
Dundee-ekspedisjonen 1892–93 var en ekspedisjon til Antarktis finansiert av Robert Kinnes i Dundee i Skottland. Hovedformålet med ekspedisjonen var å kartlegge forekomstene av retthval og vurdere potensialet for hvalfangst i Sørishavet. Resultatet var nedslående, og ingen hval ble fanget. Det ble imidlertid tatt store mengder sel.
Fire fartøy fra hvalflåten i Dundee ble sendt sørover via Falklandsøyene: «Active», «Balaena», «Diana» og «Polar Star». William S. Bruce om bord i «Balaena» og Charles W. Donald i «Active» gjennomførte vitenskapelige undersøkelser ved Joinville Island og Trinityhalvøya. Med på ekspedisjonen fulgte også kunstneren William Gordon Burn Murdoch, og de første kjente fotografier av det antarktiske kontinent ble tatt i løpet av ekspedisjonen.
De Panne
De Panne er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. 17. juli 1831 ankom kong Leopold I av Belgia Belgia ved De Panne. Det er reist en statue av han til minne om denne begivenheten. Under første verdenskrig bodde den belgiske kongefamilien i De Panne.
Steinar Berg
Steinar Berg (født 1944) er en norsk museumsmann og billedkunstner fra Verdal.
Han ble Verdal Museums første ansatte i 1978, og var sentral ved oppbygging av museet til dagens Stiklestad Nasjonale Kultursenter. Han er også en aktiv billedkunstner og har blant annet utformet diplomet til Nord-Trøndelag fylkes kulturpris og bistått Håkon Bleken i arbeidet med et 216 meter langt veggmaleri på Stiklestad.
Berg har mottatt flere priser.