cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lahmacun
Lahmacun er en midtøstlig matrett, også kjent som kaukasisk pizza, som består av en rund, tynn deig i bunnen med kjøttdeig og ulike grønnsaker på toppen. Det er ikke uvanlig at den rulles sammen før den spises.
Serveres ofte sammen med ayran.
Sætre (etternavn)
Sætre er et vanlig etternavn i Norge. Per januar 2020 var det 3,088 nordmenn med Sætre som etternavn. Skriveformen Sæthre er mindre vanlig, med 892 forekomster.
Jordan Pickford
Jordan Lee Pickford (født 7. mars 1994) er en engelsk fotballspiller som spiller for Everton FC.
Everton
Den 15. juni 2017 skrev han under en femårskontrakt med Everton. Everton betaler Sunderland 25 millioner £ som kan øke til 30 millioner £. Overgangen er også den tredje dyreste i verden for en keeper, bare Gianluigi Buffon (fra Parma til Juventus) og Ederson (fra Benfica til Manchester City 1. juli 2017) er dyrere.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Rebekah Kolstad
Rebekah Kolstad (født 21. januar 1997) er en amerikansk-kinesisk ishockeyspiller.
Hun representerte Kina under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble utslått i gruppespillet med det kinesiske landslaget.
EM i friidrett 1946 – 50 kilometer kappgang menn
50 kilometer kappgang menn ved EM i friidrett 1946 ble arrangert i Oslo, Norge den 23. august 1946.
Yaprak sarması
Yaprak sarması eller ofte bare referert som sarma er navnet på en tyrkisk matrett som består av vinbladruller fylt med ris og bulgur. Det er heller ikke uvanlig å ha litt kjøttdeig inni, eller å bruke litt olvenolje eller sitron. Spises ofte ved siden av yoghurt.
Bhutan under VM i friidrett 2019
Bhutan deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.
Amsterdam University Press
Amsterdam University Press er et nederlandsk universitetsforlag tilknyttet Universiteit van Amsterdam. Det ble etablert i 1992.
Kaja Schjerven Mollerin
Kaja Schjerven Mollerin (født 1980) er en norsk sakprosaforfatter, essayist og litteraturkritiker. Hennes doktorgradsavhandling fra Universitet i Oslo, om Susan Sontag, ble senere gitt ut som essaysamlingen I denne verden (2016). Hun er til daglig forskningsbibliotekar ved Nasjonalbiblioteket. Som litteraturkritiker skriver hun for Klassekampen.
Sakprosaforfatter
Kaja Schjerven Mollerin har skrevet flere kritikerroste sakprosabøker. Blant utgivelsene kan bøkene om norske samtidsforfattere nevnes: Liv Køltzow, Jens Bjørneboe, Gunvor Hofmo og Hans Herbjørnsrud. I samtalebøkene ''Vigdis. del for del (2017) og Kamerat livet'' (2022) kommer vi tettere på forfatterne Vigdis Hjort og Cecilie Løveid. I 2021 ga forfatteren Liv Køltzow ut sine utvalgte dagboksnotater. Hans Petter Blad og Kaja Schjerven Mollerin var redaktører for utgivelsen og mottok sammen med Liv Køltzow, Kritikerprisen for beste sakprosabok for voksne i 2021.
Litteraturkritiker
Kaja Schjerven Mollerin har tidligere vært redaktør for litteraturtidskriftene Bøygen og Vinduet. Siden 2007 har hun vært redaksjonsmedlem og skribent i tidsskriftet Agora - journal for metafysisk spekulasjon.
Kaja Schjerven Mollerin mottok Kritikikerprisen for Årets litteraturkritiker i 2012. Hun var redaktør for Vinduet da tidsskriftet ble kåret til "Årets tidsskrift 2014" av Norsk tidsskriftforening. Under tildelingen ble blant annet hennes språklige kvalitet vektlagt. Tidsskriftet spilte en viktig rolle i debatten omkring tildelingen av Den internasjonale Ibsenprisen  i 2014 til forfatteren Peter Handke. Sammen med forfatteren Henning Hagerup var hun redaktør for utgivelsen Handke-debatten (2015). Da hun mottok Thorleif Dahls pris i 2019 ble det påpekt hvor språkbevisst Kaja Schjerven Mollerin er.
Utgivelser
NZJ
NZJ var et dieseldrevet dobbeltdekkertog konstruert som motortog for den kinesiske statsjernbanen med kapasitet for høyintensiv passasjerfrakt i intercitytrafikk. To eksempler var bygd i 1998 og 1999.
Historie
I midten av 1990-tallet opplevd nasjonaltransportnettverket basert på fly, tog og bil en eksplosjonsaktig vekst i tråd med det voldsomme hoppet i den kinesiske økonomien inn i uante høyder. Andelen reisende på kortdistansetrafikk var så stor, at statsjernbanen måtte ha høyere gjennomsnittlig hastighet og høy kapasitet på de eksisterende jernbanetraseer. Det var deretter besluttet å utvikle dobbeltdekkertog for høyintensiv passasjerfrakt, dette innbar også dieseldrevede motortogsett. I 1997 startet arbeidet på det første av flere prosjekter for ikke-elektriske jernbanetraseer i Nord-Kina i Tangshan.
Allerede i mai 1998 ble det første togsettet levert for utprøving på Beijing-Chengde jernbanen, hvor det nådde en topphastighet på 137 km/t. Offisielt sett ble NZJ-togsettet levert 29. mai 1998 til statsjernbanen som siden overført det til Nanchang jernbaneadministrasjonen som navnga det som «Lushan». Det andre togsettet ble levert i november 1999. Det vist seg straks at man hadde vært for kjapt med å sette togene i kommersiell drift uten en utprøvingsperiode, den tekniske påliteligheten var ikke god.
Etter hvert ble togsettene reserverte for mindre aktivitet blant annet i Jiangxi-provinsen som på Nanchang-Yushan og Nanchang-Jingdezhen fram til 2006. De ble utrangert og lagret i et depotområde i Nanchang i 2006, og var siden solgt som skrap for opphugning fem år senere, i august 2011.
Tekniske detaljer
NZJ-togsettet hadde endevogner som motorvogner med passasjerseksjon i begge etasjer like foran motorrommet som rommet en amerikanskbygd dieselmotor av type Cummins QST30-G1, og to midte vogner som motorløse passasjervogner med to etasjer.
Til tross for at togsettet bare var på fire vogner hadde det en kapasitet på 540 passasjerene. Dieselmotoren var av type V12 med tolv sylindre som hadde en kraftytelse på 700 kW, av dette 634 kW som hendt med en direkte strømforsyning. Som dieselelektrisk tog hadde NZJ en vekselstrømdynamo som omdannes med en likerettergenerator til likestrøm for traksjonsmotorene. Dieselbrenselet hentes fra en 1 200 liter tank på passasjervognen mot hver motorvogn.
Adham Ahmed Saleh
Adham Ahmed Saleh (født 27. juni 1993) er en egyptisk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil.
Asiamesterskapet i basketball for menn 2015
Asiamesterskapet i basketball for menn 2015 ble arrangert i Changsha i Kina i 2015.
Adham Ahmed Saleh
Han representerte Egypt i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i omkamp.
Ayran
Ayran eller airan (fra tyrkisk: ayran) er en tyrkisk yoghurtdrikk. Ayran lages ved å fortynne yoghurt med vann og blande med litt salt, eventuelt litt sukker. Det er en veldig populær drikke i Tyrkia og omkringliggende land, samt Sentral-Asia. Det finnes flere produsenter av ayran i Tyrkia, der det brukes både som tørstedrikke og ved siden av tyrkiske retter som lahmacun, yaprak sarması, kebab og pide. Ayran serveres kaldt.
Ayran finnes også å få kjøpt i enkelte butikker i Norge, Sverige og Danmark.
Alanorites
Alanorites er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Små, slanke, blinde løpebiller. Oversiden er fint hårete. Hodet er avrundet med reduserte fasettøyne, nokså kraftige kjever, antennene omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er trapesformet med skarpe hjørner og en kraftig midtfure. Dekkvingene er rundede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Kaukasus i Russland.
Maddie Woo
Maddie Woo (født 24. september 1994) er en amerikansk-kinesisk ishockeyspiller.
Hun representerte Kina under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble utslått i gruppespillet med det kinesiske landslaget.
Vestnilfeber
Vestnilfeber (West Nile fever) er en sykdom forårsaket av virus overført gjennom stikkmygg. Sykdommen forekommer i både tropiske og  tempererte strøk, men det er ikke meldt om tilfeller i Norge, verken innenlandssmittede eller importerte. Smitten kan gi alvorlige nevrologiske lidelser.
Saltkopp
Saltkopp er et sted i Slagen i Tønsberg kommune, ca 2 km sør for Åsgårdstrand langs fylkesvei 311. Navnet kommer av at det i gammel tid ble brent salt på stedet, det vil si at sjøvann ble kokt ned til kun saltet var igjen. Siden Norge har få naturlige saltkilder i jorden var dette et naturlig alternativ.
Saltkopp har en liten offentlig badestrand, (Saltkoppodden) og fra denne stranden har man utsikt utover til Saltkoppskjær mot øst, Essoraffineriet på Slagentangen mot sør og Hurumlandets sydlige ende mot nord. Fra Sem og Slagen Bygdebok finner vi denne informasjonen om navnets tilblivelse: "Saltkopp nevnes som en plass under Kroks-Rom og Nordre Rørås fra omlag 1700. Navnet skriver sig fra at det blev brent salt her på stranden i gammel tid. I Peter Claussøns beskrivelse over Jarlsberg grevskap i 1743 fortelles det at det var en liten saltpanne på gården Teigen i Slagen anneks. Denne gård ligger litt nordendenfor Saltkopp. I den nevnte saltpanne brente (bøndene salt. Saltet blev kalt ”Løbe Salt”, fordi det var innpakket i bark, gjort av never, som ”smaae halve Qvarter, men er som ej tienlig til andet end at give Creature udi Vand og ellers bruges af fattige Folk, som ei formaaer at kjøbe andet, og omvexles det gemeenlig af de kiøbende og sælgende Bønder med Korn, naar saadan Tid er”. Saltbrenningen her ophørte kort tid senene ved de privilegier som Vallø saltverk fikk.
Ruth Kleppe Aakvaag
Ruth Kirsten Kleppe Aakvaag (født 1938) er en norsk førsteamanuensis i biokjemi ved Universitetet i Bergen, fagforeningsleder, og Høyre-politiker fra Hordaland som var fast møtende vararepresentant på Stortinget 1989-90 mens Arne Skauge var statsråd.
Cristopher Toselli
Cristopher Benjamín Toselli Ríos (født 15. juni 1988) er en chilensk fotballspiller som spiller for den chilenske fotballklubben Club Deportivo Universidad Católica. Han er også en del av.
Ruth Kleppe Aakvaag
Hun tok cand.real.-grad i 1968, og arbeidet ved Universitetet i Bergen 1966–91, og ved Bioteknologinemnda 1991–2000. Her var hun sekretariatsleder 1991-1998.
Hun var leder av Forskerforbundet 1980–84. Sammen med Jens Gabriel Hauge og Terje B. Christensen har hun skrevet Biokjemi - en grunnbok, som kom med første utgave i 1985, og 4. utgave i 2001.
Cristopher Toselli
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Ruth Kleppe Aakvaag
Hun var gift med professor Kjell Kleppe (1934–1988) og fra 1990 med generaldirektør Torvild Aakvaag (1927-2020).
Cyclocephala kahanoffae
Cyclocephala kahanoffae er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En middelsstor ( millimeter), bred, halvmatt, brungul hornbille med brune tegninger. Den er nokså variabel i fargetegningene. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, kjønnene kan skilles på at hannen er smalere enn hunnen og at føttene, og særlig kloleddet, på forbeina er fortykkede.
Apoplesius
Carabus (Apoplesius) er en underslekt av billene i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller.
Cyclocephala kahanoffae
Levevis
Larvene er kjent bare for et fåtall av artene i slekten, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne billene er aktive i april-mai og kommer til lys om natten.
Apoplesius
Utseende
Underslekten omfatter slanke, nokså flate, blankt svarte Carabus-arter. Hodet er noe rundet, kjevene lange, slanke og sigdformede, nesten så lange som resten av hodet. Pornotumm er rundet, mye smalere enn dekkvingene, sidekantene knapt innbuktet foran bakhjørnene. Dekkvingene er nokså flate og jevnbrede og har fine lengdestriper.
Cyclocephala kahanoffae
Utbredelse
Arten er utbredt i Brasil og Fransk Guyana.
Apoplesius
Levevis
Artene kan finnes både i skog og i åpne landskaper. De er forholdsvis raske, nattaktive, bakkelevende rovdyr.
Systematisk inndeling
Listen følger i hovedsak
UCL Institute of Archaeology
UCL Institute of Archaeology er en akademisk avdeling av Social & Historical Sciences Faculty ved University College London (UCL). Avdelingen ble en del av UCL i 1986 etter å ha tidligere vært en skole ved University of London siden 1937. Det er en av de største sentere for studier av arkeologi, kulturarv og museologi i verden, med over 100 ansatte og 600 studenter som holder til i en bygning fra 1950-tallet på nordsiden av Gordon Square i Bloomsbury-området i det sentrale London.
Ketil Raknes
Ketil Raknes (født 1974 ) er en norsk høyskolelektor, sakprosaforfatter og tidligere politiker (SV).
Biografi
Raknes er cand.mag. fra Universitetet i Oslo og har en mastergrad i Communication, Culture and Technology fra Georgetown University.
Bredek fjellgård
Bredek fjellgård er en gård i Stormdalen i Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark. Gården ble bebodd i 1830-årene, og var i drift frem til 1965 da den ble fraflyttet. Rana Museum overtok driften i 1972. Gården utviklet seg ikke på samme måte som gårder andre steder i Rana, hvor moderne landbruksmaskiner, innlagt vann og kloakk og strøm etter hvert ble alminnelig. Dette gjør gården spesiell, og sjelden i sitt slag. På gårdene står det opprinnelige våningshuset, fjøs med løe i overbygningen, masstue, utedo og vedskjul. Gården har hatt flere utengsløer, hvorav én er gjenværende. Våningshuset er satt sammen av to deler, inner- og ytterstua, med separat inngang. I dag er fjellgården et yndet turmål, og innmarken og engene holdes i hevd av Statsskog, som er grunneier. Etter at Rana Museum overtok gården har den fungert som en dokumentasjon på levesett i eldre tider. Gården er brukt som turistattraksjon og besøksgård av lokale barnehager og skoler.
Historie
Brødrene Erik Johan Monsen (1800–1877) og Mons Monsa (1802–1870) fra Rundhaugen (Furuheia) i Grønfjelldalen ryddet hver sin fjellgård i Stormdalen. Mons Monsa ryddet Inner-Bredek i 1831 og broren ryddet Yter Bredek i 1833. De to brukene lå rundt 700 meter fra hverandre, på hver sin side av dalen. Yter-Bredek befinner seg omkring 320 meter over havet.
Ketil Raknes
Biografi
Fra 27. april 2012 til regjeringen gikk av i oktober 2013 var han statssekretær i Miljøverndepartementet i Jens Stoltenbergs andre regjering.
Bredek fjellgård
Historie
Erik Monsen ble født 3. februar 1800. Han var tømrer, snekker og murer og dro rundt i distriktet og utførte arbeid. På sin vandring fra Storforshei til Beiarn for å utføre arbeid gikk han gjennom Stormdalen. Her la han merke til forholdene i dalen, med tanke på etablering av en gård. Spesielt ble et område som ble snøfritt tidlig på våren, litt nord for gårdene, viktig for gårdsdriften ved at buskapen kunne slippes tidlig ut her.
Inner-Bredek ble nedlagt i 1890-årene. Gården ble da slått sammen med Yter-Bredek etter at siste bruker Ole Andreas Olsen og hans kone Lovise Abrahamsdatter Vesterlund forlot gården.
Fra 1833 drev Erik og hans familie Yter-Bredek. Gården har siden gått fra far til sønn. I 1930- og 1940-årene hadde de 15 geiter, 6 kyr og 5-6 sauer som bidro til smør- og osteproduksjon. Mathias Bredek var siste bruker av gården og forlot den i 1965.
Området rundt Saltfjellet – Svartisen er et av de eldste og viktigste området for samiske kulturminner. Det er funnet flere spor etter samiske bosetninger, såkalte stallotufter som stammer fra middelalderen. Det finnes flere spor etter bureisninger fra slutten av 1800-tallet til begynnelsen av 1900-tallet i fjellheimen rundt Bredek.
Området var kjent for å være rikt på bjørn. Ifølge tradisjonen sies det at navnet Bredek kommer fra det samiske ordet «Barradak», som betyr Bjørnlandet. Men det er også andre tolkninger av ordet, som «Bratt gressli» eller «Bredt dike».
Agronomer reiste rundt og oppfordret folk til å begynne med surfôr,- der man skulle grave en grop, rundt fire alen bred og tre alen dyp. Helst skulle det graves i leirjord, gjøres vanntett samt ilegges et enkelt gulv som lå et stykke opp fra jordbunnen. Høyet skulle så trampes ned for å få ut mest mulig luft, ofte med hest, for jo mindre luft, jo bedre kvalitet på surhøyet. Veggene ble bordkledd og på toppen skulle man dekke med halm, bjerkenever eller lyng, og ovenpå der igjen skulle det dekkes med leire eller leireiblandet sand. Slik skulle fôret ligge i minst åtte uker, før det ble gravd opp og gitt til dyrene. Surfôrsmetoden var enklere enn å tørke høyet på somrer hvor det ofte var dårlig høytørke. Surfôrsteknikken må være noe første bruker på Bredek kan ha benyttet seg av, og restene av disse gropene kan da dateres til siste del av 1800-tallet.
Livnæring på gården
Siden Bredek var en fjellgård, rundt 320 meter over havet, som lå over jordbruk- og tregrensen hørte jakt- og beiterettigheter til. I hovedsak foregikk jakten fra oktober til mars der bjørn, ulv og gaupe var ulike rovdyr som ble jaktet på. Først og fremst var det huden og skinnene som ga det største utbyttet. Det ble brukt til klær, skotøy, samt møbler og kjøretøyer. Røyskatt og reveskinn var høyt skattet. Snarefangst etter orrfugl, rype og hare har vært det vanligste på Bredek.
På gården ble det meste av klær, sko og redskaper lagd selv; ved å spinne garn, strikke og stampe vadmel.
Kvinnene stod for den daglige gårdsdriften. Storfe, sau, geit og hest utgjorde februket og bidro til smør og osteproduksjon. Bredek var kjent for sin geitost, og folk kom langveis fra for å sikre seg denne.
«Bredek-kålrabien» var en kålrabisort som ble utviklet i Bredek. Kålrabien kom til dalen fra Sverige omkring 1900-tallet. Bredek-kålrabien ble ikke stor, men den var hardfør og tålte mange av de vanlige mangelsykdommene som rotvekster ble utsatt for. Bredek-kålrabien blir fremdeles dyrket. Bonden Joar Eiterå er den som holder den i hevd. I 1983 dyrket Joar og Johannes Eiterå frem 4 kg frø som ble lagret i Nordic Gene Bank i Sverige. Frøene ble registrert 21. mai 1985 med registreringsnr: NGB5016.
Mastua
I et område som Bredek hvor seterdriften var dominerende, hadde de egne hus for oppbevaring av f.eks kjøtt, fisk, melke og osteprodukter. Slike hus kaltes i Nordland for mastu/melkebu. Mastua på Bredek er laftet i bjørk med torvtak.
Man kan fremdeles se tydelige spor av inventaret som for eksempel hyller og lignende i mastua på Bredek fjellgård.
Smia
På en isolert gård som Bredek var det livsnødvendig å ha ei smie. Når man ser på hva de produserte i smia (hestesko, ljå, meier, kniver og øks) ser man hvilken betydning den har for den daglige gårdsdrifta. Smia var små laftede en-etasjes hus som sto i utkanten av bebyggelsen på grunn av brannfaren ved den.
Smia på Bredek ble tatt av et stort skred i 1940-årene sammen med stabburet og kverna som stod på gården.
Aktiviteter på gården i senere tid
Nasjonalpark og verneområdestyrer har utredet en skjøtselrapport, 2012, om hva som er gjort, og hva som trengs av skjøtsel på fjellgårdene i Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark.
Hvert år siden 2007 har Rana Museum holdt åpen gård på Bredek, med omvisning og kafésalg.
I tidsrommet fra 2008-2012 har Polarsirkelen Friluftsråd, Statskog og flere andre arrangører samlet 28 ungdommer fra hele regionen for å drive gården.
Australdvergrørdrum
Australdvergrørdrum (Ixobrychus novaezelandiae) er en utdødd art i hegrefamilien.
På engelsk kalles denne fuglen New Zealand little bittern («newzealanddvergrørdrum»), men det norske navnet på arten er til forveksling svært likt den alternative engelske beskrivelsen av svartryggrørdrum (I. dubius), som er australiadvergrørdrum (Australian Little Bittern). Disse er altså to forskjellige arter.
Inndeling
Inndelingen under følger HBW Alive og er i henhold til Martínez-Vilalta & Motis (2018). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle, men kun foreløpige beskrivelser.
Tor Jevne
Tor Jevne (født 21. november 1928, død 24. mai 2001) var en norsk fotballspiller for Skeid og landslagsspiller for.
I hjembyen Lillehammer spilte han på Fremad, som var en sammenslåing av Fremad og Mesna FK. Han gikk til Skeid i 1952 og var en av storscorerne i Hovedserien 1952-53. Mest kjent er han for sine seks mål mot Strømmen i oktober 1952, da de vant 8–1. Jevne gikk tilbake til Lillehammer på vårparten i 1953, men ble i mai 1953 nevnt i media som mulig prøvespiller for den italienske klubben ACF Fiorentina. Et alvorlig beinbrudd avsluttet hans karriere på toppnivå, og han hadde scoret 23 mål på 14 kamper for Skeid. Han spilte igjen for Fremad rundt 1960. Han scoret to mål for de norske «Old Stars» da de spilte 3–3 mot det danske «Bronzeholdet» den 30. juni 1965. Det tredje ble besørget av Lazio-Larsen. På 1980-tallet var han formann i Lillehammer Fotballklubb. Også sønnen Knut Jevne ble fotballspiller.
Landslagskarriere
Med Frank Soo som landslagssjef, fikk Jevne sin debut for Norges herrelandslag i fotball den 10. juni 1952 da de tapte 1–2 for Finland på hjemmebane. Jevne var med i truppen til fotball under Sommer-OL 1952 (15. juli til 2. august), men fikk ikke spilletid. Den 19. oktober 1952 scoret han Norges siste mål da de slo Danmark 3–1 i København og ble nummer tre i nordisk mesterskap i fotball 1952–55. Hans siste landskamp var en vennskapskamp den 19. mai 1953, han scoret da Norge og England spilte 1–1 i Oslo.
Naaman
Naaman (hebraisk: נַעֲמָן «vennlighet, behag») var øverstkommanderende over den arameiske kong Bar Hadad IIs arméer, trolig på samme tid som den israelske kong Joram regjerte. Han skildres i Andre Kongebok 5. kapittel i Det gamle testamente. Ifølge fortellingen der var han syk med spedalskhet.
Det fortelles om en begivenhet på 800-tallet f.Kr.
Da den hebraiske slavepiken som ventet på hans hustru fortalte for henne om en profet i Samaria som kunne helbrede hennes befalingsmann fikk han et brev fra Bar Hadad og sendte det videre til Joram. Kongen av Israel mistenkte at det forelå en ond plan mot ham og rev i stykker sine klær. Profeten Elisja hørte om dette og sendte bud etter Naaman. Han ble helbredet fra spedalskhet ved å dyppe seg syv ganger i Jordanfloden:
Ryu Han-su
Ryu Han-su (født 1. februar 1988) er en sørkoreansk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil.
Naaman
Etter dette begynte Naaman å tro på Gud, og slutter å ære gudebildet Rimmon. Han vil aldri mer bære fram brennoffer og slaktoffer til andre guder, bare til Herren (2. Kong 5,17). Elisja tilbakeviste Naamans takkegaver dor helbredelsen, men sendte Naaman avsted med sin velsignelse.
Septuaginta, den greske oversetteøse av Det gamle testamente, benytter her for «å vaske»' ordet baptizein, som senere i Det nye testamente - som ble skrevet på gresk - betegner den kristne dåp, og også assosieres med elven Jordan. Dermed ble det vanlig blant de kristne å forstå Naamans bad i elven som en typologisk foregripelse av dåpen av hedningefolkene.
Naaman hadde likevel ett problem: Han var i en tjenestesituasjon som gjorde at han tilsynes hyllet falske guder. Profeten Elisja lot dette passere:
Naaman nevnes også i Lukasevangeliet 4,27 som «syreren Naaman» (gresk: Ναιμὰν ὁ Σύρος).
Skorpetinden
Skorpetinden er et fjell i Hol kommune i Viken. Det har en høyde på 1 705 meter over havet.
Kinas kvinnelandslag i ishockey
Kinas kvinnelandslag i ishockey er Kinas nasjonale ishockeylag, som representerer Kina internasjonalt. Laget er underlagt Chinese Ice Hockey Association.
Laget hadde sin storhetstid på 90-tallet da de blant annet ble nummer 4 under Ishockey-VM for kvinner 1994.
Laget deltok også på hjemmebane under Vinter-OL 2022 hvor laget ble utslått i gruppespillet.
Liste over Indonesias presidenter
Dette er en liste over Indonesias presidenter:
Sukarnos første år som president 1945–1950
Sukarno var Republikken Indonesias president 18. august 1945–17. august 1950. Republikken omfattet deler av Java og Sumatra. Da Sukarno ble arrestert og sendt i eksil av de nederlandske kolonimyndighetene 19. desember 1948–6. juni 1949, ble embetsfunksjonene 22. desember 1948–13. juni 1949 delegert til formannen for Republikken Indonesias nødregjering, Sjafruddin Prawiranegara (1911–1989).
Republikken Indonesia inngikk 1949–1950 som én av statene i Indonesias forente staters republikk. Føderasjonens forfatning ble undertegnet av representanter for syv stater og ni territorier under en seremoni i Batavia 14. desember 1949. Den trådte i kraft 27. desember 1949, da Nederland overførte suvereniteten til den nasjonale regjeringen. Sukarno var president for Indonesias forente staters republikk 27. desember 1949–17. august 1950.
Mens Suharto tjenestegjorde som president for Indonesias forente staters republikk, ble funksjonene til embetet som Republikken Indonesias president i samme periode delegert til,  Assaat (1904–1976).
Indonesias forente staters republikk ble oppløst da forfatningen for enhetsstaten Republikken Indonesia trådte i kraft 17. august 1950.
Much Wenlock
Much Wenlock, tidligere kjent som kun Wenlock, er en liten og malerisk by og verdslig sogn sentralt i Shropshire, England. Den befinner seg ved A458 mellom Shrewsbury og Bridgnorth. I nærheten, mot nordøst, er Ironbridge Gorge, og den nye byen Telford. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 2 877 innbyggere, en økning fra 2 605 innbyggere ved den tilsvarende folketellingen i 2001.
«Much» ble lagt til navnet for å kunne skille den fra den nærliggende Little Wenlock, og betegner at den er den største av de to bosetningene. Viktige historiske attraksjoner i byen er klosteret Wenlock Priory og laugshuset Guildhall. Navnet «Wenlock» slik det står i Much Wenlock og Little Wenlock (og også Great Wenlock, et nå foreldet navn, men finnes i noen historiske kilder) er sannsynligvis avledet fra antatt angelsaksiske *Wenan loca som har betydningen «Wenas festning» (wéna er et hunkjønnsord og betyr «håp»). Byen ble registrert i Domesday Book (1086) som Wenloch.
Wenlocks olympiske leker, en forløper til de moderne olympiske leker, ble etablert av William Penny Brookes i 1850 og var sentrert i byen. Brookes er kreditert som en grunnlegger av de moderne lekene. og en av de olympiske maskotene for Sommer-OL 2012 i London ble kalt for Wenlock etter byen.
Historie
Byen vokste fram rundt et kloster grunnlagt rundt 680 av Merewalh, en sønn av kong Penda av Mercia. Kong Penda innsatte sin datter Milburga som abbedisse i 687. Milburga av Wenlock ble kreditert for mange mirakuløse gjerninger. Klosteret blomstret fram til omkring 874 da et dansk vikingangrep fant sted. På 1200-tallet ble en ny religiøs bygning reist på samme stedet av Leofric, jarl av Mercia og hans hustru grevinne Godiva. På 1300-tallet ble det erstattet av Cluniac priorat, etablert av Roger de Montgomerie etter normannernes erobring av England. Ruinene kan fortsatt bli sett og blir nå administrert av English Heritage. Klosteret var i virksomhet fram til oppløsningen av Englands klostre i 1539.
Vennskapsbyer
Much Wenlock har følgende vennskapsbyer:
Asiamesterskapet i basketball for menn 2017
Asiamesterskapet i basketball for menn 2017 ble arrangert i Zouk Mikael i Libanon i 2017.
José Manuel Rojas
José Manuel Rojas Bahamondes (født 23. juni 1983) er en chilensk fotballspiller som spiller for Huachipato. Han spiller i forsvar, og er også en del av. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Independiente fra Argentina.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.
Gulen og Masfjorden Utvikling
Gulen og Masfjorden Utvikling AS, (GMU), er et utviklingsselskap for næringslivet i nabokommunene Gulen i Sogn og Fjordane og Masfjorden i Hordaland. GMU har kontor i Gulen Industrihavn med lokale i byggene til Wergeland Holding. Dette er strategisk plassert, siden det er flere bedrifter som er basert akkurat i Sløvåg, men GMU har som målsetning å utvikle næringslivet overalt i Gulen og Masfjorden.
GMUs arbeid
Virksomheten til GMU kan bestå i å gi folk opplæring i å opprette sin egen bedrift, opprette utviklingsprosjekt for eksisterende bedrifter eller andre fellesprosjekt, eller å være kontaktledd mellom næringslivet og det offentlige. Daglig leder driver aktivt med etablererrettledning.
GMU samarbeider både med Innovasjon Norge, Gulen og Masfjorden Næringsråd og med ulike næringsfond i kommunene. Daglig leder i GMU er Solveig Daae Kristiansen.
Aktuelle prosjekter
29. juni 2010 ble bedriften Sløvåg Næringsbygg opprettet av GMU, i samarbeid med diverse bedrifter i Gulen og Masfjorden. Målsetningen med dette er å få opprettet et næringsbygg og næringshage, der de ulike bedriftene i Sløvåg kan benytte seg av ulike fellestjenester. GMU jobber også med selskapet Fjordgass AS (ett av selskapene under Wergeland Holding) for å prosjektere gassrørledning for å frakte gass fra Trollfeltet inn til Sløvåg.
Anna Fairman
Anna Fairman (født 13. oktober 2000) er en amerikansk-kinesisk ishockeyspiller.
Hun representerte Kina under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble utslått i gruppespillet med det kinesiske landslaget.
Tamarine Tanasugarn
Tamarine Tanasugarn (født 24. mai 1977 i Los Angeles, California, USA) er en thailandsk profesjonell kvinnelig tennisspiller.
Tamarine er født i USA og har både amerikansk og thailandsk statborgerskap men hennes foreldre er fra Thailand og hun har bodd i Thailand siden 1982. Hennes far, Virachai, var med på Thailands landslag i basketball under Sommer-OL 1960 i Roma.
Tamarine har deltatt på i Thailands Fed Cup-lag 1993–95, 1998, 2000, 2003–05 og 2007–08. Hun har spilt totalt 53 Fed Cup-kamper hvorav hun vunnet 34.
Tamarine bar Thailands flagg under åpningsseremonien til Sommer-OL 1996 i Atlanta.
Jesogammarus (Jesogammarus) fontanus
Jesogammarus (Jesogammarus) fontanus er en av fjorten arter under underslekten Jesogammarus (Jesogammarus) som er en av to slekter av Jesogammarus som igjen er en av tolv slekter under familien Anisogammaridae. Den igjen er en av 25 familier i overfamilie Gammaroidea (parvorden Gammaridira, infraorden Gammarida) - innenfor Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. Denne gruppens arter lever i bare ferskvann eller brakkvann.
Modular debugger
Modular debugger (mdb) er en lavnivå debugger som er blitt utviklet av Sun Microsystems for operativsystemet Solaris versjon 7. Prosjektet ble startet av Mike Shapiro og andre i 1997 på en tid da Solaris tilføyde støtte for 64-biter datamaskinarkitekturer (UltraSPARC). Programmet er idag åpen kildekode, og er lisensiert under Common Development and Distribution License (CDDL), og er også tilgjengelig for derivater av Solaris, slik som Illumos.
Aebi AM 10
AEBI er et traktormerke fra Sveits.
Aebi AM 10 er en tohjulstraktor slåmaskin som ble produsert i perioden 1952 til 1975. Traktoren var av en type som normalt ble brukt på små og brattlendte gårder for å høste inn vinterfor for husdyr.
Utstyr
Tilhenger, jordfreser, vinsj og annet redskap kunne festes foran eller bak traktoren.
Studio
Et studio er et lokale som er spesialinnredet for visse aktiviteter, for eksempel:
Talestasjon
Christiania Telefonselskab, stiftet i 1885, etablerte og driftet talestasjonene. En av betingelsene for etableringen var at de opprettet inntil 5 talestasjoner på forskjellige steder i Kristiania. Prisen for en samtale var bestemt til ikke å overskride 15 øre for en samtale med varighet inntil fem minutter. «Offentlige Talestationer» er nevnt i telfonkatalogen første gang i 1886, og siste gang i 1928. I telefonkatalogen for 1893 var det oppført hele 56 «Talestationer indenbyes». De var å finne på sentrale steder i Kristiania som jernbanestasjonene og i butikker i hovedgatene. Det var talestasjoner blant annet hos Møllhausen i Bogstadveien, Borgen Meieri i Hegdehaugsveien 32, i Pilestrædets Skotøimagazin i Pilestredet 10 og i Torvgaden. I Torvgaden var det fire talestasjoner, i nummer 7, 13, 20 og 33.
59. kommando- og kontrollbrigade
Organisasjon
Standardoppsett for kommando- og kontrollbrigade i de russiske væpnede styrker
Store Kvalfjorden
Store Kvalfjorden (nordsamisk: Bossovuotna) er en fjord på Stjernøya i Alta kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 2,5 kilometer sørvestover til bygda Store Kvalfjord i fjordbotnen. Den har innløp mellom Nordmannsnes i vest og Lille Mjånes i øst. På østsida av fjorden ligger gården Bia.
Vilhelm Wolfhagen
Wolfhagen vant en olympisk sølvmedalje i fotball i OL 1908 i London. Han var med på det danske fotballandslaget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Storbritannia. Danmark vant over Frankrike II med 9-0 og de slo Frankrike I med hele 17-1 i semifinalen. I finalen tapte de til Storbritannia med 0-2. Wolfhagen scoret åtte mål i OL-turneringen, fire i den første kampen og fire i semifinalen.
Wolfhagen spilte totalt 18 kamper på det danske landslaget i perioden 1908–1911 og scoret 14 mål.
Lille Kvalfjorden
Lille Kvalfjorden (nordsamisk: Geavlavuotna) er en fjord på Stjernøya i Alta kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg to kilometer sørover til gården Lille Kvalfjord ved fjordbotnen. Den har innløp mellom Stokkandnes i nordvest og Torbenes i sørøst. Fjorden har ikke vegforbindelse til resten av øya.
Carlos Muñoz
Carlos Muñoz (født 3. august 1992) er en colombiansk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil.
Han representerte Colombia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde.
Diana Ross (forfatter)
Diana Patience Beverly Ross (født 8. juli 1910 i Valletta, Malta, død 4. mai 2000 i Gosforth) var en britisk barnebokforfatter og -illustratør, som det meste av livet bodde nær Melksham i Wiltshire. Hun er best kjent for de ni bøkene om Det lille røde lokomotivet, som begynte med The Little Red Engine Gets a Name (1942).
Liv og virke
Faren var kaptein i den britiske marine, og hun ble født på Malta under et kort opphold der. Hun fikk utdannelse ved Kensington High School, London; Girton College og Central School of Art London 1933–35. Hun giftet seg i 1940 med fotografen og interiørarkitekten Anthony Denney. De fikk to tvillingdøtre og en sønn, og skilte seg i 1950.
Hun arbeidet dels som tegnelærer, dels som illustratør og dels som forfatter. Hun var også en tidlig bidragsyter til barneprogrammer i radio, og flere av hennes bøker er basert på fortellinger som først ble kringkastet. Hun debuterte som illustratør i 1934 med tegninger til The Romance of Labrador av, og som forfatter i 1939 med fotobilledbøkene Getting You Things og Making You Things, som viste barn hvordan ting ble bygget. Den første skjønnlitterære barneboken hennes var The Beetle who lived alone (1941). Hun illusterte også noen av bøkene sine selv, under psevdonymet Gri.
Bøkene hennes er ikke oversatt til norsk.
AMFI Voss
AMFI Voss er et mindre kjøpesenter som ligger på Haugamoen i Vossevangen på Voss, og er det eneste kjøpesenteret på Voss og blir driftet av Amfi Eiendom som er en del av Olav Thon Eiendomsselskap.
Fylkesvei 1455
Fylkesvei 1455 går mellom Løken og Fallet i Aurskog-Høland.
AMFI Voss
AMFI Voss hadde i 2022 en omsetning på 435 millioner kroner. En økning på 9,2 % sammenlignet med året før. Primærmarkedet er Voss, Granvin, Ulvik og hytteeiere. Sekundærmarkedet er Kvam, Vaksdal, Eidfjord, Ullensvang, Årdal, Lærdal, Vik og Aurland. Noen av de største butikkene:Meny/Sports Outlet/Sport 1/Kitch’n/Apotek 1.
Kanelrørdrum
Kanelrørdrum (Ixobrychus cinnamomeus) er en fugl i hegrefamilien.
Inndeling
Inndelingen under følger HBW Alive og er i henhold til Martínez-Vilalta & Motis (2018). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle, men kun foreløpige beskrivelser.
Agnes Åker
Agnes Åker (født 22. juli 1997) er en svensk ishockeyspiller.
Hun representerte Sverige under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble utslått i kvartfinalen med det svenske landslaget.
Mahmoud Fawzy
Mahmoud Fawzy (født 20. juni 1992) er en egyptisk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil.
Han representerte Egypt under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde.
Kiasma
Kiasma er et statlig, finsk museum for samtidskunst. Museet ble innviet i 1998, og ligger i Mannerheimvägen i Helsingfors, nær jernbanestasjonen, Posthuset, Riksdagshuset og Finlands nasjonalmuseum.
Museet hadde 235 000 besøkende i 2006, og er med det byens mest besøkte museum.
Kiasma ble bygget i årene 1996-1998, og er tegnet av den amerikanske arkitekten Steven Holl. Museet er bygd i hvitmalt betong, og tanken bak dette er at bygningen skal «tale lysets språk». Huset har navn etter den greske bokstaven khi. Arkitektkonkurransen for bygget ble avholdt i 1992, og samlet 516 deltagere. De fleste arkitektene var nordiske og baltiske, og Holl var den eneste fra USA.
Aegus (s.str.) puncakensis
Aegus (s.str.) puncakensis er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (ca. 15-20 millimeter), avlang, noe flat, halvblankt svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og middelsstore, slanke, sigdformede kjever med en butt tann ved roten. Hannens hode er fint og spredt punktert. Pannen er bredt innskåret foran. Hodet er litt utvidet bak fasettøynene, med en liten valke. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, ganske blankt, nokså tett og kraftig punktert. Dekkvingene er jevnbrede med kraftige punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er brune. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså blank.
Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.
Utbredelse
Arten er utbredt på Sulawesi.
Systematisk inndeling
Arten bør muligens regnes som en underart av Aegus (s.str.) punctithorax.
Asiamesterskapet i basketball for kvinner 1965
Asiamesterskapet i basketball for kvinner 1965 ble arrangert i Seoul i Sør-Korea i 1965.
Steingrim Veum
Steingrim Veum (født 3. august 1982 i Drammen) er en norsk billedkunstner.
Han ble utdannet ved Kunstskolen i Bergen (2003-2005) og var med på Høstutstillingen i 2009. I 2012 var han med på gruppeutstillingen Desire på Bergen Kunstmuseum. Han har vært med i flere publikasjoner, deriblant Fukt Magazine (2010/2017), samt bokutgivelse på Atem Books i Spania (2011). Han har også blitt publisert i en rekke tidsskrifter på internett, deriblant Ruby Magazine (2011) og Ideafixa (2012) i Sør-Amerika.
Kvalifisering til Tippeligaen 2011
Kvalifisering til Tippeligaen 2011 ble spilt høsten 2010 mellom som kom på 14.-plass i Tippeligaen 2010 og lagene på 3.- til 5.-plass i 1. divisjon 2010,,  og.
Katedralen i Rouen
Katedralen i Rouen (Fransk: Notre-Dame de l'Assomption de Rouen) er en fransk katedral bygget i gotisk stil i byen Rouen i Normandie, nordvest i Frankrike. Den nåværende katedralen ble bygget mellom 1202 og 1880. Katedralen er sete for erkebiskopen i Rouen og var tidligere kroningskirke og gravkirke for hertugene av Normandie. Med sitt 151 meter høye kirkespir i støpejern var katedralen ansett som verdens høyeste bygning mellom 1876 og 1880. Katedralen er oppført på UNESCOs Verdensarvsliste sammen med deler av Rouens historiske bykjerne.
Katedralen er også kjent fra den franske impresjonistiske maleren Claude Monets kjente maleriserie Katedralen i Rouen. Her fremstiller Monet katedralens fasade på forskjellige tider på døgnet og på forskjellige årstider for å fange de forskjellige lysforholdene.
Kilden til Olav den helliges dåp finnes og feires ved katedralen i Rouen. Ned en buet steintrapp, bak en høy smijernsport ligger en krypt, og midt på steingulvet i katedralen er det en brønn. Herfra kan vannet som ble brukt under dåpen av Olav Haraldsson, senere kalt for Olav den hellige, ha blitt hentet vinteren 1014. Krypten er avlåst og normalt ikke tilgjengelig for publikum.
Historie
Det var allerede en kirke på lokaliseringen av katedralen på slutten av 300-tallet, og til sist ble en katedral etablert i Rouen som i Poitiers. Den ble utvidet av biskop Ouen av Rouen i 650 og den ble besøkt av Karl den store i 769.
Alle begninger ble ødelagt eller skadet under et vikingangrep på 800-tallet. Vikinghøvdingen Rollo, grunnlegger av hertugdømmet Normandie, ble døpt her i 915 og gravlagt i 932. Hans sønnesønn, Rikard I, utvidet den ytterligere i 950. Sankt Romains tårn ble reist i 1035. Bygningene til erkebiskop Robert II av Rouen ble innviet i 1065. I 1110 ble katedralen rammet av lynnedslag.
Byggingen av den nåværende bygningen begynte på 1100-tallet i tidlig gotisk arkitektur for Sankt Romains tårn, sidene på fronten og deler av midtskipet. Katedralen ble rammet av brann i 1200, og som følge av den ble kirken helt ombygget. I løpet av de neste 400 årene ble katedralen utvidet og endret etter hvert som den gotiske perioden utviklet seg. På 1200-tallet ble midtskipet, transeptet, koret og første etasje av lanternetåret eller tiburio endret; og på 1300-tallet sideskipene, jomfru Marias kapell og inngangene på siden. En del av vinduene er fortsatt dekorert med glassmalerier fra 1200-allet, berømt for deres særlige koboltblå fargen, også kjent som «Chartres-blå».
På slutten av 1500-tallet ble katedralen hardt skadd i løpet av de franske religionskrigene: kalvinistene ødela mye av møblene og innboet, graver, glassmaleriene og statuene. Katedralene ble rammet av lyn på nytt i både 1625 og 1642, deretter av en orkan i 1683, trearbeidene i koret brant i 1727 og kirkeklokken sprakk i 1786. På slutten av 1700-tallet etter den franske revolusjon, nasjonaliserte myndighetene bygningen og solgte en del av innboet og statuene for å skaffe penger, og kapellenes metallgitteret/gjerder ble smeltet ned slik at metallet kunne benyttes til å framstiller geværer til den franske republikkens kriger.
Renessansespiret ble ødelagt av lynnedslag i 1822. En ny ble reist i nygotikk, men av reisning i jern framfor treverk. Katedralen ble med sine 151 meter navngitt som den høyeste bygningen (tiburio, «lanternetårnet», med spir av jern på 1800-tallet) i verden fra 1876 til 1880. På 1900-tallet under den andre verdenskrig ble katedralen bombet av det britiske flyvåpen. Sju bomber traff bygningen, unngikk akkurat en hovedsøyle for lanternetårnet, men ødela store deler av det sørlige sideskipet og ødela to rosevinduer. Katedralen ble bombet på nytt av allierte styrker, denne gangen av det amerikanske flyvåpen før landgangen i Normandie i juni 1944, og brente det eldste tårnet, det vil si Saint-Romain-tårnet eller det nordlige tårnet. I løpet av brannen smeltet kirkeklokkene og etterlot seg smeltet slagg på gulvet. I 1999, under orkanen Lother, ramlet et tårn sammen og falt delvis inn i kirken og ødela deler av koret. Tårnet veide rundt 24 tonn, og var konstruert i tre og kledd med kopper.
Olav den helliges krypt
Kilden til Olav den helliges dåp finnes og feires ved katedralen i Rouen. I en krypt i katedralen er det en brønn. Herfra kan vannet som ble brukt under dåpen av Olav Haraldsson, senere kalt for Olav den hellige, ha blitt hentet vinteren 1014. Krypten er avlåst og normalt ikke tilgjengelig for publikum.
I henhold til den normanniske krønikeforfatteren William av Jumièges i Normannernes historie, skrevet en gang mellom 1015 og 1026, at «Olav Haraldsson, på oppfordring av erkebiskop Robert, ble tvettet (vasket) av ham gjennom dåpen og smurt med den hellige salve.» I Passio Olavi skrev erkebiskop Øystein Erlendsson langt senere at «Olav ilte til dåpens nåde i Rouen, og ble renset med den frelsende dåp».
Olavskrypten i katedralen har vært et samarbeid og markering mellom både Norge og Frankrike. Den 26. september 2015, da avtroppende erkebiskop av Rouen, primas av Normandie, Jean-Charles Descubes, holdt sin avskjedsmesse i domkirken Notre Dame de Rouen, erklærte domkirkearkitekten på vegne av eieren, den franske stat, at Olavskapellet i katedralens ene nisjekapell var ferdigstilt. I 2014 ble 1000-årsjubileet feiret i Rouen i fem dager. En minneplakett i krypten ble avduket av den evangelisk-lutherske kirkes preses og Norges ambassadør til Frankrike, i forbindelse med en økumenisk festmesse i katedralen 18. oktober 2014. Den 19. oktober samme år ble Olavsrelikviet (et stykke av skinnebenet fra St. Olav domkirke i Oslo) båret inn i prosesjon i en stort anlagt pontifikal messe i katedralen hvor den skal oppbevares i Olavskapellet i Rouen.
I kunsten
De mest kjente maleriene av katedralen er av den impresjonistiske maleren Claude Monet. Han malte en serie av malerier av bygningen som viste den samme scenen ved ulike tider på dagen og under ulike værforhold. To av maleriene er i National Gallery of Art i Washington, D.C.; et er i Getty-senteret i Los Angeles; et er i Serbias nasjonalgalleri i Beograd; et er Clark Art Institute i Williamstown, Massachusetts; et befinner seg i Köln i Tyskland; et er i et kunstmuseum i Rouen; og fem er i Musée d'Orsay i Paris. En beregnet verdi av et av maleriene er på over 40 millioner dollar.
Andre malere som er inspirert av katedralen er blant annet John Ruskin, som valgte det som et eksempel på god arkitektur i sin bok The Seven Lamps of Architecture (1849), og Roy Lichtenstein som framstilte en rekke bilder av katedralens fasade. Mae Babitz, kjent for sine illustrasjoner av Watts Towers og viktorianske bygninger i Los Angeles, gjorde illustrasjoner av katedralen på 1960-tallet. Disse verkene er oppbevart i bibliotekets spesialsamlinger til Universitetet i California, Los Angeles.
I litteraturen var Gustave Flaubert inspirert av glassmaleriene av sankt Julianus Hospitator og et relieff av Herodias, og baserte to av sine Trois Contes («Tre fortellinger», 1877) på dem. Joris-Karl Huysmans skrev La Cathédrale (1898), en roman basert på omfattende undersøkelser av bygningen. Willa Cather har plassert en nøkkelscene i romanen One of Ours (1923) til sin romanfigur Claude Wheeler i katedralen.
Graver
Katedralen har en rekke graver av kjente historiske figurer. En grav inneholder hjertet til Rikard Løvehjerte. Hans tarmer ble antagelig gravlagt i kirken til Château de Chalus-Chabrol i Limousin. Det var fra murene av denne festningen av en pil ble skutt med en armbrøst og som rammet kong Rikard. Da såret ble septisk førte det til hans død. Hans øvrige levninger ble gravlagt ved siden av hans far i Fontevraud-klosteret som ligger i nærheten av Chinon, i Anjou, Frankrike. En gravskulptur av Rikard står på graven og hans navn er risset inn på latin på den ene siden.
Katedralen inneholder også graven til Rollo, en av nevnte Rikards forfedre. Rollo var kanskje identisk med den norske vikinghøvdingen Gange-Rolv som ble landsforvist av Harald Hårfagre. Han ble grunnlegger av hertugdømmet Normandie.
Katedralen inneholder også en grav i svart marmor av John av Lancaster, 1. hertug av Bedford, en av de engelske kommandantene som deltok ved domstolen som dømte Jeanne d’Arc til døden ved brenning på bål. Han ble kannikprest ved katedralen etter hennes død. Hans opprinnelige grav ble ødelagt av kalvinistene på 1500-tallet, men det er reist en minnetavle for ham.