cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Relativistisk Doppler-effekt
Generell Doppler-effekt
sammen med k'y = ky da den transverse koordinaten y forblir uforandret. I det bevegelige referansesystemet ser man derfor også en plan lysbølge, men med litt andre verdier for frekvens og bølgevektor.
Ved å benytte at k = ω/c i uttrykket for den transformerte frekvensen, ser man at denne kan skrives som
Dette generelle resultatet kan utledes mye mer direkte ved bruk av kovariant relativitetsteori.
Fra uttrykket for k'x = k cosθ'  hvor k' =ω'/c, finnes nå også sammenhengen mellom retningen til bølgen i de to inertialsystemene,
Denne gjør det mulig å uttrykke frekvensforskyvningen ved vinkelen θ'  i det bevegelige systemet,
som ikke er noe annet enn den inverse transformasjonen fra det bevegelige systemet til det stasjonære. Disse formlene er de generelle uttrykk for den «relativistiske Doppler-effekten».
Man kan nå se på noen spesielle tilfeller. Ved å sette θ = 0, finner man igjen det tidligere resultatet for den longitudinelle effekten i dette tilfellet hvor mottageren fjerner seg og ser en rødforskyvning ω' < ω av lyset. Dette resultatet må være ekvivalent med at en lyskilde i det bevegelige systemet sender ut en bølge med frekvens ω'  bakover mot mottakeren i det stasjonære systemet ved x = 0. Da må θ' = π  som i den siste formelen igjen gir ω < ω' . Som ventet er dette den samme rødforskyvningen.
Transversell effekt
Den transverselle Doppler-effekten opptrer når det utsendte lyset blir registrert vinkelrett på mottakerens bevegelsesretning. Hvis vinkelen θ = π/2, vil det beskrive en slik situasjon hvor en bevegelig kilde med egenfrekvens ω'  sender ut lys. I det stasjonære systemet blir dette lyset da observert med frekvensen
som igjen er en rødforskyving ω' < ω . Denne transverselle effekten er ikke noe annet enn en tidsdilatasjon. Mottageren ser lyskilden i bevegelse og vil derfor se alle elektromagnetiske svingninger i den foregå langsommere. På samme måte hvis man setter θ' = π/2, vil det gi den observerte frekvensen i det bevegelige systemet når lyset blir sendt ut med frekvens ω i det stasjonære referansesystemet. Man ser da at ω' < ω med den samme rødforskyvningen.
Effekten kan påvises eksperimentelt ved å betrakte emisjon av lys fra ioner i sirkulær bevegelse i en partikkelakselerator eller ved å registrere radiosignal fra en satellitt i banebevegelse omkring Jorden. I dette siste tilfellet må man også ta hensyn til den gravitasjonelle rødforskyvningen som er en konsekvens av generell relativitsteori.
Aberrasjon
Mens retningen til lysbølgen i det stasjonære systemet er gitt ved vinkelen θ, vil retningen i det bevegelige systemet være litt annerledes og bestemt ved vinkelen θ' . Sammenhengen mellom disse to kan nå finnes ved å beregne tanθ' = k'y/k'x . Det gir
Dette er en effekt som er viktig ved observasjoner innen astronomi hvor bevegelsen av Jorden vil påvirke de målte verdiene for retningene til forskjellige objekter eller hendelser ute i Universet.
Youssef Omar Isahak
Youssef Omar Isahak (født 30. oktober 1969) er en djiboutisk judoka.
Han representerte Djibouti under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble nummer 21 i ekstra lettvekt.
Sturlaug den arbeidsommes saga
Innhold
Sturlaug var sønn av Ingolf herse i Numedalsfylket og samtidig med den mytiske kong Harald Gullmunn i Trondheim og Hring jarl i Kaupang. Sturlaug svor fosterbrorskap med sin venn Åki.
Etter dette kom berserken Kol den slue og tvang også Hring jarl til å feste Åsa til kone. Han bød kong Harald ut på holmgang. Kong Harald sendte bud på stormannen Heming fra Namdalen til å gå holmgang for seg. Det ender med at Kol dreper Heming.
Kongen ber så Sturlaug om å gå holmgang mot Kol. Sturlaug møter hos kongen med fosterbror sin og mange dugelige menn, og han sier seg villig til å gå holmgang mot at han får feste kongens festemø Åsa først. Kongen tør ikke annet enn å si ja til det, og Sturlaug rir til Hring jarl og gifter seg med Åsa.
Colombia under VM i friidrett 2013
Colombia deltok under VM i friidrett 2013 (utendørs) fra 10. august til 18. august 2013 i Moskva i Russland.
Sturlaug den arbeidsommes saga
Innhold
Sturlaug forteller Åsa at han må gå holmgang mot Kol, og Åsa gir ham det råd å be ham søke hjelp hos fostermor hennes, Vefreya. Av henne får han det magiske sverdet Vefreyjunaut. Med det feller han Kol den slue.
Etter dette kommer Kols halvbror Framar og byr Sturlaug ut til holmgang. Sturlaug bruker igjen sitt magiske sverd og vinner kampen, men han dreper ikke Framar. På Vefreyas ord forliker han seg med Framar og de sverger fosterbrorskap med hverandre.
Kong Harald kommer i mellomtida til Hring jarl og brenner ned borgen hans, men uten at Hring og Åsa brenner inne. Sturlaug kommer til, og kongen krever at han, for å berge livet, må dra ut og finne Urarhornet, og bringe det til kongen. Sturlaug søker igjen råd hos Vefreya, og hun viser ham til sin søster Jarngerd. Hun henviser ham videre til sin søster Snælaug, datter av kong Hrolf i Hundingjaland.
Sturlaug og fosterbrødrene kommer tilbake til kong Harald og han kaster hornet over til kongen så hardt at blodet spruter fra nesen hans og fire tenner brekker. Deretter drar Sturlaug til Svitjod (Sverige) og gjenforenes med Hring og Åsa. Sturlaug går sveakongen Ingifrøys tjeneste. Han drar igjen på herjingstokt til Bjarmland og Hundingjaland.
Sturlaug sender sin venn Frost til Finnmark for å finne kong Snæs datter Mjøll. Frost bringer henne tilbake til Sturlaug hvor hun forteller historien om urarhornet som er hornet til den mytiske oksen Ur og som er av rent gull. Kong Harald hadde drept dette dyret, men hadde måttet gi fra seg urarhornet. På Vefreyas råd ble Frost og Mjøll brent inne etterpå fordi de var trollkyndige.
Nå fortelles videre om at fosterbrødrene drar på frierferder til Gardarike og til Aldeigjuborg i Austerveg slik at både Åki og Framar gifter seg med kongsdøtre.
Motsetning mellom hedendom og kristendom
Sturlaugs saga, og spesielt sagaens tematiske høydepunkt i det hedenske hovet, oppviser et motsetningsforhold mellom det hedenske og det høviske, kristne sinnelaget hos Sturlaug. «''Templet er nu en livsfarlig bygning, og mændenes indtrængen i det har i høi grad karakter af at være en skattejakt eller en prøve. (…) I beskrivelsen af tempelpræstinden i Sturlaugs saga starfsama fremstår hun som et trold både i kraft af sit udseende og sine egenskaber.''»
Lonesome Luke’s Wild Women
Lonesome Luke's Wild Women er en amerikansk stumfilm fra 1917 regissert av Hal Roach.
Politikkåret 1810
Fødsler
og Kongedømmet Italias første statsminister ||align=center|50 ||align=center| ||
Edogawa Ranpo
Edogawa Ranpo (江戸川 乱歩 Edogawa Ranpo) var et pseudonym for den japanske forfatteren og kritikeren Taro Hirai (平井 太郎 Hirai Tarō) (født 21. oktober 1894, død 28. juli 1965). I eksistrende oversettelser til vestlige språk staves pseudonymet vanligvis enten Edogawa Rampo, Edogawa Ranpo eller Edgawa Ranpo, etternavn før fornavn som på japansk.
Bakgrunn
Taro Hirai ble født i prefekturet Mie i 1894. Han kom fra en velstående familie. Faren ledet et stort firma, og sønnen opplevde aldri noen økonomiske sorger i ungdomsårene. Han vokste opp i Nagoya og studerte økonomi ved Waseda-universitetet i Tokyo. Etter at han ble uteksaminert i 1912 hadde han forskjellige strøjobber, som å redigere avis og selge nudler på gaten.
Senere åpnet han og noen av hans venner en bokhandel; på denne tiden giftet han seg også. Han var en stor beundrer av vestlig kriminallitteratur, og særlig av forfatteren Edgar Allan Poe.
Forfatter
I 1923 skrev han sin første kriminalhistorie, Nisen dõka (二銭銅貨, «To-sen koppermynten»). Den ble trykt i magasinet Shin Seinen, som også trykte historier av forfattere som Edgar Allan Poe, Arthur Conan Doyle og G.K. Chesterton. Allerede for denne første novellen brukte han pseudonymet Edowaga Rampo, etter den japanske uttalen av navnet Edgar Allan Poe. Selv om Japan har sin egen kriminallitteratur, anses dette for å være den første moderne detektivfortellingen i japansk litteratur.
Taro Hirai skrev en rekke kriminalromaner, fra 1925 hovedsakelig med Kogoro Akechi (明智小五郎 Akechi Kogorō) som detektiv. Han regnes som en av de fremste japanske kriminalforfatterne, og var grunnleggeren av foreningen for japanske krimforfattere (MWJ, «Mystery Writers of Japan»). Mange av hans bøker er oversatt til vestlige språk.
Taro samarbeidet i fem år med sin oversetter James B. Harris for den første oversettelsen til engelsk av noen av hans historier, «Japanese Tales of Mystery and Imagination». Han kunne forstå talt engelsk, men hadde problemer med å tale og lese språket.
Edogawa Rampo-prisen
I 1954 opprettet han en litteraturpris som er oppkalt etter ham.
Antonio Caetani
Antonio Caetani er navnet til flere personer:
Kristoffer Askildsen
Kristoffer Askildsen (født 9. januar 2001) er en norsk fotballspiller som spiller for den italienske klubben US Lecce, på lån fra UC Sampdoria.
Den 21. september 2018 skrev han proffkontrakt med Stabæk.
Den 28. januar 2020 skrev han under en kontrakt med Sampdoria til 30. juni 2024. Sampdoria lånte først spilleren til 31. august 2020.
Landslaget
Den 16. november 2020 ble han tatt ut i sin første landslagstropp for mot. Han ble tatt ut i landslagstroppen etter den opprinnelige troppen ble satt i karantene.
Den 18. november 2020 fikk han sin første landskamp for mot.
Villeneuve-Saint-Germain
Villeneuve-Saint-Germain er en kommune i departementet Aisne i regionen Hauts-de-France, nord i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Soissons-1 som ligger i arrondissementet Soissons. I hadde Villeneuve-Saint-Germain 0 innbyggere.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Villeneuve-Saint-Germain
Referanse: INSEE
Sjakk under Asialekene 2010
Sjakk under Asialekene 2010. Sjakk var en av flere sporter under de 16. Asialekene som ble arrangert i Guangzhou i Kina. Konkurransene ble avviklet mellom 13. og 26. november 2010. Det ble konkurrert i lynsjakk for menn og for kvinner og lagkonkurranse i klassisk sjakk for menn og for kvinner. Det var andre gangen som sjakk var med på programmet i asialekene. 156 utøvere fra tjuefem nasjoner deltok. Kina ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Usbekistan med en.
Chydaeopsis
Chydaeopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lange og slanke, lysbrune trebukker med mørkbrune tegninger. Antennene og beina er lange og tynne. Pronotum er mer eller mindre sylindrisk uten tenner på sidene. Dekkvingene er litt avsmalnende bakover, kraftig punkterte. Beina er forholdsvis lange med klubbeformede lår.
Levevis
Larvene lever i død ved, gjerne under barken av nyfelte stokker av bartrær.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Vest-Malaysia, Borneo og Filippinene.
Beatrix av Nederland
Beatrix Wilhelmina Armgard (født 31. januar 1938) var dronning av Nederland fra 30. april 1980 til 30. april 2013. Hun er nå prinsesse av Nederland og prinsesse av Oranien-Nassau. Hun er datter av dronning Juliana av Nederland (av huset Mecklenburg-Schwerin) og prins Bernhard zur Lippe-Biesterfeld.
Hennes fulle navn er Beatrix Wilhelmina Armgard van Oranje-Nassau, siden det er tradisjon for at medlemmene av kongehuset i Nederland bruker dette etternavnet, selv om det er lenge siden tronen passerte til andre slekter. Hun tilhører fyrstehuset Lippe. Hun er den første nederlandske dronning ved navn Beatrix.
Den 10. mars 1966 giftet hun seg med den vesttyske diplomaten Claus Georg Wilhelm Otto Friedrich Gerd von Amsberg i Amsterdam. De fikk tre sønner, Willem-Alexander Claus Georg Ferdinand (født 27. april 1967), Johan Friso Bernhard Christiaan David (født 25. september 1968) og Constantijn Christof Frederik Aschwin (født 11. oktober 1969).
Beatrix regjerte fra 30. april 1980, da moren abdiserte. Den 30. april 2013 abdiserte hun til fordel for sin sønn kronprins Willem-Alexander.
Familiebakgrunn
Beatrix tilhører grenen Lippe-Biesterfeld av den kjente tyske adelsslekten Lippe. Kognatisk nedstammer hun bl.a. også fra den frisiske grenen av huset Oranien (Oranje på nederlandsk), og dettes stamfar Jan de Oude (den Gamle), greve av Nassau og yngre bror av Vilhelm av Oranien, som sees som Nederlandenes far. Friesland har hatt stattholdere fra denne grenen siden 1584. Den første var Vilhelm Fredrik, sønn av Jan de Oude. Fra 1747 leverte denne grenen også stattholdere til de andre nederlandske fylkene etter at den hollandske grenen av Oranien-slektens mannlige linje (stamfar Willem de Zwijger (Vilhelm den tause)) var utdødd. Dette skjedde da Vilhelm den tredje, stattholder av Holland og konge av England, falt fra sin hest og døde i 1702.
van Oranje-Nassau
Navnet ble første gang fastlagt som et kongelig navn ved kongelig dekret av 8. februar 1901 at dronning Wilhelminas eventuelle barn skal bære dette navnet, men da som «van Oranje Nassau». Nederland gjorde dette for å bevare dette historiske navnet for ettertiden.
Den 8. januar 1937 ble det fastlagt ved et nytt kongelig dekret at eventuelle barn av daværende prinsesse Juliana ville komme til å hete «van Oranje-Nassau», altså med bindestrek.
Oppvekst og utdanning
Hun ble født i Paleis Soestdijk i Baarn (i provinsen Utrecht). 5. august 1939 ble søsteren Irene Emma Elisabeth født. I Baarn bodde den kongelige familien frem til mai 1940, da de flyktet for den tyske invasjonen. Først til Storbritannia, senere videre til Ottawa i Canada. De vendte tilbake til Nederland 2. august 1945. Beatrix hadde da fått en søster til, Margriet Francisca, født 19. januar 1943. Den siste søsteren, Maria Christina, ble født 9. oktober 1947 på Soestdijk. Hun ble kalt Marijke, og kom senere til å bruke navnet Christina.
Beatrix' skolegang begynte med barneskole i Canada, og fortsatte i Nederland frem til en god eksamen fra Baarns Lyceum i 1956.
Fra hun fylte 18 år i 1956 tok hun del i statsråd, og kunne etter den nederlandske grunnloven bære kongelig ansvar. Hennes opptreden under offisielle oppdrag i 1950- og 60-årene ga henne tilnavnet Prinsesse Smil. Hun var tidlig klar over hvilke plikter hun som fremtidig overhode for det nederlandske kongehuset ville komme til å bære, og tok disse meget alvorlig.
I 1956 begynte hun å studere ved universitetet i Leiden, flyttet på hybel og fulgte forelesninger innen sosiologi, jurisprudens, økonomi, konstitusjonell lovgivning og parlamentær historie. Ved siden av dette fulgte hun også forelesninger om kulturen i Surinam og på De nederlandske Antiller, internasjonal politikk, folkerett, historie, den nederlandske grunnloven (het Statuut van het Koninkrijk) og europeisk lov. En annen del av utdannelsen hennes i disse årene var arbeidsbesøk hos ulike europeiske og internasjonale organisasjoner i Genève, Strasbourg, Paris og Brussel. I juli 1961 bestod hun eksamen ved det juridiske fakultetet. Ved siden av studiene fant hun tid til å være et aktivt medlem av Foreningen for Kvinnelige Studenter i Leiden.
I 1963 besøkte hun Japan, Canada og USA. I USA ble hun mottatt i Det hvite hus av president John F. Kennedy. Det samme året flyttet hun inn i slott Drakestein i Lage Vuursche ved Baarn, der hun ble boende, senere med familie, helt frem til 1981 etter at hun overtok tronen fra dronning Juliana i 1980. Familien trivdes så godt på Drakestein at de så på dette slottet som et «tapt paradis», da hennes nye rolle som dronning betydde at familien måtte flytte til Huis Ten Bosch i Den Haag. Paleis Noordeinde i sentrum av Den Haag ble kontor/arbeidssted fra 1984.
Forlovelse og bryllup
1. mai 1965 ble hun for første gang fotografert sammen med Claus von Amsberg. 28. juni 1965 ble forlovelsen mellom Beatrix og den tyske diplomaten Claus Georg Wilhelm Otto Friedrich Gerd von Amsberg annonsert av dronning Juliana og prins Bernhard via radio og TV. Forlovelsen vakte mange reaksjoner på grunn av at Claus var tysk statsborger. Det ble ved Rikslov av 8. desember 1965, Stbl. 525, gitt tillatelse til giftermål av Het Tweede Kamer (andrekammeret i det nederlandske parlamentet). To dager senere ble Claus nederlandsk statsborger.
Bryllupet fant sted i Amsterdam den 10. mars 1966. I Amsterdams rådhus stod borgermester van Hall for formalitetene, mens den kirkelige vielsen ble foretatt av presten H.J. Kater i Westerkerk. Prekenen ble holdt av presten J.H. Sillevis Smitt. Claus fikk i denne sammenhengen tittelen Prins av Nederlandene og Jonkheer av Amsberg.
27. april 1967 ble kronprins Willem-Alexander født i Utrecht, den første mannlige arvingen til den nederlandske tronen på 116 år. I 1968 og 1969 ble Johan Friso og Constantijn født. I tiden etter bryllupet reiste Beatrix og Claus flere ganger utenriks, blant annet foretok de en reise til Sovjetunionen som ble ansett som kontroversiell.
Prins Claus døde 6. oktober 2002.
Reiser og aktiviteter
Prins Claus og prinsesse Beatrix donerte folkets bryllupsgave – en god del penger – til veldedige formål. Beløpet ble delt mellom 4 nasjonale foreninger for foreldre med handikappede barn, ekstra medisinsk utstyr til «Henri Dunant» (et sykehusskip tilhørende det nederlandske Røde Kors) og handikappede barn og ungdom i Surinam og på De nederlandske Antiller. I denne tiden var prinsesse Beatrix blant annet formann for en europeisk arbeidsgruppe for frivillige arbeid innen utviklingsarbeid i Asia og Afrika, det daglige styret for «de Zilveren Centra» (arbeid blant ungdom som bor på internat) og videre for UNICEF og et nasjonalt fond for barn og ungdom.
Prinsesse Beatrix har vist mye interesse for Surinam og De nederlandske Antiller og deres innbyggere. Hun besøkte landene i 1958 for første gang, og igjen i 1965. Under det siste besøket var hovedinteressene den sosiale og økonomiske utviklingen landene hadde gått igjennom etter hennes forrige besøk. Under det tredje besøket, i 1966, presenterte hun prins Claus for innbyggerne i disse landene. Både prinsessen og prinsen var til stede da Surinam fikk sin uavhengighet i 1975.
Som tidligere nevnt ble flere andre land, og også internasjonale konferanser, besøkt. Et eksempel er den årlige Bilderbergkonferansen, som ble startet på initiativ av prins Bernhard. På disse konferansene deltok fremstående nederlandske og utenlandske politikere, forretningsmennesker, fagforeningsledere, journalister og akademikere. Temaer under disse konferansene var aktuelle problemer blant annet innen internasjonal politikk og økonomi.
Dronning av Nederlandene
Den 30. april 1980 underskrev dronning Juliana dokumentet som bekjentgjorde hennes abdikasjon, og prinsesse Beatrix ble innsatt som dronning av Nederlandene under et møte i Nieuwe Kerk i Amsterdam der både det Eerste og Tweede Kamer der Staten-Generaal (Storting og Regjering) deltok. Heretter blir dronningens fødselsdag feiret 30. april (dronning Julianas fødselsdag). Dagen kalles Koninginnedag og er en nasjonal festdag.
Akkurat som på bryllupsdagen, ble det også demonstrert på innsettelsesdagen. Denne gangen ble det demonstrasjoner mot Nederlands økende boligmangel. Uroen utenfor Nieuwe Kerk, der det ble ropt slagord som «uten bolig ingen kroning», kunne høres inne i kirken der seremonien fant sted. Da hun i 1988 igjen offisielt besøkte Amsterdam, ble hun mottatt på en mye varmere måte. I motsetning til moren, som ville være en folkets kvinne som ble tiltalt «frue», velger Beatrix å være en fyrstinne, og foretrekker å bli tiltalt «Deres Majestet».
Hvert år taler hun til folket via radio og tv første juledag. Da snakker hun om det som hun selv er opptatt av. I 1988 hevnet hun seg på en subtil måte på regjeringen som i trontalen hadde latt henne si at det gikk bra med miljøet i Nederland. Hun snakket i juletalen om sin bekymring for hvordan naturen og omgivelsene stadig mer blir antastet av miljøgifter.
Den 28. januar 2013 kunngjorde dronning Beatrix sin abdikasjon til fordel for sin sønn, kronprins Willem-Alexander, som overtok tronen den 30. april 2013.
Politikk og statssaker
Dronning Beatrix' rolle har ofte brakt henne i kontakt med journalister, og hun har uttalt seg kritisk om dette. 27. november 1999 sa hun om dette at «løgnen regjerer». Denne uttalelsen har senere ofte blitt sitert og brukt på samme måte som dronning Victorias historiske utsagn «We are not amused».
Tidligere statsminister A.A.M. van Agt omtalte samtalene med henne som «en vanskelig eksamen», mens en av fylkesmennene (commisaris der Koningin) fortalte at hun alltid hadde en liste med notater og at det var tydelig at hun hadde forberedt alt til i minste detalj. En stor del av arbeidet hennes er å lese igjennom og underskrive statsdokumenter. For å holde seg godt orientert snakker hun videre regelmessig direkte med for eksempel ministere, statssekretærer, fylkesordførere, borgermestre og ambassadører. Med statsministeren har hun møte hver mandag.
Videre er hun aktivt med i arbeidet med å sammenstille nye regjeringer; etter valg til Tweede Kamer (Storting) eller en regjeringskrise gir hun en eller flere personer oppdrag om å danne en ny regjering; denne personen kalles informatør. E. van Thijn, som var hennes informatør i 1981, bekrefter dette: «Hun stiller spørsmål, hun kaller deg inn, og vet eksakt hva som skjer fordi hun har lest alle dokumentene». Ministerne og statssekretærene i den nye regjeringen beediges av dronningen. De følgende regjeringene har arbeidet i hennes tid som dronning: Van Agt 2, Van Agt 3, Lubbers 1, Lubbers 2, Lubbers 3, Kok 1, Kok 2, Balkenende 1 og Balkenende 2.
Parlamentet åpnes offisielt hvert år den tredje tirsdagen i september (Prinsjesdag). På denne dagen kjørte dronningen fra Slott Noordeinde til het Binnenhof i den gylne vognen (de Gouden Koets). I Riddersalen holder hun trontalen for et samlet parlament. I denne talen bekjentgjøres regjeringens planer for det kommende året.
Personlig formue
Bladet Forbes meldte i 2002 at dronningens personlige formue er antatt å være 2,5 milliarder amerikanske dollar. Hvis dette overslaget stemmer er hun en av verdens rikeste personer. Det er imidlertid antatt at mye av formuen er bundet i andeler i ulike selskaper.
Samfunnsengasjement
Som dronningen var Beatrix ofte vært til stede ved åpninger, minnesammenkomster og andre offisielle tilstander. Videre har hun besøkt Nederlands (lands-)byer og fylker. Ved arbeidsbesøk har hun interessert seg for eksempel lov og orden, landbruk, miljø, ulike (folke-)grupper, forhold mellom arbeidsgivere og –tagere, folkehelse og samfunnsspørsmål rundt for eksempel rusmiddelavhengige og uteliggere.
8. februar 2005 ble hun av universitetet i Leiden utnevnt til æresdoktor. Begrunnelsen var at hun gjentatte ganger satte frihet og hvor viktig den er på dagsordenen. I takketalen nevnte hun at hun siden 1980 stadig har fått mer frihet av statsministrene, utenom de områdene der det nederlandske parlamentet kan stille den ansvarlige minister til ansvar for hennes handlinger (ministeriële verantwoordelijkheid, Nederlands Grunnlov artikkel 42, paragraf 2), da dronningen (i lovteksten kongen) ikke kan forfølges.
Kunst og kultur
Beatrix er meget interessert i billedhugging, malerkunst, ballett og musikk. Hun er en regelmessig gjest ved utstillinger og forestillinger, der hun gjerne også møter kunstnerne. Tildelingen av den Kongelige prisen for fri malerkunst er hun hvert år sterkt forbundet med. Tidligere har hun også vært gjestekonservator ved Stedelijk Museum i Amsterdam. Utstillingen hun regisserte ble vist mellom 9. desember 2000 og 4. februar 2001.
Fritid
Beatrix er en habil billedhugger, hun har blant annet laget en statue som står i Madurodam (Jantje Beton) og byster av sine tre sønner. Hun skal ha sagt at dette for henne var en viktig måte å ytre seg på. Av sport liker hun ridning, seiling, tennis og skisport. Hun seiler gjerne med «De Groene Draeck» (den grønne dragen), et lemster aak (et typisk nederlandsk seilskip) som hun fikk til attenårsdagen fra det nederlandske folk.
Utmerkelser
Hun ble i 1964 tildelt storkors med kjede av St. Olavs Orden.
Lost and Won
Lost and Won er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av James Young.
Trinidad og Tobago under VM i friidrett 2013
Trinidad og Tobago deltok under VM i friidrett 2013 (utendørs) fra 10. august til 18. august 2013 i Moskva i Russland.
Petr Šedivák
Petr Šedivák (født 13. november 1961) er en tjsekkisk judoka.
Han representerte Tsjekkoslovakia under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble nummer 21 i ekstra lettvekt.
Leyton Mafuta
Leyton Mafuta (født 31. mars 1970) er en zambisk judoka.
Han representerte Zambia under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble nummer 21 i ekstra lettvekt.
Sportsdans under Asialekene 2010
Sportsdans under Asialekene 2010. Sportsdans var en av flere sporter under de 16. Asialekene som ble arrangert i Guangzhou i Kina. Konkurransene ble avviklet mellom 13. og 14. november 2010. Det ble konkurrert i ti øvelser. Det var første gangen som sportsdans var med på programmet i asialekene. 108 utøvere fra tolv nasjoner deltok og Kina ble beste nasjon, de vant alle ti gullmedaljene.
Atyraw FK
Meritter
2009
Love Aflame
Love Aflame er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Raymond Wells.
Vregny
Vregny er en kommune i departementet Aisne i regionen Hauts-de-France, nord i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Soissons-1 som ligger i arrondissementet Soissons. I hadde Vregny 0 innbyggere.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Vregny
Referanse: INSEE
Vaux-sur-Sûre
Vaux-sur-Sûre er en kommune i provinsen Luxembourg i Belgia. Kommunen består av seks delkommuner: Hompré, Morhet, Nives, Sibret, Vaux-lez-Rosières og Juseret. Vaux-sur-Sûre ligger i de belgiske Ardennene og elva Sûre har sitt utspring i kommunen.
The Long Trail
The Long Trail er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Howell Hansel.
Handling
Andre Dubois, en ensom jeger som bor i en hytta høyt på toppen av et snødekt fjell, møter Louise Graham - en ung kvinne fra storbyen. Han gir henne ly i hytta hans i løpet av eb natt med en kraftig snøstorm. Men hennes forlovede liker ikke at Louise tilbrakte natten sammen med en fremmed mann, så han velger å forlate henne. Men Andre insisterer på å gifte seg med Louise, og de flytter sammen til hytta hans.
Men en dag kommer Louises utsvevende bror Paul, på flukt fra loven på grunn av en drapssiktelse, og Andre gjenkjenner ham som mannen som tidligere hadde forrådt hans søster Mitchette. Selv om han sverget hevn over søsteren sin, går Andre likevel med på å la Paul stikke av. Rørt over at Andre har gitt avkall på løftet til søsteren hans bare for hennes egen skyld, begynner Louise å føle en gnist av ekte kjærlighet ovenfor den nye ektemannen sin. Gradvis blomstrer takknemligheten hennes til en ekte kjærlighet til mannen som hadde reddet henne.
António de Oliveira Salazar
António de Oliveira Salazar (født 28. april 1889 i Santa Comba Dão i Portugal, død  27. juli 1970 i Lisboa) var en portugisisk politiker. Han fikk i perioden hans popularitet var på topp, tilnavnet «Portugals fornyer». Etter hvert ble han av sine stadig flere motstandere karakterisert som diktator. Salazar var statsminister i Portugal i perioden 1932–1968. Portugal ble på den tiden diktatorisk styrt. Fra 1951 var han i tillegg landets president i noen måneder. Salazar dominerte landets politikk fra han ble finansminister i 1926 til 1974, da etterfølgeren Marcello Caetano ble styrtet.
Oppvekst og utdannelse
Hans foreldre ønsket å styre gutten inn i prestestanden, og han trodde selv han hadde prestekall. Han begynte å studere på juniorseminaret og så presteseminaret i Viseu (1900–1910). Han mottok de lavere vigsler og hadde allerede holdt sin første preken i sin hjembygds sognekirke da det gikk opp for ham at han hadde tatt feil av sin vei.
Han begynte så, med økonomisk assistanse fra den katolske kirke, å studere rettsvitenskap og samfunnsøkonomi i Coimbra, og gikk ut med toppkarakterer.
Tidlig politisk virke
Som ung mann vokste hans gryende politiske engasjement ut fra hans katolske tro, og skjerpet under den nye anti-klerikale første portugisiske republikk. Hans første innsats på den offentlige arena var skriverier i katolske aviser og medvirkning i gatekamper for kirkens rettigheter og interesser.
Kun 27 år gammel ble han i 1916 professor i statsøkonomi og finanslære ved Universitetet i Coimbra.
Under Sidónio Pais' kortvarige diktatur fra 1917 til 1918 ble Salazar invitert til å bli en av ministrene, men han takket nei.
Liste over kardinaler utnevnt av Bonifatius IX
Liste over kardinaler utnevnt av Bonifatius IX er en liste over de åtte kardinalene pave Bonifatius IX utnevnte under to konsistorium i perioden fra 18. desember 1389 til 27. februar 1402.
Jørgen Wold
Han satt 12 år på fylkestinget i Oppland og var med på stiftelsen av Harestua Arbeiderforening i 1928.
Botswana under VM i friidrett 1987
Botswana deltok under VM i friidrett 1987 (utendørs) fra 28. august til 6. september 1987 i Roma i Italia.
António de Oliveira Salazar
Tidlig politisk virke
Den 3. juni 1926, rett etter statskuppet 28. mai 1926, var han en kort periode finansminister i José Mendes Cabeçadas' regjering. Men han trakk seg etter kort tid, og forklarte det med at stridighetene og rotet i regjeringen gjorde det umulig for ham å få gjort en skikkelig jobb.
Ved makten
I 1928 tok president general António Oscar de Fragoso Carmona Salazar inn i militærjuntaens regjering. Salazar gikk med på det etter å ha stilt som betingelse at han skulle nyte fullstendig handlefrihet over statsfinansene. Han var finansminister i perioden 1928–1932. Hans fullmakter gjorde at han kunne handle uten å ta hensyn til partier, fagforeninger og politiske stemningsbølger. Allerede fra 1928 kan man betrakte Salazar som Portugals egentlige makthaver – han hadde etablert et slags «finansdiktatur». Han lyktes ved et strengt spareprogram å bringe nasjonalbudsjettet i balanse og nedbetale all utenlandsgjeld. For å få til dette innførte han en rekke skatter.
Den 5. juli 1932 ble Salazar statsminister i Portugal. Skiftet ble ønsket velkommen av grupper som var misfornøyde med det kaos som hadde rådet under den første republikanske republikk. For hæren, kirken, monarkistene, den øvre middelklasse og for aristokratiet fremstod Salazar som klart å foretrekke fremfor militærjuntaen han overtok etter.
Salazar introduserte i 1933 et fast autoritært regime etter italiensk modell. Han gav Portugal en ny grunnlov, og med den som fundament opprettet han et ettpartisystem. Den nye ordning ble kalt Estado Novo («Den nye stat») og gikk inn for økonomisk vekst og nasjonalisme. Det var viktig for hans regime å etablere et stabilt styre. I den første republikkens tid, fra 1910 til 1926, var det meget urolig og uberegnelig, og store deler det portugisiske folk lengtet etter roligere forhold. Salazars tidlige suksesser fremsto således som svært imponerende gjennombrudd, og han ble raskt svært populær. Det het seg at han omformet samfunnet og hadde gitt folket en viktig leksjon («A Lição de Salazar» – Salazars leksjon).
Utdannelsesvesenet hadde lenge ikke blitt ansett som høyprioritert og ble ikke tungt investert i. Ikke desto mindre ble det sørget for at hele befolkningen i det minste fikk folkeskoleundervisning. Det kom under Salazar til betydelige investeringer i skoleinfrastrukturen, med varige og påtakelige resultater.
Salazars regime var autoritært. Han baserte sin politiske filosofi rundt en heller selektiv og undertrykkende lesemåte av den katolske sosiallære, ikke så forskjellig fra det samtidige regimet til Engelbert Dollfuß i Østerrike. Det økonomiske systemet han etablerte og kalte for korporativisme, var basert på tilsvarende heller personlige utlegninger av de pavelige encyklikaer Rerum Novarum og Quadragesimo Anno. Han mente at det overordnede måtte være å forhindre enhver klassekamp, og at økonomiens egne lover måtte få råde uforstyrret.
Salazar forbød de portugisiske nasjonalsyndikalister, et langt mer rendyrket fascistisk parti som Salazar anså som både «hedensk» og «totalitært».
Salazars eget parti, Den nasjonale union, var dannet som en underdanig paraplyorganisasjon for å tjene regimets interesse, og det manglet dermed en profilert ideologi uavhengig av regimet. På denne tiden fryktet man i mange europeiske land de ødeleggende potensialer som man anså å ligge i kommunismen. Salazar forbød marxistiske partier, men også revolusjonære fascistisk-syndikalistiske partier.
I årene 1936–1947 var Salazar også utenriksminister. Salazars nøytralitetspolitikk under annen verdenskrig sparte landet fra krigens redsler, men hadde også trekk som slo ut økonomisk gunstig for landet: Han lot de allierte makter leie militærstasjonen Base das Lages på Azorene; først britene (i pakt med den gamle anglo-portugisiske allianse fra 1300-tallet) og senere også amerikanerne. På den annen side solgte og eksporterte han metaller og militært materiell til aksemaktene.
Salazar satte sin lit til sitt hemmelige politi i bekjempelsen av kommunistene og andre politiske bevegelser som stod i opposisjon til hans regime. Til å begynne med ble dette politiet kalt PVDE (Polícia de Vigilância e Defesa do Estado). Det hadde en organisasjonsstruktur inspirert av det tyske Gestapo og ble bedre kjent under det navn det bar fra 1945 til 1969, Polícia Internacional e de Defesa do Estado (PIDE). Dette hemmelige politiet gjorde sitt for å undertrykke og for på forskjellige vis eliminere dissidenter, særlig dem som man satte i forbindelse med den internasjonale kommunistiske bevegelse med bånd til Sovjetunionen. Ved stadig å minne om de kaotiske tilstander som hadde rådet før 1926 ble det mulig å holde opposisjonen i sjakk til inn i 1950-årene.
Salazar ville at Portugal skulle være en relevant og viktig størrelse på den internasjonale arena, og landets oversjøiske områder var med på å gjøre dette mulig. Selv nektet Salazar å la seg overimponere av amerikanerne. Portugal var det eneste ikke-demokrati blant de stater som grunnla NATO i 1949, noe som reflekterte Portugals rolle som alliert mot kommunismen under den kalde krigen. Portugal ble tilbudt amerikansk assistanse fra Marshallhjelpen som takk for den hjelp landet hadde gitt de allierte mot slutten av den annen verdenskrig. Først nektet Salazar å motta slik hjelp, men han ombestemte seg og sa ja.
I Salazar-årene ble Portugal imidlertid også medgrunnlegger av OECD og EFTA. Finansiell stabilitet var Salazars førsteprioritet.
Avkoloniseringen
Salazar var svært lite villig til å avkolonisere de portugisisk-styrte oversjøiske områder, der de sterkeste lokale frigjøringsbevegelsene som regel var marxistisk orienterte. Mens andre vestlige kolonimakter lot sine kolonier erklære uavhengighet, holdt Portugal fast på sine. For Salazar var dette et spørsmål som gjaldt landets sentrale nasjonale interesse.
Til støtte for sin holdning grep han fatt i Gilberto Freyres begrep lusotropikalisme, som gikk ut på at ettersom Portugal hadde vært multikulturelt, multirasemessig og plurikontinentalt siden 1400-tallet, ville det bety slutten på portugisisk uavhengighet dersom de oversjøiske territorier gikk tapt. I geopolitisk forstand innebar det at uten de oversjøiske områder ville ikke den portugisiske stat ha de ressurser som skulle til for å garantere dens evne til å klare seg som uavhengig stat. Salazar hadde siden 1930-tallet egentlig motsatt seg Freyres tankegods, fordi Freyre mente at portugiserne mer enn noen annen europeisk nasjon var utsatt for raseblanding. Men rundt 1952 skiftet han mening.
Da kolonikrigene flammet opp igjen i 1961 skulle det etterhvert bli Estado Novos og diktaturets endelikt. Ledende militære, fremfor alt general António de Spínola, gikk inn for en slutt på krigshandlingene. Han var kommet til at krigene i Afrika ikke kunne vinnes. Men Salazar ville ikke gi seg. På 1960-tallet ble verneplikt innført for å skaffe soldater til kolonikrigene.
Salazars avgang og død
I 1968 ble Salazar rammet av slag, og dermed fikk hans maktperiode sin avslutning. President Américo Tomás så seg nødsaget til å utnevne Marcello Caetano til ny statsminister og etterfølger av Salazar. Frem til sin død i juli 1970 levde Salazar i sitt hus i fødebyen Santa Comba Dão.
Portugal etter Salazartiden
I 1974 ble hans Estado Novo feid vekk av nellikrevolusjonen, som også førte til at nesten hele det portugisiske koloniveldet ble oppløst.
Selv om hans regjering hadde vært et diktatur, forble Salazar forbundet med kjære minner i deler av den portugisiske befolkning. Noe systematisk oppgjør med hendelsene, til dels overgrepene, i hans maktperiode, fant knapt sted.
Øve os på hinanden
«Øve os på hinanden» (norsk oversettelse: øve oss på hverandre) er en dansk synthpoplåt fra 2021 med duoen Fyr & Flamme. Den vant Dansk Melodi Grand Prix 2021 og var Danmarks bidrag til Eurovision Song Contest 2021 i Rotterdam i Nederland. Låten var det første danskspråklige Eurovision-bidraget på 24 år.
Om sangen
Låten er komponert av Laurits Emanuel, som utgjør den ene halvdelen av Fyr & Flamme. Sangeren og skuespilleren Jesper Groth utgjør den andre halvdelen av duoen. Sangen ble utgitt på Universal 10. februar 2021 og var ett av åtte bidrag i Dansk Melodi Grand Prix 2021 lørdag 6. mars i DR Byen i København. Sangen vant til slutt finalen med 37 prosent av stemmene og ble Danmarks bidrag i Eurovision Song Contest 2021.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL for ungdom 2012 – 3000 meter jenter
3000 meter jenter var en av øvelsene i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL for ungdom 2012 og ble avholdt på Olympia Eisstadion i Innsbruck onsdag den 18. januar 2012.
Øve os på hinanden
Om sangen
Låten er en 80-tallsinspirert poplåt med bruk av el-trommer og synth. Ifølge duoen handler «Øve os på hinanden» om å forsøke og å tilgi hverandre når vi gjør feil. Sangen finner sted på et dansegulv, hvor en mann og en kvinne må prøve seg frem for å se hvilke trinn som fungerer. Ifølge duoen kan denne scenen brukes som et bilde på hvordan vi oppfører oss når vi skal imponere en annen, eller hvordan man enkelte ganger må justere kursen i livet når ting ikke går som planlagt.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL for ungdom 2012 – 3000 meter jenter
Det var 16 løpere til start som representerte tilsammen 15 nasjoner og disse igjen kom fra de tre verdensdelene Europa, Asia og Amerika. Norge stilte med Inga Anne Vasaasen som representerer klubben Stange Sportsklubb. Denne gangen ble det en nederlandsk seier med Sanneke de Neeling som mester. Den japanske skøyteløperen Rio Harada tok andreplassen, og sørkoreanske Jang Soo-jee tok tredjeplassen.
Dommere og starter
Disse var offisielle dommere og starter under 3 000 meter for jenter under Vinter-OL for ungdom i Innsbruck 2012 på Olympia Eisstadion.
Øve os på hinanden
Eurovision Song Contest
«Øve os på hinanden» var Danmarks bidrag i Eurovision Song Contest 2021 i Nederland. Den deltok i semifinale 2 torsdag 20. mai i Rotterdam Ahoy. Sangen fikk 89 poeng og endte på ellevteplass i semifinalen og kvalifiserte seg ikke til finalen lørdag 22. mai.
Sangen var det første danskspråklige Eurovision-bidraget på 24 år, og det var første gang Danmark opptrådte på dansk etter at språkkravet i Eurovision Song Contest ble fjernet i 1999. Forrige gang Danmark opptrådte på dansk, var med Kølig Kaj og «Stemmen i mit liv» i 1997. Duoen forklarte at sangen er skrevet etter «visse skandinaviske tradisjoner, og jeg kan ikke fatte hvordan vi skal kunne oversette den i det hele tatt. Så vi holder oss til dansk.»
Hexagone Balard
Hexagone Balard er hovedkvarteret til Frankrikes væpnede styrker i Paris. Bygningen ble innviet i 2015, og mer enn 9 000 mannskaper fra den franske hæren, franske marinen, franske flyvåpenet samt Direction générale de l'armement flyttet inn i bygningen, fra tidligere separate hovedkvarterer for hver forsvarsgren. Det syv etasjers høye anlegget ble bygget på 41 dekar rundt en tidligere arméflystasjon i nærheten av metrostasjonen Balard i 15. arrondissement.
Rough (golf)
Rough er i golf betegnelsen for de viltvoksende partier som grenser opp til en golfbanes tilklippede gressteppe kalt fairway og green.
Roughen er, avhengig av vegetasjonen, av varierende beskaffenhet på ulike baner, men består ofte av høyt og tett gress. Roughen utgjør en vanskelighet, men fungerer også som en sikkerhetssone ettersom den ofte stopper ballen fra å havne i ytterligere vanskeligheter.
Golfplatz Lista över golftermer
Aristides Pereira
Aristides Maria Pereira (født 17. november 1923 på Boa Vista, død 22. september 2011 i Coimbra i Portugal) var den første president i Kapp Verde. Han regjerte fra uavhengigheten i 1975 til 1991, da han tapte det første frie presidentvalget.
Virke
Pereira arbeidet som telegraftjenestemann. I 1947 flyttet han til Portugisisk Guinea, der han senere ble sjef for televerket.
I 1951 møtte han Amílcar Cabral og han ble engasjert i den antikolonialistiske bevegelsen. Sammen med Cabral, Fernando Fortes, Júlio de Almeida og Elisée Turpin grunnla han i 1956 Det afrikanske partiet for Guinea-Bissau og Kapp Verdes uavhengighet (PAIGC). I 1960 reiste han i eksil til Guinea og ble medlem av frigjøringsbevegelsens krigsråd.
Fra 1964 var Pereira visegeneralsekretær i PAIGC og etter at Cabral ble drept i 1973, ble han partiets generalsekretær. Da Kapp Verde ble en selvstendig stat i juli 1975, valgte nasjonalforsamlingen ham til landets første president.
Pereira var tilhenger av union med Guinea-Bissau. Han lovet demokrati da han ble valgt til president, men etter et kupp i Guinea-Bissau i 1980, slo han ned på opposisjon. Etter dette ble også partiet Det afrikanske partiet for Kapp Verdes uavhengighet (PAICV)  opprettet i 1981, med Pereira  som leder.
I 1990 åpnet PAICV for flerpartisystem med tanke på valg av ny nasjonalforsamling så vel som president. Pereira trakk seg som leder i PAICV og forsøkte å innta en rolle over partipolitikken. Pereira tapte det demokratiske valget i 1991 til António Monteiro.
Adel Khan Farooq
Khan Farooq har journalistutdannelse fra Høgskolen i Oslo. I 2013 fikk han innpass hos Ubaydullah Hussain, som da var frontfigur i gruppa Profetens Ummah, og begynte å filme ham fra januar 2014. Etterhvert slo han seg sammen med Ulrik Imtiaz Rolfsen for å lage dokumentarfilmen Den norske islamisten, som ble vist på NRK i april 2017.
I 2016 debuterte Khan Farooq som forfatter med boka Mine brødre, en oppvekstroman som handler om en rotløs norsk-pakistansk gutt på 17 år som finner trøst i bønn og etterhvert blir radikalisert.
Gao Xuefeng
Sammenlagt i Verdenscupen
Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
Farlighedsdekret
Et farlighedsdekret utstedes av Justitsministeriet i medfør av psykiatriloven § 40 etter begjæring fra overlegen ved den psykiatriske avdeling hvor pasienten er innlagt, såfremt Retslægerådet finner at pasienten er sinnssyk, og «vedvarende udsætter andres liv eller legeme for alvorlig og overhængende fare».
Pasienten overflyttes da til Sikringsavdelingen i Nykøbing. Avgjørelsen må siden etterprøves ved byretten i Holbæk.
Sørlandsvikke
Sørlandsvikke (Kasjubiasvikke) - (Vicia cassubica) er en flerårig urt i vikkeslekten, som tilhører erteblomstfamilien (Fabaceae).
Johan Greve
Johan Greve (født 12. august 1832 i Hosanger, død 30. september 1907 i Bergen) var en norsk teolog og politiker.
Johan Greve var sønn av prost Johan Fritzner Greve. Han tok teologisk eksamen i 1857 og i 1872 ble han sogneprest i Jølster. I 1877 ble han innsatt som prost på samme sted, før han i 1882 dro til Sogndal for å bli sogneprest der. I 1883 ble han også prost i Sogndal.
I likhet med sin far var Johan Greve engasjert i politikken og var ordfører i Sund kommune i 1862 og 1863.
Femundløpet 2014
Femundløpet 2014 ble arrangert fra 30. januar til 4. februar 2014 med start og mål på Røros. Dette var det 25. Femundløpet i rekken.
F400 var NM i langdistanse hundekjøring begrenset klasse. Arrangør av Femundløpet siden november 2010 er Femundløpet AS. Snøforholdene i løypa var varierende med lite snø mange steder. Det falt stedvis opptil en meter snø i dagene før start og det var kaldt.
Cycloleberis squamiger
Cycloleberis tenera er en art av slekten Cycloleberis i familien Cylindroleberididae som er den ene av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Denne familien har 23 slekter og 70 arter. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Femundløpet 2014
F600
Nina Skramstad ledet F600 i første del av løpet, deretter fulgte Lars Monsen med Robert Sørlie og Ralph Johannesen like bak. Ut fra Tynset gikk Arnt Ola Skjerve først ut fulgt av Birgitte Næss Wærner, Robert Sørlie og Nina Skramstad. De hadde alle 12 hunder i spannet. F600-kjørerne må ta den første obligatoriske åtte-timerspausen på ett av de tre første sjekkpunktene, og de fleste tok den hvilen på Drevsjø. Samtidig med den første langhvilen skjer tidsutligningen, som justerer for kjørernes starttidspunkter slik at den som ligger først i sporet ut fra Søvollen, er den som faktisk leder løpet. Nina Skramstad kom først til veikrysningen ved Galten, tett fulgt av Birgitte Næss Wærner. Like bak henne igjen lå Sigrid Ekran.
Cycloleberis squamiger
Gruppen Cylindroleberididae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.