cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eunomia
Hora
Eunomia var gudinne for lov og lovgivning og en gudinne av den andre generasjon av horaer sammen med sine søstre Dike og Eirene. Horaene var lov- og orden-gudinner som opprettholdt samfunnets stabilitet og de ble dyrket hovedsakelig i byer som Athen, Argos og Olympia. Pindaros skrev
I polis Sparta var Eunomia selve ideen om balansen mellom spartiatere (øverste samfunnsklasse i Lakonia), perioikoi (omliggende områder) og heloter, som var slaveklassen av borgerne spartiatere og perioikoi. Disse var de eneste som helt og holdent holdt på forestillingen av Eunomia. Det var en vanlig praksis for barn som hadde fullført deres militære trening i Lakonia å gå på en «jakt» hvor de plyndret helotenes landsbyer for å sette sin manndom på prøve. Helotene hadde lov til å forsvare seg mot angrep, inkludert å drepe de ungdommer som forsøkte å plyndre dem.
Eunomia ble hyppig avbildet på athenske vasemalerier i følge med Afrodite, og i denne forstand representerte Eunomia den lovmessige eller lydige oppførselen til kvinner i ekteskapet. Som sådan ble hun identifisert med Eurynome, en havnymfre hvis betydning at hun var mor til kharitene som representerte sjarm, skjønnhet, og fruktbarhet.
Arv
Eunomia-familien av asteroider er oppkalt etter henne. 15 Eunomia er en hovedbelteasteroide.
Kiti Mánver
María Isabel Ana Mantecón Vernalte (født 11. mai 1953 i Antequera i provinsen Málaga), kjent under artistnavnet Kiti Mánver, er en spansk skuespiller.
Friidrett under de britiske imperie- og samveldeleker 1966
Friidrett under de britiske imperie- og samveldeleker 1966. Friidrett var en av flere sporter under de britiske imperie- og samveldeleker (British Empire and Commonwealth Games) som ble arrangert i Kingston på Jamaica i perioden 4. til 13. august 1966. Det var de åttende lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. De fire første lekene het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1966–1966) het (British Empire and Commonwealth Games). I lekene i 1966 ble det konkurrert i 34 øvelser i friidrett, 23 for menn og elleve for kvinner. Australia ble beste nasjon med elleve gullmedaljer foran England og New Zealand med fem hver.
Emil R. Steffensen
Steffensen er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole (NHH) i Bergen og har eksamen fra høyere avdeling med samfunnsøkonomi som hovedfag. Han har også vært stipendiat ved NHHs institutt for samfunnsøkonomi, universitetslektor ved Universitetet i Bergens (UiB) institutt for økonomi, samt forsker ved Samfunns- og næringslivsforskning (SNF).
Steffensen var konstituert finanstilsyndirektør fra 14. april til 15. august 2011, før Morten Baltzersen tok over stillingen på åremål.
Han Weiling
Weiling (kinesisk: 渭陵, pinyin: Wèilíng, med dynastimarkør Han Weiling) er et gravkompleks i Xingping nordvest for Xi'an i Kina fra Handynastiets tid (206 f.Kr.-220). I Weiling er keiser Yuandi (død 33 f.Kr.) begravd. .
Keiserens grav er i form av en jordpyramide med plattet topp og et bunnareal på ca 170 x 170 m. Graven er orientert med en grads avvik mot nord-søraksen. UOpe på pyramidens flate topp er det et opphøyd platå. Det verserer en teori om at dette platå har gitt Djingis khan inspirasjon til utformingen av hans grav.
Direkte nordvest for keiserens gravpyramide finnes keiserinne Wang Zhengjuns noe mindre gravpyramide.
Højskolesangbogen
Højskolesangbogen er en dansk sangbok og anses for å være den mest utbredte sangboken i Danmark. Den har kommet ut i 19. utgaver og den første utgaven kom ut i 1894. Den siste utgave kom i november 2020.
På 1800-tallet utviklet det seg en tradisjon for fellessang i Danmark. I første omgang foregikk fellessangen i de mer velstående kretsene og det var ofte snakk om muntre viser som ble skrevet av akademikere med mange lærde henvisninger til den europeiske kulturens utspring i Hellas og Romerriket.
Utbredelsen av fellessangen ble støttet av nye skolelover i 1814. Etter inspirasjon av opplysningstidens idealer fikk man innført obligatorisk skolegang slik at folk kunne lære å lese; også lese tekster til sanger. I samme periode ble det også mer fokus på fedrelandet med nasjonalromantikken samt de slesvigske krigene i midten av århundret.
N.F.S. Grundtvig var en av de store støtter i folkeopplysningen og på hans initiativ ble den første folkehøyskole etablert i 1844 og flere fulgte snart etter. Dermed kom det for alvor fortgang i fellessangen.
På slutten av århundret utga tre høyskoler et utvalg på rundt 700 sanger, primært av Grundtvig, som felles referanse for denne fellessangen og fundamentet for den egentlige høyskolesangboken var endelig skapt.
Bokens historie
I 1894 ble den første høyskolesangboken sendt ut med tittelen Sangbog udgivet af Foreningen for højskoler og landbrugsskoler og 506 utvalgte sanger. De første årene kom det jevnlig ut nye utgaver og opplagene var relativt små. Allerede i 1922 nådde man 10. utgave.
Fra 11. utgave het boken Folkehöjskolens Sangbog og det store gjennombruddet kom med 13. utgave fra 1939. Det var denne utgaven som ble benyttet under andre verdenskrig i forbindelse med for eksempel de store allsangstevnene. Fedrelandssangene hadde en funksjon som de alminnelige danskers stille protest mot den tyske okkupasjonen og derfor kom denne utgaven ut i 335,700 eksemplarer fordelt på 14 opplag innen den i 1951 ble avløst av 14. utgave.
Den 15. utgaven av sangboken ble utvidet med sanger på tysk, engelsk og fransk som supplement til de danske samt øvrige nordiske språk. Den 16. utgaven fikk tittelen Folkehøjskolens Sangbog og siden den 18. tittelen Højskolesangbogen.
I den 17. utgaven valgte man å utelade de ikke-nordiske sangene, men i den 18. utgaven har det kommet med engelsk- og tyskspråklige sanger igjen, blant annet er fem danske sanger oversatt til engelsk. I den 18. utgaven er det 166 sanger som er skiftet ut fra den 17. utgaven.
Den 19. utgave kom i november 2020. Bogen indeholder nå 601 sanger, hvor 151 er nye og 122 er gått ut (bl.a. ca. 30 salmer). Blant annet er det nordiske utvalget redusert noe, bl.a. den norske Per Spelmann, som mange danskere kjenner. Først og fremst har den nye utgave skapt debatt fordi den tok med sangen Ramadan i København av Isam B (skrevet sammen med flere), som illustrerer det nye, mangfoldige Danmark. Sangen ble kontroversiell på grunn av dens dansk, muslimske innhold. Enkelte mente ikke passet inn i Høyskolesangbogen. Debatten nådde også internasjonale medier, bl.a. New York Times, som fokuserte på debatten på innvandring til Danmark og kampen om nasjonal identitet.
Forfatterne
Opp gjennom årene har de store salmedikterne vært rikt representert i sangboken og det gjelder fortsatt. Grundtvig er best representert med hele 86 sanger og salmer. B.S. Ingemann har 23 sanger, Thomas Kingo og St.St. Blicher har 10 sanger hver mens Jeppe Aakjær er den verdslige dikteren som har flest sanger i boken med 18 stykker. Andre forfattere med større representasjon er Jens Rosendal og Benny Andersen med 13 og 11 sanger, mens de øvrige forfatterne høyst har 8 med.
Blant disse dikterne finner man Johannes V. Jensen, Frank Jæger, H.C. Andersen, Poul Henningsen, H.A. Brorson og Jens Christian Hostrup.
Noen av de nyeste bidragyterne er Kim Larsen, Martin Brygmann, Suzanne Brøgger, Johannes Møllehave og Sebastian.
Komponistene
En viktig del av høyskolesangene er melodiene. Carl Nielsen er den best representerte komponisten i boken med melodi til 36 sanger og salmer.
Andre komponister med større representasjon omfatter Thomas Laub, Oluf Ring, C.E.F. Weyse og Otto Mortensen. Blant de nyere komponister kan nevnes Benny Andersen og Tony Vejslev samt Bjarne Haahr.
Kulturkanonen
Den danske kulturkanonen har listet 12 sanger fra Højskolesangbogen i sitt utvalg av musikk. I sin omtale av utvalget sier Kanonutvalget at høyskolesangene er en del av den danske kulturarv og legger vekt på utviklingen fra Grundtvig via andre verdenskrig og frem til i dag.
De 12 sangene Kanonutvalget plukket ut er:
Jared Padalecki
Jared Tristan Padalecki (født 19. juli 1982 i San Antonio i Texas i USA) er en amerikansk skuespiller av polsk opprinnelse. Han begynte som tolvåring å ta skuespillertimer og flyttet i 2000 hjemmefra til Los Angeles for å oppfylle sin drøm om å bli skuespiller.
Jared Padalecki er kjent for sine roller som Dean Forester i Gilmore Girls (fra 2000 til 2005) og Sam Winchester i Supernatural (siden 2005). I tillegg hadde han en større rolle i filmen House of Wax fra 2005, der han spilte mot blant andre Chad Michael Murray, Elisha Cuthbert og Paris Hilton. Han var også en stund vurdert i rollen som Clark Kent for de kommende Superman-filmene. Denne rollen gikk til Brandon Routh.
Jared var forlovet med skuespilleren Sandra McCoy, som han spilte mot i filmen Cry Wolf i 2005. Under en pressekonferanse i 2008 uttalte Padalecki at de hadde brutt forlovelsen. Han giftet seg i 2010 med skuespillerkollega Genevieve Cortese. De møttes på settet til Supernatural etter at Genevieve hadde en gjesteopptreden i serien som demonen Ruby. Ifølge informasjon fra flere kilder, inkludert Golden Buffalo TV, tjener stjernen $ 125 000 for å ha deltatt i en serie Supernatural.
Deutsches Alpenkorps
Deutsches Alpenkorps var en alpejegerdivisjon i det tyske keiserriket under den første verdenskrig.
Opprettelse
Den tyske hæren bestemte seg for å opprette egne spesialiserte alpejegere, etter å ha hatt betydelige vanskeligheter under kampene mot det franske Chasseurs Alpins i Vosges. Dermed ble Königlich Bayerisches Schneeschuhbattalion I & II opprettet i München 21.november 1914. I 1915 ble det opprettet enda en bataljon, bestående av 4. og 5. kompani av 2.bataljon. Senere samme år ble de tre bataljonene, pluss en fjerde fra de bayerske Landwehr-troppene, slått sammen til Jäger Regiment Nr.3. 1., 2. og 2. reserve Jäger-bataljon slo seg sammen tl Königlich Bayerisches Jäger Regiment Nr.1, i tillegg til den prøyssiske 10. og 10. og 14. reserve Jäger-bataljon ble Jäger Regiment Nr.2. Disse tre regimentene og Infanterie-Leib Regiment utgjorde Alpenkorps.
Karnafuli vannkraftverk
Karnafuli vannkraftverk er et vannkraftverk ved Kaptai i Bangladesh, i vassdraget Karnafuli i Rangamati-distriktet øst for Chittagong, med total effekt på 230 MW. Dette er det eneste større vannkraftverket i Bangladesh. Kaptai-demningen er en 671 meter lang og 55 meter høy jordfyllingsdam i Karnafuli-elva som ble påbegynt av Øst-Pakistan i 1956, og som regulerer Kaptaisjøen. Midlere vanndyp er 30 meter og maksimal dybde 151 meter. Byggherrer var International Engineering Company, og Utah International Inc.
Kraftverket er bygget ut i to etapper, i 1962 med 2 x 40 MW enheter, og videre i 1982-88 med ytterligere 3 x 50 MW enheter. Anlegget ble bygget ut med kapital fra USA og fra OECF.
Askeland
Askeland kan vise til:
Gaeltacht Bhaile na hÉireann
Gaeltacht Bhaile na hÉireann eller Den vedvarende nordamerikanske Gaeltacht (irsk Gaeltacht Bhuan Mheiriceá Thuaidh) er et utpekt irsktalende, altså gaeltacht, område i den kanadiske byen Tamworth i Ontario langs elven Salmon River ). Det nærmeste større bydistrikt er Erinsville.
Erinsville selv ble bosatt av irlendere og byens fem første borgermestere var alle irske. Det er fra dette området som Gaeltacht fikk sitt offisielle navn, «Gaeltacht Bhaile na hÉireann», hvilket betyr «Erinsville/Byen av Irland-Ireland Gaeltacht».
Området er kjent hovedsakelig ved at den er den første og eneste offisielle godkjente gaeltacht (eller vedvarende irsktalende område) som eksisterer utenfor Irland. Den er også den eneste gaeltacht uten befolkning. Offisiell støtte for denne gaeltacht ble vist i løpet av åpningsseremonien hvor den irske ambassadøren i Canada, Declan Kelly, foruten Helen Gannon av Comhaltas Ceoltóirí Éireann. En offisielt uttalelse angående dette stedet ble også gitt av den irske statsråden for «anliggender for fellesskap, rural og gaeltacht», Éamon Ó Cuív. I denne, datert 29. mai 2007, erklærer han: «Jeg vil gjerne få lov til å gratulere det kanadiske folket for å etablere en gaeltacht i Canada, det første utenfor Irland. Jeg ønsker all suksess med deres arbeid og jeg håper det vil vokse og utvikle seg.». Også mottatt fra Ó Cuív var en donasjon på €20,000 (tilsvarende C$28,835) for lærertrening i gaeltacht.
I 2007 kunne stedet tilby irskspråklig utdannelse, både i området og i Erinsville, foruten céilí (irsk-kulturell begivenhet som musikk og dans) og utflukter, vanligvis i august måned. Etter hvert planlegger organisatorene å bygge hytter som kan huse rundt hundre mennesker foruten klasserom og et museum. Undervisningen vil bli holdt i stilen til, og er faktisk inspirert av immersjonklassene til 'Oideas Gael' som ble holdt i Donegal gaeltacht av Glencolmcille.
Denne gaeltacht har blitt omhandlet i nyhetene, hovedsakelig det faktum at det er det første i sitt slag utenfor Irland, og har blitt rapportert både i TG4 (en irsktalende fjernsynskanal i Irland og i britiske BBC. . Arrangøren Aralt Mac Giolla Chainnigh, da han snakket med BBC, uttalte at selv om de irsktalende kommer fra mange ulike steder (Canada, Irland, USA, etc) er dette stedet et hvor de kan alle sammen kan samles: «Det er et sted hvor de kan gå når de ønsker å ladde deres kulturelle batterier og spesielt komme i kontakt med deres språk».
Thor Ørvig
Thor Ørvig (født 14. desember 1891 i Kragerø, død 17. juni 1965 i Oslo) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Ørvig ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Arthur Allers, Martin Borthen, Johan Friele, Kaspar Hassel, Egill Reimers, Christen Wiese, Erik Ørvig og Olaf Ørvig olympisk gull i klassen 12 meter type 1919 med den norske båten «Heira II». Det var kun én båt i denne klassen. Han var bror til Erik og Olaf Ørvig, som også var mannskap på «Heira II».
Under andre verdenskrig seilte Ørvig som kaptein på Nortraship sine fartøyer, før han gikk over til en stilling ved Nortraship sitt kontor i New York.
Khala
Khala (uttales «cow-la»), også kalt hårløs khala og boliviansk nakenhund, er blant de minst kjente av nakenhundene i verden. Den regnes av mange som en genetisk variant av peruviansk nakenhund (Perro sin Pelo del Perú) og eksisterer i to størrelsesvarianter, kalt khala medio og khala grande. Som hunderase mangler khala internasjonal anerkjennelse, men typen er beviselig eldre enn Christofer Columbus' oppdagelse av Sør-Amerika.
Opprinnelse og alder
Khala ble lenge regnet som samme hund som peruviansk nakenhund, men den skiller seg fra denne på mer enn en måte. Den har derfor blitt anerkjent som en egen variant av noen (AKAR, CKC, APRI) kennelklubber, men den mangler fortsatt anerkjennelse fra de store klubbene.
Khala er en nakenhund som trolig oppsto og fortsatt eksisterer i visse strøk i Mellom- og Sør-Amerika, og da spesielt i deler av Argentina, Bolivia, Peru og Chile. Der knyttes den opp mot flere indianerstammer, spesielt quechuaindianerne. Navnet khala stammer da også fra quechuaene i Bolivia og betyr rett og slett «uten klær», eller «den som ikke har klær». De peruanske quechuaene kaller den «caa allepo», som har samme betydning. Andre indianerstammer har tilsvarende navn med lignende betydninger.
Det eldste bevis man har for denne hunderasen stammer fra perioden 1200–1470 og er påvist i gravfunn (såkalte tårngraver eller chullpas) gjort i områder på høysletten i Andesfjellene som omfatter både Peru, Bolivia og Chile. Gravene viser også andre hunder, men khala er mulig å påvise bl.a. som følge av de degenrerte tennene hårløse hunder har. Et av funnene var dessuten mumifisert.
Utseende, anatomi og fysikk
Khala finnes i to størrelsesvarianter, khala grande (langbent) og khala medio (kortbent), og minner mest om den meksikanske og peruvianske nakenhunden, men det er også en rekke likhetstrekk til andre primitive hunderaser, eksempelvis til thai ridgeback og podencorasene. Også flere pariahhunder minner mye om khala, som vanligvis har noe behåring på hodet og dessuten kan ha både stående og hengende ører. Det skal også finnes en behåret utgave av khala grande, der pelsen minner mye om borzoi. Khala grande er dessuten svært lik mynder, i større grad enn khala medio og podencoene. Som meksikansk og peruviansk nakenhund, har også khala dårlig utviklet dental utrustning. Den mangler ofte flere tenner. Rasen er også kjent for å ha svært kraftige klør.
Khala grande er den høyeste av de to varietetene. Den har lengre legger og gir et mer myndelignende inntrykk. Skulderhøyden er normalt ca. 43–51 cm, mens vekten ligger rundt 8–14 kg. Denne hunden har et bevegelsesmønster som er nærmest likt myndenes.
Bruksområde
For indianerne i Mellom- og Sør-Amerika er khala først og fremt en ypperlig brukshund. De bruker den som hetsende jakthund på småvilt og som vakthund og familiehund. I tidligere tider kan man også regne med at den var viktig i rituelle handlinger, men den har nok også fungert som matauk.
Lynne og væremåte
Khala er lojal og kjælen mot familie og venner, men reservert, utilnærmelig og tidvis direkte fiendtlig mot fremmede. Dette er en svært primitiv hunderase som bare passer for mennesker med solid erfaring med slike hunder. Den skal være tolerant ovenfor kjæledyr og bufe, men ikke underdanig. Som primitive hunder flest vil den heller løp unna enn konfrontere andre hunder, noe som nok skyldes overlevelsesinstinktet. Blir den skremt stivner den til (fryser).
Det fortelles også at denne hunden trives best i selskap med andre hunder, spesielt hunder av egen rase. Den trenger tålmodig og vennlig, men bestemt dressur, og den må på ingen måte domineres. Da vil den miste sitt særpreg. Rasen har et utpreget jaktinstinkt som kan utløses av et dyr som løper.
Annet
Khala er en meget sunn hunderase med få eller ingen arvelige belastninger.
Alle nakenhunder har et gen som gjør at de ofte mangler noen tenner. Nakenhunder som er lyse i huden blir fort solbrente i sterk sol og trenger beskyttelse, enten i form av bekledning eller solkrem med høy solfaktor. Mørke nakehunder tåler imidlertid nesten like mye sol som hunder med behåring.
For solkremer bør man rådføre seg med en veterinær før man velger merke og type, eventuelt med andre som har erfaring på området. Nakenhunder kan (og bør) bades fra tid til annen, men ikke for ofte og en bør bruke en svært mild sjampo som ikke har tilsetninger av parfyme, primært en sjampo beregnet for hunder.
Det skal også påpekes at såkalte nakenhunder ikke er spesielt allergivennlige, slik mange tror. Se artikkel om hundeallergi for flere detaljer om hvorfor.
Mesosella
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Utbredelse
Artene lever i Japan.
Volleyball under Sommer-OL 1964 – Volleyball menn
Volleyball for menn under Sommer-OL 1964 fant sted fra 13. til 23. oktober 1964 i Tokyo og Yokohama.
Diego Ramírez-øyene
Diego Ramírez-øyene (spansk: Islas Diego Ramírez) er en liten gruppe mindre øyer som ligger sør for sørspissen av Chile, om lag 100 kilometer sørvest for Kapp Horn. De strekker seg over et område på åtte kilometer i nord-sør-retning, og øyenes samelde areal er bare litt over én kvadratkilometer. Øyene tilhører den chilenske kommunen Cabo de Hornos i provinsen Antártica Chilena i regionen Magallanes y de la Antártica Chilena. De er inndelt i en mindre, nordlig gruppe med seks små holmer og en større sørlig gruppe, adskilt av en tre kilometer bred passasje. De to største øyene, Isla Bartolomé og Isla Gonzalo, ligger begge i den sørlige gruppa. Islote Águila, den sørligste av øyene, utgjør det sørligste punktet på det søramerikanske kontinentet.
Øyene ble oppdaget 12. februar 1619 av García de Nodal-ekspedisjonen og ble navngitt etter ekspedisjonens kosmograf, Diego Ramírez de Arellano. På det tidspunktet var Diego Ramírez-øyene det sørligste landområde som var oppdaget, noe de forble helt fram til 1775 da James Cook oppdaget Sør-Sandwichøyene.
Den chilenske marinen etablerte en meteorologisk stasjon på Isla Gonzalo i 1957 og etterforsyner den flere ganger årlig.
Elvis Aron Presley (album)
Elvis Aron Presley er en samleboks med Elvis Presley, utgitt i 1980. Albumet lå 2 uker på VG-lista og endte med 32.-plass som beste plassering.
Johan Koren (zoolog)
Han fikk cand.med. 1836 fra Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania der han fra 1833 hadde vært kirurg for militæret. Først i 1838 ble han kongelig godkjent kirurg og stasjonert i Bergen fra 1842. Han forsket også på dyrelivet i havet med de fra Bergens Museum og ble museets første konservator og preparant der i 1846 på anbefaling fra den svenske zoolog, baron Magnus Vilhelm von Düben som hadde gjestet museet 1843—44 og publisert med Koren. Koren hadde også faglig samarbeid med marinbiologen Michael Sars fra Bergen som også var involvert i museets styre en tid. Han (Koren) grunnla museets marinbiologiske forskermiljø sammen med Daniel Cornelius Danielssen som også var fra Bergen. Slik gikk det til at han fra 1874 ble førstekonservator over andrekonservatorene Olaf Jensen, som i 1882 ble etterfulgt av Fridtjof Nansen. Koren var ikke med på Den norske Nordhavsekspedisjon 1876–78 men utga flere av rapportene derfra like før han døde. Nansen etterfulgte ham som 1. konservator og gjorde sitt hovedfag på det man hadde bragt fra ekspedisjonen.
Paul Colin
Paul Colin (født 15. mai 1920, død 20. mars 2018) var en fransk forfatter som vant Goncourt-prisen i 1950 for Les jeux sauvages.
Lundbygård
Lundbygaard Gods er en herregård i Lundby i Vordingborg kommune på Sjælland i Danmark. Den består av et åttekantet gårdsanlegg oppført i nyklassisk stil 1784–1810 og er fredet Gården var 1661–72 eid av Svend Poulsen Gønge («Gøngehøvdingen»). Fra 1824 har gården vært i familien Arboe/Collets eie. Eier siden 1968 er tidligere forsvarsminister, kammerherre og hoffjegermester Bernt Johan Collet.
I østfløyen er det et oldtidsmuseum etablert i 1880 av kammerherre Holger Collet, med gjenstander fra forhistorisk tid til folkevandringstiden. Det er den største private samling av dette slaget i Nord-Europa.
Godset omfatter 1 010 hektar skog og mark. I dag produseres det juletrær på godset, og med en årlig produksjon på ca. 600,000 er det en av de største produsentene i Europa.
Robert Swindells
Robert Edward Swindells (født 29. mars 1939 i Bradford) er en britisk barnebokforfatter, best kjent for Iskaldt (Stone Cold) som han mottok Carnegie Medal in Literature for i og for Brother in the Land (1984) som han vant Red House Children's Book Award for i 1985.
Liv
Han vokste opp som eldste av fem søsken og hadde diverse jobber før han i 1969 begynte på lærerutdanning. Han sluttet på skolen som femtenåring, og var korrekturleser, sekretær i flyvåpenet, butikkansatt, servetør og sikkerhetsvakt. Mens han tok lærerutdanning skrev han sin første ungdomsbok When Darkness Comes (1973) som en arbeidsoppgave. Han arbeidet som både forfatter og lærer i åtte år, inntil han i 1980 ble fulltids forfatter.
Bøker
Han skriver for flere målgrupper mellom 7 og 17 år. Flere av bøkene hans tar utgangspunkt i et politisk engasjement, mot atomvåpen, hjemløshet, religiøs fundamentalisme eller rasisme. . Iskaldt (Stone Cold) skildrer hjemløshet, mens Brother in the Land (1984) forteller om Dannys kamp for å overleve etter et atomangrep.
Han har vunnet Red House Children's Book Award 4 ganger, enten hovedprisen eller ulike kategorier. Først for Brother in the Land, deretter for Room 13 (1990), som er en grøsser. Også Nightmare Stairs (1997) er en grøsser, mens Blitzed (2003) skildrer en gutts tidsreise tilbake til 1940, til England under andre verdenskrig.
På norsk finnes Rom nummer 13 (1992), Tidsmaskinen (1995) og Iskaldt (1999).
KF Llapi
KF Llapi (stiftet 1932) er en kosovisk fotballklubb fra Podujevo.
Trygve Bendiksby
Trygve Hansen Bendiksby (født 15. mars 1907, død 4. mai 1992) var en norsk høyesterettsdommer.
Han kom fra Bendiksby på Simostranda i Modum og var av bondeslekt. Han fullførte det juridiske studium og ble cand.jur. i 1930. Fra 1933 arbeidet han som dommer på Nordmøre, og fra 1936 til 1940 var han sekretær i Justisdepartementet.
I 1946 fungerte han som dommer i byretten i Oslo noen få måneder før han ble utnevnt som sorenskriver i Senja. Bendiksby ble september 1952 utnevnt som høyesterettsdommer, og han ble i Høyesterett til han ble pensjonert i 1977.
Hva har jeg gjort for å fortjene dette?
Hva har jeg gjort for å fortjene dette?, (originaltittel: ¿Qué he hecho yo para merecer esto?) er en spansk spillefilm fra 1984 regissert av Pedro Almodóvar, med Carmen Maura, Ángel de Andrés López, Chus Lampreave og Verónica Forqué i hovedrollene.
Handling
Gloria, en nedtrykt husmor, bor sammen med ektemannen Antonio, sin svigermor og to sønner i en liten og overfylt leilighet. I tillegg til å ta vare på hjemmet og familien sin, jobber Gloria også som vaskedame for å få endene til å møtes. Men ekteskapet hennes med Antonio, en drosje-sjåfør, har problemer. Femten år tidligere, i Tyskland, jobbet Antonio som sjåfør for Ingrid Muller, en tysk sangerinne som han hadde en kort affære med. Hans eneste minner om forbindelsen deres er et signert fotografi og en kassett av sangen hennes Nur nicht Aus Liebe Weinen som han stadig spiller - men som Gloria misliker. Antonios tjenester for Ingrid innebar å kopiere brev som hun angivelig hadde mottatt fra Adolf Hitler personlig. I drosjen sin møter Antonio en forfatter ved navn Lucas, og han foreslår at de forfalsker Hitlers dagbøker i håp om å tjene veldig mye penger.
Men det er Gloria som er nødt til å betale for leiligheten deres, fjernsynet og telefonen, elektrisitet og dagligvarer. Stadig mer desperat etter å finne ekstra penger for å betale regningene, blir hun tvunget til å skaffe seg enda en jobb. Gloria er ikke i stand til å betale for Miguels tannlege-behandling. Hun nøler ikke med å la Miguel bo hos tannlegen, en pedofil. Miguel godtar også når visse materielle betingelser blir oppfylt. Når Gloria ble nektet å få beroligende midler av en farmasøyt fordi hun mangler resept, vender hun hjem hvor hun havner i en konflikt med Antonio. Han slår henne, men når Gloria slår ham i hodet faller han og slår nakken mot vasken - og han dør momentant av skadene. Toni og bestemoren forlater deretter Madrid, for å reise til landsbyen hennes. Etterlatt på egen hånd vurderer Gloria å begå selvmord.
John Bostock
John Joseph Bostock (født 15. januar 1992) er en engelsk-trinidadisk‌ fotballspiller som fra den 30. juni 2022 er klubbløs.
Bostock har vært Crystal Palace-supporter på sin hals hele livet, og vant en plass i klubbens fotballakademi 7 år gammel, i sterk konkurranse med 200 andre jevnaldrende gutter.
John Bostock debuterte for Crystal Palaces førstelag 29. oktober 2007 som innbytter mot Watford FC på Selhurst Park i en alder av 15 år og 287 dager.
På landslagsnivå har han representert England U16 og England U17.
Hans største idoler er Ronaldinho og Zinedine Zidane.
I juni 2008 ble Bostock overført fra til Spurs for 700.000 pund. Under tiden i Tottenham var han på utlån til Brentford FC, Hull City FC og Swindon Town FC.
I juli 2013 ble det offentliggjort at Bostock hadde blitt frigitt fra Tottenham; han signerte en toårskontrakt med den nederlandske klubben Royal Antwerp.
Jean Chastel
Jean Chastel (døpt 31. mars 1708 i landsbyen Darnes i menigheten La Besseyre-Saint-Mary i Frankrike, død 6. mars 1789 samme sted) var en lokal bonde og vertshusholder, kjent for å ha drept Beistet i Gévaudan 19. juni 1767 på Montmouchetfjellet. Ifølge tradisjonen plasserte han seg på det beste stedet for å ta beistet først, og åpnet Bibelen. Så skjøt han to sølvkuler, støpt av en jomfru Maria-medaljong, den siste traff dyret i hjertet.
Det ble påstått at sønnen til Chastel, Antoine, hadde et slikt dyr i besetningen sin. Faren påstod at dyret stirret på ham en lang stund før det angrep, dette er unormal adferd for ulver. Noen mener at dette er bevis for at Chastel samarbeidet med beistet, eller til og med hadde trent det opp.
Chastel opptrer i filmen Ulvenes klan.
Skipsregister
Et skipsregister inneholder informasjon om skip. Det gir også informasjon om skip med ISM-sertifikater utstedt av rettmessig klasseselskap, slik som DNV, Bureau Veritas og Lloyd's Register. Et eksempel på skipsregister er Norsk internasjonalt skipsregister.
Liste over kulturminner i Flesberg
Liste over kulturminner i Flesberg er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Flesberg. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
Dinglingmausoleet
Dinglingmausoleet (kinesisk: 定陵, pinyin: Dìnglíng) er et mausoleum der den kinesiske keiseren Zhongzong er begravd. Dingling er 15 km nord for Fuping utenfor Xi'an i Shaanxiprovinsen i Kina. Dingling er en av atten keisergraver fra Tangdynastiet (618–907) som er plasserte langs et drøyt 140 km langt perlebånd av graver nord for Xi'an.
Keiser Zhongzong, som døde og ble begravet i år 710, var Tangdynastiets fjerde keiser. Likesom en stor del av Tangdynastiets keisere er også keiser Zhongzong begravd inne i et naturlig berg.
Navnet Dingling er også i bruk for andre kinesiske keisergraver. Mingdynastiets keiser Wanli (død 1620) er begravd i Dingling nord for Beijing, og Qing-dynastiets keiser Xianfeng (død 1861) er begravd i Dingling i de østlige Qinggravene øst for Beijing.
Brann Bataljonen
Brann Bataljonen Bergen er supporterklubben til Sportsklubben Brann. Den ble stiftet i 2003 av Thorleif Steffensen, Kjell Morten Hjartøy og Bjarte Hjartøy. Bataljonen erstattet dermed Brann Supporter Team (BST), som begjærte seg selv konkurs tidligere samme år.
De tre grunnleggerne dannet den nye organisasjonen for å samle supporterne. De ville også jobbe for å gi medlemmene gode tribuneplasser på Brann Stadion og på bortebaner, og andre fordeler. Et annet mål var å legge til rette for at medlemmene skulle kunne komme seg til bortekamper på en rimelig og sikker måte.
Forgjengeren BST hadde 1642 medlemmer da den gikk konkurs i 2003. Bataljonen hadde i 2007 litt over 4000 medlemmer. I 2016 hadde medlemstallet vokst til 23000 medlemmer, ifølge supporterklubben selv. Brann Bataljonen hadde faste plasser på Store Stå på Brann stadion, inntil det kom en ny langside-tribune med kun sitteplasser. Nå er Brann Bataljonen flyttet til kortsiden som tidligere var "Hansa-svingen", nå Frydenbø.
I september 2011 fikk Bataljonen en avdeling på Østlandet. Den fikk navnet Brann Bataljonen Øst (BBØ).
Sanger og rop
Bataljonen synger en del på kampene, de mest kjente sangene er:
Byen e'Bergen
''Vi e de beste! ''
Kom igjen Brann!
Vi e Brann!
Vi e Brann Bergens stolthet! (synges av Store Stå, mens Hansa-svingen svarer: SK Brann Bergens stolthet)
Brann har et sangrituale som alltid gjennomføres før kampene, borte og hjemme. Da synges sangen «Nystemten», også kalt «Bergenssangen». Frem til 2008 ble sangen fremført med forsanger på hjemmekamper, men fra 2008 synges den av supporterne alene, uten forsanger.
Chiara Kreuzer
Chiara Kreuzer (født Hölzl 18. juli 1997 i Schwarzach im Pongau) er en østerriksk skihopper.
24. november 2012 debuterte hun i verdenscupen i skihopping i Lysgårdsbakkene på Lillehammer, hvor hun kom på 47.-plass.
Kreuzer var med på Østerrikes lag som tok sølv i Mixed lagkonkurranse, normalbakke under Ski-VM 2013 i Val di Fiemme. De øvrige på laget var Jacqueline Seifriedsberger, Gregor Schlierenzauer og Thomas Morgenstern.
Fra 2015 til 2019 var Kreuzer stort sett blant de ti sterkeste hopperne i verdenscupen. Sesongen 2019/20 ble hennes beste til da, med seks verdenscupseire og andreplass i verdenscupen sammenlagt. 14. desember 2019 tok hun sin første seier i verdenscupen da hun gikk helt til topps under rennet i storbakken i Klingenthal. I dette rennet ble det bare gjennomført én omgang. Før Raw Air 2020 var hun verdenscupleder, men etter en 5.-plass sammenlagt i Raw Air, med 3.-plass og 9.-plass i de individuelle rennene, ble hun forbigått med 45 poeng av vinneren Maren Lundby. De gjenværende rennene i verdenscupen ble avlyst grunnet koronaviruspandemien.
Osmium
Osmium er et metallisk grunnstoff med kjemisk symbol Os og atomnummer 76. Atommassen (u) er 190,2.
Historie
Osmium ble oppdaget i 1803 av den engelske kjemikeren Smithson Tennant i London. Han forsøkte sammen med William Hyde Wollaston å finne en fremgangsmåte for å fremstille rent platina ved å løse opp platina-malm i kongevann. Et biprodukt av prosessen var et svart pulver som ikke løste seg opp. Tennant konsentrerte seg om det uoppløste pulveret, og i 1803 identifiserte han 2 nye grunnstoff, nemlig osmium og iridium. Funnet ble dokumentert i et brev til the Royal Society i juni 1804.
Tennant døpte det nye grunnstoffet osmium (Gresk osme – «lukt») på grunn av osmiumtetroksids ubehagelige lukt.
Egenskaper
Osmium er et blåhvitt, sprøtt og skinnende transisjonsmetall, og har med sine 22 610 kg/m³ den høyeste tettheten av de naturlig forekommende grunnstoffene. Ved temperaturer under 0,66 K blir osmium superledende. Osmium regnes som edelmetall og er dermed relativt lite reaktivt (reaksjonsvillig). Det reagerer bare med ikke-metallene fluor, klor og oksygen. Reaksjonen mellom massivt osmium og oksygen skjer først når metallet er rødglødende, mens osmium i pulverform reagerer med oksygen allerede ved romtemperatur og avgir giftig osmiumtetroksid. I ikke-oksiderende syrer er osmium uløselig; det angripes ikke en gang av kongevann ved normale temperaturer. Derimot angripes osmium av oksiderende syrer som konsentrert salpetersyre, varm svovelsyre og alkaliske løsninger som natriumperoksid.
Osmium er meget giftig
En rød liten rose
En rød liten rose er et musikkalbum utgitt av Holmsve i 2004
Osmium
Isotoper
CAS-nummer: 7440-04-2
Forekomst
De viktigste forekomstene er den platina-rike nikkelmalmen i Sudbury (Ontario i Canada), Ural i Russland og i Witwatersrand i Sør-Afrika. Fremstilling av rent osmium er en komplisert prosess, og på verdensbasis produseres det mindre enn 1 tonn årlig.
Anvendelse
Osmium brukes nesten utelukkende til å lage harde legeringer sammen med andre metaller i platinagruppen. Disse legeringene brukes blant annet i nåler i platespillere og pennesplitter på fyllepenner og i panserbrytende ammunisjon.
Møldrup kommune
Møldrup kommune er en tidligere kommune i Viborg amt i Danmark, opprettet ved Kommunalreformen (1970) fra 1. april 1970. Ved regionreformen i 2007 ble kommunen en del av nye Viborg kommune i Region Midtjylland.
Mimeunidia
Mimeunidia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Arten er kjent fra Kenya.
Evfrosyne
Evfrosyne (gresk: Εὐφροσύνη, «munterhet») eller Euthymia (Εὐθυμία) var i henhold til gresk mytologi en av tre khariter og hennes søstre var Thalia (Θαλία, «overflod») og Aglaia (Άγλαία, «herlighet» eller «den skinnende»). Evfrosyne var gudinne for glede eller munterhet.
Spion Kop
Spion Kop er et fjell i provinsen KwaZulu-Natal i Sør-Afrika. Et av slagene i Boerkrigene foregikk under dette fjellet, og for å hedre alle "scousere" som døde i dette slaget, ble en ny tribune på Anfield Stadium, hjemmebanen til Liverpool FC, gitt navnet The Kop i 1906. Tribunenavnet står seg den dag i dag, mens fjelltoppen i Sør-Afrika ikke er like kjent.
Evfrosyne
De var døtre av Zevs og okeaniden Evronyme Den greske poeten Pindaros hevdet at disse gudinnene ble skapt for å fylle verden med behagelige øyeblikk og god vilje. Vanligvis var kharitene følgesvenner eller terner av skjønnhetens gudinne Afrodite og hennes gemal Eros, og de elsket danse rundt i sirkel til Apollons guddommelige musikk, sammen med nymfene og musene.
I kunsten og litteraturen
Evfrosyne kan bli sett sammen med de to andre kharitene i venstre side av maleriet til Sandro Botticellis Primavera (ca. 1482). Skulptøren Antonio Canova har gjort en velkjent utgave i hvit marmor som representerte alle de tre kharitene. Den ble gjort i flere kopier, blant en for John Russell, 6. hertug av Bedford. Det er i dag på Victoria and Albert Museum i London.
Den mest kjente representasjonen i engelsk litteratur er John Miltons dikt om det aktive, muntre livet, «L'Allegro» (italiensk for «Lykkelig mann», 1645) hvor hun ble påkalt.
AVE
Den første strekninga som ble trafikkert av AVE var Madrid – Sevilla. Strekninga Madrid – Barcelona trafikkeres med en versjon av Siemens ICE3. Ifølge planene skal hele Den iberiske halvøy være dekt med høyhastighetstog i 2015.
KF Drenica
KF Drenica (stiftet 1958) er en kosovisk fotballklubb fra Skenderaj.
Linedancebølgen går
Linedancebølgen går er et musikkalbum utgitt av Holmsve i 2004
Edelråte
Edelråte er en sopp som kan angripe druer.
Hvis høsten er varm og fuktig nok, kan druer som henger igjen på rankene bli angrepet av en sopp som kalles edelråte eller Botrytis cinerea. Den angriper og perforerer drueskallet slik at vannet fordamper. De angrepne druene skrumper og tørker ut, men sødmen konsentreres. Soppen setter også sin spesielle og ettertraktede smak på vinen. De beste utgavene av meget søte dessertviner lages av druer med edelråte, og disse fremstilles i Frankrike (Sauternes), Tyskland (predikatsvinene beerenauslese og trockenbeerenauslese fra Mosel og Rheingau), og Ungarn (Tokayer), men også i andre land.
Edelråteviner
Edelråte påvirker Riesling, Sauvignon, Chenin Blanc, Semillon og Gewurztraminer fordelaktig.
Schenectady
Schenectady er en by i Schenectady County - fylkets administrative sete - i den amerikanske delstaten New York, med et areal på av 28,5 km², hvorav 0,4 km² er vann. Befolkningen er på cirka 61 000 innbyggere (2003).
Den ligger cirka 12 kilometer nordvest for delstatshovedstaden Albany ved elven Mohawk, en sideelv til n.
Historie
Byen ble grunnlagt i 1661 av Arendt Van Curlear, en nederlender fra Nijkerk, og 14 familier som hadde utvandret sammen med ham, etter at de hadde fått området fra mohawkindianere. På denne tid gjelt bosettingen som Port til Vesten. Under utbruddet av kolonikrigen i 1690 vkew den brent ned til tuftene og de fleste av innbyggerne ble drept. Deretter ble den gjenoppbygd av irokesere og nabobyene Albany og Troy, Den fikk da en ekstra festningsvoll. I 1776 ble det bygd en tredje voll i tillegg.
I 1819 ble hele forretningssenteret på 160 bygninger ødelagt av brann. Det tok lang tid for byen å komme seg. Seks år etter ble Eriekanalen ferdig, og dermed mistet Schenectady sin rolle som omlastningssted.
I 1831 kom jernbaneæraen hit. DeWitt Clintonlokomotivene (bygd 1831 i New York City) brukte den gang for sin stamstrekning 46 minutter fra Schenectady til Albany (New York). De var de første damplokomotiver i delstaten New York.
Kort etter begynte tungindustien å prege byen. Her ble lokomotivfabrikken Schenectady Locomotive Works grunnlagt (som senere ble en del av konsernet American Locomotive Company). Her bygde man blant annet lokomotivene Chicago, Rock Island & Pacific nr. 938, New York Central J-2 serie 4-6-4 Hudson strømlinjeformede ekspresstoglokomotiver, Rio Grande Southern nr. 20, Southern Pacific nr. 1629 (2-6-0 Mogul) og Southern Pacific nr. 895 (2-8-0 Consolidation).
I 1886 flyttet Thomas Edison sitt forsøkslaboratorium til Schenectady. På 1900-tallet kom General Electric, noe som sa byen tilnavnet Electric City.
Michael Musmanno
Michael Angelo Musmanno (født 7. april 1897 i McKee's Rock i Stowe i Pennsylvania, død 12. oktober 1968) var en amerikansk jurist, politiker, forfatter og marineoffiser. Han ledet det amerikanske militærtribunalet som dømte i Einsatzgruppen-prosessen. Han avsluttet karrieren som dommer delstatshøyesterett i Pennsylvania. Musmanno var en fargerik og kontroversiell dommer. Han var motstander av dødsstraff og ble etter krigen en ivrig antikommunist.
Bakgrunn
Musmanno vokste opp i en stor familie av italienske innvandrere i arbeiderklassen. Han oppnådde syv universitetsgrader, inkludert doktorgrader i rettsvitenskap fra American University og fra Roma. Han fikk advokatlisens i Pennsylvania i 1923. Musmanno lykkes godt i sivilrettslige saker der han med sine overbevisende og dramatiske taler fikk juryen på sin side. I 1920-årene forsvarte han en kullgruvearbeider som var urettmessig arrestert og døde i kullgruvevaktenes varetekt. Musmanno skrev en novelle basert på saken og denne ble i 1935 filmatisert av Michael Curtiz som Black Fury. I 1920-årene publiserte han også «Proposed Amendments to the Constitution» i New York Times, senere omarbeidet til bok.
En vesentlig hendelse i Musmannos karriere var som forsvarsadvokat for Sacco og Vanzetti. Han forsvarte de to anarkistene gratis (pro bono) fordi han mente de ble urettferdig behandlet. Musmanno var selv motstander av anarkistenes ideologi. Han mente Sacco og Vanzetti var utsatt for en klassekrig mot italienske innvandrere av korrupte politikere. Henrettelsen av Sacco og Vanzetti førte til at Musmanno deltok i kampanje mot dødsstraff og var offentlig motstander av dødsstraff resten av livet. Hans motstand mot dødsstraff var særlig begrunnet i faren for justismord. Før krigen (fra 1932) var han dommer ved Allegheny County Court of Common Pleas i Pennsylvania. Musmanno arbeidet som forfatter (han ga ut 16 bøker) og han var teaterskuespiller.
Han representerte republikanerne i to perioder (valgene i 1928 og 1930) i Pennsylvanias delstatsforsamling. Han arbeidet der for å avskaffe Coal & Iron Police, en privat vaktstyrke anklaget for å trakassere arbeiderne.
Andre verdenskrig
Musmanno gjorde militærtjeneste under første verdenskrig, uten å bli sendt til slagmarken i Europa. Under andre verdenskrig var han captain (tilsvarende oberst i hæren) i den amerikanske marinen, senere forfremmet til rear admiral (tilsvarende kontreadmiral eller generalmajor). Han ble såret to ganger og tildelt purple heart. Han deltok ved kampene i Italia i 1943 blant annet i staben til general Mark Clark og var til stede ved Italias offisielle kapitulasjon. Etter at de allierte erobret Sorrento ble Musmanno utnevnt til de alliertes militære administrator for Sorrentinahalvøyen mellom Salernobukten og Napolibukten (hans familie hadde utvandret fra dette området). På grunn av uregelmessigheter i hans administrasjon av Sorrento ble han etter seks måneder overført til general Mark Clarks stab i Østerrike. I Wien arbeidet han som dommer og vurderte sovjetiske krav om tvungen repatriering av enkeltpersoner.
Nürnbergprosessene
Musmanno ble fra Wien overført til Nürnberg der han medvirket ved forberedelse av sakene mot admiralene Erich Raeder og Karl Dönitz. Musmanno kom til Nürnberg samtidig med innledningen til Nürnbergprosessene. Telford Taylor, leder av USA krigsforbryterkontor i Tyskland, hadde problemer med å skaffe kvalifiserte dommere til Nürnbergprosessene og Musmanno ble kjent med Taylor i forbindelse med at Musmanno fra september 1946 intervjuet varetektsfengslede som ledd i arbeid med en bok. Musmanno takket ivrig ja til oppdraget fra general Lucius D. Clay. Musmannos første sak var Milchprosessen (januar-april 1947) der han skrev sin egen grundige begrunnelse for støtte til flertallsavgjørelsen. Musmanno medvirket deretter som dommer i Pohlprosessen og skrev også der en utførlig begrunnelse som blant annet innbefattet en grundig redegjørelse for utryddelseleirene.
Einsatzgruppen-prosessen var den eneste av de allierte prosessene som bare handlet om Holocaust og har blitt kalt historiens største mordsak. Saken gikk mot de viktigste lederne av Einsatzgruppen og disse sto tiltalt for 1 million mord. Under Einsatzgruppen-prosessen overtok han ofte utspørringen av forsvarets vitner når aktoratet under ledelse av Benjamin Ferencz kom til kort. Utspørringen av forsvarets vitner gjøres vanligvis av aktoratet. Musmanno ble i denne prosessen kjent for å gi å forsvarerne stort spillerom og ville tillate «pingvinenes sexliv i Antarktis» ført som bevis. Dommer Musmanno var en from katolikk, prinsipiell motstander av dødsstraff, og han tilbragte en uke stillhet i et kloster før han avse dommen. Det var forventet at han skulle avsi dødsdommer og han bestemte seg for dødsstraff bare for de tiltalte som innrømmet drap i rettssalen. Ferencz la ikke ned påstand om en bestemt straff, «I could never figure out a sentence to fit the crime». Telford Taylor holdt avslutningsinnlegget fra påtalemakten og Taylor ba bare om fasthet og ikke ettergivenhet for en slik forbrytelse. Av dommens 175 sider var 55 sider drøfting av lovhjemmel, og dommerne påpekte der at mord som forbrytelse ikke ble oppfunnet av aktoratet.
Musmanno vitnet i saken mot Adolf Eichmann i Jerusalem. Musmanno uttalte der at Walter Schellenberg hadde fortalt at Eichmann kontrollerte Einsatzgruppene. Eichmann hadde ikke noe med Einsatzgruppene å gjøre slik Musmanno fremstilte det i boken The Eichmann Kommandos (1961). Musmanno hevdet feilaktig at Einsatzgruppene var Eichmanns påfunn og at lederne sto ansvarlige overfor Eichmann. Musmanno tok i forbindelse med Eichmann-saken til orde for en internasjonal straffedomstol for internasjonale forbrytere ansvarlige for forbrytelser mot menneskeheten.
Ten Days to Die
Musmanno ville skrive en bok om krigens siste fase og ville derfor intervjue ledende personer i naziregimet. Tilgangen til de varetektsfengslede gikk gjennom Telford Taylor. Fra 1946 til 1948 intervjuet Musmanno over 200 personer som hadde vært vitne til Hitlers siste dager, blant annet sekretæren Traudl Junge, Eva Brauns søster Ilse og leder av Hitlerjugend Artur Axmann, noen av samtalene ble filmet og opptakene er bevart. Musmanno konkluderte med at det ikke var tvil om at Hitler hadde tatt sitt eget liv og materialet resulterte i boken Ten Days to Die (1951). Erich Maria Remarque bearbeidet boken til manus for den tyske filmen Der letzte Akt (1955) regissert av Georg Wilhelm Pabst. Junge, Musmanno og Pabst møttes flere ganger i 1954 i forbindelse med forarbeid til filmen. Musmanno hadde flere samtaler med Junge i 1948 i forbindelse med at han undersøkte omstendighetene omkring Hitlers død. Joachim Fests bok Der Untergang (2002) som inspirerte filmen Der Untergang bygger på materiale innsamlet og fremstilt av Musmanno og Hugh Trevor-Roper.
Ryan Cabrera
Ryan Cabrera (født 18. juli 1982 i Dallas i Texas i USA) er en amerikansk sanger.
Curaçao (likør)
Curaçao er en likør av sitrusfrukt. Likøren har en svært søt smak, og finnes i fargene hvit, blå, grønn, rød, oransje og brun. Opprinnelig ble den smaksatt av tørkede appelsinskall fra den spesielle appelsinsorten laraha på øya Curaçao i Karibia, men smaksemnene blir i dag fremstilt syntetisk. Likøren ble først fremstilt og markedsført av familien Senior på 1800-tallet. Likøren inneholder 15–40 volumprosent alkohol.
Curaçao i Norge
Vinmonopolet markedsfører en rekke forskjellige typer curaçaolikør :
Thorleif Christoffersen
Thorleif Asbjørn Christoffersen (Kristoffersen) (født 29. august 1900 i Glemmen, død 25. august 1971 i Stokke, Vestfold) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.