cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peloponneskrigen
Bakgrunn
I 433 f.Kr. utviklet det seg en konflikt mellom polisene Korkyra og Korint. I den forbindelse måtte Korkyra be Athen om hjelp, en allianse som ville bety at Athen kom i konflikt med Korint og hennes allierte Sparta. Dette ville bety et brudd på trettiårsavtalen, som forbød Athen å utvide sitt imperium. Forespørselen fra Korkyra førte til en heftig debatt i folkeforsamlingen i Athen, men til slutt fulgte alle rådet til Perikles om å inngå alliansen.
Sparta hadde stadig helotene som en intern trussel, og var lite villige til å gå til krig mot Athen. Spartanerne innså at Athen hadde brutt trettiårsavtalen, noe som betydde krig, men var mer interessert i å få i land en diplomatisk løsning.
Det første diplomatiske forsøket gikk mot Perikles selv, den mektigste mannen i Athen, og den mest ivrige i Athens ekspansasjonspolitikk. Sparta prøvde å vende athenerne mot Perikles ved å bruke hans slekt, Alkmaionidenes, mot ham, en slekt det hvilte en forbannelse over. Klarte de å få athenerne til å ostrakere Perikles var det langt mer sannsynlig at Athen ville inngå et diplomatisk kompromiss. Men Sparta mislyktes, for Perikles klarte å overbevise sine medborgere til å avvise det spartanske kravet.
Sparta prøvde nok et diplomatisk forsøk på å avverge krigen. Denne gangen ba de Athen om å heve vedtekten mot Megara. Athen hadde straffet Megara med å hevde at de hadde krenket religionen ved å dyrke i et område som var tilæret gudinnen Demeter. Som straff ble megarerne nektet adgang til agora i Athen og alle havnene i det athenske imperiet.
Spartanerne lovte å unngå krig hvis Athen opphevet straffen, men Perikles agiterte for at vedtaket skulle stå bi. Etter kort tid fikk han de fleste athenerne over på sin side, og krigen var ikke til å unngå.
Krigen
Sparta og dets allierte, med unntak av Korint, var omtrent bare landbaserte makter, kapabel i å ansamle store landstyrker som var veldig vanskelig å slå (takket være de legendariske spartanske styrkene). Det athenske riket, dog sentrert på den attiske halvøy, spredte seg rundt om på øyene i Egeerhavet; Athen tilordnet seg sin enorme rikdom gjennom skattelegging av disse øyene.
Den spartanske strategien i den første krigen var å invadere de omliggende landområdene rundt Athen. Denne invasjonen forhindret athenerne i å nå sine landområder rundt byen, men de hadde fortsatt adgang til sjøen. Av den grunn led Athen ikke av invasjonen. Mange av Attikas beboere forlot sine hjem og flyttet innom de lange murene som forente Athen med sine porter i Pireus. Spartanerne okkuperte Attika bare tre uker om gangen. En tradisjon fra tidligere hoplitt-krigføring, der soldatene forventet å få vende hjem og bli med på høstingen. Enda en grunn var at de spartanske slavene, helottene, måtte holdes under kontroll, og av den grunn kunne ikke bli forlatt uovervåket over en lang periode. Den lengste spartanske invasjonen, i 430 f.Kr., varte bare i førti dager.
Den athenske strategien var til å begynne med anført av strategen, eller generalen, Perikles, som anbefalte athenerne å ikke møte de langt bedre spartanske hoplittene i åpen kamp, men heller satse på flåten. Den athenske flåten, som var den mest dominante i Hellas, gikk offensivt frem og vant flere slag ved Nafpaktos. I 430 f.Kr. brøt det ut pest i Athen. Pesten rammet hardt den tett befolkede byen, og ble i det lange løp avgjørende for krigens utfall. Pesten utslettet over 30 000 sivile, seilere, soldater, og til og med Perikles og hans sønner måtte bøte med livet. Grovt sett en tredjedel av Athens befolkning døde. Pesten var en katastrofe, som de aldri helt klarte å komme seg etter. Frykten for pesten var så omfattende at den spartanske invasjonen av Attika ble trukket tilbake. Moderne forskning har vist at pesten var Tyfus.
Etter Perikles død gikk athenerne over fra Perikles konservative, defensive strategi til en mer offensiv strategi, der målet var å føre krigen over til Sparta og dets allierte. En politisk skikkelse som voks frem på denne tiden var Kleon, en leder av det athenske demokratiet. Militært ble athenerne anført av den ferske generalen Demosthenes. Med den nye generalen i spissen klarte athenerne å oppnå suksess med sine oversjøiske raid på Peloponnes. Athen førte sine militære aktiviteter til Boiotia og Aitolia, og begynte med fortifisere seg rundt Peloponnesia. En av disse fortifikasjonspostene lå ved Pylos, på en liten øy kalt Sfakteria, der krigen vendte i favør Athen. Pylos angrep Sparte der det var svakest: dets avhengighet av helottene. Sparta var avhengig av en slavestand, helottene, til å passe på åkrene mens borgerne trente til å bli soldater. Helottene muliggjorde det spartanske systemet, men nå begynte Pylos å tiltrekke helottske flyktninger. Frykten for å miste slavene, og frykten for et helottisk opprør fikk spartanerne til å gå til aksjon. Demostenhes klarte imidlertid å utmanøvrere spartanerne, og fanget en gruppe spartanske soldater på Sphacteria mens han ventet på at de skulle overgi seg. Noen uker senere klarte den uerfarne Cleon å vinne et stort slag ved Pylos, og et ved Sfakteria i 425 f.Kr. Athenerne tok mellom 300 og 400 spartanske hoplitter til fange. Fanger som gav athenerne et verdifullt forhandlingsmiddel.
Etter slaget reiste den spartanske generalen, Brasidas, en hær med allierte og helotter, og vendte kursen mot en av kildene til Athens makt: Amfipolis, et kontrollsenter for flere sølvminer som athenerne brukte til å finansiere krigen. I det påfølgende slaget, ble både Brasidas og Cleon drept(se slaget ved Amfipolis). Sparta og Athen ble enige om å utveksle gisler, og inngikk en fredsavtale.
Nikiasfreden
Freden i 421 f.Kr. ble inngått for femti år. Avtalen var at det athenske imperiet skulle være som før, og at Sparta skulle hjelpe til med å få statene som hadde løsrevet seg fra Athen tilbake i imperiet. Til gjengjeld skulle Athen gi tilbake fangene fra Sfakteria, og trekke seg tilbake fra Messenia.
Slaget ved Mantineia var det største slaget kjempet i Hellas under Peleponneskrigen. Lakedamonierne og tegerne møtte en sammensluttet hær bestående av soldater fra Argos, Athen, Mantineia, og Arkadia. I begynnelsen av slaget klarte den allierte koalisjonen å føre slaget over på sin side, men mislykkes i å slå motstanderen helt. Dette førte til at de spartanske elitesoldatene kunne komme inn i kampen og slå motstanden over ende. Resultatet ble en fullstendig spartansk seier. Den demokratiske alliansen ble brutt, og de fleste ble gjeninkorporert i den peloponnesiske ligaen. Med seieren ved Mantineia, trakk spartanerne seg tilbake og gjenopprettet sitt hegemoni på Peleponnes.
Den sicilianske ekspedisjon
I krigens syttende år kom det en beskjed til Athen om at en av deres allierte på Sicilia var under angrep av Syrakus. Folket i Syrakus var etnisk sett doriske, som spartanerne, mens athenerne og deres allierte på Sicilia var ioniske. Athen følte seg forpliktet til å hjelpe sine allierte.
Athenerne handlet ikke utelukkende etter altruisme; anført av Alcibiades, hadde de som mål å erobre hele Sicilia. Syrakus, den fullmektige byen på Sicilia, var omtrent like stor som Athen, så en erobring av øya hadde gitt Athen enorme ressurser. I den siste fasen av forberedelsene til avgang mot Sicilia ble noen religiøse statuer ødelagt, og Alcibiades ble anklaget for religiøst lovbrudd. I frykt for å bli urettferdig dømt, flyktet Alcibiades til Sparta og Nicias ble satt i hans plass. Etter sitt frafall, informerte Alcibiades spartanerne om Athens planer. Han sa at athenerne hadde tenkt å brukt Sicilia som et springbrett for erobringen av Italia, og at de skulle bruke ressursene og soldatene fra de nye erobringene til å erobre hele Peloponnese.
Den athenske flåten bestod av over 100 skip, og rundt 5000 infanteri. Kavaleri var begrenset til rundt 30 hester, som ikke var noen utfordring mot det mangfoldige og godt trente syrakiske kavaleriet. Da de landet på Sicilia, fikk Athen umiddelbart støtte fra flere byer. I stedet for å gå rett til angrep, nølte Nicias med å blåse i krigshornene. Da vinteren kom, ble athenerne tvunget til å trekke seg tilbake, og de tilbrakte vinteren med å samle til seg allierte og forberede anmarsjen mot Syrakus. Forsinkelsene gav Syrakus muligheten til å be Sparta om hjelp, som sendte sin general, Gylippus, til Sicilia med forsterkninger. Da Gylippus ankom Sicilia gjorde han det samme som athenerne hadde gjort, nemlig å støtte seg til flere sicilianske byer. Den spartanske generalen tok kommandoen over de syrakuske styrkene og klarte gjennom flere slag å slå athenerne, og forhindre dem i å innta byen.
Nicias sendte deretter bud til Athen der han spurte om forsterkninger. Demosthenes ble valgt til å lede en flåte til Sicilia som skulle komme Nicias til unnsetning. Flere kamper ble utkjempet på Sicilia, og igjen klarte Syrakus og dets allierte å slå Athen. Demosthenes ba om at de skulle trekke seg tilbake til Athen, men Nicias nektet. Etter ytterligere nederlag måtte Nicias til slutt gi seg og godta en tilbaketrekning. Ferden tilbake til Athen ble imidlertid avbrutt den 27. august, 413 f.Kr. av et dårlig varsel, i form av en måneformørkelse. Dette tvang athenerne inn i et stort sjøslag i den store havnen ved Syrakus, der athenerne nesten ble utslettet. Nicias og Demosthenes marsjerte innenlands med de resterende styrkene for å finne allierte, men de ble nådeløst innhentet av det syrakuske kavaleriet og drept. De som overlevde ble alle tatt som slaver. Dette var begynnelsen på slutten for Athen som stormakt.
Den andre krigen, 413-04 f.Kr.
Lakededonerne var ikke fornøyd med å kun sende hjelp til Siclia; de ville også føre krigen over til Athen. Etter råd fra Alkibiades, befestet de Dekeleia, nær Athen, der de forhindret athenerne i ta i bruk sine landområder. Fortifiseringen av Dekeleia reduserte også sjøimporten til Athen betydelig.
Etter det athenske nederlaget på Sicilia, trodde man at Athen som stormakt hadde nådd sitt endelikt. Statskassen var nesten tom og havnene var utarmert. Spartanerne undervurderte styrken til Athen, men det var tydelig at Athen som imperium var betydelig svekket.
Athen gjenreises
Etter nederlaget på Sicilia, oppmuntret Lacedaemon til opprør blant Athens skattebetalende allierte. Dette førte til at store deler av Ionia reiste seg mot Athen. Syrakus sendte sin flåte til Peloponnese, og perserne bestemte seg for å støtte Sparta med finanser og skip. Innad var Athen truet av opprør og splittelse.
Athen klarte å overleve av mange årsaker. Først og fremst manglet deres fiender styrke. Korint og Syrakus nølte med å bringe sine flåter til Egeerhavet, og Spartas andre allierte var også sen i å sende sine tropper og skip. De ioniske statene som gjorde opprør forventet beskyttelse, dermed gikk de tilbake på Athens side. Perserne nølte med å sende sine lovnader. Kanskje det aller viktigste var at de spartanske offiserene ikke var diplomatiske, noe som problematiserte en så stor allianse.
Ved krigens begynnelse hadde Athen satt til side penger og 100 skip som skulle brukes som en slags siste utvei. Disse skipene ble nå satt i aksjon, og fungerte som en kjerne i Athens flåte resten av krigen. En oligarkisk revolusjon ble gjennomført i Athen, der en gruppe på 400 tok makten. En fredsavtale med Sparta hadde trolig latt seg gjennomføre, men den athenske flåten, som var stasjonert på øya Samos, nektet. I 411 f.Kr. angrep denne flåten spartanerne i slaget ved Syme. Flåten valgte Alkibiades som leder, og fortsatte krigen i Athens navn. Flåtens motstand førte til at demokratiet, i løpet av to år, ble gjenopprettet i Athen. Alkibades overtalte den athenske flåten til å angripe spartanerne i slaget ved Cyzicus i 410 f.Kr.. Athenerne slo den spartanske flåten, og klarte å gjenopprette noe av det finansielle maktgrunnlaget til det athenske imperiet.
Mellom 410 og 406 f.Kr. vant Athen slag etter slag, og hadde gjenopprettet store deler av sitt tidligere rike. Mye av æren for dette fikk Alkibades.
Lysanders triumf
Splittelse hersket i Athen etter en mindre spartansk seier av Lysander i slaget ved Notion. Alkibades ble ikke gjenvalgt som general. Han trakk seg tilbake og forlot Athens skjebne i hendene på en ny, slu general. Lysander var en unik spartaner, en god sjøkommandant med gode kontakter hos perserne.
Etter et sjøslag ved Arginusae, der athenerne mistet 12 skip, klarte ikke athenerne å redde mannskapet på grunn av dårlig vær. Athenerne skyldte heller på generalene, og fikk dem alle henrettet, noe som førte til at moralen i marinen ble ødelagt.
Lysander så mulighetene dette ga ham og seilte umiddelbart til Hellespont. Athens skipstrafikk her var avgjørende for å sikre kornforsyninger til Athen. Truet av sult, var den athenske flåten nødt til å følge etter. Lysander klarte å lure athenerne inn i en felle og slo dem totalt i slaget ved Aegospotami, der 168 skip ble senket; og bare 12 slapp unna. En av de som kom seg unna var strategen Konon, som flyktet til Kypros i frykt for dommen han ville få i folkeforsamlingen.
Athenerne led av sult og sykdom etter den langvarige beleiringen, og måtte til slutt overgi seg i 404 f.Kr.. Demokratene ved Samos, lojale til slutten, holdt ut litt lenger, og fikk til slutt muligheten til å flykte med livet i behold. Overgivelsen strippet Athen for sine murer, flåte og alle hennes oversjøiske eiendeler.
Etter krigen
I en kort periode ble Athen styrt av de «tretti oligarkene», der demokratiet var innstilt. Dette var et reaksjonært styre satt opp av Sparta. Oligarkene ble overrumplet og demokratiet ble gjenopprettet i 403 f.Kr.
Krigen fortsetter å fascinere den dag i dag, både på grunn av hvordan den styrtet den greske verden, og på grunn av innsikten som blir gitt oss av Thukydids beretninger, innsikter som går dypere enn noen andre kriger i oldtiden.
Xylotrupes florensis
Xylotrupes florensis er en bille som hører til gruppen hornbiller (Dynastinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor (40-80 millimeter, hannene større enn hunnene), mørkt brunrød hornbille. Hannen har som vanlig for slekten Xylotrupes et fremoverrettet horn på thorax og et krumt horn på hodet, begge kløvet i spissen. Disse hornene er forholdsvis korte til middels lange hos denne arten.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtnende plantemateriale og tar trolig vanligvis to år på utviklingen, de voksne billene lever 2-4 måneder. De voksne hannene kjemper mot hverandre ved hjelp av hornene, hver prøver å vippe motstanderen over på ryggen. De voksne billene er mest aktive om natten og flyr gjerne til lys.
Utbredelse
Arten lever på De små Sundaøyer (i alle fall på Flores,).
Systematisk plassering
Arten blir ofte plassert i en slekt for seg selv, Endebius.
Syllable
Syllable er et operativsystem (OS) til hobbybruk for PC-er. Det er utviklet som åpen kildekode, og hensikten var å lage et OS som var lett å bruke for hjemmebruk og små bedrifter. Det er en avart av AtheOS, skilt ut i juli 2002.
Alicia Stolle
Alicia Stolle (født 17. juni 1996 i Ahlen) er en tysk håndballspiller, som spiller for den tyske klubben og det tyske kvinnelandslaget.
Svømming under de britiske imperie- og samveldeleker 1962
Svømming under de britiske- imperie- og samveldeleker 1962. Svømming var en av flere sporter under de britiske imperie- og samveldeleker (British Empire and Commonwealth Games) som ble arrangert i Perth i Australia i perioden 22. november til 1. desember 1962. Det var de sjette lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. De fire første lekene het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1962-1966) het (British Empire and Commonwealth Games). I lekene i 1962 ble det konkurrert i tjuetre øvelser i svømming, tretten for menn og ti for kvinner. Australia ble beste nasjon med femten gullmedaljer foran England med seks.
Alashiya
Alashiya var et land i Orienten i oldtiden. Navnet er kjent fra flere tekster fra nabolandene. Alashiya nevnes som en viktig eksportør av kobber. Det er mest sannsynlig at Alashiya sikter til Kypros eller en del av Kypros.
Haugjordet ungdomsskole
Rektor er Linda Gangnes Buer.
Cnides
Cnides er en slekt av små løpebiller.
Utseende
Små (ca. 3-4 millimeter), avlange, blanke, brunlige til svarte løpebiller. Hodet er forholdsvis stort og rundet, fasettøynene store og utstående. Pronotum er hjerteformet, det er et smalt parti mellom pronotum og dekkvingene. Dekkvingene er jevnbrede med tynne lengdefurer.
Levevis
Artene lever på elvebredder. De flyr godt.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen.
Microleroides
Microleroides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Larvene lever i død ved.
Utbredelse
Arten lever i Sichuan.
På oppfordring
På oppfordring er et musikkalbum utgitt av Scandinavia i 1991. Det er den første platen med Rune Rudberg som vokalist.
Havel
Havel er en elv i Tyskland og en av de store sideelvene til Elben fra høyre med en lengde på 325 kilometer. Elven renner gjennom Mecklenburg-Vorpommern, Brandenburg, Berlin og Sachsen-Anhalt, og via Oder-Havelkanalen knytter den Oder til Berlin og Elben.
Elven har sitt utspring i Mecklenburg-Vorpommern mellom innsjøen Müritz og byen Neubrandenburg. Elven renner inn i Brandenburg nær Fürstenberg og i den øvre delen av elven, mellom Berlin og byen Brandenburg, danner elven flere innsjøer. Den største sideelven til Havel er Spree som renner ut i Havel i Spandau, en vestlig bydel i Berlin, og fører med seg mer vann enn Havel selv gjør. Den nest største sideelven er Rhin, som munner ut i Havel i to grener som er et stykke fra hverandre.
Området rundt og nord for de sentrale delene av Havel blir kalt Havelland og består av åser av sand og lavt myrland. De siste kilometerne av Havel ligger i Sachsen-Anhalt, og elven munner ut i Elben nær Havelberg. I tidligere tider levde slaverne kalt hevellere rundt elven Havel. De bygde fire viktige bruer i Spandau, i Potsdam, i Brandenburg og i de vestlige forstedene til denne byen.
Etter andre verdenskrig gikk delelinjen mellom okkupasjonssonene til dels langs Havel. Grensen mellom amerikansk og britisk sektor av Berlin fulgte Havel i sør og grensen mellom fransk og britisk sektor i nord. Berlinmuren mellom vestallierte soner av Berlin og DDR krysset Havel et par steder og gikk til dels midt etter elven.
New York Ripper
The New York Ripper (italiensk: Lo squartatore di New York) er en italiensk giallofilm som er regissert av Lucio Fulci, fra 1982. Filmen ble skrevet av Francesco De Masi og Lucio Fulci og var forbudt i mange eller gitt ut med 18 års aldergrense etter kraftig nedklipping. Mend de fleste av Lucio Fulcis andre filmer ble gitt ut i Storbritannia uten klipping, er The New York Ripper forsatt sensurert, selv i 2011-utgivelsen på DVD og Blu-ray.
Handling
En morder vandrer rundt i New York og dreper kvinner på særdeles grotesk vis. Drapene synes å være seksuelt motiverte.
En utbrent politi-etterforsker blir derfor nødt til å slå seg sammen med en ung psykoanalytiker i håp om å spore opp denne seriemorderen før morderen dreper enda flere.
Franciscus Hin
Hin ble olympisk mester i seiling med den nederlandske båten Beatrijs III som vant klassen 12 fot jolle foran Boreas. Mannskapet på båten besto av Cornelis Hin og hans sønner, Johannes- og Franciscus Hin. Det var kun to båter, begge fra Nederland, som konkurrerte i denne klassen.
Frans Hin ble den yngste gullmedaljevinneren under sommer-OL 1920, med sine 14 år og 163 dager.
Philippsburg kjernekraftverk
Philippsburg kjernekraftverk var et kjernekraftverk som produserte elektrisk kraft ved byen Karlsruhe i Baden-Württemberg, ved elva Rhinen i det sørvestlige Tyskland. Frem til den ene rektoren ble stengt i 2011 var dette er Tysklands fjerde største atomkraftverk målt etter produksjonskapasitet. Det sto da for nesten 3 % av Tysklands kraftproduksjon.
Byggestart var i 1970, og den første reaktoren ble tatt i bruk i 1980. Reaktor nummer 2 ble tatt i bruk i 1985. Installert maksimal effekt fra de to reaktorene var 2 384 MW, og årsproduksjonen i 2007 var på om lag 17,9 TWh elektrisk kraft.
Reaktor nummer 1 av typen kokvannsreaktor ble faset ut i 2011. Den hadde en maksimal elektrisk effekt på 926 MW og termisk effekt på 2575 MW. Reaktor nummer 2 er av typen trykkvannsreaktor med en maksimal elektrisk effekt på 1468 MW og termisk effekt på 3950 MW. Den produserte om lag 10 TWh elektrisk strøm per år. Reaktor nummer 2 ble stengt i 2020. De to kjøletårnene ble sprengt 14. mai 2020.
Grønne støvler-hulen
Green Boots Cave ('Grønne støvler-hulen'), er en heller på Mount Everest, som ligger på den nordøstlige klatreruta, 8,500 meter over havet. Navnet oppsto fordi det i flere år fram til 2014, lå en død fjellklatrer der med grønt fottøy, inntil han ble flyttet vekk fra ferdselsåra [eller tråkket/stien som gir innsyn til helleren]. Liket skulle per 2019 være vanskelig å observere, og [mindre] synlig [enn før flyttinga].
Folk som har endt opp døde i hulen er «Green Boots» i 1996, og David Sharp i 2006. «Green Boots» antas å ha vært fra én (av to savnede) fra et indisk klatrelag - enten Tsewang Paljor eller Dorje Morup.
Halvdan Svartes saga
Halvdan Svartes saga er en saga om småkongen Halvdan Svarte som tradisjonen oppgir at han hersket over Østlandet, Vestfold og Opplandene på første halvdel av 800-tallet. Fortellingen er skrevet av Snorre Sturlason. Halvdan Svartes saga er den andre sagaen i Snorres store verk Heimskringla, eller Sagaene om de norske kongene.
Den første sagaen i Heimskringla er Ynglinge-saga, en middels stor saga om mange sagnkonger som nedstammer fra de norrøne gudene inntil småkonger siver inn fra Svitjod og slår seg ned på Østlandet. Halvdan Svarte er således av Ynglingeætten og dennes saga viser til Halvdans avstamming. Halvdan Svarte er en faktisk og historisk person, og hans betydning kjennes ved at han var far til Harald Hårfagre, den første som regnes som en rikskonge.
Hevd på kongedømmet Norge
Dette kommer til uttrykk i et legendarisk sagn hvor Halvdans Svartes hustru Ragnhild drømmer Norgeshistoriens viktigste drøm: Hun synes hun sto ute i hagen sin og tok en torn ut av serken. Mens hun holdt den begynte en å vokse, oppover til greiner og nedover til den slo røtter. Det vokste videre til det var høyt opp i lufta og videre til hun ikke kunne se toppen og greinene var så lange de bredde seg ut over hele Norge og enda lengre.
Halvdan Svarte hadde også en drøm om at håret hans vokser i ulike lokker av ulik lengde. Noen nådde ned til leggen, andre ned i bakken.
Den første drømmen gir assosiasjoner til tuntreet, og den andre får sitt ekko i Harald Hårfagres saga hvor kongen sverger at han ikke ville gre eller skjære håret før Norge er samlet til ett rike. En vis mann tolker Halvdans drøm, slik det ofte skjer i sagaene, og mener at det betyr at en stor ætt skal komme fra ham og som skal rå for riket.
Hår og skjegg hadde betydning for den fri manns stand, status og tilhørighet. Eddadiktet Rigstula peker på i strofe 15 at den fri bondens kjennetegn var at skjegget var pusset og at han hadde pannelugg. Arkeologien har ofte funnet rikt dekorerte kammer i gravhauger. Hår var knyttet til guddommelig kontakt.
Drømmeinnslaget er tendensiøst, men har viktig funksjon for Snorres komposisjon. Hans hensikt med Heimskringla er å vise og bevise at Halvdan Svartes ætt har et egen rett til den norske kongstronen framfor alle andre. Mange norske historikere har akseptert denne påstanden uten større debatt, men en del historikere har pekt på at den hålogalandske jarlsætten hadde faktisk samme hevd, men at Snorre underslår kildene til disse, unntatt når han siterer Øyvind Skaldespillers store kvad «Háleygjatal» som viser at også jarlsætten var ‘konger’ med avstamming tilbake til Odin.
Halvdan Svartes saga er en av de korteste sagaene i Heimskringla, knappe fem sider. De første to handler om hvordan Halvdan kriger med andre småkonger og vinner og arver landområder. Han er ikke bare seierrik, men taper mot Gandalvsønnene og må flykte til skogs. Han kommer likevel tilbake etter at han igjen har samlet folk og vinner et slag over brødrenes hær.
Trolldom
Snorre beskriver Halvdan som en klok mann som ikke bare satte lover, men overholdt dem selv. Når han får en sønn, den kommende Harald Hårfagre, skriver Snorre på sitt karakeristiske vis at «hans mor var svært glad i ham, men hans far mindre».
At Halvdan ikke nærte de varmeste følelser for sin sønn uttrykkes i at sønnen må flykte når Halvdan beskylder en same for trollskap for at maten var forsvunnet og Harald tar samen i forsvar. Samer eller finner representerte utgård og seid og trolldom var knyttet til disse. Det lille innslaget peker fram mot et tilsvarende episode som får stor plass i Harald Hårfagres saga, Haralds fascinasjon for Snøfrid Svåsedatter, samekvinnen som han får fire sønner med, men som han sender fra seg når han innser at hun har «fortrollet» seg.
Det mytologiske opptrinnet blir fulgt med det som blir beskrevet som «det glade budskap»: Halvdan Svarte har dratt på slede over isen, isen brekker og han drukner.
Delt grav, delte kilder
Etter at Halvdan er død ved Røykenvika på Hadeland blir liket delt og gravlagt på flere steder; Romerike, Vestfold, Hedmark, Ringerike og Hadeland har alle sine Halvdanshauger. Deretter arver den rømte sønnen Harald farens rike.
Sæmund Frode var den som først konstruerte den norske kongsætten, men førte ikke slekten lengre tilbake enn til Halvdan Svarte. Den anonyme forfatteren av Fagrskinna går lengre tilbake til Gudrød Halvdansson Veidekonge. Det var Are Frode som førte slektslinjene helt tilbake til de første Ynglingekongene i Svitjod. Snorre Sturlasson benyttet alle disse kildene for sin saga, men påtagelig nok har han ikke et eneste skaldekvad å støtte seg til som ‘sannferdige’ kilde. Halvdan Svarte ligger altså i sagatidens tussmørke og de ulike kildene strides og motsir hverandre hva Halvdans landområder besto av, unntatt at det var østpå og «opp i fjellene», hvilket tilsvarer Oppland.
Også om Ragnhild, Halvdans hustru, spriker kildene. Sæmund Frode opplyser at hun kom fra Sogn, mens Fagrskinna – som Snorre bygger på – kobler henne usannsynlig til danske Ragnar Lodbroks ætt. Grunnen er at det gir således Harald Hårfagre en fornem ætt på begge sider, både mor- som farsiden.
Tirreno–Adriatico 2023
Tirreno–Adriatico 2023 var den 58. utgaven av sykkelrittet Tirreno–Adriatico. Rittet startet 6. mars 2023 i Lido di Camaiore og ble avsluttet 12. mars 2023 i San Benedetto del Tronto.
Primož Roglič vant tre etapper og sammenlagt.
Sie Gubba
Sie Gubba er et norsk countryrockband fra Ålen i Gauldalen, Sør-Trøndelag, som ble etablert i 1995. I 1998 ga de ut den selvfinansierte CD-en Jakta ti alle fjell.
Historie
Bandet ble dannet på en trekkspillfestival i Tydal i 1995. I begynnelsen spilte bandet på lokale festhus. I 1998 ga bandet ut albumet Jakta ti alle fjell, som solgte i 500 eksemplarer. Etter dette fikk bandet kontakter fra TS partner og fikk hjelp av Torstein Flakne, og albumet Lynx'n ble utgitt året etter og solgte 5 000 eksemplarer. Høsten 2001 gikk bandet i platestudio med Simen Eriksrud som produsent og spilte inn albumet Lørdag e'det fæst utgitt i 2002. I 2003 ble albumet Bykar utgitt, i 2004 valgte Bjørn Lillevold å slutte i bandet og Magne Almås ville overlate vokalistrollen til noen andre og heller være gitarist, og i 2005 ble Petter Øien ny vokalist og Tommy Folstadli ny trommeslager. I 2006 kom albumet Sie Gubba, som ble bandets store gjennombrudd, mye takket være låta «Sånn e livet» som var på Norsktoppen i 20 uker og havnet med en 3.-plass. I 2007 spilte bandet på Sommerfestivalen i Selbu, og denne konserten ble senere utgitt på CD og DVD i januar 2008 ble CD-en Sånn e livet - live 10 år og albumet solgte til gull etter tre uker. Høsten 2008 gikk bandet igjen i studio for å spille inn albumet Hemafrå, som ble utgitt 5. januar 2009. I april 2009 valgte Hans Skogaas, Ingar Engan og Ola Dragmyrhaug å takke for seg, de ble erstattet av Tore Dalsaune på bass, Morten Hølås på fele og tidligere medlem Reidulf Wormdal på tangenter og den 16. mai 2009 spilte bandet inn musikkvideoen til Den gamle låven i Skaun med Ola Dragmyrhaug som regissør og den nye besetningen turnerte i Norge fram til desember 2009. I 2010 valgte Tommy Folstadli og Tore Dalsaune å slutte i bandet, de ble erstattet med Håvard Soknes og Leif Arne Olaussen og ny turne og ny plate ble planlagt.
Den 22. november 2010 ble det kjent at Sie Gubba skulle delta i Melodi Grand Prix 2011 med låten «Alt du vil ha» i den første delfinalen i Ørland. Bandet havnet i «Siste sjanse» i Sarpsborg og slo både Mimi Blix og Use Me og var i finalen i Oslo Spektrum hvor de endte på fjerdeplass med 94 884 poeng. Albumet Alt du vil ha solgte til gullplate og toppet VG-lista 2 uker og fortsatte massiv turnering i 2011, 2012 og 2013, i tillegg til at Petter Øien deltok igjen i Melodi Grand Prix 2012 sammen med countrylegenden Bobby Bare med låta Things Change som endte på en hederlig 3. plass i finalen og det var først i april 2014 at en ny plate, Veien vi ska gå endelig kom ut med Tommy Folstadli tilbake på trommer og senere samme sommer spilte de inn en ny liveplate/DVD på samme sted som bandet ble startet i 1995, nemlig i Tydal foran et massivt publikum. Kort tid etter tok Leif Arne Olaussen pappaperm og Tore Dalsaune og til tider også Hans Skogaas måtte steppe inn som bassist i 2015, 2016 og 2017 før pappapermen ble permanent og Tore Dalsaune ble offisiell medlem etter utgivelse av Arven på selveste 17. mai 2017. I 2019 ga bandet ut en plate med sine beste ballader hvorav noen var nyinnspilte. I 2020 feirer Sie Gubba 25 år og starter feiringen med å prøve seg igjen i Melodi Grand Prix denne gangen med Kjære du.
Besetning/medlemmer
Tidligere medlemmer
SkyOS
SkyOS er et operativsystem for PC-er. Tidligere var det åpen kildekode, men er nå lukket. Det har eksistert siden 1996, men er nå inne en fullstendig omskrivning av kildekoden.
30. jan 2009 ble prosjektet satt på hold. Det er foreløpig usikkert hvorvidt prosjektet vil fortsette og i såfall i hvilken form.
Fylkesvei 3558
Fylkesvei 3558 går mellom Vestre Strømsbu og Strømmen i Arendal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 183 (Aust-Agder).
Villeneuve-demningen
Villeneuve-demningen er en demning med et vannkraftverk i Frankrike. Den demmer opp den nederste delen av elva Lot, litt før stedet hvor denne munner ut i Garonne. Anlegget ligger nordøst i departementet Lot-et-Garonne i den sørlig-sentrale delen av landet, i regionen Nouvelle-Aquitaine.
Operatør er Electricite de France (EDF).
Costa Rica under VM i svømmesport 2013
Costa Rica deltok under VM i svømmesport 2013 i Barcelona i Spania mellom 20. juli og 4. august 2013 i tre sporter med 18 utøvere.
Dazhbog Patera
Dazhbog Patera er en vulkansk formasjon på jupitermånen Io, oppkalt etter Dažbog, med en diameter på 118,36 km. Denne vulkanen er vanskelig å skille fra andre vulkaner og geologiske formasjoner på noen bilder av Io. I bilder fra Voyager-sondene er denne kalderaen ganske fremtredende med sitt mørkerøde halo rundt kalderaen. På Galileo-bilder er det imidlertid vanskelig å si hvor vulkanen er. Man antar at dette betyr at vulkanen var inaktiv. I juli 1998 oppdaget imidlertid Hubble-teleskopet et varmepunkt ved Dazhbog.
Costa Rica under VM i svømmesport 2013
Maratonsvømming
Costa Rica var kvalifisert med følgende utøvere i maratonsvømming:
40px Svømming
Svømmere fra Costa Rica kvalifiserte seg de etterfølgende øvelsene (med maksimum to svømmere i hver øvelse som har klart A-kravet, og en som har klart B-kravet):
Andreas Hallander
Andreas Hallander (født 13. november 1755 i København, død 3. april 1828 samme sted) var en dansk arkitekt.
Costa Rica under VM i svømmesport 2013
Synkronsvømming
Fra Costa Rica deltok følgende kvalifisertebsynkronsvømmere:.
Andreas Hallander
Utmerkelser
Hallander var ridder av Dannebrogordenen og Dannebrogsmann.
Bumping
Bumping var en prøvesprengning av en atombombe under Operation Dominic. Detonasjonen ble utført på Johnston Island i Stillehavet 6. oktober 1962. Bomben var på 11,3 kilotonn (47,3 terajoule.)
Se også
Lockpicking
Drammen Cykleklubb
Drammen Cykleklubb (stiftet 1. juni 1928) er en sykkelklubb for både landeveis- og terrengsyklister. Klubben har medlemmer i alle aldre og med forskjellig ambisjonsnivå.
Trening og aktiviteter
Drammen CK har fellestreninger både sommer og vinter. Klubbtreningene er delt inn i MTB Elite, Skog-gruppa, Utfor, Landevei (egen gruppe for barn) og StyrkeBirken. Hele våren arrangeres også åpne treninger frem mot Drammensrittet i tillegg til klubbtreningene.
Drammen CK arrangerer trimrittet Drammensfjorden Rundt og terrengrittet Drammensrittet.
Jonstorps IF
Jonstorps IF er en idrettsklubb fra Jonstorp i Höganäs kommune, Skåne. Klubben ble dannet 29. mars 1933. Foreningen har lag i fotball og ishockey, men har også hatt bandy, terrengløp og kunstløp på programmet.
Kjente ishockeyspillere
Klubbens viktigste spillerprofiler har vært Lars-Erik Johansson og Sverker Torstensson. Johansson spilte for Västra Frölunda HC mens Torstensson gikk videre til Rögle BK, Nybro IF og Södertälje SK
Andre kjente spillere er Torgny Löwgren (Rögle BK Leksands IF), Fabian Brunnström (Dallas Stars) og Hampus Lindholm (Anaheim Ducks).
Le Temple-demningen
Le Temple-demningen er en demning med et vannkraftverk i Frankrike. Den demmer opp den nederste delen av elva Lot, like ovenfor stedet hvor denne munner ut i Garonne. Anlegget ligger i kommunen Le Temple-sur-Lot, nordøst i departementet Lot-et-Garonne i den sørlig-sentrale delen av landet, i regionen Nouvelle-Aquitaine.
Operatør er Electricite de France (EDF).
Drikkekultur
Drikkekultur eller alkoholkultur omfatter tradisjoner knyttet til bruken av alkohol som nytelsesmiddel og synet på alkoholbruk. Drikkekulturen har variert sterkt gjennom historien og i ulike samfunn og kulturer.
Ofte ser vi drikkekultur som en del av matkulturen i forbindelse med selskapsliv og feiring. Drikking bare for å bli beruset, har ikke vært regnet for kultur. Enkelte subkulturer har likevel hatt det som mål. I perioder har en forsøkt å begrense drikkingen til bare utvalgte individer, oftest noen- eller alle- voksne menn – i andre tider har det betydd mindre. Dette er også en del av drikkekulturen: når, hvor og hvordan man drikker.
Historisk - utland.
Nyere forskning utført av blant andre etnobotanikere og mytologer peker på alkohols inntreden i samfunnet som et tegn på overgangen fra nomade- til agrarkultur. Se Fra fluesopp til vindruer.
Det er uklart hvor øl har sitt historiske opphav, men det har vært kjent og brukt i noen årtusener. Det bygger på at stivelsen i korn lar seg bryte ned til sukker, som så lar seg gjære. Det første ølet har trolig vært tynt og ikke særlig sterkt. Etterhvert som man fant ut av å brygge sterkere øl, ble det skille mellom hverdags- og festølet.
Hellenerne feiret sine guder, hvor vinguden hadde sin fest både ved innhøsting av druer og når vinen var klar. Så hadde man fruktbarhetsritualer om våren.
Romerne hadde sine guder og feiringer, men overtok og utvidet dem samtidig med at de importerte gresk kultur i stor stil. Folkelige Baccanalia som nå er blitt det kristne Carne Val (karneval) er kjent også i det høye nord. I tillegg var der feiringer ved årstidevervene som falt sammen med midtvinter, såing, midtsommer og innhøsting.
Charlottenlund ungdomsskole
Charlottenlund ungdomsskole er en ungdomsskole som ligger i bydelen Charlottenlund i Trondheim kommune i Trøndelag fylke. Skolen har rundt 500 elever på 8.-10. trinn og 67 ansatte. Dette omfatter også M-basen, som er et skoletilbud på ungdomsskoletrinnet tilrettelagt for elever med funksjonsnedsettelser.
Drikkekultur
Historisk - utland.
Keiserhoff og adel ble etterhvert preget av en økende tilgang på nye mat- og drikkesorter. Drikkevannskvaliteten ble bedret ved at man bygde akvadukter fra fjerne og høyereliggende kilder. For å hindre svinn, ble vannledningen foret med bly. Bly er et metall som er lite oppløselig i vann, men langtidsvirkningen av blytilsetning i vann og vin ga trolig utslag i form av lettere blyforgiftning. Dette kom i tillegg til nerveskadene som uunngåelig inntreffer ved lang tids høydosering av alkohol. Kvaliteten i arbeid og beslutninger utført av øvre lag av det romerske embedsverket ble trolig preget av dette. De ekstreme orgiene omkring keiser Neros tid, er vel kjent og beskrevet. Det ble servert et utall retter med tilsvarende mengde viner, og gjestene måtte spise av alt. Når man ble for overfylt, kunne man gå en tur og tømme seg for så å fortsette. Brekkmidler fantes. Vinranken ble innført i Frankrike av herskerne i romertiden. Jordsmonnet var mange steder egnet, og vinproduksjon ble vanlig. I vindistriktene ble den trolig drukket uten vann,slik det var vanlig i Hellas og italia. De med dårligere råd spedde den ut til hverdags. Dyrkingen spredte seg etterhvert så langt nord som det var mulig å få druene til å gi sukkerinnhold nok til a gi smakelig vin. Her syntes enkelte hvite druer å være best egnet. Disse er siden blitt foredlet til de mange druesorter vi kjenner i dag.
Etterhvert som brennevinsdestillering ble vanlig, fant man snart at smaken måtte forbedres. Man lagret sprit på tønner, man tilsatte urter og lot produktet siles etter en tid og man laget blandinger av disse. Dermed oppsto etterhvert Cognac, Whisky, likører, bittere og andre varianter.
Glassproduksjonen ble tilsvarende utvidet: Man fikk glass som i form og størrelse skulle passe til bruken. Festbordet fikk ett stort glass til vin og et mindre til brennevin. Etterhvert ble glassassortementet utvidet med hvitvins- og rødvinsglass. Almuen måtte nøye seg med sekunda vare. Der fikk man bruke leirkrus, til nød tinn. Tinnbegre gikk ikke så lett i stykker, og om de så gjorde, kunne de støpes opp igjen.
Også flaskene ble etterhvert bedre. Man fikk korker av barken fra korkeik og korketrekkeren ble vanlig. Siden lagringsvin måtte sikres mot luftgjennomgang fikk man kork og flaskehals kledd med tynn blyfolie. Dette er nå erstattet med aluminium eller plast, slik at blyforgiftningsrisikoen nå er eliminert.
Historisk Norge,
Fra sagatiden vet vi at det ble brygget mjød, dvs. gjæret honningvann. Denne kunne av naturlige grunner ikke bli særlig sterk. Det er uvisst når man begynte å brygge øl, men det refereres til bl.a i Håvamål som stammer fra førkristen tid. Bryggig av øl har trolig fulgt med dyrking av korn. Vannkvaliteten i Norge har alltid vært bedre enn i landene syd for oss. Tyntøl var derfor ikke noen nødvendig smaksforbedrer. Øl har vært selskapsdrikk.
Snorre refererer i kongesagaene til noen episoder som tyder på at Håvamåls råd vedrørende ovdrikk med øl ikke alltid ble fulgt. Episodene har ikke hørt til de vanligste hendinger i norsk dagligliv, men det ligger under i mangt at der har vært drukket tett i mange sammenhenger. På tingene var drukkenhet godtatt som unnskyldning også for drap, når slekta gikk god for erstatningen.
Bryggerhuset var en av bygningene på gårdene, ofte i tilknytning til eldhuset for å utnytte varmen. Brygging og juleøl var påbudt i Gulatingsloven.
I tilknytning til innføring av potet som matplante, ble det fra København utstedt forordning om at det skulle brennes brennevin på potetbasis, med mengder tilpasset gårdsstørrelsen. Dette satte varige spor i folks forhold til alkohol, og ga i sin tid opphav til totalavholdsbevegelsen. Etterhvert ble det vanlig å legge urter på sprit for å bedre på smaken. Akevittene er fortsatt basert på potetsprit.
Borgerlig nyere tid.
Selskapelighet med fint dekkede bord med hvite damaskduker, fint porselen og glass var kjennemerker på dannelse og velstand. Import ble etterhvert avløst av egenproduksjon. Varemerker som Hadeland Glasverk, Nøstetangen Glasverk, Porsgrunds Porselænsfabrik og andre vitner om vilje og evne til å frembringe varer som i kvalitet og utforming ikke sto tilbake for resten av Europa.
Slik selskapelighet var ikke dagligdags. Man feiret høytider, ga et selskap eller to, gjerne i forbindelse med at man fikk besøk langveisfra og deltok i andres selskaper.
Til festen hørte det taler. Disse kunne rettes til verten, til damene, til verten eller om dagsaktuelle temaer. Til talene ble det utbragt en «skål», Innimellom kunne det utbringes skåler for kongen, dronningen, fedrelandet osv. Det var tjenerskapets jobb å påse at glassene stadig var velfylt. Stemningen kunne etterhvert bli ganske høy, men det var et krav at man skulle holde sin rus og ikke skjemme seg ut med å bli synlig drukken. Klunkeflaska hjalp til med dette, siden lyden av skjenking ble hørbar.
Først opp mot vår tid ble det vanlig å velge vin fra bestemte vindistrikter. Bestillinger gikk helst ut på: – - «av beste bonitet», enten det gjaldt vin eller brennevin.
Studenter fra Det Norske Selskab til studentersamfunn
Da København fikk universitet varte det ikke lenge før der kom nordmenn til studiene der. Disse pleide å møtes for å dele nyheter og et godt glass. En god pipe tobakk hørte også med. Noen av disse studentene stiftet Det Norske Selskab i København. Dette var spiren til det første norske studentersamfunnet. Verset:« Dog vaagner Vi vel op en Gang, og bryde Lenker Baand oc Tvang» viser at nasjonaltanken var levende. Ludvig Holbergs komedie Jeppe på Bjerget fra noe tidligere tid tyder på at måtehold mest var et spørsmål om økonomi.
Språkbruk og litteratur
Beskrivelser av det å være påvirket finnes et mangfold av. Man er «(synlig) påvirket»(øvrighetens språk), «pussa», «litt happy», «fin i brisen», «fint i farta», «litt skeiv», «på en snurr», har «stormfylla», er «stup full», «dritings», «kadaver». og må «sove ut».
Dagen derpå har man «blyhode», «skallebank», «bondeanger», og er i det minste «litt skjelven» fordi man er i «bakrus».
I forhold til denne frodigheten i folkespråket er det nesten påfallende lite om fyll og rus en finner igjen i litteraturen. Ludvig Holbergs Jeppe på Bjerget er velkjent, i tillegg til noen stygge episoder fra sagalitteraturen. Skildringer av stor selskapelighet finnes også, men selve rusopplevelsen synes lite tilstede.
Ett unntak er Jakob Sande som skildrer bakrusen innenfra med stor innlevelse i diktet «Etter ein rangel».
Vorspiel- og nachspielkulturen - eller er det studentene igjen?
Vorspiel var ikke vanlig blant unge i småby og på landet før mange år etter krigen. Det man der diskuterte var hvordan man kunne ordne en kasse øl (12 flasker) og hvor mange hver enkelt hadde råd til/ behov for. Omsetningen av øl var styrt av edruskapsnemnda, og minste leveringskvantum fra ølagenten var – en kasse. De færreste syntes 5 flasker var for lite, 6 ble i overkant, men så var det å finne avtakere til resten av kassen. Å bli «litt pussa» var jo hensikten med kjøpet.
Å drikke var ofte en utendørs sak. Det var ikke lov å nyte medbragt på kafeer eller møtelokaler. Så lenge man bodde hjemme, var hjemme- alenefester en mulighet.
Ola Nordmann til og fra utlandet.
Etterkrigstiden førte med seg mer reiseaktiviteter, dette førte videre til ny kunnskap. I 1950- og 60- årene var det så vanlig å ha vært utaskjærs, at 20 – 25% av menn i enkelte aldersklasser hadde vært påmønstret skip i utenriksfart. Noen var avholds, mens de øvrige lærte stadig nye drikkevarer og drikkevaner å kjenne, enten det gikk i øl eller brennevin. Hjemme var adgangen til brennevin begrenset, siden bare de større byene hadde Vinmonopolutsalg. Prisnivået var også høyt i forhold til drinkene i det store utland.
Pakketurer og charterturisme ble etterhvert utbredt. Noen lærte om vin til mat, andre sløyfet maten. Menyen ble utvidet med tidligere ukjente ingredienser og retter. Drikker som Cuba libre, Kir og Sangria ble også servert i norske hjem. Utvalget av reisesprit ble utvidet. Flere tok med seg vin i tillegg til, eller i stedet for sprit. Flere reisemål var til steder med en velutviklet vinkultur, og noen tok til seg kunnskap. Utenlandsstudenter som kom tilbake, hadde ofte studert i vinland, og tok med seg vinkunnskap og vinvaner hjem. Etterhvert ble derfor vin noe mere vanlig.
Prisene i Norge fristet mange til å smugle eller kjøpe smuglervarer. På småsteder langs kysten med hyppige skipsanløp fra utlandet avslørte tollvesenet av og til rene smuglerruter.
Den statlige ordningen med vinmonopol er etterhvert blitt utviklet til et større nettverk av småutsalg, slik at tilgjengelighet av drikkevarer er bedret fra den gamle bestillingsordningen med polpakke. Prisene er også senket etter statlige avgiftsendringer, som ble begrunnet med handelslekkasje, spesielt til Sverige.
Forbruksøkningen fikk enkelte til å sette fram en hypotese om at når to eller flere drikkekulturer møtes, legger de seg over hverandre. For Ola Nordmann skulle dette innebære at rødvinskulturen ble dyrket i uken og helgefylla bare fortsatte. Forbruksstatistikk viser stadig økende omsetning av alle sorter drikke, inntil de senere år, der brennevinssalget har vist synkende tendens igjen. Om dette skyldes at reising til og fra landet med handel på flyplasser har tatt en større del av markedet, vil kanskje vise seg etter siste endring av tollreglene som gir mulighet for tollfri handel etter ankomst til Norge. Økt alkoholomsetning har også medført at stadig yngre barn får en tidlig alkoholdebut, og at mengdene som drikkes har gått opp. Helgefylla holder fortsatt stand som problem nr.1 for politiets ordensavdelinger, selv om nye rusmidler forlengst har gjort seg gjeldende.
Ikke bare sunt
Allerede i Håvamål, kommer advarsler om «ovdrykk» som lite tiltalende. Jeppe på Bjerget antyder at tidens forbruk kanskje var noe høyt. Norge mot slutten av 1800-tallet var ikke bedre. Måtehold ble lansert fra 1836 som egen bevegelse, men en del syntes ikke det nyttet nok. Tanken om totalavhold ble fremmet med styrke. Avholdsbevegelsen som ble stiftet i 1859, grep om seg. Mange så det gode i tanken – spesielt for andre.
I 1920- årene fikk Norge strengere linjer for tilvirkning og salg av alkohol, inntil totalforbud ble innført etter folkeavstemning i 1918. Bare leger fikk anledning til å skrive ut alkohol som medisin, slik at det meste ble omsatt på apotek. På grunn av varebytte i tørrfiskhandelen måtte en gjøre unntak for portvin, siden Portugal ikke kunne levere særlig mye annet som var nyttig i Norge.