cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Studentersamfundet i Trondhjem
Organisasjon
Studentersamfundet samlet til Samfundsmøte er Samfundets høyeste organ og velger Samfundets leder. Lederen velger selv sitt styre som igjen må godkjennes av Studentersamfundet. Medlemmer til Finansstyret velges av generalforsamlingen, mens medlemmer til Rådet, UKEsjef og ISFiT-president velges ved ordinære møter. Styret utformer den politiske profilen og er Studentersamfundets ansiktet utad, Finansstyret administrerer forretningsdriften og Rådet kontrollerer at all virksomhet i Samfundet foregår i henhold til norske og interne lover. Samfundet ansetter daglig leder, økonomiansvarlig, vaktmester og renholdspersonell. Forøvrig gjøres det meste arbeidet på dugnad blant medlemmene. Arbeidet er organisert i selvrekrutterende enheter som kalles gjenger.
Formenn og ledere
Studentersamfundet var tidligere ledet av en formann. Senere gikk man over til tittelen leder. Til å begynne med var det ny formann hvert semester; fra 1987 har styrene blitt valgt for ett år av gangen.
Gjengene
Med sine omkring 1700 gjengmedlemmer og funksjonærer utgjør det indre miljøet i Studentersamfundet en betydelig del av det organiserte fritidstilbudet til studenter i Trondheim. Miljøet har vært kritisert for å være lukket og internt sammenlignet med andre studentersamfunn i Norge og studentorganisasjoner forøvrig. På den annen side har samhold og eksklusivitet blitt nevnt som en faktor som fremmer engasjement. Spesielt kommentatorer fra Samfundet-miljøet har pekt på lukketheten som en nødvendig konsekvens av det tette samarbeidet i organisasjonen.
Et vanlig gjengmedlem ved Samfundet er forventet å legge ned omkring 10 arbeidstimer per uke i sin gjeng. Er man funksjonær, forventes det at man nedlegger omkring 20 frivillige arbeidstimer per uke. Dette varierer dog stort. Funksjonærer er stort sett de som har tillitsverv (gjengsjefer, styremedlemmer osv.) eller har en jobb der man ofte jobber lenge sammenhengende til ugunstige tider. Disse får i tillegg til gjengmedlemmenes privilegier og plikter også tilskudd fra Finansstyret til jobbemat og gratis inngang ved de fleste arrangementer, for eksempel konserter eller teater.
Hver gjeng har i utgangspunktet rett til et kontor, en hybel, i Samfundets bygning. Likevel gjør plassmangel at flere gjenger, særlig de ferskeste, må dele hybel.
Driftsgjenger
Driftsgjengene sørger for at all infrastruktur fungerer, de serverer mat og drikke, de styrer lys, lyd og video, de booker artister og foredragsholdere, de markedsfører arrangementer, og de sørger for bygningsmessig vedlikehold av Elgeseter gate 1, Klæbuveien 1 og Klostergata 35.
Kunstneriske gjenger
De kunstneriske gjengene sørger for at Samfundet har et egenprodusert kulturtilbud. Under disse hører Studentersamfundets Orkester, Studentersamfundets Interne Teater, Pirum, Candiss og Strindens Promenade Orchester. Trondhjems Studentersangforening og Trondhjems Kvinnelige Studentersangforening regnes i de fleste sammenhenger som kunstneriske gjenger, selv om de egentlig er tilknyttede, selvstendige foreninger som ikke har felles økonomi med resten av Samfundet.
Andre grupperinger
I tillegg til disse kommer også Finansstyrets undergrupper og Studentmediene, som drives som en del av selskapet Mediastud, der Studentsamskipnaden i Trondheim og Studentersamfundet eier halvparten hver. Finansstyrets undergrupper er små, uoversiktlige og meget flyktige, men av de mer bestandige kan nevnes Arkivet, Sikringskomiteen, Gjengsekretariatet og Nybyggkomiteen.
Historie
Lørdag 24. september 1910, bare en drøy uke etter Norges tekniske høyskoles første immatrikuleringsdag 15. september, var de rundt 100 nye studentene kalt inn til møte i det matematiske auditorium (nåværende auditorium H1 i Hovedbygget). Initiativtager var Åge Falck-Ytter, og han ble ved akklamasjon valgt til ordstyrer for dette første møtet. Her ble det nye studentsamfunnet i realiteten stiftet, men det var foreløpig uten navn. Først en uke etter, lørdag 1. oktober 1910, fikk det sitt første navn, Norges Tekniske Høiskoles Studentersamfund. Denne datoen ble senere vedtatt til å være Samfundets stiftelsesdato. Dette er den første gang man vet om en bruk av dette navnet på NTH, da man til da kun hadde brukt navnet Den Tekniske Høiskole. Det nåværende navnet fikk det i februar 1912, etter et vedtak om å åpne for medlemskap også blant byens andre akademikere. Første formann var Edgar B. Schieldrop. I sin tale på Samfundets ettårsdag 1. oktober 1911 kom han med utsagnet som han senere har blitt kjent for:
Elgeseter gate 1
Huset i Elgeseter gate 1 ble bygd i 1929, som et av de første rene betongbygg i Norge. Bygget er listet i antikvarisk klasse A: «Svært høy antikvarisk verdi» av Byantikvaren i Trondheim. Det har hele sin levetid vært eid i sin helhet av Studentersamfundet i Trondhjem. Bortsett fra utleie av noen få kvadratmeter til hamburgerrestauranten Sesam, drives nå hele bygningsmassen av frivillige fra Samfundet. Bygningen antas å ha en gulvflate på ca. 6 000 m², og inneholder ca. 300 rom fordelt på ca. 40 ulike gulvnivåer.
Studentersamfundet i Trondhjem hadde opprinnelig tilholdssted i NTHs gamle festsal. I 1912 ble salen imidlertid gjort om til tegnesal, og organisasjonen måtte finne seg et nytt husvære. Man kjøpte Circus, som var en gammel sirkusbygning i Prinsens gate, like ved nåværende Prinsen kinosenter. Dette bygget, som ble bygget på midten av 1800-tallet, var som navnet tilsier først et sirkus. Siden fikk det flere bruksområder, blant annet lager for Frelsesarmeen. Da Studentersamfundet overtok det, fungerte det som kino. Denne kinodriften ble delvis videreført i Samfundets eierperiode, og bidro til en del leieinntekter. Bygget ble revet i 1960-årene for å gi plass til en parkeringsplass, og det eneste sporet av det i dag er en utspringende bue på sørsiden av Prinsen kinosenter, som bandt de to byggene sammen.
Etter hvert så man mulighetene til å bygge et nytt, større hus på tomta «Vollan». I 1918 ble Cirkus solgt til Trondheim kommune for kr 100 000. En byggekomité ledet av senere justisminister Asbjørn Lindboe sørget senere for at en arkitektkonkurranse ble utlyst, og Eystein Michalsens Merry-go-round sto klar i 1929. Bygningens grunnform var sylinderen, og Studentersamfundets nye storsal ble svært lik den gamle sirkussalen, fullstendig i tråd med byggekomiteens krav. Arkitekten Knut Knaus har dekorert flere steder i samfundsbygningen, blant annet veggene i Ryttergangen, taket i Daglighallen og veggene på Knaus, som er oppkalt etter ham. Veggene på Knaus er for tiden ikke synlige, da de ble kledd inn i forbindelse med en oppussing før UKA i 1970-årene.
Lokaler
Studentersamfundet i Trondhjem er nok mest kjent som et utested. Med sine elleve offentlige lokaler, hvorav ni har minst ett skjenkepunkt, er det i ren størrelse et av Norges største utesteder. De aller fleste av disse lokalene er flerbrukslokaler og huser gjerne flere ulike aktiviteter i løpet av en dag, alt fra kino og debatt til kafédrift og konserter.
Storfjorden (Møre og Romsdal)
Storfjorden er navnet på tre fjorder i Møre og Romsdal:
Studentersamfundet i Trondhjem
Storsalen
Storsalen er det største lokalet i hele samfundsbygningen, og har plass til ca. 600 sittende personer. Ved konserter tas stolene på gulvet ut, og frigjør plass til ytterlige ca. 400 mennesker, slik at den maksimale kapasiteten ender på ca. 1,000. Lokalet har to skjenkesteder, plassert på hver sin side av scenen oppe på galleriet. Bortsett fra noen få små ombygginger, de aller fleste med tanke på bedre sceneteknikk, framstår lokalet nøyaktig slik det gjorde da huset sto ferdig i 1929. Siste store oppussing skjedde på midten av 1990-tallet.
Paolo Bossini
Paolo Bossini (født 29. juni 1985 i Vila Carcina, Brescia) er en italiensk svømmer. Han ble europamester på 200 m brystsvømming i 2004.
Studentersamfundet i Trondhjem
Storsalen
Den runde salen har arvet mye av sitt uttrykk fra salen i Studentersamfundets tidligere tilholdssted Cirkus. Mest iøynefallende er kanskje taket som med sin buede form i røde og gule radielle striper er formet som innsiden av et sirkustelt. Salen er som i Cirkus delt inn i fire kvadranter med fastmonterte stoler og et galleri med ståplasser over. I midten er det et stort, flatt og rundt gulv.
Scenen er den delen av lokalet som har gjennomgått de største forandringene gjennom årenes løp. Opprinnelig gikk scenekanten ved sceneteppet, og det som i dag er forscene med løftebord, var den gang orkestergrav. Denne var i bruk til slutten av 1960-tallet. Til UKA i 1947 bygde man en dreiescene som fyller det meste av bakscenen, og går helt fram til sceneteppet. Denne ble bygget som en diplomoppgave, og er i dag den eldste i landet som fremdeles er i bruk.
Rundhallen
Rundhallen er Samfundets foajé, og er det første lokalet man kommer til når man går inn gjennom hovedinngangen. Lokalet domineres i dag av den store lysekronen som kom på plass til UKA-07. Her er det garderobe, bar og toaletter. Samfundets grunnstein, som ble nedlagt av kronprins Olav i 1927 ligger under en glassplate i midten av gulvet. Rundhallen henger i dag sømløst sammen med Ryttergangen, en trapp/gang som leder direkte til Daglighallen. Ryttergangen har en slak stigning som blir utjevnet av svært lange trappetrinn. På veggene er det malerier utført av arkitekt Knut Knaus.
Bodegaen
Bodegaen fungerer i dag som et av Samfundets diskoteker. Det ligger nederst i den runde delen av huset, og ble gravd ut før UKA-31. Det ble sist pusset opp til UKA i 2015. Lokalet ble gravd ut etter at huset var ferdigbygd, noe det bærer preg av med sin lave takhøyde. Bodegaen fikk etter oppussingen i 2005 egne toaletter. Bodegaen var i den første tiden en bodega i ordets rette forstand; en vinkjeller. Her var det rekker av vinflasker langs hele veggene, og på den opphøyede delen midt på gulvet var det dansegulv. I åresvis var det Bodega Band som spilte opp til dans her, men i dag er det kun DJs som styrer musikken.
Selskapssiden
I de første årene av Samfundets historie, var ikke studentene egentlig herre i eget hus. Mye av inntektene man trengte for å få økonomien til å gå rundt i det daglige kom fra utleie av lokaler på Selskapssiden. Selskapssiden er en samlebetegnelse på de opprinnelige tre rommene Sangerhallen, Aarhønerommet og Praktrommet. Lokalet har samme gulvnivå som Storsalen og ligger på nordre side av firkantbygningen. I dag fungerer Selskapssiden som en drinkbar, og er et av tre lokaler i Samfundsbygningen som serverer sprit.
Knaus
Knaus er Samfundets minste scene, og ett av to offentlige lokaler i bygget uten egen bar. Rommet ligger over bakdøra, på østsida av firkantbygningen, og deler gulvnivå med scenen i Storsalen, ca. 1,20 m over gulvnivået i Storsalen, Selskapssiden og Klubben. Her arrangeres det konserter hver fredag og lørdag i semesteret, og det er som regel på denne scenen Studentersamfundets Interne Teater har sine teateroppsetninger. Opprinnelig var Knaus en spisesal, men etter at nåværende Edgar fikk kjøkken i 1964, ble middagsserveringen flyttet dit. Siden har lokalet fungert som blant annet møtelokale for Samfundsstyret og fyllearrest, før det på 1970-tallet ble bygd om og malt svart. Med denne ombyggingen forsvant også det som til da hadde vært Knaus' varemerke, de store veggmaleriene utført av Knut Knaus i 1929. Veggmaleriene finnes riktignok fortsatt, men de er for tiden kledd inn bak de svartmalte veggene. Taket er ett av to tønnetak i hele landet, og skal visstnok bidra til en helt spesiell akustikk.
Daglighallen Bar & Mikrobryggeri
I det nordøstre hjørnet av Daglighallen, rett på innsiden av Samfundets hverdagsinngang på baksida, ligger Daglighallen Bar & Mikrobryggeri. Den ble bygd i 1997, da hetende Daglighallen Pub, og er således det nyeste tilskuddet til Samfundets skjenkelokaler. Tidligere var det her et TV-rom med biljardbord, og før dét igjen var det kontorer. Denne delen ble pusset opp i 2009, og på nytt som en del av UKAs byggeprosjekt i 2013. Administrasjonens tidligere kontorer i den sørøstre delen av Daglighallen ble da revet og erstattet av et nytt sitteområde med gjennomgang til den gamle pubdelen der bardisken står. Begge sitteområdene har TV-skjermer som ofte viser fotballkamper eller andre sportsbegivenheter. Lokalet har Samfundets rikeste utvalg av øl og har siden høsten 2014 også hatt eget mikrobryggeri. Daglighallen holder åpent hver dag i semesteret. Våren 2022 ble navnet endret fra Daglighallen Pub til sitt nåværende navn.
Biblioteket
Bortgjemt i det nordøstre hjørnet av huset ligger Studentersamfundets bibliotek. Lokalet har minst gulvareal av de offentlige, men det er til gjengjeld meget høyt under taket. Inngangsdøren ligger på en liten mesanin, slik at man går ned i selve biblioteket som ligger på bakkenivå. Lokalet har ikke skjenking og er kun åpent på enkelte hverdager siden det fungerer som pauserom på de mest hektiske dagene. Her kan du finne bøker, magasiner, tidsskrifter og tegneserier. Dersom man er medlem av Studentersamfundet i Trondhjem, kan man også låne med seg bøker hjem. Selve boksamlingen er eldre enn Samfundet selv. Den ble som så mye annet arvet fra Trondhjems Tekniske Læreanstalts Elevforening da denne ble nedlagt i 1915.
Strossa
Til UKA-67 ble det satt i gang store gravearbeider under gulvet på det som i dag er Lyche. En strosse ble gravd ut som en utvidelse av den daværende Herreklubben. Etter sin ferdigstillelse fikk det mange forskjellige bruksområder, blant annet som Trondheims første diskotek. Senere ble lokalet brukt i sammenheng med utleiedriften i Puben, og det gikk en stund under navnet Pub-a-gogo. Navnet har gitt opphav til en hardnakket myte om at stedet hadde toppløs servering som sitt varemerke. Det medfører ikke riktighet. I 2003 ble driften igjen overtatt av de frivillige ved Samfundet, og lokalet ble pusset opp til UKA-03. Det ble også pusset opp til UKA-09 og UKA-19, og er ett av tre lokaler i Samfundsbygningen der det serveres sprit.
Ombygginger
Elgeseter gate 1 har en lang og komplisert bygningshistorie. Bygget har i årenes løp vært utsatt for utallige ombygginger i en slik grad at nye som kommer dit, ofte går seg vill. Rommene er utallige, og ingen vet nøyaktig hvor mange det er, siden plantegningene ikke er blitt oppdatert i takt med ombyggingen. Ikke en gang da bygget sto frem som nytt ved den offisielle åpningen 1. oktober 1929, var huset helt i henhold til de originale plantegningene. I løpet av de siste delene av bygningsarbeidet ble det nemlig besluttet å løfte taket på loftet over Storsalen, øverst i rotunden, til et nivå som muliggjorde byggingen av den øverste vindusraden. Like etter ferdigstillelsen ble det også foretatt en utvidelse av rotundedelen – denne gangen ved å grave ut blindkjelleren under Rundhallen, Studentersamfundets foajé. Dette prosjektet sto ferdig til UKA-31, og det nye lokalet ble hetende Bodegaen.
I 1963–1964 var huset stengt i ti måneder for å foreta en total indre ombygning. De største forandringene som merkes i dag, er at den søndre delen av bakgården i firkantbygningen ble bygget igjen, at butikklokalene i nordre del av firkantbygningen, i fasaden mot Klostergata, ble fjernet og delt i to etasjer og at takvinduene man i dag ser på toppen av firkantdelen ble installert. Dette siste muliggjorde en bedre utnyttelse av loftene på nordre og søndre side av firkantdelen, og flere av gjengene flyttet hit, til mye større lokaler enn de hadde hatt tidligere. Med gjenbyggingen av søndre del av bakgården ble det blant annet også mulig å bygge kjøkken for lokalet som i dag heter Edgar, samt å bygge et fotostudio med mørkerom for Fotogjengen. Fjerningen av butikklokalene gav blant annet en ny plassering av Studentersamfundets omfattende boksamling i Biblioteket, samt redaksjonslokaler for Under Dusken.
Til Samfundets 75-årsjubileum i 1985 ble nok en omfattende utbygging gjennomført. Denne gangen ble den andre halvdelen av bakgården bygget igjen, noe som blant annet gav plass til vareheis, kostymeverksted og kontorer for Styret og Finansstyret. Fasaden på søndre side, hvor Lyche holder til nå, fikk også et tilskudd med de karakteristiske «puklene» i glass og metall man ser i dag.
I 2012 ble Samfundets søndre fasade endret ved at en glassinngang ble oppført utenpå den runde delen av huset. Denne inngangen var et ledd i prosjektet for å gjøre bygningen mer tilgjengelig for bevegelseshemmede. I tillegg til å inneholde et trappeløp, gir den nye inngangen tilgang til en ny personheis som fører til alle offentlige lokaler med unntak av Knaus. Da «Søndre side» åpnet, ble hverdagsinngangen og informasjonsskranken flyttet fra bakdøra i Kronprinsesse Märthas allé. Samtidig endret informasjonsskranken navn fra Kontrollkontoret til Luka.
Etterhvert har det blitt en tradisjon at ett eller flere lokaler oppgraderes i forbindelse med forberedelsene til UKA. Disse oppussingene innebærer ofte større inngrep i huset enn de vanlige semestervise oppussingene Diversegjengen og Profilgruppa står for, for eksempel gjennom flytting av vegger og dører, fornying av el-anlegg, installasjon av nye ventilasjonsanlegg og forbedring av adkomstveier.
Vestre Bærum Idrettsforening
Vestre Bærum Idrettsforening (stiftet 4. februar 1986 som Helset Idrettsforening) er norsk idrettsforening fra Bærums Verk, som driver med bandy, fotball og håndball.
Fotball
Vestre Bærums A-lag(den gang Helset IF) ble opprettet i år 2000 i Norges laveste divisjon; 8. divisjon. I 2003 rykket A-laget opp til 7. divisjon. A-laget fikk noen forsterkninger og ble mer samkjørte så etter en bra sesong i 2006 rykket de opp i 6. divisjon. Der var de kun sesongen 2007, da laget rykket opp til 5. divisjon. 2 år senere rykker de opp i 4.divisjon, der de spilte i 2010 sesongen4.div Menn avd 03.
Kampene spilles på Helsetbanen, Toppenhaugbanen eller Triangelen. Alle banene var tidligere grusbaner frem til i 2011, da det ble det lagt kunstgress på Helsetbanen, som også har flombelysning.
Håndball
Klubbens håndballag benytter seg av Helsethallen, en hall med håndballbane, ungdomsklubb, pil og bue-rom og boksering.
Hugo Zuhr
Hugo G Zuhr (født 25. mars 1895 i Tammela, Tavastehus län, Finland, død 1971) var en svensk kunstmaler.
Familien flyttet til Stockholm I 1900. Zuhr reiste til Paris i1918 og studerte under André Lhote. Fra 1962 til 1970 bodde Zuhr i Vik på Österlen. Sitt siste leveår var han bosatt i Stockholm.
Zuhr var landskapsmaler av klassisk snitt, med sterke impulser fra det franske maleriet. Han ble innvalgt i Kungliga Akademien för de fria konsterna i 1940 og var fra 1950 til 1960 professor i maleri ved Kungliga Konsthögskolan.
Politi i USA
Politi i USA består av mer enn 18,000 ulike politistyrker som rapporterer til ulike nivåer: føderale myndigheter, delstatsmyndigheter, fylkeskommuner, bykommuner og landsbyråd. Det finnes ingen felles norm eller standard for hvordan politistyrkene skal organiseres og styres, eller hvordan polititjenesten skal utføres. Politiet har ikke påtalemyndighet; denne er i stedet ivaretatt av separate juridiske strukturer på tilsvarende ulike myndighetsnivåer. De fleste politistyrkene har minst to avdelinger: en for patruljetjeneste og en for etterforskning. Noen politistyrker kan imidlertid være organisert kun for én type tjeneste: patruljering eller etterforskning.
Motor Trend
Motor Trend er et amerikansk bilmagasin. Det kom første gang ut i september 1949 i Los Angeles i California, og var utgitt av Petersen Publishing Company. Tidsskriftet hadde undertittelen The Magazine for a Motoring World. Petersen Publishing ble solgt til den britiske utgiveren EMAP i 1998, som solgte de tidligere Petersen-tidsskriftene videre til Primedia i 2001. Per 2007 blir Motor Trend utgitt av The Enthusiast Network (TEN) (tidligere Source Interlink Media). Tidsskriftet hadde per 2011 et månedlig opplag på over en million.
Innhold og seksjoner
Innholdet i Motor Trend er delt opp i seksjoner, eller avdelinger:
Road test
Motor Trend magasin forsyner sine lesere med skriftlige «road tests» av kjøretøyene. Disse blir publisert hver måned og er ment å gi leserne råd og informasjon om de publiserte biler, spesielle aspekter ved bilen og hva leseren kan forvente av en bil de måtte kjøpe. For eksempel, hvis Motor Trends vei-tester Cadillac Escalade, vil artikkelen gi leseren informasjon omkring Cadillac Escalade, og hva som kan forventes ved et eventuelt kjøp.
Sammenligning av biler
Det er to hovedtyper av Motor Trends sammenligninger. Vanlige sammenligninger normalt foretas på to eller tre biler relatert til hvordan hver og en av dem er å eie, å, kjøre, etc. På Motor Trends YouTube-kanal (som bærer navnet «Motor Trend Channel») putter Motor Trend deres beste sammenligninger for måneden i en serie som kalles «Head 2 Head», hvor Motor Trend skribenter sammenligner biler via YouTube. «Stor Test» sammenligner typiske egeskaper av alt fra fire til syv biler hvor alle sammenlignes mot de andre. På en måte er sammenligningene som en stor kjøretest hvor mange biler sammenlignes, i stedet for bare en.
Trender
Seksjonen The Trend forsyner leseren med det siste nye på bilfronten, innen bilindustrien. Denne seksjon kan inneholde nyheter om bilindustrien, de enkelte fabrikker, om biler som kalles tilbake. etc. "Newcomers" (nylig redesigned eller helt nye modeller), sammen med korte informative artikler om dem, finnes også her.
Motor Trend Garage
Motor Trend disponerer en flåte av leiebiler for test (langtidsleie) ved sitt hovedkvarter i Los Angeles i California. De fleste av Motor Trends redaktører får tildelt en bil, og har plikt til å kjøre den daglig og rapportere alt som hender med den. Hver måned blir en eller to nye biler lagt til flåten for å erstatte de som går ut. Hver langtidstest varer omtrent ett kalenderår. Ikke alle biler får en oppdatering i tidskriftet hver måned, selv om bilen fortsatt er der. Denne seksjonen er vanligvis å finne bakerst i magasinet.
Andre forhold
Andre typer artikler som av og til finnes i tidskriftet Motor Trend. Det er valigvis en spesialartikkel hver måned. For eksempel; i en utgave av tidskriftet kan det være en spesiell artikkel om Motor Trends «Real MPG» testing (faktisk forbrukstest). For disse tester måler Motor Trend drivstofføkonomien til en bil, under mange forhold og sammenligner resultatene med EPA-verdiene som produsentene gir til forhandlerne som de igjen bruker ovenfor forbrukerne.
«Årets bil»
En av de tidligste og lengstvarende av magasinets artikkelserier er omtalen av prisutdelingen for Årets bil (Car of the Year). Denne prisen har blitt delt ut nesten kontinuerlig siden magasinet kom ut for første gang, selv om prisen fikk sitt nåværende navn først et godt stykke inn på 1950-tallet. Den amerikanske prisen ble stiftet før den tilsvarende europeiske Car of the Year-prisen, som ble initiert i 1964.
Den første vinneren var 1949 Cadillac, som hadde den innovative, overliggende ventilerte V8-motoren. Mens selskapet initielt takket nei til prisen fra det nye tidskriftet, så refererer de nå med stolthet til denne Årets bil-prisen i publisert materiell. Prisen har gjennomgått flere delinger og kombinasjonsmuligheter i løpet av årene og har blitt kalt Golden Wheels Award (gyldendehjulprisen) i en periode fra 1970-årene og har resultert i prisen Truck of the Year og Import Car of the Year så vel som SUV of the Year. Ikke desto mindre er prisen fortsatt ettertraktet blant bilprodusenter, og er vanligvis dekket av den vanlige pressen som den viktigste prisen tildelt i den amerikanske bilindustrien.
På 2000-tallet har prisen gått til blant andre Chevrolet Volt (2011), Volkswagen Passat (2012), Tesla Model S (2013), Cadillac CTS (2014), Volkswagen Golf (2015) og Chevrolet Camaro (2016).
Nye biler
Magasinet utgir en spesialutgave hver september og oktober hvor de siste nye biler blir presentert. Septemberutgaven presenterer siste nytt om (sedaner, kupér, etc.) for neste år, mens oktoberutgaven ser på terrengkjøretøy, MPV-er og SUV-er.
Truck Trend
Tidskriftet  presenterer funksjoner og de siste nyhetene relatert til kjøretøyene i små lastebil-, SUV- og crossover-segmentene. I tillegg så tillater hjemmesidens leserseksjon å legge inn bilder og informasjon om deres kjøretøy. Truck Trend hadde sin start i 1995 som seksjonen «Truck Trends» i selve Motor Trend. Den ble en selvstendig publikasjon i 1887.
Motor Trend Classic
Motor Trend Classic som hadde en produksjonspause sendt på 2000-tallet ble gjennoppstartet i 2010. Tidskriftet konsentrerte seg om betydelige bilklassikere fra hele verden som var laget i løpet av den siste 60 årene. Tidskriftet ble senere stoppet igjen og per 2014 produseres ikke lengre Motor Trend Classic.
Motor Trend On Demand
Motor Trend On Demand er en nettbasert fjernsynstjeneste. Den viser fjernsynsserier fra Motor Trend, Automobile Magazine, Hot Rod Magazine, Super Street og Four Wheeler, slik som Roadkill. I 2015 kjøpte TEN opp Torque.TV og integrerte den inn i tjenesten, la til dekning av motorsportkonkurranser slik som Blancpain GT Series, Pirelli World Challenge, Deutsche Tourenwagen Masters, V8 Supercars, British Touring Car Championship, TCR International Series, FIA European Formula 3 Championship, European Le Mans Series, Australasian Safari, Motoamerica, Endurance FIM World Championship, Motocross World Championship, AMA EnduroCross Championship og FIM SuperEnduro World Championship. Noen av deres programmer sendes også på lufen på CBS Sports Network.
Don Pettie
Hans beste resultat i et OL var en femteplass i 1952.
Sławomir Kuczko
Slawomir Kuczko (født 25. juni 1985 i Koszalin) er en polsk svømmer. Kuczko vant 200 m brystsvømming kortbane i 2005, og langbane 2006.
Vikinggarden Avaldsnes
Vikinggarden Avaldsnes er en samling rekonstruerte bygninger på Avaldsnes, nord på Karmøy i Rogaland. Gården ligger på en liten skogkledd øy i Karmsundet, ca. 10 minutters gange fra Avaldsnes kirke og Nordvegen Historiesenter.
Kongene som holdt til på Avaldsnes kongsgård, hadde sine bygninger oppe på selve kirkeplatået. Vikinggården Avaldsnes er ikke en rekonstruksjon av kongsgården, men av en vanlig bondegård. Her formidles historien om hvordan vanlige bønder bodde og levde i vikingtiden.
Vikinggården er en del av Avaldsnesprosjektet. Den ble utviklet i samarbeid med Arkeologisk museum i Stavanger som del av et eksperimentelt arkeologisk forskningsprosjekt for å få ny kunnskap om vikingtidens byggeskikk.
Vikinggården har rekonstruerte bygninger fra flere steder i Rogaland. Gården brukes som historisk leirskole, men er åpen for turister i sommersesongen. Hvert år i juni arrangeres det en Vikingfestival her.
Langhus
Langhuset er en rekonstruksjon fra en tuft av et langhus funnet på gården Oma i Time kommune. Det ca. 24 m lange grindbygde huset stod ferdig i 1997. Bygget er et ”treskipet langhus” med parvis plasserte stolper som bærer takets vekt. Det er i hovedsak bygget av eik og furu. De buede langveggene er et typisk trekk ved byggeskikken i vikingtiden. Taket er dobbeltkrummet og tekket med spon. Selve formen på taket får bygget til å ligne et hvelvet skip og gir en stabil konstruksjon. Som vindusruter er det brukt glimmer.
Omkring huset var det opprinnelig en steinmur som skulle beskytte mot vær og vind. Den er nå tatt ned i forbindelse med vedlikehold. Det er uvisst om den settes opp igjen. Innvendig er huset inndelt i flere rom. Det største rommet har et ildsted i midten, der røyken går ut gjennom en ljore i taket. Pallene langs veggene fungerer som sittebenker om dagen og senger om nettene. Et hus som dette kunne være et hjem for en storfamilie med foreldre, barn, besteforeldre, tjenestefolk og treller.
Som grunnlag for rekonstruksjon er det i tillegg til den arkeologiske tomten, brukt husformede gravsteiner (hogbacks) fra vikinggraver i Storbritannia, relikvieskrin formet som hus og broderte hus på veggtepper fra vikingtiden.
Naust
Naustet er en rekonstruksjon av et naust fra vikingtid funnet i 1991 på Nordbø i Rennesøy kommune. Det er ca. 32 m langt, 15 m bredt på det videste og 7,5 m høyt på det høyeste. Naustet stod ferdig i 2004.
Naustet er bygget av eik og furu. Taket har sperrer som går heilt ned til bakken. Denne skjelkonstruksjonen er selvbærende. Man slipper å ha tverrgående bjelker, og et skip med høy stavn kan derfor få plass i naustet. I forbindelse med byggetillatelse og ferdigattest måtte dimensjonering av bærekonstruksjon dokumenteres. Takets krumme utforming gjorde det vanskelig å dokumentere bæreevnen, derfor ble det likevel lagt inn tverrbjelker.
Åpningen mot sjøen har et dørsystem som kan fjernes slik at et skip kan trekkes inn og ut.
Naustet på Rennesøy er tolket som et leidangsnaust. Leidangen var en sjømilitær forsvarsordning utviklet i vikingtiden. Leidangen var inndelt i skipreider, der et bestemt antall gårder hadde ansvaret for å bidra med skip, utstyr og mannskap. Leidangen var derfor en form for skattlegging og verneplikt.
Vi vet også at leidangsnaust ble brukt til store gilder. Håkon Håkonsson, som bygde Olavskirken på Avaldsnes, ble blant annet kronet i et leidangsnaust.
Rundhus
Rundhuset er en rekonstruksjon av funn gjort ved arkeologiske utgravninger på Hundvåg i Stavanger kommune. Der ble det avdekket fire stolpehull etter takbærende stolper, og rundt disse var det en sirkelformet voll som markerte en vegg. Rundhuset ble bygget høsten 2001.
Lenge trodde man at slike runde hus ikke var en del av skandinavisk byggeskikk, men etter hvert har arkeologiske utgravninger avdekket runde tufter som ikke kan tolkes som annet enn bygninger. Siden det bærende systemet er firkantet, var hovedutfordringen å finne ut hvordan de runde veggene kunne føyes sammen med taket. Konstruksjoner i stavkirker var en viktig ledetråd for å løse problemet.
Rundhuset er bygget av furu og eik med stående veggbord i en syllstokk. I midten er det et ildsted. Røyken går ut gjennom en åpning med luke øverst i taket. Taket er av vertikale over- og underliggende furubord.
Hvilken funksjon rundhusene hadde i vikingtiden, vet vi ikke. Det er spekulert på om de kan ha vært brukt som gudehov, og at slike runde hus er en slags ”missing link” mellom gudehov og stavkirker.
Grophus
Grophusene er rekonstruksjoner av funn fra islandske og norske grophus. Slike hus var vanlige i vikingtiden. Siden vikinggården ble etablert, har vi restaurert og bygget nye grophus flere ganger. En finner gjerne flere grophus på et gårdsanlegg.
Grophusene er gravd ½ m ned i bakken slik at gulvet er under bakkenivå. Dette gjør dem kjølige om sommeren og varme om vinteren. De buede veggene er laget av flettverk og klint med en blanding av leire, mold, kumøkk og vann.
Grophus ble brukt til ulike sysler. Det er gjort funn av spinnehjul, vevtyngder og synåler som tyder på at husene kan ha vært brukt til vevstuer og annet tekstilarbeid. Inne i et av grophusene på Vikinggarden er det en steinovn. Her kan kjøtt og fisk røykes, og urter henges til tørk i taket.
Servicebygg
Bygget ligger like ovenfor kaien. Huset er utvendig bygd på grunnlag av arkeologiske funn fra Ytre Moa i Sogn på 1960-talet. Huset ble da datert til å være fra vikingtid. Etter at bygget vårt stod ferdig i 1998, viste nye arkeologisk undersøkelser i 2002 at huset opprinnelige hadde vært lengre.
Det vesle, torvtekte huset på Vikinggarden ligner dermed mer på et hus fra middelalderen enn fra vikingtid. Byggematerialet er eik og furu, og taket er tekket med torv. Under torven ligg det never. Innvendig rommer bygningen moderne fasiliteter som WC, dusj, garderobe og kjøkkenkrok.
Administrasjonsbygg
Huset er bygget som et tradisjonelt grindbygd hus, men siden det blir brukt som kontorbygg, har det fått vindusruter i gavlen.
Overnattingsbygg
Huset er bygget som et tradisjonelt grindbygd hus. Det blir benyttet til overnatting for leirskoleelever. Huset har små vinduer med glimmerruter i gavlene. Det er funnet flere lignende hus med rette vegger under utgravninger av «vikingbyer». Slike hus var i midlertid ikke vanlige på norske gårdsanlegg i vikingtiden. Så langt man vet ut fra et funnfattig materiale, var de buede langveggene dominerende her.
Gårdstun med skjul og boder
Gamle inngjerdingsmetoder som skigard og flettverksgjerder er brukte for å gjerde inn tunet. Flere steder på gården finnes også større og mindre skjul og boder som blir brukte til ulike formål. Noen er redskapsskjul, verksteder og lager. Andre blir benyttet når det er dyr på gården. Vikinggården har også en egen urtehage.
Underspenningsvern
Underspenningvern er en elektronisk krets som brukes for å slå av strømmen på en elektronisk enhet i tilfelle spenningen synker under den nominelle verdien. I innebygde enheter kan vernet for eksempel brukes til å overvåke av batterilading eller slå av hvis batterispenningen synker under en bestemt nivå, og dermed beskytte tilhørende utstyr. Noen varianter kan også ha en øvre terskel.
Aleksandr Vustin
Aleksandr Kuzmitsj Vustin, også Voustin eller Wustin (russisk: Алекса́ндр Кузьми́ч Ву́стин, født 24. april 1943 i Moskva, død 19. april 2020 samme sted) var en russisk komponist.
Liv og virke
Vustin studerte komposisjon først med Grigory Frid på en regional musikkskole, og senere med Vladimir Ferè ved Moskvakonservatoriet. Hans karriere begynte i 1962. Eksamen fra konservatoriet fikk han i 1969.
Mellom 1969 og 1974 var Vustin musikkredaktør ved USSR Radio. Fra 1974 var han redaktør ved forlagshuset Kompozitor. Hans mest kjente opera var The Devil in Love, som bygger et verk ved samme navn av Jacques Cazotte. Verdenspremieren fran sted på Stanislavski og Nemirovitsj-Dantsjenko-teateret den 15. februar 2019, dirigert av Vladimir Jurowski.
Aleksandr Vustin fremføres ofte på større musikkfestivaler, som «Kremerata Musica», «Tage für Neue Musik» (Zürich), «Holland Festival», «14, Musik Biennale Berlin», «Presènce 93» (Paris), «Melos-Ethos» (Bratislava), «Maraton Soudobe Hudby» (Praha), «Donaueschinger Musiktage and Deutsche Kammerphilarmonie», «Kammermusikfest Lockenhaus» (Østerrike, «Moscow Forum», og «Moscow Autumn» (Russia). Blant dirigenter som har dirigert hans musikk kan nevnes Vladimir Jurowski, Reinbert de Leeuw, Lev Markiz, Eri Klas, Igor Dronov, Alexander Lazarev, Vitaly Kataev, Gidon Kremer, Martyn Brabbins og Cristoph Hagel. Musikkensemblene omfatter blant annet Kremerata Baltica, Amsterdam Wind Orchestra, Schönberg Ensemble, Radio Philharmonic Orchestra og Nieuw Sinfonietta Amsterdam), Mark Pekasky Percussion Ensemble, Studio New Music, Ensemble of Soloists of the Bolshoi Theatre, Moscow Contemporary Music Ensemble og BBC Symphony Orchestra.
Aleksandr Vustin døde 19. april 2020 av lungebetennelse, i en alder av 76 år, sykdommen var preget av at han var smittet av covid-19.
Bøvra (Lom)
Bøvra (også skrevet Bøvri eller Bøvre) er ei elv i Lom kommune i Innlandet. Elvenavnet har opphav i en gammel form av dyrenavnet bjor (bever). Nedbørfeltet er på 836 km² (Walseng oppgir 910 km2), og dette er den største sideelva til Otta. .
Nedbørfeltet ligger hovedsakelig over 1000 moh og omfatter mange isbreer. Høydalsvatn er største innsjø. Elva har sine kilder ved Smørstabbreen vest i Jotunheimen. Den renner derfra mot nordøst gjennom Bøverdalen, og munner ut i innsjøen Skim i Ottavassdraget ved tettstedet Fossbergom. Like før utløpet i Skim danner elva Prestfossen. Fra sørøst tar Bøvra opp de store sideelvene Leira og Visa, som kommer fra de sentrale delene av Jotunheimen nasjonalpark, med Norges to høyeste fjell, Galdhøpiggen og Glittertinden, beliggende på hver sin side av Visdalen.
Fylkesvei 55 (Sognefjellsveien) går langs vassdraget.
Nedslagsfeltet til elva er rikt på sjeldne planter, verdifulle kulturminner fra et langt historisk tidsrom og er svært verdifullt og mye brukt friluftsområde.
Det er ingen utbygd vannkraft i Bøvra, men elva utgjorde tidligere en sentral del av de opprinnelige planene for kraftutbygging i Ottavassdraget. På grunn av sterk motstand ble utbyggingsplanene skrinlagt, og vassdraget ble i 1993 varig vernet mot fremtidig kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag.
Feyenoord Rotterdam
Feyenoord Rotterdam er en fotballklubb fra Rotterdam i Nederland. Klubben er navngitt etter bydelen Feijenoord syd i Rotterdam, og brukte det som navn frem til 1973 da navnet ble internasjonalisert. Klubben ble stiftet 19. juli 1908. De har vunnet ligaen 14 ganger og cupen 11 ganger, de vant også UEFA cupen 2001/2002 sesongen.
Spillerstall
Oppdatert 16. april 2023.
Kjente spillere som har spilt for Feyenoord
Kategori:Fotballspillere for Feyenoord Rotterdam • Michel Bastos
•  Jeffrey Bruma
•  Angelos Charisteas
•  Cory Gibbs
•  Johan Cruijff
•  Ruud Gullit
•  John Guidetti
•  Jon Dahl Tomasson
•  Royston Drenthe
•  Jerzy Dudek
•  Johan Elmander
•  Brett Emerton
•  Ove Kindvall
•  Ronald Koeman
•  Henrik Larsson
•  Shinji Ono
•  Roy Makaay
McKeeva Bush
McKeeva Bush (født 20. januar 1955 i West Bay) en politiker fra Caymanøyene som var førsteminister fra 2009 til 2012.
Feyenoord Rotterdam
Kjente spillere som har spilt for Feyenoord
•  Ryo Miyaichi
McKeeva Bush
Bush har hatt sin syvende periode i den lovgivende forsamlingen på Caymanøyene og har representert distriktet West Bay i den lovgivende forsamling på Caymanøyene kontinuerlig siden 1984.
Bush ble utnevnt til æresdoktor og ble tildelt en mastergrad i humaniora fra International College i Caymanøyene, og har alltid vært involvert i det caymanske samfunnet, ungdom og menighetsarbeid. Dronning Elizabeth II utnevnte ham til offiser av Order of the British Empire i 1997 på grunn av hans arbeid for samfunnet på Caymanøyene og hans suksesser i regjeringen.
Feyenoord Rotterdam
Kjente spillere som har spilt for Feyenoord
•  Ivan Nielsen
McKeeva Bush
Bush ble valgt til statsminister i Cayman Islands ved valget i 2009. Tidligere fungerte han som minister med ansvar for finansielle tjenester, turisme og utvikling i regjeringen utgått fra United Democratic Party. Han var minister for turisme, miljø og transport fra november 2000 til november 2001.
Feyenoord Rotterdam
Kjente spillere som har spilt for Feyenoord
•  Robin van Persie
McKeeva Bush
Bush var også leder for den politiske opposisjonen på Caymanøyene mellom mai 2005 og til mai 2009. I november 2001 var han en av grunnleggerne av United Democratic Party. Bush er en selvstendig næringsdrivende, og han er direktør og aksjonær i selskapet Cambridge Real Estate Company.
Feyenoord Rotterdam
Kjente spillere som har spilt for Feyenoord
•  Nuri Şahin
McKeeva Bush
Han er gift med Kerry Bush, de har to barn sammen, datteren Tonya og sønnen Barry.
Sierra Leone under Sommer-OL 2004
Sierra Leone under Sommer-OL 2004. To sportsutøvere, en mann og en kvinne fra Sierra Leone deltok i friidrett under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var åttende gangen som Sierra Leone deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer. Friidrettsutøveren Hawanatu Bangura var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Polycaoninae
Polycaoninae er en underfamilie av biller som borer i ved eller tørre matvarer. Noen arter har blitt spredt over store deler av jorden med treverk, blant annet møbler. De fleste artene lever i tropene. Undergruppen splintvedbiller (Lyctinae) ble tidligere regnet som en egen familie. Noen få arter er problematiske skadedyr.
Utseende
Små til middelsstore, langstrakte, nokså smale, hårete, brunlige biller. De kan minne om barkbiller (Scolytinae) men kan skilles fra disse blant annet på at fasettøynene er ovale og ikke oppdelt. Hos de fleste artene er brystskjoldet (pronotum) høyt hvelvet, hetteformet, og dekker hodet sett ovenfra. Hodet er kort og bredt med små fasettøyne. Hos underfamiliene splintvedbiller (Lyctinae) og Polycaoninae er hodet fremstrakt og godt synlig ovenfra, hos de andre undergruppene er det dekket av det hetteformede brystskjoldet. Antennene er korte til middels lange og består av 9-11 ledd. De tre ytterste leddene er noe tykkere enn de øvrige og danner en avlang kølle. Fasettøynene er ovale, ikke delt av noen innskjæring. Brystskjoldet (pronotum) er nokså flatt, firkantet sett ovenfra hos splintvedbiller og Polycaoninae, hos de andre gruppene er det karakteristisk hetteformet. Den fremre, bratt nedstigende delen har gjerne tverr-rynker og ofte er fremkanten trukket ut til et par korte horn. Dekkvingene er lange og parallellsidige. De slutter bratt bak, og mange arter har bakover- eller oppoverrettede tenner i den bakerste delen, i likhet med mange barkbiller. Beina er korte, framleggene har ofte tenner eller pigger. Føttene er nokså lange, slanke og fem-leddete. Larvene er bleke, svakt C-formede, med korte hår. De har en kraftig hodekapsel med nokså små, men sterke kjever (mandibler) og korte bein.
Levevis
De fleste av hettebillene borer i død ved. Særlig underfamilien splintvedbiller kan leve i ganske tørr og hard ved, for eksempel i møbler og parkett. I naturen lever de i døde greiner, kvister og trestammer, men de kan også utvikle seg innendørs. Noen arter har blitt spredt over hele verden med treverk, og det er ikke uvanlig at eksotiske arter klekkes fra importerte møbler eller tømmer. Mikroorganismer hjelper billene å fordøye veden. Disse billene etterlater seg et karakteristisk, fint boremel (pulveraktig).
Skadedyr
I tillegg til at noen arter kan ødelegge treverk, finnes det enkelte arter i denne familien som kan gjøre betydelig skade på lagrede, tørre matvarer. Det største problemet er den lille arten kornborebille (Rhyzopertha dominicana), som borer i tørt korn. Den har blitt spredt over det meste av verden, og kan også gjøre skade på andre tørre matvarer.
STMBK
STMBK er forkortelse for Sør-Trøndelag Mosjons- og bedriftsidrettskrets.
Elizabeth George
Susan Elizabeth George (født 26. februar 1949 i Ohio, USA) er en amerikansk krimforfatter.
Hun er universitetsutdannet og arbeidet som lærer i engelsk både på high school og college fram til 1988, da hun debuterte med krimromanen A Great Deliverance (Mørkets gjerninger). Denne romanen var starten på en lang rekke romaner med etterforskeren «Thomas Lynley» og hans assistent «Barbara Havers» i hovedrollene. Alle romanene foregår i England, og det oppfattes av mange som svært spesielt med tanke på at George selv er amerikansk.
Elizabeth Georges romaner har gitt henne en rekke internasjonale priser. De har dessuten blitt oversatt til en rekke språk og blir utgitt i de fleste av verdens land. Elleve av romanene har blitt filmatisert av BBC.
Volkswagen Futura
Bilen hadde en motor på 1715 cm³ og en effekt på 60 kW (82 hk). Motoren hadde direkte innsprøytning med firetrinns automatrisk girkasse, og var utrustet med «fordampningskjølere» (evaporativ kjøling), en innovativ form av kjøling som ikke krevde, hverken vannpumpe eller vifte. For å minske motorlyden i kupén hadde Futura aktiv lydisolering med motlyd.
Bilen hadde også automatisk parkeringshjelp med infrarøda-sensorer foran og bak som gjorde det mulig å parkere uten førerhjelp. Takket være individuell firehjulsstyring kunne den manøvreres lett ved parkering i trange luker.
Vi e som vi e
Vi e som vi e er et musikkalbum med Frank Aleksandersen, utgitt i 1983.
Geir Uthaug
Geir Uthaug (født 23. august 1950) er en norsk forfatter, lyriker, gjendikter og oversetter.
Uthaugs hovedområde som gjendikter er den engelske romantikken.
Han er sønn av billedkunstneren Jørleif Uthaug og bror av skuespiller Gro Ann Uthaug. Han har mottatt Oslo Bys stipend, Kunstnerforeningens Blomstipend, Pareliuspris og Steenbergpris. I 2022 mottok han Norsk Oversetterforenings Hieronymus-diplom for sine gjendiktninger fra den engelske romantikken.
Status Quo (Jerusalem og Betlehem)
Status Quo (hebraisk: סטטוס קוו, arabisk: الوضع الراهن) er en forståelse mellom trossamfunnene hva angår ni delte religiøse hellige steder i Jerusalem og Betlehem. Andre hellige steder i Israel og Palestina ble ikke ansett å være omfattet av Status Quo, ettersom i hvert tilfelle styringsmyndigheten for en religion eller et trossamfunn er i anerkjent eller effektiv besittelse av det.
Ordningen stammer fra en firman (et dekret) av den osmanske sultan Osman III i 1757 som preserverte delingen av eierskap og ansvar på forskjellige kristne hellige steder. Ytterligere firmaner gitt i 1852 og 1853 bekreftet at ingen endringer kunne foretas uten at alle seks kristne samfunn var samstemte om saken; disse firmaner vant internasjonal anerkjennelse i artikkel 9 i Parisfreden (1856). Uttrykket «Status Quo» ble først benyttet relatert til De Hellige Steder i Traktaten i Berlin i 1878.
Historie
Først under Romerriket, og etter dets deling av Østromerriket, ble disse østlige steder først omtvistet i århundrene etter år 1054, da Vest- og Østkirken var offisielt adskilte. Etter det første korstog ble den katolske kirke vokter (custos) av kirkene i Jerusalem. Med korsfarerstatenes fall og Det osmanske rikes fremvekst, vekslet disse stede mellom den katolske (latinske) og de ortodokse (greske) kirker, avhengig av hvem som kunne utvirke en gunstig firman fra den osmanske «Høyporten» ved den aktuelle tid, ofte ved regelrette bestikkelser. Voldelige sammenstøt kunne også forekomme. Det var ingen enighet om dette spørsmål, skjønt det var oppe til drøfteldr i forhandlingene om Karlowitztraktaten i 1699.