cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ISAAC
ISAAC International organiserer en konferanse annet hvert år i ulike land. ISAAC Norge har også en konferanse annet hvert år; de årene den internasjonale ikke finner sted.
Niklas Skoog
Niklas Skoog (født 15. juni 1974 i Göteborg) er en svensk tidligere profesjonell fotballspiller. Skoog spilte for Malmö FF fram til mars 2009, men annonserte et comeback for BK Näset, som befinner seg i en av de lavere divisjonene i svensk fotball.
Skoog har i tillegg til Malmö FF, spilt for flere tyske klubber, samt for Västra Frölunda IF og Örebro SK i Sverige.
Skoog har i tillegg spilt landslagsfotball for Sverige, sist i 2004. Han står notert med ni kamper og fire mål.
Karakoçan
Karakoçan er en by med 28 075 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Elazığ. Den ligger nord for Kovancılar, sør for Yayladere, sørøst for Nazımiye, og vest for Bingöl og Kiğı.
Erephognathus
Utseende
Middelsstore (7-10 millimeter), avlange og litt flate, halvblanke, mørke løpebiller. Hodet har små, rundet utstående fasettøyne. Pronotum er avrundet trapesformet, bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede med kraftige punktstriper. Antenner og bein er gulrøde.
Chris Renaud
Renaud ble uteksaminert fra Syracuse University med en grad i illustrasjon. Han jobbet som grafisk designer innen sportsindustrien, og designet blant annet for NFL og NBA. Han begynte så med tegneserier, som han både skrev og tegnet. Han har jobbet både for Marvel og DC.
Via barnefjernsyn begynte han i Blue Sky Studios, der han blant annet har jobbet på filmene Robotene (2005), Istid 2 (2006), Horton hører en Hvem (2008) og Istid 3: Dinosaurene kommer (2009).
Renaud jobber for tiden i Illumination Entertainment og regidebuterte med Grusomme meg (2010).
Wachowski-søsknene
Wachowski-søsknene er de to polsk-amerikanske søsknene Lana (tidligere Laurence «Larry») Wachowski (født 21. juni 1965) og Lilly (tidligere Andrew Paul «Andy») Wachowski (født 29. desember 1967). De er begge filmregissører og manusforfattere, og har regissert alle sine filmer sammen. De er mest kjent som skaperne av Matrix-trilogien.
I 2008 gjennomførte Lana et kjønnsskifte. Hun skiftet da navn fra «Larry» til «Lana» og «Wachowski-brødrene» har siden blitt omtalt som «Wachowski-søsknene» og liknende.
Karriere
Søsknene er født og oppvokst i Chicago. Begge gikk på Whitney Young High, som er en high school som er kjent for å satse på blant annet de utøvende kunstarter. Begge begynte på universitetet etter high school, men ingen av dem fullførte universitetsutdannelsen. Før de fikk innpass i filmbransjen drev de en teppeforretning sammen og lagde tegneserier på fritiden.
Filmkarrieren deres startet da de skrev manus til Sylvester Stallone-filmen Leiemordere, som hadde premiere i 1995. Året etter hadde de premiere som regissører med filmen Bound, som ikke ble noen nevneverdig suksess. Likevel viste den at søsknene Wachowski hadde evnen til å fortelle visuelt fengende historier.
Etter Bound fikk de kontrakt med Warner Brothers om å regissere The Matrix. Dette filmprosjektet hadde de arbeidet med i flere år. Filmen ble en kjempesuksess med sine nyskapende effekter, blant annet bruk av bullet time, som gir seeren mulighet til å se hva som skjer innenfor et meget kort tidsrom ved hjelp av saktefilm og et kamera som tilsynelatende fortsatt beveger seg i normalt tempo.
Etter suksessen med The Matrix fikk de kontrakt med Warner Brothers om å lage oppfølgerne The Matrix Reloaded og The Matrix Revolutions. I den kontrakten fikk søsknene inn en svært uvanlig klausul om at de ikke behøver å stille opp i noen form for reklame eller intervju, eller for den saks skyld medvirke til ekstramateriale ved utgivelse av filmene på DVD. Samtidig innebar avtalen et meget stort honorar til begge søsknene. De to oppfølgerne fikk imidlertid en temmelig lunken mottagelse fra anmeldere og publikum.
Wachowski-søsknene er for øvrig opphavet til en rekke andre spille- og animasjonsfilmer samt videospill innenfor Matrix-universet.
Siden lanseringen av den tredje Matrix-filmen har det vært forholdsvis stille rundt søsknene, men de er blant annet oppført som produsenter for filmatiseringen av tegneserien V for vendetta med Natalie Portman og Hugo Weaving i hovedrollerne. Hugo Weaving er for øvrig skuespilleren som spiller «agent Smith» i Matrix-trilogien.
I samarbeid med J. Michael Straczynsk skapte søsknene TV-serien Sense8, som hadde premiere på Netflix i 2015. Sammen skrev de manuset til alle de tolv episodene av første sesong, og regisserte syv av episodene. Lilly Wachowski var mindre involvert i produksjonen av andre og siste sesong, som ble skrevet av Lana Wachowski og Straczynski og hadde premiere i 2018.
Triatlon under samveldelekene 2014
Triatlon under samveldelekene 2014. Triatlon var en av flere sporter under de 20. samveldelekene som ble arrangert i Glasgow i Skottland i perioden 23. juli til 3. august 2014. Det var tredje gangen som triatlon var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 2014 var det tre konkurranser en for menn, en for damer og en mixedstafett. England ble beste nasjon, de vant alle tre gullmedaljene.
Libanon under Vinter-OL 1992
Libanon under Vinter-OL 1992. Fire mannlige sportsutøvere fra Libanon deltok i alpint under Vinter-OL 1992 i Albertville i Frankrike. Libanon, som deltok for ellevte gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en femtitredjeplass i slalåm for menn.
Xenoomorphus
Xenoomorphus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små, mørke, brede, blanke, hvelvede bladbiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
NM i hopp uten tilløp 1959
NM i hopp uten tilløp 1959 var en del av NM i friidrett 1959.
Mesterskapet ble arrangert i Lillesand 22. februar. Arrangør var Lillesand IL.
Anton Minde
Anton Minde (1875–1945) var en norsk industrigründer. Han etablerte i 1898 Minde Chokoladefabrik i Bergen sammen med broren Hjalmar.
For produktene ble brødrene Minde premiert både på Bergensutstillingen i 1898 og 1928, og på jubileumsutstillingen i Kristiania i 1914. Fabrikken ble drevet gjennom de harde 1930-årene og 2. verdenskrig av Anton Minde, som døde sommeren 1945.
Frederik Vilhelm av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg
Frederik Vilhelm (født 18. november 1668, død 3. juni 1714) var en sønderjysk hertug av den oldenborgske slekt og dansk generalmajor.
Frederik Vilhelm var yngste sønn av hertug Ernst Günther av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg og hertuginne Augusta av Glücksborg. Etter sin far fikk han stillet i utstikt det innbringende domprostiet i Hamborg og posten som guvernør på Als. Domprostiet fikk han som ung allerede i 1676. Ved farens død i 1689 ble moren ifølge testamentet stadfestet av kongen, sittende i uskiftet bo med rett til å ordne arvefølgen. Hun valgte å utelukke den eldre sønnen Ernst August (1660–1731), som var konvertert til katolisismen, til fordel for Frederik Vilhelm. Han ble omtrent samtidig utnevnt til guvernør på Sønderborg. Da Ernst August i 1695 igjen vendte tilbake til den lutherske tro, gik guvernørembedet over til ham.
Etter morens død i 1701 tiltrådte Frederik Vilhelm arven som omfattet Augustenborg, Rumohrsgaard og Evelgunde. I 1703 kjøpte han i tillegg herregården Avnbølgaard i Sundeved.
Ekteskap
Frederik Vilhelm døde den 3. juni 1714. På hans kisteplate i Sønderborg slottskapell leses i sortmalt kursiv: ''Fürst und Herr Friedrich Wilhelm Erbe zu Norwegen Herzog zu Schleswig Holstein Sonderburg geboren den 18. Novbr. Ao 1668 gestorben den 3. Jun. Ao 1714''.
Almost an Actress
Almost an Actress er en amerikansk stumfilm fra 1913 regissert av Allen Curtis.
An Vannieuwenhuyse
An Vannieuwenhuyse (født 3. mars 1991) er en belgisk bobkjører.
Hun representerte Belgia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 13 i toer-bob.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 15 i toer-bob.
Spiseskje
Spiseskje har flere betydninger.
EM i friidrett innendørs 1975
Det '''6. EM i friidrett innendørs''' ble arrangert 8. og 9. mars 1975 in Katowice i Polen, i arenaen Spodek.
60 m
Finale 8. mars <br style="clear:left;"/>
400 m
Finale 9. mars <br style="clear:left;"/>
1500 m
Finale 9. mars <br style="clear:left;"/>
3000 m
Finale 9. mars <br style="clear:left;"/>
60 m hekk
Finale 9. mars <br style="clear:left;"/>
Høydehopp
Finale 8. mars <br style="clear:left;"/>
Stavsprang
Finale 9. mars <br style="clear:left;"/>
Tresteg
Finale 8. mars <br style="clear:left;"/>
Kulestøt
Finale 9. mars <br style="clear:left;"/>
4 x 320 meter stafett
Finale 8. mars <br style="clear:left;"/>
60 m
Finale 9. mars <br style="clear:left;"/>
800 m
Finale 9. mars <br style="clear:left;"/>
60 m hekk
Finale 8. mars <br style="clear:left;"/>
Høydehopp
Finale 9. mars <br style="clear:left;"/>
Pakores I av Partia
Pakores (persisk: پاکور دوم‎; gresk: Πακοροσ; født ca. 63 f.Kr., død 38 f.Kr.) var prins av Partia og muligens medkonge sammen med sin far Orodes II for i det minste en del av hans fars styre. Han var uansett en av sin fars fremste hærførere. Hans mor var Laodike, prinsesse fra den lille kongeriket Kommagene (øst i dagens Tyrkia). Pakores var gift med armensk prinsesse hvor navnet har gått tapt. Hun var en av døtrene til Tigranes den store og hans dronning Kleopatra av Pontos.
Pakores drev på vegne av sin far krig mot Romerriket, og falt til sist i et slag mot den romerske hærføreren Ventidius. Med hans død ble hans yngre bror Fraates IV arving og etterfølger av den partiske tronen.
Første invasjon av Syria
Etter det uventede romerske nederlaget i slaget ved Carrhae i 53 f.Kr. bestemte Orodes II for å utnytte fordelen med angripe romersk Syria. Etter en rekke innledende angrep ble slått tilbake av den romerske hærføreren Gaius Cassius Longinus i 52 f.Kr., ble det besluttet å gjennomføre en storstilt invasjon. Hans sønn Pakores er omtalt første gang i 51 f.Kr., antagelig rundt tolv år gammel, og ledet formelt en partisk hær under en invasjon av den romerske provinsen Syria. I virkeligheten var nok invasjonen ledet av den mer erfarne hærføreren Osakes. Denne gangen erobret de og holdt flere byer for flere måneder, støttet av lokale opprørere som var mer enn velvillig innstilt til den partiske hæren.
I henhold til den romerske historikeren Dio Cassius greide den partiske hæren å komme så langt vest at den beleiret hovedstaden Antiokia, kun et stykke fra kysten av Middelhavet. Partierne var vant til raske angrep med sitt overlegne kavaleri. Å organisere lengre militære kampanjer eller beleire byer manglet de erfaring til og var dårlig organisert for. De var ikke stand til å trenge gjennom Antiokias forsvarsmurer og trakk seg tilbake. I løpet av denne hendelsen ble Osakes drept i et romersk motangrep under ledelse av den romerske hærføreren Gaius Cassius Longinus. Den partiske hæren trakk seg tilbake over Eufrat og inn i partisk område.
En annen og kanskje mindre sannsynlig versjon fremmet av historikeren Neilson Debevoise er at Orodes II krevde at den partiske hæren trakk seg ut etter at Pakores falskt ble anklaget for forræderi og planla en sammensvergelse mot sin far. Hæren ble trukket tilbake for at sønnen skulle stå til rette, men Orodes II tilga sønnen og lot ham leve.
Dynastisk krig i Partia
En del tid, etter at den romerske konsul Marcus Calpurnius Bibulus ble utnevnt til guvernør av Syria, forsøkte han å tilskynde en splid mellom partierne. Han hadde bygget opp et tillitsforhold til en partisk satrap (guvernør) som hadde et nag mot Orodes II. Denne utropte Pakores, med eller uten dennes vitende, som en rivaliserende konge, og drev militære kampanjer mot Orodes II. Det ble faktisk preget mynter med portrettet av Pakores, men da far og sønn ble forsont, opphørte produksjonen av disse myntene. Den partiske satrap som sto bak sammensvergelse ble antagelig henrettet.
Invasjon av Anatolia
Julius Cæsar ble myrdet i 44 f.Kr. og Romerriket ble delt mellom to fraksjoner som i en innbyrdeskrig kjempet om makten. I 42 f.Kr. begynte den romerske hærføreren Quintus Labienus å tjenestegjøre hos Orodes II. Labienus hadde støttet den tapende fraksjonen i den interne romerske striden og kunne ikke lenger vende tilbake til Roma. I 40 f.Kr. invaderte Labienus og Pakores med hver sin partiske hær de romerske områdene i vest.
Andre invasjon av Syria
Etter den katastrofale krigen i Anatolia forsøkte Pakores med en ny invasjon av Syria i 38 f.Kr. for å gjenvinne tapte områder og på nytt komme på offensiven. For å vinne tid lekket Ventidius feilinformasjon til partisk side hvor det ble antydet at romerne ville krysse Eufrat ved det faste vadestedet, men Pakores stolte ikke på informasjonen og krysset elven lengre nede, noe Ventidius hadde håpet på og ga ham tid til å samle hæren.
Partierne møtte ingen motstand da de krysset elven og fortsatte videre til byen Gindarus i Kyrrhestika i nordvestlige Syria, trygge på at den romerske fienden var svake eller feige siden de ikke hadde hindret dem. Da partierne nådde fram til byen som lå på en høyde, sto de romerske legionene i kampposisjon langs høyden. Partierne angrep med en gang, uvisst om Pakores hadde gitt ordre eller ikke, men Ventidius hadde fordelen ved å stå høyere opp og forhindret det partiske kavaleriet med deres bueskyttere å utnytte sin sterke side og de havnet isteden i nærkamp. Til sist brøt kavaleriet av angrepet og da spredte panikken seg. Det partiske infanteriet ved bunnen av bakken ble omringet av romerne, men framfor å angripe det ble det benyttet slynger som lot det regne med prosjektiler over dem. Da legionene angrep gikk de etter Pakores som var lett gjenkjennelig med sin kampfane og kostbare rustning. Mens det partiske kavaleriet flyktet ble Pakores drept sammen med sine menn. Den romerske hæren fikk en knusende seier.
Ventidius hadde hatt tre store seirer over Partia, og da Marcus Antonius i Athen fikk høre om det, beordret han offentlig fest i byen.
EM i friidrett innendørs 1975
Lengdehopp
Finale 8. mars <br style="clear:left;"/>
Oberhalbsteinfjellene
Oberhalbsteinfjellene, eller Platta-Alpene, er en fjellkjede i Alpene, øst i Sveits og nord i Italia. Den blir regnet som en del av Sentral-Alpene. Oberhalbsteinfjellene grenser til De lepontinske Alper i vest på andre siden av Splügenpasset, til Plessurfjellene i nord på andre siden av Albuladalen, til Albulafjellene øst ved Settimopasset og elven Julia og til Bernina-Alpene i sør på andre siden av Val Bregaglia.
Vann i Oberhalbsteinfjellene renner bort via elvene Hinterrhein, Julia, Liro og Mera.
Fjelltopper
De største fjelltoppene er:
Fjelloverganger
De viktigste fjellovergangene i Oberhalbsteinfjellene er:
Epic Games
Epic Games (også kjent som Epic MegaGames eller Potomac Computer Systems) er amerikansk selskap som jobber med spillutvikling. Selskapet ble grunnlagt i 1991 av Tim Sweeney som vokste opp i byen Potomac i Maryland. Epic Games står bak Unreal Engine og suksessen Fortnite Battle Royale.
Historie
Epic Games ble først startet med navnet Potomac Computer Systems i 1991 av Tim Sweeney mens han var student ved University of Maryland. Potomac Computer Systems ga ut sitt første spill, som var ZZT, samme år. Selskapet byttet i 1992 navn til Epic MegaGames, da for å få det til å høres ut som om det var et stort selskap. Sweeney inngikk et samarbeid med Mark Rein og selskapet fikk etter kort tid 20 ansatte, som økte til 30 ansatte i 1993.
Finansiert av inntekter fra den kommersielle suksessen Epic Pinball, lanserte Epic MegaGames i 1998 spillet Unreal, et 3D førsteperson skytespill. Spillet kom med en ny spillmotor, Unreal Engine, og var i 2002 solgt i 1,5 millioner eksemplarer. Det kom 8 oppfølgere frem til 2014. MicroProse lisensierte Unreal Engine alt fra 1996, og spill som X-COM og Deus Ex tok i bruk den første versjonen av spillmotoren.
EM i friidrett innendørs 1975
Kulestøt
Finale 8. mars <br style="clear:left;"/>
Epic Games
Historie
I 1999 flyttet Epic MegaGames til Nord-Carolina og fjernet da mega fra navnet og ble Epic Games. I 2002 kom Unreal Engine 2 og Unreal Engine 3 kom i 2004, og spillmotoren ble brukt av stadig flere selskaper.
Piratkopiering av PC-spill førte til at Epic Games skiftet strategi og i 2006 kom Gears of War til Xbox 360, og det ble en ny suksess. Epic utvidet gjennom oppkjøp og ny-starting, og i 2012 kjøpte de polske People Can Fly, som i 2013 begynte utviklingen av Fortnite. Epic ønsket å gå over til å selge spill som en tjeneste, og inngikk et samarbeid med kinesiske Technet som i juni 2012 kjøpte 48,4% av aksjene i Epic. Epic Games t hadde da ca. 200 ansatte.
EM i friidrett innendørs 1975
4 x 320 meter stafett
Finale 9. mars <br style="clear:left;"/>
Epic Games
Fortnite og Epic Game Store
I 2017 var Fortnite ferdig, og basert på tidligere erfaringer laget Epic en plattformuavhengig gratisversjon kalt Fortnite Battle Royale. Dette ble en enorm suksess, og i juli 2018 brukte 125 millioner spillere over 1,2 milliarder USD på kjøp i spillet. Verdien av selskapet ble nesten femdoblet, og i juli 2018 lanserte Epic sin egen digitale butikk med rabatter til spill som brukte Unreal Engine.
I 2019 fikk Epic Games en spesiell BAFTA Award for utviklingen av Unreal Engine.
I 2020 lanserte Epic et nytt merke for publisering av multiplatform spill, Epic Games Publishing.
Algerie under Paralympiske sommerleker 1992
Algerie deltok under Paralympiske sommerleker 1992 i Barcelona i Spania. Dette var første gang nasjonen deltok under de paralympiske leker.
Almost a Rescue
Handling
May og Maud Smith er to søstre som bor hos Mrs. Prune. De står uten jobb, og veldig fortvilet. Det samme er Jimmie, som bor i rommet ved siden av de unge kvinnene. Fru Prune kommer for å kreve husleien hennes, og Jimmie viser henne et brev om at han har utsikter til å endelig skaffe seg en jobb. Men hun er bare interessert i å få pengene sine, og nekter ham tilgang til spisestuen før han har betalt pengene han skylder. May og Maud forsøker å smugle Jimmie inn i spisestuen, men fru Prunes ødelegger snart planene deres. Jimmie sitter på rommet sitt, trøstesløs og sulten, når han hører stemmer fra det tilstøtende rommet. Han lytter utenfor døren, og hører May og Maud diskutere høylydt.
Epic Games
Fortnite og Epic Game Store
Epic Games hadde i februar mer enn 500 millioner brukerkonti.
Silicon Knights mot Epic
I juli 2007 saksøkte kanadiske Silicon Knights Epic fordi de ikke klarte å levere en fungerende spillmotor innen 6 måneder etter at utviklingsverktøyene til Xbox360 var klare. Silicon Knights mente at Epic brukte en egen versjon for Gears of War og holdt tilbake informasjon til andre brukere. Epic saksøkte tilbake og mente Silicon Knights' påstander var grunnløse og skadet selskapet. 30. mai 2012 vant Epic Games søksmålet og Silicon Knights måtte betale 4,45 Millioner USD pluss saksomkostninger. I 2014 gikk Silicon Knights konkurs.
Epic mot Apple og Google
Steam, App Store og Google Play tok i2017 ca 30% av omsetningen til selskaper som brukte deres plattformer, og Epic valgte å gi alle som handlet "V-Bucks" i Fortnite 20% rabatt dersom de brukte Epic Game Store og ikke Appstore. Innen timer fjernet Apple og Google alt relatert til Fortnite fra sine butikker for brudd på betingelsene. Epic hevdet da at Apple og Google brøt amerikansk anti-trust lovgivning og hevdet at fri konkurranse var viktig for kundene. Apple ønsket etter dette å stenge ute Epic fra Apples utviklingsplattform, noe retten hevdet ville skade alle brukere av Unreal Engine, og derfor var ulovlig, uten å si noe om hvorvidt utestengingen av Fortnite var lovlig.
10. september 2021 falt dommen, og Apple fikk medhold i 9 av 10 punkter, blant annet at de kan sanksjonere mot kunder som omgår Appstore. Samtidig sa dommen at Californias lov om urettferdig konkurranse var brutt. Apple forbød apper å ha lenker til andre metoder for kjøp i appen, noe dommeren slo fast at var konkurransevridende. Dommeren slo også fast at Apple ikke var et monopol, og at selv om 30% kunne fremstå som uforholdsmessig mye i forhold til det Appstore bidrar med, og konkurransen var dårlig, så var det ikke ulovlig.
William Galbraith
William Jackson Galbraith (født 15. september 1906 i Knoxville, USA, død 9. august 1994 i Williamsburg, USA) var en amerikansk gymnast og OL-sølvvinner, samt kontreadmiral i den amerikanske marinen.
Epic Games
Epic mot Apple og Google
Epic måtte betale 3,6 millioner USD til Apple tilsvarende den delen av omsetningen Apple hadde rett på i henhold til kontrakten.
Google mener at lovsituasjonen deres var annerledes enn Apples ettersom Android ikke er bundet mot Google Play slik iOS er bundet til Appstore. I forbindelse med en annen sak der 36 stater mente Google Play brøt anti-trust lovgivningen kom Epic med nye anklager mot Google. Etter dommen i Apple-saken saksøkte Google Epic for kontraksbrudd. Dom i saken i USA ventes i 2023, og en tilsvarende sak i Australia ventes i 2024.
William Galbraith
Han deltok i Sommer-OL 1932 hvor han tok sølv i grenen tauklatring. Dette var forøvrig siste gang tauklatring var olympisk øvelse, etter å ha stått på programmet siden starten i 1896.
Galbraith gjorde parallelt med sin idrettsinnsats også militær karriere, og tjenestegjorde i den amerikanske marinen fra 1929 til 1959, på slutten som kontreadmiral. Han var også krigsfange i Japan etter at USS «Houston» ble senket i 1942, under 2. verdenskrig. For sin innsats ble han belønnet med flere utmerkelser; Silver Star, Bronze Star Medal, Purple Heart og Navy Presidential Unit Citation.
Sophie Vercruyssen
Sophie Vercruyssen (født 22. februar 1992) er en belgisk bobkjører.
Hun representerte Belgia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 13 i toer-bob.
Svartskog landskapsvernområde
Svartskog landskapsvernområde ligger mellom Bunnefjorden og Gjersjøen i Nordre Follo kommune, Viken fylke. Området er et kulturlandskap preget av store åkerflater og mindre åkerlapper mellom skogkledte koller. Her er elementer fra tidligere tiders jordbrukslandskap, med store hagemarksarealer med edellauvtrær og eikeskogsholt. Skogen i området er for en stor del tidligere beitemark og havnehager, samt brakklagt åker. Et kalkrikt jordsmonn og gunstig klima gir grunnlag for et stort mangfold av planter. Her er også flere dammer med både storsalamander og småsalamander.
Vinterstid prepareres skiløype av Svartskog IF
Det finnes parkeringsplass ved Solheim langs fylkesvei 126 Bekkenstenveien, som går gjennom området.
Fjell i Vestfold
Dette er en liste over de 25 høyeste fjellene i Vestfold med primærfaktor på minst 50 meter, samt andre kommunetopper over 300 moh.
Teletjenesteleverandør
En tjenesteleverandør er innen telekommunikasjon et selskap som produserer teletjenester i eget nett, og tilbyr disse til andre teleselskap som så kan videreforedle disse for sluttkunden som virtuell operatør, eller selge dem direkte til sluttkunden gjennom videresalg. Tradisjonelt har tjenesteleverandører hatt monopol på å tilby andre teletilbydere slike tjenester, men dereguleringen av telemarkedene fra 1980-tallet og framover innebar at konkurrerende nettutbyggere kunne etablere seg som tjenestetilbydere. Dereguleringen startet i USA med oppsplittingen av Bell System sine eneretter i 1984.
Tjenesteleverandør er en betegnelse som kun brukes om de etablerte produsentene av telekommunikasjon, ikke om internettleverandører. I Norge er det regulert plikt for de største teleoperatørene (nettoperatørene) til å gi adgang til videreselgere eller virtuelle operatører i sine nett.
Eksempler på tjenesteleverandører i Norge er Telenor og Telia. i Norge er Telenor forpliktet til å gi konkurrenter ikke-diskriminerende adgang til sitt nett både gjennom samtrafikk, og som videreselgere, virtuell operatører, ved LLUB (kobberaksess), bitstrøm-aksess, telelosji og nasjonal roaming. Adgangen skal gis uten opphold og til ikke-diskriminerende, kostnadsorienterte priser. Telia er pålagt å tilby konkurrerende selskaper adgang til nettet som videreselgere eller virtuelle operatører, men er ikke forpliktet til å gi telelosji eller nasjonal roaming..
Bjørnfjell kapell
Bjørnfjell kapell er et kapell fra 1952 i Narvik kommune, Nordland fylke.
Byggverket er i tre.
Kasakhstan under Paralympiske vinterleker 2018
Kasakhstan deltok under Paralympiske vinterleker 2018 fra 9. til og med 18. mars i Pyeongchang i Sør-Korea.
Ingeborg Gjærum
Ingeborg Gjærum (født 16. april 1985 på Stange) er en norsk miljøpolitiker og kommunikasjonsrådgiver. Hun var fra august 2011 til august 2013 nestleder i Norges Naturvernforbund, og sitter fortsatt i organisasjonens sentralstyre. Hun var leder i Natur og Ungdom fra 2008 til 2009. I 2011 jobbet hun som informasjonsrådgiver i Burson Marsteller. Gjærum satt også i styret til Folkeaksjonen oljefritt Lofoten, Vesterålen og Senja.
Malaja Visjera
Malaja Visjera (russisk: Ма́лая Ви́шера) er en by i Novgorod oblast i Russland. Den ligger ved elva Malaja Visjera, en bielv til Visjera, rundt 65 km nordøst for Velikij Novgorod.
Ingeborg Gjærum
Mandag 28. mai 2007 sendte NRK1-programmet Faktor dokumentaren «Den utålmodige aktivisten» om nestlederen i Natur og Ungdom. Det var spesielt kampen for å kutte Norges klimagassutslipp, og rensing av de utslippene fra gasskraftverket på Kårstø. Hun var også lørdagsgjest i NRK Dagsrevyen 29. september 2007, der sammenslåingen av Hydro og Statoil var et av hovedtemaene.
Malaja Visjera
Bosetningen ble grunnlagt i 1843, i forbindelse med byggingen av Nikolajbanen, det vil si jernbanen Moskva–St. Petersburg. Bystatus ble innvilget i 1921.
Ingeborg Gjærum
Hun ble i 2007 kåret til en av årets kvinner av magasinet KK.
Malaja Visjera
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Latvia under Vinter-OL 1992
Latvia under Vinter-OL 1992. Tjuetre sportsutøvere, nitten menn og fire kvinner fra Latvia deltok i seks sporter under Vinter-OL 1992 i Albertville i Frankrike. De deltok i aking, bobsleigh, freestyle, kunstløp, langrenn og skiskyting. Latvia, som deltok for fjerde gang som egen nasjon, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var to ellevteplasser i aking, toer for menn og ener for damer.
Landgangsfartøy
Et landgangsfartøy, eller en landgangsfarkost, er et militært fartøy som kan ta seg helt opp på en strand for å sette av personell, kjøretøyer eller annet materiell. De brukes mest i amfibisk krigføring, men har også sivile oppdrag, som for eksempel hjelp til reindriften i Norge. Den mest kjente typen er den brukt i forbindelse med invasjonen av Normandie, som går under benevnelsen LCVP, eller Higgins boat, som ble produsert i et antall av over 20 000.
Historikk
I seilskipets dager ble vanlige båter brukt til å landsette tropper, men i forbindelse med dampskipets inntog, ble det utviklet mindre spesialfartøy til dette formålet. Landingsfartøyets glansdager var på slutten av andre verdenskrig, da flere forskjellige produksjonstyper ble laget i stort antall av Storbritannia og USA.
Grunnet kravet om at de skulle kunne gå helt opp til stranden, var de flat-bunnet og flere typer hadde rett front, i stedet for den vanlige skipsbaug. Denne var erstattet med en rampe, som ville lette landsetting av tropper og kjøretøy. Dette gjorde dem vanskelig å styre og lite stabile i sjøen. Motoren og styrhuset var plassert i akterenden.
Under overfarten er personellet beskyttet av fartøyets stålplater og en solid rampe i baugen. Fartøyet bygd med flat bunn kan kjøre langt inn på strender. Når fartøyet har kjørt så langt inn på stranden som mulig, går rampen hurting ned og personellet stormer i land. Målet i første omgang er normalt å etablere et brohode for å sikre landsetting av hovedstyrken.
Typer
Det er mest vanlig å omtale landgangsfartøyene med forkortelsen av det offisielle navnet, fremfor hele navnet.
De minste landgangsfartøyene var de amerikansk–produserte amfibisk kjøretøyene DUKW (sekshjulet lastebil)l og LVT (beltedrevet personellkjøretøy). Disse ble ført av personell fra hæren, og ikke marinen.
Den neste typen var mindre fartøy som skulle fraktes av skip og sjøsettes utenfor invasjonsstrendene. Soldatene skulle deretter klatre om bord og fraktes i stor fart inn til strendene. Den britiske LCA (Landing Craft Assult ( no: «angreps-landgangsfartøy»)) hadde plass til 36 kampklare soldater. Den amerikanske versjonen LCVP (Landing Craft Vehicle/Personnel ( no: «kjøretøy/personell-landgangsfartøy»)) kunne frakte mindre kjøretøy, slik som Jeep’er, i stedet for 30 soldater. Større fartøy av denne typen ble kalt Landing Craft Mechanized (LCM) og kunne ta 100 soldater eller en stridsvogn av typen M4 Sherman. På grunn av sjøegenskapene og drivstoffkpasiteten, ville ingen av de ovennevnte fartøyene klare en sjøreise på mer enn seks timer. (Skjønt de ombord ville muligens hatt visse protester mot å være om bord så lenge…)
Klassen over dette var skip som kunne klare en lengre sjøreise, og ble kalt Landing Craft Infantry (LCI). Disse var 48 meter lange og 7 meter brede, og hadde et mannskap på 24–60 og kunne frakte 200 soldater. De var såpass sjødyktige at mange seilte direkte fra Storbritannia til Nordvest-Afrika i forbindelse med operasjon Torch, i tillegg til at de tok del i den amerikanske «øyhoppingen» i Stillehavskrigen. I og med at hensikten var at de skulle gå så nære et landgangsområde som mulig, hadde de nedsenkbare ramper langs siden, for slik å landsette soldater. Spesialversjoner av denne var LCI(L) (large), med plass til enda flere soldater og LCI(R) (rakett-landgangsfartøy), LCI(M)( bombekaster-landgangsfartøy (Hedgrow)), LCI(G) (artilleri-landgangsfartøy) (som alle tre var tiltenkt oppgaven å bombardere landgangsområder), samt flotilje-flaggskip (FF) for å lede en flotilje av spesialfartøy. I 1949 ble typen omklassifisert som Landing Ship Infantry (LSI).
Av en tilsvarende klasse var Landingcraft Tank (LCT), som kunne frakte fire stridsvogner, eller andre kjøretøy. Disse hadde rett front, som utgjorde en rampe når den ble nedfelt, slik at kjøretøyene enkelt kunne landsettes, fra det som ble kalt «stridsvogn-dekket». I likhet med LCI-klassen, ble LCT også produsert i flere spesialversjoner, slik som rakett-landgangsfartøy og artilleri-landgangsfartøy, samt en pansret versjon.
Dernest kom Landing Ship Tank (LST). De kunne frakte flere kjøretøy enn LCT’ene (20 i den amerikansk-bygde versjonen) og hadde i front en stor rampe montert bak baugporter (i likhet med moderne passasjerbåter). Disse skipene hadde en lastekapasitet på over 3000 tonn, som var mer enn datidens jagere fra Royal Navy. Etter andre verdenskrig er det blitt utviklet typer som i stedet for bagporter, har enten baug- eller hekkramper. I front vil rampen da være festet til to store støtteutliggere, som senker rampen ut over baugen. Ved at baugen er helstøpt, kan skipene oppnå en høyere hastighet, noe som er et krav fra dagens moderne marine.
Britisk navngivningsmåte førte i begynnelsen til at flere fartøy-klasser gikk under to navn, slik som Assault Landing Craft, Infantry Landing Craft og Tank Landing Craft, før en standardisering etterhvert ble foretatt.
Bevæpning
DUKW, LCA og LCM var i utgangspunktet ubevæpnet, men troppene om bord hadde mulighet til å benytte sine egne våpen. LVT var fra starten utstyrt med .30 cal (7,62 mm) mitraljøser, mens senere versjoner var utstyrt med .50 cal (12,7 mm)  mitraljøser.
LCI- og LCT-klassen hadde Oerlikon 20 mm maskinkanoner plassert på hver side av broen, mens LST hadde en noe tyngre bevæpning.
Angrepslandgangsfartøy (Hedgerow)
Angrepslandgangsfartøy (Landing Craft Assult (HR), (hedgerow = no: hekk)) var ombygde LCA’er som hadde 24 spesialdesignede bombekastere  av typen Spigot.( Den britiske marinen hadde en egen versjon, Hedgehog (no: pinnsvin) til bruk mot ubåter.) Bombekasterne på Hedgerow ble avfyrt samtidig, i én salve, for å rydde landgangsområdet (stranden) for miner og andre hindringer. Dermed hadde de utøvd sin rolle og forlot deretter stedet. De var innledningsvis blitt tauet inn av større fartøy av LCT-klassen, som om bord hadde angrepstropper fra ingeniøravdelingene. Disse skulle så gå i land med sine spesialstridsvogner for å fullføre jobben med å rydde landgangsområdene.
Luftvernlandgangsfartøy
Luftvernlandgangsfartøy (Landing Craft Flak, (LCF)) var tiltenkt oppgaven å beskytte en langdgang mot fiendtlige flyangrep. De ble første gang tatt i bruk i forbindelse med Dieppe-raidet 19. august 1942. Landgangsrampen var fastsveiset og et ytterligere dekk montert over stridsvogn-dekket. De var utstyrt med åtte 20 mm Oerlikon-kanoner og fire 40 mm /L-39 kanoner, og hadde et mannskap på 60. Den britiske marines versjoner hadde et blandet mannskap bestående av marinegaster og marineinfanterister. Marinegastene styrte fartøyet, mens marinesinfanteristene bemannet luftvernartilleriet. Offiserskorpset besto av to fra Marinen og to fra Marineinfanteriet.
Artillerilandgansfartøy
Artillerilandgangsfartøy (Landing Craft Gun (LCG)) var likt bygget som LCF, men var i stedet for luftvernkanoner utstyrt med 4,7 tommers (120 mm)  jagerskips-kanoner, samt to 20 mm Oerlikon luftvernkanoner ved broen. Deres oppgave var å beskyte befestninger på landgangsområdet. Disse fartøyene spilte en viktig rolle under Walcheren-operasjonen i oktober 1944, hvor også norske styrker deltok.
Luftputelandgangsfartøy (LCAC)
Luftputelandgangsfartøy (LCAC = eng: Landing Craft Air Cuhsion) er en militær versjon av luftputefartøy, og er den «moderne utgaven»  av landgangsfartøy.
Dens mulighet til også å bevege seg på land, gjør den muligens til «det ultimate landgangsfartøy». Forskjellen fra sivile luftputefartøy, er at de hovedsakelig ikke har overbygg, og i fronten en nedsenkbar rampe, som tillater rask landsetting av tropper, utstyr og materiell. I og med luftputeegenskapene, har disse fartøyene tilgang til 70% av verdens kystlinje, i motsetning til 15% for konvensjonelle landgangsfartøy. Luftputefartøy blir ikke hindret av bløt sand, sumpmark, myrer og lignende, samtidig som de kan forsere miner som ligger begravet i landstignigsområdet uten problemer, og kan landsette soldater på trygg grunn, i tillegg at de har fordel av meget høy hastighet.
Lufputelandgangsfartøy finnes i flere forskjellige varianter og størrelser, alt avhengig av hva som transporteres; soldater, stridsvogner, kjøretøy eller materiell.
Bevæpning består hovedsakelig av mitraljøser, men også kanoner og bombekastere blir beyttet.
De blir brukt av brukt av sjøforsvaret og marinekorpset i USA, Storbritannia og Russland, samt deres spesialenheter, slik som Navy SEALs, Green Berets og lignende.
Algerie under Paralympiske sommerleker 1996
Algerie deltok under Paralympiske sommerleker 1996 i Atlanta i USA. Dette var andre gang nasjonen deltok under de paralympiske leker og første gang den vant medaljer.
Elin Lerum Boasson
Boasson har vært forsker ved Fridtjof Nansens Institutt. Hun var leder i Natur og Ungdom fra 2001 til 2003 og hun har sittet i sentralstyret til Naturvernforbundet.
Steve Harper
Han ble hentet til Newcastle i 1993, fra hans lokale klubb Seaham Red Star. Han har vært reservekeeper for Pavel Srníček, deretter Shaka Hislop og til slutt Shay Given. Han har vært innom Bradford City, Gateshead, Stockport County, Hartlepool United og Huddersfield Town på lån. Det tok 15 1/2 år før Harper etablerte seg som førstekeeper, etter at Shay Given ble solgt til Manchester City.
Rawlinsius
Rawlinsius er en slekt av løpebiller som særlig finnes i sandete områder, der de lever som predatore i utgravde ganger.
Levevis
Biller i denne slekten har blitt funnet under steiner på elvebredder.
Scrophoomorphus
Scrophoomorphus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små, mørke, brede, blanke, hvelvede bladbiller.
Tyrkia under Paralympiske vinterleker 2018
Tyrkia deltok under Paralympiske vinterleker 2018 fra 9. til og med 18. mars i Pyeongchang i Sør-Korea.
Athlete
Athlete er et britisk indie band fra London. Bandet er kjent for singler som "Wires," "El Salvador," "Half Light," og "You Got the Style." Athlete er prisbelønt og musikken deres har blitt brukt i reklamer, filmer, og populære TV-serier for ungdom som One Tree Hill.
Historie
Bandet ble opprettet i 1999 av Joel Pott sammen med barndomsvennene Carey Willets, Steve Roberts og Tim Wanstall. De begynte med å spille på en lokal pub i London før de signerte kontrakt med plateselskapet Regal Recordings. Deres første album var Vehicles and Animals som mottok gode anmeldelser. Kjente singler fra dette albumet er "You Got the Style" og "El Salvador".
Andrealbumet, Tourist, spilte seg inn som nummer 1 på den britiske albumlisten allerede den første uken etter utgivelsen. Dermed overgikk den også Vehicles and Animals i antall solgte album. Singlene "Wires" og "Half Light" ble poulære radiohiter, mens "Twenty Four Hours/ Stand in the Sun" og tittelsporet "Tourist" fikk overraskende liten spilletid på radio og musikkanaler.
Det tredje albumet ble påbegynt allerede da Athlete var på turne med Tourist i 2006. Det er selvprodusert og bandmedlemmende selv har i ettertid uttrykket at det er det av albumene de er mest fornøyd med selv. De har også sagt at de brukte spesifikke band som inspirasjon, blant annet Beck, The Flaming Lips, Neil Young og Massive Attack. Beyond the Neighbourhood ble lansert i september 2007 hvor første singel var "Hurricane". Til tross for bandets tiltro til albumet, mottok det varierende tilbakemeldelser fra kritikere.
22. august 2009 ga bandet ut sitt fjerde album, kalt Black Swan. Førstesingelen het Superhuman Touch.
Gangartskonkurranse
Firgang
Det konkurreres i firgang (islandsk: fjórgangur eller B-flokkur), hvor hesten viser sine fire gangarter (gjelder firgjengere – de uten pass) enten i standardrekkefølge arbeidstølt, trav, skritt, galopp og hurtigtølt eller valgfritt program hvor man rir alle gangarter èn runde, men skritt en halv runde.
Femgang
For de som har hester med alle fem gangartene i behold, konkurreres det i femgang (islandsk: fimmgangur eller A-flokkur). Samme prinsipp som i firgang, bare man viser pass i stedet for hurtigtølt.
Tølt
Det konkurreres også i tøltklasser. Standardklasse er en runde arbeidstølt, en runde med arbeidstølt på kortisdene av banen og økt tempo på langsidene, og hurtigtølt en runde. T2-klasser viser tølt med lang tøyle (slaktaumatölt) og skal hesten «bære seg selv», dvs. skal ikke ha støtte av tøylen og skal holde samme fasong – som om han har full støtte av tøylen.
Pass
Det konkurreres også i passløp, hvor man enten viser stilpass (kontroll) og speedpass (hurtighet). Dette skjer på en rett strekning og ikke på ovalbane.
Mesterskap
Det arrangeres mesterskap i mange land innenfor islandshestkonkurranser, blant annet Norge, Sverige, Danmark, Tyskland, Island, England og så videre. Det arrangeres også Nordisk mesterskap (for Norge, Sverige og Danmark) og verdensmesterskap annenhvert år. På Island avholdes Landsmót (landsstevne) de åra det ikke er VM.
Logik der Forschung
Logik der Forschung (engelsk The Logic of Scientific Discovery; dvs. «Forskningens logikk» resp. «Den vitenskapelige oppdagelsens logikk») er den østerriksk-britiske vitenskapsfilosofen Karl Raimund Poppers hovedverk. Boka kom ut i 1934 (første engelske utgave i 1959) og revolusjonerte forståelsen av den vitenskapelige metode ved å skifte fokuset fra å verifisere («bevise») eller sannsynliggjøre hypoteser til å teste og falsifisere («motbevise») dem.
Popper foreslår i denne boka en løsning på to erkjennelsesteoretiske (eller «erkjennelseslogiske») problemer – induksjons- og avgrensningsproblemet:
Innhold
Løsningen på induksjons- og avgrensningsproblemet beskrives i kortform allerede i kapittel I («Erkjennelseslogikkens grunnleggende problem», avsnitt 1–8). Resten av boka utdyper og illustrerer hva disse løsningene innebærer.
Kapittel II («Om metodelærens problem», avsnitt 9–11) poengterer at vitenskapen kjennetegnes ved sin metode (ikke ved formale krav til dens språk, eller ved dens resultater). Det trengs derfor metodologiske regler eller normer, som man må bestemme seg for (de kan ikke i sin tur avledes vitenskapelig). Den viktigste metodologiske normen Popper foreslår, er at vitenskapsfolk bør gjøre sine hypoteser så testbare som mulig, dvs. gjøre dem så åpne for kritikk som mulig. Popper understreker også at metodologien utelukkende berører diskusjonen og undersøkelsen av nye ideer, mens frembringelsen av nye ideer er en kreativ prosess som det ikke fins noen metode for.
Kapittel III («Teorier», avsnitt 12–18) forklarer det logiske grunnlaget for bokas hovedtese. Vitenskapelige utsagn er allutsagn (av typen «alle ravner er svarte») og kan derfor oppfattes som setninger som «forbyr» visse typer observasjoner (dvs. forutsier at visse typer observasjoner ikke er mulig: «det fins ingen ravner som ikke er svarte»). Eksistensutsagn (av typen «det fins kvite ravner») oppfyller ikke Poppers krav til vitenskap, siden de ikke «forbyr» noen observasjon. Observasjoner beskrives gjennom singulære utsagn (av typen «jeg ser her og nå en svart ravn»), som potensielt kan falsifisere (men ikke verifisere) et allutsagn og verifisere (men ikke falsifisere) et eksistensutsagn.
I kapittel IV («Falsifiserbarhet», avsnitt 19–24) fremhever Popper at man må skille skarpt mellom falsifiserbarhet og falsifikasjon. Det første er en logisk egenskap ved en teori («forbyr» den visse observasjoner?). Det andre er derimot en hendelse eller avgjørelse: En hypotese skal bare oppfattes som falsifisert hvis man har anerkjent et singulært utsagn som er uforenlig med teorien. Ikke-reproduserbare enkeltobservasjoner er ikke tilstrekkelig for å falsifisere en hypotese; man bør ha identifisert en reproduserbar effekt som motsier hypotesen, før denne forlates til fordel for en bedre hypotese. Dette innebærer samtidig at heller ikke falsifikasjon på noen måte er enkel eller endelig: Man kan alltid bortforklare uforenlige observasjoner (og derved forhindre falsifikasjonen av en hypotese som bør anses som falsifisert), og man kan også forkaste en hypotese for tidlig (f.eks. før man fikk testa om falsifikasjonen er reproduserbar). Begge feilkilder kan begrenses (men ikke forhindres) gjennom metodologiske normer. (Se utdypende artikkel om falsifikasjon.)
Kapittel V («Det empiriske grunnlagets problem», avsnitt 25–30) handler om de singulære utsagnene som beskriver empiriske observasjoner og kan falsifisere et allutsagn. Disse singulære utsagnene er i seg selv testbare. Fra ethvert singulært utsagn kan man mao. avlede nye singulære utsagn som testes empirisk (f.eks. kan måleinstrumentenes pålitelighet utsettes for tester). Denne prosessen kan potensielt fortsettes i det uendelige uten at man noen gang vil komme til et singulært utsagn som er absolutt sikkert. Dette kan bare løses ved å gjøre en bevisst og skjønnsmessig overenskomst om foreløpig å anerkjenne et visst sett med singulære utsagn (f.eks. å anta at måleinstrumentene er tilstrekkelig pålitelige). Ved behov kan man likevel på et senere tidspunkt revurdere denne overenskomsten (og «gravere dypere»). Vitenskap klarer seg altså ikke uten skjønn, men Popper distanserer seg tydelig fra konvensjonalismen ved å påpeke at det er observasjonene (singulære utsagn) som anerkjennes ved skjønn, ikke teoriene (allutsagn).
I kapitlene VI («Grader av etterprøvbarhet», avsnitt 31–40) og VII («Enkelhet», avsnitt 41–46) forklarer Popper at en teoris empiriske innhold og dens enkelhet øker med dens falsifiserbarhet. Jo mer en teori «forbyr», desto større grad av falsifiserbarhet har den (fordi den kan komme i konflikt med desto flere tenkelige observasjoner), men forteller oss også desto mer om verden, dvs. har et større empirisk innhold. Samtidig er den mest falsifiserbare av flere teorier også den enkleste, i den forstand at den trenger færre parametere for å beskrives (og dermed færre observasjoner for å tilbakevises).
I et lengre kapittel om «Sannsynlighet» (VIII, avsnitt 47–72) tar Popper for seg statistiske sammenhenger i naturen, og hvordan disse kan testes vitenskapelig. Han viser at statistiske teorier i utgangspunktet verken er verifiserbare eller falsifiserbare (fordi verken eksistens- eller allutsagn kan avledes fra statistiske teorier). Hans løsningsforslag er å gjøre statistiske teorier falsifiserbare gjennom en metodologisk overenskomst om å anse teorien som falsifisert hvis en observert sekvens har en veldig liten sannsynlighet gitt at teorien er sann (der verdien som tilsvarer en «veldig liten sannsynlighet» er opp til forskersamfunnet, men må spesifiseres før testen gjennomføres).
I kapittel IX («Kommentarer til kvantemekanikken», avsnitt 73–78) anvender Popper de nyvunne innsiktene på et aktuelt forskningsfelt, nemlig kvantemekanikken. Popper aksepterer fullt ut Heisenbergs matematiske beskrivelse av uskarphetsrelasjonen («Heisenberg-formelen», som han kaller den), men er uenig i Heisenbergs interpretasjon av denne formelen som en «ubestemthetsrelasjon». Istedenfor mener han at hver enkelt partikkel har en nøyaktig definert og målbar bane (posisjon og bevegelsesmengde). Heisenberg-formelen angir bare spredninga som partikler blir utsatt for ved måling, slik at forutsigelsen av partiklenes egenskaper etter en måling kun er mulig som et statistisk utsagn. (Se utdypende artikkel om Poppers tolkning av kvantemekanikken.)
Bokas siste kapittel (X, «Velprøvdhet», avsnitt 79–85) forklarer i detalj hva Popper mener med at en teori blir styrka eller er velprøvd: Styrkningsgraden eller velprøvdheten til en ikke falsifisert hypotese kan defineres som strengheten av testene som hypotesen har blitt utsatt for. Selv om styrkning kan ses på som en form for positiv støtte til hypotesen, er styrkning alltid bare tentativ (midlertidig), og må derfor ikke tolkes som hypotesens bekreftelse. Popper forklarer også at styrkningsgrad ikke er et mål på teoriens sannsynlighet. Tvert imot har en teori mer empirisk innhold jo mindre sannsynlig den er, mens teoriens velprøvdhet øker med dens empiriske innhold. (Se utdypende artikkel om velprøvdhet.)
Appendiksene (som økte i antall fra 7 i 1934 til 27 i 1994) utdyper og utvider noen av bokas emner. Blant mye annet inneholder de en ny aksiomatisering av sannsynlighetsregning, formler for velprøvdhet og for sannhetsnærhet.