cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuppforsøket i Venezuela i 2002
Presidenten for Venezuelas Handelskammer (Fedecámaras), Pedro Carmona, ble innsatt som midlertidig president. I Caracas ledet kuppet til en pro-Chávez oppstand som politiet i byen forsøkte å få kontroll over. Nøkkelpersonell i millitæret og deler av ant-Chávez-bevelgelsen nektet å støtte Carmona. Den Chávez-vennlige presidentgarden tok til slutt over Miraflores presidentpalass igjen uten å avfyre et skudd, noe som førte til Carmona-regjeringens fall og gjeninnsettelsen av Chávez som president.
Kuppet ble fordømt av de latinamerikanske nasjoner og internasjonale organisasjoner. USA og Spania anerkjente raskt Carmonas pro-USA-regjering men endte opp med å fordømme kuppet etter at det var blitt stanset.
Fru Dannemand
Bakgrunn og liv
Bente Frederikke Mortensdatter Andersen Rafsted ble født i Nyboder, København som datter av en brønnborer fra Holmen og hans ektefelle.
Bente Frederikke Mortensdatter alias Bente Rafsted ble i 15-16-årsalderen den danske kronprins Frederiks elskerinne. Kronprinsens ektefelle kronprinsesse Marie Sophie hadde allerede i årene fra 1791 født flere barn, og på dette tidspunkt levde kun en pike. 2-3 guttebarn var døde, enten i barselseng eller som spedbarn. Inntil 1808 fødte kronprinsessen i alt 8 barn, og bare 2 døtre overlevde.
Forholdet mellom kronprinsen og Bente Rafsted skal ha startet i forbindelse med at hennes far hadde blitt tatt i å stjele på Holmen og sto i fare for å få en streng straff. Hun tok saken i egen hånd og møtte opp på slottet for å be om nåde for faren. (Han fikk senere en mildere dom.) Kronprinsens kammerjunker, Johan Bülow, likte den unge piken og foreslo etterpå for kronprinsen at hun kunne «vikariere» for den syke og utmattede kronprinsessen. Kronprinsen fant i all hemmelighet et skjulested hos en smed i Bagsværd hvor han holdt et eget kronprinshoff.
Christian VII døde i mars 1808 og etter at kronprinsen var blitt kåret til konge, ble «Benedichte Rafsted» i august måned samme år installert på Toldbodvej nr. 289.
Fru Dannemand
Borgerskapet var nok ikke helt tilpass med forholdet, men Frederik VI spaserte allikevel nesten daglig fra Amalienborg til Toldbodvej. Hun ble tildelt navnet fru Frederikke Dannemand, samtidig med at hun i 1829 fikk rang som oberstinne. Frederik VI mente nok, at en militær tittel sto øverst på rangstigen. Samtidig ble barna deres – Louise, Caroline, Frederik og Valdemar – adlet. Slekten Dannemand er forøvrig utdødd i dag. Etter sigende ilte Fru Dannemand straks opp på slottet da Frederik VI døde i desember 1839, hvor hun gråt over den avdøde kongen sammen med dronningen.
Oberstinde Benedichte Frederikke Dannemand alias Bente Rafsted døde d. 23. desember 1862 og ble begravet med militær honnør på Garnisons Kirkegård.
WordPress
WordPress er ifølge W3Techs verdens mest brukte publiseringssystem med en markedsandel på 59,6%. Noen store aktører i Norge som bruker WordPress er Brønnøysundregistrene, Grieg-gruppen, Norad, Glasmagasinet partiet Venstre og Ildstedet.
Historie
Navnet WordPress ble foreslått av Christine Selleck, en venn av hovedutvikler Matthew Mullenweg. WordPress er den offisielle etterfølgeren til b2/cafelog.
Versjon 3.0 ble utgitt i juni 2010 og var en av de største utgivelsene i WordPress sin historie. Versjon 3.0 smeltet sammen WordPress MU (MultiUser) og «vanlig» WordPress til en enkeltutgave. WordPress.com bruker samme versjon som det er mulig å laste ned fra WordPress.org, men med en rekke tilpasninger og ekstrafunksjoner.
WordPress-utgivelser blir oppkalt etter kjente jazzmusikere (f.eks. Mingus). Versjon 1.5 som ble utgitt i midten av februar 2005 – kalt «Strayhorn» etter Billy Strayhorn – kom med en rekke nye egenskaper. En av disse var muligheten til å administrere statiske sider. Dette gjør det mulig å lage og administrere innholdssider utenfor den vanlige bloggkronologien. En annen egenskap er mal-/tema-systemet, som gjør det mulig for brukere å enkelt aktivere og deaktivere «skins» for sine sider. WordPress ble også utstyrt med en ny standardmal (kodenavn Kubrick etter avdøde Stanley Kubrick), designet av Michael Heilemann.
Etter at Six Apart forandret Movable Types lisensstruktur i 2004, ble WordPress et populært alternativ.
Tema
WordPresstema er filer som jobber sammen for å lage designet og funksjonaliteten du vil ha på en Wordpresside. Hvert tema kan være unikt, og tilbyr mange valg for eiere av nettsider om de raskt vil forandre utseendet på sin nettside. Det er lett å bytte og det finnes titusenvis av design å velge i mellom. De finnes både i gratis og betalte varianter, og det er mange nettsider med flotte design. Wordpress har også innebygd en temavelger, der man har tusenvis av gratis temaer å velge i mellom.
Utviklingstandarder
WordPress Temaer skal følge følgende standarder:
WordCamp utvikler- og brukerkonferanser
WordCamps er uformelle, lokalt organiserte konferanser som dekker alt relatert til WordPress. Den første konferansen var WordCamp 2006 i august 2006 i San Francisco, som varte en dag og hadde over 500 deltagere. Den første WordCamp utenfor San Francisco ble holdt i Beijing i september 2007. I Norge ble den første WordCamp Norway arrangert i Oslo den 14. januar 2012 med over 135 deltagere. Deretter har konferansen blitt arrangert årlig, 26. januar 2013, 25. januar 2014, 7.-8. februar 2015, 20.-21. februar 2016. Den 2.-3. mars 2018 ble det arrangert WordCamp Oslo, deretter ble det arrangert en felles WordCamp for Norden 7.-8. mars 2019, WordCamp Nordic 2019, i Helsingfors, Finland.
Kendi Rosales
Kendi Marisela Rosales Madrid (født 3. april 1990) er en honduransk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp.. Hun kom på 46.plass på 60 meter kvinner under VM i friidrett innendørs 2018.
Johnson
Johnson er en norsk slekt, opprinnelig fra Island. Den innvandret til Norge i 1789 fra Danmark med presten Gisle Johnson (død 1829 i Austre Moland).
Segl
Flere i slekten bruker segl med et motiv som først ble brukt av stamfaren Jon Jacobson (død 1808) som var sysselmann i Vadla, Island. Han var far til innvandreren Gisle Johnson (død 1829).
Torgunrud
Torgunrud er en gård i bygda Feiring i Eidsvoll kommune i Akershus i Viken fylke. Gården ligger ved foten av Stefferudkollen, ved Torgundrudelva, som renner fra Bladtjern til Mjøsa, og som utgjør gårdens grense mot sør. Til gården hører Kastfossen, som er en særpreget foss i Torgunrudelva. Gården består i dag av ca. 2000 mål skog og ca. 100 mål dyrket mark. I tiden før 1825 utgjorde Torgunrudelva grensen mellom Feiring og Toten, gården lå da i Toten herred.
Etymologi
Gårdsnavnet Rud henspiller på begrepet rydningsgård, som innebærer at gården ble ryddet i Middelalderen. Torgun antas å være navnet på rydderen. Det er delte meninger om Torgun var mannsnavn eller kvinnenavn. Gården ble altså ryddet av en som het Torgun eller (gamalnorsk) Torgundur en gang mellom 1050 og 1350. I røde bok (biskop Eysteins Jordebok) fra 1393 skrives navnet på gården Torgunnarudh, i 1578 skrives navnet Torgunderuth, i 1593 Torgundrud.
I år 1594 dro biskop Jens Nilssøn på visitasreise med båt fra Stange prestegård til Eidsvoll og han nevner i visitasboka at «Straks sydenom Skreden ligger til Thoten en gaard der heder Torgunnerødt.»
Rydningsmønster
Bruksnummer 1, går i dag under navnet Strandenga. Dette stykket grenser til Mjøsa, og det antas at Torgun gikk i land her og ryddet dette stykket først. Bruksnummer 2 betegnes i dag som Hauen og ligger vest for Strandenga. Dagens Torgunrud gård, bruksnummer 3, strekker seg vestover, fra Mjøsa mot Stefferudkollen. Bruksnummer 4 betegnes som Tobru og ligger nord for Hauen.
Bygningshistorie
Inntil midten av 1800-tallet lå hovedbygningen på Torgunrud omtrent femti meter nord for bygningskomplekset som utgjør dagens tun. Denne hovedbygningen ble solgt ved et skifte i 1879 (Sigvart Svenkeruds konkurs, se Eierskap, under). Huset ble plukket fra hverandre og delt i to. Det sies av den ene halvdelen ble flyttet og bygget opp som hovedbygning på bruket Hauen. Den andre delen ble fløtt over til østsiden av Mjøsa, og bygget opp igjen på Morskogen. Det finnes imidlertid bare muntlige kilder til denne delingen. Dagens hovedbygning på Torgunrud ble kjøpt fra en annen gård i bygda, Nordgarden Brodshaug, og reist i 1873. Dette våningshuset ble ca. 1930 av eier og bruker Ole Dahl utvidet, påbygget og modernisert etter tegninger av arkitekt Axel Bjørnstad. Hovedbygningen har siden vært modernisert og pusset opp i 1993 og 2005 mens arkitekturen fra 1930 er forblitt uendret.
I 1893 bygde daværende bruker, Christiane Svenkerud, et stabbur med klokkespir samt den tunbygningen som siden har vært betegnet som Drengestua – en bygning med arkitektur inspirert av byggeskikken i Christiane Svenkeruds hjemfylke, Hedmark. Drengestua består av to fløyleiligheter på hver side av et vognskjul. Disse tre bygningene, Våningshuset, stabburet og drengestua utgjør også i dag tunet på Torgunrud.
Mannsstua
Gjennom flere hundre år lå den såkalte Mannsstua (også kalt Gammelbygningen) mellom elva og driftsbygningen på Torgunrud. Mannsstua lå ved gamlevegen – den første veien som i gammel tid gikk langs Mjøsa fra Minnesund til Skreia. Mannstua var lenge Feirings eldste hus. Mannstua ble i gammel tid drevet som vertshus. Huset ble på 1950-tallet vernet av Norsk Folkemuseum på grunn av sin særpregede arkitektur med svalgang og utvendig trapp fra første til andre etasje. Etter vernevedtaket forfalt bygningen gradvis. Under gårdsbrannen på Torgunrud i 1966, ble nordre vegg på Mannstua skadet av brannen. Bygningsforfallet fortsatte til huset ble kondemnert ved offentlig brannøvelse i 1993. Begrepet Mannsstua skal skrive seg fra Torgunrudmannen som bodde her – Kristoffer Torgunrud (1814–1897). Han skal ha vært en karakter. Det sies at han gikk omkring som en fattiglem, barbeint og i stribukser, mens han på en tur med Skibladner til Hamar, da en finkar fra Christiania ikke hadde småpenger til båtbillett, uten videre vekslet en hundredalereddel i mindre penger – og med et lurt smil undret på om ikke herren hadde flere sedler han ville ”ha sund”. Det ble også sagt at Torgunrudmannen hadde svarteboka, blant annet kunne han få kyra til å lyde ved å stryke dem og hviske besvergelser i øret på dem.
Brann
I 1966 brant gårdens driftsbygning fra 1905 ned til grunnen. Alle dyrene på gården, kyr, sauer og høns gikk tapt, borstett fra en hest. Brannårsaken var elektrisk feil i et strømanlegg. Etter brannen, begynte arbeidet med oppføring av ny driftsbygning på samme sted som den forrige hadde stått – noe tilbaketrukket fra tunet, mot vest og nord. Denne bygningen sto ferdig i 1968.
Eierskap
Det er registrerte eiere av Torgunrud tilbake til 1393. Første registrerte eier var Feiring Kirkes jordegods. Etter den tid var gården eiendom for ulike proprietærer, adelsfolk og kirkegods fram til begynnelsen av1800-tallet, da gårdens brukere også ble eiere. Skifter opp gjennom 1800-tallet førte til at gården fikk dagens størrelse. Siste proprietær som investerte i gården var Ole Nilsen Haneborg fra Rakkestad i 1873 – som også oppførte nytt våningshus dette året (se Bygningshistorie, over).
Christiane Svenkerud skal ha vært svært gjestfri og ofte hatt besøk, særlig sommerstid. Hun hadde i gårdshagen to små kanoner og skjøt salutt til Skibladner da båten passerte om morgenen. Salutten ble besvart fra dampbåten. På sine eldre dager var hun lett kjennelig ved at hun gikk omkring med en mannshatt festet med skaut. Hun døde i 1930.
Christiane Svenkeruds slektninger solgte gården til kjøpmannen Ole Dahl, som bosatte seg her i 1933. Ole Dahl drev gården fram til sin død i 1940. hans enke, Petra Dahl overtok eierskapet. I praksis drev hun gården i samarbeid med sønnen Thor Ludvig Dahl inntil Petras død i 1978. Tor Dahl eide og drev gården alene fram til 1993. Da overdro han gården til sin bror Arne Kjell Dahl, som drev til 1999. Han overdro da gården til Kjell Ola Dahl.
Gårdsdrift og seterdrift på Torgunrud
Hovenæringen på Torgunrud har alltid vært tømmerhogst. Fra 1600-tallet og fram til slutten av 1800-tallet var drift av sag- og møllebruk en viktig del av næringsgrunnlaget. Gjennom 1900-tallet fram til ca. 1985, drev gården melkeproduksjon og kjøttproduksjon med enkelte årvisse opphold. Jordveien har vært brukt til å dyrke fôr til dyra samt dyrke fram korn, poteter og grønnsaker til å fø brukere og arbeidsfolk.
Seterdrift ble gjennomført på Sør-Blaker fram till 1963. Denne plassen ligger ved Bladtjern og hustuftene står ennå. I tillegg til seterhusa og vollen ved bladtjernet ble det brukt en setervang nærmere Atthaldsdammen, Torgunrudvangen. Den siste budeia var Berit Paulsen. Hun ble kalt Bigga. Hun tjenestegjorde fra 1942 til sin død i 1962. Både Sør-Blaker og Midt-Blaker ble husmannsplasser under Torgunrud da Feiring Jernverk ble nedlagt. Plassen Midt-Blaker ligger mellom Bladtjern og Atthaldsdammen. Jordet som hører til Midt-Blaker har status som vernet kulturlandskap.
Møller og sagbruk
Torgunrudelva utgjør siste ledd i et lengre vassdrag som er forbundet med elver og tjern på åskammen mellom Feiring og Hurdal. Fallet som elva gjør nedover åsen og spesielt Kastfossen (også kalt Kastet og Torgunrudkastet) har alltid vært viktig for Torgunruds næringsgrunnlag. Vassdraget har vært regulert med demninger (steinkistedammer) gjennom mange hundre år. Torgunrudelva har gitt kraft til flere sagbruk og møller. I 1678 var fire sagbruk i drift på Torgunrud. I 1688 ble denne næringen regulert, og gårdens sagbruksdrift ble begrenset til 1800 bord. Gården har også drevet møllebruk. Ved elveutløpet i Mjøsa finnes fortsatt et lite sagbruk og bygningsmassen til den siste Torgunrud Mølle.
Feiring Jernverk
I 1799 startet Carsten Anker byggingen av Feiring Jernverk, som ble anlagt ved Torgunrudelva, høyt oppe i åsen, like på oversiden av Kastfossen. Anker hadde i 1794 kjøpt Eidsvoll Verk av daværende verkseier Iver Elieson. Jernverket på Eidsvoll hadde vært i drift siden 1600-tallet. Eidsvold Verk hadde i all tid hentet sin jernmalm fra gruver i Feiring, blant annet Pålsgruva og Flesvikgruva. Anker ønsket å forenkle produksjonen ved Eidsvold verk ved å la det nye, lokale verket smelte råjern fra gruvemalmen og så transportere dette råjernet til Eidsvoll Verk for foredling. Det nye verket trengte en elv til å drive blåsebelgen til masovnen samt verkets pukkverk. Anker anla det nye verket ved Torgunrudelva, som allerede var delvis regulert til møller og sagbruk. Anker fikk bygget to nye dammer. Den ene, Atthaldsdammen ligger mellom verket og Bladtjern og er i behold (selv om Steinkiste-demningen er borte). Den andre dammen, rett nord for verket, kan man bare se sporene av. Feirng jernverk var i drift fra 1806 fram til 1819. Råjernet ble transportert nedover åsen på Verkensvegen, ned til Sotodden ved Torgunrud, der råjernet ble lastet opp i føringsbåter (Føringsbåt (Mjøsa) se også Torgunrudbåten) og ført videre sørover. Forvalteren ved Feiring Jernverk var tysk, og het Klouman. Carsten Anker flyttet i 1811 inn i Eidsvollsbygningen, men lot oppføre et lysthus ved Feiring Jernverk, på en topp nord for Stefferudkollen. Denne toppen heter i dag Lysthuskampen. I forbindelse med prins Christian Frederiks ferd gjennom Norge før stormannsmøtet på Eidsvoll i 1814, besøkte Carsten Anker og den danske arveprinsen Feirng Jernverk 8. juni 1813. De krysset Mjøsa med båt, tok båten fra gården Skrårud på Morskogen til Sotodden ved Torgunrud. Det ble i anledningen støpt en minneplate med følgende inskripsjon: ''Christian Frederik/Prins til Dannem. Og Norge/bivaanede et utslag/af Fejrings marsovn/den 8. juni 1813./ Dette verk nød saadan hæder/skiønne dag dit minde glæder/''.
I brevvekslingen mellom Klouman og Anker kommer det fram at Torgunrud gård under krigen mot Sverige i 1814, huset to svenske soldater som forvalter Kloumann satte i arrest på jernverket.
Napoleonskrigene med britisk blokade av norske havner, gikk hardt utover Ankers eksportinntekter på trelast og jern. Samtidig satt han i svært høy gjeld, særlig skattegjeld. Etter den store brannen i Bjørvika i 1819, gikk store mengder uforsikret trelast tapt. Men Anker var lenge optimist og ventet til 1821 med å si opp forvalter Klouman. I 1822 krevde Finansdepartementet innbetalt skyldig skatt. Dette kravet klarte han ikke å dekke. Carsten Anker ble da slått konkurs. Bygningene ved Feiring Jernverk ble solgt på auksjon. Fortsatt er deler av masovnpipa og hustuftene bevart.
Feirng Jernverks historie blir i dag holdt levende gjennom spelet i som årlig spilles i Jernverkshelga.
VM i sjakk for kvinner 1969
VM i sjakk for kvinner 1969 (verdensmesterskapet i sjakk for kvinner) ble arrangert i Moskva og Tbilisi i Sovjetunionen i 1969.
Nya vindar
Nya vindar er et studioalbum av det svenske dansbandet Sven-Ingvars med Sven-Erik Magnusson fra 1987. Albumet ble produsert av Rutger Gunnarsson (som også er arrangör) samt Göte Wilhelmsson. Betegnelsen var GoodWill GWLP 2061.
Joakim Hykkerud
Joakim André Hykkerud (født 10. februar 1986 på Notodden) er en norsk tidligere håndballspiller. Han har spilt for i norsk eliteserie og for flere klubber i utlandet. Han spilte strek, er 196 cm høy og veier 110 kilo. Han spilte på Norges lag som tok sølv i VM 2017.
Klubb
Han har tidligere spilt for TSV Hannover Burgdorf i Tyskland, IFK Kristianstad i svensk eliteserie, og før det spilte han en halv sesong i Bjerringbro-Silkeborg, og var med å sikre seriesølv i den danske toppligaen.
Med AEK Athen tok han gull i Europacupen i håndball for menn sesongen 2020/21.
Landslag
Han har 79 landslagskamper, 60 U-landskamper og 32 juniorkamper for Norge, og fikk sin mesterskapsdebut under håndball-EM 2016 for menn i Polen. Han spilte på Norges lag som tok sølv i VM 2017.
Einbeck
Einbeck er en by med om lag 27 000 innbyggere som ligger i Niedersachsen, Tyskland. Byen er nok mest kjent for å være opphavsbyen til bokkølet.
That’ll Be the Day
«That'll Be the Day» er en amerikansk sang, skrevet av Buddy Holly og Jerry Allison. Den har blitt innspilt på plate av forskjellige artister, innbefattet The Crickets og Linda Ronstadt. Den var også den første sangen som ble innspilt (kun på en demoplate) av The Quarrymen, skifflegruppen som senere ble The Beatles. Selv om Norman Petty ble kreditert som medopphavsperson, var han faktisk ikke involvert i låtskrivingen, men kun i produksjonen av denne velkjente innspillingen.
Bakgrunn
Den andre innspilte versjonen av sangen ble gjort åtte måneder senere, i Norman Petty studios i Clovis, New Mexico, 25. februar 1957 og utgitt på Deccas Brunswick-label tre måneder senere. Singlens betegnelse var Brunswick 55009. B-siden var «I'm Looking For Someone to Love».
Ettersom Holly hadde underskrevet en platekontrakt med Decca, var han kontraktmessig forhindret fra å gjeninnspille sangene som ble innspilt under Nashville-sesjonene i fem år, selv om Decca aldri utgav dem. For å forebygge dette, krediterte produsent Norman Petty the Crickets som artister på denne nye innspillingen av «That'll Be the Day», for å beskytte Buddy mot mulige rettslige skritt. Ironisk nok var Brunswick et datterselskap av Decca Records. Med én gang innspillingen var ute av sekken, lot Decca Holly underskrive en kontrakt med et annet av sine datterselskaper, Coral Records, så han endte opp med to platekontrakter. Hans innspillinger med The Crickets kom til å bli utgitt av Brunswick og hans soloinnspillinger kom til å bli utgitt av Coral.
Den gjeninnspilte versjonen av «That'll Be the Day» ble utgitt av Brunswick Records 27. mai 1957. Den finnes også på debutalbumet til the Crickets, The "Chirping" Crickets, som ble utgitt 27. november 1957.
Sangen blir regnet som en klassiker innen rock and roll-genren, og er rangert som # 39 på Rolling Stones liste over The 500 Greatest Songs of All Time.
Versjonen, som ble innspilt i Bradley’s Barn, Nashville, 22. juli 1956, ble utgitt som B-siden til «Rock Around With Ollie Vee» (kreditert Buddy Holly som artist) 2. september 1956 (Decca D30434). Produsent var Owen Bradley. Den finnes dessuten på albumet That'll Be the Day (1958).
Personale
(25. februar 1957 i Norman Petty Recording Studio)
(22. juli 1956 i Bradley’s Barn, Nashville)
Notable coverversjoner
Norman Petty solgte forlagsrettene til Buddy Holly-katalogen til Paul McCartney i 1979.
The Everly Brothers gjorde en coverversjon på singlen Warner Brothers 5611 i 1965.
Paul Ryan og Barry Ryan gjorde en coverversjon av sangen på sitt debutalbum Two of a Kind (Decca LP LK4878, 1967).
The Flamin' Groovies gjorde en coverversjon av «That'll be the Day» i 1972. Den finnes også på gjenutgivelsen av gruppas album Teenage Head.
Foghat gjorde en cover på gruppas album Energized (1974).
Overboard har en versjon på gruppas album Castaways (2008).
Modest Mouse gjorde en coverversjon på albumet Rave On Buddy Holly (2011).
Svensk versjon
Keith Almgren har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Det kommer nog en dag».
Listeplasseringer og sertifisering
Brunswick-singlen ble en nummer én-hit på Billboard Best Sellers in Stores-listen. Sangen lå også som # 2 på Billboard R&B Singles-listen.
20. september 1986 lå sangen på den britiske singlelisten som # 85 og den forsvant fra listen en uke senere som # 100..
20. desember 1969 fikk en gjenutgivelse av singlen av Coral Records en gullsingle av the RIAA.
The Everly Brothers' coverversjon lå som # 30 på den britiske singlelisten i 1965.
Linda Ronstadts versjon lå som # 11 på Billboard Hot 100-listen og som # 27 på Billboard Hot Country Singles-listen.
Nasjonalballetten
Nasjonalballetten er et statlig ballettkompani, og det eneste norske klassisk baserte dansekompaniet. Kompaniet består av ca. 65 dansere og holder fra 2008 til i Operahuset i Bjørvika. Ballettsjef fra 2012 er Ingrid Lorentzen.
Repertoar
Ved siden av klassiske verk som Svanesjøen, Tornerose og juletradisjonen Nøtteknekkeren har Nasjonalballetten er vidt repertoar som favner moderne, internasjonale koreografer som Jiří Kylián, Dacho Duato og koreografparet Sol León og Paul Lightfoot. Nasjonalballetten satser også på nye verk skapt spesielt for kompaniet av blant andre koreografer som Alexander Ekman, Liam Scarlett og huskoreografene Jo Strømgren og Alan Lucien Øyen.
Historikk
Nasjonalballetten ble grunnlagt i 1958 som Den Norske Operas Ballett, og gikk i mange år under navnet Operaballetten. Den skiftet navn til Nasjonalballetten i 1983. Sju av de ti første danserne var norske. Den britiske danseren Harcourt Algeranoff var kompaniets første sjef. For å understreke ballettens posisjon ved musikkteaterscenen – og at den skulle være riksdekkende – var kompaniets første forestilling en ballettforestilling med urpremiere på Hamar den 2. november 1958. Denne premiereforestillingen hadde et program som blant annet omfattet andre akt av balletten Coppèlia.
I de første årene ble balletten hovedsakelig benyttet i operaoppsetninger, og sjeldnere i rene danseforestillinger. Siden har den blitt gradvis bygget opp til dagens posisjon, hvor den har like mange forestillinger på Den Norske Operas hovedscene som operaensemblet.
Ballettskolen
Ballettskolen ved Den Norske Opera & Ballett ble etablert i 1965 for å gi barn utdanning i klassisk ballett.
Wasilla
Wasilla er en by i fylket Matanuska-Susitna Borough i den amerikanske delstaten Alaska.
I 2000 hadde den 5 470 innbyggere og i 2004 var antallet økt til 7 740. Den er fylkets mest folkerike.
Byens totale areal er 32,2 km².
Gerry Taggart
Gerald «Gerry» Taggart (født 18. oktober 1970) er en nordirsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han har 51 landskamper for.
Richard Pildes
Richard H. Pildes er en professor i konstitusjonell lovgivning ved New York University School of Law og en ledende ekspert på konstitusjonell lovgivning, USAs høyesterett, regjeringssystemet i USA, og juridiske spørsmål angående demokratiets struktur, deriblant valglovgivning. Han er en av USAs ledende eksperter i offentlig rett og en spesialist innenfor juridiske spørsmål som angår demokrati.
Bokvennen
Tidsskriftet Bokvennen ble etablert i 1989 av Morten Claussen og drevet som tidsskrift frem til 2016 da konverteringen til avisen BLA ble påbegynt. Tidsskriftet har vært gjennom flere faser forut for dette. Redaktører i perioden 2004–2009 var Gunnar R. Totland og Elisabeth Skjervum Hole. Redaktør i perioden 2010-2014 var Gabriel Michael Vosgraff Moro. Redaktør i 2015 var Alberte Bremberg.
Etter en forholdsvis hurtig omlegging våren 2016 ble første utgave av BLA – Bokvennen Litterær Avis – lansert i begynnelsen av juni 2016. Gabriel Moro var tilbake som redaktør, sammen med Brynjulf Jung Tjønn. Mottagelsen i pressen var meget positiv, med grundige anmeldelser i bl.a. Dagladet, NRK og Klassekampen. Særlig ble kvaliteten på tekstene vektlagt i anmeldelsene.
Sommeren 2017 startet Brynjulf Jung Tjønn som forlagsredaktør i Samlaget. Da ble Thomas Espevik hentet inn som ny redaktør.
Priser
Bokvennen ble i 2011 kåret til Årets tidsskrift av Norsk Tidsskriftforening. Som vinner av den norske konkurransen ble Bokvennen nominert til den fellesnordiske prisen, og ble året etter kåret til «Årets kulturtidsskrift i Norden».
Heggstad kirke
Kirken har 250 plasser. Det er galleri i kirken, som har et pipeorgel fra Brødrene Torkildsen på 12 stemmer fra 1986. Prekestol og døpefont i tre er fra 1887. Det er to kirkeklokker i kirken, en fra 1765 og en fra 1905. Altertavlen er av Karl Uchermann 1905 og har motivet Christus Consolator – «Kristus Trøsteren». Den er en kopi av altertavlen i Sofia Albertina kyrka i Landskrona i Skåne i Sverige, malt i 1885 av den danske maleren Carl Bloch (1834–1890).
Kirken ble bygd til avløsning for Hustad kirke fra ca 1150.
Louise av Sachsen-Gotha-Altenburg
Louise av Sachsen-Gotha-Altenburg (Prinsesse Louise Dorothea Pauline Charlotte Fredericka Auguste av Sachsen-Gotha-Altenburg, hertuginne av Sachsen; født 21. desember 1800 i Gotha, død 30. august 1831 i Paris) var kone til Ernst I av Sachsen-Coburg-Gotha og mor til Ernst II av Sachsen-Coburg-Gotha og Albert av Sachsen-Coburg-Gotha, som senere ble ektemann til dronning Victoria av Storbritannia.
Matanuska-Susitna Borough
Matanuska-Susitna Borough er en borough i den amerikanske delstaten Alaska. Området har et totalt areal på 64 417 kvadratkilometer, hvorav 63 734 km² land og 1884 km² vann, og et folketall på 88 995 (2010). Administrasjonssenteret er byen Palmer, mens den største byen er Wasilla.
Louise av Sachsen-Gotha-Altenburg
Louise ble født i Gotha, som eneste datter av Emil av Sachsen-Gotha-Altenburg og hans første kone Louise Charlotte av Mecklenburg-Schwerin, datter av Friedrich Franz I, storhertug av Mecklenburg-Schwerin og Louise av Sachsen-Gotha (hennes navnesøster).
Hun ble skilt fra sin mann i 1826. Samme år fikk han Gotha etter hennes avdøde far, og personalunionen mellom Sachsen-Coburg og Gotha oppstod.
Matanuska-Susitna Borough
Bykommunen ligger i de sentrale og sørlige delene av delstaten, med grenser til Denali Borough i nord, Southeast Fairbanks Census Area i nordøst, Valdez-Cordova Census Area i øst og sørøst, Municipality of Anchorage i sør, Kenai Peninsula Borough i sørvest og mot Bethel Census Area i vest. I sør har Matanuska-Susitna kystlinje mot Cook Inlet.
Området ble etablert som valgdistriktet Palmer-Wasilla-Talkeetna i 1958. Den 1. januar 1964 ble området organisert som en bykommune, og endret navn til Matanuska-Susitna.
Curaçao internasjonale lufthavn
Hato internasjonale lufthavn eller Curaçao internasjonale lufthavn (tidligere Dr. Albert Plesman internasjonale lufthavn) ligger i Willemstad på Curaçao. Den har flyvninger til andre karibiske øyer, Sør-Amerika, Nord-Amerika og Europa. Flyplassen har den tredje lengste rullebanen av de kommersielle flyplassene i Karibien etter Rafael Hernández lufthavn i Puerto Rico og Pointe-a-Pitre internasjonale lufthavn i Guadeloupe. Flyplassen fungerer som hovedbase for Insel Air.
Jennifer McIntosh
Jennifer McIntosh (født 17. juni 1991) er en britisk skytter som konkurrerer i rifleskyting. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hennes beste resultat var nummer 36 i 10 meter luftrifle.
Rodrigo Pacheco y Osorio
Rodrigo Pacheco y Osorio, marqués de Cerralvo (født ca. 1565, død 1652) var visekonge av Ny-Spania fra den 3. november 1624 til den 16. september 1635.
Drive (film)
Drive er en amerikansk dramafilm fra 2011, regissert av Nicolas Winding Refn. Manuset er skrevet av Hossein Amini, basert på boken med samme navn av James Sallis.
Filmen handler om en stuntbilsjåfør i Hollywood, som jobber som fluktbilsjåfør på si. Hovedrollen spilles av Ryan Gosling, og andre roller spilles av Carey Mulligan, Bryan Cranston, Christina Hendricks, Ron Perlman, Oscar Isaac, og Albert Brooks.
Handling
En ikke-navngitt sjåfør arbeider som blant annet mekaniker og sjåfør i Los Angeles, California. Jobbene hans administreres av Shannon som eier en butikk, som overtaler de jødiske gangsterne Bernie Rose og Nino om å kjøpe en bil som sjåføren kan kjøre og gjennomføre kriminelle oppdrag for dem. Sjåføreren møter også sin nye nabo, Irene, og hennes lille sønn, Benicio. Men forholdet deres blir avbrutt når Irenes ektemann, Standard Gabriel, blir løslatt fra fengsel. Etter innledende vanskeligheter blir Sjåføren og Standard etter hvert venner.
Standard skylder penger fra sin tid i fengsel, og blir angrepet av en albansk gangster, Cook, som krever at han i løpet av veldig kort tid må betale hele gjelden. Sjåføren går med på å rane en pantelåner sammen med Cooks medskyldige, Blanche. Butikk-eieren skyter Standard. Sjåføren og Blanche blir deretter forfulgt av en annen bil. De gjemmer seg på et motell, hvor sjåføren får vite at pantelån-eieren påstår at Standard var den eneste gjerningsmannen og at ingen penger skal ha blitt stjålet. Men Blanche innrømmer at vesken de stjal faktisk inneholdt en million dollar.
French Open 1981
French Open 1981 ble spilt i mai på Roland Garros-stadion i Paris. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus. Björn Borg vant singleturneringen for herrer for sjette gang og Hana Mandliková vant singleturneringen for damer.
Thiais
Thiais er en kommune i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France, og er en av de sørlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 10,3 km fra sentrum av Paris.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Thiais
Akkompagnement
Akkompagnement er opprinnelig et fransk ord: accompagnement, accompagner, videre gjennom italiensk accompagnamento, perfektum partisipp accompagnato, norsk å akkompagnere, det vi si å gå sammen (med noen). Som musikkuttrykk betyr det tonefølge. En akkompagnatør skal ledsage hovedstemmen i et musikkstykke og er underordnet solisten eller koret, og må avstemme sin spillemåte etter det.
Vanlige akkompagnementsituasjoner er kantater med instrumentalakkopagnement, Lieder, solosang-opptredener ellers. Opptrer to sangere eller instrumenter sammen kalles det duett.
Referanser
Korepetitor
Hodefoting
Hodefoting er barnetegninger med mennesker som motiv. Typisk for en hodefoting er at kroppen ikke er med, og at lemmene dermed stikker rett ut av hodet. Barn tegner vanligvis hodefotinger i 2-5-årsalderen.
Dirk Stikker
Stikker var Nederlands utenriksminister (1948–1952), ambassadør til Storbritannia (1952–1958) og NATOs 3. generalsekretær (1961–1964).
José Luis Arrieta
José Luis Arrieta Lujambio (født 16. juni 1971 i San Sebastián) er en tidligere profesjonell spansk syklist. Hans profesjonelle karriere startet i 1993, for Banesto, og ble avsluttet i det franske laget AG2R - La Mondiale.
Blaze Koneski
Blaze Koneski (makedonsk:, alternativ transkripsjon Blazje Koneski; født 19. desember 1921 i Dolneni, død 7. desember 1993) var en lyriker, oversetter, prosaforfatter og filolog fra Makedonia. Han var professor og rektor ved Universitetet i Skopje.
Han debuterte i 1948 med diktsamlingen Земјата и љубовта («landet og kjærligheten»), og ga i alt ut over 30 bøker, i flere sjangre, særlig var han en banebryter i makedonsk språkvitenskap. Han var også den første presidenten i den makedonske forfatterforeningen og det makedonske vitenskapsakademiet. Han var æresdoktor ved universitetet i Chigaco, Kraków og Skopje, og medlem av vitenskapsakademiene i Zagreb, Beograd, Sarajevo, Chigaco og Lodj.
Aptenodytes
Aptenodytes (store pingviner) er en slekt med pingviner (Sphenisciformes) som består av to nålevende fysisk store arter. Keiserpingvin (Aptenodytes forsteri), som er den største av alle pingvinartene, og kongepingvin (Aptenodytes patagonicus), som fysisk er den nest største av artene.
Pingvinenens felles progenitor levde trolig for omkring 41–39 millioner år siden. Slekten Aptenodytes skilte seg ut som basal linje for omkring 40 millioner år siden.
Emily W. Murphy
Emily Webster Murphy (født 1973) er en amerikansk advokat og embedsmann som tjenestegjorde som administrator for General Services Administration (GSA) fra 2017 til 2021. Før hun tjenestegjorde for GSA, var Murphy advokat for Republican National Committee og arbeidet for flere kongresskommitéer og utøvende departmenter innenfor feltet prokurement.
Tore Holm
Tore Holm (født 25. november 1896, død 15. november 1977) var en svensk seiler og OL-deltaker. Han tok medalje i fire OL; 1920 i Antwerpen, 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles og i 1948 i London.
I 1920 vant han gull med den svenske båten Sif i 40 m²-klassen. Åtte år senere fikk han bronse med båten Sylvia i 8-meterklassen.
I OL 1932 i Los Angeles ble han olympisk mester for annen gang; denne gangen med båten Bissbi i 6-meterklassen. Under Sommer-OL 1936 i Berlin kom han på fjerdeplass i 8-meterklassen.
Sin fjerde og siste olympiske medalje vant han under Sommer-OL 1948 i London, da den svenske båten Ali Baba II kom på tredjeplass.
VM i sjakk for kvinner 1972
VM i sjakk for kvinner 1972 (verdensmesterskapet i sjakk for kvinner) ble arrangert i Riga i Sovjetunionen i 1972.
Thylactus
Thylactus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og Afrika.
Sibinia
Sibinia er en artsrik slekt av små biller med lang, tynn snute. Billene lever på levende planter.
Utseende
Små til middelsstore (ofte 2 – 6 mm) biller av sterkt varierende kroppsform. Felles for alle er at hodet er trukket ut til en lang og tynn snute (i ekstreme tilfeller lengre enn resten av kroppen), og at antennene er knebøyde. Oversiden er mer eller mindre skjellkledt og matt. Kroppsformen varierer mellom kort oval (slekten Curculio) og ganske langstrakt (for eksempel slektene Dorytomus og Brachonyx), vanligvis høyt hvelvet. Hodet er forholdsvis lite. Den lange snuten kan ikke legges inn i en fure mellom framhoftene og holdes ofte framoverrettet. Brystskjoldet er bredere enn langt, bakerst ofte omtrent så bredt som dekkvingene ved roten. Beina er vanligvis forholdsvis lange og kraftige.
Levevis
Denne underfamilien går på levende planter, og larvene utvikler seg som oftest i blomster, frukter eller frø.
Termitobaena
Termitobaena er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.
Stattkus-Verzeichnis
Stattkus-Verzeichnis (forkortet SV) er en fortegnelse over verkene til den italienske komponisten Claudio Monteverdi publisert av Manfred H. Stattkus med tittelen Claudio Monteverdi: Verzeichnis der erhaltenen Werke (1985). En revidert og utvidet annenutgave kom i elektronisk form i 2007. Det finnes en basisversjon fritt tilgjengelig på nett.
Termitobaena
Levevis
Disse små billene er tett knyttet til termitter.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.
Stattkus-Verzeichnis
Litteratur
Manfred H. Stattkus: Claudio Monteverdi: Verzeichnis der erhaltenen Werke. Bergkamen: Stattkus 1985.
Ivar Vereide
Ivar Vereide (født 17. oktober 1955 i Oslo ) er en norsk reklamemann og musiker, som siden 2000 har arbeidet i reklamefirmaet Dinamo Han har vunnet Gullfisker og jobbet tidligere for Scaneco (1976–92) og New Deal DDB (1992–2001) Han har spilt i bluesgruppen Heavy Gentlemen med Knut Reiersrud. Vereide har sittet i styret for Bellona.
Vatslav Nizjinskij
Vatslav Fomitsj Nizjinskij (russisk Вацлав Фомич Нижинский, polsk Wacław Niżyński), (født 12. mars 1889 i Kiev, død 8. april 1950 i London) var en polsk-russisk danser og koreograf, og regnes av mange som den fremste danseren i ballettens historie.
Liv og virke
Han ble født i Kiev i en russifisert polsk familie av omreisende dansere. I 1900 begynte han på den keiserlige ballettskolen i St. Petersburg, hvor han utdannet seg hos Nikolaj Legat og Pavel Gerdt. Han debuterte på Marinskij-teateret i St. Petersburg i 1907 i balletten Le Pavillon d’Armide av Mikhail Fokin. Allerede i en alder av 18 år danset han de ledende partier i mange balletter, blant annet Giselle, Svanesjøen, Tornerose, Ivanotschka og Chopiniana ved Marinskij-teateret. Han var partner for de store ballerinaer Matilda Ksjesinskaja, Olga Preobrasjenskaja, Anna Pavlova og Tamara Karsavina.
Fra 1907 til 1911 danset han med fenomenal suksess alle de ledende partier ved Marinskij-teateret i St. Petersburg og Bolsjojteateret i Moskva, hvor han var gjestedanser. Kort etter sin debut ble han stjernedanser hos Sergej Djagilev i Ballets Russes, hvor han danset i blant annet Le Spectre de la rose, Petrusjka, Le Dieu bleu, Daphnis et Chloë, Cléopâtre, Narcisse, Le Carnaval og Schéhérezade. I 1909 danset han i kompaniets første sesong i Paris i Mikhail Fokines Les Sylphides, og ble verdensberømt. Han oppnådde raskt status som Europas fremste danser.
I 1912 debuterte Nizjinskij som koreograf med L’après-midi d’un Faune, som grunnet "erotisk dristighet" ble en skandale. Både den og hans moderne og sensuelle koreografier av Jeux og Le sacre de printemps (hvis premiere 1913 i Théâtre de Champs-Élysées i Paris skapte opptøyer blant publikum) er i ettertid blitt sett på som banebrytende.
Robert Crippen
Robert Laurel Crippen (født 11. september 1937) er en amerikansk testpilot og astronaut.
Vatslav Nizjinskij
Liv og virke
I 1913 reiste Ballets Russes på turné til Sør-Amerika, og i Buenos Aires giftet Nizjinskij seg med den ungarske grevinnen Romola de Pulszky-Lubocy-Cselfalva. Dette fikk Djagilev til å fjerne ham fra dansekompaniet da han kom tilbake til Europa. Etter skillet med Ballets Russes opptredet Nisjinskij med sitt eget kompani i London, Madrid, Wien, Budapest og USA. Samarbeidet med Djagilev ble forsøkt gjenopptatt i 1916, da Nisjinskij koreograferte og danset i Till Eulenspiegel for Ballets Russes. Frem til 1917 hadde Nizjinskij opptrådt over hele Europa, i USA og i Sør-Amerika. Han ble kalt "le dieu de la danse" (Dansens Gud).
Nizjinskij var den fremste danseren i sin epoke, med en fremragende teknikk, dansekvalitet og hittil ukjent ekspressivitet, som kunne oppnå en perfekt og fullstendig innlevelse i den utøvde rollen. Nisjinskij ble spesielt kjent for sine hopp. Han kunne hoppe høyt og lett uten å ta noe synlig fart på forhånd. Han var også en av datidens få mannlige dansere som kunne danse en pointe (på tåspiss). Hans kraftfulle, men likevel grasiøse teknikk - hans usedvanlige hopp, virtuositet og dramatiske uttrykk gjorde ham til en legende mens han ennå var i virksomhet, og han har siden vært forbilde for mange ballettdansere.
Harry Partch
Harry Partch (født 24. juni 1901, død 3. september 1974) var en amerikansk avantgarde-komponist, musikkteoretikar og eksperimentell instrumentbygger. Han var en av de første til å jobbe systematisk med mikrotonal musikk. Partch komponerte for spesiallagede instrumenter, som han selv bygget. Harry Partch bygde opp egne finmaskede intonasjonssystemer basert på overtonerekken. Harry Partch bygget slagverkinstrumenter etter såkalt ”just intonation” på 1930-tallet. Musikken brukte en spesiell renstemming, en skala bestående av 43 intervaller.
Partch Diamant
7/4      3/2   7/5    5/4   6/5   7/6 1/1   1/1   1/1   1/1    8/5   5/3   12/7       4/3   10/7          8/7
Referanser
<References/>
Fjellhammer Idrettslag
Fjellhammer Idrettslag (stiftet 22. oktober 1931) er en norsk håndballklubb fra Lørenskog, som spiller sine hjemmekamper i nye Fjellhamar Arena.
Kvinner
Talentutvikling er det klubben er best på, men de har ikke hatt økonomi nok til å beholde talentene sine. Derfor har klubben gått opp og ned mellom 1. divisjon og Eliteserien. De klarte å beholde plassen i eliteserien i 2006/07-sesongen, men rykket ned igjen. Klubben har 600 medlemmer i alle aldre og satser både på bredde og topp. Med toppsatsing mener klubben at både mennenes og kvinnenes lag skal være i 1. divisjon eller høyere, samt at 16- og 18-årsnivå-lagene hvert år kvalifiserer seg til de nasjonale seriene.
.sm
.sm er San Marinos nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett. Det administreres av Telecom Italia San Marino.
Registrering
Registreringer foretas direkte på andre nivå.
Det er for selskaper satt en grense på maksimum 50 domeneregistreringer pr. år. For privatpersoner og andre organisasjoner enn selskaper er grensen satt til én domeneregistrering totalt.
Eksterne lenker
Toppdomän
Marty Wright
Martin «Marty» Wright (født 15. juli 1964), bedre kjent som Boogeyman, er en tidligere amerikansk fribryter i World Wrestling Entertainments ECW. Han var tidligere i SmackDown!. Boogeyman hadde et kjennetegn. Det er at han alltid spiste mark etter at han har vunnet matchene sine.
Theodor Thomsen
Theodor Thomsen (født 20. mars 1904 i Kiel, død 14. mai i 1982) var en tysk seiler som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin, 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne. Thomsen vant en olympisk bronsemedalje i seiling under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på den tyske båten «Gustel X» som kom på tredjeplass i dragebåtklassen bak «Pan» fra Norge og den svenske båten «Tornado». Seilingene ble avviklet i perioden 20. til 23. juli 1952. Mannskapet på «Gustel X» var Erich Natusch,Georg Nowka og Theodor Thomsen.
Hendrik Hubert Frehen
Hinruik Frehen, eller Hendrik Hubert Frehen (født 24. januar 1917 Waubach i kommunen Landgraaf i Limburg i Nederland, død 31. oktober 1986 i Reykjavík), var en nederlandsk prelat og den første katolske biskop av Reykjavik.
Ante Popovski
Ante Popovski (født 3. juni 1931 i Debar, død 1. oktober 2003 i Skopje) var en lyriker, essayist, oversetter og avisdirektør fra Makedonia.
Hendrik Hubert Frehen
Han ble utnevnt av pave Paul VI til biskop for hele Island, med sete i hovedstaden, den 18. oktober 1968. Hans bispevielse fant sted den 8. desember 1968, og ordinerende biskop var John Baptist Hubert Theunissen, erkebiskop av Blantyre i Malawi. Medkonsekratorer var biskopen av Roermond, Petrus Joannes Antonius Moors, og den pensjonerte apostoliske vikar på Island, biskop Jóhannes Gunnarsson.
Ante Popovski
Han var utdannet lege, men hadde stillinger som direktør for dagsavisen Nova Makedoija og filmselskapet Vardar. Han debuterte i 1955 med diktsamlingen Одблесоци, og ga i alt ut 14 bøker, for det meste diktsamlinger. Han var president for den makedonske forfatterforeningen, og mottok flere priser.
Jamie Maclaren
Jamie Maclaren (født 29. juli 1993) er en skotsk-australsk fotballspiller som spiller for Melbourne City FC.
Huang Shan
Huang Shan (på kinesisk: 黄山, pinyin: Huángshān, med betydningen «Gulfjellet») er en fjellkjede sør i Anhui-provinsen i østre Kina. Området er berømt for sin naturskjønnhet. Det har også varme kilder og naturbassenger. Huang Shan er et ofte benyttet motiv i tradisjonell kinesisk kunst og litteratur, og også i moderne fotografi.
Fjellene befinner seg innen byprefekturet Huangshan, som de har gitt navn til.
Verdensarv, masseturisme
I dag er fjellet et verdensarvområde, og er et populært besøksmål for turister. En ny form for turisme oppstod i kjølvannet av 3 D-filmen Avatar fra 2009, ettersom det ble kjent at fjellformasjonene i denne datadigitaliserte filmen, som de (delvis svevende) «Hallelujafjellene», var blitt inspirert av bilder fra Huang Shan. Det arrangeres turer til enkelte fjell som skal kunne gjenkjennes fra filmen.
I dette landskapet med delvis loddrette bergheng er turveiene svært godt utbygd – de består for det meste av betongtrapper. De benyttes også for all transport opp til de mange fjellhoteller, med ting som matvarer, gassflasker, fjernsynsapparater, sementsekker. All materialtransport finner sted opp trappene. De mange taubaner til hotellene benyttes bare til persontransport.
Fjellområdet kan lett nås av turister fra Shanghai, Hangzhou eller Wuhu.
Beskrivelse
Av fjellkjedens fjelltopper rager 77 over en høyde på 1000 moh. De tre høyeste toppene er Lotustoppen (Lian Hua Fen, 1864 moh), Lyse spisstoppen (Guang Ming Ding, 1840 moh) og Himmeltoppen (Tian Du Feng, 1829 moh). Den førstnevnte, Lotustoppen, er blant de fem mest berømte kinesiske fjell, og representerer kunstnerisk sett en idealtype fjell for kinesiske malere gjennom århundrer: Steile klippevegger med bisarre formasjoner, knudrete bartrær som vokser i sprekker og utspring, og ofte innhyllet i et hav av skyer. Fjellene ble til for omkring 100 millioner år siden under mesozoikum, da en urtidssjø forsvant på grunn av en landstigning. Senere, under tertiærtiden, ble landskapsformene påvirket av isbreer. Mange steder oppstod det «skoger» av steinpillarer.
Jamie Maclaren
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Huang Shan
Beskrivelse
Fra Qindynastiets tid var Huang Shan kjent som Yishan. Dagens navn fikk fjellene 747 e.Kr. ved et keiserlig dekret, etter at den høyt skattede dikteren Li Bai fra Tang-dynastiets tid benyttet dette navnet i sin poesi. Men fjellene er ikke gule. Det er forskjellige antagelser om motivet bak dette navnet. Man antar gjerne at det var en oppkalling etter Huang Di (Den gule keiser), en kinesisk urkeiser fra legendenes verden som mytologisk anses som hankinesernes stamfar, og en beslektet legende vil at at disse fjellene var hvorfra Den gule keiser steg opp til Himmelen. Nok en legende hevder at Den gule keiser «styrket den moralske karakter i fjellene og utviklet udødelighetspiller her», og dermed gav fjellene sitt navn.
Jamie Maclaren
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland. Han ble tatt ut i s bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland, men ble utelatt da troppen ble kuttet fra 32 til 26 spillere. 28. mai 2018 ble han tatt ut igjen som spiller nummer 27 i bruttotroppen.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.