cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Archiconchoecemma
Gruppen har minst 2 anerkjente arter. Individene er små og lever i saltvann. For artenes morfologi og kjennetegn, se artikkelen om familien Halocyprididae.
Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på morfologi snarere enn molekylær analyse. En moderne oppdatering som angis her, følger stort sett oppdelingen i Catalogue of Life:, mens detaljene, slektene og artene her følger WoRMS-databasen.
Samanta Krampe
Samanta Krampe (født 27. mars 2003) er en latvisk langrennsløper, som representerer klubben SS Arkadija. Hun kom på fjerdeplass på sprint og 5 km klassisk under det latviske mesterskapet på ski i 2020.
Hun konkurrerer på rulleski også, og kom på andreplass i Juniorverdenscupen på rulleski 2020.
Idrettskarriere
Krampe kom på fjerdeplass på 5 km klassisk under det latviske mesterskapet på ski i 2019, og hun kom på 52.-plass på sprinten. Hun deltok i Skandinavisk Cup 2018/19, og gikk to renn der, men fikk ingen poeng i cupen. Den 15. mars 2019 gikk hun sitt første FIS-renn, da hun kom på tredjeplass på sprinten i Madona.
Høsten 2019 deltok hun i Junior-VM på rulleski, og kom der på 14.-plass på 10 km klassisk, og hun kom på sjetteplass på lagsprint, sammen med Liva Sahno. Hun representerte Latvia under Vinter-OL for ungdom 2020, og kom der på 56.-plass på langrennscross, 52.-plass på sprinten og 66.-plass på 5 km klassisk. Under det latviske mesterskapet på ski i 2020 kom hun på fjerdeplass på sprint og 5 km klassisk.
Pierre-Jean Peltier
Pierre-Jean Peltier (født 20. mai 1984 i Pont-à-Mousson) er en fransk roer. Hans største internasjonale resultat kom da han representerte Frankrike under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han tok bronse i dobbeltfirer sammen med Jonathan Coeffic, Julien Bahain og Cédric Berrest.
Samanta Krampe
Idrettskarriere
Juniorverdenscupen på rulleski 2020 gikk sommeren/høsten 2020, og med tre pallplasseringer i enkeltrenn endte hun på andreplass sammenlagt, med 290 poeng, bak Merle Richter fra Tyskland. Hun deltok i Junior-VM på ski 2021, og kom der på 65.-plass på sprinten og 79.-plass på 5 km fri teknikk. Hun representerer Latviaia under Ski-VM 2021 i Oberstdorf, hvor hun ble nummer 9 i kvalifiseringen i fri teknikk, som de lavest rangerte utøverne måtte gjennom. Hun ble dermed kvalifisert for 10 km fri teknikk senere i mesterskapet. På sprinten fikk hun 75. beste tid i prologen, og gikk ikke videre til kvartfinalene.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 73 på sprinten.
Johnsonhogna
Johnsonhogna er et delvis isdekt fjell i Heimefrontfjella i Dronning Maud Land. Det ligger isolert i den nordvestre delen av Tottanfjella og høyeste punkt måler 2221 moh.
Området ble observert og fotografert fra fly under Maudheimekspedisjonen i januar 1952. Fjelltoppen er navngitt etter Colin Johnson (f. 1930), radiotelegrafist og mekaniker ved Halley Bay 1960, stasjonssjef 1961, og en av de første som besøkte Heimefrontfjella. En britisk ekspedisjon var den første til å bestige Johnsonhogna i sesongen 1963/64.
Rachael Laws
Rachael Laws (født 5. november 1990 i Newcastle) er en engelsk fotballspiller, som spiller keeper for Liverpool LFC. Liverpool LFC spilte i FA Women's Super League sesongen 2019/20, men rykket ned og spiller i FA Women's Championship i sesongen 2020/21.
Liverpool
Laws begynte å spille for Liverpool i FA Women's Super League i 2013, på utlån fra Sunderland AFC Ladies. Hun spilte ni kamper denne sesongen, og knivet med Sarah Quantrill om plassen på førstelaget. Liverpool vant FA Women's Super League denne sesongen, og ble slått ut i semifinalen i FA-cupen, der de tapte for Arsenal.
Sunderland
Den 31. desember 2013 signerte hun for Sunderland AFC Ladies, der hun spilte til sammen 36 kamper i sesongene 2015-2018. Sunderland vant FA Women's Super League 2 i 2014 (WSL 2), og rykket opp til WSL 1, øverste nivå i kvinnenes seriefotball i England. Der kom de på femteplass i 2015-sesongen, og ble slått ut i tredje runde i FA-cupen. I 2016-sesongen kom de på sjuendeplass i serien, og ble slått ut av Arsenal i semifinalen i cupen.
Fordi det ble lenge mellom 2016- og 2017-sesongen for FA Women's Super League (september 2016 - september 2017) ble det våren 2017 spilt en «mellomsesong», kalt FA WSL Spring Series. Sunderland kom der på femteplass av de ni lagene. Etter at laget kom på sjuendeplass i 2017/18-sesongen fikk de ikke ny lisens for de to øverste nivåene, og rykket dermed ned til FA Women's National League på nivå 3.
Reading
Laws gikk etter dette til Reading FC Women. Hun spilte ingen kamper i 2018/19, men spilte fem kamper i 2019/20-sesongen, der Reading kom på femteplass i FA Women's Super League. I FA-cupen ble de slått ut i femte runde.
Referanser
<References />
Stora Hoparegränd
Stora Hoparegränd er et smug i Gamla stan i Stockholm. Det går mellom Skeppsbron og Österlånggatan. Fra Österlånggatan kommer man inn i smuget via et lavt hvelv. Mot nord ligger Pollux-kvartalet og mot syd Castor-kvartalet.
Stora Hoparegränd har fått sitt navn fra Michel Hopare (eller Hoper) som hadde et smug i byens østre del oppkalt etter seg allerede i 1550. Samme manns enke omtales i 1566 da hun stod oppført i et hus i «salig Michel Hopares gränd». Siden det finnes to smug med nesten samme navn, Lilla Hoparegränd og Stora Hoparegränd så er det uklart hvilket det gjelder. Hopare var et etternavn av hollandsk opprinnelse. Hopare var også en yrkesbetegnelse, trolig med betydningen «tunnbindare» eller «tillverkare av tunnband».
Ved Stora Hoparegränd 6, i Pollux 11 ligger Vindragarlagets hus. Bygningen, som er et statlig byggnadsminne, ble oppført mellom 1585 og 1602, og ble ombygd ca 1640 og modernisert i 1747. Huset har Stockholms eneste bevarte trappegavl med heisanordning og vareluker.
Mot Skeppsbron 22, i Pollux 1 ligger Hobelinska huset oppført i 1670, sannsynligvis etter Nicodemus Tessin d.e.s tegninger for handelsmannen Johan Paul Hobelin.
Ljudmila Rogatsjova
Ljudmila Rogatsjova (født 30. oktober 1966) er en russisk friidrettsutøver.
Hun representerte SUS under Sommer-OL 1992, hvor hun tok sølv på 1500 meter.
Neustadt-Glewe
Neustadt-Glewe er en by i Tyskland, i distriktet Ludwigslust-Parchim i Mecklenburg-Vorpommern. Byen har 6 483 innbyggere (per 2011) og et areal på 93,98 km².
Byen ligger i landskapet Lewitz, omkring 35 km sør for Schwerin. Innsjøen Neustädter See ligger i den vestlige delen av Neustadt-Glewe og elven Elde renner gjennom dens sørlige del.
Arkitektur og historie
Byen omtales første gang i et dokument fra 1248. Byen gjennomgikk ødeleggende bybranner i 1694 og 1727, branner som hadde gitt skader som var synlige enda så sent som på 1970-tallet. Byen unngikk imidlertid bombing og andre herjinger under andre verdenskrig, og bykjernen har derfor et eldre preg med bindingsverkshus i en eller to etasjer og flere stenlagte gater. I byen finner man en borg med aner fra 1200-tallet, og deler av byen preges av 1400-tallets byplanlegging.
I 1942 ble det oppført en flyplass øst i Neustadt ettersom det under andre verdenskrig var flyverksteder i byen knyttet til Dorniers flyfabrikk. Flyplassen ble under krigens siste dager omgjort til konsentrasjonsleir. I DDR-tiden ble flyplassen brukt til seilflyplass, og har i dag beholdt den statusen. Frem til 1939 hadde byen en teknisk høgskole med internasjonale studenter blant elevene.
=== Befolkningsutvikling i Neustadt-Glewe ===
Religion
Neustadt var frem til andre verdenskrig en protestantisk by, men gjennom tilflytting fra tyskspråklige områder i Tsjekkoslovakia, samt fra Preussen og Pommern, utgjør katolikkene nå omkring 10 prosent av byens befolkning. Katolikkene har en egen kirke, oppført i 1968.
Den jødiske forsamlingen opphørte å eksistere under den nazistiske epoken. Synagogen ved Neuhöferstrasse ble brent under krystallnatten i 1938, og den jødiske gravlunden ble jevnet med jorden. De fleste medlemmene døde under holocaust.
Middelalderkirken Alte Kirche ved 1100-tallsborgen ble skånet for krigens bomber, men kirkegården ble skjendet i krigens siste fase. En minneobelisk fra første verdenskrig og større familiegraver ble rasert i juni 1945. Våren og sommeren 1945 ble byen plyndret flere ganger av tidligere konsentrasjonsleirfanger, som av den russiske okkupasjonsmakten fikk tillatelse til å ta hva de ville fra innbyggerne i Neustadt.
Næringsliv
Produksjon av lær har vært byens kjennetegn. Lærfabrikken var i jødisk eie fram til 1938, under navnet Adler und Oppenheimer. I DDR-epoken hadde den en ledende posisjon i landets lærindustri, med en produksjon på slutten av 1960-tallet på 20 000 garvede svinehuder som hovedsakelig ble brukt til kofferter og vesker, skotøyoverlær, støvler og lærfrakker. Ved siden av denne næringen har jordbruket vært viktig.
Det svenske kraftselskapet Vattenfall har siden 2003 drevet et geotermisk energiverk i Neustadt-Glewe.
Bob Maas
Adrianus Lambertus Joseph «Bob» Maas (født 18. oktober 1907 i Nederlandsk India, død 17. desember 1996 i Hilversum) var en nederlandsk seiler som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles, 1936 i Berlin, 1948 i London og 1952 i Helsingfors.
Maas vant en olympisk sølvmedalje i seiling under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i olympiajolle bak Jacques Lebrun fra Frankrike.
Fire år senere, under Sommer-OL 1936 i Berlin, vant han en bronsemedalje. Sammen med Willem de Vries Lentsch var han med på den nederlandske båten «Bem II» som kom på tredjeplass i starbåt-klassen bak den tyske båten «Wannsee» og «Sunshine» fra Sverige. Seilingene ble avviklet utenfor Kiel i perioden 4. til 12. august 1936.
Stutterheim vant en olympisk bronsemedalje i seiling under Sommer-OL 1948 i London. Sammen med Edward Stutterheim kom han på tredjeplass i starbåtklassen. Den amerikanske båten «Hilarius» som vant starbåtklassen foran den cubanske båten «Kurush III» og «Starita» fra Nederland. Seilingene ble avviklet utenfor Torquay i perioden 3. til 12. august 1948.
I Can’t Turn You Loose
I Can't Turn You Loose er en sang skrevet av Otis Redding som ble spilt inn og gitt ut på b-siden av singelen Just One More Day med Otis Redding i 1965. Sangen ble også gitt ut på albumet The History of Otis Redding i 1967.
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet Live! The World Of Ike & Tina i 1973.
Wensleydale
Wensleydale er en dal på østsiden av Penninene i North Yorkshire i England. I motsetning til de fleste daler i området har den ikke navn etter elven som renner gjennom den, men etter byen Wensley. Tidligere ble den dog kalt Yoredale etter elven Ure. Dalen ligger innenfor nasjonalparken Yorkshire Dales, og de viktigste bosetningene er Hawes og Leyburn.
Osten Wensleydale kommer fra dalen, og lages nå i Hawes i en fabrikk som ble grunnlagt av Kit Calvert.
Bolton Castle er et viktig historisk sted i dalen. Dronning Maria av Skottland satt fengslet der en periode. Hun flyktet, og på vei til Leyburn mistet hun sjalet sitt. Dette er årsaken til at klippen som strekker seg vestover ut fra Leyburn kalles The Shawl.
Klanen Metcalfe kom opprinnelig fra Wensleydale. Metcalfe Society har dokumenter som viser at de har bodd der minst siden det 14. århundre, og de var i mer enn fem århundrer en av de fremste slektene i Yorkshire. James Metcalfe (1389–1472`, som kjempet med Henrik V ved Agincourt ble født og bodde der.
Innsjøen Semer Water et populært mål for vannsportentusiaster. Den er forbundet med Ure gjennom Englands korteste elv, Bain. Like ved, i Bainbridge, finner man spor etter et romersk fort og man kan gå langs deler av en romersk vei opp på Wether Fell.
Like ved Hawes finner man Hardraw Force, et av de høyeste fossefallene i England. Aysgart-fallene, en serie på tre fossefall, ligger også i Wensleydale.
Wensleydale Railway betjener området.
Javier Colomo
Javier Colomo Alfaro (født 26. mars 1994 i Pamplona) er en spansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp og hekkesprint. Han har sølv på 110 meter hekk fra U23-EM i friidrett 2015 som fremste internasjonale meritt.
Idrettskarriere
Colomo deltok på 110 meter hekk ved ungdoms-VM i friidrett 2011. Der løp han på 14,24 sekunder, kom på 7.-plass i sitt innledningsheat og gikk ikke videre til finalen. Han deltok også ved Europeisk Ungdoms-OL 2011 i Tyrkia. Der kom han på 4.-plass på 110 meter hekk, med tiden 13,85. Dette var hans beste tid i 2011, og han var 29 hundredeler bak Thomas Durant som tok bronsen.
På nasjonalt nivå ble han spansk ungdomsmester på 60 meter innendørs og 110 meter hekk utendørs.
Ved det spanske juniormesterskapet innendørs vant han 60 meter hekk. Han løp der på 7,99 sekunder.
I juli deltok han ved junior-VM i friidrett 2012 i Barcelona. Der løp han på 14,32 i innledningsheatet, som var 40. beste tid, og gikk dermed ikke videre til semifinalene.
Han forsvarte den spanske juniortittelen sin innendørs på 60 meter hekk i 2013. Utendørs ble han også spansk juniormester på 110 meter hekk, og vant finalen 7. juli med ny spansk juniorrekord på 13,67 sekunder. Han hadde selv den gamle rekorden, på 13,73 sekunder, satt 22. juni samme år.
Ved junior-EM i friidrett 2013 (U20) nådde han finalen, etter bl.a. å ha tangert sin nasjonale juniorrekord i semifinalen, men fullførte ikke finalen.
Han avsluttet 2013 med å sette spansk rekord innendørs på 60 meter hekk (99 cm) 28. desember, med tiden 7,75 sekunder.
Colombo ble både spansk U23-mester og spansk mester i seniorklassen på 110 meter hekk. Han deltok ved det iberoamerikanske mesterskapet i friidrett 2014 i Brasil, og nådde finalen, men fullførte ikke finalen. Han deltok også ved U23-middelhavsmesterskapet i friidrett 2014 i Aubagne, der han fikk bronse på 110 meter hekk, bak Simon Krauss og Aurel Manga.
I 2015 ble han på nytt spansk U23-mester på 110 meter hekk. Han ble tatt ut til å delta ved U23-EM i friidrett 2015, der han kom på 2.-plass, bak britiske David Omoregie, med ny personlig rekord på 13,73 sekunder.
Ved det spanske mesterskapet innendørs 2016 fikk han bronse på 60 meter hekk, med tiden 7,92. Han satte personlig rekord på 100 meter med 10,88 i mai, og 11. juni satte han ny personlig rekord på 110 meter hekk med 13,58 sekunder ved det spanske mesterskapet for klubblag.
Offshore lastesystemer
Typer systemer for lasting til havs
På verdensbasis er det flere systemer i bruk. De mest brukte systemene er listet nedenfor. De markedsføres under forskjellige navn avhengig av leverandør. I tillegg er det utviklet et stort antall andre systemer til ulike formål, men som ikke er kommet lengre enn til tegnebrettet.
Tandemlasting
Ved direkte overføring av olje fra plattformen (oftest en FPSO (Floating Production Storage and Offloading) eller FSU (Floating Storage Unit)) til tankskipet trengs det systemer i begge ender av overføringen.
Stern discharge systems
SDS (engelsk stern discharge system) er systemet på plattformen. Det består av en pumpe som kan pumpe råoljen. Videre en slange (engelsk hose) og en trosse (engelsk hawser). Når de ikke er i bruk, er slangen og trossen oftest rullet opp på en trommel.
Slangene er typisk fra 120 meter lange og har en tykkelse på 16 eller 20 tommer. De har typisk en kapasitet på å overføre mellom 4 000 og 10 000 m3 olje per time. Høy kapasitet gir kortere tid for å fylle tankskipet og kortere ventetid på feltet, men kan gi større utslipp om uhellet er ute og høyere investeringer i utstyr.
Trossene er vanligvis laget av fibertau eller kevlar, men en del av trossen er kjetting for å kunne få en effektiv festing av trossen på tankskipet.
Rundt slangetrommelen lages det normalt en mellom 10 og 20 cm høy kant (engelsk gutter bars) for å hindre at mindre oljeutslipp eller oljesøl går direkte i sjøen.
Bow loading systems
BLS (engelsk bow loading systems) er systemet på tankskipet. Det består av vinsjer, kjettingstopper, manifold, ventiler med tilhørende rørarrangement og lagerplass til trossen.
Operasjonene
Baugen på tankskipet manøvreres mot hekken til plattformen til en avstand på 70 til 100 m. For noen av de nyeste løsningene prøver en å ha en avstand på om lag 200 m, der baugen på tankskipet ikke peker mot produksjonsplattformen (inkludert "bananløsning"). Tankskipet holdes i posisjon og rett retning med dynamisk posisjonering. Plattformen kobles til tankskipet ved at en tynn line enten skytes direkte fra plattformen til tankskipet med et luftgevær, eller at linen først overføres til et standbyfartøy som så skyter den over til tankskipet. Linen er 3-4 mm tykk og kalles gjerne skyteline. Skytelina brukes til å overføre forløperen (et tykkere tau). Forløperen bruker denne til å trekke trossen over fra plattformen til tankskipet. Trossen blir trukket over til tankskipet med en fortøyningsvinsj. Første del av trossa er kjetting, og den festes i en kjettingstopper. Trossen skal bidra til at slangen ikke får for mye strekk. Strekket overvåkes også ved strekkmålinger med tilknyttede alarmer. Trossen vil ryke før slangene får skadelige horisontallaster, og før vinsjen eller kjettingstopperne ryker. Trosser har i noen tilfeller røket på norsk sokkel, forårsaket av overlast, slitasje eller nedbryting. En vil normalt ikke koble seg til dersom signifikant bølgehøyde er mer enn 4,5 m.
På kjettingen er det festet en sjakkel med en slangetrosse. Ved hjelp av trossen blir lasteslangen overført. Det er en endekobling på slangen som overføres, som kobles til en ventil på tankskipet. Type ventil varierer mellom leverandørene, og kan være en kuleventil (som levereres av APL) eller et system med svivler (som levereres av Aker Pusnes). Rørsystemet på tankskipet blir klargjort. Etter flere automatiske kontroller ved kontrollinstrumenter for overvåking og telemetri, og etter visuelle inspeksjoner blir det gitt klarsignal («grønn linje» - «green line») fra tankskipet, om at overføringen kan starte. Plattformen starter så pumpingen og oljen fordeles i tankene på tankskipet.
Dersom noen del av den grønne linjen skulle falle ut under pumpingen, vil det føre til automatisk og kontrollert stansing av pumpingen ("ESD1") eller automatisk frakobling av slangen ("ESD2"), avhengig av hva som er galt. I tillegg kan operasjonen stanses manualt. Slangen vil ligge i sjøen. Dersom en nødutløser slangen vil slangen kunne svinge tilbake og treffe produksjonsinnretningen eller havbunnen, og bli skadet. Noe olje vil også gå i sjøen. Slangen må etter slike hendelser kontrolles og inspiseres, før den kan tas i bruk igjen.
Tandemlasting fra produksjonsplattformer til tankskip foregår fra Balderfeltet, Jotunfeltet, Alvheimfeltet, Nornefeltet, Glitnefeltet, Vargfeltet, Skarvfeltet, Njordfeltet, Goliatfeltet og Knarrfeltet. Det er også planlagt fra Aasta Hansteen-feltet og Johan Castberg-feltet.
Leddlagrede tårn
ALP (engelsk articulated loading platform) eller SPM (engelsk single point mooring) er systemer som består av en vertikal søyle festet til havbunnen. Det er et roterbart ledd på havbunnen. På toppen av søylen er det gjerne et mindre oppholdsrom for de som gjør vedlikehold og et helikopterdekk.
Oljen kommer i rørledning fra plattformen til bøyen og overføres gjennom en kuleventil på havbunnen, inn i søylen, ut en utstikkende bom på bøyen, via slanger til tankskipet.
Tankskipet styres til det er like ved bommen på bøyen. Slangen på bommen trekkes over på tankskipet, og lastingen kan begynnes.
Flytebøyer
Det finnes også systemer med forankrede bøyer som flyter i sjøen. De er mest brukt der det er mildere bølgeklima enn i Norge.
CALM-bøyer (engelsk Catenary Anchor Leg Mooring) ble testet i Sverige første gang i 1958. To bøyer ble installert på Ekofisk i 1970, og tatt i bruk i 1971. De ble betegnet SBM-1 og SBM-2. De ble tatt ut av bruk da oljerørledningen fra Ekofisk til Teeside ble åpnet i 1975. Av leverandører av slike bøyer finner vi APL i Arendal, som blant annet har levert til Daliafeltet utenfor Angola.
Draugen FLP (engelsk Floating loading platform) har vært i bruk fra 1993, men ble fjernet i 2012. Det var en forankret bøye, der den øverste delen består av en vertikal søyle, som for de leddlagrede tårnene.
Selve overføringen av oljen er mye likt som for leddlagrede tårn.
Undervannsbøyer
Når tankskipet kommer, vil et hjelpefartøy plukke opp slangen. Den vil overføre slangen til tankskipet. Koblingshodet på lasteslangen blir så koblet til et ventilhode i baugen på tankskipet.
Oljen overføres fra plattformen i rørledning til havbunnsramma, går gjennom et stigerør opp til en svivel som er festet under bøyen og overføres via et fleksibelt stigerør (slange) til baugen på tankskipet.
I Norge er systemet brukt på Statfjordfeltet og Gullfaks, med bøyene Statfjord OLS A som ble tatt i bruk i 7. mai 1987, Statfjord OLS B som ble tatt i bruk 23. september 1990, Gullfaks OLS 1 som ble tatt i bruk juni/juli 2014, og Gullfaks OLS 2 som ble tatt i bruk i september 2014.
Et liknende systemet ble i 2012 installert på Draugenfeltet, og omtales som Framo submerged loading.
Turretløsninger
STL (engelsk Submerged turret loading) eller STP (engelsk Submerged Turret Production) er undervannsløsninger. STL brukes på tankskip og STP på produksjonsskip, men er i hovedsak like i bruksmåten.
Tankskipet må ha turret for å kunne bruke denne løsningen. Turret er et hull i skroget fra undersiden og opp mot dekket. Skipet må være spesiallaget for å kunne bruke denne løsningen. Når tankskipet kommer i posisjon fylles turreten med vann. Det åpnes en luke fra sjøen og inn til turreten slik at det er åpent for bøyen å komme inn. STL-bøyen trekkes så opp i åpningen. Den er konisk utformet og passer nøyaktig til åpningen i turreten. Når den er trukket opp vil en pakning sikre at det ikke er forbindelse med vannet inne og ute. En pumper så ut vannet over bøya, og kobler lasteslangen som følger med bøya til en ventil på tankskipet. Ventilen åpnes og en sjekker at alt er i orden. En gir så beskjed til plattformen at alt er klart.
Plattformen pumper så råoljen gjennom en rørledning på havbunnen, opp gjennom et stigerør til bøyen og ventilen, og så videre inn i tankene i skipet. Løsningen har også den fordelen at om det skulle bli lekkasje i koblingen, vil lekkasjen bli inne i tankskipet og ikke til sjø.
Når tankene er fulle stopper pumpingen. En kobler fra lasteslangen. Så fylles det igjen med sjøvann i turreten og bøyen løses ut. Bøyen synker så ned til den dypden den skal være. På tankskipet stenges så luken til turreten. En pumper ut vannet, og drar så til land med oljelasten.
I Norge er dette lastesystemet i bruk på Heidrunfeltet, der to bøyer ble installert i 1995. I tillegg brukes systemet også på Åsgard C, Navion Saga på Volvefeltet, Alvheimfeltet og Njord B, men der brukes de som faste systemer knyttet til permanent plasserte flytende lager- eller produksjonsenheter.
Havbunnsløsninger
Single Anchor Loading (SAL) er et fortøyningsassistert system; det har en fortøyningsline som løper fra ankeret til tankskipets kjettingstopper. Selv om systemet er tiltenkt lasting med dynamisk posisjonerte tankskip, gir fortøyningssystemet en økt sikkerhet under lasteoperasjonen. SAL ble første gang brukt på Sirifeltet i Danmark i 1998, og har siden blitt installert på flere felt. I dag er dette er velprøvd system. Systemet tillater tankskipet å rotere fritt med været.
Single loading system (SLS) er ikke i bruk på norsk sokkel, men var planlagt brukt på Ymefeltet, men det er nå satt vent. Det består av en rørledning fra en plattform til en slange, som ligger på havbunnen. Slangen trekkes ombord på tankskipet. Løsningen er bare egnet på grunt vann.
Norske leverandører
De største norske leverandørene er Advanced Production and Loading (APL) og Aker Pusnes begge i Arendal.
APL i Arendal utvikler lastesystemer for maritim oljevirksomhet. De leverer BLS-, STL-, STP- og SAL-systemer.
Aker Pusnes i Arendal utvikler og produserer SDS-systemer for plattformer og BLS-systemer for skip.
Ugland-Kongsberg produserte tidligere UKOLS «Ugland-Kongsberg Offshore Loading System». De er blitt en del av APL, som også har overtatt vedlikeholdet av systemene.
Hitec Marine i Arendal produserte tidligere BLS-er. De er blitt en del av APL, som også har overtatt vedlikeholdet av systemene.
Framo leverte sin første løsning til Draugenfeltet i 2012.
Sevan Marine i Arendal leverer løsninger til sine egne Sevanplattformer.
I tillegg til disse som leverer hele systemer gjør hver av disse bruk av en rekke norske og utenlandske underleverandører til å produsere komponenter i systemene.
Tankskipene
I praksis hadde rederiet Teekay Shipping i Stavanger nær monopol på det norske bøyelastemarkedet gjennom en avtale med Statoil Bøyelasting, men flere selskaper har blitt med etter hvert. Selskapet het tidligere Navion. Det ble opprettet av Rasmussengruppen og Statoil, men var en periode heleid av Statoil, før Teekay kjøpte selskapet. Andre steder i verden opererer også de norske selskapene Ugland og Knutsen OAS Shipping bøyelasteskip for offshorelasting.
Tankskipene er i dag bygget med dobbelt skrog. Flere havner tillater ikke skip som er mer enn 20 år gamle, mens for eksempel Slagentangen tillater det. Det er ikke uvanlig med sprekkdannelser i skrogene på tankskipene. Hovedårsaken er utmatting.
Tankskipene som brukes i Norge og Storbritannia har vanligvis en kapasitet på 550 000 til 850 000 fat olje. De har delt opp lagerområdene i flere tanker. Noen har to og andre tre tanker over bredden på skipet. I tankene er det nivåmålere (tankradar) der en kan kontrollere hvor mye olje som er kommet inn. Dette verifiseres også med flowmeter på lasteline ombord. En skal likevel ha fått inn mye olje i tankene før det vises nøyaktig på nivåmålerne (tankradar). Etter ulykken på Statfjord i 2007 har en på en del tankskip installert målesystemer (flowmeter) som måler hvor mye olje som totalt kommer ombord, men det er fortsatt noen som ikke har slike systemer. Tankskipene som bruker STL-systemer har det ikke. Oljeutslipp må da oppdages visuelt på sjøen.
Lastesystemene installeres i hovedsak i baugen på tankskipet. De er oftest dimensjonert for å ta i mot opp til 10 000 m³ olje i timen. Tankskipene er passive mottakere av oljen, og pumpingen foregår fra plattformen. Lasteslangene ved BLS har normalt en diameter på 16 til 20 tommer, og lengden på slangene er gjerne 120 meter. Det er ventiler på begge sider av slangene, med en lukketid på omkring 20-30 sekunder.
Dynamisk posisjonering
Tankskipene bruker i all hovedsak dynamisk posisjonering («DP»). De er da utstyrt med maskineri og propeller (thrustere) som kan bevege skroget i alle retninger, og en datamaskin som styrer dem. Det brukes flere typer referansesystemer for å vite nøyaktig hvor en befinner seg. Det er nødvendig med både relative (i forhold til plattformen) og absolutte posisjoner.
Ved dynamisk posisjonering med tandemlasting bør det blant annet tas hensyn til
Petroleumstilsynet har anbefalinger til hvor mange referansesystemer en må ha tilgjengelig, og til hvor mange av forskjellige prinsipper. Det gjøres ved anbefalinger til DP-klasser, som:
Av de mest brukte referansesystemene er:
Det lages i forkant av lastingen et «kart» som viser en grense, gjerne i form av en ellipse eller sirkel, hvor tankskipet skal befinne seg. Dersom en går utenfor grensen vil datamaskinene styre skipet innenfor igjen. Dersom en ikke har DP-systemer brukes noen steder et slepefartøy som fortøyes i motsatt ende av tankskipet og som kan taue det bort dersom det mister posisjon. Dersom referansesystemene faller bort, vil en nødfrakoble lasting.
Ved bruk av tilpasset programvare til propellene kan en også redusere effekten av "fishtailing" – som er et fenomen som gir uønskede horisontale bevegelser av tankskipet.
Kongsberg Maritime har en svært stor del av verdensmarkedet for slike systemer, og er i praksis i en monopolstilling i Norge.
Sikkerhets- og miljøtiltak
En vil normalt ikke koble seg til et lastesystem når signifikant bølgehøyde er større enn 4,5 meter. Det normale i Nordsjøen og Norskehavet er at tankskipene kan være tilkoblet lastesystemet opp til 5,5 meter signifikant bølgehøyde. Blir bølgene større kobler de fra. Unntaket er STL-bøyene på Heidrunfeltet som har vært operert i nære hundreårsvær. Frakobling må likevel skje ved vesentlig lavere bølgehøyder.
Mellom tankskipet og plattformen er det telemetrilinjer som går under navnet grønn linje (engelsk "Green line"). Dersom noen av disse blir brutt eller målinger indikerer feil, startes automatisk nedstenging av pumper og ventiler til en sikker nedstengt posisjon. En kan også starte nedstengningen manuelt. For at nedstengningen skal være sikkert må systemene på tankskipet og plattformen stanses samtidig.
Tankene på tankskipene må regelmessig rengjøres. Det kan medføre forurensing. De fleste oljetankere bruker et såkalt Crude Oil Washing-system (COW) som en del av renseprosessen. Etter at skipets tanker har blitt tømt blir noe av oljen fra lasten varmet opp i skipets slop-tanker, for så å bli sprøytet på veggene i tankene gjennom skipenes fastmonterte vaskesystem. Den varme oljen løser opp størknet olje og asfalt-avleiringer. Crude oil washing-systemer ble tatt i bruk fra 1970-tallet, og de ble påbudt for tankskip over 20 000 dwt gjennom 1978-protokollen til MARPOL-konvensjonen. Spesifikasjonene for utstyret ble revidert i 1999. Alle større havner har nå mottaksanlegg for slop, og det er vanlig at utskillingen mellom vann og olje blir gjort på land. Overskuddsvannet slippes tilbake på havet, og oljen tappes av og sendes til raffinering. Tilbake ligger et mellomskikt med olje og vann som ikke skiller seg. Denne resten behandles som spesialavfall.
Dødsulykke
Det var en dødsulykke under lossing av olje på tankskipet Polytraveller, ved lasting på Statfjord A i august 1980. Lasteoperasjonen ble styrt av kapteinen og styrmannen i et lite konrollrom i baugen av tankskipet. På grunn av økende og dårlig vær ønsket de å stanse operasjonen, men uten å få stoppet den. Etter en stund røk trossen. En prøvde å ringe Statfjord A for å få dem til å stanse pumpingen, uten å få kontakt. Så røk lasteslangen, og oljen sprutet over hele baugområdet på Polytraveller. Oljen ble antent, og det ble eksplosjon og brann. Kapteinen på Polytraveller ble drept. Han hadde stått utendørs da antennelsen skjedde. Styrmannen var inne i bua, men ble likevel alvorlig brannskadet.
Oljeutslipp
Den nest største oljelekkasjen til nå på norsk sokkel skjedde med lastesystemet på Statfjord i 2007. 4 400 tonn olje ble sluppet ut i havet – Se artikkelen Oljeutslippet fra Statfjord desember 2007.
I juli 1992 ble 900 m3 olje sluppet ut til sjø under lasting fra lastebøyen på Statfjord C: SPM-C. Utslippets direkte årsaker var at ventilen på stigerørfundamentet til OLS-B ikke ble stengt før lastesystemet ble fjernet i forbindelse med en reparasjon. Olje ble overført fra 19 lagerceller på Statfjord B til SPM-C etter at OLS-B var fjernet. Det var da åpen forbindelse til sjø.
Kollisjoner
Det har videre vært flere kollisjoner på norsk og britisk sokkel mellom tankskip som har utført lasteoperasjoner, mot bøyer eller plattformer: Det har videre vært mange nesten-kollisjoner.
De fleste kollisjonene er knyttet til svikt i posisjoneringssystemene. På grunn av alle hendelsene ble det laget et stort prosjekt kalt "DP2000" som kom med en rekke anbefalinger knyttet til trening og kompetanse, DP-teknologien og til de maritime operasjonene. De fleste av disse anbefalingene er nå innarbeidet, og har ført til en kraftig reduksjon i antall hendelser.
Tankskipene
Tankskipene dimensjoneres etter regelverkene til et flaggstaten og et klasseselskap. I Norge vil det oftest være Det Norske Veritas, American Bureau of shipping og Lloyd's Register. Flaggstaten og klasseselskapet gir sertifikater til reder for samsvar med regelverket. Sertifikatene har begrensninger for hvor skipene kan brukes. Det kan for eksempel være til geografisk område og hvor store laster en får lov til å ta med.
For norsk sokkel anses selve losseoperasjonen som en petroleumsvirksomhet, men verken tankskipet i seg selv eller mannskapet er dekket av petroleumslovgivingen. Petroleumstilsynet har i aktivitetsforskriften anbefalinger til det dynamiske posisjoneringssystemet, i form av spesifiserte DP-klasser.
Lossesystemene
For norsk sokkel utsteder Petroleumstilsynet en samsvarsuttalelse før flyttbare plattformer med flagg, kan brukes på norsk sokkel. Lossesystemene vil være en del av denne vurderingen. Denne uttalelsen gis til reder. Ved søknaden måles plattformen opp mot det nyeste regelverket til Sjøfartsdirektoratet og Det Norske Veritas uavhengig av hva som er byggeregelverket. Petroleumstilsynet tar også stilling til om avvikene fra regelverkene er akseptable.
Sudan Liberation Movement/Army
Sudan Liberation Movement/Army ("Sudans frigjøringsbevegelse/-armé;" arabisk: ), forkortet SLM eller SLA, er en sudanesisk opprørsgruppe som sammen med Justice and Equality Movement var en av de to viktigste opposisjonsgruppene i Darfur-konflikten, hvor de kjempet mot regjeringsstyrker og regjeringens militser, Ǧanğawīd. Den ble grunnlagt i 2002 som Darfur Liberation Front ("Darfurs frigjøringsfront") av medlemmer av tre etniske grupper i Darfur, furer, zaghawaer og masaliter, hvorav lederne Abdul Wahid an-Nur er fur og Minni Minnawi er zaghawa.
Iryna Lisjtsjynska
Iryna Lisjtsjynska (født 15. januar 1976) er en ukrainsk friidrettsutøver.
Sudan Liberation Movement/Army
SLM er sammen med flere andre opprørsgrupper i Sudan medlem av Sudan Revolutionary Front, grunnlagt i 2011.
Hovedfraksjoner
Gruppa ble i 2006 splittet i to hovedfraksjoner med et ulikt syn på Darfur-fredsavtalen:
Iryna Lisjtsjynska
Hun representerte Ukraina under Sommer-OL 2008, hvor hun tok sølv på 1500 meter.
Frode Larsen (1949–2017)
Frode Larsen (født 16. juni 1949 i Bergen, død 20. juni 2017 samme sted) var en norsk fotballspiller som spilte hele sin seniorkarriere for Sportsklubben Brann. Hans posisjon på banen var høyreving. Larsen spilte til sammen 211 obligatoriske førstelagskamper for Brann fra 1967 til 1979, og scoret på disse kampene 26 mål. Han spilte også sju A-landskamper for Norge, alle i 1975.
Larsen var med på å vinne Norgesmesterskapet i fotball (cupen) to ganger: 1972 og 1976.
Han var far til komiker Calle Hellevang Larsen (født 1977).
Totalförsvaret
Totalförsvaret er betegnelsen på den samfunnsvirksomheten som skal bedrives i Sverige i tilfelle krig. Dette gjøres gjennom virksomhetene i Sveriges sivilforsvar og militærforsvar som én enhet.
For å styrke forsvarsevnen kan Riksdagen vedta å øke beredskapen på grunn av krig utenfor Sveriges grenser, dersom Sverige risikerer å havne i krig eller hvis Sverige nylig har vært i krig. Beredskapen kan da bli hevet til skjerpet beredskap eller høyeste beredskap. Når det er den høyeste tilstand av beredskap, er det staten som er nådd hvis Sverige er i krig, er forsvar alle felles aktiviteter som bør gjennomføres. På høyden av beredskap, kommuner, fylkesting og i noen tilfeller også private selskaper, såkalte K-bedrifter, for å iverksette tiltak knyttet til bemanning, ressurser og planlegging er nødvendig for å utføre sine oppgaver i forsvaret.
De myndigheter som har ansvar for å organisere forsvaret er de væpnede Styrker for det militære forsvaret og den svenske sivilt beredskap Direktoratet for sivilt forsvar.
Pessimisme
Pessimisme (fra latin pessimus »dårligst», superlativ av malus «dårlig») er en livsoppfatning med en grunnholdning uten positive forventninger eller håp. Ordet betegner også en negativ forventning overfor fremtiden og en filosofisk oppfatning hvor verden antas å være dårlig uten utsikter til forbedring. Den motsatte oppfatningen kalles optimisme.
Et spørsmål som ofte er stilt for å teste noen for pessimisme: «Er glasset halvt tomt eller halvfullt?» I denne situasjonen sies det at en pessimist ser glasset som halvtomt, og en optimist glasset som halvfullt.
Totalförsvaret
Historie
Etter den andre verdenskrig så man i det svenske forsvaret et større behov enn tidligere for å få de forskjellige myndigheter til å arbeide sammen for forsvaret av Sverige. Totalforsvaret besto i begynnelsen av blant annet Överstyrelsen for ekonomiskt försvar, Psykologiska försvaret og Krigsmakten.
Pessimisme
Filosofi
Den filosofiske pessimismen ble grunnlagt av Arthur Schopenhauer, som skrev sitt hovedverk Die Welt als Wille und Vorstellung («Verden som vilje og forestilling») i 1819. Denne pessimismen er ideen på de som ser verden på en streng anti-optmimstisk måte. Det er ikke en følelsemessig disposisjon, men i stedet en filosofi eller et verdensbilde som utfordrer forestillingen om fremgang og det som kan betraktes som trosbaserte påstander om optimisme. Filosofiske pessimister er ofte ekstensielle nihilister som ikke tror livet har noen verdi. Svarene er imidelrtid varierte og ofte livsbekreftende.
Etymologi
Begrepet pessimisme kommer fra det latinske ordet «pessimus» som betyr 'det verste'. Begrepet ble født brukt av jesuittkritikere i Voltaires roman Candide, ou l'Optimisme fra 1759. Voltaire satiriste filosofien til Leibniz. I sitt angrep på Voltaire anklaget jesuittene Voltaire for å være pessimistisk.
Fuck You
«Fuck you» er en sang av den norske artisten Maria Mena som kom ut 18. mars 2013 i Norge. Sangen er på Menas offisielle facebook sagt å være skrevet til kjipe troll på nettet som slenger ut stygge kommentarer anonymt.
Lennart Johanssons pokal
Lennart Johanssons pokal er en vandrepokal som siden 2001 tildeles vinnerlaget i Allsvenskan i fotball for herrer.
Prisen tilsvarer 'Kronprinsessan Victorias Pokal' som tildeles vinnerlaget i Damallsvenskan for kvinner.
Pokalen
Trofeet er designet av Anja Nibbler Kothe og laget av sølvsmed Ingemar Eklund. Pokalen er laget av sølv og har en ball montert på en sokkel. Utseendemessig er pokalen inspirert av minneprisen Sverige vant i Sommer-OL 1948 i London.
Bakgrunn
'Lennart Johanssons pokal' erstattet den tidligere 'von Rosens pokal' som var oppkalt etter greven Clarence von Rosen, den første lederen i Sveriges fotballforbund. Da det i november år 2000 ble kjent at von Rosen hadde vært nazisympasitør på 1930-tallet ble det besluttet å stoppe utdelingen av denne.
Hemmelig innskripsjon
Den 4. november 2010 gikk avisen Dagens Nyheter ut med en artikkel der gullsmeden Peter Gustafsson fortalte at hans gamle kollega Ingemar Eklund hadde gravert in "Bajen Forever" inne i ballen som pryder pokalen. Ingmar Eklund var en ivrig Hammarby IF-tilhenger. Opplysningene ble senere bekreftet av Ingemar Eklunds datter. Etter en kikkehullsoperasjon på pokalen den 17. desember 2010 viste deg seg imidlertid at det var budskapet "Djurgården är bäst!!" som var inngravert sammen med fire navn, formodentlig personene bak. Sveriges fotballforbunds leder Lars-Åke Lagrell sa i en kommentar att innskripsjonen skulle tas bort i forbindelse med att Malmö FF får sin seiersinnskripsjon.
Konduite
Konduite er takt, åndsnærværelse eller evne til skjønnsmessig å treffe en avgjørelse i en situasjon som ikke dekkes av reglementet. Begrepet er særlig brukt om embedsmenns bruk av takt og lempelighet i sin saksbehandling. Som begrep blir konduite anbefalt fra alle sider, men i praksis er det ikke alltid vel ansett å bøye reglene for å gi forvaltningen et menneskelig ansikt.
Hvis en bedrift leverer en tjeneste «pr. konduite», anser bedriften det som en høflighetsgest.
Liste over utøvere i Vuelta a España 2002
Liste over utøvere i Vuelta a España 2002
Det stilte 206 ryttere for 23 lag til start. 132 av disse kom i mål i Madrid.
The Chopper
«The Chopper» er en sang skrevet av Tina Turner som ble spilt inn og gitt ut på albumet Feel Good med Ike & Tina Turner i 1972. Sangen ble også gitt ut på singel senere samme år.
Paola Pigni
Paola Pigni (født 30. desember 1945 i Milano, død 11. juni 2021 i Roma) var en italiensk friidrettsutøver.
Hun representerte Italia under Sommer-OL 1972, hvor hun tok bronse på 1500 meter.
India under Vinter-OL for ungdom 2012
India deltok under Vinter-OL for ungdom 2012 fra 13. januar til 22. januar 2012 i Innsbruck i Østerrike. Troppen bestod av en utøver, Aanchal Thakur. Hun deltok i de alpine øvelsene slalåm og storslalåm.
Wanda Rutkiewicz
Wanda Rutkiewicz (1943–1992) var en polsk fjellklatrer som regnes til de viktigste kvinnelige klatrerne på 1900-tallet.
Liv og klatrekarriere
Rutkiewicz var utdannet elektroingeniør ved det tekniske universitetet i Wrocław.
I attenårsalderen begynte hun å klatre for alvor, først i Høye Tatra, noen år senere i Alpene og Norge. I 1973 gjennomførte hun som første kvinne en vinterbestigning av Eigers nordvegg, senere var hun aktiv i Himalaya. Hun ble første europeiske kvinne på Mount Everest (1978) og første kvinne på K2 (1986).
Rutkiewicz gjorde sitt tredje forsøk på Kanchenjunga (8,586 moh) i mai 1992, men en skade hindret framdriften under toppforsøket, og hun ble hengende etter Carlos Carsolio, som hun gikk sammen med. Carsolio nådde derfor toppen alene, og under nedstigningen traff han henne på 8,300 moh mens hun forberedte nattens bivuakk. Hun manglet sovepose, kokeapparat, vann og mat, likevel var hun fast bestemt på å nå toppen, og forhørte seg med Carsolio om vansker og detaljer langs ruta. Dette var siste gang Wanda Rutkiewicz ble sett i live.
Carsolio, som ventet tre dager på henne i toppleiren, sa senere om hendelsen: ''«Sannsynligvis burde jeg overtalt henne til å bli med meg ned igjen. Men hun tenkte slett ikke slik, var bare konsentrert om toppen. Det var hennes tredje forsøk på Kanchenjunga, og hun klarte ikke tanken på flere nederlag, hun visste eksakt hva hun bega seg ut på! Og jeg hadde verken fysisk eller moralsk kraft til å kreve at hun ble med meg.»''
Rutkiewicz sa om seg selv: «Alle forsøk på å innskrenke min uavhengighet betrakter jeg som en aggresjon, som jeg i stedet for å bøye meg for, reagerer på med stahet.»
Bestigninger i utvalg
• 1968 Trollryggen, Norge – første kvinneteam
• 1970 Pik Lenin (7,134 moh), Pamir
• 1971 Triglav - nordveggen (med Siri Melchior)
• 1972 Noshaq (7,492 m), Hindu Kush
• 1973 ledet hun som første kvinne en vinterbestigning av Eigers nordvegg.
• 1975 besteg hun som leder en kvinneekspedisjon til Gasherbrum III (7,952 m).
• 1978 Matterhorns nordvegg, første kvinneteam vinterstid
• 1978 besteg hun som første kvinnelige polakk og tredje kvinne i verden Mount Everest (8,848 m).
• 1979 Grand Capucin-østveggen
• 1981 Elbrus (5,642) om vinteren
• 1982 ledet hun en kvinneekspedisjon til K2 (8,611). De mislyktes, det gjorde også et nytt forsøk i 1984.
• 1985 besteg hun Aconcagua (6,959 m) i alpinstil.
• 1985 besteg hun sammen med Anna Czerwińska og Krystyna Palmowska som første kvinneteam Nanga Parbat (8,125 m).
• 1986 sto hun som første kvinne og første polakk på toppen av K2.
Den militære undersøkelseskommisjon av 1946
Den militære undersøkelseskommisjon av 1946 var en regjeringsnedsatt kommisjon som ble opprettet i kongelig resolusjon av 25. januar 1946. Kommisjonen hadde som oppgave å undersøke de militære myndigheters forhold før og under det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. Kommisjonen kom i tillegg til Undersøkelseskommisjonen av 1945 som når det gjaldt Forsvaret bare undersøkte de øverste militære lederes forhold. Kommisjonen var også rådgivende organ overfor den militære påtalemyndighet vedrørende eventuell tiltale mot offiserer for disposisjoner som var gjort. Kommisjonen avga sin rapport i mai 1950. Rapporten ble offentliggjort i 1978, og i 1979 ble den utgitt i serien Norges offentlige utredninger som NOU 1979:47 med forord av historikeren Olav Riste.
Wanda Rutkiewicz
Bestigninger i utvalg
• 1987 besteg hun Shishapangma (8,027) i en gruppe med Jerzy Kukuczka.
• 1989 besteg hun Gasherbrum II (8,035) med en kvinneekspedisjon. Filmen Die Schneefrauen ble spilt inn i den anledningen.
• 1990 var Rutkiewicz på vei til Makalu og besteg Gasherbrum I (8,080).
• 1991 besteg hun Cho Oyu (8,188) og Annapurna (8,091), begge alene.
• 1992 forsvant hun på Kanchenjunga (8,586).
Utmerkelser
• seks utmerkelser fra den polske stat for ekstraordinære sportslige prestasjoner
• 1988 Pris under filmfestivalen i Graz for filmen K2-Requiem
• 1988 Raichle-Abenteuer-Preis
• 1989 Victor of Adventure, Frankrike
• 1990 Match d’ore, Paris
• 1990 Minerva della donna, Italia
• 1991 Republikken Pakistans Sitara-i-Imtiaz-orden for fremragende klatreprestasjoner
Louis Aliot
Louis Aliot (født 4. september 1969) er en fransk politiker som i 2017 ble valgt til det franske parlaments underhus («Assemblée nationale») for partiet Rassemblement national. I annen omgang av lokalvalgene 2020, som ble holdt søndag 28. juni, ble han valgt til ordfører for bykommunen Perpignan.