cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vladimir Zjmudskij
Zjmudskij ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1972 i München. Han var med på det sovjetiske laget som vant vannpoloturneringen foran Ungarn og USA. Sjmudski spilte åtte kamper og scoret to mål i OL-turneringen.
Pauline Stafford
Pauline Stafford er en britisk historiker. Hun er professor emerita i tidlig middelalderhistorie ved University of Liverpool i England. Hennes arbeid har konsentrert seg om kvinne- og kjønnshistorie i England fra 700-tallet til tidlig 1100-tall, og om de samme tema i frankisk historie under 700- og 800-tallet. Dr Stafford er tidligere visepresident for Royal Historical Society.
Portugal under Vinter-OL 1994
Portugal under Vinter-OL 1994. Én mannlig sportsutøver fra Portugal deltok i alpint under Vinter-OL 1994 i Lillehammer i Norge. Portugal, som deltok for tredje gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 32.-plass i super-G for menn.
Dean Court
Dean Court er hjemmebanen til AFC Bournemouth og ligger i byen Bournemouth i Sør-England.
Historikk
Stadionet ble bygget i 1910 og fikk en omfattende ombygging i 2001 hvor banen ble snudd 90 grader og den ble gjenåpnet med tre tribuneseksjoner med en kapasitet på 9.600. Den siste seksjonen ble bygget i løpet av sommeren 2013. Den har per 2015 en kapasitet på 11 700. Tilskuerrekorden på 28 799 ble satt i en kamp i FA-cupen mot Manchester United i 1957. Stadionet har hatt flere navn på grunn av sponsorer. 2001 til 2011 het det Fitness First Stadium fra treningskjeden Fitness First. Fra juli 2011 til februar 2012 het det Seward Stadium fra Seward Motor Group. Dette firmaet gikk konkurs i februar 2012 og firmaet Goldands kjøpte rettighetene til stadion-navnet. Før sesongen 2015-16 kjøpte forsikringsselskapet Vitality rettigheten til navnet på stadionet og det ble omdøpt til Vitality Stadium.
FA Community Shield
FA Community Shield er et engelsk fotballtrofé som blir tildelt ved en årlig kamp mellom vinneren av Premier League og vinneren av FA-cupen. Vinner et lag The Double (både Premier League og FA-cupen) spiller de mot det laget som ble nummer to i Premier League. Kampen blir spilt helgen før Premier League starter. I årene 2002 til 2006 ble kampen spilt på Millennium Stadium i Wales, men fra 2007 spilles den på Wembley Stadium i London.
Tidligere het turneringen FA Charity Shield, men skiftet navn til FA Community Shield i 2002.
Historie
Charity Shield ble første gang spilt i 1908, og erstattet Sheriff of London Charity Shield som ble innført i 1898/99. Sheriff of London Charity Shield-kampen ble senere arrangert sju ganger til, i 1931, 1932, 1934, 1964, 1965, 1966 og i 1983 og ble spilt i tillegg til Charity Shield.
På samme måte som Sheriff of London Charity Shield, var dette i starten en turnering mellom et profesjonelt lag og et amatørlag. I den første turneringen som ble spilt var Manchester United profflaget, mens Queens Park Rangers var amatørene. Etter en stund gikk en bort fra konseptet proff mot amatør, og turneringen utviklet seg gradvis til en kamp mellom vinner av The Football League og vinneren av FA-cupen. En del unntak fra denne regelen ble det, blant annet i 1950 og 1961.
Fra 1959 ble kampen flyttet til starten på sesongen, og i 1974 laget sekretæren i FA, Ted Croker, formatet som ennå brukes. Det ble fastslått av kampen skal spilles mellom vinneren av ligaen og vinneren av FA-cupen, kampen skal gå på Wembley Stadium og penger fra billettsalget skal gå til veldedighet.
Going Some
Going Some er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1920, regissert av Harry Beaumont. Filmen er baser på et skuespill fra 1909 av Rex Beach og Paul Armstrong.
Handling
Etter å ha observert tilbedelsen som stjernen Culver Covington mottar, bestemmer kameraten hans, J. Wallingford Speed, seg for å imponere Helen Blake ved også å posere som en løper. I mellomtiden, når Roberta Keap bestemmer seg for å trekke seg tilbake til sin ranch, reiser Speed, Helen og flere andre venner sammen med henne. Men ektemannen Donald flytter inn på en nabo-ranch som kalles Gallagher.
En rivalisering utvikler seg mellom de to ranchene, og Helen overtaler Speed til å utfordre Keap-gården til en konkurranse som løper. Situasjonen blir raskt langt mer alvorlig når både Roberta og fru Gallagher satser hele sine eiendommer på løpet.
Diskonteringsrente
Diskonteringsrenten (r) er et risikojustert avkastningskrav som benyttes for å beregne nåverdi (NV) av fremtidige kontantstrømmer. Dette avkastningskravet gir uttrykk for den avkastning eierne av kapital forventer å oppnå på den kapital de har skutt inn i selskapet. Det er nær sammenheng mellom usikkerhet knyttet til fremtidig kontantstrøm og størrelse på diskonteringsrente. Jo mer usikker en fremtidig kontantstrøm er, jo høyere er diskonteringsrenten. Nåverdien av fremtidig kontantstrøm beregnes som følger:
hvor:
Rune Nordal
Rune Nordal (født 13. april 1952) er en norsk musiker, produsent, tekniker, låtskriver og trommeslager. Han er kjent som trommeslager i dansebandet Bugges Firo fra 1975 til 1977 og igjen fra 1981, han er også kjent som tekniker og produsent på flere norske plateutgivelser de siste 40 årene. Han har i ettertid samarbeidet med artister som Sie Gubba, Knutsen & Ludvigsen, Difference, Four Jets, D.D.E., Naboens Rockeband, Petter Wavold og Åge Aleksandersen. I 1977 startet han Nidaros Studio sammen med Bjørn Nessjø.
Jaguariúna
Jaguariúna er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Olav Selvaag
Jens Olav Walaas Selvaag (født 17. desember 1912 på Lista, død 14. januar 2002 i Oslo) var norsk sivilingeniør og bygningsentreprenør. Han forenklet byggemetodene og bygde et stort antall rasjonelle og rimelige boliger, særlig i Oslo.
Bakgrunn og arbeid
Olav Selvaag var utdannet som sivilingeniør ved Norges tekniske høgskole (NTH) i Trondheim.
Boligentreprenør
I 1936 ble Olav Selvaag ansatt i firmaet Ingeniør Fr. Ringnes Entreprenør som senere skiftet navn til Ringnes & Selvaag. Under krigen nektet Selvaag konsekvent å arbeide for tyskerne.
Ved krigens slutt i 1945 var Ringnes & Selvaag fortsatt et relativ lite entreprenørfirma. Krigen hadde medført en boligmangel på cirka 100 000 boliger. Olav Selvaag hadde lenge stilt spørsmål ved datidens byggemåte og avisen Morgenposten provoserte i 1948 Olav Selvaag til å bevise sine nytenkende påstander. Det resulterte i «Ekeberghuset», prøvehuset på Ekeberg. Etter få år var Ringnes & Selvaag en av landets største boligentreprenører. I 1957 skiftet firmaet navn til A/S Selvaagbygg.
Selvaag bygde rekkehus og blokkbebyggelse spesielt i Oslo (blant annet på Veitvet, hvor han også bygget Veitvet skole og på Vestli), Bærum (blant annet Rykkinn) og Moss. Selvaag bygde også flere skoler og andre institusjoner som seriebygg etter paviljongprinsippet.
Louisa County (Iowa)
Louisa County er et fylke i den amerikanske delstaten Iowa. Fylket hadde 11,387 innbyggere i 2010. Linn County ble opprettet i 1836 i det daværende Wisconsin-territoriet og fylkessetet er Wapello.
Olav Selvaag
Samfunnsengasjert
Selvaag engasjerte seg på en rekke områder i samfunnsdebatten, og kom med forslag til skattesystem, pensjoner og utbygging av telefonnettet.
Askim kirke
Askim kirke er en korskirke i tømmer fra 1878 i Indre Østfold kommune i Viken fylke. Den er sognekirke for Askim, tilhører Den norske kirke og hører til Østre Borgesyssel prosti i Borg bispedømme.
Olav Selvaag
Kulturperson
Selvaag startet i 1959 landets første åpne musikkskole på Veitvet, en skole som la grunnlaget for den kommunale musikkskolen. Den ble etter hvert til Østlandets Musikkonservatorium. Han kjøpte i 1993 en av tretten gjenværende bratsjer laget i Brescia av Gasparo da Salò (1590) for fire millioner kroner, til disposisjon av landets ledende bratsjist Lars Anders Tomter.
Louisa County (Iowa)
Navn
Det er to forklaringer på fylkesnavnet. Den ene oppgir at fylket har navn etter Louisa Massey, som drepte sin brors drapsmann. Den andre forklaringen oppgir at fylket er oppkalt etter fylket Louisa i Virginia.
Askim kirke
Dens forgjenger var en romansk steinkirke fra middelalderen. Kirkestedet ligger på en høyde litt nord for nåværende sentrum i Askim.
Olav Selvaag
Kulturperson
Boligfeltene til Selvaag ble utsmykket med skulpturer, og Selvaagbygg var ved siden av staten den største innkjøper av norsk skulptur. Over 500 skulpturer er plassert i boligmiljøer av Selvaags firmaer.
Selvaag ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 1958 og til kommandør 1983. I 1986 mottok han St. Hallvard-medaljen.
Askim kirke
Middelalderkirken
Askim gamle kirke lå like øst for den nåværende kirken. Den var antakelig oppført rundt 1200 og er første gang nevnt i skriftlige kilder i 1336. Den har hatt rektangulært skip og avlangt, smalt kor, og murt opp med store kvaderstein. På taket var en åttekantet takrytter med høy hjelm. Utseendet er bevart ved samtidige tegninger og ett fotografi. Den ble revet umiddelbart etter at den eksisterende kirken sto ferdig. I dag består store deler av kirkegårdsmuren av kvaderstein fra den gamle kirken.
Olav Selvaag
Arven etter Olav Selvaag
Selvaagprisen (tidl. Olav Selvaags minnepris) er innstiftet til minne om Olav Selvaag. Den ble delt ut første gang i 2003 og deles ut på hans fødselsdag 17. desember.
Askim kirke
Eksisterende kirke
Dagens kirke ble oppført i 1877-78 som korskirke av rundtømmer, etter et noe modifisert forbilde i Båstad kirke, som ble tegnet av Christian H. Grosch. Tegningene for Askim ble utarbeidet av byggmester A.C. Furuholmen og korrigert av Jacob Wilhelm Nordan. Sakristitilbygget i øst ble utvidet i 1962 etter tegninger av arkitektene Hanssen og Baltsersen. Kirken har 395 sitteplasser.
Askim kapell ligger sør for kirken, og ble innviet 1. mars 1957. Det er utsmykket innvendig med en stor mosaikk av Per Vigeland.
Olav Selvaag
Arven etter Olav Selvaag
I 2007 ble Olav Selvaags plass åpnet på Tjuvholmen i Oslo. I 2009 ble Selvaagparken åpnet i sentrum av Vanse.
På hundreårsdagen for Olav Selvaags fødsel, den 17. desember 2012, ble han hedret med en egen skulptur. Denne står plassert på Olav Selvaags plass på Tjuvholmen i Oslo.
Joachim Gauck
Joachim Gauck (født 24. januar 1940 i Rostock) er en tysk protestantisk prest og partiløs politiker. Han var Tysklands forbundspresident fra 2012 til 2017.
Liv
Gauck ble født i 1940 i Rostock. Faren, som også het Joachim Gauck, var sjøkaptein og moren fagutdannet kontormedarbeider. Begge foreldrene var medlem i NSDAP, hans mor fra 1932, hans far fra 1934. Gauck har tre søsken: Marianne (f. 1941), Eckart (f. 1945) og Sabine (f. 1947).
Joachim Gauck den eldre ble etter den andre verdenskrigen satt i britisk krigsfangenskap og kom tilbake fra dette i 1946. Etter krigsfangenskapet arbeidet han som arbeidstilsynsinspektør. Den 27. juni 1951 var han på fødselsdagsbesøk hos sin mor i Wustrow og ble der oppsøkt av to menn som ba ham være med for å hjelpe til etter en stor ulykke. Etter dette var han sporløst forsvunnet. Ingen fikk da høre om prosessen som ble avholdt for det sovjetiske militærtribunalet i Schwerin, hvor Gauck ble dømt til 25 års fengsel for spionasje og «antisovjetisk hets». Beviset for det siste var at Gauck hadde vært i besittelse av nautiske fagtidsskrifter av vestlig opprinnelse. Familien var uten informasjon om hvor Gauck befant seg og brev til statlige myndigheter og Wilhelm Pieck var resultatløse. Først i 1953 fikk familien vite at familiefaren levde og satt i en gulagfangeleir i Sibir. To år senere, i 1955 vendte han tilbake til Tyskland. Sønnen Joachim Gauck oppsummerte senere at han var oppvokst med en godt begrunnet antikommunistisk holdning («mit einem gut begründeten Antikommunismus aufgewachsen» )
Gauck giftet seg i 1959 med Gerhild «Hansi» Radtke i Rostock og ekteparet fikk fire barn: Christian (f. 1960), Martin (f. 1962), Gesine (f. 1966) og Katharina (f. 1979). Ekteparet ble separert i 1991. Fra 2000 er Gauck samboer med den tyske journalisten Daniela Schadt, men uten å være skilt fra Gerhild Radtke.
Politisk og yrkesmessig karriere
Gauck studerte teologi fra 1958 til 1965 og ble ordinert som prest i 1967. Han praktiserte deretter som prest i Lüssow. Fra 1971 var han prest i Evershagen og fra 1982 til 1990 leder av Evangelischer Kirchentag in der DDR.
Han stilte i mars 1990 til valg for Bündnis 90 ved det første og siste frie demokratiske valg til DDRs parlament Volkskammer og ble innvalgt.
Etter Tysklands gjenforening ble han i 1990 sjef for Bundesbeauftragter für die Stasi-Unterlagen, som forvalter Stasis arkiver, en stilling han fratrådte i 2000. Gauck er fra 2003 leder av organisasjonen Gegen Vergessen – Für Demokratie.
Etter Horst Köhlers fratreden som Tysklands president i 2010, var Gauck kandidat for Bündnis 90/Die Grünes og SPDs ved valget av ny president. Han tapte imidlertid for Christian Wulff.
Da Wulff 19. februar 2012 hadde trukket seg som president, ble Gauck av CDU, CSU, FDP, SPD og Bündnis 90/Die Grünen som utgjorde samtlige partier i Forbundsdagen, bortsett fra Die Linke, utpekt som deres felles presidentkandidat. Presidentvalget ble gjennomført av Forbundsforsamlingen og Gauck ble valgt med 991 av 1228 stemmer.
Utmerkelser
Han ble i 2014 tildelt storkors av St. Olavs orden.
Fideisme
Fideisme (av latin fides «tro», altså «tro-isme») er en teologisk doktrine som hevder at tro er en gudegitt gave som eksisterer uavhengig av fornuften, og at bruk av fornuft dermed ikke egner seg til å rettferdiggjøre religiøs tro.
Tankegangen har røtter tilbake til Tertullian. Eksempelvis hevdet Michel de Montaigne beslektede synspunkter, og Blaise Pascal, Søren Kierkegaard, William James og Ludwig Wittgenstein er med eller uten rette knyttet til slike tanker.
Som religions- og trosfilosofisk begrep oppsto fideismen blant konservative katolikker på 1700-tallet: hos Joseph de Maistre (1753–1821) og Louis de Bonald (1754–1840), senere videreutviklet Félicité de Lamennais (1782–1854) ideene i Essai sur l'indifferénce en matière de religion I–IV (1817–1823). Disse teologene var av den oppfatning at den eneste kilden til troen, og derfor også opphavet til religiøs kunnskap, er en overnaturlig åpenbaring. Fideismen var særlig utbredt i Frankrike, men også i Tyskland og Belgia fant tankene gjenklang.
Det finnes flere ulike varianter av fideisme, eksempelvis den såkalte symbolfideismen til Louis Auguste Sabatier og Eugène Ménégoz.
I religionsfilosofien forstås fideisme som den oppfatning at religiøs tro ikke kan gis en rasjonell begrunnelse, siden tro og fornuft utelukker hverandre.
Treyarch
Treyarch er et amerikansk spillutviklingsfirma stiftet i 1996 av Peter Akemann og Doğan Köslü. Firmaet startet samarbeid med Activision i 2001, og har produsert en rekke flere spill i Call of Duty-serien, blant annet Call of Duty 3, Call of Duty 4: Modern Warfare, Call of Duty: World at War, Call of Duty: Black Ops, Call Of Duty: Black Ops 2 og Call of Duty: Black Ops 3. i tillegg til å ha jobbet litt mindre med andre spill i serien.
Firmaet har 250 ansatte, og ble i 2001 et datterselskap av Activision. Eierne av Treyarch er i dag Activision Blizzard.
United We Stand (sang)
«United We Stand» er en britisk populærmusikksang med melodi og tekst av Tony Hiller og Peter Simmons. Den ble først spilt inn i 1970 av Brotherhood of Man (med bandets opprinnelige besetning fra før Eurovision Song Contest 1976-finalen med blant annet Tony Burrows som hovedvokalist) og utgitt på singlen Deram DM 284. Musikalsk leder var Cy Payne. Produsent var Tony Hiller. Den ble gruppas første hit og lå som nummer 13 i USA, som nummer i Canada og som nummer ti i Storbritannia
«United We Stand» har blitt en verdensomspennende standardsang og har blitt spilt inn på plate over 100 forskjellige artister. I 1977 ble den anvendt som avslutningstemasang i den kortlivede komiserien Brady Bunch Hour.
30 år etter at sangen opprnnelig ble en hit i 1970 ble den popularisert igjen som en patriotisk og åndelig hymne for mange i gjenervervelsen etter terrorangrepet 11. september 2001. Den blir også anvendt som fotballsang og av homorettighetsbevegelsen.
Tatt bokstavelig handler sangteksten om to elskere som forteller hverandre at uansett hvor mange store vanskeligheter som krysser deres vei, vil de alltid være sammen. I generelle termer relaterer den til et budskap om styrken i enhet.
Sangen fantes senere på et album med samme navn og ble etterfulgt av en annen hit, «Where Are You Going to My Love» (Nummer 40 i Canada).
En sound-alike coverversjon var med på albumet Top of the Pops, Volume 10.
Den irske Pop Stars-vinneren, bandet Six, har også spilt inn en versjon som finnes på dets album.
Norsk versjon
Terje Mosnes og Arve Sigvaldsen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «En luftseilas».
Erinaceinae
Erinaceinae (egentlige piggsvin) er en delgruppe i piggsvinfamilien (Erinaceidae), som er insektetere (Eulipotyphla). Gruppen består av 16 arter, fordelt i fem slekter. En art finnes i Norge.
Inndeling
Inndelingen av Erinaceinae følger Wilson & Reeder (2005), men den regnes ikke som avklart. Piggsvinfamilien er inndelt i to underfamilier med tilsammen 10 slekter og 24 arter. Norske navn på artene er ikke offisielle, men kun midlertidig beskrivelser i mangel av offisielle navn.
Sanweiyiti
Sanweiyiti (forenklet kinesisk: 三位一體, tradisjonell kinesisk: 三位一體; pinyin: Sānwèiyītǐ ) er språklig det kinesiske ord for den hellige treenighet, men det er også det uttrykk som benyttes om maktkonsentrasjonen på toppen av Folkerepublikken Kinas politiske struktur når de tre sentrale embeder der er samlet hos én person (tre embeder i én person) - som Xi Jinping. Han er Folkerepublikken Kinas øverste leder. Han er Folkerepublikkens president, Kommunistpartiets generalsekretær og leder for den sentrale militærkommisjon. Den formelle anledning til å kombinere disse tre embeder ble vedtatt av den kinesiske nasjonale folkekongressen den 11. mars 2018.
Gaspar de Quiroga y Vela
Gaspar de Quiroga y Vela (født 13. januar 1512 i Madrigal de las Altas Torres ved Avila i Spania, død 12. november 1594 i Madrid) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var i kong Filipp II av Spanias tjeneste før han ble biskop av Cuenca i 1571. I 1577 ble han erkebiskop av Toledo.
Han ble kreert til kardinal den 15. desember 1578 av pave Gregor XIII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
3. etappe av Arctic Race of Norway 2018
3. etappe av Arctic Race of Norway 2018 gikk fra Honningsvåg til Hammerfest den 18. august 2018 og var 194 km lang.
U16-EM i fotball for menn 1995
U16-EM i fotball for menn 1995 ble arrangert i Belgia i 1995.
Alfândega da Fé
Alfândega da Fé er en kommune (conchelo) i det portugisiske distriktet Bragança.
Freguesier
Alfândega da Fé er delt inn i 12 freguesier (sogn):
Regierungsbezirk
Regierungsbezirk er distriktet (Bezirk) for et forvaltningsorgan på nivået under delstaten og over landkretsene i Tyskland. Distriktet styres av en regjering (Bezirksregierung), som ledes av en regjeringspresident (Regierungspräsident). En distriktsregjering instrueres av delstatsregjeringen. Regierungsbezirk kan derfor sammenliknes med et norsk fylke, altså et statlig distrikt, men her i en delstat. Over delstatene kommer i Tyskland det føderale nivå, som ledes av Tysklands regjering.
I dag er fire av Tysklands delstater delt inn i regjeringsdistrikter:
Etymologi
Bezirk (hankjønn) er til norsk oversatt med distrikt. Ordet kommer fra senmiddelhøytysk bezirc, middelhøytysk zirc. Opprinnelig fra latin circus, som kan bety arena for travløp for hest og vogn, gladiatorkamper og liknende.
Bezirk er idag definert som det geografiske myndighetsområde for et offentlig forvaltningsorgan eller en domstol.
Historie
De første regjeringsdistrikter ble opprettet av Preussen i 1808/16, som delte sine provinser inn i 25 distrikter. Distriktene i Nordrhein-Westfalen er identisk med de som ble opprettet i 1815. Andre stater i Det tyske keiserdømmet oppretta lignende enheter, som ble kalt Kreishauptmannschaft (i Sachsen) eller Kreis (i Bayern og Württemberg), som imidlertid ikke tilsvarer dagens Landkreis. Under Det tredje riket gav den nasjonalsosialistiske regjeringen alle disse inndelingene samme navn, og disse har siden blitt kalt Regierungsbezirk.
I perioden 1952–90 var DDR inndelt i 14 Bezirke, men disse ble oppløst ved Tysklands samling og innlemmet i de fem nye delstatene.
1. januar 2000 oppløste Rheinland-Pfalz sine tre regjeringsdistrikter, Koblenz, Rheinhessen-Pfalz og Trier. I 2004 gjorde Sachsen-Anhalt det samme, og oppløste sine tidligere regioner, Dessau, Halle og Magdeburg. I 2005 oppløste Niedersachsen sine fire regjerinsdistrikter Braunschweig, Hannover, Lüneburg og Weser-Ems.
I Nordrhein-Westfalen er det også planer om å oppløse de fem regjerinsdistrikter og danne tre selvstyrende enheter.
Ved Tysklands samling i 1990 valgte Brandenburg, Mecklenburg-Vorpommern og Thüringen å ikke videreføre regionsnivået med Regierungsbezirke, mens Sachsen-Anhalt videreførte nivået uavbrutt i ytterligere 14 år, og Sachsen gjeninnførte Bezirke i 1991. I 2004 ble det innført tre Direktionsbezirke. Disse tre organer ble i 2012 erstattet med Landesdirektion Sachsen som eneste forvaltningsorgan mellom kretser og stat.
Antall Bezirke i Tyskland
Tabellen nedenfor viser antallet regjeringsdistrikter i Tyskland, fordelt på Vest-Tyskland og Øst-Tyskland:
Tabellen nedenfor viser antall tyske delstater som har Bezirke.
Kip Colvey
Kip Warren Colvey II (født 15. mars 1994) er en amerikanskfødt newzealandsk tidligere fotballspiller.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Giovanni Vincenzo Gonzaga
Giovanni Vincenzo Gonzaga (født 8. desember 1540 i Palermo i Italia, død 23. desember 1591 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal den 21. februar 1578 av pave Gregor XIII.
Han var bror til kardinal Francesco Gonzaga (kreert 1561) og nevø til kardinal Ercole Gonzaga (1527). Øvrige kardinaler i slekten var Francesco Gonzaga (1461), Sigismondo Gonzaga (1505), Pirro Gonzaga (1527), Scipione Gonzaga (1587), Ferdinando I Gonzaga (1607) og Vincenzo II Gonzaga (1615).
Lucas County (Iowa)
Lucas County er et fylke i den amerikanske delstaten Iowa.
Navn
Fylket er oppkalt etter Iowa-territoriets første guvernør, Robert Lucas.
Sommer-OL 2008
Sommer-OL 2008, de 29. olympiske sommerleker, ble avholdt i Beijing i Kina fra 8. til 24. august 2008. Totalt 11 029 utøvere fra 204 nasjoner deltok i 302 øvelser i 31 idrettsgrener. Kina ble den 22. nasjonen som arrangerte et OL, og den 18. til å holde et sommer-OL. Det ble det tredje OL som ble holdt i Asia, etter Tokyo i Japan i 1964 og Seoul i Sør-Korea i 1988. Dette OL ble det tredje gjennom tidene der det er blitt konkurrert i to stater, da hestesportkonkurransene ble holdt i Hongkong.
Beijing ble tildelt lekene på IOK-kongressen 13. juli 2001, etter å fått absolutt flertall i andre stemmerunde. Kinas regjering promoterte lekene, og investerte store penger i nye arenaer og transportsystem. Totalt ble 37 arenaer brukt til å arrangere lekene, inkludert tolv helt nye arenaer for bruk kun til OL. Den offisielle logoen ble kalt «Dancing Beijing», den kalligrafiske karakteren jīng (京, som betyr hovedstad), med referanse til vertsbyen. Medier rapporterte om en enestående publikumsinteresse for lekene, og dette OL hadde det største TV-publikum i OL-historien.
Det ble satt tilsammen 43 nye verdensrekorder, og 132 nye olympiske rekorder under lekene, og 86 forskjellige nasjoner vant medaljer. Kina vant flest gullmedaljer med 51 og tilsammen 100 medaljer, mens USA vant flest medaljer med 110. Michael Phelps satte ny rekord for flest gull i ett og samme OL, da han vant åtte gull i svømmeøvelsene. Usain Bolt sikret seg den tradisjonelle tittelen som «verdens raskeste mann», da han satte ny verdensrekord i både 100 meter og 200 meter.
Valget av Kina som vertsnasjon ble sterkt kritisert fra flere politikere og ikke-statlige organisasjoner, da de var bekymret for Kinas brudd på menneskerettighetene. Kina og andre sa på sin side at man ikke skal blande politikk og de olympiske leker. Under avslutningsseremonien uttalte IOK-president Jacques Rogge at det hadde vært «virkelig eksepsjonelle leker», etter tidligere å ha sagt at IOK ikke hadde noen anger på å ha valgt Kina som vertsnasjon.
Norge deltok i et Sommer-OL for 23. gang, med 85 utøvere. De norske utøverne tok tilsammen ni medaljer, tre gull, ett sølv og fem bronsemedaljer. Andreas Thorkildsen utmerket seg da han satte ny olympisk rekord i spydkastkonkurransen med et kast på 90,57 meter, og forsvarte gullet fra OL 2004.
Valg av vertsby
Beijing ble valgt som vertsby ved avstemning under IOKs 112. sesjon i Moskva i Russland 13. juli 2001. Tilsammen ti byer søkte om lekene, men Bangkok i Thailand, Kairo i Egypt, Havanna på Cuba, Kuala Lumpur i Malaysia og Sevilla i Spania møtte ikke IOKs krav. Til slutt stod Beijing, Toronto, Paris, Istanbul og Osaka igjen. Osaka fikk bare seks stemmer i første valgrunde og ble derfor eliminert. Beijing, som vant første valgrunde klart, fikk 56 av 105 stemmer i andre valgrunde og absolutt flertall. Det ble derfor ikke behov for flere stemmerunder.
Selv om medlemmene av IOK ikke kan røpe hva de stemmer, ble det spekulert i at det var den brede internasjonale støtten til Kina som førte til at Beijing vant, spesielt støtten fra utviklingsland som hadde fått hjelp av Kina til å bygge nye stadioner og idrettsplasser. Kinas størrelse, dets økte fokus på doping, og tapet for Sydney i 2000 var også viktige faktorer i beslutningen.
Kostnader
Den 6. mars 2009 uttalte Beijings organisasjonskomité for OL at de totale utgifter til lekene var «generelt like store som i Athen-OL i 2004», som var ca. 15 milliarder US dollar (ca. 86 milliarder norske kroner), og at inntektene fra lekene ville overstige det opprinnelige målet på 16 milliarder dollar. Andre kilder beregnet imidlertid at ca. 40 milliarder dollar hadde blitt brukt på lekene, noe som i så fall gjorde 2008-lekene til de dyreste noensinne med god margin.
Transport
For å forberede byen på den store turiststrømmen under OL, ble Beijings infrastruktur forbedret betydelig. Beijing internasjonale lufthavn gjennomgikk en omfattende oppussing, og en ny terminal, terminal 3, designet av arkitekten Norman Foster, ble åpnet som verdens største flyplassterminal.
Beijings metro doblet sin kapasitet og størrelse, og det ble bygget tre nye linjer med tilsammen 31 nye stasjoner, blant annet en ny linje til lufthavnen. Det ble også anskaffet en flåte på tusenvis av busser, minibusser og biler for å transportere tilskuere, funksjonærer og utøvere mellom arenaene.
For å bedre luftkvaliteten satte byen begrensninger på byggeplasser og bensinstasjoner og på bruk av personbiler. Fra 20. juni til 20. september ble det satt restriksjoner på personbilbruken: Avhengig av sifrene i bilens registreringsskilt ble private personbiler nektet å kjøre bestemte dager. Det var forventet at dette tiltaket ville fjerne 45 % av Beijings 3,3 millioner biler fra trafikkbildet.
Markedsføring
Logoen til Sommer-OL 2008 er kjent som «Dancing Beijing». Logoen kombinerer en tradisjonell kinesisk rød sel og en representasjon av det kinesiske tegnet jing (京, som også er det kinesiske navnet på Beijing). IOK-president Jacques Rogge var veldig fornøyd med logoen da den ble presentert i august 2003, og uttalte: «Den nye logoen formidler en fortreffelig skjønnhet og makt i Kina som er nedfelt i arven og folket.»
Slagordet til lekene var «One World, One Dream» (en verden, en drøm) Slagordet oppfordret hele verden til å delta i den olympiske ånd og bygge en bedre fremtid for menneskeheten. Det ble valgt fra over 210 000 forslag som var innsendt fra hele verden.
I 2006 slapp organisasjonskomiteen piktogrammer av de 35 OL-disiplinene som var med i lekene. Dette settet med piktogrammer ble kalt «skjønnheten av tegn», på grunn av at hvert piktogram er lik et kinesisk tegn.
Maskoter
Maskotene for lekene ble de fem Fuwa, som hver representerte både en farge på de olympiske ringene og et symbol i kinesisk kultur.
Figurene fikk navn som er satt sammen av to like stavelser, en tradisjonell måte å lage kosenavn på i Kina. De er:
Setter man sammen navnene deres får man Bei Jing Huan Ying Ni, som betyr «Velkommen til Beijing».
Arenaer
I løpet av mai 2007 hadde byggingen av alle de 31 OL-baserte arenaene startet. I tillegg til disse arenaene investerte Kina i en totalrenovering av seks arenaer utenfor Beijing, samt 59 treningssentre. De største anleggene som ble bygd for lekene, var Beijings nasjonalstadion, Beijing nasjonale innendørsstadion, Beijing nasjonale vannsportsenter, Olympiaparken konferansesenter og Olympiaparken.
Noen øvelser ble holdt utenfor Beijing, som fotball i Qinhuangdao, Shanghai, Shenyang og Tianjin, seiling i Qingdao, og hestesport i Hongkong, grunnet enklere veterinærkrav. Den største arenaen i Sommer-OL 2008 var Beijings nasjonalstadion, også kalt «Fugleredet» på grunn av sin rede-lignende struktur. Stadionet ble brukt til både åpnings- og avslutningsseremonien i tillegg til friidrettskonkurransen, og byggingen av arenaen startet den 24. desember 2003. Guangdong olympiastadion var opprinnelig planlagt å være hovedstadion, og ble bygget og ferdigstilt i 2001, men det ble deretter bestemt å bygge et nytt og større stadion i Beijing. I 2001 hadde byen en anbudsprosess for å velge det beste designet. Flere kriterier ble stilt, inkludert muligheten for et uttrekkbart tak, lave vedlikeholdskostnader og muligheter for bruk etter OL. Senere er det også blitt klart at Beijing og Beijing nasjonale stadion skal arrangere VM i friidrett 2015.
Fugleredemodellen ble presentert av arkitektene Jacques Herzog og Pierre de Meuron i samarbeid med Li Xinggang fra Kina Architecture Design og Research Group (CADG) og modellen ble valgt som det endelige designet, av både et profesjonelt panel og av et bredere publikum under en offentlig utstilling. Valget av designet ble offisielt i april 2003.
Fakkelstafetten
Stafetten, med temaet «Journey of Harmony», varte i 130 dager og bar fakkelen 137 000 km, noe som var den lengste distansen på noen olympisk fakkelstafett siden tradisjonen startet i sommer-OL 1936 i Berlin. Fakkelstafetten ble kalt en «PR-katastrofe» for Kina av USA Today, på grunn av alle protestene mot Kinas forhold til menneskerettigheter, særlig med fokusering på Tibet. På grunn av disse protestene besluttet IOK at fremtidige fakkelstafetter kun skal gå innenfor arrangørlandet.
Stafetten startet 24. mars 2008, i Olympia, Hellas. Derfra ble den brakt til Panathinaiko stadion i Athen, og deretter til Beijing den 31. mars. Fra Beijing fulgte fakkelen en rute som gikk gjennom alle kontinentene unntatt Antarktis, og fakkelen besøkte blant annet byene på silkeveien som symboliserer de gamle forretningsforbindelsene mellom Kina og resten av verden. I alt 21 880 fakkelbærere ble valgt ut fra hele verden av ulike organisasjoner.
Den internasjonale delen av stafetten var problematisk, og den månedslange verdensruten ble møtt med store protester. Etter problemer i London der demonstranter gjorde flere forsøk på å slukke flammen, ble fakkelen slukket i Paris dagen etter. Den amerikanske delen av stafetten fant sted i San Francisco den 9. april, og ble endret uten forvarsel for å unngå lignende scener, men det var fortsatt store demonstrasjoner langs den opprinnelige ruten. Stafetten ble ytterligere forsinket og forenklet etter at jordskjelvet i Wenchuan rammet det vestlige Kina.
Flammen ble også fraktet til toppen av Mount Everest på en 108 km lang reise på den tibetanske siden av fjellet, en rute som var spesielt bygget for stafetten. I mars 2008 forbød Kina fjellklatrere å klatre på Kinas side av Mount Everest, og senere overtalte Kina også den nepalske regjeringen til å stenge deres side.
Kalender
I kalenderen representerer hver blå boks en dag med kvalifisering eller innledende runder, hver gul boks en dag med finaler.
Åpningsseremoni
Åpningsseremonien startet offisielt den 8. august 2008 klokken 8 på Beijing National Stadium. Tallet 8 er forbundet med velstand og trygghet i kinesisk kultur, og dette tidspunktet inneholdt en trippel åtte i datoen (08:08:08). Seremonien var regissert av den kinesiske filmskaperen Zhang Yimou og koreografen Zhang Jigang, og inneholdt en rolleliste på over 15 000 utøvere. Seremonien varte i over fire timer og ble rapportert å ha kostet over 100 millioner dollar å produsere (ca. 570 millioner norske kroner).
En rik samling av gammel kinesisk kunst og kultur dominerte seremonien som åpnet med tromming med fou-trommer som nedtellingen til starttidspunktet. Deretter ble en gigantisk skriftrull avduket, noe som ble seremoniens midtpunkt. Den offisielle sangen for OL 2008, med tittelen «You and Me», ble fremført av storbritannias Sarah Brightman og kinas Liu Huan. Den siste fakkelbæreren i den olympiske fakkelstafetten var den tidligere turneren Li Ning, som tente den olympiske ild fra luften.
Åpningsseremonien ble hyllet av publikum og ulike internasjonale presser som spektakulær og trollbindende, og Hein Verbruggen, leder av IOK-kommisjonen for lekene, kalte seremonien «en storslått, enestående suksess».
Grener og øvelser
Det ble konkurrert i tilsammen 302 øvelser i 31 forskjellige idrettsgrener, én øvelse mer enn i OL 2004 i Athen. To skyteøvelser, 10 m viltmål for menn og dobbeltrap for kvinner, var fjernet fra programmet. Ni øvelser var nye: 10 kilometer svømming for kvinner og menn, 3000 meter hinder for kvinner, BMX-øvelser for kvinner og menn i sykling erstattet temporitt på bane for kvinner og menn, lagkonkurranse for kvinner og menn i bordtennis erstattet double, og sabel lag og florett lag for kvinner var nye øvelser i fekting som erstatning for kårde lag for kvinner og florett lag for menn. To grener var kun åpen for menn (baseball og boksing), mens to grener var kun åpen for kvinner (softball og synkronsvømming). Hestesport og mixed badminton var de eneste grenene der både kvinner og menn konkurrerte sammen. I alt var det 165 øvelser for menn, 127 for kvinner mens ti var felles.
De idrettsgrenene (antall øvelser i parentes) det ble konkurrert i var: • 20px|Badminton Badminton (5)
• 20px|Baseball Baseball (1)
• 20px|Basketball Basketball (2)
• 20px|Boksing Boksing (11)
• 20px|Bryting Bryting (18)
• 20px|Bueskyting Bueskyting (4)
• 20px|Fekting Fekting (10)
• 20px|Fotball Fotball (2)
• 20px|Friidrett Friidrett (47)
• 20px|Hestesport Hestesport (6)
• 20px|Håndball Håndball (2)
• 20px|Judo Judo (14)
• 20px|Landhockey Landhockey (2)
• 20px|Moderne femkamp Moderne femkamp (2)
• 20px|Padling Padling (17)
• 20px|Roing Roing (14)
• 20px|Seiling Seiling (11)
• 20px|Skyting Skyting (15)
• 20px|Softball Softball (1)
• 20px|Stup Stuping (8)
• 20px|Svømming Svømming (34)
• 20px|Sykling Sykling (18)
• 20px|Synkronsvømming Synkronsvømming (2)
• 20px|Taekwondo Taekwondo (8)
• 20px|Tennis Tennis (4)
• 20px|Triathlon Triatlon (2)
• 20px|Turn Turn (18)
• 20px|Vannpolo Vannpolo (2)
• 20px|Vektløfting Vektløfting (14)
• 20px|Volleyball Volleyball (4) Det ble også holdt en internasjonal wushu-konkurranse samtidig som lekene pågikk, men denne var ikke en del av den offisielle delen av programmet.
Avslutningsseremoni
Avslutningsseremonien begynte klokken 8 kinesisk standardtid (UTC+8) 24. august 2008 og fant sted på Beijing National Stadium.
Seremonien inneholdt den tradisjonelle overleveringen av lekene fra Beijing til London. Guo Jinlong, ordfører i Beijing, overleverte OL-flagget til borgermesteren i London, Boris Johnson, etterfulgt av en seremoni arrangert av Londons organisasjonskomité for OL (LOCOG). Denne presentasjonen inkluderte opptredener av gitaristen Jimmy Page og plateartisten Leona Lewis. Fotballspilleren David Beckham var også en del av Londons presentasjon.
Deltakelse
Samtlige av IOKs 205 medlemsland, med unntak av Brunei, deltok i lekene 2008. Tre nasjoner deltok i OL for første gang, Marshalløyene, Montenegro og Tuvalu. Marshalløyene og Tuvalu fikk olympisk status i 2006 og 2007, og sommer-OL 2008 var derfor de første lekene de kunne delta i. Statene Serbia og Montenegro deltok sammen i sommer-OL 2004, og OL 2008 var første OL disse statene deltok i som egne land.
Vertsnasjonen Kina og USA hadde de største OL-troppene, med 639 fra Kina og 596 fra USA.
Deltakerland
Som i alle OL siden 1984, deltok utøvere fra Republikken Kina (Taiwan) som Kinesisk Taipei (TPE), og under det olympiske flagget til landet. Taiwans deltakelse var en stund usikker på grunn av de politiske spenningene mellom landet og vertsnasjonen Kina. En av grunnene var også at innmarsjen til åpningsseremonien opprinnelig skulle gå alfabetisk, og da ville Taiwan gå rett etter Hongkong. Etter et kompromiss ble Den sentralafrikanske republikk plassert imellom de to landene, og Taiwan deltok dermed i lekene.
I 2005 startet diskusjonene mellom Nord-Korea og Sør-Korea om å sende et samlet lag i til OL. Diskusjonene førte derimot ikke frem, da det ikke ble enighet om hvordan utøverne skulle velges, og heller ikke diskusjonen om å gå inn sammen på åpningsseremonien førte frem, selv om dette ble gjort både i 2000 og 2004.
Brunei skulle egentlig delta i OL, men ble diskvalifisert den 8. august fordi de ikke klarte å registrere seg i tide. IOKs talskvinne Emmanuelle Moreau sa følgende om dette:
Georgia annonserte den 9. august at de vurderte å trekke seg på grunn av den militære konflikten i Sør-Ossetia, men bestemte seg likevel for å delta.
Den sørafrikanske svømmeren Natalie du Toit, som måtte amputere venstre legg etter en scooter-ulykke, kvalifiserte seg til OL. Den femdoble gullmedaljevinneren fra de paralympiske sommerlekene 2004 i Athen ble historisk da hun ble første amputerte utøver som kvalifiserte seg til et OL siden Olivér Halassy i 1936. Den polske utøveren Natalia Partyka, som ble født uten høyrearm, deltok i bordtennis både i sommer-OL og i de paralympiske leker
Medaljetabell
Utøvere fra tilsammen 86 nasjoner vant medaljer, 54 av de gull, noe som var ny rekord for et OL. Utøvere fra Kina med 51 gullmedaljer vant flest gull av alle nasjoner. For første gang siden sommer-OL 1936 vant utøvere fra et annet land enn USA og Russland flest gull. Utøvere fra USA vant flest medaljer med 110. Afghanistan, Mauritius, Sudan, Tadsjikistan og Togo vant sin nasjons første olympiske medalje, mens utøvere fra Mongolia og Panama vant sin nasjons første olympiske gull. Serbia vant sin første medalje under navnet, da de før var en del av Jugoslavia og Serbia og Montenegro.
De ti beste nasjonene, samt Norge under Sommer-OL 2008 var:
Norske medaljer
Norge tok tilsammen ni medaljer under lekene, tre gull, fem sølv og en bronsemedalje. Det norske laget i sprangridning tok også en bronse, men ble diskvalifisert etter at Tony André Hansens hest ble tatt for doping.
Media
OL 2008 var de første lekene som i sin helhet ble produsert og kringkastet i high definition (HD). Til sammenligning sendte den amerikanske kringkasteren NBC bare halvparten av vinter-OL 2006 i Torino i HD. I sitt bud på OL i 2001, uttalte BOCOG til evalueringskommisjonen «at det ikke ville være noen restriksjoner på medias rapportering og flytting av journalister til og fra de olympiske leker», selv om noen medier skrev at arrangørene til slutt ikke klarte å leve opp til denne forpliktelsen.
Ifølge Nielsen Media Research, ville 4,7 milliarder TV-seere verden over få med seg hele eller deler av OL, en femtedel flere enn de 3.9 milliarder som så OL i 2004 i Athen. Den amerikanske TV-stasjonen NBC produserte bare to timer med streaming for vinter-OL 2006, men produserte ca. 2200 timer dekning for dette OL. For første gang var online-streamingen forhandlet separat, og ikke en del av de ordinære kringkastingsrettighetene.
Den olympiske komiteen satt også opp en separat YouTube-kanal på Beijing 2008.
Bekymringer
Det var en rekke av bekymringer knyttet til valget av Kina som vertsnasjon, deriblant påstander om at Kina skulle bryte sitt løfte om fri tilgang for medienes rapportering, ulike påståtte menneskerettighetsbrudd, dens løpende støtte til undertrykkende regimer (som Zimbabwe, Myanmar, Sudan og Nord-Korea), luftforurensning både i Beijing og dens nærområder, foreslått boikott av lekene,  advarsler om mesterskapet kunne bli mål for terrorgrupper, potensielt voldelige demonstrasjoner fra pro-tibetanske demonstranter, og religiøse forfølgelser.
Turn
I løpet av lekene, ble det påstått at enkelte kvinnelige turnere på Kinas lag var for unge til å konkurrere under det internasjonale turnforbundets (FIDE) aldersregler. Den 21. august krevde IOK bekreftelse på alderen for den doble gullvinneren He Kexin og hennes lagvenninner. Etter en fem ukers lang etterforskning, ble de kinesiske turnerne ansett til å være kvalifisert til å konkurrere, og de opprinnelige resultatene bestod.
Demonstrasjoner
I innledningen til OL, hadde den kinesiske regjeringen angivelig gitt veiledning til lokale medier for sin rapportering under lekene. De fleste politiske problemer som ikke var direkte relatert til OL skulle bli tonet ned, blant annet temaer som tibetansk uavhengighet og bevegelsene til Øst-Turkestanske demonstranter. Da den kinesiske melkeskandalen brøt ut i september 2008, var det omfattende spekulasjoner om at Kinas ønske om et perfekt OL var en grunn til at tilbakekallingene av de forurensete morsmelkerstatningene ble forsinket.
Doping
Det norske laget tok bronsemedalje i sprangridning for lag i Hongkong den 18. august. Noen dager senere, rett før finalen i individuell sprangridning, ble Tony André Hansen og hesten hans Camiro utestengt på grunn av en positiv dopingprøve avlagt etter lagkonkurransen.
A-prøven viste spor av stoffet capsaicin, et stoff som finnes naturlig i chilipepper. Stoffet var trolig smurt på hestens ben for både å stille smerte og å gjøre dem mer sensitive.
Det var lenge usikkert om det norske laget ville miste medaljen i lagkonkurransen på grunn av dette. Men 22. desember ble det klart at laget var fradømt bronsemedaljen, og at Tony André Hansen var utestengt fra konkurranser i fire og en halv måned, og at han måtte betale en bot på kr. 19 500 og saksomkostninger på kr. 50 000.
Tilsammen fem medaljevinnerne ble tatt for doping under lekene. I tillegg til nevnte Hansen ble Kim Jong-su i skyting, Ljudmila Blonska i sjukamp, Rashid Ramzi på 1500 meter, Davide Rebellin i sykling tatt for doping og fratatt medaljene. I tillegg ble bryteren Ara Abrahamian fratatt sin bronsemedalje etter å ha protestert mot dommerne ved medaljeseremonien.
Etterspill
Sommer-OL 2008 har blitt allment akseptert av verdens medier som en logistisk suksess, til tross for den tunge politiseringen av lekene på forhånd. I motsetning til frykten for terror før mesterskapet, var det ingen terrorangrep eller forsøk på terror under OL. Heller ingen utøvere protesterte på medaljepodiet. Selv om luftkvaliteten var den dårligste i noe OL, var den på grunn av gunstige værforhold ikke så dårlig som ventet før lekene.
For den kinesiske regjeringen ble både selve OL og alle medaljene tatt av kinesiske utøvere en stor kilde til nasjonal stolthet og et symbol på Kinas plass i verden, mens protester mot fakkelstafetten i utlandet ble presentert i kinesiske medier som et forsøk fra utlendinger å nekte det kinesiske folket denne plass. Lekene så også ut til å ha styrket den hjemlige støtten til den kinesiske regjeringen, og støtten til politikken til kommunistpartiet i Kina, som ga opphav til bekymring for at Kina muligens ville få mer innflytelse til å spre dissens, i det minste midlertidig. Det er også antatt at antall gullmedaljer vunnet i mesterskapet hjalp partiet DAB med seier i parlamentsvalget i Hongkong i 2008, der DAB forble det største partiet.
De langsiktige økonomiske konsekvensene av OL for Kina og Beijing er ennå ikke klare. Noen sektorer av økonomien kan ha hatt godt av tilstrømningen av turister, og andre sektorer som industrien tapte inntekter fordi fabrikker måtte stenge for å bedre luftkvaliteten. Økonomer forventer ingen varige effekter på byens økonomi fra OL.
Aleksandr Kabanov
Aleksandr Sergejevitsj Kabanov (russisk: Александр Сергеевич Кабанов; født 11. juni 1948 i Moskva, død 30. juni 2020) var en sovjetisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker i 1972 i München, 1976 i Montréal og 1980 i Moskva.
Strandeelva kraftverk
Strandeelva kraftverk er et vannkraftverk ved Soneren i Sigdal kommune i Viken.
Aleksandr Kabanov
Kabanov ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1972 i München. Han var med på det sovjetiske laget som vant vannpoloturneringen foran Ungarn og USA. Kabanov spilte åtte kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.
Strandeelva kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 197 meter i Strandeelva.
Asjer
Asjer (hebraisk: ) var i henhold til den hebraiske Bibelen (det gamle testamente) den andre sønnen til patriarken Jakob med Silpa, den yngre broren av Gad, og den åttende av Jakobs tolv sønner. Asjer ble grunnlegger av den israelittiske stammen Asjers stamme. En del bibelforskere mener at det er en opphavsmyte hvor Asjer er en eponymisk metafor som ga en etiologi for denne stammen i henhold til de andre i det israelittiske forbundet.
Etymologi og opprinnelse
Teksten i Tora argumenterer for at navnet Asjer betyr «lykking/velsignelse», noe som antyder en avledning fra det hebraiske begrepet osher (med samme mening). Tora presenterer dette i faktisk to varianter — beoshri (i meningen «min gode lykke/skjebne») og ishsheruni. At det er to varianter tilskriver bibelforskerne til to ulike kilder — den ene til Jahveisten og den andre til Elohisten.