cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maria er så liten
Maria er så liten er en norsk TV-film, regissert av Eli Skolmen Ryg. Ryg, Helge Semb og Trine Kolstad Vegem skrev dreiebok etter et manus av Freya Gerstad. Hilda Lundgreen Olsen var dramaturg.
Guri Pahle Glad, Knut Engedal, Astri Eidsbø Lindholm og Hilde Lundeby var konsulenter.
Maria er så liten ble sendt i Fjernsynsteatret 5. desember 1989.
La alarmane gå
La alarmane gå er et musikkalbum med Honningbarna. Albumet ble utgitt 25. mars 2011 og lå på VG-lista Topp 40 i 4 uker, hvor beste plassering var 8.-plass. La Alarmane gå er bandets debutalbum. Albumet var nominert i klassene «Rock» og «Årets nykommer og gramostipend» til Spellemannprisen 2011, hvor det vant i klassen «Rock».
Maria er så liten
Handling
Jo Ørjasæter betegnet stykket i boka Fjernsynsteatret : til glede og forargelse som «et intenst spill om det nett av følelser som binder familiemedlemmer sammen».
VM i karate 2021
VM i karate 2021 ble arrangert i Dubai i De forente arabiske emirater fra 16. til 21. november 2021.
Richard Oliver
Richard Oliver (født 25. september 1944) er en britisk landhockeyspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 12.
Tårstadelva
Tårstadelva er ei elv i Evenes kommune i Nordland. Den renner ut fra Lavangsvatnet (4 moh), like vest for Harstad/Narvik lufthavn, Evenes, og munner ut i Tårstadosen på nordsida av Ofotfjorden. Elva er 2,85 km lang, og har et nedbørfelt på 82,1 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,88 m³/s.
Tårstadvassdraget
Tårstadelva er hovedelva i Tårstadvassdraget (også kalt Kvitforsvassdraget), som har en samlet lengde på 26,6 km, Vassdraget har sitt utspring i Tjeldsund kommune i Troms og Finnmark, i fjellområdene vest for Rismålstinden. Kvitforsvassdraget ble varig vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag. I vassdraget ligger i alt fem naturreservater som til sammen utgjør Evenes våtmarkssystem.
Hovedstrengen i Tårstad-/Kvitforsvassdraget består av følgende elver:
Jim Deegan
Jim Deegan (født 6. november 1933) er en britisk landhockeyspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 12.
Ginatilan
Ginatilan (Bayan ng Ginatilan) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Cebu.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 14 barangayer per 30. september 2019.
Malabuyoc
Barangayer
Kommunen er inndelt i 14 barangayer per 30. september 2019.
Daan Bantayan
Barangayer
Kommunen er inndelt i 20 barangayer per 30. september 2019.
David Wilman
David Wilman (1934–2020) var en britisk landhockeyspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 12.
Santander (Cebu)
Santander (Bayan ng Santander) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Cebu.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 10 barangayer per 30. september 2019.
Gerald Carr
Gerald Carr (født 13. juni 1938) er en britisk landhockeyspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 12.
Universitetssenteret på Kjeller
Universitetssenteret på Kjeller (UNIK) var et studiested for master- og PhD-studenter hovedsakelig fra Universitetet i Oslo (UiO) og NTNU. Det har ansvar for forskning og utvikling innenfor trådløse nett og informasjonssikkerhet (WNIS), elektronikk og fotonikk, kybernetikk og industriell matematikk, og energi og miljø. I 2017 overtok UiO hele senteret. Det nye Institutt for teknologisystemer er en del av UiOs matematisk-naturvitenskapelige fakultet.
UNIK ble etablert som en stiftelse i 1987 med det formål å utvikle og drive universitetsstudier og forskning, og styrke samarbeidet mellom stifterne og næringslivet. Stifterne er UiO, NTNU og de tre forskningsinstituttene Forsvarets forskningsinstitutt (FFI), Telenor R&I og Institutt for energiteknikk (IFE).
UNIK skal utnytte kompetansen i Kjellermiljøet til undervisning og veiledning av master og dr-studenter. UNIKs undervisningstibud er et supplement til universitetenes studietilbud og ha en faglig forankring i Kjellermiljøet. De opprinnelige eiere var FFI, IFE, TF, og UiO. NTNU kom med i 1995. UNIK er anvendelsesorientert og en samarbeidspartner for Kjellerinstituttene og relevant industri.
Gianni Caproni flymuseum
Gianni Caproni flymuseum (italiensk: Museo dell'Aeronautica Gianni Caproni) er Italias eldste flymuseum. Det ble etablert i 1927 som Museo Caproni av den italienske flypioneren og luftfartsingeniøren, Giovanni Battista «Gianni» Caproni og hans kone, Timina Guasti Caproni.
Universitetssenteret på Kjeller
UNIKs viktigste samarbeidspartner i dag er FFI. Telenor R&I er fortsatt en aktiv bidragsyter til UNIKs undervisningstibud, selv etter at de flyttet til Fornebu i 2001. Ansatte i industribedrifter i Oslo-området, som Kongsberg Defense Commuications, Thales og Thrane Norway bidrar også til undervisningstilbudet. I 2007 begynte UNIK i samarbeid med IFE og HiAK å opprette et studietilbud innen energi og miljø.
Gianni Caproni flymuseum
Museet lå opprinnelig i Taliedo, i hjertet av Milano. Flysamlingen ble flyttet til Venegono Superiore under andre verdenskrig, og utstillingen ble åpnet igjen i Vizzola Ticino (i provinsen Varese) i 1960-årene. På slutten av 1980-tallet flytter muséet til sin nåværende plassering. Dagens museumsbygg ligger 5 km sør for Trento og i tilknytning til Trento Airport og ble åpnet 3. oktober 1992.<
Opprinnelsen til museet
Giovanni Battista Caproni, bedre kjent som Gianni Caproni (Arco, 1886 – Roma, 1957) var en sivil- og elektroingeniør fra Trentino, et område i Nord-Italia som var kjent for sine flykonstruksjoner og flere banebrytende fly mellom 1910 og 1913. Små, en-motors fly, som Caproni Ca.1, Ca.6 og Ca.12 var viktige milepæler i den tidlige utviklingen av italiensk luftfart.Under første verdenskrig var Caproni en av de viktigste allierte flyprodusenter, som var ansvarlig for konstruksjon og bygging av store flermotos langtrekkende bombefly som tre-motors Caproni Ca.32, Ca.33, Ca.36 og Ca.40. Disse bombefly var noen av tidens viktigste eksempler på tunge fly. I løpet av mellomkrigstiden med diskusjoner om strategisk bombing fremsatt av Giulio Douhet ble bruken av Caproni bombefly sett på som et viktig landemerke i luftfartens historie. Ved slutten av krigen var Caproniselskapet godt etablert, men nedgangen i militære ordrer som fulgte etter slutten på krigen tvang firmaet til å begynne å produsere sivile fly for å holde sin virksomhet i gang. Noen av bombeflyene  ble konvertert til rutefly eller fraktfly. Nye modeller ble utviklet, så vel, som de spesielt utviklede – blant dem Caproni Ca.48, Ca.59 og det bemerkelsesverdige Ca. 60 Transaereo, (som ble testet uten hell og havarerte under den andre testen).
Universitetssenteret på Kjeller
Fagene det undervises i er anvendt informasjonsteknologi med hovedvekt på nettverk, informasjonssikkerhet og signalbehandling for kommunikasjon, elektronikk og fotonikk, kybernetikk og industriell matematikk, samt energi og miljø.
Gianni Caproni flymuseum
Opprinnelsen til museet
Foruten hans talent for flykonstruksjoner var Gianni Caproni overbevist om viktigheten av å bevare og hedre den historiske arv knyttet til starten og den tidlig utvikling av italiensk luftfart generelt, og til Capronis fly i særdeleshet. Han begynte å samle et omfattende materiale, ikke bare av fly og luftfartsrelaterte gjenstander, men også relevante dokumenter og memorabilia. Fra en tidlig periode samarbeidet Caproni og støttet kunstnere, så vel som å etablere en samling av malerier og andre kunstverk. Hans kone, Timina Guasti Caproni var av samme oppfatning og begge hadde en sterk kunstnerisk sans. Deres samlinger gjenspeiler ikke bare en kjærlighet for luftfartshistorie, men også kunstshistorie. I andre halvdel av 1920-tallet bestemte Caproni og hans hustru seg for å åpne et museum, ment å huse alle de ting de hadde samlet inn.
I 1927 ble Caproni Museum etablert i Taliedo, ikke langt fra Milano, helt dedikert til flyhustorie, så vel som landets første eierstyrte museum. Museets opprinnelige mål var å bevare elementer av historisk interesse om utvikling av Capronis produksjonsbedrift, men omfanget kom snart til å omfatte alle aspekter av historien om fly, så vel som fasetter av kunst og andre disipliner som hadde en fly-tilkobling.
Universitetssenteret på Kjeller
UNIK har rundt 120 studenter (2007), derav godt over 60 doktorgradsstudenter.
UNIK ligger på Kjeller ved Lillestrøm, 25 km utenfor Oslo.
Gianni Caproni flymuseum
Opprinnelsen til museet
Utstillingen omfattet også en innovativ og iøynefallende samling med noen av de mest fremtredende italienske kunstnere på den tiden, (blant dem, arkitekten Giuseppe Pagano) som ble en stor suksess. I sin tale fortalte Benito Mussolini at det offisielle Regia Aeronautica museum (Museo storico dell ' Accademia Aeronautica), som på den tiden var plassert i Caserta-Palasset i Sør-Italia, skulle flyttes til Milano og fusjonere med Caproni Museum til det Nasjonale Luftfartsmuseum (Museo Nazionale Aeronautico).
NM i bryting 1975
NM i bryting 1975 ble arrangert på Notodden 15.-16. mars. Arrangør var SK Snøgg. Kongepokalen ble vunnet av Harald Hervig.
King Shaka internasjonale lufthavn
King Shaka internasjonale lufthavn, forkorta KSIA, også kjent som La Mercy lufthavn, er hovedflyplassen for byen Durban i Sør-Afrika. Flyplassen ligger i La Mercy i KwaZulu-Natal, rundt 35 km nord for Durban, og åpna for passasjertrafikk 1. mai 2010, bare én måned før begynnelsen på VM i fotball 2010. Den erstatta Durban internasjonale lufthavn som hovedflyplass for Durban, og bruker samme IATA-kode (DUR). Flyplassen ble designa av Osmong Lange Architechts and Planners, og kosta 6,8 milliarder ZAR.
Selv om flyplassen ble bygd for å øke områdets internasjonale tilbud, er den også en viktig flyplass for innenrikstrafikk i Sør-Afrika, og er del av det «gylne triangelet» med Cape Town internasjonale lufthavn og OR Tambo internasjonale lufthavn i Johannesburg.
De største flyene som flyr til KSIA, er for tiden Boeing 777-300ER, på Emirates' rute mellom Dubai og Durban, men rullebanen og terminalen ble designet for å kunne ta de aller største flyene, som Airbus A380. For eksempel fløy South African Airways til Durban med Airbus A340-fly under fotball-VM 2010.
Tyskland under VM i svømmesport 2023
Tyskland deltok under VM i svømmesport 2023 i Fukuoka i Japan fra 14. juli til 30. juli 2023.
Svømming
Tyskland deltok med 19 svømmere.
Legend: (*) = Svømmere som bare deltok i forsøksheat.
Andy Hardy og kjærligheten
Andy Hardy og kjærligheten (originaltittel: Love Finds Andy Hardy) er en amerikansk romantisk komedie fra 1938 regissert av Willis Goldbeck med Mickey Rooney og Judy Garland i hovedrollene. Dette var Rooney og Garlands første musikal sammen. De hadde også spilt mot hverandre året før i veddeløps-dramaet Heia Pookah.
Handlingsreferat
Det er desember 1938 i byen Carvel. Andy Hardy (spilt av Mickey Rooney) betaler inn et forskudd på en bruktbil, for å kunne oppfylle sitt høye ønske om å kjøre seg selv og kjæresten Polly Benedict (spilt av Ann Rutherford) til en dansetilstelning på julaften i egen bil. Men Polly forteller at hun kommer til å besøke bestemoren de neste tre ukene og ikke kan delta på julefesten sammen med ham. Da bestemmer Andy seg for å dra på dans alene. Litt senere møter han faren sin, dommer Hardy, og slår frempå om bilplanene. Faren er avvisende til tanken på Andy som bileier.
På vei hjem samme ettermiddag treffer dommer Hardy på 12 år gamle Betsy Booth (spilt av Judy Garland) som er på besøk hos besteforeldrene sine i juleferien. Betsys bestemor har vært full av lovord om Andy, og Betsy er henrykt når hun oppdager at Andy bor i huset ved siden av bestemoren.
Samme kveld mottar dommer Hardys kone, Emily, et telegram med beskjed om at moren hennes har fått slag. Emily og søsteren hennes reiser straks til Canada for å ta seg av moren. Andy får beskjed om å gå til naboen med noe syltetøy som moren har laget. Der møter han Betsy, som er åpenlyst begeistret over møtet, men Andy gjengjelder ikke begeistringen og sørger for å komme seg av gårde så snart han kan.
Andys venn Beezy ber Andy om å ta seg av Beezys kjæreste Cynthia mens Beezy er på juleferie, slik at ingen andre gutter ser sitt snitt til å gå ut med henne. Andy skal få åtte dollar pluss 50 cent for hver uke han går ut med Cynthia. Andy behøver alle pengene han kan få for å kjøpe bilen sin, så han sier ja.
En morgen mottar Andy et telegram fra Polly som forteller at hun vil komme hjem tidsnok til å være med på dansen likevel. Andy ringer henne, og sier at han ikke kan ta henne med på dansen, fordi han er opptatt. Deretter åpner han et brev fra Beezy som skriver at han har fått seg ny kjæreste, så han nekter å betale Andy for å gå ut med Cynthia. Betsy kommer fra en rik familie, så hun tilbyr seg å hjelpe Andy med å betale for bilkjøpet. Det vil ikke Andy ta imot.
Tony Ekins
Tony Ekins (født 4. januar 1944) er en britisk landhockeyspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 12.
Ute (tidsskrift)
Ute er et norsk magasin som dekker stoffområdene jakt og friluft. Utgiver er Fri Flyt. Ute kommer, per 2016, med syv utgaver i året.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Piroska Pappné-Szamoránsky
Piroska Pappné-Szamoránsky (født 9. juli 1986 i Győr) er en ungarsk håndballspiller. Hun spiller på Ungarns landslag og for den ungarske klubben.
Karriere
Som barn trente hun mye og hun praktiserte aerobic og jazzballett, i tillegg til at hun hoppet en del hoppetau. Hun ville begynne å spille håndball rundt 1995, etter å ha sett på håndballkamper på TV, og på denne tiden ble hun også fast bestemt på å bli profesjonell håndballspiller.
Klubb
Hun begynte å spille håndball i Balázs Sport School under den ganske kjente ungarske treneren Zoltán Basák, og da hun begynte på sine videregående studier, hadde hun allerede signert en kontrakt med klubben.
Pappné-Szamoránsky ble med på det nasjonale mesterskapet innen håndball både på ungdomsnivå og senere på juniornivå, og senere ble hun mester på førstelaget innen håndball også. Men, i 2005, etter at som hun spilte sammen med, begynte å favoriserte de eldre og mer erfarne håndballspillerne mot ungdommene, besluttet enkelte av spillerne å forlate klubben, Pappné-Szamoránsky var én av dem.
Éva Szarka, daværende trener for klubben, slo umiddelbart til på den talentfulle unge spilleren, og som dermed ble en integrert del av dette laget vant seriemesterskapet i Ungarn i 2007. Etter at hun spilte en stund for diverse håndballklubber i Montenegro, signerte hun en kontrakt med den sammen klubben igjen i juni 2010. Tvillingsøsteren, Anikó Szamoránsky, spiller i samme klubb, i samme posisjon som Piroska.
Landslag
Piroska debuterte på det ungarske landslaget den 4. april 2006 i en landskamp mot Norge i Kristiansand.
Achilles Liarmakopoulos
Achilles Liarmakopoulos (født 29. august 1985 i Athen) er en gresk trombonist.
Liarmakopoulos spiller trombone i Canadian Brass.
Private tjenester
Private tjenester (engelsk: Personal Services) er en britisk komediefilm fra 1987 med regi av Terry Jones, og manus skrevet av David Leland.
Filmen handler om en kvinne i en av Londons forsteder som driver et bordell som serviserer eldre menn. Historien er inspirert av gledespiken Cynthia Paynes liv, hvorfor Payne selv medvirket som konsulent på filmen. I hovedrollen ses skuespillerinnen Julie Walters som karakteren Christine Painter.
Keith Sinclair
Keith Sinclair (født 26. juni 1945) er en britisk landhockeyspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 12.
William McMahon
William McMahon (født 23. februar 1908 i Sydney i New South Wales i Australia, død 31. mars 1988 samme sted) var en australsk politiker fra partiet Liberal Party of Australia. Han var den 20. statsministeren i Australia.
Han var den lengste kontinuerlig sittende statsråden i Australias historie med 21 år og 6 måneder.
Bakgrunn
William McMahon var den eldste av fire barn av William C. McMahon og hans hustru Mary Ellen McMahon, født Walden. Faren var advokat. McMahons mor døde da han var 9 år gammel og hans far døde da han var 18 år. Han ble oppdratt av sin tante Elsie og onkel Samuel Walder, en forretningsmann i Sydney.
Han ble utdannet ved Sydney Grammar School og senere ved University of Sydney, der han ble uteksaminert med en grad innen juss.
Politiker
McMahon ble valgt til medlem av Representantenes hus for Sydney for distriktet Lowe i 1949. McMahon var dyktig og ambisiøs. I 1951 ble han av statsminister Robert Menzies valgt til minister for det australske Sjøforsvaret. I løpet av de neste 15 årene holdt han forskjellige porteføljer innen sosiale tjenester, primærnæring og nasjonale tjenester. Han satt som visepresident i flere ulike kommisjoner. I 1966, da Harold Holt ble den neste statsministeren, etterfulgte McMahon ham som kasserer og som nestleder i partiet.
McMahon forble upopulær blant sine kolleger. Han var svært dyktig, men han ble ansett som altfor ambisiøs og en renkesmed. Han giftet seg aldri, og det var hyppige rykter gjennom hele livet hans om at han var homofil.
I 1965, i en alder av 57 år, giftet han seg med Sonia Rachel Hopkins, som da var 32 år gammel. De hadde tre barn sammen: Melinda, Julian (modell og skuespiller) og Deborah.
McMahon trakk seg fra parlamentet i 1982. Han døde av kreft i Sydney, den 31. mars 1988, i en alder av 80 år. Hans enke døde i en alder av 77 år, den 2. april 2010.
Tobias Karlsson (danser)
Tobias Karlsson (født 1977 i Hallsberg, Sverige og oppvokst i Östansjö) er en svensk profesjonell danser og dokusåpedeltaker. Karlsson har deltatt i samtlige sesonger av TV 4s danseprogram Let's Dance og vant den tredje sesongen sammen med Tina Nordström. I 2008 deltok han i Kanal 5s serie So You Think You Can Dance Scandinavia.
Karlsson har deltatt i det danske TV-programmet Vild med dans (TV 2) og han har også vært med i det norske TV-programmet Skal vi danse på TV 2.
Carl Lange (skuespiller)
Carl Adolf Lange (født 30. oktober 1909 i Flensburg, død 23. juni 1999 i Ostflidern) var en tysk skuespiller og stemmeskuespiller.
Lange virket først som kulisse- og dekorasjonsmaler og opptrådte første gang i Flensburg i 1925. Han virket så ved flere teatre, blant annet i Tilsit. I 1938 ble han Oberspielleiter ved Grenzlandtheater i Zittau. Fra 1946 til 1958 virket han ved Stuttgarter Bühnen.
Sørlandskirken
Sørlandskirken er en karismatisk pinsemenighet i Arendal i Agder. Menigheten ble etablert på midten av 1980-tallet av Kjell Haltorp som var menighetens pastor de 20 første årene. Kai Johansen var pastor de ti neste årene.
Menigheten hadde 307 tilskuddstellende medlemmer i 2019. Sørlandskirken har hatt avdelinger i Kristiansand (2012) og Grimstad (2013). Menigheten har historisk sett vært selvstendig og uavhengig, men ble i 2017 en del av pinsebevegelsen.
Menigheten har hatt flere navn: Kristne i Skytebaneveien 3, Kristne i Sørlandet bibel- og misjonssenter og Sørlandet bibel- og misjonssenter.
Menigheten drev en omfattende nærradiovirksomhet i neste 20 år, og var den første nærradioen i Aust-Agder til å komme på lufta. Radio lys i sør hadde sin første sending 10. desember 1984 og ble avviklet i 2004. Lys i sør TV var menighetens tv-satsing i nærmere fire år. Denne ble avviklet sammen med radioen.
Sørlandskirken har drevet et omfattende misjonsarbeid og har vært med å etablere menigheter i Albania, Makedonia og i Midtøsten. Den har også engasjert seg i hjelpearbeid i Kongo, Romania og India.
De første årene hadde ikke menigheten et formelt navn og ikke noe fast tilholdssted. De ønsket å kalle seg "kristne" og være en del av "menigheten i byen". Kjøpet av Skytebaneveien 3, Arendals møbelfabrikk, i 1985, markerte en tydeligere etablering og formalisering av menigheten. Kristne i Skytebaneveien 3 var det registrerte navnet på menigheten fra midten av 80-tallet til midten av 90-tallet. Leif S. Jacobsen ble medpastor i 1994 og var avgjørende for at menigheten fikk et offisielt navn: Sørlandet bibel- og misjonssenter, som menigheten hadde fram til Kai Johansen overtok og endret navn til Sørlandskirken i 2003. Kai Johansen sluttet som pastor i 2014.
Carl Lange (skuespiller)
Midt på 1950-tallet begynte han også å opptre i spillefilmer. Som følge av stemmen sin og det korte håret hans portretterte han ofte offiserer, adelige og andre respekterte personer. Han spilte blant annet Oberst von Gall i de kontroversielle adapsjonene Und ewig singen die Wälder og Das Erbe von Björndal av Trygve Gulbranssen Bjørndaltrilogi.
Sørlandskirken
Menighetens første pastor, Kjell Haltorp har sin bakgrunn fra pinsebevegelsen. Teologisk er det lite som skiller menigheten fra en pinsemenighet. Organisatorisk er det større forskjeller. Menigheten har ikke eldsteråd og menighetsmøter som pinsemenighetene har.
Carl Lange (skuespiller)
Lange spilte også i fjernsynsteater med historisk bakgrunn, filmatiseringen av litteratur og detektivserier. Han spilte blant annet i episoder av Derrick.
Sørlandskirken
Sørlandskirken er partnermenighet med Troens Bevis Verdens Evangelisering.
Anderson Mesa Station
Anderson Mesa Station er et astronomisk observatorium etablert i 1959 som et sted for observasjoner av mørk himmel for Lowell-observatoriet. Observatoriet ligger i Coconino County i Arizona, ca. sørvest for Lowells hovedcampus på Mars Hill i Flagstaff.
Burke’s Barrage
Burke's Barrage er et sjongleringsmønster oppkalt etter mannen som fant det opp, Ken Burke. Det utføres med tre baller, og er forholdsvis populært blant sjonglører på grunn av de imponerende armbevegelsene, men er ikke spesielt vanskelig å mestre.
Mønsteret er en siteswap 423. Det går ut på å kaste en 4, dra den andre ballen i en sirkel i lufta uten og kaste den, og deretter kaste en 3. Mønsteret gjentas så speilvendt.
Ingvald Enersen
Ingvald Enersen (født 2. desember 1859, døpt 1. januar 1860 i Domkirken som Ingwald Enersen, død ukjent) var en norsk forbryter og sjømann fra Stavanger.
E’a Api
E'a Api var et politisk parti i Fransk Polynesia. Det ble grunnlagt i 1967 av Francis Sanford og var nært knyttet til ham som partileder. E'a Api gikk inn for selvstyre for Fransk Polynesia.
Partiet i franskpolynesisk politikk
Partiet ble stiftet i 1967 og fikk navnet E'a Api, som betyr ny veg. Det kjempet for større indre selvstyre fra Frankrike, for benådning av nasjonalistlederen Pouvanaa a Oopa og ble på 1970-tallet motstander av atomprøvesprengningsprogrammet Frankrike gjennomførte på Moruroa.
E'a Api vant i 1967, samme år som det ble etablert, valget til territorialforsamlingen. Partiet gjorde det også godt ved valget i 1972. Den viktigste motstanderen var det konservative og franskvennlige partiet Tahoeraa huiraatira ledet av Gaston Flosse.
Ved valget i 1977 gikk E'a Api i allianse med et annet selvstyreparti, Here Ai'a. Partialliansen fikk 36,4 % og 13 seter i territorialforsamlingen. E'a Api fikk videre 4,2 % og tre seter på lister partiet stilte alene. Alliansen dannet deretter regjering med partilederen i E'a Api som regjeringsleder med tittelen visepresident. I 1982 ble partiet splittet da Émile Vernaudon gikk ut og dannet partiet Ai'a Api. E'a Api gjorde det dårlig ved valget samme år, da partiet bare vant ett sete. Dette markerte slutten på E'a Apis periode i franskpolynesisk politikk.
Valgresultat
Partiet fikk følgende oppslutning ved valg til territorialforsamlingen:
Ingvald Enersen
I sin samtid var Ingvald Enersen et kjent navn over hele Norge og særlig på Vestlandet, på grunn av sine mange innbrudd (dirking) og rømninger fra arresten. Frem til første del av det 19-århundre verserte det en rekke historier, myter og fortellinger om Enersen knyttet til hans tyverier. Det resulterte i et teaterstykke oppført i Kristiania i 1877. Stykket ble svært populært og spilt over hele Norge – særlig frem til andre verdenskrig. I norske kolonier i utlandet spiltes også stykket over flere tiår. Enersen ble så kjent i sin samtid at en forlegger i Stavanger tilbød ham 1200 kroner for å skrive boken om ham. Enersen takket i 1880 nei til tilbudet med beskjed om at han ville selge historien sin når han ble eldre. Som Gjest Baardsen og Ole Høiland var Enersen både et frihetssymbol, trussel, helt, utstøtt og ukomplisert heltefigur.
Oppvekst og kriminell karriere
Sommeren 1866 begynte Enersen på Stavanger Lærde og Realskole (Kongsgård), og gikk ett år på skolen samtidig som Alexander Kielland. Familien bodde i Øvre Strandgate 66 på Straen fra 1866-1872.
I 1872 startet Ingvald Enersen sin kriminelle løpebane. Da dirket han seg inn hos en baker og stjal noen småpenger og et kakestykke. Forbrytelsen ble oppdaget og straffet med 12 piskeslag på ryggen. Dette var starten på en kriminell karriere som resulterte i enda flere piskestraffer, opphold og soninger i Stavanger, Haugesund, Egersund, Bergen og tre perioder ved Botsfengselet i Kristiania. Enersen ble også straffedømt og sonet i utlandet. I England sonet han i Durham Prison, i Tyskland satt han fengslet i havnebyen Hamburg og i USA var han fengslet i The Tombs i New York City og sonet i de beryktede fengslene Sing Sing og Auburn i delstaten New York.
Kvarsvik har funnet ut at fra første gangs soning i 1872, som 12-13 åring og frem til 1891 sonet Enersen til sammen over åtte år i fengsel, eller om lag 3 000 dager. I tillegg var han også blitt dømt to ganger til pisking. Enersen var som voksen 161 centimeter høy, rundt 7 centimeter under datidens gjennomsnittshøyde for menn. Han hadde brunt hår, blå øyne, en liten vorte på høyre siden av haken og en tatovering på venstre arm hvor det sto «I. Enersen 1872».
Jeremy Barham
Jeremy Barham (født 27. februar 1941) er en britisk landhockeyspiller.
Ingvald Enersen
Sjømann og senere år
Enersen ble under siste opphold på Botsfengsel benådet av kong Oscar II og tvangsutsendt ut fra landet til New York. I Stavanger ble det satt i gang en pengeinnsamling for å hjelpe Enersen til et nytt og bedre liv i USA. I hjembyen engasjerte flere seg for å hjelpe gutten på riktig vei. Byfogd Christensen var en person Enersen betrodde seg til og som antagelig hjalp Enersen da han var i knipe.
Charles Daellenbach
Conrad Charles Daellenbach (født 12. juli 1945 i Wisconsin) er en amerikansk tubaist.
Jeremy Barham
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 12.
Charles Daellenbach
Daellenbach spiller tuba i Canadian Brass.
Ingvald Enersen
Sjømann og senere år
Vekkelsespredikanten Lars Oftedal tok Enersen under sine vinger og gav ham jobb i Waisenhuset som boktrykker da han var på vei til å sone. Det endte dårlig og selv Lars Oftedal måtte gi tapt. Oftedal overleverte selv Enersen til politiet. Enersen brukte ulike navn, antagelig for å ikke bli stigmatisert og gjenkjent. Han forsvant ut av landet og skiftet navn. Kvarsvik mener Enersen kanskje led av sykdommen kleptomani og at det er hevdet at forbryteren ble over 70 år gammel. Han skulle hatt flere koner, men endte antagelig livet i England med kone og barn.
Tachyusa
Tachyusa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet 38 arter, fire av dem er funnet i Norge.
Utseende
Små (ca. 3 millimeter), svarte kortvinger. Kroppsbygningen varierer fra middels kraftig til svært langstrakt. Antennene er lange og tynne. Dekkvingene er tydelig bredere enn pronotum, med markerte «skuldre». Føttene er fem-leddete.
Oh Oh (Puppy Love)
«Oh Oh (Puppy Love)», skrevet av Samsaya og Jarl Aanestad, er en sang Endre Nordvik sang og deltok med i Melodi Grand Prix 2011. Sangen kom på tredjeplass i delfinalen i Florø og gikk videre til sistesjansen i Sarpsborg, der den ble slått ut. Det har blitt laget en versjon av sangen i a cappella.
Andrew Trentham
Andrew Trentham (født 21. desember 1946) er en britisk landhockeyspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 12.
Didrik Munch
Didrik Munch (født 28. februar 1956) er en norsk næringslivsleder. Han er konsernsjef i Schibsted Norge.
Utdannelse og karriere
Munch har Politihøgskolen, er utdannet jurist og arbeidet som politibetjent og politijurist, før han gikk over i det private næringsliv. Han begynte i Bergen Bank og ble etter fusjoner i banksektoren representert i konsernledelsen i Den norske Bank.
I 1997 gikk Munch over i mediebransjen og ble administrerende direktør i avisen Bergens Tidende. Munch var sentral i arbeidet med å fusjonere de største regionavisene i Norge og ble i 2008 konsernsjef i Schibsted-selskapet Media Norge. . Da Schibsted Norge ble etablert i 2012, ble Munch konsernsjef der.
All of Us Are Dead
All of Us Are Dead (hangul koreansk: 지금 우리 학교는; romanisert koreansk: Jigeum Uri Hakgyoneun; norsk oversettelse: Nå ved skolen vår) er en sørkoreansk TV-serie. Hovedrollene spilles av Park Ji-hu, Yoon Chan-young, Cho Yi-hyun, Lomon, Yoo In-soo, Lee Yoo-mi, Kim Byung-chul, Lee Kyu-hyung og Jeon Bae-soo. Det finner sted på en videregående skole i Sør-Korea da en zombieapokalypse plutselig bryter ut og truer sikkerheten til elevene. Den er basert på Naver webtoon, Now at Our School (samme navnet som TV-seriens navn på koreansk), av Joo Dong-geun, som ble utgitt mellom 2009 og 2011.
Serien var den mest strømmede på Netflix i verden. Den 6. juni 2022 ble serien fornyet for en andre sesong.
Handling
Etter at et vitenskapelig eksperiment gikk galt blir en lokal videregående skole overkjørt av zombier, og de innesperrede elevene sliter med å overleve. Uten mat vann eller kommunikasjon må de bruke utstyr rundt skolen for å beskytte seg selv midt på en slagmark, ellers vil de bli en del av de infiserte.
Kritisk respons
Rotten Tomatoes rapporterte en godkjenningsvurdering på 86% basert på 22 anmeldelser, med en gjennomsnittlig vurdering på 7,2/10. Nettstedets kritiske konsensus lyder: «Mens «All of Us Are Dead» mister noe av bittet med en altfor lang sesong, setter den emosjonelle jordingen mye kjøtt på beinet». Metacritic ga den en vektet gjennomsnittlig poengsum på 67 av 100 basert på anmeldelser fra 5 kritikere, noe som indikerte «generelt gunstige anmeldelser».
IGN vurderte serien til 7 av 10 og bemerket at serien var «smart, spennende og også... litt utmattende»." Variety berømmet serien og uttalte at den «får mest mulig ut av sin marerittaktige sentrale beliggenhet til en overjordisk, svimlende effekt».
Hugh MacDonald (biskop av Aberdeen)
Hugh MacDonald, C.Ss.R. (født 21. september 1841 i Borrodale på Skye i Skottland, død 14. august 1898 i Edinburgh) var en katolsk ordensgeistlig og biskop av Aberdeen fra 1890 til 1898.
Bakgrunn
Hugh MacDonald på født på Isle of Skye og var den andre sønnen til Angus MacDonald og Mary MacDonald (née Watson). Hans yngre bror var Angus MacDonald, som ble erkebiskop av St. Andrews og Edinburgh. Hugh MacDonald ble utdannet ved St Cuthbert's College i Ushaw. Etter å ha fullført studiene underviste han der i et år som professor i humaniora.
Biskop
Han ble utnevnt til biskop av bispedømmet Aberdeen av pave Leo XIII den 14. august 1890. Han ble bispeviet den 23. oktober 1890. Hovedkonsekrator var erkebiskop William Smith, og de viktigste medkonsekratorene var biskop John McLachlan og biskop (senere erkebiskop) Angus MacDonald.
Han satte i gang med i reparasjon av gamle, eller oppføring av nye kirker, utvidelse av skoler og fremme av den generelle velstand og orden i bispedømmet. Han interesserte seg veldig for juniorseminaret ved St Mary's College i Blairs, nær Aberdeen, og fikk utvidet institusjonen. Han opprettet katedralkapittelet i Aberdeen, foretok kanoniske visitaser med stor regelmessighet. Personlig var han elskverdig og upretensiøs, respektert av alle klasser, og holdt i den høyeste aktelse i presteskap og folk.
Han døde i Greenhill Gardens i Edinburgh, som residensen til sin bror, erkebiskop MacDonald, den 29. mai 1898, 56 år gammel.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Solskinn og sang
Solskinn og sang er et musikkalbum med Kari Svendsen, utgitt i 1982.
Inga Olsen
Inga Olsen (født ca. 1860 i Bergen, død 18. september 1908) var en norsk skuespillerinne.
Brandon Ridenour
Brandon Ridenour (født 20. oktober 1985 i Kalamazoo, Michigan ) er en amerikansk trompetist.
Inga Olsen
Inga Olsen var elev av Nordahl Rolfsen, og han var også hennes veileder i de mange store rollene hun ble betrodd. Hun debuterte 4. mai 1877 ved Den nationale Scene i fødebyen Bergen, i rollen som Fiorella i komedien Den Yngste. Hun ble straks ansett som en viktig tilvekst til teatret, som «en kvindelig kraft, som kunde utfylde pladsen som fremstillerinden av den intelligente og overlegne kvinde, den moderne dame. I dette fag bar frk. Olsen i en aarrække et stort repertoire». Hun ble kjent for sitt vakre språk og sin kloke replikkbehandling.
Brandon Ridenour
Ridenour spiller trompet i Canadian Brass.
Inga Olsen
Inga Olsen hadde sine siste opptredener ved Den nationale Scene høsten 1893.
Zhi-Gong-partiet
Zhi-Gong-partiet er et av åtte små blokkpartier i Folkerepublikken Kina.
Zhi-Gong-partiet ble grunnlagt i oktober 1925 i San Francisco, men partisentralen ble allerede i 1926 lang til Hongkong. Partiet ble i den første tiden ledet av de tidligere Kuomintangmedlemmene Chen Jiongming og Tang Jiyao. De gikk inn for en kinesisk føderalisme og flerpartidemokrati. Etter mandsjuriakrisen var partiet antijapansk, og støttet opp om propaganda og boikotter rettet mot Japan. Under den japanske okkupasjon av Hongkong fra 1941 ble partiet nesten helt oppløst.
Under sin tredje partikongress, i 1947, orienterte partiet seg mot venstre politisk. Siden har det fungert som et talerør for utenlandskinesere. Også etter grunnleggelsen av Folkerepublikken Kina har det hatt denne rollen.
Jeff Nelsen
Jeff Nelsen (født 11. desember 1969) er en canadisk hornist.
Nelsen spiller valthorn i Canadian Brass.
Francis Sanford
Francis Ariioehau Sanford (født 11. mai 1912 i Papeete, død 21. desember 1996 i Faa'a) var en franskpolynesisk politiker. Han var forkjemper for selvstyre for Fransk Polynesia og var regjeringssjef (visepresident) fra 1977 til 1984.
Bakgrunn
Sanford begynte i 1929 sitt yrkesaktive liv som lærer. Han arbeidet i Arue og på Fakarava. I 1939 ble han distriktsadministrator på Gambierøyene.
Etter krigen fortsatte han å arbeide som lærer på Bora Bora, før han i 1956 begynte ved Collège Paul Gauguin i Papeete.
Politisk virke
Sanfords politiske karriere begynte i 1959, da han ble tilknyttet guvernørens kontor. I 1959 ble han stabssjef for guvernøren. Sanford støttet nasjonalisten Pouvanaa a Oopa. Etter at Pouvanaa ble dømt og sendt i eksil, overtok Sanford, sammen med John Teariki i partiet Here Ai'a, lederskapet i den nasjonalistiske bevegelsen. Teariki var mer radikal enn Sanford og stilte seg helt avvisende til atomprøvesprengningsprogrammet. Sanford ble etter hvert også motstander, men så også programmet som en mulighet til å framtvinge politiske og økonomiske innrømmelser fra Frankrike. For å få slutt på testene i atmosfæren, søkte han samarbeid med den franske og internasjonale prøvestansbevegelsen.
Da Faa'a fikk kommunestatus i 1965, ble Sanford den første ordføreren. I 1967 ble han valgt til Frankrikes nasjonalforsamling, som representant for Fransk Polynesia. Han satt som representant i nasjonalforsamlingen til 1978. Posisjonen som medlem av nasjonalforsamlingen i Paris ga Sanford mulighet til å fremme selvstyrekravet på nasjonalt nivå, uten først å vinne fram.
Sanford dannet i 1967 E'a Api. Partiet kjempet for større selvstyre for Fransk Polynesia. Det vant valget til territorialforsamlingen i 1967. Med 20 % av stemmene fikk partiet 9 av 30 seter og ble største parti. I 1972 ble Sanfords parti nest størst, med en stemmeandel på 21 % og sju seter.
I 1977 fikk Fransk Polynesia begrenset selvstyre. E'a Api gikk i allianse med Tearikis parti Here Ai'a. Partialliansen vant valget til territorialforsamlingen med 36,4 % og 13 seter og med ytterligere 4,2 % og tre seter for Sanfords parti der det stilte alene. Sanford kunne dermed danne regjering med tittelen visepresident.
Som visepresident arbeidet han for å realisere selvstyre for Fransk Polynesia og møtte motstand både fra franskpolynesiske opposisjonspartier, særlig Gaston Flosses Tahoeraa huiraatira, og fra franske myndigheter. Sanford var visepresident til 1984, da Fransk Polynesia fikk mer omfattende selvstyre og regjeringssjefens tittel ble endret til president. Gjennomslaget for selvstyre tok brodden av kravet om full selvstendighet og svekket Sanfords side i franskpolynesisk politikk. Initiativet ble overtatt av Gaston Flosse, som tidligere hadde vært motstander av selvstyre, men som nå omfavnet det.
Sanfords parti E'a Api fikk bare ett mandat i valget i 1982, der Flosses parti Tahoeraa huiraatira ble den store vinneren. I 1984 ble Sanford etterfulgt av Gaston Flosse som Fransk Polynesias regjeringssjef.
Sanford var ordfører i Faa'a til 1983. I 1985 gikk han helt ut av politikken.
Comophorina testaceipennis
Comophorina testaceipennis er en bille som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den står nokså alene systematisk sett og er regnet som den eneste arten i sin stamme (tribus).
Levevis
Larvene lever i jorda, der de eter røtter.
Utbredelse
Arten er utbredt i Australia.
Essingeleden
Essingeleden er en motorvei mellom Solna og Västberga som går langs vestsiden av Stockholm så vel som i en del av Solna. Essingeleden er Sveriges travleste vei.
Broer
Mellom Södertäljevägen og Norra länken er Essingeleden ca 8 kilometer lang. Av denne avstanden er halvparten broer og viadukter.
Norges Lærerinneforbund
Norges Lærerindeforbund var en fagforening for kvinnelige lærere, stiftet i 1912. Organisasjonen var landsdekkende, med en rekke lokalavdelinger, og besto primært av kvinnelige lærere i folkeskolen. I 1967 gikk forbundet sammen med Norges Lærerlag, som siden ble en del av Utdanningsforbundet.
Sjongleringsmønster
Et sjongleringsmønster eller sjongleringstriks er et bestemt mønster som objektene kastes i mens man sjonglerer. I et mønster følger kasta og mottaka en sekvens som gjentas kontinuerlig, mens et triks er et kast eller et mottak som skiller seg fra de øvrige kasta og mottaka i et mønster, for eksempel et høyt kast eller et mottak bak ryggen. Det fins flere ulike notasjonssystemer som beskriver mønstre og triks; det mest brukte er siteswap.
Norges Lærerinneforbund
Det første lærerinnelaget ble stiftet i Christiania i 1866, men fungerte nærmest som en selskapsklubb. I 1883 da Anna Rogstad sammen med 27 andre yngre lærerinner meldte seg inn, ble den mer rettet mot medlemmenes interesser. Rogstad uttalte: «Om lærerinnene kan det sies at de er kulturens barn - om lærerne at de er naturens barn!» Her viste hun til det faktum at lærerinnene oftest var borgerskapets døtre, med en helt annen bakgrunn enn bygdeseminaristene. Opp til andre verdenskrig hadde skoler flest adskilt lærer- og lærerinneværelse, der lærerinnene drakk rødvin til sine fester, mens lærerne nøyde seg med sitronbrus. Som forbundets første leder var Anna Rogstad også Norges første kvinnelige stortingsrepresentant. Hun kom fra posisjon som komitémedlem i Norges Lærerforening i 1892, der var hun også nestleder. I 1898 fikk hun gjennom et forslag som at av sju styremedlemmer skulle det minst være tre mannlige og tre kvinnelige lærere. Landsmøtet i 1911 vedtok likevel, i strid med Rogstad, at fordelingen kvinner og menn i styret skulle stå i forhold til medlemstallet. Dette ville bety at kvinnene kom i mindretall. Sint og skuffet gikk Anna Rogstad og flere andre kvinnelige lærere ut av Lærerforeningen og stiftet Norges Lærerindeforbund.
Sjongleringsmønster
Mønstre
Grunnleggende mønstre:
Norges Lærerinneforbund
i sitt opprop - kalt «et historisk dokument» - skrev de: «Lærere og lærerinder har som mænd og kvinder efter sit naturel og andre forhold forskjellig syn, opfatning og interesser i flere spørsmaal angaaende skolen og lærerstanden.» Det skjedde i 1912, og Anna Rogstad var leder fram til 1919. Likestilling på alle nivåer i skolen var forbundets største kampsak.
Sjongleringsmønster
Mønstre
Mer komplekse mønstre:
Honningbarna
Honningbarna er et norsk pønkrock-band fra Søgne.
Bandet debuterte i 2010 med EP-en Honningbarna. I januar 2011 ble de kåret til Årets Urørt med sangen «Borgerskapets utakknemlige sønner», og 25. mars samme år kom debutalbumet La alarmane gå. For debutalbumet vant de klassen rock under Spellemannprisen 2011. De ble i tillegg nominert i klassen årets nykommer. Under P3 Gull 2015 vant de prisen for beste liveartist og var dessuten nominert i samme klasse i 2013 og fikk kulturdepartementets talentpris Bendiksenprisen i 2017.
Trommeslageren Anders Eikås (1992-2012) omkom i en bilulykke 31. januar 2012, 20 år gammel. Bandet vurderte å gi da at Eikås døde. Han ble erstattet av Nils Jørgen Nilsen (født 1992) fra Kristiansand. Gitarist Fredrik Justnes annonserte i juli 2015 at han forlot bandet for å studere arkitektur og i mai 2016 ankom Simen Nilsen som erstatter. Christoffer Trædal (født 1992) var med fra første album.
I august 2018 bestemte Honningbarna seg for å ta en pause, Simen Nilsen annonserte også at han ville forlate bandet etter sommerens konserter. I mai 2019 annonserte bandet at de igjen skulle ut på en norgesturné. I forkant av turnëen la også bassist Lars Emmelthun opp. Nilsen og Emmerlthun ble senere erstattet av gitarist Johan Liljeberg og bassist Tomas Berglund, som begge kommer fra Sverige.
I 2022 ga de ut albumet Animorphs, det første siden 2017. For albumet mottok bandet sin andre pris i klassen rock under Spellemannprisen 2022, og var i tillegg nominert i klassene årets utgivelse og til TONOs komponistpris.
Honningbarna har spilt omtrent 1000 konserter på klubbscener i inn- og utland, inkludert opptredener på Øyafestivalen, Roskilde-festivalen, Slottsfjellfestivalen, Eurosonic og Iceland Airwaves.
Basil Christensen
Basil Christensen (født 9. juni 1938, død 13. mai 2005) var en britisk landhockeyspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor laget hans ble nummer 12.
Caleb Hudson
Caleb Hudson (født 1988 i Lexington, Kentucky ) er en amerikansk trompetist.
Hudson spiller trompet i Canadian Brass.
Wan Gang
Wan Gang (forenklet kinesisk: 万钢; tradisjonell kinesisk: 萬鋼; pinyin: Wàn Gāng, født 1. august 1952 i Shanghai i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk politiker og ingeniør. Han ble i april 2007 utnevnt til minister for vitenskap og teknologi i Folkerepublikken Kina.
Wan Gang studerte eksperimentell mekanikk ved Tongjiuniversitetet i Shanghai og ble dosent der i 1981 for matematilkk og mekanikk. Han studerte senere ved TU Clausthal i Tyskland og tok doktorgrad i 1990. Fra 1991 arbeidet han for Audi i ledende stillinger for forskning og utvikling. I 2000 vendte han tilbake til Kina. Der opprettet han et forskningsinstitutt for vannstoffsteknologi og elektriske fartøyer ved Tongjiuniversitetet. Fra juli 2004 til august 2007 var han universitetets president.
Wan Gang er medlem og viseformann for Zhi-Gong-partiet. Han er den første regjeringsminister på 35 år som er medlem av et blokkparti, det vil si ikke det kinesiske kommunistparti.
Bergen Blues Band (album)
Bergen Blues Band er et musikkalbum med Bergen Blues Band, utgitt i 1980. Dette er bandets debutalbum.
Gorgythion
Utseende
Middelsstore, brunspraglete smygere. I likhet med mange andre Erynnini sitter de gjerne med den ytre delen av forvingene nedbøyde, det gir dem et karakteristisk utseende. Vingene har en silkeaktig glans, men ikke tydelige metallfarger hos denne slekten. Larvene er grønne med en rødbrun hodekapsel som har litt uttrukne bakhjørner.
Levevis
Larvene lever på planter i familien Malpighiaceae.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Systematisk inndeling
Inndelingen følger Brower & Warren (2007).
LOCUS 845
LOCUS 845, også kjent som LOCUS, var et eksperimentelt Unix-liknende distribuert operativsystem som ble utviklet av Gerald J. Popek, Bruce J. Walker med flere ved University of California, Los Angeles (UCLA) mellom 1980 og 1983.
LOCUS 845 var en tidlig implementasjon av single system image, hvor en regneklynge av datamaskiner simulerte én enkelt stor maskin. Viktige målsetninger med LOCUS 845 var nettverkstransparens og feiltoleranse. I motsetning til Amoeba 809, Mach, V system og Eden, som var andre eksperimentelle distribuerte operativsystemer, ble LOCUS 845 ikke implementert i form en mikrokjerne. Operativsystemkjernen var monolittisk, liksom i tradisjonell UNIX og i det distribuerte operativsystemet Accent.
Ønsket om å kommersialisere teknologien som ble utviklet for LOCUS 845, førte til dannelsen av Locus Computing Corporation i 1982. Ideer fra LOCUS 845 fant veien inn i UNIX-avarten OSF/1 AD (i 1995 omdøpt til Tru64 UNIX) fra Digital Equipment Corporation (DEC) og UnixWare NonStop Clusters – en utvidelse av operativsystemet UnixWare som ble utviklet av Santa Cruz Operation (SCO) og Tandem Computers.
Eksperimentelt operativsystem for forskning
Det distribuerte operativsystemet LOCUS 845 ble skapt ved University of California, Los Angeles (UCLA) mellom 1980 og 1983. Den første offisielle versjon ble presentert på det åttende Symposium on Operating Systems Principles i Pacific Grove, California 14.-16. desember 1981. Tidlig arbeid med prosjektet begynte allerede i slutten av 1970-årene. LOCUS 845 var ikke ment for det kommersielle marked, men ble utelukkende brukt til forskning. Sentrale utviklere var Gerald John Popek og Bruce J. Walker. Av andre bidragsytere kan nevnes Jim Chow, D. Edwards, Charles Kline, G. Rudisin, Gregory I. Thiel, Robert English, Matthew J. Weinstein, Thomas Wingfield Page Jr. og Brian K. Livezey. I motsetning til distribuerte operativsystemer som Amoeba 809, Mach, V system og Eden, ble LOCUS 845 ikke implementert i form en mikrokjerne. Operativsystemkjernen var monolittisk, liksom i tradisjonell UNIX. LOCUS 845 var et Unix-liknende operativsystem, liksom Domain/OS, Mach og QNX. Andre kategorier er prosessbaserte (Accent, Arachne, Charlotte, V system) og objektbaserte distribuerte operativsystemer (Eden, Amoeba 809).