cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Greåker stasjon
Stasjonen hadde lenge et viktig sidespor til Greåker Papirfabrikk (nå Nordic Paper) som ligger tvers over gaten for stasjonsområdet. Sidesporet krysset Greåkerveien (fylkesvei 1168) og kryssingen var usikret; trafikken måtte stanses manuelt når godstogene krysset. Sidesporet ble nedlagt og asfaltert over på slutten av 1990-tallet.
Natten til 13. juni 2010 brant stasjonsbygnigen ned til grunnen. Siden 2016 har det tomme stasjonsområdet vært inngjerdet og avsperret for allmenheten.
Chirnside
Chirnside er en landsby (village) i regionen Scottish Borders i Skottland. Den ligger i området Berwickshire, mellom Berwick-upon-Tweed i øst og Duns i vest.
Ved folketellingen i 2001 hadde Chirnside 1 204 innbyggere. I 2006 ble folketallet estimert til 1 180 innbyggere.
Filosofen David Hume kom fra Chirnside.
Or Akiva
Or Akiva (hebraisk: ), også skrevet Or Aquia, er en by i Haifa-distriktet i Israel, på landets kystslette. Byen ligger like innenfor den gamle Cæsarea-byporten ved Middelhavet, og nord for byen Hadera. Den er rundt 30 mil sør for Haifa og 24 mil nord for Tel Aviv. Or Akiva hadde en befolkning på 15 000 pr. 2005, og er dermed en av Israels minste byer med tanke på befolkning. Ifølge CSB var den etniske sammensetningen i byen 99,3 % jødisk og annen ikke-arabisk, uten noen utpreget arabisk befolkning.
The Ron Clark Story
The Ron Clark Story er en amerikansk/canadisk TV-film fra 2006 med Matthew L. Perry i hovedrollen. Randa Haines regisserte filmen.
Handling
Ron Clark (Perry) er lærer på en skole i bydelen Harlem i New York som akkurat har overtatt en ny klasse med umulige barn. De havner ikke i annet enn trøbbel og narkotikamisbruk, så han setter opp skjema om utvikling av barns lære og bruker mer tid på barnas fornuft enn å lære dem ting.
Mot slutten av året får han en pris som «beste lærer» av skolen, og blir kjent over hele verden på grunn av hans metoder om å undervise barn.
Gustav Höfken
Johann Wilhelm Gustav Höfken (født 14. juni 1811 i Hattingen, død 14. juli 1889 i Wien) var en tysk politiker, journalist og nasjonaløkonom, såvel som en østerriksk minister.
Billie Piper
Billie Paul Piper (født 22. september 1982 i Swindon i England) er en skuespiller og popsanger.
Hun begynte som popsanger i tenårene og var kjent for å ha giftet seg med DJ-en Chris Evans. Hun er i dag mest kjent for rollen som Rose Tyler i TV-serien Doctor Who, som hun spilte fra 2005 til 2006, hun kom også, sammen med David Tennant tilbake til serien i 2013 for 50-årsspesialepisoden av serien. Dessuten spilte hun hovedrollen i Secret Diary of a Call Girl og som Frankenstein-monsterets brud i TV-serien Penny Dreadful.
Oppvekst
Leian Paul Piper ble født i Swindon, Wiltshire, England. Den 25. april 1983 ble navnet hennes offisielt endret til Billie Paul Piper, etter hennes foreldre, Paul Victor Piper og Mandy Kane Kent. Piper har en yngre bror, Charley, og to yngre søstre, Harley og Elle. Hun studerte ved Sylvia Young Theatre School.
1998–2000: Honey to the B
Pipers karriere begynte da hun ble valgt ut til å vises på lørdag morgen barnas TV-show Scratchy & Co. Senere fikk Piper en rolle i en TV-reklame for å promotere popmagasinet Smash Hits. Piper ble tilbudt en platekontrakt da hun var 15 år, og i 1998 ble hun den yngste artisten noensinne til å debutere på nummer én i UK singles chart med "Because We Want To", lansert under artistnavnet mononym "Billie". Det påfølgende albumet "Girlfriend" debuterte også på nummer én.
Nuorttanaste
Nuorttanaste er det eneste nordsamiske kristelige blad og den eldste publikasjon på samisk som fremdeles kommer ut. Bladet ble etablert i 1898 og er det samiske bladet som har lengst historie. Bladet eies av en stiftelse etablert av Samisk kirkeråd, Norges Samemisjon og Indre Finnmark prosti. Bladet kommer ut i Karasjok med 11 nummer i året og har abonnenter både i Sverige, Finland og Norge.
Etablering
Bladet ble startet av kjelkepresten Gustav Fridjof Lund. Han fikk navnet «kjelkepresten» fordi han på sine prekenturer i Finnmark dro på en kjelke hvor han hadde traktater og annen kristelig litteratur på samisk til salgs. Det var i denne forbindelse han kom på tanken om å få et kristent blad på samisk. Ettersom han reiste som forkynner i Den Evangelisk Lutherske Frikirke, var det naturlig at bladet var knyttet til Frikirken. I 1992 kom også Norges Samemisjon med som utgiver. Fra 2000 har så bladet vært gitt ut av en egen stiftelse.
Det aller første nummeret av Nuorttanaste ble trykt av Lund selv i et gammelt uthus i Bodø i 1898. Pressen hadde han kjøpt for 90 kroner, og han fraktet den med seg i to kofferter når han var ute på reisene sine. Bladet var på 8 sider, kom ut en gang i måneden og kostet én krone i årsabonnement.
Skriftnorm
Med unntak av tiåret 1948-1958 (da det brukte Bergsland-Ruong-rettskrivinga), brukte Nuorttanaste rettskrivningen til Jens Andreas Friis helt til 2004. Det er samme skriftform som det er i den samiske Bibelen. Etter 2004 har man brukt gjeldende rettskriving.
MS «Rogaland» (1964)
MS «Rogaland» er et lasteskip bygget ved Rosenberg Mekaniske Verksted som byggenummer 185. Det ble levert til Det Stavangerske Dampskibsselskap i juni 1964. Solgt til Kommandittselskap P/R Albert Abrahamsen, Aukra. Videresolgt til Filippinene, der det fremdeles er aktiv pr. 2019
Nuorttanaste
Utgivelsessteder
Nuorttanaste har kommet ut på disse stedene:
Diamantina
Diamantina er en by og kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil. Byen ble etablert i koloniperioden og har sammen med Ouro Preto og Mariana mange eksempler på barokk arkitektur. Byens står på UNESCOs liste over verdensarv.
Fylkesvei 2244
Fylkesvei 2244 går mellom Savalen Turisthotell og Nausterstøa i Tynset kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 712 (Hedmark).
Matinfeksjon
Bakterier som gir matinfeksjon er: Campylobakter, Yersinia, Escheria Coli, Shigella, Salmonella. Salmonella er den vanligste årsaken til matinfeksjoner. Det mest kjente tilfellet av matinfeksjon i Norge er E. coli-saken i 2006.
En blir rammet av matinfeksjon i opptil 72 timer. Det er viktig å få i seg tilstrekkelig med væske. Dehydrering kan forårsake nyresvikt.
Lørdag igjen!
Lørdag igjen! er et musikkalbum med Jetz, utgitt i 2005.
Lykkjebøvatnet
Lykkjebøvatnet er en innsjø i Kinn kommune i Vestland.
Kirkeskip
Kirkeskip, ofte bare omtalt som skipet, viser til hovedrommet der menigheten sitter i en kirke.
Utforming
Utformingen av rommet kan være spesifisert mer nøyaktig:
Betegnelse
Betegnelsen «skip» stammer fra middelalderlatinens begrep navis. Den latinske bruken av ordet navis kan skyldes en sammenblanding mellom greske ναός (jonisk νηός) som betyr «tempelrom» og tilsvarende språks ναύς (νηύς) som betyr «skip». På engelsk er begrepet nave om midtskip direkte avledet fra latinsk navis.
Skipsmodell
«Kirkeskip» kan også referere til en skipsmodell, et votivskip, som er hengt opp i en kirke. I Nord-Europa, og spesielt i Skandinavia, har slike skip vært svært vanlige, og finnes fortsatt i mange kirker.
Metafor
I kristen tradisjon blir «skipet» dessuten ofte brukt som metafor på kirken. Symbolet bygger blant annet på fortellingen om Noahs ark og fortellingen om Jesus som stiller stormen.
Fylkesvei 54 (Akershus)
Fylkesvei 54 i Akershus gikk mellom Revhaug og Haug i Ås. Veiens lengde var 5,4 km.
2019 ble veien del av fylkesvei 1020.
Sarahs fornemmelse av kultur
Sarahs fornemmelse av kultur er et norsk kulturprogram med Sarah Natasha Melbye som ble sendt på TV 2 fra 2006 til 2008.
Programmet ble spilt inn på Ingierstrand bad utenfor Oslo.
Pietisten
Pietisten var et svensk kristent månedstidsskrift «för religiös väckelse och uppbyggelse», grunnlagt i januar 1842 av den skotske metodistpastoren George Scott som hadde innvandret til Sverige, og redigert av Carl Olof Rosenius fram til dennes død i 1868. Deretter ble redaksjonen overtatt av Paul Peter Waldenström. De siste årene var også Janne Nyrén (1914–1915), Johan Peter Norberg (fra 1916), Theodor Andersson (fra 1917) og Jakob Emanuel Lundahl (1918) i redaksjonen. Tidsskriftet kom ut i cirka 10,000 eksemplarer i årene 1853-65.
Rosenius og Waldenström medvirket til å grunnlegge Evangeliska Fosterlandsstiftelsen (EFS, 1856) respektive Svenska Missionsförbundet (SMF, 1878), der den førstnevnte er en vekkelsesbevegelse innenfor Svenska kyrkan mens den sistnevnte er en frikirke. Denne motsetningen ledet blant annet til at EFS, som en reaksjon på grunnleggelsen av SMF, gjenutgav de femten første årgangene under tittelen ''Pietisten. Nytt och gammalt från nådens rike, som Rosenius hadde redigert, mens Pietisten under Waldenström i 1909 ble offisielt organ for SMF og i 1919 ble slått sammen med bladet Missionsförbundet''.
Jetz
Jetz er et norsk danseband fra Vestoppland, dannet i 1997. De ga i 2003 ut sitt debutalbum, Sees igjen. I 2005 kom Lørdag igjen!. I 2007 kom albumet Stø kurs. Gruppas mest kjente låter er «En gammel radio»,«1985», «Nå er det lørdag igjen» og «Nathalie».
Annemarie Buchner
Annemarie «Mirl» Buchner (født 16. februar 1924 i Ettal, død 9. november 2014) var en tysk kvinnelig alpinist som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Buchner vant tre olympiske medaljer i alpint under vinter-OL 1952 i Oslo. Hun kom på andreplass i utfor, bak Trude Jochum-Beiser fra Østerrike. Hun ble nummer tre i både slalåm og storslalåm.
Hun ble valgt til årets tyske sportskvinne i 1948.
Jean-Christophe Péraud
Jean-Christophe Péraud (født 22. mai 1977) er en fransk landevei- og terrengsyklist.
Clackmannan
Clackmannan (Skotsk gælisk: Clach Mhanainn) er en by (town) i regionen Clackmannanshire i Skottland. Byen var tidligere hovedsete i Skottlands minste grevskap, også kalt Clackmannan.
Ved folketellingen i 2001 hadde Clackmannan 3 450 innbyggere. I 2006 ble folketallet estimert til 3 420 innbyggere.
Rolvsøy stasjon
Rolvsøy stasjon ble i sin tid bygget for og operert av Linjegods som fordelingsterminal for gods som kom med, eller skulle med, godstog til eller fra Sverige på Østfoldbanen. Fortolling av jernbanegods ble også foretatt her en del år. Stasjonen og terminalen opereres i dag av DB Schenker og er tilrettelagt for godstrafikk (Østfold Godssenter), men har ikke fast trafikk.
(For her er det) Solskinn og sang
«(For her er det) Solskinn og sang» er ei munter norsk vise med melodi av Bjarne Amdahl og tekst av Alf Prøysen. Den ble skrevet til TV-serien Kanutten på 1960-tallet, hvor Prøysen selv framførte visa i rollen som gatesanger Romeo Clive.
Alf Prøysen med Ragnar Danielsens orkester spilte den også inn på singlen Philips P 353 200 PF.
The Cowboy & The Lady
The Cowboy & The Lady er et studioalbum med Lee Hazlewood og Ann-Margret som ble gitt ut i 1969.
Sporliste
Side A:
Side B:
Stor gullhale
Stor gullhale (Xylota sylvarum) er en middelsstor flue som tilhører familien blomsterfluene. I Norge finnes den langs kysten av Sør- og Østlandet, dessuten er den funnet i Hardanger.
Treklang (sangbok)
Treklang er navnet på en serie med sangbøker utgitt av Norges KFUK-KFUM. Den første versjonen av Treklang kom i 1960-årene. Sangboken har vært revidert jevnlig, gjerne i forbindelse med Tenåringstreffene. Siste revisjon skjedde i 2007 under ledelse av Hans Olav Baden. Sangboken inneholder salmer, gospel og tradisjonelle sanger, men også popsanger.
Miniklang var en spesialutgave av Treklang som inneholdt litt færre sanger.
Stor gullhale
Utseende
En ganske stor (11-17 mm), slank, svart (kan virke litt blålig) blomsterflue. Den kjennes lett på at bakkroppsspissen og et par flekker på det tredje bakkroppsleddet er tett kledt med nedliggende, gullgule hår, dessuten på at bakleggene er svarte i den ytre delen. Hodet er kort og bredt, fasettøynene nakne. Ansiktet, som er kledt med sølvhvit bestøvning, er noe uthulet under antennene, som er mørke og korte. Thorax er tydelig lengre enn bred, matt svart bortsett fra de lyst bestøvede skuldrene, behåringen mest lys. Bakkroppen er lang og parallellsidig, svart, trekantede sideflekker på det tredje leddet og hele det fjerde leddet er tett kledt med nedliggende, gullgule hår. Beina er svarte og gulhvite. Baklårene er svarte, forholdsvis lite fortykkede. Bakleggene er gulhvite i indre halvdel, svarte i ytre, bakføttene er gulhvite bortsett fra det ytterste leddet som er svart. Vingene er klare med lysbrunt vingemerke.
Levevis
Larvene lever i fuktig, råtnende ved, den er også funnet i fuktig sagmugg. De voksne fluene liker å sitte på blader og sole seg, og spiser gjerne pollen som er falt på blader, men besøker ikke så ofte blomster. Flygetiden varer fra mai til september.
Utbredelse
Arten er utbredt over det meste av Europa og det nordlige Asia østover til Stillehavet. I Norge forekommer den i ytre strøk av Sør- og Østlandet og er nylig også funnet i Hardanger.
Benijófar
Benijófar er en liten jordbrukskommune i provinsen Alicante (Spania). Den ligger i et fruktbart lavland og elven Segura renner gjennom kommunen.
Geografi
Kommunen ligger like ved AP7 motorveien mellom Alicante og Cartagena, og ved elven Segura.
Kart over området
Det mørkerøde feltet viser kommunen Rojales, Benijófar er kommunen avgrenset i mellom.
Historie
Navnet Benijófar kommer av det arabiske stammenavnet Beni Yafar, som betyr «Yafar's etterkommere», og stedets opprinnelse er fra gammelt av en islamsk jordbruksbosetting.
I 1587 ødela en flom i elven Segura boseting og avlingene og skapte store vansker for byen. I 1704 ble etterkommeren av Jaime Gallego Fajardo y Satorre, som i 1589 tok kontroll over provinsen, oppnevnt som Baron for området.
I 1957 ble store deler av byen og flere innbyggere drept, som følge av nok en flom.
Demografi
Befolkningen var i henhold til de lokale myndighetene 3.541 innbyggere i 2006. De senere årene har stedet opplevd en stor befolkningsvekst som følge av innvandrere fra nye EU-land, og Norge.
Steder av interesse
Iglesia Parroquial (kirke) har spesielle arkitektoniske trekk.
Fiesta
Det avholdes lokal landsbyfest til minne om San Jaime den 25. juli hvert år. Da rigges det opp telt på torvet, og det er familieunderholdning og salg av mat og drikke.
Norsk tilknytting
Det er en stor fast norsk bosetning i kommunen og i nabokommunene Torrevieja, Orihuela, Rojales, Orihuela Costa og Guardamar del Segura.
I nabokommunen Rojales (Ciduad Quesada), som ligger i gangavstand fra Benijófar, er det en norsk skole som har et fullverdig undervisningstilbud for barne- og ungdomsskole, samt videregående skole.
Torrevieja, som ligger 15 minutter sør med bil, har norsk sjømannskirke som avholder ordinære gudstjenester på norsk, organiserer sosiale arrangementer, og foretar bryllup, konfirmasjon og barnedåp.
Det er også norsk konsulat i Torrevieja og Alicante. Hos konsulatet i Torrevieja kan fastboende nordmenn bestille nye pass, avgi stemme ved kommune-, fylkes- eller stortingsvalg. Norske turister som har mistet passet sitt, kan få utstedet et «reisebevis» som er gyldig for hjemreise til Norge med SAS eller Norwegian. Konsulatet kan ikke utstede nødpass, og henviser slike forespørsler til konsulatet i Benidorm, en by en time og tre kvarter nord for Benijófar med bil.
Sven Tito Achen
Sven Tito Achen (født 29. juli 1922 i Buenos Aires, Argentina, død 14. november 1986) var en dansk heraldiker. Han ble student 1940 og arbeidet i Politikens Forlag 1944-1953. Han var redaktør for Grimbergs verdenshistorie  1958-1961, og medredaktør for Bibelen i kulturhistorisk lys (9 bind) 1968-1971.
Achen var medstifter av det skandinaviske Heraldisk Selskap og gjorde et stort arbeid som Heraldisk Tidsskrifts første redaktør. Han skrev selv flere viktige artikler om heraldikk og symboler, bokanmeldelser og omtaler av heraldiske nyheter, begivenheter og fenomener. Han lanserte begrepet «similarisering» om at mange våpenskjold med hensikt ble gjort like hverandre. Vanligvis brukes i heraldikken begrepet differensiering om dette.
Achen var medlem av Académie internationale d'héraldique, og han deltok på en rekke internasjonale heraldiske og genealogiske kongresser.
Han ble først særlig kjent da han vant 10 000 kroner i emnet heraldikk, i det danske TV-programmet 'Kvitt eller dobbelt' i 1956.
Fylkesvei 2246
Fylkesvei 2246 går mellom Lonåsen – Tunna bru i Tynset kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 714 (Hedmark).
«Southern Actor»
«Southern Actor» er en hvalbåt som ble bygget i 1950, og som siden 1995 har ligget i Sandefjord som museumsbåt.
Båten tilhører Sandefjord kommune og drives av Vestfoldmuseene i samarbeid med et dugnadsbasert mannskap og Color Line Marine.
Hvalbåt
Den ble bygd i 1950 for hvalfangstselskapet Sevilla Whaling Co Ltd., og ble opprinnelig disponert av Chr. Salvesen & Co, Skottland. Skorsteinen bærer i dag Salvesens farger, og båten er forsøkt tilbakeført til sin opprinnelige stand så langt det praktisk har latt seg gjøre og i samsvar med den dokumentasjon man har greid å skaffe. Salvesen benyttet i all hovedsak norsk mannskap på sine hvalfangstekspedisjoner.
Under andre verdenskrig ble verdens hvalfangstflåte kraftig redusert. En rekke skip gikk tapt, mange ble ombygd til andre formål, mens andre etter krigen fremsto som svært umoderne. «Southern Actor» er en typisk etterkrigshvalbåt, representativ for de som preget perioden 1945-1955.
Chr. Salvesens rederi hadde i 1950-årene to flytende hvalkokerier i Sørishavet, og dessuten landstasjonen Leith Harbour på Sør-Georgia. Båten ble tatt ut av fangst og gikk i opplag i Melsomvik i 1962. Den ble solgt i 1964 til E. Aarseth & Co i Ålesund. I perioden 1964 - 75 fanget «Southern Actor» fra landstasjonen i Tromsø på Skjelnan under navnet "Polarbris 8".
I 1975 ble hvalbåten solgt til det spanske hvalfangstselskapet Industria Ballenera SA i Vigo.
Det var sannsynligvis Paul Watson og Sea Shepherd som senket båten i 1981. En bombe som var montert på skroget sprengte et stort hull i skutesida. Den ble hevet og reparert kort tid etter på og ble omdøpt til «Itaxa III».
Museumsbåt
Da hvalfangsten fra Sandefjord tok slutt etter 1968, forsvant alle hvalbåtene fra byen. I en statlig utredning om fartøyvern i 1975 ble det ytret ønske om vern av en hvalbåt. I Vestfold ble det gjort en utredning i samarbeid mellom Hvalfangstmuseet og Vestfold fylkeskommune om bevaring av en hvalbåt. Utredningen konkluderte med at «Southern Actor» var den mest egnede båten. Den ble kjøpt inn og siden slept til Sandefjord.
I 1995 var «Southern Actor» ferdig restaurert etter å vært både hos Framnæs Industriutvikling A/S og Horten Skipsreparasjoner A/S siden 1989. Skipet ble så autentisk som mulig restaurert i forhold til slik båten opprinnelig var. Samme år ble hun erklært verneverdig («status som vernet skip») av Riksantikvaren. Riksantikvaren bevilget senere midler til vedlikehold.
Den 22. juni 2017 grunnstøtte båten, og propell og aksel ble skadet. «Southern Actor» ble derfor tatt ut av drift for resten av sesongen 2017.
Vinteren 2017/2018 ble det gjennomført nødvendige reparasjoner i Horten. Båten kom tilbake til Sandefjord i mai 2018, klar for drift.
Tirich Mir
Tirich Mir er et fjellmassiv med en tvillingtopp, og det høyeste fjell i Hindu Kush-regionen i nordre Pakistan. Massivet dekker ca. 250 km² og inkluderer ca. 15 andre topper over 6000 meter.
Nærmeste by er Chitral, hvorfra begge toppene er synlige. Befolkningen der brukte opprinnelig navnet Tirich Mir bare på Østtoppen, mens Vesttoppens egentlige navn er Laghshor. Dette ble ikke kjent for Arne Næss før i januar 1964. Derfor kan en si at 1950-ekspedisjonen egentlig besteg feil fjelltopp. 1950-ekspedisjonen regnes likevel som førstegangbestigningen av Tirich Mir. Den gangen i 1950 var det den fjerde høyeste bestigning noensinne – Annapurna i Nepal ble besteget bare få dager i forveien (8 091 meter).
Per Kvernberg var den første personen i 1950-ekspedisjonen som tok seg opp den siste etappen mot Vesttoppen den 22. juli 1950, etter å ha klatret alene uten bærerstøtte det siste døgnet. Arne Næss, Tony Streather og Henry Berg nådde toppen dagen etter.
Brødrene Sven og Jon Gangdal klatret i 1991 den ubestegne Sydøstryggen til sydøsttoppen på Tirich Mir.
Hestadfjorden
Hestadfjorden er en innsjø i Sunnfjord kommune i Sogn og Fjordane (Vestland fylke). Den er en del av Gaularvassdraget. Hestadfjorden ligger like vest for Viksdalsvatnet. De to innsjøene ligger på samme høyde, men er adskilt med den smale Øyratangen og Kirkelisundet.
Re videregående skole
Re videregående skole ligger ved Revetal i Tønsberg kommune (inntil 31. desember 2019 lå den i Re kommune). Skolen ligger i umiddelbar nærhet til Ramneshallen, Meny arena og idrettsanlegget rundt. I tillegg til det store stinettet i skogene rundt skolen danner dette varierte fasiliteter til skolens linjer innen idrettsfag.
I tillegg til idrettsfag tilbyr skolen studiespesialisering, helse- og sosialfag og bygg- og anleggsteknikk. Alle linjene kan dessuten kombineres med toppidrett.
Soldbuch
Soldbuch var tjenestepliktsboken for tyske soldater i første og andre verdenskrig.
Funksjon
Heftet ble utlevert til soldaten når en kom i aktiv tjeneste, den var personlig og ble båret av soldaten. Den fungerte som identifikasjon og lønningsbok. I heftet var oppføringer som hvilke vaksiner soldaten hadde tatt, hva slags utstyr som var utdelt, hvilke kompanier soldaten har tjenestegjort i, hvilke utmerkelseer han hadde mottatt, og så videre.
Utforming
Soldbuch for det nazistiske Tyskland forelå i fire hovedtyper:
Kampen om tungtvannet (film)
Kampen om tungtvannet er en norsk-fransk film fra 1948. Historien er basert på den mest kjente sabotasjeaksjonen gjennomført på norsk jord under den andre verdenskrig. Den norske motstandsgruppen Kompani Linge sprengte tungtvannsfabrikken på Vemork i februar 1943.
Filmen er også kjent som La Bataille de l'eau lourde (Frankrike) og Operation Swallow: The Battle for Heavy Water (USA). Filmen er lagt opp som en rekonstruksjon av hendelsen, der flere av de personene som deltok hadde samme rolle i filmen.
Hovedskribent for manus var Arild Feldborg. Regien var ved franskmannen Jean Dréville og nordmannen Titus Vibe-Müller. Regiassistent var John Willem Gran, som senere ble biskop i Oslo katolske bispedømme.
Lisleby stasjon
Lisleby stasjon er en nedlagt jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje). Lisleby stasjon ligger i Fredrikstad kommune. Stasjonen ble åpnet som stoppested 15. januar 1888 og oppgradert til stasjon 1. mars 1917. Lisleby stasjon ble lagt ned i 1999. Stasjonsbygningen er nå revet. Fra Lisleby stasjon til Oslo S er det 97,750 km.
Slettedalsvatnet
Slettedalsvatnet er en kunstig innsjø i Sauda kommune i Rogaland. Den er magasin for Storlivatn kraftverk.
Kiwibukta
Kiwibukta er en vik på østsiden av det norske bilandet Peter I Øy i Antarktis. Den ligger mellom Michajlovodden og den nordligste delen av Vostokkysten. Vika har fåt sitt navn på grunn av grønnfargen på vannet her.
Reteatralisering
Reteatraliseringsbevegelsen var en internasjonal teaterbevegelse, som startet i 1890-årene som en reaksjon mot den naturalistiske kunst- og teaterbevegelsen.
Det naturalistiske teater var ekstremt litterært og egentlig ganske anti-teatralt. «Teatralsk» var et skjellsord for de naturalistisk orienterte kunstkritikere. Det naturalistiske teater skulle skape maksimal illusjon av fysisk-sosial virkelighet. Publikum skulle «glemme» at de befant seg på teater og i stedet leve seg maksimalt inn i illusjonen. Men blant teaterutøvere kom det med dette et økende behov for å forstå teater som en egen kunstart, uavhengig av det litterære. Og frem mot år 1900 hadde det også vokst fram en kritikk av den økende tendens til naturalisme og virkelighetsillusjon i teatret. Gjennom reteatraliseringen søkte teaterutøvere å hevde og praktisere teatrets egenart som kunst, uavhengig av litteraturen. Reteatralisering betegnes også noen ganger som kunstteater-bevegelsen. Opptaktene til reteatraliseringen ligger i 1890-årenes symbolistiske teater, som oppstod som en reaksjon mod naturalismen. Symbolistene interesserte seg for «det indre menneske» – det psykologiske og det åndelige, frem for det ytre fysiske og sosiale. Men reteatraliseringsbevegelsen tok først riktig av i begynnelsen av det nye århundre gjennom en mengde praktiske teatereksperimenter og teoretiske arbeider. Fremtredende representanter for reteatraliseringen var blant andre britiske Gordon Craig, sveitseren Adolpe Appia, Georg Fuchs og Max Reinhardt i Tyskland, Vsevolod Meyerhold og Alexander Tairov i Russland og Jacques Copeau og Antonin Artaud i Frankrike.
Reteatralisering betegner en bestrebelse etter et teater som verken var styrt av realistiske-naturalistiske konvensjoner eller av litterære normer: Et teater som var en fri og egen kunstart, og som utfoldet seg på teatrets egne premisser. Man var ikke nødvendigvis anti-litterær i reteatraliseringsbevegelsen, men man hevdet teatret selvstendighet og uavhengighet av litteraturen. Dramatisk litteratur var noe som ble brukt i teatret, og teaterutøvere hevdet sin frihet til å tolke og bruke tekster på teatrets betingelser.
Apistogramma barlowi
Apistogramma barlowi er en art i gruppen Geophaginae. Den ble først funnet nord i Peru i 2000 og beskrevet i 2008. Det er en ferskvannsfisk som blir ca. 10 cm lang. Hodet er bemerkelsesverdig stort. Området fra snuten til kanten av gjellelokket utgjør 35 % av fiskens lengde når halefinnen ikke måles.
Arten er oppkalt etter iktyologen George W. Barlow. Tidligere har fisken vært kjent som Apistogramma sp. «mouthbrooder», «Maulbrüter» eller «Brustband».
Arten er den eneste registrerte munnrugeren i gruppen Apistogramma. I likhet med andre Apistogramma-arter legger den eggene i en hule. Når yngelen er klekket, holder hunnen dem i munnen den første tiden.
Hælbreen
Hælbreen er en isbre på østsiden av det norske bilandet Peter I Øy i Antarktis. Den er om lag 3,5 kilometer lang og munner ut i Bellingshausenhavet mellom Tåbreen i nord og Raudvika i sør på von Bellingshausenkysten.
Hertug av Sutherland
Hertug av Sutherland, avledet fra Sutherland i Skottland, er en adelstittel i Det forente kongerike. Den ble opprettet av Vilhelm IV av Storbritannia i 1833, og skulle tilfalle George Granville Leveson-Gower, 2. marki av Stafford.
Øvre Fjellstul
Øvre Fjellstul er en seter som nå fungerer som ubetjent turisthytte som leies og drives av Kongsberg og Omegns Turistforening, et lokallag av Den Norske Turistforening (DNT). Øvre Fjellstul ligger i Tinn kommune i Vestfold og Telemark, mellom Blefjell og Rivsfjell.
Frem til 1967 var det seterdrift på Øvre Fjellstul. Sommeren 1971 var det dugnad for å få gjort seteren i stand slik at den kunne brukes som turisthytte.
Øvre Fjellstul ligger ca. 815 moh.
Sees igjen
Sees igjen er et musikkalbum med Jetz, utgitt i 2003. Dette er gruppas debutalbum.
Vi vet inte vart vi ska men vi ska komma dit
Vi vet inte vart vi ska men vi ska komma dit er et musikkalbum fra 2004 av den svenske hiphopgruppen Snook.
Sunday roast
Sunday roast er et tradisjonelt britisk måltid som serveres på søndager, ofte tidlig på ettermiddagen. Retten består av stekt kjøtt med tilbehør og er populær i Storbritannia og Irland. Andre navn på måltidet er Sunday dinner, Sunday lunch, Roast dinner og Sunday joint. Den tradisjonelle utgaven av måltidet har blitt sporet tilbake til Yorkshire i England under Den industrielle revolusjon. Det antas at tradisjonen oppstod fordi man kunne etterlate kjøttet i ovnen for å steke under gudstjenesten på søndags morgen, og det ville være klart når familien kom tilbake ved lunchtider.
Typiske elementer
Vanlig kjøtt som brukes i Sunday roast er storfe, kylling, lam eller svin, selv om sesongbetont kjøtt som and, gås, kalkun og annet vilt også brukes unntaksvis. I nyere tid er også vegetarianske alternativer som Quorn eller nøttestek tatt i bruk. Dette er noe av det typiske tradisjonelle tilbehøret til forskjellig kjøtt:
Myggvatn
Myggvatn (nordsamisk: Surotjávri) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger på Holmengråhalvøya, rundt 12 kilometer øst for Kirkenes, og har et areal på 3.06 km². Innsjøen har utløp i nordøst til Greinelva, som renner ned til vestsida av Jarfjorden.
Onsøy stasjon
Onsøy stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje). Onsøy stasjon ligger i Fredrikstad kommune. Stasjonen ble åpnet i 1879, men ble gjort om til et fjernstyrt kryssingsspor i 1983 og er ikke lenger i bruk til passasjertransport. Stasjonsbygningen ble revet sommeren 2007. Fra Onsøy stasjon til Oslo S er det 86,510 km.
Giuliana Chenal-Minuzzo
Giuliana Chenal-Minuzzo (født 26. november 1931 i Vallonara di Marostica) er en italiensk tidligere alpinist. Hun deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo, 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.
Minuzzo vant en olympisk bronsemedalje i alpint under vinter-OL 1952 i Oslo. Hun kom på tredjeplass i utfor, bak Trude Jochum-Beiser fra Østerrike og Annemarie Buchner fra Tyskland
Åtte år senere, under vinter-OL 1960 i Squaw Valley vant hun en ny bronsemedalje. Hun ble nummer tre i storslalåm bak Yvonne Rüegg fra Sveits og amerikanske Penelope Pitou.
Chenal-Minuzzo avla den olympiske ed under åpningsseremonien i 1956.
Ólafsfjarðargöng
Olafsfjordtunnelen (lokalt: Ólafsfjarðargöng eller Múlagöng) er en veitunnel nord på Island. Den er 3400 meter lang, har bare et kjørefelt og er en del av Riksvei 82 (Ólafsfjarðarvegur). Tunnelen går gjennom fjellet Ólafsfjarðarmúli mellom fjorden/dalen/bygda Ólafsfjörður i nordvest og bygda Dalvik i fjorden Eyjafjörður i sørøst. Tunnelen åpnet 1. mars 1991.
Kort tid etter åpningen av Olafsfjordtunnelen ble det enighet i parlamentet på Island om at der skulle bygges videre to tunneler mellom Ólafsfjörður i sør og bygda Siglufjörður i nord. I 2006 ble Hedinsfjordtunnelen som prosjektet heter startet og er forventet ferdig i 2010.
Claudette Werleigh
Claudette Werleigh (født 1946 i Cap-Haïtien i Haiti) var statsminister for Haiti fra 7. november 1995 til 7. februar 1996.
Claudette Werleigh studerte retts- og samfunnsvitenskap i USA, Sveits og Haiti. Fra 1976 til 1987 var hun generalsekretær for det haitiske Caritas. I september 1993 ble hun designert utenriksminister for Haitis eksilregjering. Fra 1995 til 1996 var hun i tre måneder landets statsminister.
I 2007 ble Werleigh valgt til generalsekretær for den internasjonale katolske fredsorganisasjonen Pax Christi International.
Darío Castrillón Hoyos
Darío Castrillón Hoyos (født 4. juli 1929 i Medellín i Colombia, død 18. mai 2018 i Roma i Italia ) var en av den katolske kirkes kardinaler og var prefekt for Kongregasjonen for kleresiet i Den romerske kurie til oktober 2006.
Prest
Castrillón ble presteviet den 26. oktober 1952 i den romerske basilika Santi XII Apostoli etter å ha fullført sine teologiske studier ved det pavelige universitet Gregoriana i Roma. Der hadde han tatt doktorgrad i kirkerett. I Europa hadde han dessuten spesialisert seg innen områdene religionssosiologi, forretningsetikk og statsvitenskap ved fakultetet for sosiologi ved Katholieke Universiteit Leuven i Belgia.
I Colombia ble han kapellan i to landsens menigheter, dosent i kirkerett og generalsekretær for den colombianske bispekonferanse.
Biskop
I 1971 ble han koadjutor-biskop med etterfølgelsesrett av Pereira, og overtok ansvaret for dette bispedømmet i 1976. Fra 1983 til 1987 var han dessuten generalsekretær for Rådet for latinamerikanske bispekonferanser, og president for samme råd fra 1987 til 1991. Han ble den 16. desember 1992 utnevnt til erkebiskop av Bucaramanga av pave Johannes Paul II.
Kardinal
Den 15. juni 1996 ble han hentet til Vatikanet som pro-prefekt for Kleruskongregasjonen (med tittel prefekt så snart han ble kardinal, i 1998). I 2000 ble han også leder for Den pavelige kommisjon «Ecclesia Dei», som var opprettet av pave Johannes Paul II for å gjøre det mulig for tradisjonalistiske skismatikere å vende tilbake til Kirkens fulle fellesskap. Det ble regnet som en stor personlig triumf for kardinal Castrillóns da en stor gruppe skismatiske i januar 2002 vendte tilbake til fullt fellesskap med Den katolske kirke, nemlig St. Jean Marie Vianney-brorskapet i Brasil. Han ble den 2. mai 2002 utnevnt til medlem av Kongregasjonen for gudstjenesten og sakramentsordningen.
Viuvatnet
Viuvatnet er et vann som ligger i Tinn kommune i Vestfold og Telemark. Vannet har utløp mot nord til vannet Kalven i Nore og Uvdal kommune i Viken.
Nordlig marflo
Nordlig marflo er et lite krepsdyr av gruppen amfipoder (tanglopper), som lever i ferskvann. Den bidrar sammen med andre krepsdyr til å gi den røde fargen på kjøttet til ørret og røye. Den blir 1–2 cm lang og er i likhet med andre amfipoder flattrykt fra siden og uten ryggskjold (carapax). Fargen varierer fra gråbrun til brungrønn. Den lever i innsjøer i alle landene i Norden unntatt Island.
Fullrigger
Fullrigger er et seilskip med minst tre master og der alle er skværriggede. Det fantes også firemastede fullriggere, men det har bare eksistert én femmastet fullrigger, «Preussen» fra 1902. På disse kalles den aktre masten kryssmast eller jiggermast. I Norge er det i dag (2016) tre fullriggere, «Sørlandet», «Christian Radich» og «Najaden». Den fjerde skværriggeren, «Statsraad Lehmkuhl», er barkrigget.
Nordlig marflo
Nordlig marflo spiller ofte en viktig rolle i ferskvannsøkosystemene. Den er viktig som næring for fisk, vannkalver og øyenstikkerlarver. Arten er vert for mange parasitter. Bendelormen Cyathocephalus truncatus har nordlig marflo som mellomvert og angriper deretter ferskvannsfisk.
Arten foretrekker stillestående vann med sand- eller steinbunn. Den stiller høye krav til vannkvaliteten; temperaturen bør være mellom 10–14 °C, pH bør være over 6,7 og hardheten høyere enn 0,50 °dH. Arten trives ikke i eutrofe innsjøer eller kraftmagasiner, og er svært følsom for miljøgifter. Forekomst, eller mangel, av arten er derfor en indikasjon på miljøtilstanden.
Fullrigger
Rigg og seil på en fullrigger (eksempel)
Det er minst tre master på en fullrigger. Alle er skværriggede.
Nordlig marflo
Nordlig marflo er utbredt i det meste av Norge, men den er vanligst over 200 moh, og er funnet helt opptil 1450 moh. Arten mangler på Sørlandet på grunn av sur nedbør, og på deler av Østlandet der berggrunnen er naturlig sur. Den finnes av ukjent grunn heller ikke i Lofoten.
Den er den eneste norske ferskvannsarten i slekten Gammarus. Lenger sør i Europa er Gammarus pulex vanlig, men den er aldri funnet i Norge. To brakkvannsarter, kystmarflo (G. duebeni) og elveosmarflo (G. zaddachi), tåler i korte perioder ferskvann og kan dukke opp i elver og innsjøer langs norskekysten. Det finnes også tre andre amfipodearter i norsk ferskvann; de tilhører de såkalte istidskrepsene.
Molekylærgenetiske undersøkelser viser at de norske populasjonene har ulikt opphav. Da istiden tok slutt, vandret marflo fra Russland inn i Nord-Norge, mens marflo fra Vest-Europa koloniserte Sør-Norge. Bestandene i de nordvestre kyststrøkene er nærmest i slekt med den vestlige stammen, men skiller seg likevel ut genetisk. Dette tyder på at de har overlevd siste istid i et eget refugium.
Denne arten er tradisjonelt blitt kalt bare «marflo» på norsk, men dette navnet brukes også om andre Gammarus-arter. Artsnavnebasen har derfor tatt i bruk «nordlig marflo» om den eneste norske arten i ferskvann. Det finnes også flere andre tradisjonelle navn, for eksempel «grunnåte».
Fullrigger
Stagseil
Stagseilene har navn etter de rærne de hører til.
Jernsulfid
Jernsulfid er en kjemisk forbindelse av jern og svovel. Det forekommer naturlig i mineralene troilitt og magnetkis, men ikke i pyritt. Stoffet opptrer ofte i ikke-støkiometrisk form med varierende nivåer av jern og svovel.
Ali Larter
Alison Elizabeth «Ali» Larter (født 28. februar 1976) er en Saturn Awards-nominert skuespiller og tidligere modell fra USA. Hun er best kjent for sine roller i ungdomsfilmer og -serier.
Deoksugung
Deoksugung eller Deoksugungpalasset er et kongelig palass i Seoul i Sør-Korea. Palasset har vært kongeresidens for flere koreanske monarker inntil Japans kolonisering av Korea i 1910. Bygningsmassen er omgitt av en festningsmur, og er av varierende tidsepoke og arkitektur. I tillegg finnes det innenfor murene et kunstmuseum, trehager, samt en statue av Kong Sejong den store. Palasset ligger like ved undergrunnsbanestasjonen City Hall Station på Seouls undergrunnsbane linje 1.
Satyrina
Satyrina er en gruppe av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
Forholdsvis store og smalvingede ringvinger, brunlige eller okerfargede. De har oftest øyeflekker på vingene i alle fall på undersiden. Bakvingens underside er ofte mørk-spraglete.
Ali Larter
Hun har hatt roller i suksessrike Hollywood-filmer som Varsity Blues, House on Haunted Hill, Final Destination, Lovlig Blond og Resident Evil: Extinction, samt en hovedrolle i TV serien Heroes.
Léopold Gourmel
Gourmel er et meget anerkjent konjakkhus, med fokus på høy kvalitet og ikke bruk av tilsetningsstoffer. De bruker ikke eiketønner av Troncais- eller Limoisin-eik, men henter trevirke fra Loire-skogen, som tilsvarer Troncais. Trestrukturen er tett, noe som gir lang modningstid. De brenner ikke innsiden av tønnene («toasting»), som mange andre produsenter gjør.
Ali Larter
Personlig
Ali Larter ble født i Cherry Hill Township i New Jersey av foreldrene Margaret og Danforth Larter. Hun gikk på Carusi Middle School og Cherry Hill High School West. Hun begynte som modell hos Ford Models fjorten år gammel og reiste rundt i verden. I syttenårsalderen slo hun seg midlertidig ned i Japan. Et år senere, i 1995, fulgte hun kjæresten da han flyttet til Los Angeles i California. Der begynte hun på skuespillerskole, etter forslag fra en venn.
Léopold Gourmel
De har også valgt å ikke blande årganger og konjakkområder, men foretrekker å rendyrke de ulike områdenes og vinmarkenes særegenheter. Uttynning av konjakk under produksjonen, for å oppnå riktig alkoholprosen, er vanlig. Dette gjøres ofte med destillert vann, men Gourmel er av dem som tynner ut med en blanding av konjakk og vann, som holder 18 % alkohol. Denne blandingen (kalt «marriage»), foregår over lang tid, slik at blandingen får tid til å modnes sammen.
Ali Larter
Personlig
Larter har også bodd i Miami og New York City. I januar 2007 flyttet hun tilbake til Los Angeles for å jobbe på Heroes.
Léopold Gourmel
De legger stor vekt på at den vinen som destilleres til konjakk skal være smaksrik og aromatisk, dette bidrar til at konjakken også blir kraftig, selv om Gourmels konjakker ser lyse ut på grunn av deres produksjonsmetoder. Denne vektleggingen av smaksrike viner som grunnlag for destillasjon er ganske uvanlig i konjakk, noe som bidrar til at Gourmel er en ganske omdiskutert produsent. Deres navngiving av konjakkene, som bryter med den tradisjonelle aldersbaserte merkingen bidrar også til dette.
Deoksugung
I likhet med de øvrige fire store palassene fra Joseonperioden ble Deoksugung ødelagt under den japanske koloniseringen mellom 1910 og 1945. I dag står en tredel av den opprinnelige bygningsmassen tilbake.
Ali Larter
Personlig
Ali Larter er forlovet med Hayes MacArthur.
Léopold Gourmel
De bruker primært druetypen Ugni Blanc, men blander også i små deler Colombard og Folle Blanche.
Deoksugung
Deoksugung var opprinnelig bygd som residens for prins Wolsan, Kong Seongjongs eldre bror. Residensen ble imidlertid kongebolig etter Imjinkrigen fordi byens øvrige palasser ble ødelagt av krigshandlinger i 1592. Kong Seonjo var den første av Joseon-kongene som benyttet palasset som residens. Kong Gwanghaegun ble kronet i palasset i 1608, og gav det navnet Gyeongun-gung (경운궁, 慶運宮) i 1611, samme år som bygningsarbeidene i palasset blir fullført. Etter at den offisielle kongeresidensen ble flyttet til det nybygde Changdeokgung i 1618, ble Deoksugung benyttet som reservepalass i 270 år og gitt navnet Seogung (Vest-palasset).
I 1897 etter hendelsen der Keiser Gojong måtte søke tilflukt i den russiske legasjonen, returnerte han til palasset, startet med utvidelsesarbeid og gav det navnet Gyeongungung. Etter at Gojong abdiserte i 1907 til fordel for sin sønn Keiser Sunjong, fortsatte han å bli boende i palasset i en form for husarrest ilagt av den japanske okkupanten. Palasset ble gitt navnet Deoksugung, som en referanse til et ønske om at Gojong skulle få leve lenge. Keiser Gojong døde i Hamnyeongjeon i 1919.
Ali Larter
Karriere
I november 1996 ga Larter seg ut for å være modellen Allegra Coleman i Esquire magazine. Artikkelen i magasinet fortalte om den fiktive modellens forhold med David Schwimmer, hvordan Quentin Tarantino slo opp med Mira Sorvino for å date henne, og Woody Allens forsøk på å få henne som stjerne i en film. Selv etter at spøken ble avslørt, var det flere talentbyråer som forsøkte å få kontakt med den ikke-eksisterende Coleman.
Léopold Gourmel
Kjellermester er Simon Jerry.
Historie
Huset ble stiftet i 1979 av Pierre Voisin og Olivier Blanc, og er oppkalt etter Voisins bestefar, Léopold Gourmel. De hadde drevet med konjakk i mange år før dette, men da mer på hobbybasis. Pierre Voisin hadde produsert konjakk siden slutten av 1950-tallet, senere sammen datteren Caroline, og Olivier Blanc hadde samlet mye konjakk på fat innen de etablerte selskapet sammen.
Ali Larter
Karriere
Larter fikk sin første profesjonelle rolle i 1997, der hun var med i én episode av Brooke Shields' TV-serie Suddenly Susan, og deretter i serien Chicago Sons. Rollene ble etterfulgt av en rekke andre opptredener i Dawson's Creek, Chicago Hope og Just Shoot Me!.
Léopold Gourmel
Historie
På slutten av 1980-tallet fikk forretningen økonomiske problenmer. Da Voisin i 1990 ønsket å selge familiens aksjer i selskapet kjøpte Oliver Blanc opp aksjene fram til 1993, og overtok selskapet. Pierre jobbet likevel i Oliviers selskap fram til sin død, og bidro til å utvikle selskapet og produktene.
Ali Larter
Karriere
I 1999 startet Larter sin filmkarriere med en rolle i Varsity Blues. I USA spilte filmen inn 53 millioner USD, og det gjorde Larters første film til en kommersiell suksess. Senere opptrådte Larter i tenåringskomediene Giving It Up og Drive Me Crazy. Samme år var hun med i nyinnspillingen av skrekkfilmen House on Haunted Hill. Filmen ble slaktet av kritikerne, men spilte likevel inn 40 millioner USD.
Léopold Gourmel
Historie
Oliver Blanc eier og driver fortsatt dette konjakkhuset.
Ali Larter
Karriere
I 2000 var Larter stjerne i skrekkfilmen Final Destination som "the final girl", Clear Rivers. Året etter var hun med i komedien Lovlig blond med Reese Witherspoon, western-filmen American Outlaws med Colin Farrell og Kevin Smith-filmen Jay and Silent Bob Strike Back. Samme år var hun også med i skuespillet The Vagina Monologues i New York City. I 2002 ble Larter rangert som nr. 40 på Stuff magazines liste over de 102 mest sexy kvinner i verden. I 2003 gjentok Larter sin rolle som Clear Rivers i oppfølgeren til Final Destination, Final Destination 2. Den tredje filmen i serien, Final Destination 3 ble filmet uten henne, fordi figuren hennes døde i den andre av de tre filmene. I 2005 var Larter med i den uavhengige filmen Confess og den romantiske komedien A Lot Like Love sammen med Amanda Peet og Ashton Kutcher.
Jernsulfid
Egenskaper
Finkornet jernsulfid kan være pyrofor i kontakt med luft. Stoffet er ferrimagnetisk om det inneholder en overvekt av jern, men nærmer seg antiferromagnetisk jo mer likevekt det er mellom jern og svovel.
Ali Larter
Karriere
I 2006 så vi Larter i den biografiske filmen Crazy basert på gitaristen Hank Garland. Pr september 2006 har Larter spilt Niki Sanders i science fiction- og drama-serien Heroes, laget av Tim Kring. Larters figur Niki Sanders er kone og mor, men har en fortid som internett-stripper fra Las Vegas, og hun har unaturlig styrke og en alternativ personlighet med navnet Jessica. Etter at visningen av første sesong var halvferdig, hadde Heroes allerede fått mye skryt, og Larter ble nominert for "Best Supporting Actress" i 33rd Saturn Awards.
I 2007 hadde Larter hovedrollen i Bollywood-filmen Marigold sammen med Salman Khan. Filmen hadde premiere i august 2007. I Resident Evil: Extinction var hun figuren Claire Redfield. Rollen sendte henne til Mexicali, Mexico i forbindelse med innspillingen fra mai til juli 2007, der hun farget håret lyserødt. Larter møtte opp på Comic Con International for å promotere filmen som hadde permiere 21. september 2007. Larter ble valgt som nr. 6 på Maxims liste over de hundre hotteste i 2007 (Maxim's Hot 100 for 2007).
I et intervju i forbindelse med Resident Evil: Extinction uttrykte Larter interesse for å produsere filmer i framtiden. Sitat: «Jeg har definitivt mange ideer og forskjellige veier jeg ønsker å gå etter hvert som karrieren min går forover.»
Priser og nominasjoner
ALMA Awards (Academy of Science Fiction, Fantasy & Horror Films, USA)
Blockbuster Entertainment Awards
Young Hollywood Awards
Jernsulfid
Fremstilling
Jernsulfid kan fremstilles direkte fra grunnstoffene jern og svovel.
Léopold Gourmel
Produkter
I tillegg har de en julekonjakk;
Jernsulfid
Fremstilling
Det kan også produseres av anaerobe bakterier Det skjer først og fremst i oksygenfattige miljøer med lav pH-verdi.
Bruk
Jernsulfid inneholder for mye svovel til å være interessant for utvinning av stål, men om det kalkbrennes frigjøres svoveldioksid som senere ledes gjennom vann for å danne svovelsyre.
Léopold Gourmel
Samarbeidet med Jon Bertelsen
Jon Bertelsen produserer sine konjakker i samarbeid med Gourmel, og på Gourmels vingård. Jon Arne Bertelsen og Oliver Blanc har mye felles meninger om konjakk, og da Bertelsen dro til denne regionen for å etablere sitt eget konjakkmerke var det Blanc han kom til å starte samarbeidet sitt med.
Et av deres nyeste eksprerimenter er å lagre konjakk på fat nede ved fjæra, for å se hvordan et slikt klima påvirker konjakkens utvikling, smak og lukt. Tønnene skal plasseres i et bygg i fjæra ved Senja, der Bertelsen kommer fra.
Cognac Voisin
Oliver Blanc lanserte i 1993 en konjakk til ære for sin svigerfar og samarbeidspartner. Denne konjakken het Cognac Voisin. Denne var i to kvaliteter; Voisin VSOP (6 års fatlagring) og Voisin Premiéres Saveurs (4 års fatlagring). Disse er imidlertid ikke i salg lenger.
NUUG
Historie
NUUG var opprinnelig en norsk nasjonal gruppe innen European Unix Users Group (EUUG), senere. NUUG etablerte selskapet Norge AS i 1993 og var en av de første som tilbød Internett kommersielt i Norge. Foreningen solgte seg ut i 1998 og plasserte pengene i en nyopprettet stiftelse, NUUG Foundation.
Ledere
NUUG har siden stiftelsen i 1984 hatt følgende ledere:
NUUG og HiOs pris for fremmelse av fri programvare
Prisen er et samarbeid mellom NUUG og Høgskolen i Oslo med finansiering i fra NUUG Foundation. Ble først delt ut i 2002 og går til en person eller en gruppe i Norge som har bidratt til utviklingen av, eller fremmet bruk av Linux, *BSD eller andre UNIX-lignende operativsystemer, åpen kildekode, fri programvare og åpne standarder.
Prisen for årets fri programvare-kommune
Prisen gis til en kommune eller fylkeskommune i Norge som har, bruker og utvikler fri programvare med stor delingsverdi for andre. Prisen er et samarbeid mellom NUUG, NUUG foundation, Friprogsenteret og Høgskolen i Oslo. Den ble delt ut for første gang i 2009.