cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Afrikanske insektetere
Afrikanske insektetere ligner de tradisjonelle insekteterne, med de tilhører altså to vidt forskjellige grupper. Dette er delvis et eksempel på at primitive pattedyrtrekk kan være felles for mange anatomisk konservative pattedyrgrupper, og delvis et resultat av at alle disse gruppene lever av insekter.
Systematikk
Inndelingen følger Tabuce, Asher & Lehmann (2008).
Meryx
Meryx er en slekt av biller.
Utseende
Middelsstore, avlange og flate, mørkbrunlige biller. Antennene er trådformede, omtrent så lange som hode + pronotum. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede, hver dekkvinge med to grunne, store groper.
Utbredelse
Dette er en gruppe som hører til på den sørlige halvkulen, artene lever i det sørlige Australia og Tasmania.
Systematisk inndeling
Gruppen har ofte blitt plassert i familien mattbiller (Zopheridae).
Christian I av Danmark, Norge og Sverige
Christian I eller Christiern I eller Christian av Oldenburg (født i februar 1426 i Oldenburg, død 21. mai 1481 i København) var konge av Norge i perioden 1450–1481, av Danmark 1448–1481 og av Sverige 1457–1464. Han var sønn av Didrik den lykkelige av Oldenburg (1390–1440) og Hedvig av Holstein (1398 – 1436), og var den første av huset Oldenburg som besteg den dansk-norske tronen. Hans valgspråk var: «Virtus ducit» eller «Dyden viser vei».
Bakgrunn
Det danske riksrådet hadde problemer med å få godkjent Christian som konge i Norge, og Sverige forlot Kalmarunionen i 1448 ved å velge Karl Knutsson Bonde til konge. Etter å ha underskrevet en håndfestning utstedt av det norske riksrådet, hvor det fremgikk at ingen utlending måtte få len eller opptas i riksrådet, samt at det ikke ble truffet noen viktige foranstaltninger utenom riksrådet, ble Christian hyllet til konge på Viborg landsting den 28. september 1448, og 28. oktober 1449 kronet i Vor Frue Kirke i København.
Det danske riksråd hadde stilt som betingelse at han giftet seg med forgjengeren Kristoffer av Bayerns 18-årige enke, Dorothea av Brandenburg. Bryllupet fant sted samtidig som kroningen. Dette paret fikk følgende barn:
Striden om Gotland
Gotland var et av de første problemene som møtte Christian som konge. Her hadde den tidligere Kalmar-kongen Erik av Pommern sitt hovedkvarter, og herfra bedrev han regelrett piratvirksomhet i Østersjøen. Den svenske kongen Karl VIII Knutsson krevde at Sverige skulle få Gotland tilbake, og satte hærmakt bak kravet. Erik rettet da en hemmelig henvendelse til det danske riksrådet og tilbød at Danmark kunne få Gotland. Mot slutten av 1449 ble en dansk hærstyrke sendt til Visby, og svenskene trakk seg tilbake. Det hele endte med at Danmark overtok Gotland, og Erik dro tilbake til sitt hjemland, Pommern, hvor han forholdt seg rolig til sin død.
I 1449 kronet den norske erkebiskopen Aslak Bolt, Karl Knutsson til konge av Norge, selv om det norske riksrådet hadde valgt Christian I. På Halmstadmøtet i 1450 ble man enige om at Christian skulle anerkjenne Karl Knutssons krav på Sverige mot til gjengjeld å bli konge av Norge. Dessuten ble det avtalt at den av dem som levde lengst, skulle overta den andres trone.
Christian I kunne dermed la seg krone som norsk konge i Trondheim 2. august samme år. Deretter møttes norske og danske rådsherrer i Bergen og inngikk 29. august en traktat, Bergens recess, som fastslo at de to riker for alltid skulle være forent under samme konge.
Karl Knutsson, som med dette hadde tapt Norge, innledet i 1452 en krig mot Danmark og angrep Skåne. Etter fem års krig, hvor krigslykken skiftet flere ganger, ble Christian i 1457 kronet i Uppsala. Christians sønn, Hans, ble i 1458 anerkjent som tronfølger og arving til Sverige og Norge. Karl Knutsson ble avsatt og måtte flykte til Danzig.
Korstogsløfte
Etter Konstantinopels fall i 1453 avla Christian løfte om å dra på korstog for å befri Det hellige land, men ble forhindret. I 1471 møttes imidlertid de nordeuropéiske fyrstene på en riksdag i Regensburg, og Christians utsending fremla en plan om å angripe tyrkerne på tre fronter – keiseren og de tyske fyrstene skulle invadere osmanenes besittelser på Balkan, og paven og de italienske bystatene seile over Adriaterhavet og angripe fra sjøen, mens Christian selv skulle lede en stor hær fra hele Nord-Europa ned gjennom Russland direkte mot Jerusalem. Han støttet seg her på en profeti av Birgitta av Vadstena, som ble helgenkåret i 1391, der hun hevdet at Jerusalem skulle befris av en keiser som het Fredrik og tallet tre, og av en konge som het Kristoffer, og Christian I hadde også det navnet. Planen ble vel mottatt, og avreisedag for det nye korstoget satt til 24. april 1472. Imidlertid hadde Christian unnlatt å ta i betraktning at svenskene saboterte hans prosjekt. Han prøvde å overtale dem ved hjelp av en stor, innleid hær, men led et forsmedelig nederlag (slaget ved Brunkeberg) utenfor Stockholm 10. oktober 1471. Han innså nå det umulige i å kunne forlate unionen i årevis for å kjempe i en annen verdensdel. Det ble senere gjort forsøk på å gjenopplive hans storstilte prosjekt, men det ble aldri noe av. I stedet sendte han sammen med Alfonso V av Portugal en ekspedisjon til Grønland og Newfoundland i håp om å finne en snarvei til India. Portugisiske fiskere etablerte seg i denne tiden i Nord-Atlanteren.
Hertugdømmene Slesvig og Holsten
Den 4. desember 1459 døde hertug Adolf VIII av Sønderjylland uten å etterlate seg barn. Christian øynet en sjanse for å tilbakeføre Sønderjylland til riket. Selv om det var flere andre arveberettigede, og på tross av håndfestningen, besluttet riksrådet at Danmark og Sønderjylland atter skulle regjeres av én herre. Den 5. mars 1460 ble Christian I utnevnt til hertug av Slesvig og greve av Holsten. Christian måtte riktignok love å anerkjenne de holstenske stormenns rettigheter, at de to områdene alltid skulle høre sammen, samt innkalle dem til råd én gang i året. Christian satte et råd på 12 stormenn til å forvalte hertugdømmet. Kongen måtte betale kompensasjoner for denne utvidelsen av riket, mer enn han hadde å rutte med. Størsteparten av de len som utgjorde Christians besittelser, var eid av noen få mektige adelsslekter som ikke betalte skatt til kongen. Christian ble tvunget til å øke skattetrykket og å pantsette en del av sine len for å finansiere dette, og han havnet snart i bunnløs gjeld. Men nå trådte hans fornuftige kone til. Hun hadde arvet en pen formue fra sin far. Dessuten pantsatte hun sine smykker og kjøpte lenene tilbake. Hun ga dem riktignok ikke til kongen, men fant det mest fornuftig å beholde dem selv.
Christian måtte føre flere kriger mot de andre arveberettigede til hertugdømmet Sønderjylland. For å finansiere disse krigene måtte han både ta opp lån og utskrive nye skatter i Skåne i det som nå er Sverige, og følgelig brøt det i 1464 ut opprør i Sverige. Svenskene kalte tilbake Karl Knutsson, som igjen ble kronet til konge. Etter Karl Knutssons død i 1470 forsøkte Christian igjen å gjenvinne Sverige, men led et knusende nederlag den 10. oktober 1471 i slaget ved Brunkeberg. Christian var selv nær ved å bli drept. Ved den etterfølgende fredsslutning ble det bestemt at man ved voldgift skulle finne ut av hvordan Christian I kunne gjeninnsettes som svensk konge. Det skjedde aldri, og i stedet valgte det svenske riksrådet Sten Sture som riksforstander.
Den 9. januar 1474 dro Christian med et stort følge til Roma. Der inngikk han en avtale med pave Sixtus IV som ga ham tillatelse til å besette de høyeste kirkeembeter i Danmark og Sverige, samt åpne et universitet i København. (Københavns Universitet ble innviet i 1479). Etter hjemkomsten lyktes det Christian å få styr på den holstenske adel, og få ettergitt en del av den gjelden han hadde til hertugdømmene. Han bygget ut og forsterket embedsmannsapparatet, og lot borgerlige besette de fleste poster. For å avløse danehoffet, som ikke hadde fungert i lengre tid, dannet han en riksrepresentasjon, og i 1468 sammenkalte han det første stendermøte noensinne.
Christian I døde den 21. mai 1481 på Københavns slott. Han ble begravet i Roskilde domkirke. Christian etterlot seg sønnene Hans og Frederik, som begge ble konger, samt datteren Margrete, som ble gift med Jakob III av Skottland. I den forbindelse pantsatte han Orknøyene og Hjaltland som medgift.
The Little Boy Scout
The Little Boy Scout er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Francis J. Grandon.
Handling
Men Justina blir kort tid senere arrestert ved grensen mellom USA og Mexico, av en gruppe amerikanske soldater. Hun blir snart venn med løytnant Thomas Morgan, som hjelper henne med å komme frem til tantens hjem. Men onkelen følger etter henne helt til Lowell.
USS «America» (CV-66)
USS «America» var et amerikansk hangarskip i Kitty Hawk-klassen.
Skipet ble satt i tjeneste 23. januar 1965 og har blant annet gjennomført oppdrag i forbindelse med Vietnamkrigen og Gulfkrigen.
USS «America» ble tatt ut av tjeneste i 1996 etter 31 år i tjeneste.
Setervollen gamle gravplass
I 1977 ble et nytt kirkegårdsstykke anlagt drøyt hundre meter lenger sørvest. Dette omtales som Setervollen nye gravplass.
The Little Brother
The Little Brother er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Charles Miller.
Handling
Jerry Ross, datteren til en husmor fra East Side, bestemmer seg for å selge aviser for å tjene litt penger.
Så hun forkler seg som en gutt, og går til et av de travleste gatehjørnene i byen - hvor hun snart selger flere aviser enn alle andre avis-selgerne i området.
Bente Leiknes Thorsen
Bente Leiknes Thorsen (født 18. mars 1980) er en norsk komponist.
Leiknes Thorsen er utdannet ved Norges musikkhøgskole 2001-2007 hvor hun studerte med Bjørn Kruse og Henrik Hellstenius m.fl. Hun har skrevet soloverk og for kammerbesetninger, men det er særlig i større besetninger og besetninger med den menneskelige stemme at hun har sin styrke. Som komponist arbeider hun særlig med verk som utfordrer komponistrollen og verkbegrepet.
I mange av Thorsens verk tar musikken et tydelig skritt ut av konsertsalen gjennom bruk av hverdagslyder. Det tidlige korverket  (K)viSSvaSS består av utsagn om kultur hentet fra Stortingets spørretime, sammenstilt med begynnelsen på et ordspråk fra Håvamål som sier at folk og fe skal dø, men går det gjetord osm deg, vil ordene leve evig. Menneskestemmen er et annet materiale som stadig vender tilbake i Thorsens musikk, både innspilt og i partitur. Ofte har stemmen rollen som overgang mellom verket og rommet rundt, som bro mellom en komponert og en konkret lydverden. Lytteren møter stemmer både i verk for sangere og i musikk der instrumentalister må bruke stemmen i tillegg til å spille. Thorsen arbeider også med åpen form uten å kommentere konsertsituasjonen. I noen partiturer etablerer Thorsen situasjoner og definerer noen forhold mellom dem, men overlater til utøveren å velge blant flere mulige veier gjennom materialet.
Vegard Wollan
Vegard Wollan (født 1967) er en norsk gründer og investor som sammen med Alf-Egil Bogen designet AVR-mikrokontrolleren og startet opp Atmel Norway.
Vegard Wollan er født i Trondheim og studerte elektronikk ved NTH. I arbeidet med sin diplomoppgave skisserte han en mikroprosessor basert på en RISC-arkitektur. Sammen med Alf-Egil Bogen, som var student på samme kull (1990/91), la de grunnlaget for det som skulle bli AVR-mikrokontrolleren.
Etter studiene fikk Wollan jobb hos Nordic VLSI. Wollan og Bogen fortsatte utviklingen av sin egen arkitektur hos Nordic VLSI, og i 1996 solgte Nordic VLSI rettighetene til arkitekturen til Atmel og gav te to trønderne muligheten til å satse på egenhånd. De to bygget opp Atmel Norway som vokste år etter år med stadig nye og forbedrede mikrokontrollere. AVR ble en stor suksess da smarttelefonene ble vanlige, og Wollan ble i 2010 registrert med inntekt på over 55 millioner. Frem til juni 2015 ble det produsert og solgt mer enn 7,3 milliarder AVR-chiper.
I 2016 ble Atmel solgt til Microchip Technology og Wollan forlot Atmel og startet Mywo sammen med Gaute Myklebust, som var den første som ble ansatt i Atmel Norway utenom de to gründerne.
Wollan var deretter daglig leder i Mywo AS og er styreleder i flere boligselskaper. I 2021 fusjonerte Mywo og britiske Touchnetix, en fusjon anslått verdt 400 millioner kroner.
Personlig
Wollan og Bogen ble sammen kåret til Årets trønder i 2012.
The Little American
The Little American er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Cecil B. DeMille og Joseph Levering.
Handling
Karl Von Austreim (spilt av Jack Holt) bor i Amerika, sammen med sin tyske far og amerikanske mor. Han foreslår ekteskap med en ung kvinne, Angela More (spilt av Mary Pickford) men når hun feirer bursdagen sin den 4. juli 1914, mottar hun blomster fra den franske grev Jules De Destin. De blir avbrutt av Karl, som også gir henne en gave, og de to mennene begynner å konkurrere om Angelas gunst. Men Karl blir uventet tilkalt til Hamburg, og dagen etter leser Angela i avisen at tyskerne og franskmennene er i krig - på grunn av første verdenskrig - og at 10 000 tyskere allerede skal ha blitt drept. Tre måneder går uten et ord fra Karl. Angela blir bedt av en tante som bor i Frankrike om å besøke henne, før de skal reise tilbake til USA sammen. Men rykter spres om at Tyskland kommer til å senke ethvert skip som antas å frakte ammunisjon eller våpen til fiendene deres.
Angela er om bord på et av disse skipene som blir truffet av en torpedo. Men Angela overlever, og kommer endelig frem til der tanten hennes bor - bare for å oppdage at tanten hennes allerede er død. Byen blir bombet, og Angela blir bedt om å flykte. Hun er imidlertid fast bestemt på å bli der, for å pleie de skadde franske soldatene. En fransk soldat forsøker å hjelpe Angela å rømme, men hun er ikke villig til å reise sin vei. Tyske soldater voldtar franske kvinner de møter underveis. De er innstilt på å også voldta Angela, som prøver å stikke av og gjemme seg.
Men Angela blir snart oppdaget av en tysk soldat, som snart viser seg å være Karl Von Austreim. Angela ber ham om å redde de franske kvinnene fra å bli voldtatt, men Karl svarer at han ikke kan stå imot sin overordnede offiser. Angela blir også vitne til at franske sivile blir henrettet, og hun bestemmer seg for å ta hevn. Angela gir informasjon om de tyske stillingene til de franske styrkene, men tyskerne innser snart at noen har gitt franskmennene denne informasjon. De beordrer at Angela skal skytes som en spion. Når Karl forsøker å redde henne, blir han dømt til å bli henrettet for hans forræderi. Det viser seg snart at de franske soldatene i området blir kommandert av grev Jules De Destin.
Acanthonotozoma inflatum
Acanthonotozoma inflatum er en art av slekten Acanthonotozoma av marine krepsdyr i Acanthonotozomatidae-familien, innenfor den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea - som er en hovedtype av amfipoder. Gruppens arter er bentiske bunndyr. Artene har små øyne, til forskjell fra gruppen Hyperiidea hvor artene har større øyne og er frittsvevende planktoniske.
Slekten ble første gang beskrevet av nordmannen Jonas Axel Boeck. Alle artene lever i det nordlige Atlanterhavet og enkelte nordover til Nordishavet, mange på den vestlige atlanterhavssiden. Noen få av artene er begrenset til kysten av Nord-Amerika.
Liste over sametingsrepresentanter i Norge 2017–2021
Dette er ei liste over sametingsrepresentanter i Norge 2017–2021. Lista omfatter alle som ble valgt til det norske Sametinget i Sametingsvalget 2017. Det ble valgt 39 representanter fordelt på sju valgkretser.
Goddard Institute for Space Studies
Goddard Institute for Space Studies (GISS) er et laboratorium i Earth Sciences Division of NASA's Goddard Space Flight Center og en enhet under Columbia University Earth Institute. Instituttet er lokalisert ved Columbia University i New York i USA.
Forskningen ved GISS legger vekt på en bred studie av globale endring, både de naturlige og menneskeskapte endringer i miljøet som påvirker beboelighet av jorden. Disse effektene kan oppstå innenfor høyst forskjellige tidsskalaer, fra en påtrykk som er engangstilfeller som vulkanutbrudd, til sesongmessige og årlige effekter, som for eksempel El Niño, og videre opp til årtusener for istider.
Instituttets forskning kombinerer analyse av omfattende globale datasett (fra bakkestasjoner og satellittdata), globale modeller av prosesser i atmosfæren, på landjorden og i havet. Studier av fortidens klima på jorden og på andre planeters atmosfærer gir et ekstra verktøy i vurdering av den generelle forståelse av atmosfæren og dens utvikling.
Opprettelsen
GISS ble etablert i mai 1961 av Robert Jastrow for å utføre grunnleggende forskning innenfor romvitenskap til støtte for programmer ved Goddard. Det er et laboratorium tilhørende Earth Sciences Division of NASA's Goddard Space Flight Center og en enhet under Columbia University Earth Institute. Formelt ble instituttet et New York-kontor for GSFC Theoretical Division, og fikk navnet Goddard Space Flight Center Institute for Space Studies, i noen publikasjoner forenklet til Institute for Space Studies. Men allerede før det åpnet hadde institutt blitt omtalt i pressen som Goddard Institute for Space Studies. Det var atskilt fra Theoretical Division i juli 1962. Kontorene ble opprinnelig plassert i The Interchurch Center, men senere flyttet instituttet inn Columbia Armstrong Hall (tidligere Ostend leiligheter og deretter Oxford Residence Hotel) i april 1966.
I 1960-årene var GISS senter for samarbeid på høyt vitenskapelig nivå. En rapport av stor betydning var «History of the Earth’s Crust Symposium» fra november 1966. Den har blitt beskrevet som møtet som unnfanget ideen om platetektonikk. På et arbeidsmøte i 1967 populariserte John Archibald Wheeler begrepet «sort hull» som et enkelt begrep for det mer kompliserte ordet «fullstendig gravitasjonskollapset stjerne». I september 1974, på et seminarmøtet ledet av Patrick Thaddeus fra GISS med blant annet John Mather, var det diskusjoner angående muligheten for å bygge en satellitt for å måle både spektrum og mulige romlige svingninger fra kosmisk mikrobølge bakgrunnsstråling. Dette førte til satellittprosjektet COBE. Senere ble nobelprisen i fysikk tildelt Mather.
Fra 1981 til 2013 var GISS ledet av James Hansen. I juni 2014 ble Gavin Schmidt utnevnt til instituttets tredje direktør.
Forsking innenfor klimaendringer
Et sentralt mål for GISS er forskning for prediksjon av klimaendringer frem mot år 2100. Forskningen kombinerer paleoklimatologi (klima gjennom geologiske tider), analyser av omfattende globale datasett (hovedsakelig fra observasjoner fra romfartøy), globale modeller av prosesser i atmosfæren, jordoverflaten og havet.
Globale studier av klimaendringer ved GISS er koordinert med forskning utført av andre grupper innenfor Earth Sciences Division som Laboratory for Atmospheres, Laboratory for Hydrospheric and Biospheric Sciences og Earth Observing System science office.
Priser
I november 2004 mottok klimatologen Drew Shindell og Gavin Schmidt fra GISS utmerkelsen Top 50 Scientist award som utdeles av magasinet Scientific American.
Alumni
Kjente personer som har vært arbeidet ved GISS:
Hodiak
Hodiak er en norsk film fra 1994, regissert av Hans Petter Blad. Inspirert av den franske poetiske realismen, og med et uttalt ønske om å ikke skape sterke følelser hos publikum, er Hodiak et lavbudsjettseksperiment som brøt ny mark i norsk film. Filmen hadde et budsjett på 100 000 kroner, og hadde opptakstid i 1992. UWAGA filmselskap ble opprettet for filmen. Det var en streng regel om at ingen symbolske rekvisitter måtte koste mer enn 10 kroner.
Handling
For åtte år siden forlot Hilmar Hodiak sin gravide kone og reiste utenlands. Nå er Hodiaks mor død, og han kommer hjem til begravelsen. Men han har også et ønske om å finne igjen Carole som han forlot, og sønnen Stain som han aldri har møtt.
Men gjensynet blir ikke som Hodiak hadde trodd. Han blandes inn i en rekke merkelige hendelser som blant andre Sigmund, Caroles nye venn, er involvert i. Hodiaks hjemkomst utløser etter hvert begivenheter som får katastrofale følger for alle.
Mottakelse
Filmen mottok blandede kritikker. Arbeiderbladet gav 4 på terningen, mens VG gav 3 og Dagbladet 1.
Rugby under Asialekene 2010
Rugby under Asialekene 2010. Sjumannsrugby var en av flere sporter under de 16. Asialekene som ble arrangert i Guangzhou i Kina. Turneringene ble avviklet mellom 21. og 23. november 2010. Det var ni herrelag og åtte damelag som deltok i rugbyturneringene. Det var første gangen som kvinner deltok i rugby i asialekene. Kasakhstan vant dameturneringen og Japan vant herreturneringen i sjumannsrugby.
Chanopterus
Chanopterus er en slekt av biller som bare lever på den sørlige halvkulen. De ligner på skyggebiller (Tenebrionidae), og lever av planter og dødt materiale.
Utbredelse
Arten er kjent fra Ildlandet. Slekten har også blitt nevnt fra Sør-Georgia, men ingen arter er beskrevet derfra.
Hanns Martin Schleyer-prisen
Hanns Martin Schleyer-prisen (tysk: Hanns Martin Schleyer-Preis) er en pris som tildeles en person som har styrket og fremmet grunnlaget for det frie samfunn. Prisen er etablert til minne om Hanns Martin Schleyer, som i 1977 bortført og drept av Røde Armé Fraksjon. Den ble innstiftet i 1982 av firmaet Daimler-Benz AG, på femårsdagen for Schleyers død, og første gang utdelt i 1984.
Prisen utdeles av Hanns Martin Schleyer Stiftung. Schelyers sønn, Hanns Eberhard Schleyer, er medlem av juryen.
Prismottakere
Innsats for demokrati og rettsstat ligger til grunn for tildeling. Disse har mottatt prisen:
DV (avis)
DV (tidligere Dagblaðið Vísir) er en islandsk avis som publiseres av medieselskapet 365 prentmiðlar. Avisen har idag tabloidformat.
DV ble etablert i 1981 gjennom sammenslåingen av avisene Vísir, grunnlagt i 1910 og Dagblaðið, grunnlagt 1975. I 2003 gikk avisen konkurs, men ble overtatt av nye eiere. I 2006 gikk avisen over til ukentlig distribusjon, men i 2007 ble den igjen utgitt som dagsavis fire dager i uken. I 2010 hadde avisen rundt 150 000 lesere i uka.
Joseph Walk
Joseph Walk (født 27. januar 1914 i Breslau i Det tyske keiserrike, død 26. mai 2005) var en tysk-israelsk pedagog og historiker som beskjeftiget seg med moderne jødisk historie. Han var en av grunnleggerne, og tidvis leder, av den religiøs-sionistiske fredsbevegelsen «Os ve Sjalom».
Liv og virke
Etter abitur i Breslau studerte han fra 1932 til 1933 ved det jødiske lærerseminar i Köln og vendte så tilbake til Breslau, der han underviste ved jødiske almenskoler. Senere vekslet han over til den rabbinske læreanstalt i Frankfurt am Main.
I 1936 emigrerte han Palestina og virket der i fem år som lærer og oppdrager i forskjellige grupper av den religiøs ungdoms-aliyah. Så var han lærer til 1952 i Sde Jaakov og Afula, avbrutt 1947/48 med et opphold i Marquain i Belgia som leder av det sionistiske barnehjemmet Beit Bachad.
Fra 1952 tils 1954 virket han for Israels skoleoppsyn og studerte samtidig pedagogikk og jødisk historie i Jerusalem. Parallelt til dette grunnla han frem til 1964 lærerskoler i Haifa, Tel Aviv og Jerusalem,som han ledet i perioder.
Fra 1964 til 1981 underviste han i pedagogikk ved Bar-Ilan-universitetet i Ramat Gan og arbeidet som instituttleder for yngre jødisk diasporahistorie ved Yad Vashem. I tiden 1978 til 1982 og fra 1992 ledet han Leo Baeck-instituttet i Jerusalem. Hans bøker fra denne tid ble klassikere i forskningen om Det tredje rike: I 1981 dokumentasjonen Das Sonderrecht für die Juden im NS-Staat med den antijødiske lovgivning i Tyskland, i 1988 Kurzbiographien zur Geschichte der Juden 1918–1945.
Eileen Atkins
Eileen June Atkins (født 16. juni 1934 i London) er en britisk skuespillerinne. Hun har spilt roller innenfor film og teater siden 1953.
Karriere
Atkins har vært i bransjen i en mannsalder, men det tok tid før hun fikk roller i store filmer. Hun spilte Hesther Saloman i en filmadaptasjon av teaterstykket Equus i 1977. I 1998 spilte hun i The Avengers, som ble en stor skuffelse til tross for at skuespillere som Ralph Fiennes, Uma Thurman og Sean Connery medvirket i filmen.
Hun ble belønnet med en Golden Globe-nominasjon for sin innsats i miniserien Cranford i 2009, en rolle hun også vant en Emmy for. I 2011 ble hun Emmy-nominert igjen, denne gangen for en annen serie, Upstairs Downstairs.
Atkins har også vært med i en rekke teaterstykker gjennom sine nesten 60 år som skuespiller.
Acanthonotozoma monodentatum
Acanthonotozoma monodentatum er en art av slekten Acanthonotozoma av marine krepsdyr i Acanthonotozomatidae-familien, innenfor den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea - som er en hovedtype av amfipoder. Gruppens arter er bentiske bunndyr. Artene har små øyne, til forskjell fra gruppen Hyperiidea hvor artene har større øyne og er frittsvevende planktoniske.
Slekten ble første gang beskrevet av nordmannen Jonas Axel Boeck. Alle artene lever i det nordlige Atlanterhavet og enkelte nordover til Nordishavet, mange på den vestlige atlanterhavssiden. Noen få av artene er begrenset til kysten av Nord-Amerika.
Burnsiellus
Burnsiellus er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
Middelsstore (ca. 15 millimeter), avlange, halvblanke, mørke praktbiller med noe dempet, metallisk glans. Pronotum er avrundet, nokså tett punktert. Hver dekkvinge har tre opphøyde lengderibber.
Utbredelse
Artene er utbredt i Australia.
Systematisk inndeling
Artene ble inntil nylig plassert i slekten Neobuprestis
Camilla Huseby
Camilla Huseby (født 12. april 1999) er en norsk fotballspiller fra Ås i Viken som spiller for LSK Kvinner.
Hun er tvillingsøster til fotballspiller Linn Huseby.
Venuspassasjen, 2004
Venuspassasjen 2004 var en venuspassasje som fant sted 8. juni 2004. Det var den første av to parvise venuspassasjer, den andre i paret fant sted åtte år senere, 6. juni 2012. Den siste før denne skjedde 6. desember 1882.
Hvor den var synlig
Venuspassasjen den 8. juni 2004 var synlig i Europa, Asia og Afrika, mens Nord-Amerika fikk se slutten av den. Den vestre delen av Nord-Amerika fikk ikke se den i det hele tatt, heller ikke Hawaii eller New Zealand. Den var fullt synlig på formiddagen i Norge. De delene av verden hvor man kunne se passasjen vises på kartet.
<br style="clear:both;"/>
Når den var synlig
Den følgende tabellen gir tider for forskjellige hendelser (henholdsvis for første kontakt, andre kontakt, midtpunktet, tredje kontakt og fjerde kontakt) i løpet av venuspassasjen den 8. juni 2004 for en hypotetisk observatør fra jordens sentrum. På grunn av parallaksen vil de faktiske tidene variere med så mye som ±7 minutter forskjellige steder på jorden.
Bilder
<br style="clear:both;"/>
Dzmitryj Karpuk
Dzmitryj Karpuk (belarusisk: Дзмітрый Карпук, født 5. november 1999) er en belarusiske friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i kulestøt.
Han ble U23-europamester i kulestøt i 2021, og ble belarusisk mester innendørs og utendørs i 2021.
2017 - 2018
Karpuk ble belarusisk U20-mester i kulestøt innendørs i februar 2018. Han satte personlig rekord med seniorkule den 27. april, med 18,70 meter, og dagen etter med 6 kg kule, da han støtte 21,44 meter. Han kom på fjerdeplass i kulestøt under U20-VM i friidrett 2018, og kom også på fjerdeplass i det belarusiske mesterskapet i friidrett.
2019 - 2020
Under det belarusiske mesterskapet innendørs kom han på fjerdeplass. Han deltok i U23-EM i friidrett 2019, og kom der på sjetteplass. I august fikk han sølv i kulestøt under det belarusiske mesterskapet i friidrett.
I februar 2020 kom han på tredjeplass under det belarusiske mesterskapet innendørs, og han fikk samme plassering i det belarusiske mesterskapet utendørs. Under det belarusiske mesterskapet i friidrett deltok han også i diskos, og kom der på sjetteplass.
2021
Den 12. februar 2021 vant han sin første nasjonale tittel, da han vant kulestøt under det belarusiske mesterskapet innendørs, med 20,13 meter. Dette var hans første støt over 20 meter innendørs. I april brøt han også 20-metersgrensen utendørs, da han støtte 20,57 meter og vant Shukevich Memorial i Brest. Han vant U23-klassen under European Throwing Cup 2021, og i juni vant han kulestøt under det belarusiske mesterskapet i friidrett, og vant med det sin første nasjonale tittel utendørs. Den 8. juli vant han kulestøt under U23-EM i friidrett 2021.
Bislig
Bislig (offisielt City of Bislig) er en by på øya Mindanao i Filippinene. Den ligger i provinsen Surigao del Sur i regionen Caraga og hadde 102 009 innbyggere ved folketellingen i 2007.
Et lokalt språk er kamayo og betraktes som befolkningen som et kulturgode som ikke må gå tapt. Ellers behersker de fleste innbyggere visayaspråkene cebuano og boholano.
Størstedelen av befolkningen er katolikker. Utover dette er det i byområdet også en del som tilfører Iglesia Filipina Independiente eller Iglesia ni Cristo.
Bikinisesongen
Bikinisesongen er en norsk komediefilm fra 1994 regissert av Runar Jarle Wiik.
Handling
Snorre og Leo er to mennesker som ikke lykkes med noe som helst, men til stadighet drømmer om raske penger, fjerne reisemål, og et helt annet liv en det som er tildelt dem. De kjøper et helt billass med bikinier, og er trygge på at fremtiden er sikret. At sommer- og badesesongen forlengst er forbi, bekymrer ikke nevneverdig. Det er senhøstes, og ferden går til Vestlandet, der de to bikiniselgerne regner med at fjord og fjell er fylt med kjøpeglade kvinner, med ektemennene borte på fiske. . Etter å ha solgt til en nudist, en frustert hjemmepleier, og noen festglade kvinner, kommer selgerne opp i vansker. Leo møter en pen servitør, men forelsker jeg også i en kjæreste til en gangster. Denne kjæresten faller derimot for Snorre, og tilbringer natten på et hotell med han. Neste dag kommer gangsteren og henter kvinnen tilbake, og de som solgte Leo lasset med bikinier stjeler lastebilen tilbake. Heldigvis har servitøren, som har fulgt etter dem, tatt vare på pengene til selgerne. Det ender med at Leo og damen blir sammen, mens Snorre reiser til Mikronesia.
Mottakelse
Filmen fikk rimelig kritikk med 4 på terningen av både VG og Arbederbladet, men fikk 1 i Dagbladet.
The Little Chevalier
The Little Chevalier er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Alan Crosland.
Handling
Chevalier de la Roche dreper Vicomte de Valdeterre under en duell i Frankrike. Men dette resulterer i en pågående feide mellom de to familiene. Mange år senere, i New Orleans, arrangerer Valdeterres sønn Henri en duell mot sønnen til Chevalier de la Roche - også kjent som Little Chevalier. Overveldet over Little Chevalier, besvimer Henri.
Når han gjenvinner bevisstheten igjen, forlater de la Roche-eiendommen. Senere, på en sammenkomst som arrangeres ved guvernørens herskapshus, møtes Henri og Diane - datteren til den avdøde Chevalier. Han blir umiddelbart interessert i henne. Men dette vekker også misunnelsen til Delaup, som er guvernørens sekretær og en ivrig beiler av Diane.
Måøy gravplass
Måøy gravplass eller Måøy kirkegård eller Mausund gravplass eller Mausund kirkegård er en gravlund på Måøya i Frøya kommune i Trøndelag. Den ligger ca. 400 meter sør for Måøy kapell. Gravlunden ble innviet 27. januar 1925 og utvidet i 1970.
Red (band)
Etter at de tok opp flere demoer med en form for alternativ, hard og kristen rockemusikk, fikk Red en utviklingskontrakt med sin langvarige produsent Rob Graves, som førte til en platekontrakt med det kristne plateselskapet Essential Records i 2004. Debutalbumet deres, End of Silence (2006), og Innocence & Instinct (2009) ble nominert til en Grammy Award for Best Rock Gospel Album, og framkalte de populære singlene «Breathe Into Me» og «Death of Me». Reds popularitet vokste, og deres tredje album, Until We Have Faces (2011), nådde nummer 2 på Billboard 200, som ble fulgt av Release the Panic (2013), som nådde sjuende plass. Etter Of Beauty and Rage (2015), startet Red å jobbe med sitt sjette album, Gone (2017), som ble utgitt i oktober 2017.
Tremoloarm
Tremoloarm (engelsk: whammy bar) er en hevarm/spak som er festet til broen på elektriske gitarer. Med denne løfter eller senker man broen ørlite, slik at strengene midlertidig blir mer eller mindre spent, og man får svingninger i frekvensen på tonene. Med denne armen kan man slik få en vibratoeffekt ved å bevege den hurtig, eller en glissandoeffekt ved å bevege den sakte.
Atle Lunn
Atle Lunn (født 20. oktober 1969) er en norsk friidrettsutøver som har representert idrettslagene Biri Idrettslag og Minerva Friidrett.
Atle Lunn vant fire NM-gull på 400 meter hekk i 1991, 1994, 1995 og 1996.
The Little Duchess
The Little Duchess er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Harley Knoles.
Handling
Evelyn Carmichael, en fattig enke som er klar over at hun er i ferd med å dø, skriver til sin velstående svigerfar Lord Carmichael. Men han hadde fornektet sønnen hans flere år tidligere, og ber om at han skal redde barnebarnet Geraldine - også kjent som Jerry - fra et liv i den fattige slummen. Men Lord Carmichael hater fremdeles at hans kone plutselig hadde forsvunnet flere år tidligere - sammen med broren hans.
En dag, mens barna er på utflukt til et ubrukt tårn ved slottet, oppdager de et låst rom hvor det ligger to skjeletter. En lapp som ligger i nærheten av et av skjelettene forklarer at kona til Lord Carmichael og broren hans hadde, samtidig som de forsøkte å utforske tårnet. Men at låsen ikke fungerte, dette fanget dem og forårsaket snart deres død. Lord Carmichael, innser endelig at hans kone aldri hadde forrådt ham likevel.
Onysius
Utseende
Middelsstore, avlange, mer eller mindre matt brunlige biller. Antennene er nokså lange og trådformede, palpene har et forstørret ytterste ledd. Som vanlig for gruppen Heteromerer har for- og mellomføttene fem ledd, bakføttene fire. Disse leddene er ganske tynne.
Utbredelse
Disse billene finnes bare på New Zealand.
Systematisk inndeling
Slekten har nylig blitt overført fra Chalcodryidae til Promecheilidae.
Luba Golovina
Luba Golovina (født 20. april 1990) er en georgisk turner som spesialiserer seg i trampoline. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 7.
HAT-P-1b
HAT-P-1b er en eksoplanet som roterer rundt den sollignende stjernen HAT-P-1, også kjent som ADS 16402 B og den minst lyssterke komponenten av dobbelstjernen ADS 16402. HAT-P-1b befinner seg 450 lysår unna i stjernebildet Firfislen. Planeten ble oppdaget 14. september 2006 og er en hot Saturn.
Rulleskøyter under Asialekene 2010
Rulleskøyter under Asialekene 2010. Rulleskøyter var en av flere sporter under de 16. Asialekene som ble arrangert i Guangzhou i Kina. Konkurransene ble avviklet mellom 23. og 26. november 2010. Det var ni øvelser og 62 utøvere fra sju nasjoner som deltok. Det var tre hurtigløpsøvelser for menn og tre for kvinner og i kunstløp var det single for menn og for damer samt parløp. Det var første gangen som rulleskøyter var med på programmet i asialekene. Kinesisk Taipei ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Sør-Korea med tre.
Acanthonotozoma portum
Acanthonotozoma portum er en art av slekten Acanthonotozoma av marine krepsdyr i Acanthonotozomatidae-familien, innenfor den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea - som er en hovedtype av amfipoder. Gruppens arter er bentiske bunndyr. Artene har små øyne, til forskjell fra gruppen Hyperiidea hvor artene har større øyne og er frittsvevende planktoniske.
Slekten ble første gang beskrevet av nordmannen Jonas Axel Boeck. Alle artene lever i det nordlige Atlanterhavet og enkelte nordover til Nordishavet, mange på den vestlige atlanterhavssiden. Noen få av artene er begrenset til kysten av Nord-Amerika.
Harald Nessjøen
Harald Noralf Nessjøen (født 13. mars 1942, død 21. oktober 2014) var en norsk politiker for Arbeiderpartiet. Nessjøen var varaordfører i Lunner kommune fra 1987 til 1991, og ordfører fra 1991 til 2007.
Nessjøen vokste opp i Mo i Rana, men flyttet til Hadeland i 1970. Han var utdannet adjunkt med fagene matematikk, fysikk og kjemi.
Raufoss Industripark
Raufoss industripark er et industriforetak på Raufoss, Vestre Toten i Innlandet. som ble stiftet 2001 etter at den Norske staten kjøpte seg ut av Raufoss Ammunisjonsfabrikker.
Det har vært drevet industri på området i over 100 år (per 2019). I 2004 hadde 35 bedrifter lokaler i industriparken, og i dag holder nærmere 40 ulike bedrifter til på området, med til sammen ca. 3000 ansatte. Bedriftene produserer høyteknologiske produkter innen mange bransjer til kunder over hele verden.
Vestre-Toten Brannvesen tidligere Raufoss Brann og Redning skilt ut av vaktselskapet Raufoss Beredskap som fra 1. januar 2020 er eid og driftet av Vestre Toten kommune. Fram til 2021 var stasjonert ved hovedporten i Raufoss Industripark med kompetanse innen industrivern. Men flyttet i nytt bygg ved tidligere felles badet, lokaler til Radio Toten.
Indias kommunistparti (maoistene)
Indias kommunistparti (maoistene) er et maoistisk kommunistparti i India som har som formål å styrte regjeringen i India gjennom folkekrig.
I 2006 karakteriserte daværende statsminister Manmohan Singh naxalittene som «den ene, største innenriks sikkerhetstrusselen» i India, og uttalte at «fattige og fremmedgjorte deler av befolkningen» danner ryggraden i det maoistiske bevegelsen i India. I 2013 uttalte de indiske myndighetene at 76 distrikter i landet er rammet av «venstre-terrorisme», og at ytterligere 106 distrikter er under maoistenes «ideologiske innflytelse».
Ideologi
IKP (maoistene) hevder at den indiske staten er «styrt av et samarbeid mellom imperialister, kompradorborgere og føydalherrer». Ifølge South Asia Terrorism Portal fulgte de to fraksjonene i partiet noe ulike retninger av kommunismen før sammenslåingen, skjønt «begge organisasjonene deler syn på 'tilintetgjøring av klassefiender' og på ekstrem vold som middel for å oppnå organisatoriske mål». Gruppen for folkekrig (PWG) inntok et marxist-leninistisk standpunkt, mens Maoistisk kommunistisk senter i India (MCCI) inntok et maoistisk standpunkt. Etter sammenslåingen annonserte sekretæren for PWG i Andhra Pradesh at det nydannede IKP (maoistene) kom til å følge marxismen-leninismen-maoismen som dets «ideologiske basis som styrende for dets tenkning på alle aktivitetsområder». Innbefattet i den maoistiske ideologien er en forpliktelse til «langvarig væpnet kamp» for å undergrave og å gripe makten fra staten. På arbeidernes kampdag 2014 utga også Ganapathy og Ajith (sekretær for IKP (ml) Naxalbari) en felles uttalelse hvor de fastslo at «det forente partiet vil [fortsatt] ha marxismen-leninismen-maoismen som dets styrende ideologi».
Partiets ideologi er nærmere beskrevet i deres partiprogram. I programmet fordømmer maoistene globalisering som en krig mot folk, utført av markedsfundamentalister og kastesystemet som en form for sosial undertrykking. IKP (maoistene) hevder at folkekrigen de fører er en strategisk tilnærming utviklet av Mao Zedong under det kinesiske kommunistpartiets geriljakrig-fase. Deres mål er å innsette et folkestyre gjennom nydemokratisk revolusjon.
Organisasjon
IKP (maoistene)s nåværende generalsekretær, er Muppala Lakshmana Rao, som går under aliaset «Ganapathy». Partistrukturen består av de regionale byråene, som overser to eller tre delstater hver, delstatskomiteene, sone-komiteene, distriktskomiteene og «dalam»-ene (militærtroppene). Jan Myrdal framhever at IKP (maoistene) også organiserer tilstelninger som «Ledertrenings-programmet», for å holde seg i live under de voldsomme angrepene fra staten.
Politbyrået
Ut fra kommunistpartiets retningslinjer er politbyrået det høyeste beslutningsorganet i IKP (maoistene). To av de mest framtredende politbyrå-medlemmene i IKP (maoistene), skal angivelig være Prashant Bose alias «Kishan-da» og Karakam Sudarshan alias «Anand». Sudhakar alias «Kiran» er et annet antatt medlem av IKPs politbyrå.
Sentralkomiteen
IKP (maoistene)s sentralkomité følger politbyråets kommando, og informerer videre til sine medlemmer. I 2010 uttalte Anand til indiske medier at av 45 sentralkomité-medlemmer, har den indiske regjeringen fengslet åtte og drept 22 medlemmer. Anuradha Ghandy alias «Avanti», som døde 12. april 2008, var et fremstående sentralkomité-medlem i IKP (maoistene). Tre andre kadre og sentralkomité-medlemmer, er Kadari Satyanarayan Reddy alias «Kosa», Thippiri Tirupathi alias «Devuji» og Mallujola Venugopal alias «Bhupati». Andre sentralkomité-medlemmer som per september 2011 enten har blitt tatt til fange eller blitt drept av indiske væpnede styrker, er Moti Lal Soren, Vishnu, Varanasi Subramanyam, Shobha, Jhantu Mukherjee, Vijay Kumar Arya, Ravi Sharma, Chandramouli, Patel Sudhakar Reddy' og Narmada Akka.
Militærkommisjonene
Det viktigste væpnede organet til IKP (maoistene), er den Sentrale militærkommisjonen (CMC), som er nedsatt av sentralkomiteen. I tillegg til CMC har partiet også opprettet militærkommisjoner på delstatnivå. CMC antas å ledes av Nambala Keshava Rao alias «Basavaraj».
Medisinske enheter
Maoistene har hatt faste medisinske enheter i flere av distriktene i Bastar, og driver også en rekke mobile medisinske enheter. I boken Hello Bastar, skriver forfatter Rahul Pandita:"«Også på helserelaterte felter utfyller maoistene store huller som staten har etterlatt. De mobile medisinske enhetene deres strekker seg over store avstander for å tilby grunnleggende helsehjelp til urfolk... Forskjellige opplæringsleirer med fokus på preventive tiltak mot sykdommer som diaré og malaria, holdes jevnlig. Grasrot-legene i de medisinske troppene kan gi vaksiner, identifisere en rekke sykdommer utfra symptomer, samt behandle mindre omfattende skader. Enkelte kan til og med utføre enkle blodtester for å fastslå diagnose. Dette er et betydelig fortrinn i slike områder.»"Videre reiser de medisinske tjeneste-troppene til IKP (maoistene) fra landsby til landsby og tilbyr medisinsk grunnutdanning til utvalgte unge stammefolk, som gjør dem i stand til å identifisere ofte forekommende sykdommer ufra typiske indikasjoner, og slik at de kan gi vaksiner til pasientene.
Frontorganisasjoner
Blant partiets frontorganisasjoner, er Radikal ungdomsliga, Rythu Coolie Sangham, Radikale studenters forening, Singareni Karmika Samakya, Viplava Karmika Samakhya, Porattam kerala, Ayyankali pada Kerala, Njattuvela Kerala, All-Indias revolusjonære studenters føderasjon, Krantikari Adivasi Mahila Sangathan (Revolusjonære kasteløses kvinneorganisasjon), og Chetna Natya Manch.
Anslått styrke
De militære fløyene til de grunnleggende partiorganisasjonene – det vil si Folkets frigjøringsgeriljahær (den militære fløyen til MCCI) og Folkets geriljahær (den militære fløyen til PWG) – har også gjennomgått sammenslåing. Navnet på den felles militære organisasjon er Folkets frigjøringsgeriljahær (PLGA), og er delt inn i tre enheter – basistroppene, reservetroppene og hovedtroppene. Alle PLGA-medlemmene er frivillige, og mottar ingen lønn. Under hans opphold i geriljasonene bemerket Jan Myrdal at kvinnelige kadre i IKP (maoistene) utgjorde om lag 40 prosent av PLGA, og at de besatt en rekke toppstillinger. Per 2014 ble det anslått at 60 prosent av de maoistiske kadrene er kvinner, og at kvinnelige kommandører leder 20 av 27 divisjoner i geriljasonene.
Ifølge anslag gjort av P. V. Ramana, fra Observer Research Foundation i Delhi, bestod naxalittenes styrker per 2006 av rundt 9.000-10.000 soldater, med om lag 6.500 skytevåpen. Mens enkelte rapporter senere år har antydet medlemsnedgang og tilbaketrekking fra eksempelvis Dandakaranya-skogene, hvor PLGA tradisjonelt har hatt høy grad av nærvær og aktivitet, har andre rapporter hevdet at PLGAs styrker har vokst, og omgruppert seg til andre områder. Folkemilitsen, typisk væpnet med macheter og pil og buer, og som antas yte logistisk bistand til PLGA, er anslått å bestå av rundt 38.000 medlemmer.
Sandvolleyball under Asialekene 2010
Sandvolleyball under Asialekene 2010. Sandvolleyball var en av flere sporter under de 16. Asialekene som ble arrangert i Guangzhou i Kina. Konkurransene ble avviklet mellom 15. og 24. november 2010. Det en turnering for damer og en for menn. 90 utøvere fra sytten nasjoner deltok og Kina vant begge turneringene.
Indias kommunistparti (maoistene)
Politisk styring
Maoistenes organisatoriske prinsipper er skisset ut på grunnlag av erfaringer særlig fra revolusjonen i Kina og vietnamkrigen. IKP (maoistene) har organisert Dandakaranya i ti divisjoner, hver av dem bestående av tre områdekomiteer, og hvor hver av områdekomiteene er satt sammen av flere Janatana Sarkars (folkeregjeringer). Partiet stadfester at en Janatana Sarkar etableres gjennom en valgprosedyre som typisk involverer en gruppe landsbyer, og med ni departementer: jordbruk, handel og industri, økonomi, justis, forsvar, helse, offentlig formidling, utdanning og kultur, og jungel. Gjennom Janatana Sarkar gis utdanning opp til grunnskolenivå innen fagene matematikk, samfunnsvitenskap, politikk og hindi. Undervisningen foregår typisk med utgangspunkt i lærebøker skrevet på gondi – ofte omtalt som naxalittenes "lingua franca" – samt video-visning med vitenskap og historie som tema.
Militær strategi og taktikk
IKP (maoistene) avviser all samhandling med det de kaller det herskende borgerlige demokratiet, og fokuserer på å erobre politisk makt gjennom langvarig væpnet kamp basert på geriljakrigføring. Denne strategien innebærer å bygge opp baser i rurale og avsidesliggende områder, for i første omgang å omforme disse til geriljasoner, dernest til helt frigjorte soner, i tillegg til stadig tettere innsirkling av de større byene.
Det militære materielle maoistene benytter seg av, som framkommet av en rekke beslag, inkluderer RDX- og Gelignit-sprengstoff, detonatorer, hjemmelagde våpen, INSAS-rifler, AK-47-rifler, halvautomatiske rifler, samt hjemmelaget sprengstoff. Maoistene har fordømt beskyldninger om at de innfører våpen fra Kina, Myanmar og Bangladesh. Om dette uttaler Ganapathy at «våre våpen er i hovedsak laget i landet. Alle de moderne våpnene vi har, er hovedsakelig tatt fra myndighetenes væpnede styrker når vi angriper dem».