cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nordic Voices
I 2007 ga de ut albumet Reges Terrae med musikk fra 1500-tallet innspilt i middelalderbasilikaen Ringsaker kirke i Hedmark. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen klassisk musikk. I 2008 kom Djånki Dong med musikk av norske komponister som Lasse Thoresen og Cecilie Ore. Uvanlige teknikker som overtonesang er sentrale element på platen. Lamentations kom året etter (2009), med musikk av blant annet Gesualdo, Palestrina og Victoria. I 2012 kom Himmelkvad med Lasse Thoresens Opus 42 som vant Nordisk råds Musikkpris i 2010 og som er skrevet spesielt for ensemblet. I 2017 kom The Bee Madrigals med musikk av Bjørn Bolstad Skjelbred. På albumet medvirker Nils Petter Molvær. Albumet har et økologisk perspektiv der tema er bidøden.
Våpenbanner
Våpenbannere har vært brukt fra heraldikkens eldste tid i middelalderen og i alle land med europeisk heraldikk. De har vært brukt av både offentlige og private våpeneiere, samt av statlige og kommunale myndigheter, kongelige, adelige og ikke-adelige slekter og personer, foretak og foreninger.
Norske kommunevåpen blir etter den 2. verdenskrig fastsatt i kgl. res. både med skjold og med flagg som er våpenbannere og kalles for kommuneflagg. I flaggbeskrivelsene brukes betegnelsene gult og hvitt, i stedet for gull og sølv som er brukt i beskrivelsene (blasoneringene) av kommunevåpnene. Ved fastsettinger i kgl. res. følger det med tegninger av både skjold og flagg. Figurene blir tegnet spesielt slik at de fyller godt ut den firkantete flaggduken, og figurene tegnes ikke som en kopi av utformingen i skjoldene.
Det norske kongeflagget som stammer fra 1905, har riksvåpenets farge- og figursammensetting. Flaggets norske løve er formet lik en opprett løve i et trekantet skjold. Løven er lik riksvåpenets løve i versjonen fra 1905. Dermed står løven i flagget nærmest og balanserer på en labb, og den har forholdvis store røde flater på hver side.
Det britiske kongeflagget er oppdelt i fire felt, slik som i den britiske monarkens våpen. Figurene i feltene er tegnet slik at de godt utfyller flatene i den rektangulære flaggduken.
Sevilla (album)
Sevilla er et musikkalbum med Mikael Wiehe, utgitt i 1998.
Våpenbanner
Mange våpeneiere bruker flagg med avbildninger av hele våpenskjoldet på en flaggduk. Da er både skjoldet og eventuelt ytre utstyr rundt dette (krone, hjelm m.m.), tatt med inne på flaggduken. Slike flagg kalles ikke våpenbannere, men kan være kalt for våpenflagg. Denne typen flagg brukes nå av Oslo kommune og av mange kommuner i utlandet. Noe annerledes var kongeflaggene i unionstiden med Sverige inntil 1905. I disse flaggene var hele kongevåpenet satt inn i et hvitt felt midt på korset i flagget. I Danmark og Sverige bruker monarkene denne typen kongeflagg.
Litteratur
Utenlandsk
Mourad Aliev
Mourad Aliev (født 31. juli 1995) er en fransk bokser.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i kvartfinalen.
Sorø klosterkirke
Sankt Bendts kirke i Ringsted ble oppført omtrent samtidig med klosterkirken i Sorø, også den oppført av teglsten. Ved Skjalm Hvides hus i Sorø er det funnet teglovner, og Valdemar den store bygget Valdemarsmuren ved Dannevirke av teglsten i perioden 1160–80. Teglbrenningen kom til Danmark fra Lombardia, der man hadde kjennskap til teglbrenning tilbake fra romersk tid. De lombardiske teglbrennerne og murerne i Sorø og Ringsted har antakelig lært opp sine danske medhjelpere.
Sorø klosterkirke består av et langt hovedskip og sideskip, korsarmer og høykor. Kirken har 2 x 2 sidekapeller. Over korsskjæringen er det plassert en takrytter. Hovedskipet får lys fra en rekke høytsittende rundbuevinduer som avsluttes mot øst med et dobbeltvindu med halvsøyler og omløpende rundstav. Under taket løper en rundbuefrise med dvergsøyler, på nordre korsarms gavl er det bevart en stigende rundbuefrise som ved en restaurering på 1800-tallet ble kopiert på søndre korsarms gavl.
Klosterkirkens sydmur er omdannet noe etter at man rev ned klosterets buegang i begynnelsen av 1800-tallet. Nordre sideskips sokkel med dvergsøyler er en kopi fra 1800-tallet av et sokkelfragment funnet i kjelleren under nordre korsarm.
Vestgavlen er opprinnelig, selv om utsmykkingen med halvsøyler og bueslag ble fjernet på 1800-tallet og erstattet med glatt murverk i sildebensmønster. Nordre sideskip har opprinnelig hatt en vestinngang som nå er blendet og står som en innvendig nisje. Den nåværende vestdøren ble åpnet på 1700-tallet, mens portalinnfatningen er fra 1800-tallet.
Kirkens indre
Kirkegulvet har blitt gravd opp og undersøkt ved flere anledninger og derfor har man god kjennskap til kirkens bygningshistorie og begravelsene i kirken. I motsetning til de fleste andre store kirkebygg ble Sorø klosterkirke oppført uten opphold fra 1161 til 1200.
Det antas at de fire store søylene i korsskjæringen ble oppført først; de er innbyrdes forskjellige, noe som kan tyde på at man har eksperimentert seg frem. Byggmestere og håndverkere har ikke vært et erfarent lag fra utlandet, slik det var tilfellet i Lund. Det har formodentlig vært lokale håndverkere som ikke tidligere har beskjeftiget seg med et så stort byggverk. Forskjellene fortsetter i sideskipene hvor hver enkelt søyle har sin egen konstruksjon.
Skipet har opprinnelig hatt flatt treloft som ble ødelagt av brann i 1247. Etter brannen ga Esbern Snares datter, fru Ingeborg av Kalundborg, et større beløp til innbygning av de nåværende hvelvene. En særlig kraftig forsterking av murverket i vestenden kunne tyde på at hennes farbror, biskop Absalon, opprinnelig hadde planlagt et tårn mot vest. Denne planen ble imidlertid forkastet eller forhindret av cistercienserne som anså et tårn for unødig pynt.
Skipets hvelv er seksdelte. Korsarmenes hvelv er forskjellige fra hovedskipets; i korsarmene hviler ribbene på søyler med menneskehoder; muligens stammer disse hvelvene fra før brannen. Hvelvet i høykorets falt ned på 1600-tallet og det nåværende hvelvet er fra 1700-tallet. I forbindelse med utgravinger i 1970 fant man rester av et flisegulv fra ca. 1200. Flisene er preget med mønster og må være produsert lokalt. Sannsynligvis er det den første fliseproduksjon i Danmark som fra Sorø har spredd seg til hele landet. Flisene kan sees på Nationalmuseet og på Sorø amtsmuseum.
Inventar
Altertavlens rammeverk i bruskbarokk er utført av Henrik Werner fra Maribo i 1654. Figurene er skåret av Lorentz Jørgensen fra Holbæk. og tavlens malerier er utført av Abraham Wuchters som var ansatt på Sorø Akademi i perioden 1639–64.
Over korgitteret henger et korbuekrusifiks fra 1527 utført av Claus Berg. På baksiden inn mot koret hvor munkene befant seg, er det malt en Kristusfigur. Korgitteret er utført av Henrik Werner i 1653. En del detaljer er skåret av Caspar Lübbeke fra Roskilde.
Prekestolen er utført av Henrik Werner i 1650 med scener fra Jesu liv i feltene.
Døpefonten i sandsten er utført av Henning Salling i 1655.
I korsskjæringen står et par korstoler, og man antar at gavlfigurene på disse stammer fra tidligere sidealtre.
Christian IVs orgelbygger flyttet et tidligere orgel til den nåværende plassen og ga det samtidig et nytt ryggpostitiv. Barokkfasaden ble skapt på samme tid. Senere ble fasaden endret, men i forbindelse med en restaurering i 1944 ble utseendet tilbakeført til det opprinnelige.
Kalkmalerier
I kirken er det bevart en del kalkmalerier. På nordre sideskips søyler mot hovedskipet er det kalkmalerier fra ca. 1400 utført av Morten Maler.
Vjatsjeslav Nikiforov
Vjatsjeslav Aleksandrovitsj Nikiforov (Вячесла́в Алекса́ндрович Ники́форов; født 1942) er en russisk og belarusisk regissør, manusforfatter og skuespiller.
Sorø klosterkirke
Kalkmalerier
På første søyle fra øst sees en korsfestelse og en cisterciensermunk, under munken er Morten Malers signatur; et femfliket blad og ranker med spiralaktige utløpere.
På den femte søylen fra øst er en korsfestelse og en biskophelgen, sannsynligvis Erasmus. På den sjette søylen sees St. Kristoffer med Jesusbarnet på sine skuldre, dette kalkmaleriet er datert til 1450–1500.
På søndre sideskips sydvegg mot vest sees korsbæringen, som er datert til 1450–1500. Jesu kjortel faller i bløte folder og det er tilløp til perspektiv.
Den mest kjente bildeserien er skjoldfrisen som løper rundt hele kirken, med ca. 150 skjold malt opp.
Skjoldfrisen i Sorø klosterkirke ble påbegynt ca. 1290. Store deler av klosterets eldste jordbesittelser stammet fra Hvide-slekten, men på slutten av 1200-tallet minket støtten fra dem. I 1285 flyttet munkene slektens graver fra den lille kirken til selve klosterkirken, og omtrent på samme tid startet arbeidet på skjoldfrisen. Den minnes blant annet medlemmer av Hvide-slekten som hadde skjenket gods til klosteret, muligens et forsøk på å påminne slekten om sine forpliktelser.
I 1651 styrtet høykoret ned og ble ødelagt, og her valgte Kornerup å male våpen for blant andre Skjalm Hvide og hans sønner Absalon og Esbern Snare. Dessuten flyttet han rundt på de forskjellige våpen for å skape en større logikk. Som modell benyttet han en rekke skjold på østveggen i nordre korsarm som han fant under den hvite overkalkingen. Disse var så velbevarte at han bare behøvde å gi dem en lettere oppmaling. De mannlige stiftere er markert med våpenskjold og navn, de kvinnelige stiftere er nevnt ved navn innskrevet i et firpass.
Gravminner
Den tidligere kirken på stedet har sannsynligvis vært en mindre benediktinerkirke. Her ble Absalons foreldre Asser Rig og fru Inger begravet. Da Absalon besluttet å oppføre Sorø klosterkirke, ønsket han at kirken skulle være gravkirke for Hvide-slekten. Plassen foran høyalteret var reservert til han selv.
Etter at kirken var ferdigstilt, ble de jordiske rester av Skjalm Hvide og hans bror Toke flyttet fra Fjenneslev kirke til Sorø, hvor kistene ble satt inn i muren mellom de to sidekapellene i søndre korsarm. I 1947 undersøkte Nationalmuseet de to kistene og fant en gammel mann som var 172 cm høy i den ene. På en blyplate sto: «Her hviler Skjalm, ærkebiskop Absalons farfar.» Asser Rig og fru Inger ble overført til Sorø klosterkirke i 1285.
En gravfortegnelse fra 1524 forteller om kirkens begravelser. Denne listen bygger på eldre lister, så det er rimelig å feste lit til den. I 1204 ble Esbern Snare gravlagt i Sorø ved trappen opp til høyalteret. Under en avdekning i 1970 undersøkte man denne graven og fant to skjeletter, begge av menn på rundt 40–50 år. Ettersom Esbern Snare var opp mot 80 år da han døde, må man gå ut fra at graven har blitt gjenbrukt. Under kirkebyggingen og innen ferdigstillelsen ble flere gravlagt innenfor bygningens område, noe som ikke var uvanlig.
Bak det nåværende alteret ser man Absalons grav. Den har opprinnelig vært anbrakt foran alteret, men ved senere ombygninger har alteret blitt rykket frem. På graven ligger en gravsten hugget av Morten Bussert fra 1536. Absalon står i fullt bispeornat med et prosesjonskors i venstre hånd og høyre hånd hevet til velsignelse. Ved føttene hans sitter to av hans slektninger, århusbispene Peder og Skjalm.
Graven har blitt åpnet tre ganger, første gang med Christian III og Peder Palladius til stede. Museumsinspektør Chr. Axel Jensen har senere påpekt at dette i virkeligheten først kan ha skjedd i 1537, etter at Palladius var innsatt som «superintendent» (biskop).
Ifølge en danmarkshistorie på latin fra 1593 fant man i 1536 (dvs. 1537) Absalon gravlagt med en kalk og en ring med en stor safir på fingeren. Christian III forærte Palladius ringen, men han la den tilbake med en kommentar om at den neppe ville bringe ham noen lykke. Så ble Busserts nylagde gravstein i gotlandsk stein lagt over graven før den ble lukket. Men snart gikk et rykte om at Absalons grav var blitt plyndret, og en hodeskalle og to korslagte lårben ble sendt til kongens kunstkammer. Men en anatom kunne fastslå at knoklene begge stammet fra et høyreben. Saken vakte Frederik VIs interesse, og han fikk gaven åpnet for andre gang så man kunne konstatere om den faktisk var blitt plyndret da den ble første gangen ble åpnet. Men etter 625 år var biskopen fremdeles hel, og det lot seg konstatere at han hadde hatt mørkt fullskjegg og ikke var glattbarbert slik han fremstilles på gravsteinen. I kisten lå et knivblad, tydeligvis fra den første gravåpningen, men iblant ble det lagt stål i graver fordi folketroen mente stålet ville hindre den døde i å gå igjen. Denne gangen ble bisperingen fjernet og kan nå ses på Nationalmuseet. Kalk og ring, samt tekstplater, ble tatt opp og plassert i et skap på korets nordvegg.
Da graven ble åpnet for tredje gang, av Nationalmuseet i 1947, ble skjelettet undersøkt av dr. Kurt Brøste, som beskrev Absalon som en kraftig mann med en velutviklet benmuskulatur og 179 cm høy. Gjenstander fra graven er stilt ut i et lite museum i søndre korsarm. I høykoret bak alteret er to kongegraver. I 1293 fikk sorømunkene en avtale med Erik Menved om en del jordegods som Esbern Snares etterkommere hadde nektet å utlevere. Disse jordegodsene var blitt inndratt av kronen under prosessen etter kongemordet i Finderup Lade. Som en del av avtalen ble Erik Menveds bror Valdemar begravet i Sorø. Kongens andre bror Christoffer II ga også betydelige gaver til klosteret mot at munkene skulle bringe hans og hans ektefelles lik til Sorø og gi dem en standsmessig begravelse uansett hvor de døde.
Christoffer II døde i 1332, og ifølge gravkatalogen ble han begravet ved Absalons venstre side. Gravmonumentet for ham og hans dronning, Eufemia av Pommern, er datert til midten av 1300-tallet og må være bekostet av sønnen Valdemar Atterdag. Det er utformet som en tumba med de avdødes skikkelser på lokket og relieffer på sidene. Ifølge beskrivelser fra 1593 var det en baldakin over gravmælet.
Tumbaen med de to liggende bronsefigurene er den første av sitt slag i Danmark og muligens utført i Lübeck. I 1651 styrtet deler av kirken ned, og monumentet ble alvorlig skadet. Først i 1776–77 ble det restaurert av billedhugger Johannes Wiedewelt. Selve oppstillingen slik man ser den i dag, er altså Wiedewelts. Mellom Christoffer og Eufemia ligger en liten pike. Sannsynligvis har to figurer gått tapt, ettersom Sorø klosters gravfortegnelse oppgir at det i tillegg til kongeparet ligger tre barn her. Dronning Eufemia hadde vært prinsesse av Pommern, og de danske og pommerske våpendyr, løve og griff, sees både på hennes skjold og som bærere av de to kandelabrene ved hovedenden. Relieffene viser kvinnens makt over mannen symbolisert ved Aristoteles' forelskelse i hetæren Phyllis, og Samson i Dalilas fang. Som kontrast jomfru Marias himmelkroning omgitt av Peter og Paulus, samt hellige menn og kvinner. Valdemar Atterdag ble gravlagt i Vordingborg, men hans datter Margrete I fikk liket overført til Sorø. Her ble han gravlagt i den sorte sarkofagen som opprinnelig har hatt alabastutsmykking, noe man kan se på et stikk fra 1600-tallet. Sarkofagen ble skadet under grevefeiden og delvis ødelagt under nedstyrtingen i 1651. På Nationalmuseet er det bevart en enkel figur fra utsmykkingen.
Margrete understøttet Sorø på flere måter, blant annet gravla hun sønnen Olav Håkonsson i Sorø etter at han døde i Falsterbohus i 1387. Hjerte og lever ble imidlertid begravet i Lund domkirke. På korets østvegg har Henrik Tornekrans fått satt opp en minneplate over Margretes sønn Olav. I 1857 fant man Olavs grav nord for korskranken. Graven er markert med en flis i gulvet. Etter eget ønske ble Margrete selv gravlagt i Sorø ved siden av sin far. Men ifølge gravkatalogen i Sorø bortførte roskildebispen Peder Jensen Lodehat dronning Margretes lik med makt kort tid etter, og hun ble bisatt i Roskilde domkirke 4. juli 1413. Et samtidig makeskifte mellom Roskilde og Sorø til Sorøs fordel, kan imidlertid tyde på at overflyttingen var en del av en avtale.
Etter at akademiet ble grunnlagt, ble kirken gravplass for høyadelige med tilknytning til stedet. I nordre sideskip er gravkapell for Christian Friis til Kragerup og hans ektefelle Barbara Wittrup. Christian Friis var Christian IVs kansler til sin død i 1639. I kapellet står det et fem meter høyt epitafium fra 1653 med anevåpen.
På korets nordvegg er et epitafium over riksråd Mogens Høg (død 1661). I midtfeltet står en monumental innskrift, på toppstykket en fremstilling av oppstandelsen og anevåpen. På det nederste vedhenget sees Jesu gravleggelse. På vestveggen i nordre korsarm ses rammen til et epitafium over hoffmester Jørgen Rosenkrantz (død 1675) som i 1647–61 hadde vært deleier av Kongsberg sølvverk. På rammen er det anevåpen for Jørgen Rosenkrantz og hans ektefelle Christenca Juel. Jørgen Rosenkrantz ble i 1653 leder av Sorø Akademi og forsøkte iherdig å gjenreise akademiet etter svenskekrigene. Dette mislyktes selv om han brukte hele sin egen formue. Etter sin død ble han begravet i den sydlige delen av koret, og epitafiet beslaglagt som pant for hans personlige gjeld til kirken for begravelsen. Epitafiet ble derfor aldri ferdigstilt og satt opp. Ved rekonstruksjonen i nyere tid har man valgt å henge opp de bevarte delene slik man fant dem.
I nordre korsarm mot øst sees mot syd gravkapellet for Ludvig Holberg. Holberg eide Tersløsegård ved Sorø og Brorup ved Slagelse. Disse gårdene og hele hans formue ble testamentert til Sorø Akademi i 1747 mot at Holberg ble utnevnt til baron og fikk gratis begravelse i Sorø klosterkirke. Sarkofagen er utført av Johannes Wiedewelt i 1780. På gitteret ses Holbergs våpenskjold.
Kirkens omgivelser
Kirkegården ligger nordøst for kirken og inneholder graver med kunstverk over flere kjente personer. Dikteren B.S. Ingemann er gravlagt her, det samme er forfatteren Christian Molbech.
Kirkegårdens eldste gravstener ligger over to av lærerne ved Sorø Akademi; Andreas Schytte som døde i 1777 og Chr. Vogelius Steenstrup som døde i 1801. Gravstenene er formet som kistelokk.
Rett ved den ene utgangen til kirkegården står skulpturen «Det ny Jerusalem» utført av Niels Skovgaard i 1938.
Volleyball under Sommer-OL 2000 – Volleyball menn
Volleyball for menn under Sommer-OL 2004 fant sted fra 17. september til 1. oktober 2000 i Sydney.
Riot Act
Riot Act er det syvende studioalbumet til Pearl Jam. Albumet har bare solgt i overkant av 500 000 eksemplarer i USA. Noen av tekstene på albumet er veldig politisk ladet og eksempel på dette er «Bu$hleaguer». Albumet kom på 5.-plass på Billboard 200, som er den laveste plassering av noen Pearl Jam-album. De ble gitt ut tre singler; «I Am Mine», «Save You» og «Love Boat Captain».
Vincent Spano
Vincent Spano (født 18. oktober 1962 i Brooklyn, New York) er en amerikansk skuespiller.
I 1976 hadde sin debut på teater i en oppsetning av The Shadow Box på Long Wharf Theatre og senere på Broadway. Hans filmdebut var i 1979 med The Double McGuffin. Spano har senere spilt i mange Hollywood-filmer, blant annet John Sayles's Baby, It's You og City of Hope, Alive: The Miracle of the Andes og The Rats. Han spilte også i den italienske filmen Good Morning Babylon skrevet og regissert av Paolo og Vittorio Taviani. Spano er mest kjent for sin tilbakevendende rolle som FBI-agent Dean Porter i dramaserien Law & Order: Special Victims Unit siden den åttende sesongen.
PQui Linux
pQui Linux er en tidligere lettvekts Linuxdistribusjon fra Brasil som var basert på Slackware. Distribusjonen var beregnet på 32-biter i486 og x86-64.
Distribusjonen benyttet skrivebordsmiljøet Xfce.
Versjon 1.2 ble lansert 15. november 2005. Siste versjon var 3.1 som ble lansert 8. november 2010.
Askeklegg
Askeklegg (Hybomitra lurida) er en av kleggene i slekten Hybomitra. Den er en stor flue, mellom 12-15 millimeter lang. Den har en nordlig utbredelse i Europa.
Den voksne kleggen flyr tidlig på sommeren, i mai til juni. Den foretrekker åpne landskap med noe berg og skog. Vanligvis er den mest plagsom for kveg.
Guixi
Guixi (kinesisk: 贵溪; pinyin: Guìxī) er et byfylke i byprefekturet Yingtan i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina.
Byfylket hadde 539,291 innbyggere i 1999.
Kulturminner
Xianshui-klippegravstedet (Xianshui yanya muqun, 仙水岩崖墓群; engelsk: Hanging coffins on the cliffside of the Fairy-Water Rocks) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Samferdsel
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Vårfloks
Vårfloks (Phlox subulata) er en flerårig urt i fjellflokkfamilien. Den er en populær hageplante.
Arten vokser vilt i nordøstlige USA. Den er putedannende, vintergrønn og blir 10–15 cm høy. Bladene er smale og spisse. Blomstringstida er i mai–juni, og blomstene kan være lavendel, rosa eller hvite. I Norge kan vårfloks dyrkes til herdighetssone 6 eller 7.
Curtiss P-40 Warhawk
Curtiss P-40 Warhawk er et amerikansk jagerfly.
Betegnelsen P-40 favner over to modeller med fabrikkbetegnelsene Hawk 81, og Hawk 87 som var en videreutvikling av Hawk 81. I den amerikanske hærs flyvåpen fikk alle modellene etterhvert navnet Warhawk, Hawk 81 betegnelsene P-40, P-40B og P-40C og Hawk 87 betegnelsen P-40D og videre. I det britiske flyvåpenet fikk Hawk 81 navnet Tomahawk og Hawk 87 navnet Kittyhawk.
P-40 Warhawk kom i skyggen av de mer berømte jagerflyene som North American P-51 Mustang og Republic P-47 Thunderbolt, og ble aldri regnet for å være blant de aller beste jagerflytypene. Men med over 13 700 fly produsert spilte P-40 allikevel en viktig rolle for den allierte krigføringen under den andre verdenskrig.
Bakgrunn og utvikling
Mot slutten av tredvetallet ble det daværende United States Army Air Corps overbevist om at væskeavkjølte rekke- og V-motorer ville utklasse stjernemotorer og ba i 1937 om et nytt jagerfly utstyrt med den da nye Allison V-1710 væskeavkjølte V12-motoren.
XP-40, som fløy første gang 14. oktober 1938, ble i mai 1939 evaluert sammen med Bell XP-39 og Seversky XP-41. XP-39 skulle senere bli satt i produksjon som P-39 Airacobra, men 24. april 1939 fikk Curtiss-Wright en kontrakt for produksjon av 524 P-40 jagerfly. Fram til da den største kontrakten for en amerikansk flytype.
P-40D / P-40E (Hawk 87)
Den nye motorinstallasjonen står sentralt ved forandringene denne nye varianten introduserte. Allison V-1710-39 gav bedre ytelser men installasjonen krevde en total ombygging av nesepartiet som ble kortere og fikk en helt annen form. Bestykningen i nesen ble fjernet og radiatoren ble flyttet forover og gjort dypere. Andre forandringer inkluderte kortere hovedunderstell og endringer av bestykningen i vingene.
P-40F / P-40L, Packard Merlin-variantene
Disse variantene var et forsøk på å løse noen av problemene knyttet til Allison-motorer, spesielt den dårlige effekten i større høyder som begrenset bruken av P-40 som jagerfly. En P-40D ble utstyrt med en Rolls-Royce Merlin 28 og evaluert. Under betegnelsen XP-40F fløy denne prototypen første gang i juni 1941. Installasjonen av Merlin-motoren var enkel å gjennomføre, ingen av flytypens tidligere kvaliteter ble redusert og motoreffekten ble betydelig forbedret i høyder over 4 500 m.
P-40F – Utstyrt med en Packard V-1650-1 (lisensprodusert variant av Rolls-Royce Merlin 28) med en ytelse på 1 300 hk. Fra varianten P-40F-5 og utover ble skroget forlenget. I alt 1 311 P-40F ble produsert, fordelt på 96 P-40F, 603 P-40F-1, 123 P-40F-5, 177 P-40F-10, 200 P-40F-15 og 112 P-40F-20. På grunn av utilstrekkelige antall av Packard V-1650 tilgjengelig ble noen av de senere produksjonsvariantene av P-40F utstyrt med Allison V-1710 og brukt til trening under betegnelsen P-40R-1. I britisk tjeneste fikk P-40F navnet Kittyhawk Mk IIA.
P-40L – Denne varianten var et forsøk på å øke ytelsene i forhold til P-40F ved å redusere vekten. Bestykningen ble redusert fra seks til fire 12,7 mm maskinkanoner, drivstoffkapasiteten ble redusert og en del av pansringen for beskyttelse av piloten ble fjernet. Som med P-40F ble et forlenget skrog introdusert fra P-40L-5. I alt ble 700 P-40L produsert, inkludert 50 P-40L-1, 220 P-40L-5, 148 P-40L-10, 112 P-40L-15 og 170 P-40L-20. Av samme grunn som for P-40F ble 53 P-40L utstyrt med Allison V-1710 som treningsfly under betegnelsen P-40R-2.
P-40K / P-40M, tilbake til Allison V-1710
P-40K – Denne betegnelsen favner over en serie med fly som var basert henholdsvis på P-40E og P-40F. Fellesnevneren for hele serien av P-40K er motoren som var en Allisoon V-1710-73 med en ytelse på 1 375 hk. P-40K-1 og P-40K-5 benyttet samme skrog som P-40E mens P-40K-10 og P-40K-15 benyttet det forlengede skroget introdusert med P-40F-5. I alt 1 300 P-40K ble produsert, fordelt på 600 P-40K-1, 200 P-40K-5, 335 P-40K-10 og 165 P-40K-15. Alle ble levert mellom mai og november 1942. I britisk tjeneste fikk P-40K navnet Kittyhawk Mk III.
P-40M – P-40M benyttet det samme skroget som ble brukt på P-40L-5 og utover og ble utstyrt med en Allison V-1710-81 med en ytelse på 1 200 hk. P-40M benyttet også den samme kjølegrillen plassert foran eksosrørene som ble introdusert med P-40R. 600 P-40M ble produsert, fordelt på 60 P-40M-1, 260 P-40M-5 og 280 P-40M-10. Nesten alle, 595 fly, ble levert til RAF mellom november 1942 og februar 1943, hvor de, som P-40K, også fikk navnet Kittyhawk Mk III. De fleste av disse flyene ble igjen overført til samveldelandene og Sovjetunionen.
P-40N, siste produksjonsvariant
P-40N var en veidereutvikling av P-40M og den siste og mest tallrike varianten, i alt ble 5 220 P-40N produsert. Ytterligere reduksjoner av vekten ble gjennomført, som med P-40L ble drivstofftankene i vingeforkantene ble fjernet og bestykningen redusert til fire 12,7 mm maskinkanoner. I tillegg fikk flyet blant annet ny radiator konstruert i aluminium. Fra P-40N-5 fikk flytypen den nye cokcpithetten som forbindes med N-serien.
P-40N-1 – Utstyrt med en Allison V-1710-81 med en ytelse på 1 200 hk. I alt ble 400 fly av denne varianten produsert og levert mellom mars og april 1943.
P-40N-5 – Denne introduserte en ny cockpithette som bedret sikten bakover betydelig. Blant andre endringer var nytt radioutstyrt og et nytt sete. Festepunkter som kunne utstyres med enten en 500 lb bombe eller en ekstern drivstofftank ble introdusert under vingene, og man gikk tilbake til en bestykning på seks 12,7 mm maskinkanoner. 1 100 P-40N-5 ble produsert og levert mellom mai og juli 1943.
P-40N-10 – Bestykning redusert til fire 12,7 mm maskinkanoner. 100 fly produsert og levert i august 1943.
P-40N-15 – Bestykningen økt til seks 12,7 mm maskinkanoner og økt drivstoffkapasitet i vingene. 377 fly produsert og levert i september 1943.
P-40N-20 – Ustyrt med en Allison V-1710-99 motor og mulighet til å bære tre 500 lb bomber. Denne subvarianten var den mest tallrike med i alt 1 523 fly produsert. Levert mellom september og desember 1943.
Psychomachia
Psychomachia («Sjelekamp») er et litterært verk av Prudentius, en latinske, kristen poeten fra senantikken. Psychomachia er sannsynligvis det første og mest innflytelsesrike allegoriske verk som startet en lang tradisjon av allergiske litterære tekster som nådde sitt høydepunkt i middelalderen med verker som Roseromanen, Enhver og Piers Plowman.
Prudentius har blitt kalt for den keisertidens største kristne dikter og den kristne Horats. Som forfatter stilte Prudentius sin penn til disposisjon for kristendommens sak. Psychomachia er således et av de aller første rene kristne epos.
På mindre enn tusen tekstlinjer beskriver poeten konflikten mellom laster og dyder som en bokstavelig kamp i samme stil som Vergils Æneide. Laster og dyder opptrer som personfikasjoner. Både de hedenske (mannlige) lastene og de kristne (kvinnelige) dyden dueller med sverd og skjold. Kristen tro er angrepet av og overvinner hedensk Avgudsdyrking og blir hyllet av tusen kristne martyrer. Kyskhet blir overfalt av Begjær, men hun slår sin fiende med et sverd. Raseri angriper Tålmodighet, som greier ikke å forsvare henne og ødelegger seg selv isteden. På et tilsvarende vis kjemper ulike laster mot tilsvarende dyder og alle lastene blir overvunnet. Bibelske figurer som eksemplifiserer disse dydene opptrer også, eksempelvis opptrer Job som Tålmodighet.
Til tross for det faktum at det er syv dyder som beseirer syv laster er disse ikke de kanoniske syv dødelige synder (hovmod, griskhet, utukt, vrede, grådighet, misunnelse og dovenskap), heller ikke de tre teologiske (tro, håp og kjærlighet) og fire kardinale dyder (visdom, rettferdighet, mot og selvbeherskelse).
Psychomachia fikk uansett en stor betydning i middelalderen, ikke bare i litteraturen, men også i billedkunsten. Billedfremstillinger av personifiserte dyder og laster ble svært populært til langt inn i renessansen.
Dainier Peró
Dainier Peró (født 1. oktober 1999) er en cubansk bokser.
Oldedalen
I Oldedalen ligger Hansa bryggeris tapperi for Olden brevann.
Oldedalen er en frodig bygd med et godt grunnlag for landbruk. Innerst i dalen ligger gårdene Gytri, Yri, Rustøen, Mykløen, Høgalmen, Myklebust, Melkevold, Briksdal, Åbrekk, Tungøen, Åberg og Kvamme.
Japan under Vinter-OL 1964
Japan under Vinter-OL 1964. Førtisju sportsutøvere fra Japan, førtien menn og seks kvinner, deltok i åtte sporter under Vinter-OL 1964 i Innsbruck i Østerrike. De deltok i alpint, kunstløp, langrenn, skøyter, skihopping, kombinert, skiskyting og ishockey. Japan, som deltok for sjuende gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var to femteplasser, i damenes kunstløp og på 500 meter skøyter for menn.
Samtalelag
Samtalelag (eller samtaleforening) var en type lokalforening der ulike temaer i samtiden ble debattert. Mange slike foreningene ble stiftet de siste tiårene av 1800-tallet, og typisk var det unge mennesker som var medlemmer.
Sosiale og økonomiske endringer
Endringene som skjedde på Bygde-Norge på siste halvdel av 1800-tallet er av historikere kalt det store hamskiftet. Urbanisering og produktivitetsøkning i landbruket skapte en mer spesialisert arbeidsdeling og markedsorientert økonomi. Standssamfunnet ble gradvist oppløst og nye samværsformer og kulturformer oppstod. Leseferdigheten blant folk flest ble forbedret, det ble etablert folkebiblioteker og stadig flere aviser ble gitt ut. Dette gjorde at samtidens store spørsmål kom nærere, og folkelige bevegelser utfordret embetsmannsstaten og datidens autoritetspersoner.
Sjønstå samtalelag som eksempel
Til det første møte hadde Djupvik valgt temaet: «Ungdomsfornøielser». Etter åpningsinnlegget fulgte debatt som ble protokollført. Andre temaer som ble debattert var: «Skjønnhets-sans», «Hvorledes vil du feire julen?», «Unnselighet», «Hvordan kan vi i «arbeiderklassen» nå opp til en stærkere stilling i samfundet?», «Høflighet» og «Hva bør tilraades i giftespørgsmaal ved valg av ægteviede?».
Ein fin liten blome
Ein fin liten blome er en salme oversatt fra svensk av Anders Hovden i 1927. Den svenske teksten Det växte en blomma fra 1890 hadde lenge en ukjent opphavsmann, men er senere tilskrevet Johan Alfred Blomberg, en offiser i Frelsesarmeen som siden flyttet til USA. Salmen ble sunget til melodien Jeg skulle ei sørge, men i 1969 laget Bjørn Eidsvåg en melodi som passet bedre til teksten, og etter hvert har den blitt enerådende. Salmen står på nr. 492 i Norsk Salmebok og nr. 310 i Sangboken Syng for Herren. Sangen er også med i Frelsesarmeens sangbok 2010, men uten at Johan Alfred Blomberg er oppgitt som tekstforfatter.
Einar Skaarseth Enger
Einar Skaarseth Enger (født 16. august 1950) er en norsk næringslivsleder og gårdbruker som fra 2011 er styreleder i Felleskjøpet. Han er utdannet som sivilagronom ved Norges landbrukshøgskole på Ås og jobbet innenfor Landbrukssamvirket. Han har vært direktør i TINE og jobbet i ledelsen i Gilde.
Enger ble i statsråd 12. august 2011 utnevnt til medlem av 22. juli-kommisjonen.
I 2016 ble Enger utnevnt til styreleder for Gjensidigestiftelsen.
Toflekket klegg
Toflekket klegg (Hybomitra bimaculata) er en av kleggene i slekten Hybomitra. Den er en stor flue, 14 til 17 millimeter lang. Den er utbredt i Europa, også i Norge. Den voksne kleggen flyr i mai til juli.
Den tilhører et vanskelig artskompleks av flere lignende klegger som tidligere var delt i flere arter. Den er synonym med Hybomitra collini, som har markerte, store orange sideflekker på bakkroppenss tre-fire første ledd, slik at det dannes en kraftig mørk midtlinje. En annen er Hybomitra bisignata, med mørk bakkropp og smale gule render på hvert av bakkroppens ledd. Hybomitra bisignata og Hybomitra collini regnes nå som underarter.
Highgrove House
Highgrove House er en av Storbritannias kongelige residenser. Det ble i 1980 kjøpt av hertugdømmet Cornwall, og brukes som landsted av Kong Charles. Det ligger i Doughton nær Tetbury i Gloucestershire.
Herregården ble reist i årene 1796–1798 av hugenotten John Paul Paul. Huset antas å ha blitt designet av Anthony Keck. I 1850 fant en tragedie sted der da Mary Elizabeth Paul omkom da klærne hennes tok fyr under en tilstelning for hennes bror i ballsalen. Huset ble solgt ut av Paul-slekten i 1860, og i 1864 ble det igjen solgt, til advokaten William Yatman. Det ble restaurert i 1894 etter at en brann hadde ødelagt interiøret og skadet vestfronten. Huset har fire mottagelsesrom, en barnefløy og tjenerrom. Hertugdømmet kjøpte det fra parlamentsmedlemmet Maurice Macmillan, sønn av tidligere statsminister Harold Macmillan. Kjøpet bidro til økt spekulasjon om hvorvidt prinsen planla å gifte seg.
Etter kjøpet i 1980 ble interiøret renovert av Dudley Poplak, som også hadde designet prinsens leilighet i Kensington Palace. Prinsen og prinsessen av Wales tok i bruk Highgrove i 1981. I 1988 ble eksteriøret endret med en ny balustrade, gavl og klassiske pilastre etter prinsens egen design. Det ble også bygget et anneks til staben.
Kong Charles har lagt mye arbeid i å planlegge og designe hagen, noe som er en kjær hobby for ham. Han har anlagt en naturhage, en formell hage og en kjøkkenhage omgitt av en mur. Kongen har også plantet mange trær på eiendommen, og han har satt opp en byste av Alan McGlashan.
Eiendommen består av et parkområde med skog i utkanten, flere gårdsbygninger og omkring 364 hektar dyrkbar mark, Home Farm, som drives av hertugdømmet. Det holdes både storfe og småfe på gården.
Regierungsbezirk Köln
Regionen Köln er en av fem regjeringsdistrikt i Nordrhein-Westfalen. Degionhovedstaden er Köln.
Geografi
Regionen Köln ligger i sørvestre delen av forbundsrepublikken. I nord grenser den til regionen Düsseldorf. I øst grenser den til Regierungsbezirk Arnsberg. I sør grenser den til Rheinland-Pfalz. I vest til Nederland & Belgia.
Guldkorn vol. 2
Guldkorn vol. 2 er et samlealbum av den svenske visesangeren Fred Åkerström, utgitt i 2001 på plateselskapet Metronome.
Plata var en oppfølger av Guldkorn fra 1997.
Albumet ble redigert av Ingegerd Borg. Teksten på CD-omslaget ble skrevet av Lars Nylin og albumet ble designet av Conny Lindström. Fotografiene ble tratt av Bengt H. Malmqvist og Torbjörn Calvero.
Thoralf Fagertun
Thoralf Fagertun (født 20. juni 1980) er en norsk forfatter fra Meløy i Nordland, bosatt i Bodø.
Fagertun er utdannet litteraturviter, og har jobbet innen journalistikk, kultur og forskningsformidling. Han er mest kjent som barnebokforfatter, og har gjennomført forfatterutdanning ved Norsk barnebokinstitutt. Fagertun har også skrevet manus til flere sceneforestillinger. Hans første bok, Familien Gnork (2022), ble utgitt på Samlaget i 2022, og ble nominert til Norske barne- og ungdomsbokforfatteres «Trollkrittet»-pris for beste debutbok i 2022.
Mehrzweckkampfschiff 180
Mehrzweckkampfschiff 180 er en klasse av fregatter som skal bygges for tjeneste i Tysklands marine, som avløsning for Brandenburg-klassen. Skipene skal ha antiubåtkrigføring som hovedoppgave, men vil bli bygget for å utnytte ulike oppdragsmoduler som kan byttes mellom skipene i klassen.
I januar 2020, etter en fem år lang anbudsprosess, ble nederlandske Damen Group valgt som entreprenør. Skipene vil imidlertid bli bygget ved Blohm + Voss’ verft i Hamburg og Peene-verftet i Wolgast, begge eiet av tyske Lürssen.
Freestyle under Vinter-OL for ungdom 2012
Freestyle under Vinter-OL for ungdom 2012 ble arrangert med halfpipe og skicross i Kühtai.
Zjizn odna
Zjizn odna (originaltittel: Жизнь одна) er en russisk film fra 2003, regissert av Vitalij Moskalenko.
Handling
Filmen forteller om en kvinne som ikke klarer å tilgi ektemannen sin, etter hans intriger sammen med en sekretær.
Kvinnen dedikerer seg deretter fullstendig til journalistikk, noe som forårsaker alvorlige helse-problemer. Som et resultat av dette, blir kvinnen sendt til hvile på et sanatorium.
Na bezymjannoj vysote
Na bezymjannoj vysote (originaltittel: На безымянной высоте) er en russisk-belarusisk film fra 2003, regissert av Vjatsjeslav Nikiforov.
Handling
I en tett skog i Belarus, i nærheten av den polske grensen, under Operasjon Bagration i løpet av sommeren 1944. Etter en kort pause forbereder Den røde armé seg på å rykke videre fremover, men ved fronten møter de snart to alvorlige hindringer: en ikke-navngitt høyde mot en ukjent tysk styrke, samt en meget dyktig tysk snikskytter. De dreper ikke bare russiske offiserer, men også alle fangede tyske offiserer før disse rekker å bli avhørt av sovjeterne. Men den lokale sjefen, major Inozemtsev, mistenker at området kan være en felle.
En sovjetisk kvinnelig snikskytter, Olga Pozdneyeva (spilt av Viktoriya Tolstoganova) ankommer for å eliminere den tyske snikskytteren. Sammen med forsterkningene sitter den bekymringsløse tidligere dømte soldaten Kolya Malakhov, den nye løytnanten for enhetens rekognosering, Alexey Malyutin, og troppens meget erfarne stabssersjant, Ivan Bessonov, som har kommet tilbake etter en periode på sykehus. Til slutt blir Kolya tildelt å være Olgas assistent. Men Kolya blir umiddelbart forelsket i henne, selv om hun forsøker å holde en mer profesjonell avstand.
Katya Solovyova, en radio-operatør, identifiserer raskt løytnant Malyutin som hennes egen kjærlighetsinteresse. Mens fristen for en ny offensiv nærmer seg, fortsetter en rekognoseringsgruppe å forsøke å kidnappe tyske offiserer for avhør. Samtidig forsøker Olga å få tak i den tyske snikskytteren, og alle sammen prøver å unngå den fanatiske SMERSJ-offiseren, kaptein Shulgin, som mistenker alle han møter for å være en tysk spion eller sabotør.
P!tux Linux
P!tux Linux er en tidligere lettvekts Linuxdistribusjon fra Frankrike som var basert på Slackware. Distribusjonen benyttet intet skrivebordsmiljø og var basert på versjon 2.2.x av Linuxkjernen og kunne installeres både på en dedikert partisjon med filsystemet ext2 og på en FAT-partisjon skapt av MS-DOS. Den kunne installeres fra MS-DOS, Linux, i umsdos-modus eller via FTP.
En grunnleggende installasjon krevdeen 32-biter i486 med 8 Mb RAM og 105 Mb harddiskplass. Under installering ble ytterligere 150 Mb benyttet.
Ivan Verjasov
Ivan Jurjevitsj Verjasov (russisk: Иван Юрьевич Верясов, født 10. juli 1993) er en russisk bokser.
Han representerte ROC under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i kvartfinalen.
Nankang
Befolkningen var på 754,358 innbyggere i 1999.
Jernbane
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.
Vei
Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.
Detroit City
Om sangen
Før Bares suksess med «Detroit City» ble versjonen til countrysangeren Billy Grammer utgitt på singlen Decca 31449. Hans versjon var kjent som «I Wanna Go Home».
Sangen er en arbeidsmanns klage og «med sin melodi som påminner om «Sloop John B» beskriver den fremmedgjøringen som føltes blant mange landsens sydstatsfolk i de midtre nordstatene», skrev countrymusikkhistoriker Bill Malone. «Her låner Bares ærlige og klagende tolkning ut stor troverdighet til denne sørgmodige sangen». Bares versjon inneholder også en resitasjon etter halvparten av andre vers.
Sangens høyde i popularitet sommeren 1963 kom i en tid da Tillis fremdeles opplevde mesteparten av sin suksess som låtskriver. Han hadde tidligere skrevet hits for Webb Pierce, Brenda Lee, Stonewall Jackson og andre, men dette var én av hans første større hits som låtskriver utenom disse artistene.
Sangen ga Bobby Bare en Grammy for the Best Country & Western Recording i 1963.
I 1967 gjorde Tom Jones en coverversjon av sangen. Den ble utgitt på singlen Decca F.22555. Musikalsk leder var Charles Blackwell. Produsent var Peter Sullivan.
Gunnar Wiklund spilte inn sangen på svensk med tittelen, «Nu reser jag hem».
Norsk versjon
Lasse Hovd har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Nå reiser jeg hjem».
Kilder
Detroit City
Yuhong (Shenyang)
Yuhong (kinesisk: 于洪区; pinyin: Yúhóng Qū) er et distrikt i den subprovinsielle by Shenyang i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 774 km² og teller 350 000 innbyggere (2004).
Administrative enheter
Subdistrikter:
Storkommuner:
Kommuner:
Brasils kultur
Musikk og dans
Musikk- og dansestiler som blant annet samba, bossa nova, forró og MPB er noen av de mest kjente delene av Brasils kulturliv. Andre genrer er frevo og axé. Karnevalet i Rio får mye internasjonal oppmerksomhet hvert år. I tillegg er karnevalet i Salvador og Olinda godt kjent.
Sport
Innenfor sport har landet sikret seg fem verdenscupseiere i fotball. Landet har fostret mange dyktige fotballspillere, hvor Pelé er den mest berømte. Kampsporten capoeira stammer også fra Brasil.
Litteratur og arkitektur
Innenfor litteratur er Paulo Coelho antakelig den mest kjente i Norge, mens Oscar Niemeyer er en internasjonalt anerkjent arkitekt.
Ditt smil
Sangen ble framført på norsk av Hilde Heltberg. Den endte på en syvendeplass med 17 poeng.
Bryn Mawr College
Bryn Mawr College er et privat kvinneuniversitet i Bryn Mawr, 16 km nordvest for Philadelphia i delstaten Pennsylvania i USA. Det er kun opptak av kvinnelige studenter, som kommer fra hele USA og om lag 40 land utenfor USA.
Det undervises i klassiske naturvitenskapelige og humanistiske fag, i tillegg til psykologi og jus. Universitetet satser spesielt på forskning for høyere grads studenter. Biblioteket har en større billed- og kunstsamling.
Matematikeren Emmy Noether underviste på Bryn Mawr fra 1933 til 1935. Den senere fredsprisvinneren Emily Greene Balch var i 1889 blant de første uteksaminerte fra colleget.
Rangeringer
Bryn Mawr College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.
Leptospirose (hund)
Leptospirose er en bakteriell sykdom, forårsaket av varianter av bakterien Leptospira interrogans. Bakterien kan trenge gjennom uskadet hud, og dermed smitte ved for eksempel bading i vann forurenset med urin fra syke dyr. Bakterien kan også forårsake alvorlig sykdom hos mennesker.
Symptomer
Hos mennesker kan hjernehinnebetennelse, lever- og nyresvikt forekomme. Langvarig tretthet og hodepine i rekonvalesensperioden er vanlig.
Årsak
En rekke forskjellige dyr kan være bærere av bakterien. Gnagere er den vanligste smittekilden, men bakterien kan også finnes hos storfe, gris, hest og piggsvin. Bakterien er dessuten påvist hos hund og viltlevende rotte i Norge.
Mennesker smittes vanligvis via drikkevann, eller ved å bade i vann som er forurenset av urin fra smittede dyr. Bakterien kan også smitte direkte fra dyr til menneske, men smitter ikke fra person til person. Den kan smitte gjennom intakt hud.
Sørklegg
sørklegg (Hybomitra ciureai) er en av kleggene i slekten Hybomitra. Den er en stor flue, mellom 15-18 millimeter lang. Den er utbredt i Europa. Finnes i Norge.
Den voksne kleggen flyr litt utpå sommeren, i slutten av juni til august.
Statistisk feil
En statistisk feil innebærer at man trekker en feilaktig statistisk konklusjon fra datamaterialet man har hatt til rådighet. I og med at statistikk handler om å estimere (beregne) ukjente størrelser ut ifra en stikkprøve som er mindre enn den totale populasjonen som man ønsker å vite noe om, er alle slike beregninger beheftet med en viss sannsynlighet for feil. De mest grunnleggende statistiske feilene kalles type-I- og -II-feil:
Vanligvis er man ikke interessert i nullhypotesen, men i en alternativ forklaring. En type-I-feil innebærer dermed at man aksepterer en alternativ forklaring som ikke stemmer («godtroenhet»). En type-II-feil betyr på den andre siden at man forkaster en alternativ forklaring, selv om den egentlig stemmer («overforsiktighet»). Type I-feil kan også kalles «falsk positiv», mens type II-feil kan kalles «falsk negativ».
Vitenskapsteoretisk sett er det viktigst å unngå type-I-feil. Derfor «foretrekker» man vanligvis type-II-feil over type-I-feil, og ved å minske sjansen for type-I-feil øker man samtidig sannsynligheten for type-II-feil. Grunnen til dette er at «bevisbyrden» vanligvis ligger ved den alternative forklaringen, ikke ved nullhypotesen. En måte å kontrollere type-I-feil på, er ved hjelp av signifikansnivå. Jo lavere signifikansnivå man velger, desto mindre er sannsynligheten for type-I-feil, men desto mindre er også sannsynligheten for å oppdage at en alternativ forklaring er sann når den faktisk er det. Høyere signifikansnivå minsker altså sannsynligheten for type I-feil, men øker samtidig faren for type II-feil. Dette problemet kan statistisk sett ikke unngås, slik at valg av signifikansnivå alltid er en avveining mellom disse to målsettingene. Et mye brukt signifikansnivå er 5 %. Bruker man dette signifikansnivået, må man altså regne med å gjøre én type-I-feil per 20 statistiske tester.