cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tatogastrinae
Utbredelse
Arten er kjent fra Argentina og Chile.
Nils Knudsen Bay
Han var arkitekt i Aker og Kristiania fra 1876, og tegnet samme år sin fars villa i Hasselbakken. Faren eide flere tomter på Fagerborg i Oslo. Nils Bay tegnet en rekke villaer kledd i tegl, på Fagerborg, på følgende adresser; Fastings gate 5 (1877), Pilestredet 85 (1877), Lyder Sagens gate 15 (1883), Fastings gate 1 (1884) og Pilestredet 89b (1885).
I 1884 ble Bay konstituert ingeniør i Aker o gåret etter, kommuneinspektør og veiingeniør i Aker. Han satt i stillingen til 1903, året før han døde. Han stod bak Løren skoles gamle hovedbygning fra 1889, et trebygg i nygotisk sveitserstil, Vækerø politistasjon, tidlig i 1890-årene, Nydalen kapell fra 1893 og det første bygget ved Aker sykehus (1895).
I 1903 gav han ut bok med tegninger til arbeiderboliger i to bind, Boken om egne hjem, I og II.
Han har fått Nils Bays vei på Tåsen i Bydel Nordre Aker oppkalt etter seg, navnsatt i 1943.
San Antonio internasjonale lufthavn
San Antonio internasjonale lufthavn (IATA: SAT, ICAO: KSAT, FAA LID: SAT) er en internasjonal lufthavn nær sentrum av San Antonio i Texas i USA. Lufthavnen har betydelig innenriks flytrafikk (USA) og noe utenriks til Mexico.
Største operatør fra lufthavnen er lavprisflyselskapet Southwest Airlines.
Ben Gibson
Benjamin James Gibson (født 15. januar 1993) er en engelsk fotballspiller som spiller for Norwich City FC.
Han er nevø av Middlesbrough FCs styreformann Steve Gibson.
VM i roing 1994
VM i roing 1994 (verdensmesterskapet i roing) ble arrangert i Indianapolis i USA i 1994.
Rødstrømper
Det var blant kvinneaktivister i New York at fargen rødt og begrepet «the Redstockings» ble lansert for å markere en ny giv og en slags avstandstagen til den tidligere betegnelsen blåstrømper som på 1700- og 1800-tallet ble brukt nedsettende om borgerlige, intellektuelle kvinnesaksvinner i Storbritannia. Kvinnesaken skulle fremstå i nytt lys, som en feministisk retning, som både var radikalt nytenkende og venstreorientert. Bevegelsen ønsket dessuten større åpenhet omkring seksualitet, prevensjonsundervisning og reiste krav om fri abort.
Politiske mål
Bevegelsen hadde ikke likestilling, men kvinnefrigjøring som fremste mål. Forkjemperne ville skape et annerledes samfunn, og deres slagord ble: «Ingen kvinnekamp uten klassekamp, og ingen klassekamp uten kvinnekamp». Det oppsto eksklusive kvinnegrupper (også før Kvinnegruppa Ottar, som først ble etablert i 1991), feministiske samlingssteder og såkalte kvinnehus, hvor bare kvinner hadde adgang. I kjølvannet av dette fikk vi kvinnefestivaler, informasjonskampanier for kvinners kropp og seksualitet, kvinnetog (8. mars-demonstrasjoner), jenteband (for eksempel Amtmandens døtre etter tittelen på Camilla Colletts roman), kvinnelitteratur og –filmer. I forlengelsen av slike engasjement oppsto en rekke statlige institusjoner og ordninger, som Krisesenter for kvinner, Kvinnemuseet på Kongsvinger, lovbestemt fri abort, krav om kjønnskvotering, og begrepet kvinneregjering, da Gro Harlem Brundtland ble statsminister og skapte verdenssensasjon gjennom å oppnevne hele seks kvinnelige statsråder.
Nico Hambros vei (Oslo)
Nico Hambros vei (1–133,2–14) er en vei på Vestli i bydel Stovner i Oslo. Den går som blindvei sørøstover fra Vestlisvingen.
Veien fikk navn i 1972 etter Nicoline Christine Hambro (1861–1926).
Entimini
Entimini er en gruppe av snutebiller som vanligvis er lett kjennelige på at snuten er høyst dobbelt så lang som bred, og at antennene er knebøyde.
Utbredelse
Gruppen er utbredt fra Mexico i nord til Argentina i sør, de fleste av artene lever i Brasil.
Ruth Ellis
Beretningen om hennes liv ble filmet i 1985 - Dans med en fremmed med Miranda Richardson i hovedrollen.
Friedrich von Tietzen-Schlütter
Friedrich von Tietzen-Schlütter (født i 1629 i Hannover, død 4. november 1696) var en tysk katolsk biskop, som blant annet ledet Det apostoliske vikariat i nord.
Liv og virke
Friedrich von Tietzen-Schlütter ble presteviet i 1669. Den 12. desember 1677 ble han utnevnt til hjelpebiskop i Hildesheim og til titulærbiskop av Ioppe, og i 1678 ble han bispeviet. Den 4. august 1687 ble han dessuten utnevnt til apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner.
Det er ikke kjent hvem som bispeviet ham, og han ble selv ordinerende biskop ved i det minste to tilfeller og dermed utgangspunktet for en egen episkopalgenealogisk suksesjonslinje, som senere er blitt utslukket.
Vålerenga Fotball Damer i europeisk fotball
Turnering-statistikk
Den følgende listen er en liste over de samlede resultatene fra Vålerengas kamper i de UEFA-turneringene den har deltatt i, så vel som den totale statistikken. Listen inneholder hvilken turnering, antall kamper spilt (K), vunnet (V), uavgjort (U) og tap (T). Samt antall scorede mål (+), innslupne mål (−), målforskjellen (±) og seiersprosenten (Seier %). Statistikken inkluderer kvalifiseringskamper og er oppdatert til og med kampen spilt 8. september 2021. Statistikken inkluderer også mål scoret i ekstraomganger hvor det er aktuelt. I disse kampene, er også det oppgitte resultatet, resultat etter ekstraomganger.
Motstandere
Den følgende listen viser statistikk mot motstandere som Vålerenga har spilt kamper mot i UEFA-turneringer. Den viser hvilken klubb og dens nasjonalitet, antall kamper spilt (K), vunnet (V), uavgjort (U) og tap (T). Samt antall scorede mål (+), innslupne mål (−), målforskjellen (±) og seiersprosenten (Seier %). Statistikken inkluderer kvalifiseringskamper og er oppdatert til og med kampen spilt 8. september 2021. Statistikken inkluderer også mål scoret i ekstraomganger hvor det er aktuelt. I disse kampene, er også det oppgitte resultatet, resultat etter ekstraomganger.
Junior-EM i friidrett 1987
Junior-EM i friidrett 1987 ble arrangert i Birmingham i Storbritannia i 1987.
Jobst Edmund von Brabeck
Jobst Edmund von Brabeck (født 11. november 1619 i Lethmathe i Sauerland, død 13. august 1702 i Hildesheim) var en tysk katolsk prekat, biskop av bispedømmet Hildesheim og apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner.
Biografi
Han ble utnevnt til biskop av Hildesheim og ble bispeviet i Hildesheimdomen den 3. juli 1589 av biskop Friedrich von Tietzen-Schlütter, og ble den 10. mai 1697 dessuten apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner, og forble dette frem til sin død i 1713, og ble etterfulgt av Otto Wilhelm von Bronckhorst zu Gronsfeld.
Calloodes
Calloodes er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore, avlangt-ovale biller med forholdsvis korte og kraftige bein. De er grønne, gjerne med lys sidekant.
Danilo D’Ambrosio
Danilo D'Ambrosio (født 9. september 1988) er en italiensk fotballspiller som spiller for den italienske klubben FC Internazionale Milano.
Ocholissa
Ocholissa er en slekt av nebbiller.
Calloodes
Levevis
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.
Kamil Majchrzak
Kamil Majchrzak (født 13. januar 1996 i Piotrków Trybunalski) er en polsk profesjonell tennisspiller.
Calloodes
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Ocholissa
Utseende
Små, avlange, blanke, gjerne rødlige nebbiller.
Kamil Majchrzak
Hans beste resultat i Grand Slam-sammenheng er en 3. runde fra US Open 2019.
Ocholissa
Levevis
Nebbillene kan finnes under steiner, blant rusk og rask på bakken, eller på blomster, men de fleste artene er knyttet til død ved. De lever i morken ved eller under barken på døde trær. Både larvene og de voksne billene er rovdyr. De lever særlig av barkbiller. De er derfor å regne som nyttedyr i skogbruket, selv om de sjelden er så tallrike at de utgjør noen stor trussel mot barkbillebestandene.
Kamil Majchrzak
Han har vunnet to Challenger-titler.
Ocholissa
Utbredelse
Artene er utbredt i Australia og det sørlige Afrika.
Hjemmesentral
En hjemmesentral er en styringssentral for et smarthus, og gjør det mulig for komponentene i et smarthus å kommunisere og reagere på hverandre via kommunikasjon med et sentralt punkt. Hjemmesentralen kan være dedikert maskin- og/eller programvare, og gjør det mulig å samle konfigurasjon, automasjon og overvåkning i et smarthus.
Åpen eller lukket kildekode
Hjemmesentraler kan programvare med åpen kildekode eller proprietær programvare med lukket kildekode, og uavhengig av dette kan programmeringsgrensesnittet være åpent eller lukket. Noen hjemmesentraler må dessuten kjøre på proprietær maskinvare (f.eks. spesielle nettbrett eller smarttelefoner), mens andre (f.eks. Home Assistant) kan installeres på generisk maskinvare (f.eks. laptop eller ettkortsdatamaskin med Linux).
Eksempler på hjemmesentraler
Noen eksempler på hjemmesentraler med lukket kildekode er:
Noen eksempler på hjemmesentraler med fri og åpen kildekode er:
Noen eksempler på hjemmesentraler med lukket kildekode, men åpent programmeringsgrensesnitt er:
Kommunikasjonsprotokoller
Ulike kommunikasjonsprotokoller kan brukes mellom hjemmesentraler og smartkomponenter. De kan grupperes i trådløse og kablede teknologier.
Trådløse protokoller
Noen eksempler på trådløse protokoller brukt i hjemmesentraler er:
Kablede protokoller
Det finnes flere kablede bussystemer og automasjonsløsninger, eksempelvis bygget direkte i sikringsskap. Noen eksempler på kablede protokoller som brukes i smarthus er:
Styring
I tillegg til automatiske rutiner er det mange måter man manuelt kan styre en hjemmesentral, som for eksempel via et grafisk brukergrensesnitt i en nettleser eller mobilapplikasjon, brytere, eller med talestyring ved hjelp av en virtuell assistent på en smarttelefon eller i en smarthøyttaler.
Alex Christiansen
Alex Christiansen (født 17. februar 1925, død 4. juli 2010) var en norsk arkitekt utdannet i Zürich.
I 1955 startet han egen praksis som han drev sammen med flere forskjellige partnere og i samarbeid med flere andre arkitektkontor. Han er mest kjent for store utbygginger som Lillo Terrasse, Romsås, Nordseter og Lysejordet i Oslo og Tjensvoll i Stavanger. Han jobbet alltid tett med sin ektefelle, interiørarktitekt Solveig Lønne Christiansen og sammen tegnet de sitt hjem på Kolsås i Bærum som del av et større utbygningsprosjekt utført av Christiansen og Rosland i 1960.
Arkitektkontor Alex Christiansen AS ble etablert i 1981 og Alex Christiansen drev dette til han gikk av med pensjon i 1992. I 1984 ble han tildelt Oslo kommunes arkitektur- og miljøvernpris for utbyggingen av Søndre Fjeldstad Borettslag. Det har vært sagt at Christiansen har skapt nærmere 10 000 boliger i sitt yrkesliv.
VM i roing 1995
VM i roing 1995 (verdensmesterskapet i roing) ble arrangert i Tammerfors i Finland i 1995.
Liste over norske TV-programmer som har gått 25 år eller mer
Dette er en liste over norske TV-programmer som har gått i minst 25 år på norsk TV. Herunder også flernasjonale produksjoner. Listen innbefatter program som har hatt originalsendinger sammenhengende i minst 25 år, eller som har hatt originalsendinger i minst 25 år tilsammen.
Let’s Dance (Chris Montez-sang)
«Let's Dance» er en sang skrevet av Jim Lee som ble spilt inn og gitt ut på singel med Chris Montez i 1962.
Prievidza
Prievidza (tysk: Priwitz, ungarsk: Privigye) er en by og kommune i regionen Trenčín i Slovakia. Med om lag 46,000 innbyggere er det den nest største byen i regionen, og den ellevte største i landet. I Slovakia er den kjent som «den grønne by».
Prievidza ligger ca. 280 meter over havet og dekker et område på 43,06 kvadratkilometer. Byen ligger svært nær den mindre, men mer kjente byen Bojnice, som den deler det offentlige transportsystemet med. Det øvre Nitra-bekkenet, som byen ligger i, er omgitt av fjellkjeder på alle kanter; i vest Strážovské vrchy, i nord Malá Fatra, i øst Žiar og i sør Vtáčnik.
Historie
Byen ble nevnt første gang i 1113 som Preuigan. Den fikk status som fri riksstad i 1383. Fra 1500-tallet utviklet håndverkerlaugene seg i Prievidza. Mellom 1500-tallet og første del av 1600-tallet kontrollerte familien Thurzo byen. Tyrkerne kom til byen fra sør og brente den ned i 1599, sammen med andre byer i den øvre Nitradalen. Under Kuruc-opprøret i 1673 ble byen brent igjen, og deler av byarkivet ble ødelagt. I 1870 hadde Prievidza 2,719 innbyggere.
Fra slutten av 1800-tallet og begynnelse av 1900-tallet vokste byen etter at jernbanen kom. I andre verdenskrig ble byen en av basene til den slovakiske motstandsbevegelsen. Etter krigen vokste byen i takt med industrialiseringen fra 5,000 til rundt 53,000 innbyggere. Prievidza ble bosted for mange arbeidere som fant arbeid i nærliggende kullgruver, kraftstasjoner og den kjemiske fabrikken nær byen Nováky.
Sykling under Sommer-OL 2016 – Sprint menn
Sprint for menn i banesykling under Sommer-OL 2016 fant sted fra 12. til 14. august 2016 på Velódromo Olímpico do Rio i Rio de Janeiro.
Junior-EM i friidrett 1989
Junior-EM i friidrett 1989 ble arrangert i Varaždin i Jugoslavia i 1989.
Chiesa in Valmalenco
Chiesa in Valmalenco er en italiensk by (comune) som ligger i Provinsen Sondrio.
Andrea Arnaboldi
Andrea Arnaboldi (født 27. desember 1987 i Milano) er en italiensk profesjonell tennisspiller. Hans beste resultat i Grand Slam-sammenheng er en 2. runde.
Chiesa in Valmalenco
Den har 2 482 innbyggere (2018) og dekker et areal på 107,6 km².
Nago–Torbole
Den har 2 817 innbyggere (2018) og dekker et areal på 28,39 km².
Lonato del Garda
Lonato del Garda er en italiensk by (comune) som ligger i Provinsen Brescia.
Den har 16 506 innbyggere (2018) og dekker et areal på 68,2 km².
Piancavallo
Piancavallo er et italiensk vintersportssted. Stedet er en frazione til kommunen Aviano.
Det bor 43 innbyggere på stedet som ligger 1280 meter over havet.
Welschnofen
Welschnofen er en italiensk by (comune) som ligger i Sør-Tirol.
Den har 1 976 innbyggere (2018) og dekker et areal på 51,1 km².
Parlamentsvalget i Tsjekkia 2017
Parlamentsvalget i Tsjekkia 2017 er valget til Tsjekkias deputertkammer, og ble avholdt 20. og 21. oktober 2017.
Utgangsposisjon
Valget i 2013 ga ingen klar vinner. Det sosialdemokratiske partiet CSSD, som før valget var i opposisjon, ble det største partiet, med 50 representanter. Partiet var størst også før valget i 2013.
Protestpartiet ANO 2011 (JA 2011) ble nest største parti, med 47 representanter. Deretter fulgte kommunistpartiet KSCM, med 33 representanter. De tidligere regjeringspartiene, de konservative TOP 09 og Det demokratiske borgerparti, fikk henholdsvis 26 og 16 representanter.
Det innvandringskritiske Úsvit - Národní koalice og det kristeligdemokratiske Křesťanská a demokratická unie – Československá strana lidová, fikk begge 14 representanter. Svoboda a přímá demokracie er et utbryterparti fra Úsvit - Národní koalice, og går inn for direkte demokrati.
Valgsystem
Landet er oppdelt i 14 valgdistrikter. Velgerne velger blant partilister, og kan i tillegg kumulere fem av personene på listen.
Sperregrensen er fem prosent. For partilister med to partier er grensen 10 %, for lister med tre partier 15 % og med fire partier 20 %. For de partier som oppnår sperregrensen blir setene i parlamentet fordelt etter d'Hondts metode.
En kandidat som får mer enn fem prosent av kumuleringene, blir plassert på toppen av sin partiliste. Dersom flere får mer enn fem prosent av kumuleringene, blir de satt opp i rekkefølge etter hvor mange kumuleringer de har mottatt.
Stemmerettsalderen er 18, og valgbarhetsalderen 21 år. Stemmeretten er ikke tvungen.
Valgresultat
Valgresultatet innebar at høyreorienterte, innvandringskritiske og EU-skeptiske partier gikk frem.
Teateråret 2022
Teateråret 2022 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 2022.
Anoplostethus
Anoplostethus er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, blankt grønne skarabider. Andre farger forekommer også: rødbrune, rosa-aktige, blålige eller purpurfargede.
Levevis
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Leopold Auer
Biografi
Auer ble født 7. juni 1845 i Veszprém i dagens Ungarn, som sønn av en husmaler. Den jødiske familien var ikke velstående, men faren ønsket at sønnen skulle utvikle sitt åpenbare musikalske talent. Han fikk undervisning av kjente pedagoger som Jakob Dont (1857–1858) og Georg Hellmesberger senior, senere også Joseph Joachim. Auer holdt sin første konserter som fjortenåring, og foretok konsertreiser til flere byer i Kroatia, Ungarn, Wien, Linz, Salzburg, München og Leipzig. I 1864 ble han konsertmester i Düsseldorf (1863–1865) deretter i Hamburg (1866–1868). Under et besøk i London spilte han trio med Arthur Rubinstein, som deretter anbefalte ham som fiolinlærer ved konservatoriet i St. Petersburg, der han overtok etter Henryk Wieniawski. Auer ble i stillingen, fra et tidspunkt som professor, i 50 år. Fra 1873 hadde han tittelen solist ved tsarens hoff. Han ble adlet i 1895.
Til Norge kom Auer første gang i 1915. Auer hadde vanligvis feriert i Loschwitz, fra 1921 en bydel i Dresden, men dette satte krigen en stopper for i 1915. Filolinisten Maja Bang (1877–1940), skaffet ham en leilighet på Voksenkollen i daværende Kristiania, som erstatning. Bang hadde selv oppsøkt Auer i St. Petersburg for å få undervisning. Auer gjentok langvarige besøk i Kristiania, hvert år til og med 1918. Han ga både konserter og fiolinundervisning.
I et intervju i Aftenposten i 1916, fortalte Auer om sine elever som da fulgte ham til Norge, nemlig Toscha Seidel, Jascha Heifetz og Max Rosen. Under oppholdet besøkte de dronningen på Kongsgården på Bygdøy i Oslo. Han underviste en rekke andre musikere som ble verdensberømte, blant andre Nathan Milstein, Mischa Elman, Efrem Zimbalist og Cecilia Hansen. Av norske fiolinister var Johan Halvorsen og Maja Bang Hohn blant Auers elever.
Brevik stasjon
Brevik stasjon var en jernbanestasjon på Brevikbanen, i byen Brevik i Porsgrunn. Stasjonen var endestasjon på Brevikbanen, som gikk fra Eidanger, fra 16. oktober 1895, til stasjonen ble nedlagt i 1982. Før banen ble bygd, var det store diskusjoner om endestasjonen skulle plasseres ved Strømtangen eller Setretangen. Byggingen begynte i 1893, og banen ble åpnet 15. oktober 1895. Stasjonsbygningen er oppført i nyromansk stil etter tegninger av arkitekt Paul Due. Bygningen er bevart og er i dag fredet. Den ble renovert på slutten av 1980-årene og brukes nå til kontor. Brevik stasjon ligger ved den sørligste enden av Brevikbanen, 202,62 km fra Oslo.
Alex Meret
Alex Meret (født 22. mars 1997) er en italiensk fotballspiller som spiller for SSC Napoli.
Cansiglio
Cansiglio er et italiensk platå som ligger i provinsene Belluno, Treviso og Pordenone.
Brevik stasjon
Strømtangen i Brevik – et trafikknutepunkt
Frierfjorden har alltid vært en utfordring for landbasert kommunikasjon mellom Østlandet og Agder og Rogaland. Også lokaltrafikk måtte krysse fjorden. Lokaltrafikk mellom Stathelle og Brevik til nabobyene Porsgrunn og Skien var viktig trafikkgrunnlag, særlig etter 1927. Trafikken til Stathelle var avhengig av sjøveis transport over Frierfjorden og korrespondanse mellom jernbane og ferge. Etter at Brevikbrua åpnet i 1962, overtok bussene og passasjertrafikken ble derfor innstilt i 1968. Stasjonen hadde fra 1895 og fram til 1927 stor gjennomgangstrafikk fordi Brevikbanen korresponderte med kystrutebåt til Agder og Rogaland. I kystbyene på Sørlandet var Brevikruta en av de viktigste. Fra dampskipskaia var det kort gangavstand til Brevik stasjon. Kombinasjonen av kystrutebåt og jernbane var i mer enn 30 år den raskeste måten å reise mellom Sørlandet og hovedstaden. Dette tok slutt da Sørlandsbanen ble åpnet til Kragerø i 1927. Utbygging av jernbaner i Norge foregikk lenge strategisk med en kombinasjon av jernbane og dampbåtruter. Lenge foregikk raskeste reise fra hovedstaden til Stavanger med jernbane til Brevik, derfra med dampbåt til Flekkefjord og videre med jernbane til Egersund og Stavanger. Man slapp da den krevende strekningen utaskjærs forbi Jæren.
Alex Meret
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021. Italia vant EM-finalen mot 3-2, etter straffesparkkonkurranse.
Cansiglio
Verdenscupen i orientering har blant annet brukt området som lokasjon.
Brevik stasjon
Historie
De første forslaget om jernbane til Brevik ble fremsatt i 1875, men først 4. juli 1891 vedtok Stortinget å bygge denne banen. Med statlig finansiering på plass gikk den politiske debatten over til lokaliseringen av stasjonen i Brevik. Setretangen og Strømtangen ble foreslått; Setretangen ville gi plassering nærmere byens sentrum, mens Strømtangen ville gi adgang til havneområder med mindre is om vinteren. Strømtangen ble endelig vedtatt av bystyret i 1892 og deretter godkjent av NSB. Planeringen av området skjedde i 1893 og kostet 32.000 kr. Noe måtte vike plassen for å gi plass til stasjonen. Et hus ble ekspropriert for å skaffe plass for vei; på selve stasjonsområdet måtte ei smie eksproprieres. En liten dal ble fylt opp, og restene av en gammel festning ble ødelagt under anleggsarbeidet. Det ble oppført en stasjonsbygning i to etasjer og anlagt ny dampskipskai nedenfor. Kortest mulig vei mellom tog og skip var prioritert. Et sidespor ble anlagt ned til havna, slik at godstog kunne komme til skipene. Det måtte eksproprieres seks bygninger i Torsvik. Banen og stasjonen ble åpnet av kong Oscar 2. 15. oktober 1895, og kongens monogram er hugd inn i en marmorplate som er montert på fjellet ved stasjonen.
Breuil-Cervinia
Breuil-Cervinia er et italiensk vintersportssted som ligger i Valtournenche.
Brevik stasjon
Historie
Alle stasjonsbygningene på Brevikbanen ble tegnet av arkitekt Paul Due, og Brevik stasjon var hans tredje i teglstein. Den er utformet i historisme og preges av detaljer i romansk stil. Som det var alminnelig på den tiden, ble det anlagt en park i tilslutning til stasjonen.
Etableringen av Brevik jernbanestasjon flyttet Brevik sentrum mot vest, nærmere Strømtangen. Mens dette tidligere hadde vært en utkant av byen, ble det nå etablert flere butikker, hoteller og restauranter i nærheten av stasjonen for å betjene dem som var på gjennomreise. Jernbanen etablerte et boligområde for sine ansatte på Strømtangen og Trosvik, mens stasjonsmesteren hadde tjenestebolig i stasjonsbygningen. Jernbanen betydde også at det ble etablert en fraktemannstjeneste i Brevik. Stasjonsmesteren hadde opprinnelig enerett til å drive en restaurant på stasjonen som en del av sin lønn. Det gjorde han til 1922, da restauranten ble bortforpaktet. Fortjenesten toppet seg i 1925 med 25.000 kr, men falt markant da Kragerøbanen åpnet i 1927 og gjennomgangstrafikken til Sørlandet falt bort. Narvesen etablerede kiosk ved stasjonen, men i 1950-årene var trafikken falt så  mye at den måtte stenge. I 1920 hadde Brevik stasjon tretten ansatte. Dette omfattet stasjonsmesteren, to sekretærer, fire telegrafister, fem stasjonsarbeidere og en fraktemann. Utover dette var det ansatte til vedlikehold av spor og materiell samt togpersonale. Banen ble ombygd fra smalspor til normalspor i 1921 og elektrifisert i 1949.
Stasjonsbygningen ble modernisert i 1930-årene, bl.a. ble restauranten flyttet fra sidefløyen til nordfløyen. Den ble flyttet tilbake etter ny ombygging i 1954 der hovedinngangen ble flyttet til veisiden og kontorer og billettkontor ble renovert. Dessusen ble det installert vannklosetter. I 1950-årene krysset fremdeles biltrafikken Frierfjorden med bilferge, og det ble da anlagt ny gangvei fra stasjonen til fergekaia. Etter åpningen av Brevikbrua i 1962 fikk banen et sterkt fall i antall passasjerer. En større del av lokaltrafikken gikk over til buss. NSB besluttet derfor å innstille lokaltogene mellom Skien og Brevik fra 1. februar 1964. Fra 1968 ble også ekspresstogene nedlagt, og etter dette har det kun kjørt godstog på banen. Brevik stasjon var i bruk inntil 1. februar 1982.
Stasjonsbygningens videre skjebne
Da persontrafikken ble innstilt i 1968, ble det ledige lokaler i stasjonsbygningen. Disse ble leid av Trosvik Verkstad, som tok dem i bruk som kontor. Fra 1982 ble en større del av bygningen utleid til Trosvik inntil firmaet gikk konkurs i 1986. En del ble utleid som legekontor. Det ble uført en rekke renoveringer av bygningen, og en rekke spesielle bygningsdeler ble ødelagt. Etter konkursen ble stasjonsbygningen solgt til Nydalen Compagnie, som ikke tok den i bruk. Husløse tok så tilhold i bygningen – og alt brennbart ble nå ødelagt. I 1988 kjøpte Brevik Management bygningen; firmaet satte den i stand og flyttet sitt hovedkontor dit i desember 1988. Uthuset, som ikke hadde vært i bruk siden 1960-årene, ble også restaurert. Renoveringen ble belønnet med Sparebankens Brevikspris i 1991. Stasjonsbygningen og to uthus ble registret som kulturminner i 1997.
I år 2002 ble bygningene på stasjonen fredet etter vedtak av Miljøverndepartementet. Fredningen omfatter stasjonsbygningen med tilhørende uthus samt den lille parken sør for stasjonsbygningen.
Cookøyene under Samveldelekene 2022
Cookøyene deltok under Samveldelekene 2022 fra 28. juli til 8. august 2022 i Birmingham, England. Det var den 12. gangen Cookøyene deltar under samveldelekene.
Kambodsja under VM i friidrett 2011
Kambodsja deltok under VM i friidrett 2011 fra 27. august til 4. september i Daegu i Sør-Korea. En utøver representerte landet under mesterskapet.
Cookøyene under Samveldelekene 2022
30px|Friidrett Friidrett
En utøver ble uttatt og deltok i konkurransene.
Brevik stasjon
Trafikk
Brevikbanen ble betjent av et ekspresstog til Oslo hver dag. Opprinnelig kjørte det via Vestfoldbanen, men fra 1923 kjørte det via Bratsbergbanen. Hovedparten av trafikken var lokaltog til Porsgrunn og Skien. Inntil slutten av 1940-årene ble banen betjent av ti til tolv daglige tog i hver retning, men etter elektrifiseringen steg det til 19 i 1950-årene, ofte i fast timedrift.
Fra slutten av 1940-årene til ca. 1960 var det korrespondanse med buss til Arendal i Brevik.
På Norges sørkyst var lenge Brevik den stasjonen som lå lengst sør. Slik var det fra banen åpnet til åpningen av Kragerøbanen i 1927. I denne tiden fungerte stasjonen som korrespondansepunkt mellom tog og dampskip og den raskeste reisemåten langs kysten. Arendal dampskipsselskaps Brevikruta  var i trafikk fra 1896 til 1934, selv om det knep for den de siste syv årene. I 1912 ble det fremlagt planer om jernbanefergerute til kontinentet. I 1915 var planene klare, ruten skulle gå til Frederikshavn i Danmark. Det ble argumentert med at det ville gi den hurtigste forbindelsen fra Norge til Hamburg i Tyskland. Det ville bli nødvendig med to ferger, som ville bruke syv timer på en overfart og muliggjøre to daglige dobbeltturer. Planene ble dog aldri omsatt i praksis.
Junior-EM i friidrett 1993
Junior-EM i friidrett 1993 ble arrangert i San Sebastián i Spania i 1993.
Alysiinae
Alysiinae er en gruppe som hører til familien Braconidae blant parasittvepsene og er en underfamilie i ordenen vepser.
Utseende
Små, oftest svarte snyltevepser med lange, trådformede antenner. Beina er gjerne gulaktige. Bakkroppen er noe tiltrykt fra sidene.
Levevis
De er parasitoider som snylter på fluer i gruppen Cyclorrhapha.
Junior-EM i friidrett 1995
Junior-EM i friidrett 1995 ble arrangert i Nyíregyháza i Ungarn i 1995.
VM i roing 1996
VM i roing 1996 (verdensmesterskapet i roing) ble arrangert i Motherwell i Storbritannia i 1996.
Festeanordning med lås
En festeanordning med lås eller positiv festeanordning vil si at en innretning er skrudd sammen på en slik måte at den har en ekstra låsemekanisme som skal forhindre festeanordningen fra å løsne, for eksempel på grunn av vibrasjoner. Tre vanlige metoder er å bruke låsetråd, splint eller selvlåsende muttere. Følgende er en liste over noen mulige festeanordninger med låsing:
Festeanordninger med ekstra låsing brukes blant annet i olje-, gass- og flyindustrien for å sikre mutre, bolter, strekkfisker, og så videre slik at vibrasjoner ikke fører til at de løsner under drift. Låsingen er ikke laget for å skape eller opprettholde tiltrekkingsmoment, men er snarere en sikkerhetsanordning i tilfelle tiltrekkingen løsner for å hindre at skruer, muttere, låseringer, oljelokk, tappekraner, ventiler og andre deler løsner.
Jimmy Hanson
James «Jimmy» Hanson (født 4. november 1904, død ukjent) var en engelsk fotballspiller. Hanson, som var spiss, spilte for Manchester United fra 1924 til 1929.
Karriere
Hanson måtte legge opp etter et leggbensbrudd han pådro seg etter 15 minutters spill i en seriekamp mot Birmingham City 25. desember 1929. Han hadde da spilt 138 seriekamper og scoret 47 mål for Manchester United. Han spilte hele sin profesjonelle karriere for klubben.
Gallerucida
Gallerucida er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 84 arter.
Utseende
Middelsstore (gjerne 7 - 11 millimeter), brede og hvelvede, blanke bladbiller, gjerne svarte med gule tegninger, artene er ofte ganske variable i fargen.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. I alle fall noen av artene lever på planter i syrefamilien.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia, over 60 arter lever i Kina.
Otto Wilhelm von Bronckhorst zu Gronsfeld
Otto Wilhelm von Bronckhorst zu Gronsfeld (født 12. juni 1640 i Köln, død 5. april 1713) var en tysk katolsk prelat i noen år tilhørende jesuittordenen, hjelpebiskop i bispedømmet Osnabrück, titulærbiskop av Columbica og, fra 13. oktober 1702 og til sin død dessuten apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat for de nordiske misjoner.
Han ble etterfulgt som apostolisk vikar for Norden av Johann Hugo von Gärtz.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Knut Neergaard
Knut Neergaard (født 29. oktober 1945) er en norsk bueskytter som representerer Drammen Bueskyttere.
Han har vunnet fem NM-gull og 19 NM-medaljer i perioden 2008–2019.
Rhinosimus
Nebbiller (Salpinginae) er en underfamilie av biller som har den fremre delen av hodet trukket ut til en mer eller mindre lang snute. De kan minne sterkt om enkelte snutebiller, men kan skilles fra disse på at snuten er flat, ikke rund i tverrsnitt (som et andenebb), og at for-og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. I motsetning til hos snutebillene er ingen av fotleddene tolappede. Nebbillene er skogsinsekter, de fleste av artene lever i morken ved eller under bark, der de er rovdyr som blant annet jakter på barkbiller. Mange billegrupper har blitt flyttet ut og inn av denne familien, slik den her er avgrenset omfatter den familiene Dacoderidae, Inopeplidae og Othniidae.
Utseende
Denne beskrivelsen passer på de nordiske artene, noen arter fra andre områder kan avvike ganske mye fra dette i utseende. Blant annet ligner artene i underfamilien Inopeplinae sterkt på kortvinger av underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae). Små til middelsstore (1,4 – 15 mm) biller, glatte og blanke, kroppen med tydelig "midje" mellom dekkvingene og brystskjoldet. Oversiden er tydelig, spredt punktert, fargen som oftest mørk, gjerne med metallglans, noen deler ofte røde. Hodet er fremst trukket ut til en mer eller mindre tydelig, flat snute. I noen tilfeller kan denne være lenger enn resten av hodet pluss brystskjoldet til sammen. Kjevene (mandiblene) er fremoverrettede og ganske kraftige. Fasettøynene er små, runde og utstående. Antennene er 11-leddete, omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen, tykkere mot spissen, men vanligvis uten en klart avgrenset kølle. De er ikke knebøyde. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis omtrent så langt som bredt og mye smalere enn dekkvingene. Det har rundede sider og er bredest i den fremre halvdelen. På oversiden er det spredt, men tydelig punktert. Dekkvingene har markerte "skuldre" og er parallellsidige eller noe rundete på sidene. De har vanligvis tydelige punktrekker. Beina er slanke og middels lange, for- og mellomføttene er fire-leddete, bakføttene fem-leddete.
Levevis
Nebbillene kan finnes under steiner, blant rusk og rask på bakken, eller på blomster, men de fleste artene er knyttet til død ved. De lever i morken ved eller under barken på døde trær. Både larvene og de voksne billene er rovdyr. De lever særlig av barkbiller. De er derfor å regne som nyttedyr i skogbruket, selv om de sjelden er så tallrike at de utgjør noen stor trussel mot barkbillebestandene.
Systematisk inndeling
Det synes å være noe uklart hva denne slekten bør hete, kanskje er navnet Salpingus Illiger, 1801 det korrekte.
Wisting (TV-serie)
Wisting er en norsk kriminalserie som gikk på TV3 fra 2019 til 2021. Serien er basert på krimbøkene til Jørn Lier Horst om politietterforsker William Wisting fra Larvik. Den er produsert av Cinenord Drama (Norge) og Good Company Films (Danmark) for Viaplay og ble Viaplay Originals største suksess noensinne da den ble lansert i de nordiske landene våren 2019. Serien ble også svært godt mottatt internasjonalt, med blant annet nominasjon til The Edgar Award. Andre sesong av serien ble nominert til Gullruten 2022 i fagpriskategorien beste lyddesign (ved ).
Sesong 1
Sesong 1 er basert på de prisbelønte bøkene Jakthundene (2012) og Hulemannen (2013) av Jørn Lier Horst. Under en drapsetterforskning gjøres det et internasjonalt søk på et fingeravtrykk funnet på åstedet. Søket gir treff i FBI s oversikt «Top ten most wanted persons». FBI-databasen kobler fingeravtrykkene til en person ved navn Robert Godwin, som er ettersøkt for en serie drap i Amerika. Nå tyder alt på at han har holdt seg skjult i Norge. Det leder til en gedigen menneskejakt der FBI sender to agenter for å bistå. For å finne morderen må Wisting holde saken hemmelig for pressen – og for journalistdatteren Line.
Sesong 2
Sesong 2, basert på boka Illvilje, ble vist i desember 2021.
13 Reasons Why (TV-serie)
13 Reasons Why er en amerikansk dramaserie for ungdommer som har gått på Netflix siden 2017.
Handlingen foregår på skolen Liberty High i staten California. Første sesong handler om hva som skjedde med Hanna Baker som døde. Hun har tatt opp 13 kassetter som forteller hvordan og hvorfor hun døde. Andre sesong omhandler hemmelighetene til Hanna Baker og de andre elevene på Liberty High. Serien var inspirert av boken 13 gode grunner av Jay Asher.
Hovedrollene spilles av Katherine Langford som Hanna Baker, og Dylan Minnette som Clay Jensen.
Elise Aubert
Elise Sofie Aubert (pikenavn Aars, født 8. februar 1837 i Lier, død 30. november 1909 i Kristiania) var en norsk forfatter.
Familie
Elise Aubert var datter av sokneprest Nils Frederik Julius Aars (1807-1865) og hustru Sofie Elisabeth Stabel (1813–1886). Elise vokste opp på prestegårdene i Lier, Alta og Lom i Gudbrandsdalen. Det var her hun møtte sorenskriverassistenten Ludvig Maribo Benjamin Aubert (1838–1896). De ble gift 24. november 1864. Han ble senere både statsråd og professor i jus.
Leptodini
Leptodini er en gruppe av biller som lever i huler.
Utseende
Middelsstore, slanke, brunlige skyggebiller. Hodet er nokså stort, rundet, med ganske små fasettøyne. Antennene er tynne, omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er ovalt, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er rundede, ovale til litt pæreformede, fint punktert med noen opphøyde lengderibber. Beina er middels lange med sterkt kølleformede lår og tynne legger.
Elise Aubert
Liv og virke
I 1870-årene skrev hun artikler, føljetonger og små fortellinger under pseudonymene «Tante Dorthe» og «E-e». Det var først med romanen Dagny i 1882 at hun fremsto under fullt navn, samtidig som hun på tittelbladet til Dagny avslørte deler av hva hun tidligere hadde publisert: «Forf. til Hjemmefra, Kirsten, Et Juleminde».
13 Reasons Why (TV-serie)
Handlingsreferat
Serien er lagt til slutten av 2010-tallet i det fiktive byen Evergreen i California. De fleste av hovedpersonene var studenter eller ansatte ved Liberty High School. Den første sesongen følger Liberty High-studenten Clay Jensen, som mottar et sett med kassettbånd på verandaen sin. Disse båndene ble spilt inn av Hannah Baker, en tidligere Liberty High-student som tidligere hadde begått selvmord. Men før Hannah døde spilte hun inn tretten grunner til at hun gjorde dette valget på kassettbåndene. Hvert bånd inneholder en av hennes grunner. Sesongen inneholder en rekke tilbakeblikk sett fra Hannahs perspektiv som gir økende klarhet om traumet hun møtte i løpet av sin tid som student, og hva som til slutt førte til hennes eget dødsfall.
Sodalia
Sodalia er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Leptodini
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sentral-Asia inkludert Nord-India og det vestlige Kina.
Elise Aubert
Liv og virke
Henrik Ibsen kom til Lom prestegård i 1862 på sin lange fottur. Ibsen gikk over Sognefjellet sammen med hennes forlovede Ludvig Aubert, en tur som ga Ibsen mange inntrykk til diktingen.
13 Reasons Why (TV-serie)
Handlingsreferat
Den tredje sesongen introduserer en ny hovedperson, Ani Achola, og finner sted åtte måneder etter hendelsene fra den forrige sesongen. Clay og vennene hans sliter med å hjelpe Tyler etter hans forsøk på skole-massakre, og hjelpe ham med å komme seg videre. I tillegg blir Bryce drept, med Clay som en potensiell mistenkt. I kjølvannet av hans dødsfall undersøkes Bryces tidligere handlinger, og personen han har blitt i kjølvannet av utgivelsen av Hannahs kassettbånd.
I den fjerde, og siste, sesongen begynner Clay å utvikle psykiske problemer, etter dødsfallene til Bryce og Monty. I mellomtiden planlegger alle studentene ved Liberty High School å begynne ved college, og de nærmer seg avsluttende eksamen.
Sodalia
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Nicaragua i nord til det sørlige Brasil i sør, alle tre artene forekommer i Brasil.
Giuseppe Capecelatro
Giuseppe Capecelatro (født 25. september 1744 i Napoli, død 2. november 1836 samme sted) var en italiensk prelat, biskop av Taranto (1778-1817) og statsmann.
Biografi
Capecelatro ble ved 32 års alder biskop av Taranto. Han trådte imidlertid snart i opposisjon mot pavemaktens verldslige politikk og ytret seg i skrift såvel mod denne som imot prestenes sølibatsplikt.
Under Joseph Bonaparte og Joachim Murat var han innenriksminister, men etter den bourbonske restaurasjon trakk han seg tillbake fra offentlige verv for å utelukkende vie seg til studier og forfatterskap.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Erik Gnupsson
Han anses som den amerikanske verdensdels første biskop, utnevnt av pave Paschalis II, 400 år innen Kristoffer Columbus' første reise over Atlanterhavet. Gnupsson var gitt ansvar for provinsen Grønland og Vinland. Den islandske annalen Annalis Regii forteller at i 1121 dro biskop Erik Gnupsson fra Grønland for å lete etter Vinland. Det kan ikke fastslås fra annalene hvorvidt formålet var å finne en eksisterende norsk/norrøn koloni i Vinland.
Agelasa
Utseende
En middelsstor (ca. 7 millimeter), oval bladbiller|bladbille. Antennene er nokså kraftige, litt sagtakkede, vel halvparten s lange som kroppen. Antennene, bortsett fra de to innerste leddene, og hodet, er svarte. Pronotum er avrundet firkantet, gulbrunt. Dekkvingene er jevnbrede, blålig eller grønnlig metallglinsende.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år. De voksne billene flyr godt og kan forflytte seg over betydelige avstander. Den vanlige vertsplanten er Actinidia arguta (familien Actinidiaceae), men den finnes også på Pterostyrax hispidus (familien Styracaceae)
Utbredelse
Arten finnes i Øst-Sibir, Korea og Japan.
Gerda Steinhoff
Gerda Steinhoff, (født 29. januar 1922 i Danzig, (Gdańsk), død 4. juli 1946 i Gdańsk, Polen) var en tysk kvinnelig fangevokter som var ansatt ved konsentrasjonsleiren Stutthofs kvinneavdeling. Hun deltok i selekteringen om hvem som skulle sendes til gasskammeret og behandlet fanger på en sadistisk måte.
Steinhoff ble etter krigen dømt til døden for krigsforbrytelser og forbrytelse mot menneskeheten.
Liv og SS-karriere
I 1939 ble Steinhoff ansatt som kjøkkenhjelp i konsentrasjonsleiren Stutthof. Hun giftet seg og fikk senere et barn. Da nazistene ville rekruttere nytt personale til leiren meldte hun seg frivillig og den 1. oktober 1944 ble hun ansatt som fangevokter i SK-III som var kvinneavdelingen i Stutthofs leir. Der var hun aktiv i å velge ut folk til gasskamrene. Den 31. oktober 1944 avanserte hun til Oberaufseherin og ble forflyttet til satellittleiren Danzig-Holm og en måned senere befant hun seg i kvinneleiren i Bromfjell-Ost ikke langt ifra Danzig. Den 25. januar 1945 fikk hun medalje for sin lojalitet mot det Tredje riket. I leirene øket hun sin brutalitet mot fangene. Ved krigens slutt  flyktet Steinhoff fra Stutthof og reiste hjem.
Rettssaken og dommen
Den 25. mai 1945 ble Steinhoff arrestert av polske myndigheter og fengslet i påvente rettssak. Under saken var flere SS-menn og kvinner som hadde vært fangevoktere i andre konsentrasjonsleire. Under saken viste både Steinhoff og flere av de andre tiltalte kvinnene dårlig oppførsel og lo. På grunn av hennes delaktighet i å velge ut fanger til gasskamrene og sadistisk behandling av fanger i leirene ble hun dømt til døden. Da dommen ble lest opp gråt både Steinhoff, Wanda Klaff, Elisabeth Becker og Ewa Paradies.
Steinhoff ble dømt til døden og henrettet den 4. juli 1946 i Biskupia Górka i Gdansk. Ytterligere ti personer ble henrettet fra samme rettssak for krigsforbrytelse og forbrytelse mot menneskeheten. De ble alle hengt for offentlig beskuelse.
Sigurd Jonsson
Sigurd Jonsson (født ca. 1390, død ca. 1452) var en norsk adelsmann, drottsete/riksforstander, riksråd, lensherre og godseier i seinmiddelalderen. På høyden av sin karriere var han Norges fremste verdslige innenlandske mann. Sigurds far var trolig fra Östergötland, og kom til Norge gjennom kongstjeneste under Håkon VI. Mora var Agnes Sigurdsdatter, datter av riksråden Sigurd Havtoresson. I kildene dukker Sigurd opp som riksråd fra 1430-åra.
Sigurds politiske virke
I 1436 var Sigurd med på forhandlingene med opprørslederen Amund Sigurdsson Bolt. Den ustabile situasjonen vedvarte imidlertid etter oppgjøret, og våren 1439 var situasjonen i treriksunionen mellom Norge, Sverige og Danmark blitt så prekær at det norske riksrådet krevde at kong Erik av Pommern måtte utnevne en norsk drottsete. Drottesete var opprinnelig et embete som hørte til hirden, men i løpet av 1300-tallet hadde det utviklet seg til å bli et embete som innebar full kongelig myndighet. Riksrådet lanserte tre kandidater til drottsete-embetet, hvorav Sigurd Jonsson var den ene. De to andre var Olav Håkonsson og Erlend Eindridsson. 3. september samme år ble Sigurd utnevnt til drottsete med fulle kongelig rettigheter. Dette representerte det nærmeste Norge hadde kommet noen form for innenlandsk sentralforvaltning siden riksseglet hadde blitt ført til Danmark i 1398. Sigurd måtte imidlertid love å holde riket ved kongens hånd.
Som drottsete forsøkte Sigurd å blåse liv i den innenlandske forvaltningen blant annet ved å utnevne flere nye riksrådsmedlemmer av norsk herkomst. Han knyttet dessuten kanslerembetet tilbake til prosten ved Mariakirken i Oslo, i tråd med Håkon Vs gamle forordning. Dennes virksomhet ble imidlertid begrenset til rettsstellet. Dette må ses som en reaksjon på den gradvise tilsidesettingen av riksrådet som hadde skjedd etter 1400. Det norske riksrådets viktigste ambisjoner var derfor å vinne tilbake stillingen det hadde hatt gjennom store deler av 1300-tallet, fra Håkon Vs død i 1319. Revitaliseringen av den innenlandske sentralmyndigheten stoppet imidlertid her. Sigurd Jonsson var bare drottsete, ikke konge. I juni 1442 fulgte nordmennene i danskene og svenskenes spor, og tok Kristoffer av Bayern til norsk konge. Dermed gikk også Sigurd av som drottsete.
Integralregningens middelverdisetning
Definisjon
La være kontinuerlige, og g \geq 0. Da finnes det slik at     Hvis g = 1:
Sigurd Jonsson
Sigurds politiske virke
I februar 1448 døde Kristoffer av Bayern. Sigurd Jonsson trådte da inn igjen i sin gamle stilling, denne gangen under tittelen "riksforstander", og fra 1449 "rikets høvedsmann i kongens fravær". Det verserte også tanker om å ta Sigurd til norsk konge. Han var av velbåren ætt og var dattersønn av Håkon Vs dattersønn gjennom morfaren Sigurd Havtoresson. Dermed kunne han hevde en viss rett til krona i det norske arvekongedømmet, men dette ble likevel aldri lansert som noe realistisk forslag. Kampen om krona kom heller til å stå mellom den svenske Karl Knutsson Bonde og den danske Kristian I av Oldenburg. Karls tap overfor Kristian illustrerte også at Sigurd aldri ville hatt noen reell mulighet til å vinne krona i den nordiske maktkampen. Da det norske riksrådet var splittet i valget mellom Kristian av Oldenburg og Karl Knutsson Bonde i åra 1449-1450, stod Sigurd på Kristians side. En kjenner ikke til at Kristian I opphevde Sigurds embete da førstnevnte ble kront til norsk konge i 1450, og Sigurd forble nok «rikets høvedsmann i kongens fravær» livet ut.
Sigurds Jonssons politiske virke var ikke begrenset til riksrådet. I åra 1440-45 satt han som høvedsmann på Akershus, et ombud han altså måtte kombinere med drottsete-stillingen i to år. Som høvedsmann på Akershus gikk han i bresjen for riksrådets anti-hanseatiske politikk. Representativ er derfor uttalelsen hans om at han ville kjempe for å få hanseatene ut av landet, om han så måtte drikke vann resten av livet. Dette spiller på at det gode tyske ølet Sigurd nøyt i så fall ville forsvinne med tyskerne. I 1445 ble Akershus forlent til Hartvig Krummedike. Sigurd Jonsson dukker igjen opp som slottshøvedsmann i 1450, denne gangen på Tunsberghus. Den forrige høvedsmannen her hadde støttet Karl Knutsson Bondes kandidatur til krona, og ble derfor muligens tatt av dage av den nevnte Hartvig Krummedike. Hartvig og Sigurd var begge lojale til Kristian av Oldenburg. I 1452 dukker Sigurd igjen opp som høvedsmann på Tunsberghus. En må derfor anta at han beholdt denne stillingen til sin død ikke lenge etter. I 1448 er han dessuten belagt med Skienssysla i forlening.