cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Datatilsynet (Norge)
Holde seg orientert
Datatilsynet skal holde seg orientert og informere om den nasjonale og internasjonale utviklingen i behandlingen av personopplysninger, og om de problemene som knytter seg til slik behandling. Datatilsynet skal identifisere farer for personvernet og gi råd om hvordan de kan unngås eller begrenses. Deltakelse i råd og utvalg er derfor en viktig del av Datatilsynets arbeid. Også som høringsinstans i saker som kan ha en personvernmessig konsekvens har Datatilsynet innflytelse på samfunnsutviklingen.
Fortegnelse
Datatilsynet fører en offentlig fortegnelse over alle behandlinger av personopplysninger som er meldt inn. Videre behandler Datatilsynet søknader om konsesjon der dette kreves etter loven.
Bistand
Gjennom tilsyn og saksbehandling kontrollerer Datatilsynet at lover og forskrifter for behandling av personopplysninger blir fulgt, og at feil og mangler blir rettet. Datatilsynet bistår bransjeorganisasjoner med å utarbeide bransjevise adferdsnormer, og gir bransjer og enkeltvirksomheter råd om sikring av personopplysninger. Datatilsynet motiverer også til, og støtter virksomheter som på frivillig basis har oppnevnt, et eget personvernombud.
Personvernnemnda
Personvernnemnda er en norsk, statlig nemnd som avgjør klager over Datatilsynets vedtak. Nemnda er et uavhengig forvaltningsorgan administrativt underordnet Kongen og departementet. Personvernnemnda ble etablert med hjemmel i lov om behandling av personopplysninger (2000:31) og har vært i virksomhet siden 1. januar 2001.
As It Is In Life
As It Is In Life er en amerikansk stumfilm fra 1910, regissert av D. W. Griffith.
Handling
En sorgrammet enkemann vier livet sitt til å ta vare på, og forsørge, sin svært unge datter. Han sikrer seg raskt jobb ved en gård i nærheten. En dag støter han på en tidligere kjæreste, men han innser snart at han ikke kan forsørge både henne og barnet sitt, så han ofrer sin egen lykke for datteren sin. Mange år senere kommer datteren hans tilbake som en ung kvinne, etter at utdannelsen hennes er ferdig. Hun lover faren sin at hun aldri skal forlate ham. Men det tar ikke lang tid før hun møter en ung mann, og de forelsker seg raskt i hverandre.
De møtes i all hemmelighet, frem til faren hennes oppdager forholdet deres - og i sinne konfronterer han den unge mannen. Datteren hans forklarer at hun er forelsket, og at de planlegger å gifte seg. Ett år senere har datteren fått sin egen baby. Men ettersom ektemannen hennes alltid opptatt, føler hun seg veldig ensom. Hun savner fremdeles faren sin, og en dag bestemmer hun seg for å besøke ham for å vise ham babyen sin.
Argopistes
Argopistes er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små, bredt ovale, røde og svarte jordlopper.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, som vanligvis er fra oljetrefamilien.
Lee Dong-soo
Lee Dong-soo (født 7. juni 1974) er en sørkoreansk badmintonspiller.
Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2004 i Athen, der han tok sølv i dobbelturneringen. , noe han også gjorde i 2000.
Orphilus
Orphilus er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden.
Utseende
Små, brunlige til svarte biller, gjerne ganske blanke og glatte. Kroppsformen er mer eller mindre bredt oval. Antennene er klubbeformede. Hodet er forholdsvis lite og ofte skjult under brystskjoldet. Mange arter har to punktøyne i pannen. Antennene består av 5-11 ledd og er vanligvis nokså korte, med en tydelig, 1-3 leddet kølle. Hos hannene til noen arter er det ytterste leddet sterkt forstørret, like langt som resten av antennen. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra firkantet eller halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. Dekkvingene er oftest noe flate. Hos noen arter dekker de ikke hele bakkroppen. Beina er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. Larvene er mer eller mindre kjegleformede og gjerne kledt med lange hår.
Levevis
Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger. De voksne hos noen arter (særlig i slekten Anthrenus) finnes ofte på blomster av skjermplanter. Andre, særlig i slekten Dermestes, tiltrekkes til åtsler.
Halden Ishall
Halden Ishall er en ishall i Halden som ble åpnet 17. desember 1987, som den 15. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebanen til ishockeylaget Comet Halden. Hallen hadde en publikumskapasitet på 1,200, før den ble utbygd i 2009. Hallen har nå en publikumskapasitet på 2,200. Publikumsrekorden ble satt under en kvalifiseringskamp mot Stjernen. Da møtte i overkant 1900 mennesker opp.
Brukere
Hallen er nå i bruk av ishockeylaget Comet Halden som spiller i Fjordkraft-ligaen siden 2023/24 sesongen.
Frank Mauer
Han representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok sølv.
Islamabad
Byen har fått oppmerksomhet for å ha en høy levestandard, høyt fokus på sikkerhet , og mange grøntområder.
Tidligere hovedstad i Pakistan var Karachi, som ligger helt sør i landet. I 1958 ble det bestemt av daværende president, Ayub Khan, at Islamabad skulle bygges og bli den nye hovedstaden. Byggingen startet i 1961 og de første innbyggerne flyttet hit to år senere. Byen er velorganisert, med inndeling i sektorer med egne moskéer og markedsplasser. Byen har en egen enklave hvor fremmede lands ambassader er plassert. Her finnes den enorme Faisalmoskéen, og universitetet Quaid-i-Azam.
Francis Hagerup
George Francis Hagerup (født 22. januar 1853 i Horten, død 8. februar 1921 i Kristiania) var en norsk professor i rettsvitenskap, diplomat, politiker (H) og kvinnesaksforkjemper. Han var leder for Høyre fra 1899 til 1902 og Norges statsminister i to omganger mellom 1895 og 1905, og var også justisminister og finansminister. Som akademiker bidro han til utviklingen av folkeretten og samarbeidet innen nordisk rettsvitenskap. Hagerup var den viktigste forkjemperen for kvinners stemmerett innen partiet Høyre, og ble av samtidens kvinnebevegelse oppfattet som en viktig støttespiller. Han var både medstifter, medlem av det første styret og æresmedlem i Norsk Kvinnesaksforening.
Biografi
Francis Hagerup vokste opp i Horten og Kristiania, som sønn av admiral og statsråd Henrik Steffens Hagerup og hustru Nicoline Christine Jenssen. Han ble foreldreløs før han var 10 år gammel, og søsknene flyttet så til slektninger i Trondheim. Pleieforeldre var Gabriel Kirsebom Kielland, kasserer ved Norges Banks daværende hovedkontor, og hustru Mathea Christine Semb.
Han tok artium ved Trondheim katedralskole i 1870. Han begynte først å studere medisin, men byttet til jus. Han ble cand.jur. i 1876, fikk stipend for utenlandsstudier, og ble universitetsstipendiat i 1879. Han ble dr.juris. i 1885 på avhandlingen «Om Tradition som betingelse for Overdragelse af Løsøre». Han ble utnevnt til professor i rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1887 og ble sittende i stillingen til 1906.
Han var justisminister i Emil Stangs andre regjering fra 2. mai 1893 til juli 1894. Deretter var han et drøyt år ved statsrådsavdelingen i Stockholm, før han 9. august 1895 tiltrådte som sjef for Finansdepartementet. Denne posisjonen hadde han fram til 14. oktober samme år, da han overtok som regjeringssjef. Hagerup var statsminister i to perioder, fra 1895 til 1898, og fra 1903 til 1905. Fra august 1897 og ut den første regjeringsperioden ledet han også Revisjonsdepartementet. Han var stortingsmann fra 1901 til 1906 og Høyres parlamentariske leder fra 1901 til 1903.
Etter sine to perioder som statsminister, gikk han i 1906 inn i det norske diplomati, som minister i København, Haag og Brussel. Fra 1916 var han minister i Stockholm.
Hagerup var sterkt engasjert i utviklingen av folkeretten. Fra 1897 var han medlem av l'Institut de Droit International, som han ble formann for i 1912. I 1907 ledet han den norske delegasjon ved den annen fredskonferanse i Haag. Han var også delegat ved internasjonale konferanser om havets rett.
I 1920 var Hagerup leder for Norges delegasjon da Folkeforbundet trådte sammen for første gang i Genève. Samme år ble han valgt til en juridisk komité under Folkeforbundets Råd. Han grunnla Tidsskrift for Retsvidenskab i 1888 og var hovedredaktør til sin død i 1921, og bidrog i denne egenskapen til å fremme samarbeidet innen rettsvitenskap i de nordiske landene.
Han var medlem av Nobelkomiteen fra 1. januar 1907 og frem til sin død.
Kvinnesak
Blant sentrale høyrefolk var Hagerup den tidligste og sterkeste forkjemperen for kvinners stemmerett, og hans syn på dette spørsmålet var lenge langt mer progressivt enn partiets ståsted. Han var i 1884 medstifter av Norsk Kvinnesaksforening (NKF), der han var medlem av det første hovedstyret ​og var aktivt engasjert i foreningen de første årene av dens eksistens. Han ble utnevnt til æresmedlem i NKF i 1914.
Utmerkelser
Hagerup ble tildelt 7. juni-medaljen.
Ingrid Jangaard Ousland
Ingrid Jangaard Ousland (født 1. september 1932 i Ålesund) er en norsk billedkunstner og tegner.
Hun har utdannelse fra Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo, fra Philadelphia og Paris. Hun arbeider i kull, pastell, akryl, akvarell og med grafikk. Mange års arbeid med bøker har resultert i et utall bokomslag og illustrasjoner til en rekke barnebøker og bildebøker. Ousland har hatt et stort antall separatutstillinger og er innkjøpt av bl.a. Nasjonalgalleriet. Hun har også arbeidet aktivt i flere kunstnerorganisasjoner, bl.a. som formann i Tegnerforbundet. Hun har mottatt flere priser, deriblant Kulturdepartementets illustrasjonspris for barne- og ungdomsbøker i 1993.
Ingrid Jangaard Ousland var gift med designeren og tegneren Odd Ousland (1931–2015). Hun er mor til formgiveren Ingeborg Jangaard Ousland, billedkunstner Turid Jangaard Ousland, illustratøren Bjørn Ousland og polfareren Børge Ousland. Hun bor på Nesodden.
Verdens overdosedag
Den internasjonale overdosedagen, kjent som verdens overdosedag, markeres den 31. august hvert år. Formålet er øke oppmerksomheten rundt overdoseutfordringer og vise medfølelse til dem som har dødd av overdoser. Markeringen ønsker i tillegg å formidle kunnskap relatert til overdoseforebygging, og redusere stigmatiseringen av rusmiddelrelaterte dødsfall.
Norge
Det er omtrent 260 overdosedødsfall i Norge hvert år. Det var 324 overdosedødsfall i 2020, hvorav 31 prosent var kvinner.
Unge Venstre markerte verdens overdosedag i 2021 med å sette ut 260 kors foran Stortinget. Daværende leder Sondre Hansmark forklarte at de 260 korsene skulle representere de 260 personene som hvert år mister livet sitt av en overdose i Norge.
Tomanivi
Tomanivi (tidligere kalt Mount Victoria) er en utslokt vulkan i den nordre delen av øya Viti Levus høylandsområde. Med sine 1 324 moh. er det Fijis høyeste fjell. En sti leder opp til toppen fra landsbyen Navai. Fijis største elv, Rewa har sitt utspring ved fjellet.
Pasquale M. D’Elia
Pasquale M. D'Elia (født 2. april 1890 i Pietracatella i Campobasso i Italia, død 1963) var en katolsk prest, sinolog og medlem i jesuittordenen.
Han trådte inn i jesuittordenen i 1904 og avla sine første ordensløfter i 1907. Han studerte ved Saint Mary's College i Canterbury (1909) og i Saint-Denis på Jersey (1910–1913).
I en alder av 22 år ble han bestemt for de katolske misjoner i Kina. Han studerte i årene 1913–1917 kinesisk i Zikawei (Xujiahui) i Shanghai og beskjeftiget seg intensivt med kinesisk kultur og historie. I 1917 publiserte han sin første vitenskapelige sinologiske artikkel i tidsskriftet T'oung Pao, om Liang Qichao (1873–1923). Han skrev også mer populært anlagte artikler på kinesisk og italiensk. D'Elia avsluttet sine teologiske studier ved Woodstock College i Maryland (1918–1919) og i Hastings (1920–1921).
Etter prestevielsen var han først stasjonert i Paray-le-Monial i Frankrike, og deretter, i 1922, ble han sendt til Kina igjen. Han arbeidet som misjonær i Bengbu i provinsen Anhui fra 1923 til 1925. I 1924 avla han de evige ordensløfter, og ble etterpå assignert til Aurorauniversitetet i Shanghai, og virket ved dette jesuittuniversitetet til 1926.
Han ble da gitt i oppdrag av sin orden å virke ved dens nylig grunnlagte sinologiske sentrum i Zikawei. Her fortsatte han sitt vitenskapelige arbeide. Blant annet oversatte og kommenterte han Sun Yat-sens Sanmin zhuyi – et verk som ble oversatt til mange språk og fremdeles gjelder som et standard kommentarverk.
I 1934, etter 22 år i Kina, ble han assignert til Det pavelige universitet Gregoriana i Roma, og de neste 29 årene av sitt liv organiserte, og ledet, han det misjonsteologiske fakultet der. Her ble han professor i misjonsvitenskap og sinologi. Fra 1941 virket han samtidig ved Universitetet i Roma som professor for kinesisk språk og litteratur.
Som dekanus for det missiologiske fakultet ved Gregoriana ble han «pavelig missiolog» og arbeidet ved en rekke av Den hellige Stols kommisjoner (blant annet vedrørende ritestriden i Kina og i forberedelseskommisjonen for Det annet Vatikankonsil).
Diolkos
Diolkos, fra det greske dia (over) og olkos (transportabel), var et kunstig spor som minnet om en moderne, transportabel jernbane, over landbroen ved Korint. Landbroen er 6,4 km på det smaleste og separerte Korintbukta fra Saroniabukta.
Diolkos gjorde det mulig for skip underveis fra Jonerhavet til Egeerhavet å slippe å seile rundet halvøya Peloponnes hvis skjær og utsatte kystlinje var ekstremt farlig. Mange handelsskip forliste på de tre utstikkerne fra halvøya i sør, særlig Kapp Matapan og Kapp Malea. I kontrast til dette var både Korintbukta og Saroniabukta relativt skjermet farvann. I tillegg tilbød passasjen over land en mye kortere rute til Athen for skip som seilte til og fra den joniske kysten til Hellas.
Bygging
Det er sannsynlig at Diolkos ble bygget av den andre tyrannen (hersker) av Korint, Periander (628-588 f.Kr.)
Periander så opprinnelig for seg en kanal gjennom landbroen, og Diolkos var dermed antagelig Perianders andrevalg. Han ble frarådet, antagelig av noen egyptiske matematikere, fra å forbinde de to sjøene siden en risikerte at hele Peloponnes da ville synke.
Yoo Yong-sung
Yoo Yong-sung (født 25. oktober 1974) er en sørkoreansk badmintonspiller.
Diolkos
Bygging
Periander erstattet den tidligere metoden med å transportere båter rullende på store trestokker, med en 6,4 km lang sporvei fra Skinous ved Saroniabukta til Poseidonia ved Korintbukta.
Sporveien varierte i bredde mellom 3 og 6 meter og var dekket av blokker med sandstein. Disse ble plassert i et dypt lag med sand og grus. To parallelle spor ble skåret inn i veien med 1,5 meters mellomrom. Langs disse gikk hjulene til olkos, et kjøretøy som tilsvarerer en flat jernbanevogn som båtene ble plassert på og trukket av slaver eller dyr. Båtenes last ble losset for å redusere vekten og båret separat over landbroen og lastet på nytt på den andre siden.
Antikke kraners begrensede løftekapasitet og kapasiteten til olkos må ha medført at diolkos bare kunne brukes av mindre båter, noe som antagelig holdt diskusjonen om å skjære ut en kanal i live.
Deler av sporveien er fremdeles synlig, og rundt 500 meter av traséen ble utgravd i perioden 1956-62.
Romersk tid
Men Perianders idé om en kanal fortsatte å fascinere romerske herskere. Historikeren Suetonius forteller at Julius Cæsar planla en kanal gjennom landbroen, blant andre store ingeniørverk. Men han ble myrdet før han kunne sette arbeidet i gang. Keiser Nero startet faktisk utgravningen og brøt personlig bakken med en gyllen hakke og fjernet den første kurven med jord, men prosjektet ble oppgitt da han døde kort tid etterpå.
Nesten 2000 år skulle gå før skip kunne seile direkte gjennom landbroen. I 1893 ble Korintkanalen endelig åpnet og forvandlet Peloponnes til en øy.
Hver dag er en sjelden gave
Hver dag er en sjelden gave er første linje i et dikt av den danske apoteker og forfatter Mads Nielsen (1879–1955). Diktet har tre vers og er blitt en kjær sang i Norge. Den synges til en melodi av Oscar Bandsberg, som var leder for Frelsesarmeens musikkavdeling i Danmark. Både tekst og melodi er fra 1917. Teksten ble skrevet på et ferieopphold som Nielsen hadde i Raageleje. Den er ikke kommet med i Norsk Salmebok, men har i lang tid vært med i «Sangboken», i Norges Kristelige Ungdomsforbunds «Treklang» og i Sjømannskirkens «Det nye syng».
Sangen er oversatt til svensk av Harry Lindstrøm i 1984 og har fått plass i den svenske Psalmboken på nr. 180. Her er tittelen Var dag är en sällsam gåva.
Nyttårstalen 2006
Kong Harald siterte siste vers av sangen i sin nyttårstale 2006. I det verset heter det «Hver aften står hvite stjerne og spør deg om hva du gav». Dette perspektivet på livet brukte kongen til å utfordre lytterne til å yte mer enn å nyte.
Ali
Ali kan vise til:
Bengal Presidency
Bengal Presidency) var et av de tre overordnede forvaltningsenheter i Britisk India. De to andre var Bombay Presidency og Madras Presidency.
Geografi
Bengal Presidency omfattet i hovedsak den østlige del av det indiske subkontinent og strakk seg fra det senere Bangladesh og langt i flere retninger og især vestover, slik at det omfattet det som senere ble de indiske delstatene Vest-Bengal, Assam, Bihar, Orissa, Uttar Pradesh, Uttarakhand, Punjab, Haryana, Himachal Pradesh og deler av Chhattisgarh, Madhya Pradesh, Maharashtra; og i det senere Pakistan helt inntil North-West Frontier Province, og i sørøst med mye av Myanmar. Penang og Singapore hørte likeså inn under Bengal Presidency en tid, inntil de i 1867 ble lagt til kronkolonien Straits Settlements.
Historie
Presidentskapet Bengal ble opprettet i 1684 og ble forvaltet av det britiske ostindiske kompani, helt til 1858 da det ble lagt inn under den britiske krone. Regjeringssetet befant seg i festningen Fort William i Govindpore, en av de tre landsbyer som ble sammenslått og skulle bli til Calcutta. I 1877 fikk dronning Victoria tittelen keiserinne av India, og britene erklærte Calcutta til hovedstad i «kronkolonien India».
Den 16. oktober 1905 ble Indias mest folkerike provins Bengal delt av britene for å få en bedre forvaltningssituasjon. I en vestlig landsdel, hvori inngikk Bihar og Orissa, var befolkningen i hovedsak hinduer; i en østlig landsdel, der også provinsen Assam ble medtatt, var flertallet muslimer. Indiske nasjonalister så i denne delingen en britisk hensikt om å så splid innen den bengalske befolkning, som ved sin historie og sitt språk hadde blitt stadig mer forenet. Etter mye vold og urolighet reviderte britene denne deling av Bengal i 1912. De bengalispråklige områder ble da til provinsen Bengal, og slik forble det for resten av tiden britene hadde herredømme i India, frem til 1947.
Jonas Müller
Jonas Müller (født 19. november 1995) er en tysk ishockeyspiller.
Han representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok sølv.
1. divisjon fotball for menn 1974
1. divisjon 1974 startet 28. april og sluttet 13. oktober.
Det ble spilt 22 runder. De tre nederste lagene rykket ned. Det ble gitt to poeng for seier og ett poeng for uavgjort.
An Assisted Elopement
An Assisted Elopement er en amerikansk stumfilm fra 1910.
Handling
Glade og Sears er naboer og gamle venner. Glade har en datter, mens Sears har en sønn. De unge har aldri møtt hverandre, men foreldrene deres mener at de burde gifte seg.
Gladys Glade og Charlie Sears møtes på toget når de er på vei hjem til foreldrene deres, og de begynner en flørt. Men når foreldrene deres forsøker å tvinge dem sammen, begynner Gkadys og Charles straks å miste interessen for hverandre.
Pseudorhaetus sinicus
Utseende
En middelsstor til stor (32-63 millimeter), avlang, blank, svart hjortebille. Arten har avlang kroppsform og er påfallende blank. Hannene har forstørrede kjever, hos denne arten er de nesten rette med en bortimot rettvinklet knekk omtrent tre fjerdedeler ut, i den ytre delen sagtakkede langs innerkanten. Hodet er nokså rundet sett ovenfra, uten påfallende utvekster. Beina er svarte med rødlige lår.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Kina inkludert Taiwan.
Pertti Alaja
Karriere som spiller
Alaja, som var keeper, spilte for en rekke klubber i Finland, samt kanadiske Edmonton Drillers. Alaja spilte 44 kamper for Malmö FF i 1982 og 1983.
Alaja spilte 29 landskamper for Finland fra 1973 til 1983.
Roing under Panamerikanske leker 1971
Roing under Panamerikanske leker 1971. Roing var med som en av flere sporter i de sjette Panamerikanske leker som ble arrangert i Cali i Colombia fra 30. juli til 13. august 1971. Det var sju roøvelser for menn. Argentina ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Brasil med tre.
Eng Hian
Eng Hian (født 17. mai 1977) er en indonesisk badmintonspiller.
Han representerte Indonesia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han tok bronse i dobbelturneringen.
Mol
Mol kan referere til
Kunståret 1647
Kunståret 1647 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1647.
Fødsler
som hoffmaler i Danmark ||align=center|ca. 77 ||align=center| ||
Svenner fyr
Svenner fyr ligger på øya Korpekollen i øygruppa Svenner i Larvik kommune. Sammen med Færder fyr og Torbjørnskjær fyr markerer Svenner fyr innseilingen til Ytre Oslofjord.
Fyret ble tent første gang 22. oktober 1874. Det opprinnelige tårnet var bygget i stein av fanger som satt på Akershus festning. I 1900 ble det eksisterende tårnet i støpejern bygget. Tårnets høyde er på 18,7 m, toppen på tårnet ligger 40 meter over havet. Fyrlyset ligger 40,3 meter over høyvannstand og har en lysvidde på 17,8 nautiske mil. Fyret ble avbemannet i slutten av 2002 og automatisert i 2003. Fyret med tilhørende bygninger ble fredet i 1997.
Navnet Svenner kommer av det norrøne Sveinar, som betyr «gutter, karer», uten at man kjenner bakgrunnen for dette.
Historikk
Historien på Svenner er langt eldre enn fyret. Helt fra middelalderen har Svenner vært en viktig uthavn for fiskere og andre sjøfarende, og da seilskutefarten økte måtte leia sikres med sjømerker. Det ble montert fortøyningsringer, og på fjellet ble det reist et dagmerke. I 1794 ble det etablert en losstasjon på Svenner. En av losene som var stasjonert her het Anders Jacob Johansen fra Ula i Vestfold, bedre kjent som Ulabrand.
Allerede i 1803 ble det tatt til orde for et fyr på Svenner, men nærheten til Færder gjorte at forslaget ble avvist av de danske myndighetene. Forslaget om et fyr på Svenner kom opp igjen i 1867, men daværende fyrdirektør Carl Fredrik Diriks avviste ideen. Stortinget bevilget allikevel penger til etablering av et fyr, stikk i strid med anbefalinga fra fyrdirektoratet.
Lyset i det nye fyrtårnet på Svenner ble tent 22. oktober 1874, og tårnet var bygget av stein hugget av fanger på Akershus festning. Det ble også etablert et bolighus, også dette med stein fra slaveriet på Akershus festning. I 1900 ble steintårnet på Svenner erstattet av det nåværende støpejernstårnet, og det ble reist et bolighus til. Stasjonen fikk også tåkesignal som bestod av en kanon som fyrte av skudd hvert tiende minutt. Kanonen ble erstattet av en mer moderne tåkelur – et diafonanlegg – i 1931. Diafonanlegget var i bruk fram til 1986, og etter dette har det ikke vært diafon på Svenner.
Tekniske fyrdata
Fyret er et 18,7 meter høyt rødt støpejernstårn. Lyshøyden er 40,3 meter over høyvann. Lysvidden er på 11,7 nautiske mil. I motsetning til Færder og Jomfruland fyr er ikke Svenner fyr rundtlysende, men lyser i rødt eller hvitt i ulike sektorer. Lyskarakteren er Oc WR 10s, som betyr okkulterende hvitt eller rødt lys i 10 sekunders sykluser. Okkulterende betyr at perioden med lys i hver syklus er lengre enn perioden uten lys, og fyret lyser med rødt lys i rød sektor og hvitt lys i hvit sektor.
Radarfyret sender morsesignalet N med en utstrekning på 24,8 nautiske mil.
Norgesmesterskapet i skiskyting 1968
Norgesmesterskapet i skiskyting 1968 ble arrangert på Kongsvinger 24.-25. februar.
Bare menn deltok.
4 x 7,5 km stafett
Dato: 25. februar
Kongsberghallen
Kongsberghallen er en idrettshall på Kongsberg som ble åpnet 22. januar 1988, som den 17. ishallen i Norge. Hallen er på 10.500 kvm., og er hjemmebane for blant annet ishockeylaget Kongsberg Ishockey og basketballaget Kongsberg Miners. Hallen har en publikumskapasitet på 4 500, hvorav 2 300 er ståplasser.
Andre arrangementer
Hallen har også vært brukt til andre arrangementer som konserter og loppemarked. Diana Krall, Pat Metheny og Michael Brecker er bare noen av de kjente artistene som har opptrådd her i regi av Kongsberg Jazzfestival.
Peter Hallberg
Peter Hallberg (født 25. januar 1916, død 4. mars 1995) var en svensk filolog i norrøne studier, fra 1944 til 1947 svensk lektor og dosent ved Háskóli Íslands; dr. phil. i 1951 på en avhandling om «Natursymboler i svensk lyrik från nyromantikken till Karlfeldt»; fra 1951 dosent og fra 1975 professor i litteraturvitenskap ved Göteborgs universitet, Sverige.
Peter Hallberg er kjent for sine studier over Halldór Laxness' forfatterskap i verker som «Halldór Kiljan Laxness» (1952), «Den store vävaren» (1954) og «Skaldens hus» (1956). Han har foruten adskillige vitenskapelige artikler om islandsk litteratur, bl.a. «Den isländska sagan» (1956) også skrevet «Den fornisländska poesien» (1962).
Tory Island
Tory Island (irsk: Toraigh, «Bratte klipper») er en øy utenfor Irland. Den ligger om lag 14,5 kilometer fra nordvestkysten av grevskapet Donegal i Irland. Øya har en avlang form fra nordvest til sørøst, og er omtrent 5 km lang og 1 km bred. Den betraktes som den mest fjerntliggende, bebodde øya i Irland, kun tilgjengelig ved daglig ferge og med helikopter to ganger i uken i enkelte måneder av året. Øyas relative isolasjon berget den fra potettørråte og den store hungersnøden som rammet det irske fastlandet på 1840-tallet. Øya er kjent for det store tårnet sentralt på øya og ruinene av festningen på Tory.
Språk og befolkning
Talespråket på øya er i hovedsak irsk, ulsterirsk (Gaeilge Uladh), og den regnes som del av det irsktalende området gaeltacht, men alle snakker også engelsk. Øya hadde en befolkning på 136 mennesker i 2006, fordelt på fire små landsbyer: An Baile Thoir (Østbyen), An Baile Thiar (Vestbyen), An Lár (Midtbyen) og Úrbaile (Nybyen). Antallet innbyggere har siden sunket til 119 mennesker, i henhold til folketellingen i 2016. Det har siden begynnelsen av 2023 økt med 14 flyktninger fra krigen i Ukraina. En del ukrainske flyktninger hadde med seg kjæledyr som de ikke klarte å reise ifra, noe som gjorde omplassering vanskelig. Folket på Tory Island anså det derimot ikke som et problem, og tok vennlig imot imot dem.
Geografi og transport
Øya er omtrent fem kilometer lang og 1 kilometer bred, med et areal på 3,176 km2 (785 acres). Bensin og diesel er tilgjengelig fra Tory Oil til priser som er betydelig høyere enn på fastlandet.
Tory har ingen flyplass, men den har regelmessige fergeforbindelser fra fastlandet. Ferger går fra Magheroarty. Den korteste overfarten fra Magheroarty til Tory Island tar omtrent 45 minutter. Fergen går daglig hele året. Den tar ikke biler, men rommer opptil 70 passasjerer. I vintermånedene kan det hende at fergeoverfarter ikke er mulig enkelte dager på grunn av grov sjø. Mellom mellom november og mars opererer et fireseters helikopter annenhver torsdag mellom Falcarragh og Tory.
Oldtiden
Opphavet til navnet Tory Island (irsk: Oileán Thoraí) er ikke universelt enighet om. Tory kan komme fra det mellomirske ordet tóraidhe; moderne irsk tóraí; betyr «en raner eller banditt». Et av de eldste britiske politiske partiene, Det konservative parti, er også kjent som «tories», noe som referer tilbake det historisk konservative og rojalistiske partiet Tory. Begrepet var opprinnelig et misbruk og betydde «en irsk opprører». Fornærmelsen går tilbake til tiden for Oliver Cromwells brutale krigføring i Irland da en gjeng irske geriljakrigere ble kjent som «Tories». En del av øyas innbyggere har ofte vært smigret over denne tolkningen av navnet.
Det er antatt at borgen Túr Ri ga navn til øya, eller i overført betydningen at det var «Tors island». Tor har et keltisk opphav som på engelsk betyr «high, rocky hill», på norsk gjerne oversatt som fjellknaus. Formen på øya kan fra avstand bli sett på som et tårn og hvor dens nordlige kyst er preget av massive steinsøyler og knauser.
Middelalderen
Et kloster ble grunnlagt på Tory på 600-tallet, etter tradisjonen av Columba av Iona. Den ovennevnte Lúgh ble ikke bare forstått som en krigerkonge, men også som en form for frelser, et symbol på godhet og lys som kjemper mot den onde Balor. Han var kjent i mange deler av det keltiske Europa som en mektig gud. Det virker sannsynlig at i kristen tid ble noen av egenskapene til Lúgh overført til figuren Columba. Det er mange sagn om Columbas forhold til Tory Island, blant annet at han og en ledsager veddet om de greide å kaste sine vandrestaver til øya, noe som var en umulig oppgave fra det irske fastlandet. Hans ledsager kastet staven sin et stykke av sted, og Columba kastet sin stav ned i havet, og satte sin lit til Gud ville gi ham den nødvendige hjelp til å føre staven fram til øya. Klosteret og et antoniuskors (T-formet kors) er minnene av Columbas forhold til øya. Klosteret dominerte livet på øya fram til mai 1595 da munkene flyktet til fastlandet, da det ble plyndret og ødelagt av engelske tropper under Oliver Cromwell.
Det karakteristiske antoniuskors er en påminnelse om klosterperioden, og står ved brygga i An Baile Thiar og skåret ut av en enkelt skive av glimmerskifer Den er den 1,9 meter høy og 1,1 meter bred. Korset har tradisjonelt hatt stor betydning for øyas fiskerne før de dro ut med sine båter. Det eneste andre antoniuskorset på Irland er i landsbyen Kilnaboy i grevskapet Clare og som er avmerket på grevskapets våpenskjold.
Tidlig moderne historie
I 1608, i det som er kjent som beleiringen av Tory Island (en av de siste hendelsene av O'Dohertys opprør mot den engelske kronen), tok en gruppe av de overlevende opprørerne ly i festningen på øya, men begynte å drepe hverandre i håp om overlevere de halshogde hodene til britene i håp om å sikre seg en benådning; den såkalte «Pelhams Pardon».
Den siste aksjonen i det irske opprøret i 1798, sjøslaget ved Tory Island, som fant sted i havet like utenfor øya mellom franske og britiske krigsskip.
I september 1884 fant et alvorlig forlis sted da den britiske fregatten HMS «Wasp» gikk på grunn ved fyret på Tory. Av et mannskap på 58 omkom 52 i forliset. Skipets oppgave med å frakte politi og fogder til den lille øya Inishtrahull, utenfor kysten av Donegal, for å kaste ut tre fattige leietakerfamilier.
Moderne historie
Det første slagskipet britene mistet under første verdenskrig, super-dreadnoughten HMS «Audacious» (23 400 tonn), ble senket utenfor Tory Island den 27. oktober 1914 av en sjømine som var lagt av den væpnede tyske handelskrysseren «Berlin». Tapet ble holdt offisielt hemmelig i Storbritannia fram til 14. november 1918 (tre dager etter krigens slutt). Forliset ble sett og fotografert av passasjerer på RMS «Olympic», søsterskipet til RMS «Titanic».
I tråd med en lang tradisjon blir en «konge» valgt etter konsensus fra øyboerne. Den siste «Konge av Tory» (på irsk Rí Thoraí) var maleren Patsy Dan Rodgers (Patsaí Dan Mac Ruaidhrí), som hadde posisjonen fra 1990-tallet til sin død 19. oktober 2018. Kongen har ingen juridisk makt, men har plikter som å opptre som talsperson for øysamfunnet og ønske folk personlig velkommen til øya.
Strøm genereres på øya i dag av tre dieselelektrisitetsgeneratorer.
I 2009 fikk øya oppmerksomhet fra lokale og internasjonale nyhetsmedier da en beboer ble tilkjent erstatning mot en nabo for at huset hans var blitt revet og fjernet i 1993. Huset hadde gradvis forsvunnet i løpet av en ni måneders periode mens eieren selv jobbet i New Zealand. Da han kom tilbake var huset fullstendig fjernet og erstattet med en parkeringsplass, og hans spørsmål og påfølgende politietterforskning ble angivelig møtt med en «mur av taushet» fra andre beboere. Historien ble omtalt i en bok i 2012 og en BBC-podcast i 2021, begge med tittelen The House That Vanished («Huset som forsvant»).
I 2015 ble øyas eneste kafé ødelagt av brann.
Dyreliv
Øya er et viktig hekkeområde for åkerrikse, som har mistet mange andre hekkeområder og nå er en truet art på grunn av landbruket.
William Lyon Mackenzie King
William Lyon Mackenzie King (født 17. desember 1874 i Kitchener i Ontario i Canada, død 22. juli 1950 i Wright County i Quebec) var statsminister i Canada fra 1935 til 1948.
Mackenzie King var statsminister i Canada i tre perioder, først fra 29. desember 1921 til 28. juni 1926, mellom 25. september 1926 og 6. august 1930 og i en sammenhengende periode i 13 år, fra 23. oktober 1935 til den 15. november 1948. Med dette er han den politikeren som har sittet lengst som statsminister i landets historie.
Bakgrunn
Som ung utdannet han seg innen juss og sosialt arbeid. Han var intenst opptatt av den menneskelige tilstand, som ung gutt var hans motto «hjelp dem som ikke kan hjelpe seg selv». Han hadde et hissig temperament, men han var snill og han drømte om å forme Canada til et bedre sted å bo i. Mackenzie King var ikke en pasifistisk person, men han viste liten entusiasme for den første verdenskrig. Han fikk en del kritikk for ikke å melde seg inn i Canadas militære styrker. Men han var 40 år gammel da krigen begynte, og han var ikke i god fysisk form på denne tiden.
Politisk karriere
I sin første period som statsminister fra desember 1921 til juni 1925, fulgte Mackenzie King en konservativ innenrikspolitikk med det formål å senke skattene og å senke de etniske spenningene som hadde vokst frem i Canada under den første verdenskrigen, samt avverge etterkrigstidens mange arbeidskonflikter.
I sin tredje periode som statsminister, introduserte Mackenzie King begrepet alderspensjoner i kanadisk politikk. I februar 1930 utnevnte han Cairine Wilson som den første kvinnelige senatoren i kanadisk historie. Hans nye regjering tiltrådte i begynnelsen av den store økonomiske depresjonen som kom på 1930-tallet etter børskrakket på Wall Street i 1929.
Ved det neste valget kom Mackenzie King dårlig ut og befolkningen mente at han hadde gjort en dårlig jobb som statsminister under den økonomiske krisen. Mackenzie King satt derfor den neste perioden som opposisjonsleder.
Ved inngangen til andre verdenskrig begynte han å mobilisere det kanadiske militæret den 25. august 1939, med full mobilisering fra 1. september 1939. I motsetning til den første verdenskrigen, da Canada automatisk ble med i krigen med en gang Storbritannia ble med, så hevdet Mackenzie King kanadisk nøytralitet ved å vente helt til 10. september, en hel uke etter at Storbritannias krigserklæring mot Tyskland før Canada også erklærte krig mot Nazi-Tyskland.
Mackenzie King deltok i grunnleggelsen av FN i oktober 1945 men han var for det meste pessimistisk angående denne organisasjonens fremtidige muligheter og i hvor stor grad av makt den ville ha i fremtiden. Etter krigen begynte King på et ambisiøst program bestående av flere sosiale programmer.
Personlighet
Mackenzie King manglet de fleste typiske personlige egenskaper som de fleste store ledere på denne tiden hadde, spesielt i forhold til Franklin D. Roosevelt i USA, Winston Churchill av Storbritannia, Charles de Gaulle i Frankrike, eller til og med Joey Smallwood i Newfoundland. Velgerne elsket ham ikke, men han var til en viss grad populær på grunn av sin politikk og hva han gjennomførte som statsminister.
Mackenzie King holdt seg så lenge ved makten fordi han hadde flere bemerkelsesverdig ferdigheter som var akkurat passende til Canadas behov. Han var ivrig til å gjøre jobben sin og var veldig følsomme for nyansene av offentlig politikk. Dessuten var han en arbeidsnarkoman med en klok og gjennomtrengende intelligens og en dyp forståelse av hvordan samfunnet og økonomien i Canada fungerte. Han var dypt religiøs, noe som i stor grad var inspirert av hans berømte bestefar som også arbeidet i politikken.
Björn Krupp
Björn Krupp (født 6. mars 1991) er en tysk ishockeyspiller.
Han representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok sølv.
Anita Gaće
Anita Gaće (født 14. april 1983) er en kroatisk håndballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på syvendeplass med det kroatiske landslaget.
Andy Griffin
Andrew Griffin, vanligvis kalt Andy Griffin, (født 7. mars 1979 i Wigan, Stor-Manchester, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for flere engelske klubber. Han spilte sist for Reading i Football League Championship frem til mai 2012, da han ble frigitt av klubben.
Biografi
Griffin startet sin karriere i Stoke City i august 1996, og han spilte sin første kamp for Stoke den 26. oktober 1996 i en ligakamp mot Portsmouth. Hans første mål for the Potters laget han 5. mars 1997, da Stoke vant 3–1 over Grimsby Town i en ligakamp. Totalt scoret Andy Griffin ett mål på 34 ligakamper for Stoke i 1996/97-sesongen. I første del av 1997/98-sesongen ble det ett mål på 23 ligakamper før han ble solgt til Newcastle United for £1 500 000 i januar 1998.
Han debuterte for Newcastle, og i Premier League, den 7. februar 1998 i en kamp mot West Ham United, og totalt spilte Griffin 4 ligakamper for the Magpies i siste del av 1997/98-sesongen. Den påfølgende sesongen ble det 14 ligakamper, mens han i 1999/00-sesongen fikk med seg 3 ligakamper. I denne sesongen scoret han også sitt første ligamål for Newcastle og det kom i en kamp mot Arsenal den 14. mai 2000. Deretter ble det 19 ligakamper i 2000/01-sesongen, 4 ligakamper 2001/02-sesongen og 27 ligakamper og ett ligamål i 2002/03-sesongen for klubben fra Tyne and Wear. I hans 7. sesong i Newcastle ble det kun 5 ligakamper og i mai 2004 gikk han gratis til Portsmouth.
Griffin spilte sin første kamp for Portsmouth mot Birmingham City 14. august 2004, og da 2004/05-sesongen var over hadde han spilt 22 ligakamper for Pompey. Det ble også 22 ligakamper i hans 2. sesong for Portsmouth, men i 2006/07-sesongen klarte han ikke å etablere seg i startoppstilling deres og han signerte derfor på en låneavtale med hans gamle klubb Stoke. Avtalen med Stoke gikk fra september 2006 og ut sesongen, og etter å ha spilt 33 ligakamper og scoret 2 mål for the Potters i 2006/07-sesongen returnerte han til Portsmouth.
Den 1. august 2007 gikk Andy Griffin gratis til Derby County, og han debuterte for the Rams i en ligakamp mot sin gamle klubb Portsmouth den 11. august 2007. Etter å ha spilt 15 ligakamper for klubben fra Derbyshire i første del av 2007/08-sesongen ble han solgt til Stoke for £300 000 den 11. januar 2008.
Kilder
Headline Book Publishing, London. ISBN 978-0-7553-1664-9
Scene Finnmark
Scene Finnmark (etablert 1994 i Vadsø som Musikk i Finnmark) er en kulturinstitusjon underlagt Finnmark fylkeskommune, som består av landsdelsmusikere gjennom Landsdelsmusikerordningen i Nord-Norge, den samiske musikkinstitusjonen Sápmi Music, ungdomsportalen Ung Artist og Den kulturelle skolesekken i Finnmark.
I tillegg til å utvikle egne produksjoner er Scene Finnmark et senter for utvikling og samhandling mellom kulturaktører i Finnmark, og skal blant annet sikre og videreutvikle kompetanse på produksjon, turné og lokale arrangører i Finnmark, samt være en støttespiller og samarbeidspartner for det øvrige kulturlivet i fylket.
Ansatte
Scene Finnmark har 16 heltidsansatte, inkludert produsenter, turnéleggere og 9 heltidsansatte musikere som er fordelt på det rytmiske ensemblet LINK i Hammerfest, det klassiske ensemblet Ensemble Noor i Alta og Varangermusikerne i Vadsø.
Noai’di-gæđgit
Noai'di-gæđgit er et stedsnavn på Skogerøya i Sør-Varanger. Navnet kan oversettes med gandkallsteinene, trollmannsteinene eller sjamansteinene.
Et sagn sier at noen avgudsdyrkere ble forvandlet til stein av Trifon, en tidligere røverhøvding som slo seg ned ved Petsjenga og levde som eneboer der. Senere bygde han en kirke der, og den ble han begravet under. Han grunnla også Petsjengaklosteret og bygde kirken i Boris Gleb som ble innviet i 1565.
Lørenskog Ishall
Lørenskog Ishall er en ishall på Lørenskog som ble åpnet 12. mars 1988, som den 18. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebane for Lørenskog Ishockeyklubb og har en publikumskapasitet på 2 450 sitteplasser. Det ble i 2007 installert en ny ishockeybane i hallen. Tilskuerrekorden er på 2720, 13. april 2012 mot Stavanger Oilers.
Utsteinen
Utsteinen er en nunatak som reiser seg over innlandsisen sju kilometer nord for Vikinghøgda i den nordvestlige delen av Sør-Rondane i Dronning Maud Land i Antarktis. Den ble kartlagt av norske kartografer i 1957 basert på flyfotografering foretatt av U.S. Navy Operasjon Highjump i 1946-47 og navngitt etter sin isolerte posisjon. Høyeste punkt ligger 1570 moh.
Den belgiske forskningsstasjonen Princess Elisabeth ble etablert på Utsteinen i forbindelse med det internasjonale polaråret 2007–2008.
Ayşe
Ayşe er en tyrkisk variant av det arabiske kvinnenavnet Aisha (عائشة) som betyr «levende».
Utbredelse
Ayşe er et svært vanlig navn i Tyrkia.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eksterne lenker
Àïxa (nom) Aisha
The Best Man Wins
The Best Man Wins er en amerikansk stumfilm fra 1910.
Skyldfolk
Skyldfolk er det samme som slektninger eller pårørende. Opphavet for uttrykket er første stavelse, skyld, fra norrønt skyldr, i betydningen «som man skylder å forsørge».
Li Li
Li Li (født 7. juli 1983) er en singaporsk badmintonspiller.
Hun representerte Singapore under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i første runde i singelturneringen.
Dalgård Ishall
Dalgård Ishall er en ishall i Trondheim som ble åpnet i 1989, som den 22. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebane for Astor Ishockeyklubb og har en publikumskapasitet på 1 050, hvorav 650 er ståplasser.
Den første dansk-hanseatiske krigen
Den første dansk-hanseatiske krigen pågikk mellom Danmark og Hansaen i tidsrommet 1362–1365. Sverige og Norge var i allianse med hanseatene. Etter erobringen av hansabyen Visby i 27. juli 1361 hadde danskekongen Valdemar Atterdag gått for langt. Istedenfor å avverge en trussel mot sine egne erobringer i Skåne utvidet han den uoffisielle konflikten med Magnus Eriksson av Sverige til en større konflikt med fristatene i Nord-Tyskland.
De hanseatiske byene som hadde utgjort et løst forbund over økonomiske fellesinteresser, var sterkt interessert i stabile forhold for sin virksomhet gjennom de danske stredene og for en dominerende rolle i Skånemarkedet. Deres støtte til danskekongen hadde variert siden den kongeløse tiden, sist bekreftet tidlig i året 1361 med et brev som tildelte særrettigheter for Hansaen i Skånemarkedet. Deres krigserklæring 8.-9. september 1361 var et direkte resultat av angrepet på Gotland som rammet indre forhold i både det svenske kongeriket og Hansaforbundet. I forveien hadde svenskene og hanseatene innledet forhandlinger om et tvistemål, men dette ble endret med nyheten i juli 1361 om forhandling om allianse og krigsplanlegging. Umiddelbart ble alt salg av gods til danskene forbudt med trussel om dødsstraff. Kongen som de hadde sett på som en stabiliserende faktor, hadde blitt en trussel og en sterk irritasjon som var kommet i besittelse av forbundets viktigste inntektskilde.
Elleve av de sytti byene som utgjorde forbundet, Lübeck, Rostock, Stralsund, Greifswald, Anklam, Stettin, Kolberg, Wismar, Hamburg, Bremen og Kiel, sluttet seg til den norsk-svenske krigserklæringen. Valdemar Atterdag mottok denne etter ankomsten fra Gotland, men det var sent i året for et hærtog eller sjøtog fra noen av partene. Magnus Eriksson var tvunget til å gå med på en pantsetting av Skåne med det viktige sildemarkedet der, og all toll i Skanör og Falsterbo skulle gå til hanseatene for å dekke krigskostnadene. Krigen dreide seg om kontroll over Skåne og Skånemarkedet.
Våren 1362 var en hanseatisk flåte på 27 kogger og 25 snekker samlet under befal av borgermesteren fra Lübeck, Johan Wittenborg. Med flåten styrte hanseatene opp i Øresund og fraktet et beleiringstren med beleiringsmaskiner og soldater ledet av grevene Henrik og Adolf av Holsten som hadde sluttet seg til alliansen. Wittenburg var uerfaren som admiral og lot seg overtale til å beleire den viktige byen Helsingborg uten å sikre seg mot et mulig dansk angrep. Borgherren Peder Nielssøn Due holdt stand i Helsingborg for flere uker inn i sommeren.
Den danske krigsflåten benyttet overraskelsesmomentet for et overfall på den hanseatiske flåten og under slaget ved Helsingborg vant de en seier etter harde kamper der tolv store kogger ble erobret. Wittenburg, som hadde innsett danskenes overlegenhet, sluttet raskt våpenhvile mot løfter om tilbaketrekning uten kamp. Hjelp fra norsk og svensk hold var ikke kommet, den norske kongen Håkon VI Magnusson hadde ført en felles norsk-svensk hær ned til Varberg i Halland, men stoppet der og dro tilbake for å hente forsterkninger. En norsk flåtestyrke uteble uten forklaring. Wittenburg var overlatt til seg selv.
Nederlaget kostet borgermesteren livet, de rasende innbyggerne i Lübeck fikk ham halshogd foran rådhuset som straff for de enorme kostnadene som hadde vokst uten stans under beleiringen og tapet av skipene under sjøslaget. Våpenhvilen som var innledet under kampene, fortsatte utover året til stor forbitrelse for kongene Magnus og Håkon VI som måtte aksepterte denne uten å ha kommet i strid. Mange stormenn var tatt til fange av danskene som deretter forhandlet om disses løslatelse mot enorme pengesummer.
I november 1363 ble forhandlingene om et forlik innledet mellom Valdemar Atterdag og hanseatene som sluttet med våpenstillstand fra 6. januar 1364. Hertug Branim av Stettin, som hadde ledet forhandlingene som representant for Danmark, satte fram en løsesum på 202 000 mark for krigsfangene. Denne løsesummen ble utbetalt av hanseatene som dessuten måtte overta de øvrige krigsutgiftene på 166 000 mark.