cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pelle Karlsson
Sanger og musiker
I 1970 etablerte han bandet New Creation som har gitt ut flere LP-plater. Samtidig begynte han å gi ut soloalbum. Det store gjennombruddet kom med sangen Han är min sång och min glädje fra hans andre soloinnspilling, med samme navn, i 1973.
Diskografi
Pelle Karlsson har vært medvirkende artist på flere album og også utgitt og flere soloalbum.
Tekstforfatter
Pelle Karlson har skrevet en bok og tekstene til en salme.
Eiliv Godrunarsson
Eiliv Godrunarsson (norrønt Eilífr Goðrúnarson) var en av Håkon jarls skalder, kjent for hyldningskvad til guden Tor, Torsdråpa.
Liv og slekt
Eiliv kjempet i slaget i Hjørungavåg, og i henhold til Jomsvikingenes saga var Eiliv en av fire skalder som deltok i slaget. Den islandske filologen Finnur Jónssons (1858–1934) antar at Eiliv var fra Island, men han kan gjerne ha vært norsk. Med tanke på de manglende referanser til ham i islandsk litteratur og ættetavler er det nærliggende å konkludere at han var fra Norge. Om Jónssons antagelse likevel er riktig har han selv foreslått at Eiliv kan ha tilhørt Eiliv Ørns ætt i Skagafjorden på Island som også Torvald Kodransson og Torvald Tinteinn tilhørte.
Torsdråpa
Diktet, som det finnes rundt tyve vers av, handler utelukkende om Tors ferd til Geirrøds gård. Diktet beskriver de stridigheter som Tor har underveis, både med jotnen Geirrød og andre jotner. Det mektige og mystiske diktet er fylt med dunkle omskrivninger, til dels på grunn av forvanskninger og en oldstidsaktig storhet over seg som peker mot et tilsvarende kvad, Torbjørn Hornkløves Glymdråpa, et allegorisk hyldningskvad til Harald Hårfagre. De kraftige og drabelige omskrivningene står i samklang med de mektige, storartede begivenheter som skildres.
Den britiske forskeren Diana Whaley kaller Torsdråpa for «et barokt mesterverk». Den samme myten er også gjenfortalt i Snorre Sturlasons Skaldaskaparmål i Edda, men med andre detaljer. I Eilivs utgave av myten overlater Loke reisen til Tor og Tjalve, og Geirrøds datter Gjalp nevnes ikke.
Kvad til Håkon jarls pris
Håkon jarl overtok først sin fars område i Trøndelag og nordover, men ble den reelle hersker over det meste av Norge. Etter slaget mot den dansk og slaviske invasjonsstyrken i slaget i Hjørungavåg i 985 konsoliderte han sin makt og betydning. At Eiliv har oppholdt seg hos Håkon jarl (ca. 978-995) kan utledes av at han i det vers hvor han tiltaler jarlen og som er bevart i Skáldatal. Kvadet har et halvvers hvor skalden ytrer at han besynger «mœran kon», noe som kan leses som en symbolsk hentydning til navnet Há-kon. Kun noen få lovord til jarlen har overlevd mens Hallfred Vandrædaskalds kvad inkluderer de beskrivelser av kampen og sjøkrigere som er passende for et hvert slag.
Det er i tillegg antatt at Eilifs storslåtte Torsdråpa var ett av mange kvad som ble diktet til Håkon jarls ære og hvor den norrøne tordenguden Tors strabase ferd kan bli lest som en kompleks allegori av Håkon jarls heroiske kamp mot de ynkelige danene og deres allierte.
Hallfred Vandrædaskald gjør en annen sammenligning når han i Håkonsdråpa i sine overstrømmende hyldningsord beskriver et ekteskap mellom Håkon og Norge.
Dråpe om Kristus
Av et tredje kvad som vi kjenner til fra Eilivs munn er en hyldningsdikt til Jesus Kristus’ ære, Kristusdråpa. Kvadet er et merkelig stykke diktning av en nydøpt som har begge beina solid plantet i de gamle forestillingene. Skaldenes håndverk var basert på norrøne mytologiske begreper og sammenligninger, og i Kristusdråpa blandes kristne og hedenske begreper: «Romas sterk konge sier man sitter i syden ved Urds brønn». Det er gammelt materiale som støpes i en ny form.
KNM «Ula» (P 66)
KNM «Ula» (P 66) var én av tre norske ubåtene som utgjorde «The Norwegian Section» i 9th Submarine Flotilla under 2. verdenskrig. Denne flåten bestod i tillegg til de norske av ubåter med britiske, nederlandske, polske og franske mannskaper. «Ula» gjorde seg sterkt bemerket fordi den var den allierte ubåten som senket flest fiendtlige skip i Europa. Den hadde blant de fleste krigspatruljer av alle allierte ubåter i Europa og var også den som overlevde flest synkeminer i ett angrep (114 stk). Dette er noe av bakgrunnen for navnevalget for den nyeste, norske ubåt-klassen, Ula-klassen.
De tre første båtene av britisk V-klasse (norsk U-klasse) fikk navnene «Uredd», «Ula» og «Utsira» og hadde base i Dundee. De var bygd ved Vickers Armstrong i Barrow-in-Furness fra høsten 1941. Den første, «Uredd» (P 41), ble sjøsatt 24. august 1941 og overlevert 27. september, utstyrt med radar og asdic. «Uredd» gikk på en mine og sank i norsk farvann i 1943.
1037 Davidweilla
1037 Davidweilla er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaget 29. oktober 1924 av Benjamin Jekhowskij ved Observatoire astronomique d’Alger - Bouzaréah i Alger.
KNM «Ula» (P 66)
U-klassen var de første norske ubåtene som igjen fikk navn og ikke bare nummer etter at landets første ubåt, «Kobben» (A-1), var blitt «navnløs» og gitt betegnelsen A1.
Johan Wilhelm Zetterstedt
Johan Wilhelm Zetterstedt (født 20. mai 1785 Lärketorp i Mjölby socken i Östergötland i Sverige, død 23. desember 1874 i Lund, begravet på Klosterkirkegården i Lund) var en svensk naturforsker som arbeidet hovedsakelig med insekter, særlig gruppene tovinger og rettvinger.
KNM «Ula» (P 66)
«Ula» ble døpt av kong Haakon VII og heiste kommandoen med løytnant Reidar Michael Sars som skipssjef 28. mars 1943. Fartøyet fikk navn etter hjemstedet til losen Ulabrand og fikk tillatelse av kong Haakon VII til å benytte det norske riksvåpen som våpenskjold.
Johan Wilhelm Zetterstedt
Han var gift med Hertha Lovisa Amalia Zetterstedt.
Bakgrunn
Johan Wilhelm Zetterstedt var sønn av landmåleren Erik Petrus Zetterstedt og hans hustru Hedvig (født Treutiger). Han gikk til skole og gymnasium i Linköping. Så studerte han ved Universitetet i Lund, hvor han var elev av Anders Jahan Retzius.
KNM «Ula» (P 66)
«Ula» gjennomførte 14 vellykkede angrep før krigen var slutt. «The Norwegian Section» i «9th Submarine Flotilla» høstet mange lovord fra overordnede instanser. Følgende telegrammer fra kommanderende admiral for den britiske hjemme-flåten og fra Flag Officer (Submarine) Admiral C.B. Barry er eksempler på dette:
Johan Wilhelm Zetterstedt
Karriere
Han ble utnevnt til professor i 1822.
KNM «Ula» (P 66)
Mye på grunn av Ula sin suksess, ble norske mannskaper tildelt nok en undervannsbåt av V-Klassen. Dette var den britiske HMS «Variance», som under norsk kommando fikk navnet «Utsira» (S301). Utsira hadde noe større maskin og lengre rekkevidde enn «Ula». Sjef på Utsira var løytnant Valvatne som gjennomførte flere vellykkede patruljer.
Johan Wilhelm Zetterstedt
Karriere
Fra 1828 til 1836 var han universitetssekretær. I 1836 etterfulgte Zetterstedt Carl Adolph Agardh som professor i botanikk og praktisk økonomi. Han ble professor emeritus i 1853. I 1868 ble han æresdoktor i medisin ved Lund. Blant hans studenter er Anders Gustaf Dahlbom.
KNM «Ula» (P 66)
«Uredd», «Ula» og «Utsira» gjennomførte tilsammen 25 patruljer i løpet av krigen, og senket blant annet en ubåt, ett eskortefartøy og syv handelsfartøy. Skipssjefene på «Utsira» og «Ula» (løytnant Sars og løytnant Valvatne) skulle få mye å si for utformingen av det norske ubåtvåpenet i tiden etter krigen.
Johan Wilhelm Zetterstedt
Insektforsker
Johan Wilhelm Zetterstedt var blant pionerene som entomolog i Norden og var den første som publiserte funn av insekter fra Norge. Han bygde opp en stor insektsamling med tovinger og rettvinger fra Skandinavia, Lappland og flere andre steder i verden. Denne samlingen befinner seg på Zoologisk museum ved Universitetet i Lund.
KNM «Ula» (P 66)
Etter krigen ble U-klassen utvidet med «Utstein», «Utvær» og «Uthaug». I 1946 ble prefikset KNM tilføyd alle fartøysnavn i den norske marinen. De fem ubåtene opererte frem til 1960-årene. «Ula» gjennomgikk en større modernisering og ombygging i begynnelsen av 1950-årene og var i tjeneste frem til august 1964, da den ble utrangert.
Johan Wilhelm Zetterstedt
Insektforsker
Hans arbeider Naturhistorisk resa genom Sveriges och Norriges lappmarker (to bind, 1822; belønnet med Lundbladska priset av Svenska Akademien) og Resa genom Umeå lappmarker etc. (1833) er uttrykk for hans naturvitenskapelige samlerinteresse, men brister i vitenskapelige kvaliteter og har innstrødde poetiske innslag. Sin yndlingsvitenskaps litteratur rettet han med blant annet Orthoptera Sueciæ (1821), Insecta lapponica (1840) og ytl slutt det store arbeide hvor han forvervet seg vitenskapelig rykte blant entomologene, Diptera Scandinaviæ (14 bind, 1842-60), som ble utgitt med statsanslag og gav haom Vetenskapsakademiets mindre Linnémedalje i gull.
På gamle dager lot han trykke sin diktsamling Poetiska utflygter (1866).
Lufthansa Regional
Lufthansa Regional er en regionalflyselskap-allianse for Lufthansa. Selskapet transporterer 10,5 millioner passasjerer i året og flyr over 150 ruter til 80 destinasjoner.
Partnere
Flyvninger under "Lufthansa Regional"-fanen utføres av fem partnere:
Dagens flåte
Pr oktober 2017 består flyflåten av følgende:
Historisk flyflåte
Opp gjennom årene har Lufthansa CityLine operert følgende flytyper:
Eurowings
Gjennomsnittsalderen på Eurowings flåte er 10,5 år i februar 2007.
Augsburg Airways
Gjennomsnittsalderen på Augsburg Airways flåte er 6,3 år juli 2006.
Air Dolomiti
Gjennomsnittsalderen på Air Dolomitis flåte er 9,3 år i mars 2007.
Darío Verón
Darío Verón (født 26. juli 1979 i San Ignacio) er en paraguayansk profesjonell fotballspiller som spiller for den meksikanske fotballklubben Pumas. Han spiller forsvar, og er også en del av. Verón har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Pachuca og Cobreloa.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Ray Shulman
Raymond «Ray» Shulman (født 8. desember 1949 i Portsmouth, død 30. mars 2023) var en britisk musiker. Han var den yngste av tre brødre som ble en del av den britiske progrockgruppen Gentle Giant.
Shulman var under innspillingsdagene til bandet regnet som en undervurdert bassgitarist, og hans virtuositet er ofte sammenlignet med bassister som Chris Squire i Yes. Likevel var han også tilpasningsdyktig til andre instrumenter på lik måte som Mike Rutherford i Genesis. Shulman brukte ofte å doble på fiolin, blokkfløyte, trompet samt akustiske og elektriske gitarer. Han og keyboardist Kerry Minnear komponerte og skrev mye av musikken for Gentle Giant.
Shulman var medlem av Gentle Giant fra starten i 1970 til den siste turneen i 1980. Han gikk videre til å bli en suksessfull plateprodusent på slutten av 1980-tallet, og arbeidet mye med The Sugarcubes, The Sundays og Ian McCulloch blant flere. Han var også medlem av Simon Dupree and the Big Sound fra 1966 til 1969.
Lewis Cass
Lewis Cass (født 19. oktober 1782 i Exeter i New Hampshire, død 17. juni 1866 i Detroit i Michigan) var en amerikansk politiker, advokat og general. Under sin lange karriere som politiker var han blant annet guvernør av Michiganterritoriet, krigsminister, minister til Frankrike, senator for Michigan og landets utenriksminister i perioden 1857 til 1860. Han var også demokratenes kandidat ved presidentvalget i 1848.
Biografi
Cass ble født og vokste opp i Exeter i New Hampshire, hvor han gikk på Phillips Exeter Academy. I 1800, da Cass var 18 år gammel, flyttet han sammen med familien til Marietta i Ohio. Her studerte han rettsvitenskap og giftet seg deretter med Elizabeth Spencer i 1806. Etter utbruddet av den britisk-amerikanske krig tjenestegjorde Cass som brigadegeneral, hvor han blant annet deltok i slaget om Thames på høsten 1813.
Guvernør
Som takk for sin militærtjeneste ble han utnevnt til guvernør av Michiganterritoriet av president James Madison den 29. oktober 1813, en stilling han beholdt frem til 1831. I ly av sin stilling som guvernør ledet han en ekspedisjon sammen med blant andre Henry Schoolcraft til de nordlige delene av Michiganterritoriet, rundt de nordlige delene av De store sjøer og dagens Minnesota, i et forsøk på å kartlegge områdene og finne kilden for Mississippi-elva. Kilden til elven var på denne tiden ikke klarlagt, noe som førte til en uavklart grensesituasjon mellom USA og Britisk Nord-Amerika. Ekspedisjonen fastslo feilaktig at innsjøen Cass-sjøen måtte være kilden til elven, men denne feilen ble rettet opp til å være Itasca-sjøen under Henry Schoolcrafts ekspedisjon i 1832.
Krigsminister og minister
Cass gikk av som guvernør den 1. august 1831 etter at han takket ja til å bli landets neste krigsminister under president Andrew Jackson. I dette vervet var han blant annet en sentral aktør i Jacksons administrasjon med å formulere og implementere politikken om å fjerne fjerne og re-lokalisere den nordamerikanske urbefolkningen. Cass satt som krigsminister frem til 5. oktober 1836, da han ble erstattet av Joel Roberts Poinsett og tok over embetet som USAs minister til Frankrike. Cass hadde stillingen som landets minister til Frankrike frem til midten av november 1842 etter å ha tjenestegjort under presidentene Andrew Jackson, Martin Van Buren, William Henry Harrison, og John Tyler.
Senator og presidentkandidat
Etter en virksomhetsløs periode på tre år ble Cass i mars 1845 valgt inn til senatet som representant fra Michigan og som etterfølger til Augustus S. Porter. I dette vervet var han blant annet leder av komiteen for de væpnede styrker. I 1848 gikk han av som senator for å stille som demokratenes kandidat til presidentvalget i 1848, med William Orlando Butler som visepresidentkandidat.
Utenriksminister
Den 6. mars 1857 ble Cass utnevnt til landets neste utenriksminister av president James Buchanan. I dette embetet uttrykte han blant annet støtte til amerikanske filibustere. Han bemerket seg også da han fjernet Hiram Paulding fra sin kommando på grunn av hans landsettelse av marinestyrker i Nicaragua. Cass gikk av fra embetet den 14. desember 1860 på grunn av at president Buchanan verken ikke klarte å beskytte føderale interesser i sørstatene eller å mobilisere hæren, noe som ifølge Cass kunne være med på å forhindre en eventuell løsrivelse av sørstatene.
Etter at han gikk av som utenriksminister trakk han seg tilbake fra politikken. Cass døde den 17. juni 1866 i Detroit i Michigan, i en alder av 83 år. Cass County (Texas), Cass County (Minnesota) og Cass County (Michigan) er tre av totalt ni Cass County som i ettertid fikk sitt navn etter Lewis Cass.
1. serierunde i Tippeligaen 2009
1. serierunde i Tippeligaen 2009 startet lørdag 14. mars klokken 20:00 med Stabæk mot Lillestrøm. Runden fortsatte med seks kamper søndag 15. mars, fem kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00. Runden ble avsluttet mandag 16. mars klokken 19:00 med Sandefjord mot Brann.
Naurus demokratiske parti
Naurus demokratiske parti (engelsk Democratic Party of Nauru; DPN) er et formelt politisk parti i Nauru. Det ble dannet i januar 1987 av tidligere president Kennan Adeang etter å ha blitt utkonkurrert av Hammer DeRoburt for andre gang på to måneder. DPN etterfulgte det uformelle Nauru Party ledet av Bernard Dowiyogo, som eksisterte sent på 70-tallet. Dowiyogo støttet etterpå DPN i parlamentet.
DPNs viktigste mål var å hindre en utvidelse av DeRoburts makt, og å stabilisere parlamentets rolle. I 1989 ble DeRoburt kastet etter et mistillitsforslag av Kenos Aroi, som hadde støttet Adeangs kampanje, men bare i fire måneder. Adeang var også det siste DPN-medlemmet som var president av Nauru (1996). Etter dette mistet DPN sin innflytelse; minst siden 2000 har det ikke hatt noe sete i parlamentet. I 2003 startet Adeangs sønn, David Adeang, partiet Naoero Amo.
Marc Wright
Marcus «Marc» Snowell Wright (født 21. april 1890, død 5. august 1975) var en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerte i stavsprang.
Wright tok sølv i stavsprang under OL 1912 i Stockholm med et hopp på 3,85 samme som Frank Nelson som også fikk sølv. Landsmannen Harry Babcock ble olympisk mester med høyden 3,95. Wright var innehaver av den første offisielle verdensrekorden i stavsprang, 4,02 fra 8. juli 1912.
John Heitinga
John Gijsbert Alan Heitinga (født 15. november 1983 i Alphen aan den Rijn) er en nederlandsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for.
Heitinga debuterte på AFC Ajax' førstelag 26. august 2001 mot Feyenoord Rotterdam. Heitinga spilte seg snart til fast plass på laget, og var førstevalget inntil skadeproblemer satte ham utenfor en lengre periode.
Heitinga er med i Nederlands tropp under VM 2006 i Tyskland.
Han ble kjøpt av Atlético Madrid etter fotball-EM 2008.
På transfervinduets siste dag, 1. september, ble Heitinga kjøpt av Liverpool-klubben Everton FC. Overgangssummen skal være £6 millioner, men den kan øke til £7 mill. Han overtok Lescotts trøyenummer 5.
Else Berit Kristiansen
Else Berit «Pia» Kristiansen (født 27. desember 1960) er en norsk forfatter. Hun er født og oppvokst i på Hamar.
Kristiansen er mest kjent som forfatteren av romanserien I krig og kjærlighet …, som henter sin handling fra andre verdenskrig. Kristiansens mormor har en spesiell krigshistorie, og det var det som inspirerte forfatteren til å skrive serien. Gjennom å ta opp alle elementer som har med tysk okkupasjon i Norge å gjøre, håper hun å bidra til en dypere forståelse, samtidig som hun gir leserne en god historie.
Kristiansen har bred yrkeserfaring, blant annet som manusforfatter for teater, med monologene Emma og Zombie. Emma ble brukt i en årrekke i undervisning rettet mot forebygging av seksualisert vold mot barn. Zombie var en av vinnerne ved Det Åpne teaterets monologkonkurranse i 2001.
Klar – ferdig – jobb
Klar - ferdig - jobb (også kjent som Tande-På jobb) er et norsk underholdningsprogram med Alf Tande-Petersen som gikk på NRK i 1993. Serien gikk på lørdagskveldene.
Programmet hadde svært høye seertall, blant annet ble premieren sett av 1,84 millioner.
Programmet var en slags oppfølger til Tande-På programmet.
Ipatovo
Ipatovo (russisk: Ипа́тово) er en by i Stavropol kraj i Russland. Den ligger ved elva Kalaus, rundt 100 km nordøst for Stavropol. Innbyggertall: 28 594 (folketelling 2002), 26 425 (folketelling 1989).
Ipatovo ble grunnlagt i 1860 som bosetningen Tsjemrek. Navnet ble senere endret til Vinodelnoje (russisk: Виноде́льное, oversatt: Landsbyen hvor det lages vin) ettersom det var mange statlige vinkjellere i byen. I 1935 ble navnet igjen endret, til det nåværende Ipatovo, oppkalt etter den russiske helten fra borgerkrigen, P. M. Ipatov, som døde her i 1918. Ipatovo fikk innvilget bystatus i 1979.
Norfolk
Norfolk er et grevskap i England. Det ligger i regionen Øst-England, i det som i middelalderen var East Anglia, og grenser mot Lincolnshire i vest, Cambridgeshire i vest og sørvest og Suffolk i sør, samt mot Nordsjøen i nord og øst. Administrasjonsbyen er Norwich, og andre viktige byer er King's Lynn og Great Yarmouth.
Deler av nasjonalparken The Broads ligger i Norfolk. Den består av et nettverk av elver og innsjøer på grevskapets østkyst som strekker seg sørover og inn i Suffolk. Nasjonalparken er beskyttet av Broads Authority som ble opprettet i 1989.
Historie
Norfolk var bosatt før romerne kom. Det er avdekket bosetningsleirer på de høyereliggende landene i vest hvor det kunne bli utvunnet flint. En britonsk stamme, icenere, var bosatt i området fra 100-tallet f.Kr. og fram mot slutten av 100-tallet e.Kr. Icenerne gjorde opprør mot den romerske invasjonen i år 47 og på nytt i 60, ledet av dronning Boudicca. Det knusende nederlaget i det andre opprøret åpnet landet opp for romerne. I løpet av romersk tid ble det bygget veier og konstruert havner i Norfolk, og landbruket spredte seg.
Beliggende ved østkysten lå Norfolk utsatt til fra invasjoner fra Norden og nordlige Europa. Det ble bygget festninger for å forsvare seg mot anglere og saksere. Ved 400-tallet hadde anglerne, som har gitt navn til East Anglia og England, etablert kontroll over regionen, og senere ble kjent som «nordfolket» og «sørfolket», derav «Norfolk» og «Suffolk». Det som ble kongedømmet East Anglia var områdene Norfolk, Suffolk og tilstøtende områder. Det ble senere slått sammen med kongedømmet Mercia og deretter Wessex. Innflytelsen til de tidlige engelske bosetterne kan bli sett i stedsnavn som ender med «-ton» og «-ham». Endinger som «-by» eller «-thorpe» er også vanlig, men indikerer senere bosetning fra daner: på 800-tallet kom regionen på nytt under press, denne gangen fra daner som invaderte landet og tok seg til rette. De drepte kongen, Edmund av East Anglia, den 20. november 869, og han ble deretter helgenerklært for å ha bli drept av hedninger, og siden kjent som Edmund martyren.
I århundrene før den normanniske erobringen av England begynte befolkningen i Norfolk å utvinne myrlandet i øst til jordbruksland, og bosetningene økte i disse områdene. Innflytning til East Anglia var antagelig meget høy på tiden rundt den normanniske erobringen på midten av 1000-tallet, og undersøkelsen nedtegnet i Domesday Book viser at det var en av de mest tett befolkede områder på De britiske øyer. I løpet høy- og senmiddelalderen utviklet jordbruket og ullindustrien i Norfolk. Landets framgang på denne tiden er påvist i det store antallet middelalderkirker som ble bygget og utsmykket. Over opprinnelig et antall på rundt 1000, er det fortsatt 659 som har blitt bevart, et større antall enn i resten av Storbritannia. Økonomien var derimot i nedgang på tiden rundt svartedauen som reduserte befolkningen dramatisk i 1349 og årene etter. Over en tredjedel av befolkningen i Norwich døde i løpet av et pestutbrudd i 1579. Ved 1500-tallet hadde Norwich vokst til å bli den nest største byen i England, men i 1665 brøt den store pesten ut og drepte på nytt en tredjedel av befolkningen. Under den engelske borgerkrigen støttet Norfolk i stor grad den parlamentariske siden mot monarkiet. I de urolige tiden fikk både jordbruket og økonomien en nedgang. Norfolks rurale preg betydde at den industrielle revolusjon i liten grad utviklet ny industri, unntatt i Norwich og som senere ble knyttet til jernbanenettet.
På 1900-tallet fikk Norfolk en rolle i utviklingen av fly og luftfart. Den første utviklingen av flyplasser kom med utbruddet av den første verdenskrig; det var deretter en meget stor ekspansjon under den andre verdenskrig med veksten av det britiske flyvåpen og tilstrømningen av amerikanske flystyrker med USAAF 8th Air Force som opererte fra flere flyplasser i Norfolk. Under krigen ble jordbruket intensifiert og det har forblitt meget intensivt med etableringen av store marker med korn og raps.
Turisme
Norfolk er et populært turistmål og har flere store ferieattraksjoner. Det er mange badested ved kysten, inkludert en del av de fineste badestrendene i Storbritannia, som de ved Great Yarmouth, Cromer og Holkham. Norfolk har som nevnt også nasjonalparken the Broads og andre vakre natursteder. Flere steder langs kysten er fuglereservater.
Skd 224
Skd 224 er et middels tungt skiftelokomotiv som ble bygget av den tyske lokomotivfabrikken Gmeinder til NSB i 1978/1979. Det ble bygget elleve lokomotiver av denne typen, som er den kraftigste typen skiftelokomotiv som noen gang har vært i tjeneste hos NSB. Fem maskiner ble videreført til CargoNet, mens to maskiner (224.214 og 224.220) ble overtatt av Jernbaneverket (fra 1. januar 2017 Bane NOR). Per januar 2018 er tre av Cargonets maskiner hensatt (mest sannsynlig for evig), mens Bane NOR sine to brukes sporadisk, blant annet i forbindelse med skifteopplæring for Norsk jernbaneskole.
Denne lokomotivtypen har kraftoverføring via hydraulisk veksel og har både skive- og klossbremser. Gjennom sin bestilling la NSB særlig vekt på støydemping både innvendig og utvendig samt en logisk innredning av førerhuset. I førerhuset ble det satt inn vinduer av forsterket glass med elektrisk oppvarming, og det ble også installert kjøleboks, kokeplate og vask.
Skd 224 er multippelkjørbare, som vil si at man kan kjøre flere lokomotiver sammen ("som ett"), men kun med andre lokomotiver av samme type. I lokomotivets design ble det også satt av plass til ettermontering av radiostyring, men dette behovet har til nå ikke blitt aktualisert i Norge.
1040 Klumpkea
1040 Klumpkea er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 20. januar 1925 av Benjamin Jekhowskij ved Observatoire astronomique d’Alger - Bouzaréah i Alger.
Naoero Amo
Naoero Amo (naurisk ) er det eneste formelle partiet i republikken Nauru. Det pleier å stille seg liberalt og kristendemokratisk. De grunnleggende medlemmene var Kieren Keke (en lege), David Adeang (en rådgiver og tidligere finansminister), Marlene Moses (tidligere helseminister), Roland Kun (direktør over øyas fiskeindustri), Sean Oppenheimer (direktøren over Capelle's, landets største private selskap), og Sprent Dabwido (en forsikringsmann). (Sean Oppenheimer har senere trukket seg fra partiet grunnet drapstrusler.) Partiets vindu mot verden er The Visionary, et sporadisk utgitt blad som kritiserer regjeringen sterkt.
American Kennel Club
American Kennel Club (AKC) ble grunnlagt i USA i 1884 og tilsvarer Norsk Kennel Klub i Norge. Klubben er ikke tilsluttet FCI, men har sitt eget system og sine egne rasestandarder for de raser den anerkjenner. Hunderasene fordeles på 7 grupper og 1 klasse. I tillegg har de stambokføring, kalt Foundation Stock Service® (FSS), for en del hunderaser som ennå ikke anerkjennes og har fått en ACK-standard. Dette gir disse hundene anledning til å delta i offisielle konkurranser som for eksempel lure coursing, med videre.
Rod Blagojevich
Milorad «Rod» R. Blagojevich (født 10. desember 1956 i Chicago i USA) er en amerikansk politiker fra delstaten Illinois. Han er en moderat demokrat og var Illinois' 40. guvernør fra 2003 til 2009.
Bakgrunn
Blagojevich er født og oppvokst i arbeiderklassekår nordvest i Chicago. Hans far var immigrant og jobbet på stålverk. Blagojevich brukte mye av barndommen sin på forskjellige jobber for å hjelpe familien til å overleve. Han var skopusser og pizzabud før han begynte å jobbe på et slakteri. For å få råd til college jobbet han på Trans-Alaskan Pipeline System som oppvasker. Mens han ikke var på jobb, fikk han til og med tid til å bli en dyktig bokser.
Blagojevich har en bachelor fra Northwestern University, Illinois (1979) og sin juridiske utdannelse fra Pepperdine University (1983).
Karriere
Blagojevich var representant for Chicago i kongressen og ble senere valgt til guvernør. Han er den andre serbisk-amerikaner til å bli valgt til dette vervet i hele USA. (George Voinovich fra Ohio var den første). Blagojevich er gift med Patricia Mell, datter av Richard Mell. Paret har to døtre, Amy og Anne. Anne ble født kun måneder etter faren ble tatt i ed som guvernør.
Den 30. desember 2008 nominerte Blagojevich, fremdeles ute mot kausjon, den tidligere statsadvokat Roland W. Burris til senatsposten, skjønt denne nominasjonen måtte gjennom en politisk prosess etterpå for å bli endegyldig. Generalforsamlingen i Illinois bestemte i januar 2009 seg med stort flertall for å tiltale Blagojevich for riksrett. Han ble enstemmig dømt og avsatt 29. januar 2009.
Grytingen
Grytingen er et vann på Holleia i Ringerike kommune i Viken. Den ligger i Skjærdalsvassdraget, nord for Væleren og sør for Klomshue. Man kan ta seg dit via bomvei fra Tyristrand. Vannet blir regnet som en del av drikkevannskilden Væleren da vann fra Grytingen renner videre til Lysingen, deretter via Svartvannselva fra Svartvann og ut i Væleren.
Grytingen er privateid og fiske er derfor ikke tillatt selv om en har kjøpt fiskekort for området.
Roald Stensby
Roald Stensby (født 24. september 1940 i Oslo, død 25. juli 2018 ) var en norsk rockemusiker. I 1959 ble han først nr. to i Oslomesterskapet, og senere på året både norsk og nordisk mester i rock. Disse arrangementene, med tusenvis av tilskuere, ble arrangert på Jordal Amfi. Stensby fremførte Jerry Lee Lewis-låten «Breathless».
Sammen med Per «Elvis» Granberg og «Rocke-Pelle», tilhørte Stensby trioen som bidro til norsk rock på 1950-tallet og var blant de tre som først oppnådde å få utgitt egne plater.
Det ble gitt ut en EP med Stensby før han ble innkalt til militærtjeneste høsten 1960. Da han ble dimittert var den første, norske rockebølgen allerede over. Egil Monn-Iversen hadde gitt ut «Heartbreak Hotel» med Elvis Presley i Norge, og Stensby la inntil videre vokalistkarrieren på hylla.
Stensby begynte å synge i 1958 med bandet Rockin’ Jailers og senere med The Rockin’ Dukes. Det ble gitt ut et par singleplater med Stensby i 1963 («Vestens rose») og 1965 («Tindrende øyne»), men Stensby gjorde seg best på engelsk, og med disse utgivelsene sluttet platekarrieren hans.
I 2009 ble et portrett av ham brukt på frimerke fra Posten, sammen med Per «Elvis» Granberg, Per Harald «Rocke-Pelle» Hartvig og Jan Rohde.
Utgivelsene fra 1950-tallet og noe uutgitt materiale fra Stensby er å finne på samlingene Norsk Rocks Skattkammer vol. 2 – Da rocken kom til Norge (Backstage Records) utgitt i mai 2003 og Norsk Rocks Historie Vol. 1 (NRK Universal Music, 2004).
USS «New Hampshire» (SSN-778)
USS «New Hampshire» (SSN-778) er en Virginia-klasse ubåt i den amerikanske marine, satt i tjeneste i 2008. Ubåten er den femte i klassen og har fått navnet sitt etter delstaten New Hampshire.
Smaragdboa
Smaragdboa (vitenskapelig navn Corallus caninus) er en slange som lever i det nordlig Sør-Amerika. Den blir fra halvannen til to meter lang. Smaragdboaen lever i trærne.
Oljeplattform
En oljeplattform er en konstruksjon satt sammen av et understell av stål eller betong samt ett eller flere plane dekk plassert på understellet. Oljeplattformene utfyller funksjoner i forbindelse med leting etter, undersøkelser av eller produksjon av petroleumsforekomster til havs. En oljeplattform har utplassert utstyr for funksjonene på dekk(ene), ofte en borerigg eller et produksjonsanlegg, samt gjerne en landingsplass for helikopter og en boligenhet.
I tillegg kommer ubemannede installasjoner som havbunnsrammer, lastebøyer, ubemannet brønnhodeplattformer, stigerørsplattformer med mer.
Et lite brukt synonym for oljeplattform er sokkelinstallasjon. I det norske forvaltningsverket brukes ikke begrepet oljeplattform, men begrepet innretning. Oljeplattformene i Norge omfattes av arbeidsmiljøloven, herunder også produksjonsskip.
Hovedelementene som utgjør en oljeplattform
Hovedelementene i oljeplattformene er understellet og dekket. I noen tilfeller er understellet bygget fast i store lagringstanker for råolje som står på havbunnen.
Funksjonen til understellet er å skape en stabil understøttelse for dekket. Dekket skal ha plass for anlegg og utstyr som må utplasseres for at plattformen skal tjene sine funksjoner. Dekket skal dessuten utgjøre grunnlag for en trygg arbeidsplass.
Viktige funksjoner på oljeplattformer
Noen større plattformer, kalt fullintegrerte plattformer, kan tjene de fleste funksjoner nevnt over, mens andre er mer spesialiserte, for eksempel kun til boring og innkvartering av mannskapet for borevirksomheten, kun bolig, eller kun bøyelasting. Tidligere var avbrenning av gass en viktig funksjon med eget flammetårn, men nå setter avgiftssystemet en begrensing på brenningen på norsk sokkel.
Typer av oljeplattformer
Man skiller først og fremst mellom innretninger etter funksjon, som:
Flyttbare plattformer
Dette er nesten alltid plattformer som ofte eies og driftes av redere, som stiller plattformen og maritimt personell til disposisjon. Leietakerne er i regelen oljeselskaper som tar over ansvaret for deler av virksomheten når plattformen er på arbeidsstedet og klar til bruk.
De klassifiseres som regel etter funksjon som:
Eller de klassifiseres etter type gjerne som:
Flyttbare plattformer klassifiseres også gjerne etter alder og størrelse som:
Produksjonsplattformer
Produksjonsplattformer er plattformer med stål- eller betongunderstell som bygges spesielt for én eller flere funksjoner på et produksjonsfelt, utplasseres for produksjonsperioden og demonteres eller fjernes når feltet er ferdig produsert. Eksempler på felt som er nedstengt og der oppryddingsarbeidet er utført er Odinfeltet, Frøyfeltet og Friggfeltet.
Produksjonsplattformer klassifiseres gjerne etter typer, som:
Noen eksempler på forskjellige typer faste plattformer:
Kontrollordninger i Norge
De flyttbare plattformene dimensjoneres som oftest etter regelverkene til et klasseselskap. I Norge vil det oftest være Det Norske Veritas, men det brukes også plattformer som er laget etter regelverkene til klasseselskapene American Bureau of Shipping og Lloyd's Register. Dimensjoneringen vil på nyere plattformer være kontrollert i de ulike grensetilstandene. Flaggstaten og klasseselskapet gir sertifikater til reder. Disse har begrensninger for hvor plattformen kan brukes for eksempel til geografisk område den kan brukes, hvor store vanndyp den kan operere i og hvor store dekksvekter en får lov til å ta med. For norsk sokkel utsteder Petroleumstilsynet en samsvarsuttalelse før en plattform kan brukes på norsk sokkel. Denne uttalelsen gis til reder. Ved søknaden måles plattformen opp mot det nyeste regelverket til Sjøfartsdirektoratet og klasseselskapet DNV, uavhengig av hva som er byggeregelverket. Petroleumstilsynet tar også stilling til om de avvikene som er fra regelverkene er akseptable.
For hver lokalitet en flyttbar innretning skal flyttes til gjøres det en analyse av leggene og fundamentet for å sjekke at de ikke blir overbelastet ut fra det aktuelle vanndypet, stedsspesifikke geotekniske data og bølgeforholdene på stedet. Ved den stedsspesifikke vurderingen analyserer en også skipstrafikken i området og om kollisjonslastene kan overstige det plattformen er dimensjonert for. For en boreinnretning gjør en også vurderinger av hver enkelt brønn og en dimensjonerer brønnene. Før den kan brukes på en spesifikk lokalitet, må operatøren på norsk sokkel innhente samtykke fra Petroleumstilsynet.
Produksjonsplattformer dimensjoneres og bygges i hovedsak etter et sett forskrifter som er fastsatt i fellesskap av Arbeidsdepartementet, Miljøverndepartementet og Sosialdepartementet. Detaljutformingen skje videre i hovedsak etter NORSOK-standarder, men hvor det også brukes et stort utvalg av andre nasjonale og internasjonale standarder.
For å ta i bruk en produksjonsinnretning må det gis tillatelse fra Olje- og energidepartementet. Operatøren lager en plan for utbygging og drift (PUD, tidligere kalt hovedplan) som danner grunnlaget for myndighetenes beslutninger. Før en innretning tas i bruk må det i tillegg innhentes samtykke til bruk fra Petroleumstilsynet og utslippstillatelse fra Miljødirektoratet. Ved fjerning sendes det en disponeringsplan til Olje- og energidepartementet, som foretar godkjenningen. Petroleumstilsynet, Helsetilsynet og Klima- og forurensingsdirektoratet fører tilsyn med sikkerhet, helse og miljø på plattformene i driftsfasen.
Hyssna
Hyssna er et tettsted i Mark kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 638 innbyggere.
Heidi Astrup
Heidi Astrup (født 31. mai 1972) er en dansk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta. Astrup ble olympisk mester i håndball i OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det danske damelandslaget som vant håndballturneringen foran Sør-Korea og Ungarn.
Astrup har blitt europamester i håndball i to ganger og bronsevinner i VM 1995 i Østerrike / Ungarn.
Abdullah Bin Saoud Al-Thani
Sjeik Abdullah Bin Saoud Al-Thani er pr desember 2011 sentralbanksjef i Qatars sentralbank.
Han ble utnevnt til sentralbanksjef i 2006, og var tidligere visesentralbanksjef, fra 1990 til 2001. Fra 2001 til 2006 var han styreformann i Qatars State Audit Bureau. I tillegg til sin rolle som sentralbanksjef er han styreformann i Qatar Development Bank og styremedlem i Qatar Investment Authority.
Partners in Crime
«Partners in Crime» er en episode av den britiske TV-serien Doctor Who. Episoden ble vist for første gang på BBC One 5. april 2008 klokken 18.20.
I «Partners in Crime» kommer Catherine Tate tilbake til serien i rollen som Donna Noble, som hun tidligere spilte i episoden «The Runaway Bride». Donna og Doktoren møtes mens de uavhengig av hverandre etterforsker Adipose Industries som har skapt en revolusjonerende slankepille. Sammen prøver de å stoppe selskapets sjef, Foster, fra å drepe tusenvis av mennesker. Hun prøver å lage adiposer, som er små utenomjordiske skapninger, av disse menneskenes fettvev. Adiposene ble skapt med programvaren Massive som brukes til å lage data-animerte filmsekvenser med store mengder folk.
Andre personer vender også tilbake i episoden. Jacqueline King spiller igjen Donnas mor, Sylvia Noble, fra «The Runaway Bride» mens Bernard Cribbins igjen opptrer som Wilfred Mott fra «Voyage of the Damned». Cribbins ble skrevet inn i episoden etter at Howard Attfield, som spilte Donnas far, døde. Attfield hadde tidligere spilt denne rollen i «The Runaway Bride». Cribbins' rollefigur Wilfred Mott ble skrevet om til å være Donnas bestefar slik at han kunne ta Attfields plass i episoden. Billie Piper returnerer som Rose i en scene i slutten av episoden. Rose ble tidligere skrevet ut av serien i episoden «Doomsday». For å unngå at hennes opptreden ble avslørt før episoden ble vist på TV, var denne scenen ikke med i forhåndsvisningene.
«Partners in Crime» er stilistisk forskjellig fra andre Doctor Who-episoder. Den har ingen klar motstander og adiposene er annerledes i forhold til Doctor Whos store og skumle monstre. Den fikk flere gode omtaler. Kritikerne roste Tates mer dempede fremstilling av Donna i forhold til «The Runaway Bride». Donna var forandret fra å være en «skrikende fiskerkone» til en mer emosjonell person. De var splittet når det gjaldt handlingen. Russel T Davies' manus ble beskrevet som både «ren nytelse» og som «baksiden av en sigarettpakke».
Handling
Episoden fokuserer hovedsakelig på Donna. Etter at hun møtte Doktoren i «The Runaway Bride», ble hun lei av hverdagslivet og angret på at hun ikke tok imot invitasjonen hans og ble med i tardisen. Donna begynte å etterforske konspirasjonsteorier i et forsøk på å finne ham og hun betror seg til bestefaren, Wilfred Mott, som er en amatørastronom. Han traff Doktoren i episoden «Voyage of the Damned», men vet ikke at det er denne personen Donna snakker om.
Episoden handler videre om Adipose Industries som markedsfører en slankepille til innbyggerne i London med slagordet «the fat just walks away». Donna og Doktoren tror pillen er utenomjordisk og hver for seg undersøker de selskapet. De finner ut at pillen gjør om fettvev til små vesener kalt adiposer, og dette gjør at folk blir lettere. I en krisesituasjon kan en hel kropp gjøres om til adiposer og mennesket forsvinner. Doktoren og Donna møtes i selskapets bygning og de blir oppdaget av Foster, som utnytter Storbritannias overvektige til å lage adiposene for den adiposiske førstefamilie. Foster nevner også at adiposene mistet sin egen avleplanet, noe Doktoren betviler.
Foster fremskynder planene sine etter at Doktoren sier hun har brutt galaktisk lov og truer med å stoppe henne. Over hele London blir folk forvandlet til flere tusen adiposer. Doktoren og Donna klarer å stoppe prosessen tidsnok til at ingen blir drept og adiposene går til Adipose-bygningen. En rekke adiposiske romskip ankommer. De tar med seg adiposene og dreper Foster for å dekke over at de brukte jorden ulovlig til avleplanet.
I slutten av episoden velger Donna å bli med Doktoren på hans reiser. Før hun drar legger hun fra seg bilnøklene slik at moren kan finne dem. Donna spør en blond kvinne om hun kan hjelpe moren å finne nøklene. Denne kvinnen snur seg mot kameraet og det viser seg å være Rose, som deretter går bort og forsvinner i løse luften. På vei bort drar tardisen forbi Donnas bestefar og hun vinker til ham.
Manus
Davies portretterte skurkene i denne episoden på en annen måte enn i andre episoder. Tennant og Lancashire mente at Foster hadde gode intensjoner, men var moralsk tvetydig. Det samme moralske dilemmaet gjaldt for slankepillen som hjalp mennesker med å miste vekt, men ga Foster flere adiposer. Davies baserte Foster på «supernanny» Jo Frost og den argentinske filantropen og politikeren Eva Perón. Lancashire sammenlignet henne med Mary Poppins. Adiposene har en annen fremtoning enn de vanlige skurkene i Doctor Who. I andre episoder opptrer enkeltstående monstre som skulle skremme seerne, slik som Lazarus i «The Lazarus Experiment» og varulven i «Tooth and Claw». Adiposene ble i manuset beskrevet som søte. De skulle gi seerne en bisarr og surrealistisk opplevelse.
Innspilling
Episoden ble spilt inn i oktober 2007 som en del av produksjonsblokk fire. Flere av scenene ble spilt inn tidlig om morgenen fordi «Partners in Crime» foregår stort sett om natta. Produsentene hadde mulighet til å bruke rekvisitter fra senere episoder i tidligere episoder fordi de ble spilt inn i en annen rekkefølge enn kringkastingsrekkefølgen.
Scenen der Donna og Doktoren begge etterforsker Adipose Industries var vanskelig å spille inn. Ifølge manuset skulle de unngå å se hverandre og de hadde problemer med å få til dette. Den har 30 klipp og ble spilt inn i et kundesenter i utkanten av Cardiff på en søndags morgen. De som vanligvis jobber der var statister.
Welsh Gas Boards bygning i sentrum av Cardiff ble gjorde tjeneste som Adipose Industries' kontorer. Av sikkerhetsmessige årsaker fikk ikke Tennant lov til å gjøre sine egne stunts i vinduspusserheisen. Det eneste han måtte gjøre selv var scenen der han fanger Fosters soniske penn. De måtte gjøre flere tagninger før de fikk det til.
Adiposene
Davies fikk ideen til adiposene fra et kosedyr han hadde eid. Navnet kommer fra det engelske vitenskapelige navnet for fettvev, adipose tissue. Davies' manusutkast skisserte en søt og barnevennlig skapning formet som en liten kloss, likt Pillsbury Doughboy. Etter å ha konsultert effektselskapet The Mill fikk adiposene ører og en hoggtann. Stephen Regelous, som vant en Oscar for programvaren Massive, fløy til London for å lede animasjonen av adipose-scenene. Regelous, som selv er en fan av Doctor Who, var entusiastisk over å få hjelpe The Mill med spesialeffektene og han sa «When I first found out that the Mill was working on Doctor Who, I was quietly hoping that Massive might be used to create hordes of Daleks or Cybermen and with series 4, I jumped at the opportunity to be involved.» The Mill skapte to typer adiposer: En med kunstig intelligens for scener der mange er på skjermen samtidig, og en annen type som er animert for hånd for scener med en eller få adiposer.
Kringkasting og seertall
«Partners in Crime» er den første episoden i den fjerde sesongen av Doctor Who siden serien kom tilbake i 2005. Den ble kringkastet 5. april 2008 klokken 18.20, tidligere enn noen annen episode av serien siden den kom tilbake. Davies kritiserte BBC for dette og påstod at serien kunne miste opp til 1,5 millioner seere. Han forhandlet deretter med BBC i et forsøk på å skifte sendetidspunkt. De bestemte seg til slutt for å flytte andre halvdel av sesongen til klokken 19.00.
I eksemplarene av episoden som ble forhåndsvist til blant annet pressen, var scenen med Rose klipt bort. Før episoden ble vist på TV hadde bare produksjonsteamet, Tate og Tennant sett scenen. Den inneholder musikken som ble spilt da Rose forlot serien i episoden «Doomsday».
De første beregningene satte seertallet til 8,4 millioner med en topp på 8,7 millioner, som var 39,4% av totalt antall seere. Endelig antall ble satt til 9,14 millioner. Doctor Who var dermed det mest sette programmet 15. april 2008, selv om Grand National hadde en topp på 10,1 millioner seere. Episodens Appreciation Index var 88 (ansett som «excellent»), det høyeste av alle programmer som ble vist 5. april.
Omtaler
Episoden fikk flere positive omtaler. John Preston fra The Daily Telegraph kalte episoden en ufortynnet triumf og det nærmeste man kan komme 50 minutter ren nytelse på TV. Han nevnte den «lure» måten episoden taklet det aktuelle temaet fedme på og blandingen av følelsesmessige scener og spesialeffekter. Scott Matthewman fra The Stage klagde på at adiposene ikke var skumle nok. Han likte dog hvordan Foster ble drept og han sammenlignet det med Chuck Jones' tegnefilmer om Per Ulv og Bippe Stankelbein. Han likte også Tate og mente at David Tennant endelig har fått en partner som nærmer seg hans like. Sam Wollaston fra The Guardian skrev at Tate ikke var rette person for rollen som Donna og at hun var for hysterisk, komedieaktig og ikke kul nok. Han mente at å gi henne en fast rolle var et forsøk på å bruke populariteten til hennes egen serie for å gjøre Doctor Who tiltalende til enda flere seere. Han skrev også at musikken var «noe undertrykkende» og konkluderte med at, på tross av kritikken, var serien fremdeles god TV. Keith Watson fra Metro ga episoden fire av fem stjener og innrømte at selv om han ikke likte Tate, så var hun ikke «så dårlig». Han var positiv til adiposene og syntes de var morsomme.
Alisdair Stuart fra Firefox News kalte episoden den beste sesongpremieren siden «Rose». Han skrev at mimescenen mellom Doktoren og Donna da de først møttes var en storartet parodi på «jeg skal redde deg»-scenen fra episoden «42». Jon Wise fra The People likte at den tidligere følgesvennen Martha hadde blitt byttet ut med Donna og at Donna ikke var forelsket i Doktoren. Ben Rawson-Jones ga episoden en stort sett positiv omtale og mente at den var fantastisk familiemoro med en blanding action, komedie, skarphet og en uventet cameo.
«Partners in Crime» fikk også flere negative omtaler. Andrew Billen fra The Times klagde på at Davies har glemt at Doctor Whos viktigste oppgave er å få barn til å gjemme seg bak sofaen mens det underholder fedrene med en og annen filosofisk idé, en obskur referanse, en vits eller to man ikke vil forklare for ungene og damer. Billen kritiserte også manuset og skuespillerne, men komplimenterte Tates nedtonede fremføring. Alan Stanley Blair fra SyFy Portal likte ikke komikken og musikken i episoden, men han var imponert over Tates fremføring og Billie Pipers cameo. Kevin O'Sullivan fra Sunday Mirror kritiserte Tate og Tennant for overspill og han uttrykte bekymring over manuset, som han ikke syntes var særlig spennende. Ian Hyland fra News of the World kritiserte den barnevennlige historien og sammenlignet den med baksiden av en sigarettpakke. Han kritiserte også Tennant for å virke utkjørt og Tate for roping.
André Ooijer
Han fikk sin landslagsdebut for i juni 1999 i en vennskapskamp mot. Han var blant annet fast på laget under fotball-VM 2006.