cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Odd Claus
Odd Claus (født 4. juli 1930 i Oslo) er en norsk forfatter. Han hadde tyske foreldre og vokste opp på Høyenhall i Oslo.
Deportasjon til Tyskland
I 1944 ble 14 år gamle Odd Claus sammen med sin 16 år gamle søster Erica tvangssendt til byen Weinböhla, rett utenfor Dresden, Tyskland av okkupasjonsmyndighetene. 19. september måtte de to tenåringene melde seg på Akershus festning, der de var innkvartert i noen dager, til de ble satt på toget til Moss, hvor MS «Monte Rosa» tok dem om bord. Selv om skipet var overmalt med Røde Kors-merker, fulgte det med transporten tyske soldater som verken var syke eller sårede, men bare skulle hjem på permisjon. Med på transporten var også småbarnsmødre som ikke snakket tysk, men trolig hadde fått barn med tyske soldater (lebensborn). I femtiden om morgenen etter avreisen fra Moss ble passasjerene vekket av et voldsomt brak, og det brøt ut panikk. Men skipet klarte seg, og Odd Claus fikk etter krigen høre at dette var resultatet av Max Manus' sabotasjeaksjon.
Etter krigen
Etter krigens slutt var det ingen lett sak å ta seg fra sovjetisk sektor til amerikansk sektor og videre hjem til Norge. Odd Claus og søsteren oppholdt seg i forskjellige oppsamlingsleirer innen de endelig kom hjem til Norge i 1946. Han utdannet seg som ingeniør 1954–1956.
Claus etablerte eget firma i 1990, Miljøvernprodukter. I 2008 utgav han boken Vitne til krig – En norsk gutts opplevelser i Tyskland 1944–1946 (Cappelen Damm). Det var hans hustru som oppfordret ham til å skrive en bok om denne opplevelsen. Claus er i dag bosatt på Manglerud, Oslo, sammen med sin hustru.
Gerard Johannes Nicolaus de Korte
Prest
Gerard Johannes Nicolaus de Korte ble presteviet den 5. september 1987 i St. Aloysius-kirken i Utrecht av kardinal Adrianus Johannes Simonis.
Hjelpebiskop i Utrecht
Den 11. april 2001 ble han utnevnt til hjelpebiskop i Utrecht og titulærbiskop av Caesarea in Mauretania. Biskopen av Utrecht, kardinal Simonis, bispeviet ham den 2. juni samme år; medkonsekratorer var kardinal Johannes Gerardus Maria Willebrands, erkebiskop emeritus av Utrecht og president emeritus for Det pavelige råd for kristen enhet, og Johannes Antonius de Kok O.F.M., hjelpebiskop i Utrecht.
Biskop av Groningen-Leeuwarden
Den 18. juni 2008 ble han utnevnt av pave Benedikt XVI til biskop av Groningen-Leeuwarden. Innsettelsen fant sted dem 13. september.
Biskop av 's-Hertogenbosch
Pave Frans utnevnte ham til biskop av 's-Hertogenbosch den 5. mars 2016. Bispevielsen fant sted 14. mai samme år.
Odberg kraftverk
Odberg kraftverk er et vannkraftverk nord for Kvelde i Larvik kommune i Vestfold.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 135 meter i Vadet.
Installert effekt er 80 kW. Årsproduksjon er 0,47 GWh.
Scott Warren
Scott Warren (født 3. november 1962 i Chicago) er en amerikansk keyboardist, vokalist, gitarist og bassist. Han er vokalist og gitarist i rockebandet Signal Hill Transmission.
Warren har spilt for band som Type O Negative (turnémusiker), Warrant (turnémusiker), Keel og New Wave-bandet Berlin. Han var medlem av den siste besetningen av Dio, og var medlem der fra 1994 frem til 2010 da Ronnie James Dio døde av magekreft. Han var også turnémusiker for Heaven and Hell.
Diskografi
Solo Med Keel Med Dio Med Signal Hill Transmission Med andre artister (utvalg)
Nordrhein-Provinz
Nordrhein-Provinz (Provinsen Nord-Rhinen) var en kortlivet forvaltningsenhet i den britiske okkupasjonssonen av Tyskland, etter andre verdenskrig. Provinsen ble i 1946 slått sammen med Provinsen Westfalen til delstaten Nordrhein-Westfalen.
Provinsen utgjorde den nordlige del av den tidligere Provinsen Rhinland, og besto av regionene Düsseldorf, Köln og Aachen. Johannes Fuchs og deretter Robert Lehr, var overpresidenter i provinsen.
Provinsen ble etablert i juni 1945. Den 6. juni 1946 besluttet britene å slå sammen Nordrhein-Provinz og Provinsen Westfalen. De to provinsene ble slått sammen til delstaten Nordrhein-Westfalen.
Arkitekturåret 1581
Arkitekturåret 1581 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1581.
Dødsfall
…
Matthew Tree
Tree har vært bosatt i Barcelona siden 1984 og har samarbeidet med ulike publikasjoner, radiostasjoner (RAC 1 og Ràdio Contrabanda) og tv-stasjoner, både britiske og katalanske, og har skrevet artikler i El Punt, Diari de Barcelona, La Rosa dels Vents og Catalonia Today (engelskspråklig avis gitt ut i Catalonia).
På tv har Tree bidratt i programmet La Cosa Nostra, av Andreu Buenafuente og har hatt et eget program om Catalonia, Passatgers.
Politisk er han tilhenger av katalansk uavhengighet.
Johan M. Setsaas
Johan M. Setsaas er en norsk offiser og forfatter, født i Trondheim i 1946 som sønn av grosserer og kaptein Johan M. Setsaas og Laura Holme-Nancke. Setsaas er offisersutdannet ved Krigsskolen, og har fallskjermjeger-utdannelse fra Hærens jegerskole på Trandum.
Han var engasjert av FN og Redd Barna som sjef for flere land i arbeidet med å gjenoppbygge Guatemala etter et større jordskjelv i 1976.
Setsaas er medforfatter av boken "De var Furre var" sammen Hans Henrik Ramm.
Både Setsaas og Ramm er omtalt i Oddmund Hammerstads bok: "Oppgjør-med maktspill og overgrep i de hemmelige tjenestene".
Lund-rapporten har et eget avsnitt om den såkalte "Ramm-Setsaas saken" (se også Furre-saken i 1996).
Suzannah Ibsen
Bakgrunn og virke
Etter suksessen med Gildet paa Solhoug ble Ibsen invitert til prostefruens litterære salong, og det var da han først møtte og ble forelsket i husets datter, Suzannah. Henrik Ibsen var på denne tid sceneinstruktør ved Det norske Theater i Bergen, (i det samme Komediehuset på Engen som senere huset Den Nationale Scene.
Henrik Ibsen ble første gang invitert hjem til Thoresen-familien i Bergen i januar 1856 og de ble gift 18. juni 1858 få dager etter hennes far ble begravet. Deres eneste barn, Sigurd Ibsen, ble født 23. desember 1859. Karoline Bjørnson fortalte senere Francis Bull at det i Kristiania i 1860 ble gjengitt med forferdelse at Suzannah kort etter fødselen hadde sagt til sin mann: «Nå vil jeg ikke ha flere barn.» Det ble dengang oppfattet som den rene ugudelighet. Sigurd Ibsen giftet seg med Karoline og Bjørnstjernes datter Bergliot.
Hun har vært beskrevet som sin manns litterære konsulent, og skal dessuten ha tjent som inspirasjon for mange av de sterke og ubøyelige kvinneskikkelser som er å finne i hans forfatterskap. I 1858 oversatte hun Gustav Freytags Graf Waldemar til norsk for å hjelpe Kristiania norske Theater, hvor ektemannen den gang slet i motvind som kunstnerisk direktør. Stykket ble spilt tre ganger, 25., 27. og 29. september 1861.
Urban Twang
Urban Twang er et musikkalbum utgitt av Hellbillies i 2001. Albumet ble spilt inn i Hit Shack Studio i Austin, Texas med Stephen Bruton som produsent.
Albumet solgte over 30 000 eksemplarer.
Suzannah Ibsen
Bakgrunn og virke
Henrik Ibsen kalte gjerne sin hustru for «Ørnen», en forklaring på kjælenavnet kan trolig leses ut av en passus i det historiske dramaet Hærmændene paa Helgeland (1858):
Som en takk til Suzannah for alt hva hun hadde betydd for hans dramatiske arbeider, forfattet Henrik Ibsen diktet Tak (1871), som hvis det leses baklengs, blir «Kat». Tittelen skal henspille til hennes andre klengenavn, «katten»:
Sukumar Hansda
Sukumar Hansda (født 1954, død 29. oktober 2020 i Kolkata) var en indisk politiker som var minister for Paschimanchal Unnayan-saker i delstaten Vest-Bengals regjering. Han var også medlem av delstatens lovgivende forsamling fra valgdistriktet Jhargram. Han var også denne forsamlings visepresident.
Han tilhørte partiet All India Trinamool Congress.
Hansda hadde og var smittet av covid-19 da han død, i en alder av 63 år, den 29. oktober 2020 på et privat sykehus i Kolkata.
EM i bordtennis 2021
EM i bordtennis 2021 ble arrangert i Warszawa i Polen fra 22. til 27. juni 2021.
Arkeologiåret 1676
Dødsfall
1676 in archaeology
21. serierunde i Tippeligaen 2007
21. serierunde i Tippeligaen 2007 startet lørdag 22. september klokken 19:00 med Viking mot Aalesund. Runden fortsatte med fem kamper søndag 23. september, fire kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00. Runden avsluttet mandag 24. september klokken 19:00 med Vålerenga mot Fredrikstad.
J.J. Wagner
Johan Jacob Wagner drev pianofabrikk i Hamburg med start 1832 frem til en gang mellom 1886 og 1893. Han laget taffelpianoer og opprettstående instrumenter med omfanget 6 1/2–7 oktaver.
Internasjonalt sett var Wagners fabrikk liten, som de fleste fabrikkene i 1800-tallets Hamburg. På 1880-tallet skal det ha vært ca 20 pianofortefabrikker der – de fleste antagelig enmannsforetak eller med 2–5 ansatte. I Norge derimot finnes det mange taffelpianoer fra Wagners fabrikk bevarte. Det har tydeligvis funnes en importør – sannsynligvis i Christiania. En av gesellene til Wagner het Ferdinand Rachals. Han åpnet senere en konkurrerende fabrikk, og kom til å bli den ledende produsenten i landsdelen.
Ole Bull skal ha kjøpt et instrument av Wagner fra 1860-åra sammen med fire andre pianoer. Instrumentet ble overtatt av sjefen på Carl Johans Værft i Horten, Valeur. Senere kom det i eie til Svein Olav Lie (siden 2010 på Ole Bull Akademiet).
Wagners adresse i 1886 var Neustrasse 4 Hamburg-Neustadt. En sønn, August, flyttet til Mexico i 1851 og åpnet panofabrikk der: «Wagner y Levien». Ellers er det ikke belagt noen slektskap til andre instrumentmakere med navnet Wagner, f.eks Joachim Wagner, orgelbygger fra Magdeburg, Johan Gottlob Wagner i Dresden eller Wagner pianofabrikk i USA.
Lakeview kullkraftverk
Lakeview kullkraftverk er et tidligere kullkraftverk i provinsen Ontario i Canada. Det lå i byen byen Mississauga ved Ontariosjøen. Anlegget ble utbygd i 1962–1969, og hadde en installert produksjonskapasitet på 2 400 megawatt fordelt på åtte like store kokere/turbiner. Anlegget ble nedlagt i april 2005.
CoolTur
CoolTur er et konsertalbum utgitt av Hellbillies i 2002.
Lakeview kullkraftverk
I 1996 var årsproduksjonen 1,26 TWh, og utslippene av spesielt svoveldioksid var meget høye.
CoolTur
Albumet ble innspilt på Kulturhusturneen.
Kateřina Bartoňová
Kateřina Bartoňová (født 17. januar 1990) er en tsjekkisk basketballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på syvendeplass med det tsjekkiske landslaget.
Sjangermaleri
Sjangermaleri, også kalt sjangerbilde, sjangerkunst og sjangerscene etter fransk petit genre (i motsetning til grand genre, det vil si «historiemaleri»), er malerier og andre bilder i kunsthistorien som viser motiver fra dagliglivet. De er forsøk på å fremstille ulike sider ved hverdagslivet gjennom portretter av alminnelige mennesker i vanlige, trivielle situasjoner, gjerne scener fra markeder, hjem, fester, vertshus og gater. Innholdet kan være fortellende, ofte lett anekdotisk, fra malerens samtid, men også religiøst, allegorisk eller historisk. Framstillingene kan være realistiske, oppdiktede eller romantiserte. De tidligste sjangerscenene finnes i bakgrunnen i religiøse bilder, men etterhvert utviklet de seg til å bli et selvstendig motiv. Folkelivsskildringer ble populære i 1600-tallets Holland, og kunstnere som Johannes Vermeer og Frans Hals malte mange sjangerscener, ofte figurer i interiører. Sjangermaleriet finner vi også igjen hos franske malere på 1700-tallet, som Chardin og Antoine Watteau. På grunn av det gjenkjennelige, og ofte sentimentale innholdet har sjangermaleriet vært en populær kunstform blant borgerskapet og middelklassen.
Sjangermalerier står i motsetning til andre typer malerier, som stilleben, historiemaleri, portrettmalerier, marinemalerier og landskapsmalerier. Betegnelsen sjangerbilde brukes imidlertid iblant også feilaktig om et bilde som er bestemt etter sjanger, altså etter et visst innhold eller motiv. I likhet med seinere tiders sjangerlitteratur og sjangerfilm, knyttes da sjangermaleriet til en tydelig sjanger. Det vil si at kunstuttrykket bevisst følger konvensjoner eller tradisjoner for form og innhold og er utført etter en mer eller mindre klart definert oppskrift eller formel.
Särskilda helikoptergruppen
Särskilda helikoptergruppen (SHG) er en helikopteravdeling i det svenske forsvaret og regnes som en del av Försvarsmaktens specialförband.
SHG er plassert ved Helikopterflottiljen i Malmen (Linköping) og har ansvar for transport av Särskilda operationsgruppen, men avdelingen benyttes også til understøttelse, rekognosering og etterretningsinnhenting. Avdelingen har håndplukket mannskap for å gjennomføre spesialoperasjoner med helikopter 15 og helikopter 16.
Servants’ Entrance
Servants' Entrance er en amerikansk Pre-Code musikalsk filmkomedie fra 1934 regissert av Frank Lloyd. Manuset ble skrevet av Samson Raphaelson etter Sigrid Boos roman Vi som går kjøkkenveien fra 1930. Handlingen i denne romanen er nesten identisk med Eleanor Hoyt Brainerds roman How Could You, Jean? fra 1917 som ble filmatisert med Mary Pickford i 1918. Dette fikk The New York Times til å kommentere: «Tydeligvis var den gamle Pickford-komedien allerede glemt, og ingen søksmål om overtredelse av opphavsretten har blitt reist».
Servants' Entrance inneholder også en tegnefilmsekvens av Walt Disney hvor Janet Gaynor framfører en sang - et tidlig eksempel på blanding av realfilm og tegnefilm. Mange anmeldere mente at dette var sjarmerende.
Gråviklere
Gråviklere (Cnephasia spp.) er en slekt av sommerfuglfamilien viklere (Tortricidae) som hører til undergruppen Tortricinae. Det er beskrevet 70 arter på verdensbasis, seks av disse forekommer i Norge.
Utseende
Middelsstore til relativt store og kraftige (vingespenn for de norske artene 13-23 millimeter), gråaktige viklere. Forvingene er brede og avrundede, lyst grå med litt mørkere tverrbånd. Artene er overflatisk sett ganske like hverandre og vanskelige å skille ut frå ytre utseende.
Levevis
Gråviklerne har larver som lever på forskjellige urteaktige planter. Artene er ikke kresne og kan utnytte mange ulike fødeplanter (polyfage).
Michel Sogny
Michel Sogny (født 21. november 1947 i Pau, Frankrike) er en ungarskfødt fransk pianospiller, komponist og forfatter. Han utarbeidet en ny metode for pianoundervisning. Denne metoden gir studenter i alle aldre muligheten til å mestre instrumentet, mens det generelt anses som umulig å lære piano i en relativt voksen alder.
Biografi
Michel Sogny studerte ved musikkskolen i Paris (École Normale de Musique de Paris) der han mestret pianospill under ledelsen av Jules Gentil og Yvonne Desportes. Han har en bachelorgrad i litteratur, en mastergrad i psykologi og en doktorgrad i filosofi som han fullførte under veiledningen av Vladimir Jankélévitch ved Sorbonne i 1974. Michel Sogny er grunnleggeren av SOS Talents-fonden.
Michel Sogny var én av grunnleggerne av den franske Franz Liszt’s forening ledet av Valéry Giscard d’Estaing og Blandine Ollivier de Prévaux, oldebarnet til Franz Liszt.
Michel Sognys pianometode
Sognys metodikk blir undervist på musikkskoler som han startet i Paris og Genève. Siden 1974 har mer enn 20 000 studenter mestret piano ifølge Sogny-metoden.
Metoden består av to hovedkomponenter: didaktisk arbeid – Prolégomènes, som inneholder små øvelser, og utvikler oppfatningen av musikalsk symfoni og lyd. Den andre komponenten består av etyde syklus, som fokuserer på utviklingen av tekniske ferdigheter, slik som hånbevegelser og positur.
En av Sognys studenter som begynte å praktisere piano i en voksen alder, var en fransk språkprofessor Michel Paris. Etter å ha fullført fireårige kurs i Sognys metodikk, fremførte Michel Paris, som på det tidspunktet var 30 år gammel, en solokonsert støttet av kulturdepartamentet på Théâtre des Champs-Élysée.
En annen suksessrik student til Michel Sogny var Claudine Zévaco, som opptrådte på Théâtre des Champs-Élysée i 1983 og i 1984.
I 1981 sendte senatet en offisiell henvendelse til kulturministeren Jack Lang om introduseringen av Michel Sognys metodikk i hele Frankrike.
Bratislavas byvåpen
Bratislavas byvåpen har vært i bruk siden 1436, da Sigismund av Luxembourg ga byen rett til å bruke sitt eget byvåpen. Byvåpenet viser, på en rød, sen-gotisk bakgrunn, et festningsverk med tre tårn og en port i midten i sølv. Det er to gullkuler på toppen av hvert av tårnene, og et gyllent fallgitter som halvveis er heist opp i porten. Det er en vanlig feiloppfatning at byvåpenet representerer Bratislava slott eller en av byens fire porter fra middelalderen. I virkeligheten viser våpenskjoldet en avbildning av en vanlig middelalderby.
Lambton kullkraftverk
Lambton kullkraftverk var et kullkraftverk beliggende 26 km sør for byen Sarnia i provinsen Ontario i Canada. Hovedmarkedet var storbyen London i Ontario. Anlegget lå ved St. Clair River, og på andre siden av denne grenseelva ligger St. Clair kraftverk i Michigan, USA. Kraftverket ble stengt ned i september 2013.
Det hadde en installert produksjonskapasitet på 1 976 – 2 050 MW fordelt på 4 kokere/turbiner. Anlegget ble utbygd i 1969–1970. Brenselstypen var kull.
Real Federación Española de Fútbol
Ángel María Villar er nåværende president, og han har vært det siden 1988. Under ham har Spanias herrelandslag i fotball vunnet EM og VM, og også kvinnelandslaget har hatt en stor sportslig utvikling.
Lambton kullkraftverk
Etter at Lakeview kullkraftverk ble nedlagt i 2005, var Lambton Canadas nest største fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Operatør var Ontario Power Generation.
Årsproduksjonen var 11 TWh, men så sent som i 1996 var årsproduksjonen bare på 6,54 TWh.
Poplar River kullkraftverk
Poplar River kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Saskatchewan i Canada. Det har en installert produksjonskapasitet på 562 MW fordelt på 2 like store kokere/turbiner. Anlegget ble utbygd i 1980–1983. Brensel er lignitt.
Kateřina Zohnová
Kateřina Zohnová (født 7. november 1984) er en tsjekkisk basketballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på syvendeplass med det tsjekkiske landslaget.
Vigrestad stasjon
Vigrestad stasjon er en jernbanestasjon i tettstedet Vigrestad. Stasjonen ble opprettet ved åpningen av Jærbanen i 1878. Lokaltoget på Jærbanen stopper på stasjonen. Vigrestad stasjon ligger 49,22 kilometer fra Stavanger og 549,75 kilometer fra Oslo langs Sørlandsbanen. Stasjonen ligger 32,6 moh.
Fontene
Fontene (fransk fontaine fra latin fons, «kilde»), også kalt springvann, vannkunst, er et anlegg, spesielt mer monumentalt utførte sådanne, hvor vann i ulike former og gjennom ulike bevegelser utnyttes i kunstnerisk og dekorativt hensikt. Vannstrålen skytes enten opp eller løper nedover installasjonen.
Ideen om rennende vann eller vann i dammer, eller speilende vann knyttet til byer, bygninger og bosteder er svært gammel, og ble dyrket i mange kulturer. Fra Asia kan nevnes zen-inspirerte miniatyrhager, der vann er ett element. Taj Mahal speiler seg i et bassenganlegg. Arabisk kultur, slik en finner den i Alhambra, har flere bassenger og vannløp, noe som var vanlig der en hadde nok vann til det.
Først da det ble vanlig å legge vannforsyningen i lukkede og trykksterke rør, lot det seg gjøre å lage effektive springvann med vannsprut i søyler. Dette er nå forsterket ved pumpeanlegg og kontrollerte ventiler som starter og stopper vann slik at en kan ha søyler som blir høyere og lavere, og eventuelt dukker opp andre steder. Nattestid er det vanlig at en har undervannsbelysning, som gjerne lyser opp vannsøylen innenfra.
I 1950-årene utviklet tyskerne et «vannorgel», med flere sprutrekker som kunne styres hver for seg. Disse ble kombinert med fargede lys, slik at man illuderte et slag «vannsøyleballett» med musikk til. Et slikt fantes i parken Pflanzen und Blumen i Hamburg.
Kirker og andre store bygg fra barokken var gjerne utstyrt med forvridde figurer (gargoyler) som ble plassert sittende like under takskjegget på hjørner og utspring. Disse ble koplet sammen med takrennene slik at de fungerte som vannspyere når det regnet. I praksis sparte de bygningen fra å bli skjemt av nedløpsrør, samtidig som de holdt mye av regnvannet vekk fra å lage bekkeløp ned veggene. De holdt visstnok også onde ånder på avstand.
I Norge har kunstneren Bård Breivik laget en del installasjoner med rennende vann. Her kan nevnes det kunstige bekkeløpet i atriet i Lillehammer Kunstmuseum og granittrennene ved Torgallmenningen i Bergen.
Annet
Drikkevannsfontener var en tid ganske vanlige. Spruten ble enten stående permanent, eller utløst ved hjelp av en trykknapp. Noen slike er utstyrt med kjøling, slik at vannet skal smake friskere. Å drikke vann fra en frittstående vannsøyle er mere hygienisk, ressurs- og oppvaskbesparende enn å drikke fra vannkran eller glass.
En del fontener, kilder og brønner sies å ha magisk kraft. De kan oppfylle ønsker. Dette gjelder blant andre Fontana di Trevi, der en må kaste ned en mynt for å sannsynliggjøre at en kommer igjen en annen gang.
Happy Happy Happy
Happy Happy Happy er et musikkalbum med Poor Rich Ones. Albumet kom ut i 2000.
Haga (radiostasjon)
Haga var en Secret Intelligence Service (SIS) radiostasjon på Sunnmøre under andre verdenskrig. Stasjonen var bemannet av Erling Rønneberg fra august 1944 til 5. mars 1945. Den rapporterte om tyske konvoier og flåtebevegelser i skipsleia på Møre-kysten. Stasjonen ble etablert på Torholmen nord for Ålesund. Agenten hadde fått hjelp av folk på Torholmen og Roald på Vigra.
Rønneberg ble hentet ut av Shetlandsgjengens «Vigra» den 5. mars og stasjonen opphørte.
Vigdis Bunkholdt
Vigdis Bunkholdt (født 1936) er spesialist innen klinisk psykologi, med fokus på barn med lærevansker, adoptivbarn, barnevern og fosterhjemsarbeid. Hun var første kvinnelige styremedlem i Det norske forbundet av 1948, og regnes som en av pionerene i den norske homobevegelsen.
Tidlig liv
Bunkholdt vokste opp i Dalsbergstien i Oslo, mellom Bislett og St. Hanshaugen, i det hun selv har beskrevet som et «hyggelig og konservativt hjem». Faren var Bjørn N. B. Bunkholdt, utenriksredaktør i Aftenposten. Som yngst i en søskenflokk på tre, var hun både sterk og aktiv, og ville heller drive med typiske gutteaktiviteter da dette passet henne bedre. Hun gikk først på folkeskole på Ila, og tok senere artium fra Fagerborg skole.
Bunkholdt har fortalt at hun begynte å bli bevisst sin egen seksualitet tidlig i tenårene, og at da hun slo opp «homofili» i leksikon ble det beskrevet som en forstyrrelse som måtte helbredes. Hun valgte hele tiden å fokusere på studier, idrett og pianospill og andre hobbyer, heller enn å dvele for mye ved seksualiteten sin. Da venninnene hennes etter hvert ble mer opptatt av å stifte familie, ble hun mer motivert til å ta kontakt med andre som henne.
Det norske forbundet av 1948 og aktivisme
Det norske forbundet av 1948 (DNF-48) ble i 1950 stiftet på Bislett hospits, et steinkast unna Bunkholdts barndomshjem. Gjennom tenårene visste hun godt hva Forbundet var, og da hun i 1955 fant en av Forbundets kontaktannonser i avisen, bestemte hun seg for å sende brev til postboksen. Hun møtte deretter Arne Heli og Øivind Eckhoff og ble med dem hjem, der de hadde lengre samtaler. Til slutt ble hun tatt opp som medlem i Forbundet. Vigdis selv husker at hun var svært pent antrukket i foldeskjørt, pen genser og skaut den dagen. I 1951 hadde Riksadvokaten, sammen med Politimesteren i Oslo fastslått at Forbundet var lovstridig og «forkastelig etter norsk rettsoppfatning». Grunnet kriminaliseringen av homofili gjennom § 213, var det vanlig praksis at man møtte, og intervjuet, potensielle nye medlemmer før de ble innlemmet i Forbundet. "«Vi var usynlige. Vi var i skapet alle sammen. Vi som jobbet med paragraf 213, så for oss et åpent liv som en fjern mulighet, men jeg tror ikke vi noen gang så for oss en tilværelse i nærheten av det vi har i dag.»"
Året etter at hun ble innlemmet som medlem i DNF-48, ble Bunkholdt valgt til det første kvinnelige styremedlemmet i Forbundet. Hun var, i tillegg til det sosiale, interessert i å arbeide; «Yte og nyte! Mitt protestantiske ethos.». Midt i uka deltok hun på diskusjons- og informasjonsmøter på klubbhuset på Tåsen, der det gjerne kun møtte opp 10-20 personer. Aktivismen DNF-48 bedrev i disse årene omhandlet mest § 213. Bunkholdt har selv sagt at hun anser sin egen kamp mot paragrafen som innadvendt, og fremhever Arne Heli, Øivind Eckhoff, Dermot Stuart Mack, og Rolf Løvaas som de virkelig aktive. Det var de som holdt kontakt med myndigheter og sympatisører. Mack var jurist, og tok kontakt med advokat Johan B. Hjorth. De to gjorde et stort stykke forarbeid til den seinere avskaffelsen av paragrafen. Bunkholdt selv var mer komfortabel med å skrive. Hun skrev en opplysningsbrosjyre som senere ble distribuert til legekontor, skoler og ellers der folk ferdes. Brosjyren inneholdt tekster – både opplysende og humoristiske – som tok opp myter rundt skeive. Bunkholdt opplevde at hennes egen psykolog var uenig med det hun skrev, men at hun likevel var veldig stolt av arbeidet hun la ned.
Da Bunkholdt ble medlem av DNF-48 hadde hun begynt å studere psykologi ved Universitetet i Oslo. Her ble hun møtt med lærebøker som beskrev homofili som en karakterforstyrrelse, på lik linje med psykopati. For henne var det både utfordrende og sårende å skulle tenke seg at hun var såpass skadet; «Inntil da hadde jeg vært på født sånn-siden, og tenkte: 'Er jeg nødt til å gå over på blitt sånn-siden?'». I 1958 var Bunkholdt leder for Psykologistudentenes Forening. 10. oktober dette året stod hun for å arrangere en rundebordskonferanse der homofile menn og kvinner selv skulle delta i en åpen diskusjon om homofiles stilling i samfunnet. Her møtte det opp både studenter, fagfolk innen psykiatri og psykologi, medlemmer fra Forbundet, og andre interesserte. Bunkholdt var påpasselig med at det ikke skulle trekkes en direkte kobling til DNF-48, og at det var studentforeningen som var arrangør. På møtet ble hun første medlem av Forbundet til å presentere seg som lesbisk og DNF-medlem i en offentlig debatt. "«Jeg hadde en følelse av at mine medstudenter allerede syntes det var ett eller annet annerledes med meg. Dette møtet la nok ikke noen demper på de spekulasjonene, men jeg fikk bare la det stå til, tenkte jeg.»"
Bunkholdt satt som styremedlem i DNF-48 i tre perioder, fra 1958 til 1962. Etter hvert som Kim Friele gjorde sitt inntog i Forbundet stod foreningen overfor et stilskifte. Der de tidligere medlemmene hadde arbeidet i det skjulte, skulle Forbundet under Friele over i en åpenhetsfase. Bunkholdt har i ettertid sagt at hun ikke helt kjente seg igjen i alt som ble gjort i DNF-48 i denne perioden, men at Friele «[…] var en viktig katalysator, hun tok noen skritt som ingen hadde våget å ta, og jeg er overbevist om at hun har brakt kampen framover. Men det er jo alltid noen som ikke ønsker å være med på en slik utvikling. All bevegelse og forandring har sine omkostninger». Bunkholdt meldte seg ikke ut av Forbundet, men flyttet til Bergen for å arbeide. Da § 213 ble opphevet i 1972 anså hun sine kampdager som over.
Bunkholdt har gjennom sitt engasjement i DNF-48 og Homofil Bevegelse i Bergen, diskutert hvilke åpenhetsstrategier og fremgangsmåter som var mest hensiktsmessige for homokampen. Både hun og kona Solveig har vært opptatt av at det ikke bare skal være snakk om en høylytt politisk kamp, men også en alminneliggjøring og normalisering. Hun har også uttalt at selv om «[…] det er en sentral del av livet å være homofil, [finnes det] andre sentrale deler også», og at «De som er redd for normaliseringen, tror jeg er redde for å miste taket i en identitetsmarkør, som ikke kan erstattes av andre. Men vi bør ha mange identitetsmarkører».
I 2022 var det 50 år siden § 213 ble avskaffet, og jubileet ble markert med skeivt kulturår. Flere arrangementer ble holdt i løpet av året, og Bunkholdt deltok blant annet på panelsamtaler på Nasjonalbiblioteket, og både hun og Solveig figurerte i media flere ganger (se under). Torsdag 21. april, på selve jubileumsdagen for avskaffelsen av § 213, kom regjeringen med en offentlig beklagelse for hvordan staten Norge har behandlet homofile. Statsminister Jonas Gahr Støre, og kultur- og likestillingsminister Anette Trettebergstuen inviterte organisasjoner og veteraner fra homobevegelsen til en markering, og Bunkholdt var en av hedersgjestene. "«Jeg skal være helt ærlig og si at jeg har ikke alltid forstått hva det betyr å få en offisiell beklagelse». «Unnskyldningen fra regjeringen, lovendringer og psykiatriske revurderinger, de er viktige, men det er nok det som skjer i det små, i det daglige, som avgjør hvordan vi har det med oss selv»."
Utdanning og karriere
Da Bunkholdt som tenåring arbeidet i bokhandel, kom hun over en fagbok i psykologi. Slik ble hun svært interessert i fagfeltet, og i 1955 startet hun på psykologistudiet på Universitetet i Oslo. Under studiet var hun aktiv i Psykologistudentenes Forening, og hun var formann i foreningen i 1958. I 1962 flyttet Bunkholdt til Bergen, der hun ble konstituert som skolepsykolog. Her arbeidet hun med barn med adferdsvansker, pedagogiske vansker og «nervøse problemer». Året etter ble hun fast ansatt som skolepsykolog. Senere utover 60-tallet arbeidet hun som psykolog i Helserådets avdeling for barne- og ungdomspsykiatri i Oslo kommune, samtidig som hun også underviste ved Norges kommunal- og sosialhøgskole.
På 70-tallet var Bunkholdt sjefspsykolog ved Klinikkavdeling for barn og unge ved Universitetet i Bergen, hvor hun både drev med klinisk arbeid, undervisning og skriving av fagbøker. På starten av 80-tallet var hun tilbake i Helserådet i Oslo kommune, denne gangen som sjefspsykolog.
Etter over 20 år med klinisk arbeid og undervisning innen barnevernspsykologi, ønsket hun å gjøre noe annet med utdannelsen sin. I 1985 gikk Bunkholdt derfor over til forlagsbransjen, hvor hun arbeidet med utvikling av lærebøker. Hun startet som redaksjonssjef i TANO forlag, og ble etter hvert assisterende forlagssjef. Hun ble værende i forlaget fram til 1997. I 1994 var det en større sak om norske lærebøkers plass i høyere utdanning, og behovet for å få på plass en bransjeavtale mellom bokhandlere og forlag. Bunkholdt uttalte seg aktivt her, fremhevet viktigheten av å tilegne seg kunnskaper på sitt eget morsmål.
Fra 1997 begynte hun å arbeide som selvstendig næringsdrivende psykolog, hovedsakelig tilknyttet barnevernet. Utover 2000-årene fortsatte hun å veilede første- og andrelinjetjenesten i barnevernet, forelese for studenter ved blant annet Universitetet i Bergen, Universitetet i Nordland, og høyskolene i Oslo og Volda, samt drive omfattende foredrags- og panelsamtalevirksomhet rundt om i landet. I denne perioden var hun også aktiv i debatter om barnevernssaker, og har blant annet svært kritisk til regjeringens nedbygging av barnevernsinstitusjoner til fordel for fosterhjem.
I 2011 ble det av regjeringen nedsatt et offentlig utvalg som skulle utrede det biologiske prinsipp i barnevernet. Bunkholdt var en av fagpersonene som arbeidet med utredningen. I 2012 kom NOU 2012: 5, Bedre beskyttelse av barns utvikling. Her konkluderte utvalget med at det biologiske prinsippet skal ha mindre å si i barnevernssaker, til fordel for barnets beste. I 2018 og 2019 var Bunkholdt fortsatt aktiv i debatten om barnevernsinstitusjoner og fosterhjem.
Privatliv
Da Bunkholdt ble medlem av Det norske forbundet av 1948, ble hun først kjent med Arne Heli og Øivind Eckhoff. De utgjorde en del av en vennekrets på 9-10 personer, som forble svært gode venner, også etter at dagene i DNF-48 var over. I 1971 underviste Bunkholdt på Sosialhøgskolen da hun ble kjent med sosionom og lektor Solveig Askjem. Det var ikke før to år senere, da de møttes på et seminar på Røros, at de ble kjærester. I 1975 kjøpte de et rekkehus på Frysja, som de flyttet inn i da det var nybygget i 1976. Her har de bodd siden, og i nabolaget er de fortsatt kjent som «Damene i Svensenga». I 1993 var Bunkholdt og Askjem blant de første som inngikk formelt partnerskap, og etter innføringen av likekjønnet ekteskap i 2009 giftet de seg.
Bunkholdt i media
Opp igjennom årene har Bunkholdt vært ute i media flere ganger for å tale de skeives sak, og fortelle sin historie. Både hun og kona Solveig har ofte latt seg intervjue, både om fortiden, og om hvordan de oppfatter skeives situasjon i dag.
Benk
Benk er et smalt, langstrakt sittemøbel eller bord. Det finnes mange typer benker. Av sittemøbler finnes for eksempel kirkebenker, sofabenker, sengebenker og slagbenker til bruk innendørs og park- og hagebenker utendørs. En brugdebenk er setesdalsbenk med ryggstø, en briks er en sovebenk av tre. Reservespillere og innbytter i lagidretter sitter gjerne på reservebenken. Av arbeidsbord og disker finnes kjøkkenbenker, høvelbenker, skolebenker og en mengde andre typer. Benker lages vanligvis av tre, men kan også framstilles i stein, jern og plastmaterialer.
Ville Kantee
Ville Kantee (født 8. desember 1978 i Joutseno) er en tidligere finsk skihopper som representerte skiklubben Puijon Hiihtoseura.
Han debuterte i verdenscupen i 1996. Under rennet på Lillehammer oppnådde han en 27.-plass, under et renn som Dieter Thoma vant foran Kristian Brenden og Hiroya Saitoh. Et år senere oppnådde han sin første plassering rundt de 10 beste, en 11.-plass fra Harrachov. Dette rennet vant Primož Peterka foran Andreas Goldberger og Kristian Brenden.
I 1999 kom Kantees store gjennombrudd. 13 renn, og 13 plasseringer blant de 10 beste, hvorav en seier i Kuopio. Han vant foran Risto Jussilainen og Roberto Cecon. To måneder senere fulgte en ny pallplass, denne gangen i Hakuba, hvor han hadde Jani Soininen og Andreas Widhölzl foran seg på resultatlisten.
Under sesongens andre renn i 2000 vant Sven Hannawald i Granåsen. Dette med Kantee på plassen bak. Akkurat samme skjedde 2 dager senere, i Holmenkollen, og 9 måneder senere var det kun Martin Schmitt og Janne Ahonen som slo han i Kuopio. Så, nøyaktig tre år senere oppnådde han sin siste store plassering. Først vant han laggull i Willingen med Matti Hautamäki, Jani Soininen og Risto Jussilainen, så vant han det individuelle rennet dagen etter, foran Adam Małysz og Risto Jussilainen. Deretter fulgte et år med en god del motgang, og han la opp rett før OL i Salt Lake City i 2002.
Cephalota
Cephalota er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.
Levevis
Artene finnes på sandete steder, der de jakter på andre insekter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Europa, Nord-Afrika og Asia, fra Portugal i vest til Korea i øst.
The Caveman’s Valentine
The Caveman's Valentine er et amerikansk mysteriedrama fra 2001 regissert av Kasi Lemmons. Filmen handler om en mentalt ustabil huleboer i New York som forsøker å avsløre en morder som er en kjent kunstner. Hovedrollen spilles av Samuel L. Jackson.
Handling
«Romulus» er mentalt syk, en huleboer i en park i New York. Han er også en begavet komponist, og far til en politibetjent i byen. På valentinsdagen fryser en ung mann ihjel i et tre i nærheten av hulen hans. Politiet påstår det er en ulykke som en følge av at noen har opptrådt rart, men «Romulus» tror på en av den dødes venner da han sier at den kjente fotografen David Leppenraub tok livet av ham. Romulus, som stadig ser hallusinasjoner av sin kone som en ung dame, bestemmer seg for å fange morderen, og greier å få en invitasjon til Leppenraubs gård for å spille en av sine nyeste komposisjoner.
Elvebakkenrevyen
Revyen har vunnet Aftenpostens revypris under Revykavalkaden fire ganger.
Lingan kraftverk
Lingan kraftverk  er et kullkraftverk kombinert med oljekraftverk i provinsen Nova Scotia i Canada. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på 4 like store kokere/turbiner. Anlegget ble utbygd i 1979–1984. Brensel er kull og tungolje. Pipene er 150 meter høye.
4. divisjon fotball for kvinner 2014
4. divisjon fotball for kvinner 2014 er det femte høyeste nivået i norsk fotball 2014.
Her uten sol og skygge
Her uten sol og skygge, originaltittel: Mens Guddoms Straale spiller, er en salme skrevet av Birgitte Cathrine Boye. I Landstads reviderte salmebok står den under nummer 218 med fem strofer. Opprinnelig hadde salmen åtte strofer men Landstad forkortet og bearbeidet den noe.
EFaktura
eFaktura er en norsk tjeneste for å sende faktura elektronisk. eFaktura leveres i kundens nettbank istedenfor per brevpost eller e-post. Det er Nets som leverer denne tjenesten til bankene, men kunden (fakturamottakeren) forholder seg til banken sin. Kunden må selv effektuere betaling, men slipper å taste kontonummer, KID-nummer, beløp og forfallsdato da dette allerede er gitt. eFaktura er en utbredt tjeneste, og alle banker og mange store fakturautstedere tilbyr tjenesten. eFaktura kan kombineres med AvtaleGiro hvis betalingsmottakeren tilbyr dette.
eFaktura markedsføres i hovedsak som løsning hvor fakturamottaker er en privatperson. For elektronisk fakturering til offentlige og private virksomheter, er det i hovedsak EHF som etablerer seg som standarden for dette.
Alena Hanušová
Alena Hanušová (født 29. mai 1991) er en tsjekkisk basketballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på syvendeplass med det tsjekkiske landslaget.
Trish Johnson
Patricia Mary «Trish» Johnson (født 17. januar 1966 i Bristol) er en engelsk profesjonell golfspiller.
Karrieren som profesjonell
Johnson ble profesjonell i 1987. Den sesongen vant hun 3 turneringer på Ladies European Tour og ble Rookie of the Year 1987. Dessuten vant hun LPGA Qualifying School, og vant dermed retten til å spille på LPGA-touren i 1988.
I alt har hun 18 seire på LET (Ladies European Tour), og 3 seire på LPGA-touren. Hun har representert Europa i Solheim Cup i 1990, 1992, 1994, 1996, 1998, 2000, 2005 og 2007.
Alexander Schwolow
Alexander Schwolow (født 2. juni 1992) er en tysk fotballspiller som spiller for.
FK Zorja Luhansk
FK Zorja Luhansk (ukrainsk: ФК «Зоря» Луганськ) er et fotballag fra Ukraina. Laget er basert i Luhansk og spiller i øverste divisjon.
Spillerstall
Oppdatert 26. november 2021.
Kateřina Elhotová
Kateřina Elhotová (født 14. oktober 1989) er en tsjekkisk basketballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på syvendeplass med det tsjekkiske landslaget.
Siv Hallgren
Siv Hallgren (født 1964) er en norsk jurist. I september 2022 ble hun utnevnt til direktør i Statens sivilrettsforvaltning.
Hallgren tok juridisk embetseksamen i 1990. Etter først å ha arbeidet i Justisdepartementet og Arbeidstilsynet, ble Hallgren politijurist i Asker og Bærum politidistrikt. Hun var påtaleleder og etterhvert konstituert kriminalsjef i politidistriktet.
I 2002 sluttet hun i politiet og arbeidet deretter med rekruttering av ledere til organisasjoner og til offentlig sektor. Senere gikk hun tilbake til å arbeide med strafferett, som advokat og partner i Advokatfirmaet Elden og fast bistandsadvokat i Oslo tingrett og Borgarting lagmannsrett. Hallgren var blant annet medforsvarer i NOKAS-saken og bistandsadvokat i rettssaken mot Anders Behring Breivik.
Fra 2017 til 2022 var hun leder for Kommisjonen for gjenopptakelse av straffesaker.
Familie
Hallgren er gift med tidligere sivilombudsmann Arne Fliflet.
Innisfail
Innisfail kan vise til:
Erlend Viken
Hans første egne albumutgivelser var Duo fra 2009 og Ho venta på rock fra 2011, som begge ble gitt ut sammen med felespiller Aslak Brimi. For Duo vant de Folkelarmprisen i 2009 i klassen gammaldans/tradisjonalist.
Viken skrev bestillingsverket Sastrugi til Røros folk festival og Festspillene i Nord-Norge i 2018; verket kombinerer folkemusikk med jazz og rock. Det ble gitt ut på albumet Satstrugi i 2020 med Ellen Andrea Wang (kontrabass og vokal), Maija Kauhanen (kantele og vokal), Marius Graff (gitar, banjo og vokal) og Erland Dahlen (slagverk), med Tuva Syvertsen som produsent.
Sammen med Sondre Meisfjord på kontrabass og Marius Graff på elektrisk gitar utgjør han Erlend Viken trio, som ga ut sitt første album, Frie tøyler, i 2014. For sitt tredje album, Fete slåtta fra 2022, ble trioen nominert til Spellemannprisen 2022 i klassen tradisjonsmusikk.
Han er også medlem av bluegrassbandet Earlybird Stringband og har samarbeidet med arister som OnklP, Erlend Ropstad, Mathias Eick og Ingebjørg Bratland.
Utdannelse
Viken har en bachelor i folkemusikk fra Norges musikkhøyskole.
Richard L. Hearn kraftverk
Richard L. Hearn kraftverk  er et tidligere, kombinert gasskraftverk og kullkraftverk i provinsen Ontario i Canada. Det hadde en installert produksjonskapasitet på 1 200 MW fordelt på 8 kokere/turbiner, halvparten 100 MW og halvparten 200 MW. Anlegget ble utbygd i 1951–1961. Fra og med 1971 ble det bare gassfyrt, og i 1983 ble hele anlegget nedlagt. Brensel var naturgass og kull.
I dag brukes anlegget delvis som filmkulisser, og i 1990 ble det planlagt gjenopptakelse av drift i to turbiner, men Bob Raes regjering stoppet disse planene. Senere ble Portlands kraftverk bygd på nabotomta.
LGR
LGR (Lazy Game Reviews) er en amerikansk youtuber. Han tar for seg retro PC-maskinvare, programvare, spillanmeldelser, og andre relaterte tema.
Rudolf Goethe
Rudolf Goethe kan sikte til:
NSB type 30
NSB type 30 er en damplokomotivtype som tidligere var i bruk hos NSB.
Typen ble bygget i 3 varianter, 30a (18 stk), 30b (23 stk) og 30c (4 stk) til sammen 45 lokomotiver fra 1914 til 1939. Etter 2. verdenskrig ble maskinen i hovedsak benyttet i persontog på Vossebanen (til 1949), i persontog på Vestfoldbanen (1949–1957), i persontog på Sørlandsbanen (Sira/Egersund-Stavanger 1944-1956), i persontog på Gjøvikbanen (til 1963), i persontog på Dovrebanen (til 1965), i persontog på Nordlandsbanen (til 1957), i lokaltog på Kragerøbanen (1956-1969), i godstog på Valdresbanen (1967-1968), i persontog på Randsfjordbanen (1956-1959), i persontog og godstog på Rørosbanen (1964–1969) og i persontog og godstog på Raumabanen (til 1958). I 1948 kom tanken om å spare kull, og 11 lokomotiver av type 30 i Hamar og Oslo distrikt ble derfor ombygget til oljefyring (nr. 275, 276, 281, 346, 349, 350, 351, 353, 354, 362 og nr. 467). Dette var ikke helt vellykket, og oljebrennerne ble fjernet igjen i 1949-50. Type 30 var et typisk hurtigtogslokomotiv, men gikk også en del i godstog.
I Hamar distrikt ble maskintypen etter 1945 hovedsakelig benyttet i følgende tog: Pt. 303/04 Hamar-Lillehammer-Hamar (til 1964), Pt. 307/08 Hamar-Otta-Hamar (til 1965), Pt. 311/18 Hamar-Lillehammer-Hamar (til 1965), Pt. 321/22 Hamar-Lillehammer-Hamar (til 1965), Ht. 351/52 Dombås-Åndalsnes-Dombås (til 1958), Ht. 355/56 Otta-Åndalsnes-Otta (til 1958), Ht. 401/02 Hamar-Dombås-Hamar (til 1958), Ht. 1201/02 Hamar-Dombås-Hamar (til 1957), Gt. 5281/82 Hamar-Otta-Hamar (til 1961) og Gt. 5283/84 Hamar-Lillehammer-Hamar (til 1963). De to siste 30-maskinene (nr. 274 og 276) ble utrangert i Kristiansand distrikt 12. juli 1969.
Holmen stavkirke (Sigdal)
Holmen stavkirke eller Holmen gamle kirke (Sigdal stavkirke) var opprinnelig en treskipet stavkirke med hevet midtrom, altså en liten basilika i treverk. Kirken sto tett på tunet til gården Holmen (gnr. 36), som avsto grunnen til kirken og ble prestesete for sognepresten i bygda. Derfor ble den etter vært helst kjent under navnet Holmen prestegård, slik den også nevnes av biskop Jens Nilssøn under hans visitas der i 1595 (JN 353). . I dag kjenner vi stedet som Prestfoss i Sigdal, i tidligere Buskerud, nå Viken fylke.
Stavkirken sto cirka 500 meter nordøst for nye Holmen kirke, som ble reist i årene 1850–1853. Den sterkt ombygde stavkirken ble revet i 1855. Deler fra den ble blant annet brukt til å reise en stall ved den nye kirken, men også stallen er nå revet. Tre mindre deler av stavkirkeplanker skal befinne seg ved Sigdal Museum.
Røta – Hellbillies’ beste
Røta – Hellbillies' beste er en samleplate utgitt av Hellbillies i 2006
Øya videregående skole
Øya videregående skole er en privat videregående skole som ligger på Kvål i Melhus. Skolen drives av Normisjon.
Holmen stavkirke (Sigdal)
Historien
Tverrdalene lå i Eidsivatingslagen og ble lagt til Hamar bispedømme da dette ble skilt ut fra det opprinnelige Oslo bispedømme i forbindelse med opprettelsen av Nidaros erkebispedømme i 1152/1153. Stavkirkens nøyaktige alder er ukjent, men den må ha blitt reist før år 1370, for da nevnes kirken «a Holmemi» i et middelalderbrev (DN VIII nr. 257). Både kirken og prestegården nevnes av biskop Jens Nilssøn i 1595 (JN 353). Biskopen forteller blant annet at det ligger to annekser til hovedkirken, hvorav ett i Krødsherad (Krøsherrit) og ett i Eggedal (Eggedall). Han beskrev videre kirken på Holmen som «en liten trekirke med omgang rundt». Det betyr at kirken hadde sval ved inngangen til 1600-tallet.
På 1500-tallet bar kirken takrytter med to klokker. Klokkeopphenget ble reparert 1625 og stavkirken ble omfattende endret utover på 1600-tallet. I forbindelse med en reparasjon i 1616 omtales skip og kor som adskilte bygningsledd. Kirken antas å ha hatt rektangulært skip og smalere kor. Skipet ble forlenget mot vest med 10 alen (cirka 6,20 m) i 1628. Koret ble trolig revet omkring midten av 1600-tallet og erstattet med et tømret kor i samme bredde som skipet. I 1651 blir det satt opp et nytt tårn i bindingsverk, omgitt av fire små spir (se Kaja Stubs tegning). Det nye koret har etter tegningen å dømme hatt samme høyde og bredde som skipet, som var blitt forlenget vestover i 1628. Under en besiktigelsen 1673 hadde kirken fortsatt svalganger, men disse var vekk i 1688. Kirken ble utvidet til korskirke på 1700-tallet. I en besiktigelse i 1724 opplyses koret å være 7 alen (cirka 4,40 m) og skipet 20 alen langt og 10 alen bredt (Ca. 12,40 X 6,20 m). En beskrivelse ført i pennen av sogneprest Jens Krogh Stub tyder på at de forskjellige delene ikke stod så godt til hverandre rent arkitektonisk. Den eneste kjente illustrasjon fra 1845 gjort av den gamle stavkirken er en tegning utført av prestedatteren Kaja Stub.
NSB type 30
Lokomotivtypen var bygget for å kunne kjøre i 100 km/t, men fikk i 1914 topphastigheten satt til 90 km/t på grunn av sporets tilstand. Den høye topphastigheten gjorde typen velegnet i hurtigtog. Et eksemplar (nummer 271) er bevart av Norsk Jernbaneklubb (NJK) og benyttes i museumstog på det nasjonale jernbanenettet. Det var sist i bruk i mai 2022.
Kjell Neergaard
Kjell Neergaard (født 16. juli 1966) er en norsk politiker som representerer Arbeiderpartiet. Han er ordfører i Kristiansund fra 2015,  og vararepresentant til Stortinget for perioden 2013–2017.
Øya videregående skole
Den videregående skolen
Den har totalt ca 260 elever (2017).
Skolen ble etablert på Øya gård, som ble testamentert til Indremisjonen (som senere skiftet navn til Normisjon) av bonden Martin Midtflå på 1950-tallet. Midtflå ønsket at det skulle startes en husmorskole eller en jordbruksskole på gården. Skolen ble etablert som Øya grunnkurssenter i 1979 og skiftet navn til Øya landbruksskole i 1987. Skolen fikk dagens navn i 1997.
NSB type 30
Nr 271 stod utstilt på «Jubileumsutstillingen» på Frogner i 1914.