cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nicola De Angelis
Nicola de Angelis (født 23. januar 1939 i Pozzaglia Sabina i provinsen Rieti i Italia, død 16. juni 2023 i Montefiascone i Lazio) var en italiensk ordensgeistlig og katolsk biskop av Peterborough i Canada.
Bakgrunn
Nicola de Angelis inntrådte inn i 1959 for kongregasjonen Filii Immaculatae Conceptionis («Sønner av den uplettede unnfangelse», også kalt Conceptionisti). I 1967 immigrerte han til Canada og begynte på teologistudiene ved St. Augustine's Seminary i Toronto.
Prest
Han ble presteviet for sin kongregasjon den 6. desember 1970 i Toronto av erkebiskop Philip Francis Pocock. Filii Immaculatae Conceptionis er fortrinnsvis en kongregasjon for lekmenn, men kan også ha presteviede medlemmer.
I løpet av årene i Toronto ble fader De Angelis utnevnt til ministerens rådgivende komité for utdanning i Ontario. På 1970- og begynnelsen av 1980-tallet var han involvert i erkebispedømmets senatkomité og også i de flere italienske kulturkomiteer.
Han ble utnevnt til generalkasserer i sin religiøse kongregasjon i 1984, og flyttet til Roma for å utføre denne oppgaven.
Hjelpebiskop i Toronto
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 27. april 1992 til hjelpebiskop i Toronto og titulærbiskop av Remesiana. Erkebiskopen av Toronto, Aloysius Matthew Ambrozic, bispeviet ham den 24. juni samme år; medkonsekratorer var Leonard James Wall, erkebiskop av Winnipeg, og Thomas Benjamin Fulton, biskop av Saint Catharines.
Biskop av Peterborough
Den 28. desember 2002 ble han utnevnt av Johannes Paul II til biskop av Peterborough, som ligger i den kanadiske provinsen Ontario.
Pave Frans innvilget den 8. april 2014 hans aldersbetingede avskjedssøknad.
Dorte Warnøe Høgh
Dorte Warnøe Høgh (født 1969) er en dansk journalist og manusforfatter. På slutten av 1990-tallet arbeidet hun på den lokale TV-stasjonen Kanal 2. Senere kom hun til DR og TV 2. Hun har etter det i all hovedsak arbeidet i filmbransjen.
Nicola De Angelis
Biskop av Peterborough
Han døde den 16. juni 2023 på Ospedale Villa Santa Margarita i Montefiascone i sitt fødeland Italia.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Torkel Tomasson
Torkel Tomasson (født 10. april 1881 på Satsfjäll i Anundsjö socken, Örnsköldsvik, død 7. desember 1940) var en svensk samisk politiker, redaktør og jurist. Han deltok under etableringen av Lapparnas Centralförbund i 1904, deltok under det norsk-svenske Samemøtet i Trondheim 1917 og det svenske samemøtet i Östersund i 1918; han startet tidsskriftet Samefolket i 1918. Han var redaktør der til sin død.
Biografi
Foreldrene Tomas Nilsson og Lisa Torkelsdotter var reineiere i Vilhelmina södra lappby.
3946 Shor
3946 Shor (1983 EL2) er en hovedbelteasteroide oppdaget 5. mars 1983 av Ljudmila Karatsjkina ved Nauchnyj.
Torkel Tomasson
Samepolitisk arbeid
Sommeren 1904 deltok han i en gruppe samer, sammen med Elsa Laula Renberg, som dro til Stockholm for å legge fram samiske interesser. Under besøket der ble Lapparnas Centralförbund stiftet, og Tomasson ble sekretær. Samme høst begynte han å utgi Lapparnes egen tidning, som ble nedlagt etter bare fem nummer. Centralförbundet fikk et kort liv, og hadde ingen aktvititet etter årsmøtet i 1905.
Under de svenske samenes første landsmøte i Östersund i februar 1918 var Tomasson blant de den ledende aktørene. På møtet ble det enighet om å danne ny, landsdekkende organisasjon for samene. Etter landsmøtet samlet han inn penger til å etablere et nytt tidsskrift: Samefolkets egen tidning.
Tomasson var opptatt av samiske tradisjoner og kultur. I 1917 intervjuet han 26 gamle samer fra Vilhelmina, Tärnaby, Sorsele, Härjedalen og Jämtland. Opptegnelsene inneholder et stort tilfang av sagn, fortellinger og kulturhistorie, og er unikt ved at det er samlet inn av en som selv var same. Opptegnelsene ble utgitt i bokform i 1988.
Cordorabus
Cordorabus er en utdødd slekt av løpebiller. Slekten levde i øvre jura og nedre kritt.
Utbredelse
Slekten er kjent fra funnsteder i Kasakhstan og Mongolia
Videokomprimering
Videokomprimering er en form for datakomprimering som har som formål å redusere mengden data som må lagres uten å redusere kvaliteten i billedstrømmen nevneverdig. Videokomprimering er i praksis gjort ved bruk av en kodek, og gjøres sammen med komprimering av lyd og bilder. En effektiv komprimering kan redusere datamengden med en faktor fra 5 til 12 uten å tape kvalitet, mens MPEG-4 komprimering med et lite tap av kvalitet kan gjøre resultatet 20 til 200 ganger mindre enn utgangspunktet.
Metoder
Metodene som blir brukt for å komprimere levende bilder baserer seg på begrensninger i menneskets fysiologi og gjør det mulig å fjerne detaljer uten at billedstrømmen oppfattes som dårligere. Fagfeltet som omhandler dette kalles psykofysikk. For eksempel er menneskeøyet mer følsomt for gult og grønt lys enn for rødt.
Typisk benytter man seg av en fargekoding som kalles YUV eller YCbCr. Denne kodingen har den fordelen at den både er mer tilpasset menneskelig persepsjon ved at den separerer lumen og chroma informasjon og den er også bedre tilrettelagt for maskinell behandling. Denne fargekodingen benyttes både i produksjon og distribusjon av digital film. De aller fleste skjermkort på markedet i dag har elektronikk for å aksellerere konvertering av et bildes fargekoding fra YUV/YCbCr til RGB som er den fargekodingen de fleste dataskjermer benytter.
Phillip Bellingham
Phillip Bellingham (født 24. februar 1991) er en australsk langrennsløper. Han representerte Australia i Vinter-OL i 2014.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 50 på sprinten.
OL-resultater
Sotsji 2014
Nybrogade
Nybrogade er en gate i Indre By i København. Den går fra Rådhusstræde langs med Slotsholmskanalens nordre side til Naboløs, hvoretter gaten gjør et knekk og fortsetter som Gammel Strand.
Historie
På 1680-tallet ble det bygget en bro fra Slotsholmen til Knabrostræde, i 1726 ble den pillet ned igjen. Den gikk under navnet Røde Bro eller Nybro og har gitt gaten sitt navn. De fleste av Nybrogades hus er bygget og bevart etter brannen i 1728.
I Nybrogade 4 ses Hans Blasens Hus. Han brukte et stort pæretre som vokste på gaten utenfor hans matrikkel som sitt merke. På et bevart skilt i sandsten leses: «HANS BLASEN I: PÆRETRÆET ANNO 1730».
Forhuset på hjørnet av Nybrogade/Knabrostræde ble i 1732 oppført av murermester Philip de Lange over seks fag til Nybrogade. Her har blant andre storkjøpmannen Frédéric de Coninck og salmedikteren N.F.S. Grundtvig bodd. Kongelig skuespiller Christian Niemann Rosenkilde hadde i årene 1856–1857 sin bolig i Nybrogade 16.
Kulturministeriet har adresse i Nybrogade.
Capelocassis
Capelocassis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
En middelsstor, oval, halvblank, gulbrunaktige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille med rødbrunt midtfelt. Kroppens midtparti er rødbrunt, de utvidete sideflatene brungule. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval, bredest npe foran midten av dekkvingene. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe framskytende. Oversiden er grovt og uregelmessig punktert.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten lever på planter i slekten Zizyphus (Rhamnaceae).
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige India.
Systematisk inndeling
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.
Gamle Nissens Pikeskole
Gamle Nissens Pikeskole er en bygning i Øvre Vollgate 15 i Kvadraturen i Sentrum i Oslo som opprinnelig huset Nissens Pikeskole, fra den stod ferdig i 1860 og frem til 1899. Bygningen har siden vært sykehus og kontorer. Den var tidligere kontorer for Den norske Bokhandlerforening og Den norske Forleggerforening, og da kjent som Bokhandelens hus. Et blått skilt på bygningen minner om tidligere Nissens Pikeskole.
Bygningen ble oppført i 1860 på oppdrag fra stadskaptein og maler G.L. Olsen og tegnet av arkitekt Emil Victor Langlet, som også tegnet Stortingsbygningen i en lignende stil; Stortingsbygningen ligger bare drøyt hundre meter unna og kunne opprinnelig ses fra pikeskolen; idag må man gå ca. 40 meter ned i gaten for å kunne se bort til Stortinget. Nissens Pigeskole var opprinnelig den største og dominerende bygningen i sine nærmeste omgivelser, men omgis nå av større bygninger og virker relativt mindre. Bygningen har hovedfasade i gul upusset tegl, preget av middelalderske forbilder, og har et sengotisk stiluttrykk. Fjerde etasje har rundbuede vinduer flankert av skulpturnisjer.
Nissens Pigeskole holdt til i bygningen fra den stod ferdig i 1860 til skolen flyttet til sin nye bygning i Niels Juels gate 56 – «Nye Nissens Pikeskole» – i 1899. Fra 1861 huset bygningen også lærerskolen ved Nissens Pikeskole, som i denne perioden primært hadde undervisning på ettermiddags- og kveldstid. Før 1860 hadde pikeskolen holdt til i Rosenkrantz' gate 7. På 1860-tallet bodde skolebestyrer og medeier Einar Lyche selv i bygningen i Øvre Vollgate. I folketellingen for 1875 bodde Hartvig Nissens enke Magdalena Nissen og andre medlemmer av Nissenfamilien, skolens pedell Hans Jansen og hans familie, tre tjenestefolk og enkelte losjerende, i bygningen. Ifølge adresseboken for 1879 bodde skolens bestyrer Bernhard Cathrinus Pauss i bygningen. I folketellingen for 1885 bor bare Bernhard Cathrinus Pauss, ektefellen Henriette Pauss, deres seks barn (herunder Nikolai Nissen Paus, Augustin Thoresen Paus og George Wegner Paus) og deres tre tjenestefolk fast i bygningen. I folketellingen for 1900 bor 23 sykehusansatte fast (herunder reservelege Einar Johan Berle, oversykepleier Anna Plesner og 14 sykepleiere) og 51 pasienter midlertidig i bygningen.
Fra 1899 til 1922 ble bygningen brukt som sykehus. I 1922 ble den kjøpt av Den norske Bokhandlerforening og Den norske Forleggerforening og tatt i bruk som hovedkontor med navnet Bokhandelens hus. Bygningen har siden blitt ombygget innvendig og er nå kontorer som leies ut til ulike virksomheter.
Seiling under Sommer-OL 2012 – Seilbrett kvinner
Kvinnenes seilbrett i seiling under Sommer-OL 2012 fant sted fra 31. juli til 7. august 2012 ved Weymouth og Portland i London. Alle elleve planlagte seilaser ble fullført. 27 seilere deltok. Spanske Marina Alabau vant.
Resultater
Poengene er satt sammen av resultatene i hvert av de ti løpene (1 poeng for førsteplass, 2 poeng for andreplass etc.). Hvis en båt ikke fullfører eller blir diskvalifisert vil seileren få 27 poeng, da det er 26 båter i denne klassen. Den med minst poeng vinner klassen.
UNGOMAP
UNGOMAP, formelt United Nations Good Offices Mission in Afghanistan and Pakistan, var en fredsbevarende observasjonsstyrke opprettet i mai 1988 og bekreftet 20. september samme år ved FNs sikkerhetsråds resolusjon 622. Styrken ble etablert i siste fase av den afghansk-sovjetiske krig og oppgaven var å bistå med iverksettelsen av Genèveavtalen av 14. april 1988 mellom Afghanistan og Pakistan, som hadde USA og Sovjetunionen som garantister, og rapportere brudd på denne. UNGOMAP var i aktivitet til mars 1990.
På sitt sterkeste hadde UNGOMAP til disposisjon 50 militærobservatører, som ble hentet fra andre pågående fredsbevarende operasjoner; UNDOF, UNTSO og UNIFIL.
Kubo og det magiske instrumentet
Kubo og det magiske instrumentet (originaltittel Kubo and the Two Strings) er en amerikansk animasjonsfilm fra 2016. Filmen er regissert av Travis Knight, skrevet av Marc Haimes, og har Art Parkinson, Matthew McConaughey, Charlize Theron, Rooney Mara og Ralph Fiennes som hovedstemmer.
Handling
Kubo lever et stille og normalt liv i en liten japansk landsby ved sjøen, helt til en ånd fra fortiden snur livet hans opp ned ved å fyre opp igjen en urgammel vendetta. Dette forårsaker alle slags ødeleggelser mens guder og monstre jager Kubo, som for å overleve må finne en magisk rustning som en gang ble båret av hans avdøde far, en legendarisk samuraikriger.
Zosmotes
Zosmotes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En nokså liten, tettbygd, brunsvart trebukk. Dekkvingenes fremre halvdel er brunrød, og det er en hvit tverrstripe ved roten av pronotum og det brunrøde området på dekkvingene er mer eller mindre rammet inn i hvitt. Antennene er litt lengre enn kroppen, med fine, lange hår på innsersiden, særlig i spissen. Pronotum er rektangulært sett ovenfra, bredere enn langt. Dekkvingene har markerte "skuldre" og er jevnbrede i den fremre halvdelen, litt tilspissede i den bakre.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Utbredelse
Arten er utbredt på Borneo.
Daniel Alfredsson
Daniel Alfredsson (født 11. desember 1972) er en tidligere svensk profesjonell ishockeyspiller.
Han var lagkaptein for Ottawa Senators fra 1999 til 2013, og anses som en eksemplarisk lederskikkelse. Han har blitt sammenlignet med Red Wings' tidligere lagkaptein, Steve Yzerman, i forhold til hans betydning som lagkaptein for Ottawa Senators. Etter 18 sesonger med Senators avsluttet han karrieren med en sesong i Detroit Red Wings 2013–14.
Han blev draftet av Ottawa Senators i 1994 i sjette runde som nummer 133. Han har blant annet vunnet NHLs Calder Trophy som årets beste rookie i 1996. I Senators spilte Alfredsson oftest i førsterekken − kjent som «CASH» eller «Pizza-rekken» − sammen med senter Jason Spezza og venstre ving Dany Heatley innen Heatley ble tradet til San Jose Sharks. Han er en av ligaens beste to-veisspillere, og han holder Senators klubbrekorder i mål (426), assists (682) og poeng (1108) på 1178 kamper. Den 22. oktober 2010 ble han den 75. spilleren i NHLs historie til å nå 1000 poeng i karrieren, da han scoret et hattrick mot Buffalo Sabres.
4080 Galinskij
4080 Galinskij (1983 PW) er en hovedbelteasteroide oppdaget 4. august 1983 av Ljudmila Karatsjkina ved Nauchnyj.
Tom Pettersen (svømmer)
Tom Pettersen (født 8. mai 1935, død 9. februar 1994) var en norsk svømmer som representerte SK Speed.
Han vant fem NM-gull og ti NM-medaljer på 100 meter rygg i perioden 1951–1960.
Deromecus
Deromecus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).
Malayocassis
Malayocassis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Middelsstore, bredt ovale, blanke, gulbrunaktige (i alle fall på døde eksemplarer) skjoldbille med mørkere midtfelt. Kroppens midtparti er rødbrunt til svart, de utvidete sideflatene brungule. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen nesten sirkelrund. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" spisst framskytende. Oversiden er varierende punktert, kan være grovt og uregemessig eller delvis med fine punktrader.
Deromecus
Utseende
Middelsstore, avlange, halvblankt røde til svartbrune smellere. Oversiden er fint hårete. Antennene er trådformede, pronotum er litt lengre enn bredt, tett og kraftig punktert, bakhjørnene spisst skrått tilbaketrukne. Dekkvingene er avsmalnende bakover med kraftige punkstriper.
Malayocassis
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen. Arten lever på planter i slekten Zizyphus (Rhamnaceae).
Deromecus
Utseende
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.
Malayocassis
Utbredelse
Artene er utbredt i Malaysia, Indonesia og Filippinene.
Barbermaskin
En barbermaskin er en maskin med et eller flere barberblader for barbering. De kan grovt deles i to kategoriene roterende blader eller oscillerende blader (blad som går frem-og-tilbake), og brukere har en tendens til å foretrekke den ene eller den andre. Elektriske barbermaskiner krever vanligvis ikke bruk av barberskum, såpe eller vann.
Malayocassis
Systematisk inndeling
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.
Deromecus
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørligste Sør-Amerika (Chile og Argentina).
Vitenskapsåret 1469
Vitenskapsåret 1469 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1469.
Barbermaskin
Historie
Det første patentet for en elektrisk barbermaskin ble gitt til John Francis O'Rourke i New York i 1898 (amerikansk patentnummer 616554). Den første fungerende elektriske barbermaskinen ble oppfunnet i 1915 av den tyske ingeniøren Johann Bruecker. Den amerikanske gründeren Jacob Schick patenterte en elektrisk barbermaskin i 1930. Remington Rand Corporation utviklet barbermaskinen videre, og skal angivelig ha begynt å produsere den første barbermaskinen i 1937. En annen viktig oppfinner var professor Alexandre Horowitz hos Philips i Nederland som oppfant barbermaskinen med roterende blader. Roland Ullmann hos Braun i Tyskland var en annen viktig oppfinner for utviklingen av barbermaskinen, og var den første som smeltet sammen gummi- og metallelementer på barbermaskiner og utviklet mer enn 100 elektriske barbermaskiner for Braun. I løpet av sin karriere søkte Ullmann godt over 100 patenter for innovasjoner i forbindelse med tørre barbermaskiner.
Tørre og våte maskiner
De tidligste maskinene var bare ment å brukes på tørr hud. Mange nye maskiner er designet for å kunne brukes både på tørr og våt hud, hvilket gjør at de også kan rengjøres med vann.
Batteridrevne maskiner
På slutten av 1940-årene kom de første batteridrevne maskinene på markedet. I 1960 kom Remington med den første oppladbare barbermaskinen. I 2017 kom Xiaomi med en barbermaskin med USB-C lading.
Vasking med vann
Mange moderne barbermaskiner er vanntette slik at brukeren kan rengjøre barbermaskinen med vann. For opprettholde elsikkerhet bør laderen eller strømledningen være ute mens man rengjør maskinen med vann.
Bruk i dusj
Noen barbermaskiner er godkjent av produsenten for å kunne brukes mens man man dusjer. Disse modellene er alltid batteridrevne, og vil vanligvis ikke kunne slås på mens laderen er tilkoblet. Grunnen til det er at det kan medføre risiko å bruke utstyr tilkoblet strømnettet mens man er i badekar eller dusj.
Hans Schmidt-Oxbüll
Schmidt-Oxbüll hadde en rekke verv i det tyske mindretallets organisasjoner, fra 1951 til 1960 som formann i Bund Deutscher Nordschleswiger (BDN). Han medvirket til å forbedre forholdet til den danske staten. Han var med på å danne Den europeiske mindretallsunionen, som organiserer nasjonale mindretall i en rekke europeiske stater. Han var mindretallsunionens president fra 1959 til 1963.
Gadaa
Gadaa er et tradisjonelt samfunnssystem for oromoene i Etiopia og Kenya. Det dreier seg om et helhetlig system som omfatter sosiale, kulturelle, politiske og miljømessige sider ved oromoenes nasjon. Gadaa ble i 2016 oppført på UNESCOs representative liste over menneskehetens immaterielle kulturarv.
Gadaa er organisert i fem klasser, hvorav en klasse har rollen som den herskende. Denne klassen har leder, funksjonærer og en forsamling. Hver klasse gjennomgår flere grader før den kan fungere i sin ledende rolle. Rollen som den ledende klasse rullerer hvert åttende år. Medlemmer av klassen kan være menn som har fedre som er medlemmer av klassen. Kvinner blir konsultert i spørsmål som gjelder kvinners rettigheter.
Møter og seremonier finner tradisjonelt sted under platantreet (sycamore tree), som også er gadaa-systemets symbol.
Ferungulata
Ferungulata er en tradisjonell klade med pattedyr som består av de to kladene Pegasoferae (med cirka 1400 arter) og Cetartiodactyla (med cirka 300 arter). I tillegg kommer et antall fossile arter. Gruppen ble foreslått av den amerikanske paleontologen George Gaylord Simpson (1902-1984) i 1945, fundamentert på morfologisk informasjon. Søstergruppen til Ferungulata er insekteterne (Eulipotyphla).
Simpsons teori, som altså ble fundamentert på teorien om at det eksisterte en evolusjonær forskjell mellom de to superkontinentene Gondwana og Laurasia, er i nyere tid blitt utfordret av nyere genetisk forskning. Den plasserer storparten av det tidligere Ferungulata som en undergruppe av Laurasiatheria, og inkluderer Pegasoferae (men altså ikke Tubulidentata og Paenungulates).
Inndeling
Inndeling basert på studier av X. Zhou m. fl. (2011).
Mikajel Kolojan
Mikajel Kolojan (armensk: Միքայել Քոլոյան; født 21. juni 1983) er en armensk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble slått ut i de innledende rundene på 100 meter fri.
Vågøya (Frøya)
Vågøya er øy i Frøya kommune i Trøndelag. Øya er 11. største øya i kommunen. Den ligger utenfor stedene Bremnes og Tuvnes på Frøya. Vågøya tilhører en øyrekke sammen med øyer som Kya, Sula, Mausund og Halten. Navnet på øya kommer fra det gamle ordet for bukt - vaag. En av Vågøyas to bukter strekker seg langt innover øya.
Vågøya ble fraflyttet tidlig på 1970-tallet. Siden den gang har etterkommere tatt vare på bygningene og brukt gårdene på øya som sitt feriested. Sauer går i dag fritt rundt og beiter på innmark og utmark tilhørende tidligere gårder. Navene på gårdene er Auna, Hvalan, Myran, Vågøya, Vaagen og Nordre Vaagen.
Vågøya har en lang historie. Øya var bebodd før Svartedauden. Gårder som ble lagt øde på grunn av Svartedauden ble kalt for øde eller auna, her i Trøndelag. I alt er det 32 gårder eller hus i dagens Frøya kommune som har navnet Auna. En av de er på Vågøya. Først på 1500-tallet gir kilder opplysninger om hvem som har vært bosatt på øya. Vågøya var da skattlagt som egg og dunvær og het Vørdøren. Tiden etter reformasjonen ble øya kalt for Waagøenn.
På slutten av 1600-tallet og til begynnelsen av 1720-tallet er det en mann som levde på Vågøya som må nevnes, Ole Pedersen. Han satt i over 20 år på tinget. Stempelavtrykket han brukte for å stemple rettsdokument er bevart. Hans sønn Ole Olsen er nevnt på tinget minst én gang sammen med sin far. På den tiden var det to gårder på Vågøya. Ole Pedersen drev halve øya mens sønnen den andre fra omtrent 1711. Gårdene ble da kalt for Søndre Vaagøen og Nordre Vaagøen. Før 1711 ble Vågøya drevet som en gård.
Sphodrus
Sphodrus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Store (gjerne 25-40 millimeter), slanke, svarte løpebiller. På grunn av størrelsen kan de forveksles med jordløpere (slekten Carabus), men er ikke nært beslektet med disse. Kjeven er noe forlengede, nesten så lange som hodet. Antennene er tynne, rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er nærmest hjerteformet, med en bred midtfure. Dekkvingene er nokså jevnbrede, litt flate, med fine punktstriper. beina er lange og slanke, svarte.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Europa (nord til Sverige ), på Kanariøyene og i Nord-Afrika.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World. Denne oversikten har med et lite utvalg, med fokus på nord europeiske arter. Artene er satt opp alfabetisk.
Carlos Alazraqui
Carlos Jaime Alazraqui (født 20. juli 1962 i Yonkers i New York) er en amerikansk skuespiller, komiker, stemmeskuespiller og sanger.
Colin Campbell (landhockey)
Colin Campbell (1887–1955) var en britisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen. Campbell ble olympisk mester i landhockey under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det britiske laget som vant landhockeyturneringen. Fire lag deltok i turnering og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møtte hverandre en gang. Storbritannia vant foran Danmark og Belgia. Det britiske laget vant over Danmark med 5-1 og Belgia med 12-1 og siste kampen mot Frankrike vant de på walk over. Turneringen ble spilt i perioden 1. til 5. september 1920.
Terje Rafdal
Terje Rafdal (født 25. mars 1965 i Hønefoss) er en norsk rullestolcurlingspiller, som representerer Snarøya CC.
Han skadet seg på ski i 1993, da han jobbet som skiinstruktør i Frankrike, og bruker i dag rullestol.
Han har konkurrert i ulike idrettsgrener. Han har NM-gull i bordtennis (dobbel), og har deltatt i tre EM i rullestolrugby.
Ved VM i rullestolcurling 2011 spilte han ener på det norske laget, der Rune Lorentsen var skip. Norge kom på andreplass i round robin, og gikk dermed videre til sluttspillet. De spilte seg fram til bronsefinalen, der de slo Russland 8-3, og fikk med det bronse. Han spilte toer ved VM i rullestolcurling 2012, der Norge endte på 9.-plass. Også ved VM i rullestolcurling 2013 kom Norge på 9.-plass, der Rafdal spilte ener.
Han ble tatt ut til å delta i rullestolcurling under Paralympiske vinterleker 2014, der Norge kom på 8.-plass.
Sibirertebusk
Sibirertebusk (Caragana arborescens) er en løvfellende busk i erteblomstfamilien.
Den blir 2–6 m høy. Stammen og større greiner er mørkegrå, og yngre greiner er grønne til gulbrune. Akselbladene er tornelignende og 5–10 mm lange. Bladene er finnete med 8–16 småblad. Småbladene er 1–2 cm lange og 0,5–1 cm brede. De gule blomstene sitter enkeltvis eller opptil 5 sammen. Belgen er 3,5–6 cm lang.
I Norge er sibirertebusk en vanlig hageplante, som ofte brukes til klipte hekker. Arten tåler kulde, vind, tørke og mager jord og kan dyrkes til herdighetssone 8, altså i hele Norge. Den sprer seg raskt fra hager til skog og skrotemark, spesielt på indre Østlandet og i indre Sogn, Trøndelag og Nordland. I Fremmedartslista 2018 er sibirertebusk vurdert til høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial og liten økologisk effekt.
Det finnes flere kultivarer:
Biptest
Biptest – også kalt bleep test, beep test, multi-stage fitness test, pacer test, Leger-test eller 20-m shuttle run test (20mSRT) – ble laget av Luc Leger ved Université de Montréal og publisert i 1983 som «A Maximal Multistage 20m Shuttle Run Test to predict VO2 Max». Biptest kan høres ut som en forkortelse, men det er det ikke. Både beep (US) og bleep (eng) er engelsk og betyr lydsignal, bip, pip.
Biptest er en flertrinns kondisjonstest som kan gjennomføres med flere personer samtidig. Testen er enkel å gjennomføre og tar ikke lang tid. Utøveren skal løpe mellom to markeringer på 20 m med økende hastighet innen et gitt lydsignal (bip). Dersom man ikke når markeringen på andre siden innen lydsignalet vil testen bli avsluttet for den enkelte, og antall lydsignal/gjennomført lengde vil bli registrert. Testen kan gjennomføres sammen med andre utøvere, og er hyppig brukt i gymtimer på forskjellige utdanningsnivå. Varigheten på testen er avhengig av utøverens utholdenhetskapasitet, men varer vanligvis mellom 10 og 20 minutter.
Norge
Nedlasting av Biptest: Vær oppmerksom på at amerikanske (beep) bruker 22 yards (20,117 meter). Denne biptesten gir omtrent samme resultater som den man bruker i Norge (20 meter), det blir ikke store forskjellen. Andre lengder kan også brukes, for eksempel 18 meter, og er ofte avhengig av hvor stort areale som er tilgjengelig (husk at testen da må justeres for å ha samme vanskelighetsnivå). Biptest er en måte å måle elevers kondisjon på skoler, og da deles gjerne elevene inn i en jente- og en guttegruppe, med forskjellige krav til de forskjellige karakterene.
Russofobi
Russofobi eller russerfiendtlighet er en negativ holdning til eller frykt for Russland, russere eller russisk kultur. Det er et uttrykk for fremmedfrykt mot russere og er det motsatte av russofili Begrepet er omstridt blant annet fordi det blir brukt i politisk argumentasjon som en kritikk av påstått vestlig holdning til Russland. Begrepet blir til dels omtalt i anførselstegn. Det er blitt brukt hyppigere siden Russlands invasjon av Ukraina 2022, blant annet i russisk propaganda, der vestlige reaksjoner omtales som «russofobi». Demonstrasjoner til støtte for Russlands invasjon av Ukraina har for eksempel blitt omtalt av russiske myndigheter og prorussiske miljøer som demonstrasjoner mot «russofobi».
Etymologi og begrepshistorie
Etter sin etymologi betyr det en fobi for russere, og skal forstås som et uttrykk for fremmedfrykt mot russere, og er det motsatte av russofili.
Russofobi ble blant annet brukt om holdninger i Finland til Sovjetunionen i etter frigjøringen fra Russland, etterkrigstiden og under den kalde krigen. Russofobi medvirket blant annet til å styrke den nasjonale enheten etter løsrivelsen i forbindelse den russiske revolusjonen. Russofobi var for en stor del forsvunnet på 1980-tallet.
Historikk
miniatyr|Det amerikanske magasinet [[Puck (magasin)|Puck fra 1903 fremstiller Russland som en blodtørstig krigshisser på Balkan med Frankrikes president Émile Loubet i klørne.]] I det 13. århundre sprang negative fremstillinger av russerne ut av religiøse holdninger i forbindelse med striden mellom Den tyske orden og østkirken, som oppsto da kristendommen ble splittet i Det store skisma i 1054. For eksempel ble russerne karakterisert som «vantro» plyndrere i den livlandske rimkrøniken, som ble til på 14- og 1500-tallet.
Ved begynnelsen av det 16. århundre fører de seks russisk-litauiske kriger (1487–1570) og Livlandskrigen (1558–1582) til ytterlige rivalisering mellom forskjellige fyrster, slik at Sigismund I av Polen skrev til europeiske kongehus og paven med en advarsel om at «moskovittene» var kristendommens fiender som hadde slått seg sammen med tyrkere og tatarer for å knuse den.
Hugo Lahtinen
Hugo Jalmari Lahtinen (født 29. november 1891 i Tammerfors, død 29. desember 1977 i Tammerfors) var en finsk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris. Lahtinen vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han kom på tredjeplass i femkamp bak sin landsmenn Eero Lehtonen og Everett Bradley fra USA. Femkampen besto av følgende grener; lengdehopp, spydkast, 200 meter, diskoskast og 1,500 meter. Han kom på nittendeplass i lengdehopp kun de seks beste gikk til finalen.
Russofobi
Historikk
I Norge og Sverige oppsto på 1800-tallet en viss russofobi knyttet til at Russland krevde grenseforskyvninger helt i nord for å få tilgang til isfrie havner. Innvandring til Finnmark fra det russisk-kontrollerte Finland knyttet minoritetsspørsmål til utenrikspolitikk.
Sovjetunionens kontroll over Øst-Europa etter andre verdenskrig, blant ved at liberaliseringen i Tsjekkoslovakia (1968) og i Ungarn (1956) ble stanset militært, ledet til anti-sovjetiske og til dels russofobe holdninger.
Under Sovjetunionen var de sentralasiatiske delrepublikkene for en stor grad dominert av etniske russere. Sentralasiatene oppfattet russere som arrogante og oppdragne fremmede, og etter oppløsningen av Sovjetunionen ble etniske russere omtalt som okkupanter, migranter og fremmede - russiske aviser skrev på 1990-tallet om tiltagende russofobi og russiskfiendtlighet i Sentral-Asia.
Globalt
I oktober 2004 offentliggjorde den internasjonale organisasjonen Gallup Poll en meningsmåling over negative holdninger ovenfor Russland og russere. Meningsmålingen viste at det fortsatt eksisterte en sterk base med negative holdninger om russere i Europa og vesten generelt. På global basis viste det seg at Russland var det minst populære landet blant G-8 landene. Den prosentvise andelen av landenes befolkning som hadde en veldig eller en delvis negativ holdning til Russland var 73 % i Kosovo, 62 % i Finland, 57 % i Norge, 42 % i Tsjekkia og Sveits, 37 % i Tyskland, 32 % i Danmark og Polen, og 23 % i Estland. Samlet i disse landene hadde 31 % et positivt syn på Russland.
Den 22. juni 2022 rapporterte Pew Research at i samtlige 16 land hvor et utvalg av befolkningen var blitt spurt både i 2020 og 2022, hadde innstillingen til Russland blitt mye mer negativ i løpet av de to årene. Blant de totalt 18 landene som ble undersøkt i 2022, hadde i median en andel på 85 % av befolkningen en negativ innstilling til Russland.
I Vesten
Noen russere og vestlige kommentatorer har uttrykt bekymring rundt at de vestlige mediene har et altfor negativt syn på Russland. Noen russere har til og med gått så langt som å kalle det en «informasjonskrig». I 1995 rapporterte the Pew Research Center for the People and the Press at medienes dekning av Russland og dets president Boris Jeltsin i all hovedsak var negativt rettet, selv om nasjonale meningsmålinger viste at befolkningen i vesten fikk mer positive holdninger til Russland, og stort sett var ukritiske til Jeltsin. . Selv flere tiår etter at den kalde krigen ble avsluttet blir fortsatt russerne fremstilt som «Hollywood's go-to villains».
I media eksisterer det flere klisjér om Russland og russere generelt. Flere av disse stereotypene ble utviklet i løpet av den kalde krig og ble brukt i den politiske krigen mot Sovjetunionen. Flere av disse fordommene eksisterer fortsatt og viser seg ofte når russiske relasjoner blir diskutert.
EUVsDisinfo.eu, et nettsted drevet av EU for å avdekke og svare på russiske desinformasjonskampanjer, hevder at påstander om «russofobi» er en teknikk for å lære det russiske folk å frykte og hate verden rundt dem, og at russiske statskontrollerte media bruker uttrykket for å bortforklare utenlandsk kritikk av russisk politikk.
Fergus John Eckersley, Storbritannias utsending til Forente Nasjoners Sikkerhetsråd, har beskrevet påstander om russofobi som bare én av mange unnskyldninger for Russlands angrep mot Ukraina.
Diara Dime Labille, Frankrikes utsending til Forente Nasjoners Sikkerhetsråd, har hevdet at Russland ikke vil vinne krigen mot Ukraina ved å dyrke myten om russofobi.
Arian Spasse, Albanias utsending til Forente Nasjoners Sikkerhetsråd, har sagt at grunnen til at Russland blir isolert, ikke skyldes russofobi, men at verden ikke godtar Russlands brudd på internasjonal lov.
Russisk syn
I perioden 2001 til 2013 brukte det russiske utenriksdepartementet ordet «russofobi» sjeldent. Bruken økte kraftig i 2014 og utover.
Som reaksjon på Finlands og Sveriges søknad om NATO-medlemskap, påstod Vladimir Putins personlige utsending Sergej Markov at «Finland er et av de mest russofobiske landene i Europa, etter Sverige».
Putin hevdet i sin tale 30. september 2022 at den vestlige russofobien og den utilslørte ondskapen mot Russland hos de vestlige eliter skyldes at Russland ikke lot seg kolonisere og i stedet var en likeverdig partner. Under seremonien der han erklærte de ukrainske oblastene Donetsk, Luhansk, Kherson og Zaporizjzja som innlemmet i Russland, hevdet han at russofobi ikke er noe annet enn rasisme.
I oktober 2022 signerte Russland, Belarus, Bolivia, Kina, Etiopia, Iran, Myanmar, Nicaragua, Nord-Korea, Syria og Venezuela et opprop til FNs Menneskerettsråd om å fordømme russofobisk hysteri samt diskriminering og forfølgelse av russere og russisktalende fra slutten av februar 2022.
IBM System/360 modell 65
IBM System/360 modell 65 var en modell i IBMs System/360-familie av stormaskiner. Modellen ble annonsert av IBM den 22. april 1965, og ble lansert i november 1967. Den erstattet modell 60 og modell 62, som ble annonsert den 7. april 1964, men som aldri ble lansert.
Russofobi
Russisk syn
I november 2022 erklærte Europarådet at Russland drev med «statsstøttet terrorisme» under Russlands invasjon av Ukraina. Det fikk Dmitrij Peskov, talsmann for den russiske presidenten Vladimir Putin, til å hevde at situasjonen «renner over» av «vanvittig russofobi»i Vesten.
I februar 2023 tok Valery Fadeyev, leder for Russlands menneskerettighetsrå, initiativ for å gjøre russofobi straffbart, både innenfor og utenfor Russland, i tråd med ønsker fra Vladimir Putin.
I mars 2023 uttrykte Putin støtte til en konferanse i Moskva for Russland-elskere og oppstart av «Den Internasjonale Russofile Bevegelsen», som mottrekk mot russofobi.
5615 Iskander
5615 Iskander (1983 PZ) er en hovedbelteasteroide oppdaget 4. august 1983 av Ljudmila Karatsjkina ved Nauchnyj.
Tiarocera
Utseende
Middelsstore, svarte gullbasser uten metallglans. Oversiden er nokså kraftig punktert. Hannen har et trekantet fremspring i pannen.
Utbredelse
Den ene arten er utbredt i Brasil, den andre på Cuba.
Maria Schandorff
Andrine Maria Schandorff (født Lasson 22. januar 1784 i Drammen, død 27. september 1848 i Christiania) var en norsk filantrop, sosialpedagog og forfatter.
Liv og virke
Maria Schandorff kom fire år gammel til København, da familien flyttet ditt etter at hennes far gikk konkurs. I 1788 ble han overtollbetjent i Kristiansand, og familien flyttet dit. I 1814 bosatte hun seg hos en venninne i Christiania, og ble påvirket av Brødremenighetens pietisme. I denne menigheten fant hun også sin fremtidige ektemann, Jacob Christlieb Schandorff.
Ekteparet Schandorff var barnløse, og Maria Schandorff rettet sitt engasjement mot bedring av de sosiale forhold. I Morgenbladet 12. januar 1823 offentliggjorde hun en plan om å opprette en læreanstalt for «kvindelig Virksomhed, Husflid og Tarvelighet». Oppropet vekket stor entusiasme, men etter å ha lest en tysk preken om barns leveforhold, endret hun sitt siktemål.
Schandorff ville heller opprette en oppdragelsesanstalt for vanskeligstilte barn, bygget på et kristelig fundament. I 1827 opprettet hun Eugenia Stiftelse med støtte fra blant andre kong Karl Johan, og kalte den opp etter dronning Desideria (opprinnelig Eugénie Bernardine Désirée). Huset ble oppført på hjørnet av Teatergaten og Akersgaten, og åpnet i oktober 1827. I 1841 flyttet stiftelsen til et nytt hus i Akersveien, tegnet av stadskonduktør Christian Heinrich Grosch. Hun var lærer og bestyrer ved stiftelsen til sin død i 1848.
Maria Schandorff skrev dikt, leilighetssanger og avisartikler, og publiserte i 1836 en beretning om de første driftsårene til Eugenia Stiftelse. I 1844 utga hun erindringer fra sine barne- og ungdomssår.
Til hennes fødselsdag i 1835 skrev Henrik Wergeland en sang hvor han kalte henne den «Herligste blandt Norges Qvinder». Wergeland skrev flere sanger til hennes asylbarn.
Hun ble gravlagt sammen med sin ektemann på Vår Frelsers gravlund, hvor kommunen i 1850 reiste et minnesmerke over dem. I 1864 fikk Schandorffs gate sitt navn etter dem, en gate som i 2009 ble omdøpt til Schandorffs plass.
Familie
Maria Schandorff var datter av kjøpmann og overtollbetjent Jens Constantin Lasson (1743–1830) og Margrethe Elisabeth Schaar (1754–1828). Hun ble 22. desember 1816 gift i Vestre Aker med byråsjef Jacob Christlieb Schandorff (1775–1842), sønn av bok- og kunsthandler Abraham Schandorff (1724–1788) og Johanne Westberg (1739–1821).
Erik Gulbrandsen
Erik Gulbrandsen (født 5. oktober 1935) er en norsk tidligere svømmer som representerte SK Speed.
Han vant tre NM-gull og 13 NM-medaljer i perioden 1951–1958. Han vant kongepokalen i 1954.
Heltene er trette
Heltene er trette er en norsk roman, utgitt som bok nummer 78 i den 83 bind store serien om western-helten og US-marshalen Morgan Kane. Boka ble lansert i 1976, skrevet av forfatteren Kjell Hallbing under pseudonymet Louis Masterson, utgitt på forlaget Bladkompaniet.
Boka kom ut i forlagets pocketserie Stjernebøkene, som Stjerne-bok nr. 610 og kostet seks kroner.
Da leserne møter Kane i Heltene er trette har han gjennomlevd 42 år (og 77 bøker), en vond barndomstid, en hard ungdomstid, bitende iskulde, glødende ørkenhete, knyttneveslag, skuddsår, knivkutt, kjederøyking, risikosex, brennevin i bøttevis og generelt hatt en lite helsefremmende, ulykkesrelatert adferd i svært belastende yrker. Vinteren 1898 har han mistet marshal-stjernen og endt opp i et stinkende, snuskete rom i Seattles slum, under skitne ulltepper, med dobbeltsidig lungebetennelse, trolig pleuritt, potenssvikt, kronisk malaria, grått hår og underernæring - der han med framskreden alkoholisme prøver å drikke seg ihjel, mer enn trett...
Men nok en gang stables han på beina. Denne gangen er det det gode mennesket Jesse Rawlins, fortsatt i jobb hos Pinkerton, som haler menneskevraket Kane opp fra avgrunnen. Rawlins trenger ham nemlig til livvaktjobb for attentat-truede Theodore Roosevelt, mannen som nå er oberst og står i spissen for amerikanske styrker i en kommende invasjon på Cuba, og som snart skal bli president.
Rawlins sleper Kane med til lege, med på toget til Pinkerton-ledelsen i Denver, med på middag til sin egen familie og kona, lærerinnen Alice Trenton (Som det viser seg i realiteten er Etta Place, sentral i seriens tidligere - og kommende - bøker om «the wild bunch»!) før han ender på toget sørover til San Antonio og Roosevelts styrker.
Men det krever tid og handling, både å restituere Kane sånn noenlunde og forberede en invasjon sånn noenlunde, ergo må vi vente til neste bok før ferden over havet til Den spansk-amerikanske krigen: Cuba libre!.
Mottagelsen av boka
Kane-serien var de første årene etter at den startet i 1966 blitt utgitt i nokså normale pocket-opplag på 12-16000, men fra 1969 hadde forlaget merket en økende interesse. Forleggeren Finn Arnesen beskriver utviklingen etter det som «rakettferden mot kjempeopplagene». Nå trykte man 80,000.
Og utgivelsene var ikke begrenset til Norge.
Boka kom i 1978 i Danmark på Winther som Heltene er trætte. I 1980 kom den i Sverige på B. Wahlströms Bokförlag som Livvakten. I 1982 kom den i Finland på Otava som Henkivartija (Livvakt). Island fikk også sin Prenthusið-utgave: Úr klóm Bakkusar (Ut av Bacchus' klør).
Vestatempelet
Vestatempelet (latin: Aedes Vestæ; italiensk: Tempio di Vesta) er et antikt rundtempel i Forum Romanum i Roma. Det ligger nært Regia og rett ved vestalinnenes palass (som kun ruiner gjenstår av). Det ble reist til gudinnen Vestas ære, tradisjonelt av det mytologiske romerske kong Numa Pompilius, som opprettelsen av de fleste religiøse kulter, institusjoner og kulter er tilskrevet. I tempelet voktet vestalinnene den evige ild, som var viktig for byens velvære og skjebne.
Heltene er trette
Senere utgivelser
Da Bladkompaniet i 1991 ga ut serien på nytt besluttet de å publisere bøkene i kronologisk rekkefølge, der man begynte med Kanes fødsel og sluttet med Den siste jakten. Nå havnet Heltene er trette i bok 41, sammen med Kane’s stjerne. Da Bladkompaniet/Schibstedforlagene i årene 2002–2008 gjenutga bøkene i dobbelt-pocket kom Heltene er trette i 2008 som bok 79, i bind 78-79.
Vestatempelet
Tempelets mest fremste kjennetegn var dets sirkulære form. Ettersom dyrkelsen av Vesta, en gudinne for arnen, hjemmet og familien i romersk religion og mytologi, synes å ha oppstått i private hjem, kan tempelets arkitektur var et minne av kultens opprinnelse. Det bevarte tempelet benytter gresk arkitektur med korintiske søyler, marmor, og en sentral cella. Den gjenværende strukturen indikerer at det var tjue korintiske søyler reist på et podium femten meter i diameter. Taket hadde antagelig en åpning i apsis hvor røyken kunne sive ut.
Historie
Alle templer dedikert Vesta var runde og inngang mpt øst for å symbolisere forbindelsen mellom Vestas ild og solen som kilde til alt liv. Vestas tempel representerte stedet til en gammel kultaktivitet som strakte seg tilbake til minst 600-tallet f.Kr. Numa Pompilius, en av Romas mytologiske konger er antatt å være den som bygget tempelet, sammen med det opprinnelige Regia og vestaljomfruenes palass i dets opprinnelige form. Rundt tempelet var den hellige lund, som også var et gravsted for prester og vestalinner. Tempelet var opprinnelig avskjermet fra gaten av en mur.
I 391 e.Kr. beordret den kristne keiser Theodosius I at den evige ilden i Vestatempelet skulle slukkes og forbød vestalinnene å fortsette sin virksomhet, som hadde vart i mer enn tusen år.
Rekonstruksjoner
Vestas tempel har blitt ombgget en rekke ganger etter flere skader og ødeleggelser. Den første ødeleggelsen var gallere i 390 f.Kr. I henhold til Ovid skjedde det på nytt i 241 f.Kr.; etter brann ødela det meste av Vestas tempel, reddet Lucius Caecilius Metellus, som var pontifex maximus («yppersteprest») på denne tiden, reddet palladium og som i henhold til tradisjonen ble blindet i ulykken. Slike branner oppsto på nytt i 210 f.Kr. og på nytt tidlig på 100-tallet f.Kr.; imidlertid var bygningen trygg. Den ble ombygd igjen i løpet av styrene til Augustus og Nero. Til sist brente den igjen 191 e.Kr. og ble senere oppbygd for siste gang under styret til keiser Septimius Severus.
Vestas tempel forble noenlunde inntakt fram til renessansen, men i 1549 ble bygningen fullsendig revet og dets marmor ble brukt på nytt i kirker og pavelige palasser. Seksjonen som står i dag ble rekonstruert på 1930-tallet under det fascistiske diktaturet til Benito Mussolini.
Heltene er trette
Senere utgivelser
Etter at Aller forlag i 2008 tok over rettighetene kom bøkene fra 2009 enkeltvis, fortsatt i kronologisk rekkefølge, men med noen justeringer. Heltene er trette kom i 2015, fortsatt som bok nr. 79 i serien, en utgivelse som i 2019 ble lansert som lydbok av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, innlest av Jan Olav Simonsen.
Plasseringen som bok 79 i serien er ført videre i senere utgivelser, som i Cappelen Damms lydbokversjon fra 2022, lest inn av Torgeir Reiten.
T.J. Oshie
Timothy Leif «T.J.» Oshie (født 23. desember 1986) er en amerikansk profesjonell ishockeyspiller som spiller for den amerikanske klubben Washington Capitals i National Hockey League (NHL).
Tony Hale
Tony Hale (født 30. september 1970) er en amerikansk skuespiller.
Agersted kirke
Agersted kirke står i Agersted, Brønderslev kommune i Danmark og er fra 1903. Den er tegnet av Ludvig Frederik Olesen i romansk stil og er en del av Folkekirken. Altertavlen er malt av H.A. Brendekilde, orgelet er utført av Bruno Christensen & Sønner Orgelbyggeri i 1977.
Kjell Berglund
Kjell Berglund (født 15. juli 1936) er en norsk tidligere svømmer som representerte Moss Svømmeklubb.