Maritim_kunst
Maritime malerier i den nederlandske gullalderen
Ofte flagger til og med små skip med det nederlandske flagget, og mange fartøyer kan identifiseres som marinefartøyer eller et av de mange andre skipa til styresmaktene. Mange bilder inkluderte noe land, med et strand eller havn. Andre kunstnere spesialiserte seg på elvesener, fra de små bildene av Salomon van Ruysdael (ca.1602–1670) med små båter og sivbredder til det store italienske landskapet av Aelbert Cuyp (1620–1691), hvor solen vanligvis går ned over en elvebredd. Sjangeren deler naturlig mye med sjangeren landskapsmaleri, og i utviklingen av skildringen av himmelen var de sammen om. Kunstnerar innen denne tradisjonen inkluderte Jan Porcellis (ca.1580–1632), Simon de Vlieger (ca.1601– 1653), Jan van de Cappelle (1626–1679) og Hendrick Dubbels (1621–1707). Det produktive verkstedet til Willem van de Velde den eldre (ca.1616-1683) og hans sønn hadde en tendens til å gjøre skipet til hovedmotivet, men hadde også vekt på havet og været, som hadde vært hovedmotivet i tidligere tiår. Den yngre van de Velde (1633 –1707) var veldig sterkt påvirket av Simon de Vlieger, hvor han var elev. Den eldre van de Velde hadde først besøkt England på 1660-tallet, men både far og sønn forlot Holland og flyttet permanent til London i 1672. I Nederland var det flere kunstnere på denne tiden som den tyskfødte Ludolf Bakhuizen (1630– 1708), mesetren av hard sjø, og Reinier Nooms (ca.1623–1664), som hadde vært sjømann og signert verkene sine med Zeeman ("sjømann"), og som spesialiserte seg på svært nøyaktige kampscener. Abraham Storck (1644–1708) og Jan Abrahamsz Beerstraaten (1622–1666) var andre kamp spesialister. Nooms malte også flere sener med vedlikehold på verft, noe som var uvanlige og er av historisk interesse. Tradisjonen med marin maleri fortsatte i den flamske delen av Nederland, men var mye mindre fremtredende, og det tok lengre tid å riste av seg den maneristiske stilen med skipsvrak blant fantastiske bølger. De fleste maleriene var små zeekens, mens nederlenderne malte både store og små verk. Den ledende kunstneren var Bonaventura Peeters den eldre (1614–1652). Den nederlandske stilen ble eksportert til andre nasjoner av ulike kunstnere som emigrerte, så vel som etterligning utført av utenlandske kunstnere. I stor grad var maritim kunst overlatt til spesialister, med sjeldne unntak som Rembrandts (1606-1669) mektige The Storm on the Sea of ​​Galilee fra 1633, hans eneste virkelige sjømotiv. Van Dyck (1599-1641) laget noen fine tegninger av den engelske kysten fra båter utenfor Rye, visstnok mens han ventet på skipet hans til kontinentet, men han lagde aldri noen malerier. Noen av Rubens (1577-1640) sine malerier involverer hav og skip, men er så ekstravagante og stiliserte at de knapt kan kalles marin kunst. Claude Lorrain (ca.1600-1682) utviklet derimot en innflytelsesrik type havnesener, vanligvis med utsikt mot havet med en stigende eller nedgående sol, og ekstravagante klassiske bygninger som reiser seg på begge sider av kanalen. Dette videreutviklet en tradisjon med italienske havnescener av nordlige kunstnere (italienske kunstnere interesserte seg lite for slike scener) som går tilbake minst så langt tilbake som Paul Bril (1554-1626) og var spesielt populær i Flandern, med Bonaventura Peeters den eldre og Hendrik van Minderhout (1632–1696), en utvandrer fra Rotterdam og også Jan Baptist Weenix (1621–ca.1659).