cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bernhard av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Pløn
Bernhard (født 31. januar 1639, død 13. januar 1676) var hertug av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Pløn og general.
Hvad nuh...?
Hvad nuh...? er en norsk humorserie som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1976. Serien var i magasinformat og ble satt sammen av Bjørn Sand, i samarbeid med Jon Skolmen, Trond Kirkvaag, Andreas Diesen og Egil Teige.
Bernhard av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Pløn
Han var fjerde sønn av regjerende hertug Joachim Ernst og Dorothea Augusta av Slesvig-Holsten-Gottorp. Som yngste sønn ble han utdannet i militæret og stod i en rekke år som oberst i spansk tjeneste, senere tjente han i Holland. I 1675 søkte han tjeneste i den danske hæren og ble 20. august samme år utnevnt til sjef for det nyopprettede pløenske regiment. 25. august ble han generalmajor. Han deltok i beleiringen av Wismar 1675/76 og døde av feber på Pløn 13. januar 1676.
Ved farens død i 1671 hadde han arvet familiens eneste len i Sønderjylland, Sæbygaard med en fjerdedel av Ærø. Den eldre broren Johan Adolf etterfulgte stillingen som leder av de danske tropper i Pommern.
Hjemme hos meg
Hjemme hos meg er en norsk musikalsk underholdningsserie ledet av Thore Skogman som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1970. Gjester var Inger Jacobsen, Arne Bendiksen, Elisabeth Granneman, Ray Adams, Jens Book-Jenssen, Nora Brockstedt, Kirsten Langbo og Ivar Medaas.
Tony Burner
Tony Burner (født 26. august 1980) er professor ved lærerutdanningene på Universitetet i Sørøst-Norge.
Burner har doktorgrad i profesjonsforskning med innretning mot lærerutdanning og skole (2016), mastergrad i språk (2005) og bachelorgrad i kultur- og samfunnsfag (2003). Han har arbeidet som lektor i skolen i norsk, engelsk og samfunnsfag, og vært stipendiat ved NTNU med forskningsopphold ved Queensland University of Technology i Brisbane, Australia.
I sin doktorgrad undersøkte Burner hvordan elever og lærere forstår og praktiserer formativ skrivevurdering i engelskklasser på ungdomstrinnet, og hvordan deres forståelser og praksiser ble endret gjennom intervensjoner. .
Lepidochelys kempii
Lepidochelys kempii har ikke noe normert norsk navn, men bastardskilpadde er foreslått. Den tilhører familien Cheloniidae som alle har forlemmene utviklet til luffer for framdrift i havet. I motsetning til den større havlærskilpadden blir ingen av artene ut over halvannen meter i lengde. Skallet er dekket av harde hornplater. Den er den sjeldneste av alle havskilpadder, rangert som kritisk truet CR. Dens nærmeste slektning, Lepidochelys olivacea er verdens vanligste havskilpadde og lever i Stillehavet, lenger sør i Atlanterhavet og ellers kloden rundt.
Tony Burner
Burner har klasseromsvurdering, skoleutvikling, læreres profesjonelle utvikling, veiledning, flerspråklighetspraksiser og mangfoldskompetanse som forskningsinteresser. Han har en rekke vitenskapelige og populærvitenskapelige publikasjoner i norske, nordiske og internasjonale medier og tidsskrifter. Han har også vært medforfatter av læreboka Global Visions for Vg2/Vg3 programfaget internasjonal engelsk, Echo for engelsk på ungdomstrinnet og Faglærer i grunnskolen for lærerutdanningen, og medredaktør av 101 Ways to Work With Communicative Skills som inngår i Fagbokforlagets populære 101-serie for lærere.
Lepidochelys kempii
Beskrivelse
Disse skilpaddene endrer farge når de blir voksne. Som små unger er de nesten helt mørk lilla på begge sider, men voksne voksne har en gulgrønn eller hvit underside og en grågrønn overside.
Lepidochelys kempii har et trekantformet hode med et noe kroket nebb med store knuseflater. Hodeskallen er lik den til L. olivacea.
De er de eneste havskilpaddene som kommer opp av havet for å legge eggene sine i dagslys, og ikke i skjul av nattemørket.
Føde
Som sin nære slektning Lepidochelys olivacea jakter den aktivt krepsdyr, fisker og blekkspruter, og spiser også sjøgress, alger og tang.
Utbredelse
Fordelingen av L. kempii er nokså typisk sammenlignet med de fleste reptiler, og varierer betydelig blant voksne og unge, så vel som hanner og hunner. Voksne dyr lever hovedsakelig i Mexicogolfen, hvor de søker føde i det relativt grunne vannet på kontinentalsokkelen (ned til 409 m dyp, men typisk 50 m eller mindre), med hunner i et område som strekker seg fra den sørlige kysten av Florida-halvøya til den nordlige kysten av Yucatán-halvøya, mens hannene har en tendens til å holde seg nærmere ynglestrendene i de vestlige gulfvannene i Texas (USA), Tamaulipas, og Veracruz (Mexico). Voksne L. kempii finnes sjelden utenfor Mexicogolfen og bare 2-4 % fra Atlanterhavet er voksne.
Unger og ikke kjønnsmodne derimot, migrerer regelmessig inn i Atlanterhavet og oppholder seg langs kysten på kontinentalsokkelen i Nord-Amerika fra det sørlige Florida til Cape Cod, Massachusetts, og noen ganger lenger nordover. Tilfeldige registreringer er kjent med en viss regelmessighet fra hele det nordlige Atlanterhavet og Middelhavet, hvor Golfstrømmen antas å spille en betydelig rolle i spredningen av dem. Bekreftede observasjoner fra Newfoundland til Venezuela i vest; til Irland, Nederland, Malta i Middelhavet, og mange lokaliteter i mellom er kjent i øst, selv om mer enn 95 % av disse involverer unge eller ikke kjønnsmodne. Flere rapporter fra den afrikanske kysten fra Marokko til Kamerun er ubekreftede eksemplarer og kan inkludere feilidentifiserte L. olivacea.
Livshistorie
De fleste hunner returnerer hvert år til en enkelt strand: Rancho Nuevo i Tamaulipas i Mexico for å legge egg. Hunnene ankommer i store grupper på hundrevis eller tusenvis i samlinger kalt arribadas, som er et spansk ord for «ankomster».
Dette er den eneste arten som legger eggene primært om dagen. Sesongen for egglegging for disse skilpaddene er fra april til august. Eggene legges for det meste (95 %) på en 16 mil lang strand i den meksikanske delstaten Tamaulipas og på Padre Island i den amerikanske delstaten Texas, og andre steder på Gulfkysten. De parer seg ute i havet. Gravide hunner kommer i grupper til strendene i arribadas og graver en grunn grop og legger der sine egg i en haug før de graver sand over eggene og går tilbake til sjøen. De foretrekker områder med sanddyner, eller sekundært sumper. Det estimerte antallet hekkende hunner i 1947 var 89 000, men gikk ned til anslagsvis 7 702 innen 1985. Hunnene legger egg én til fire ganger i løpet av en sesong, med 10–20 dager mellom hver gang. Eggene nede i sanda trenger 6-8 uker før de klekker. Rundt 100 egg legges av gangen. Ungenes kjønn bestemmes av temperaturen i området i løpet av tiden de lå i egget. Hvis temperaturen var under 29,5 °C, vil avkommet hovedsakelig være hannkjønn.
Bevaringsarbeid
Innhøsting av egg og krypskyting har tidligere senket antallet drastisk, men i dag er de største truslene tap av habitat, forurensning og drukning i rekegarn.
Innsatsen for å beskytte Lepidochelys kempii begynte i 1966, da Mexicos Instituto Nacional de Investigaciones Biologico-Pesqueras (National Institute of Biological-Fisheries Research) sendte biologene Hunberto Chávez, Martin Contreras og Eduardo Hernondez til kysten av det sørlige Tamaulipas, for å kartlegge og sette i gang bevaring. Lepidochelys kempii skilpadde ble først oppført under Endangered Species Conservation Act of 1970 den 2. desember 1970, og deretter under Endangered Species Act av 1973. I 1977 møttes et uformelt, binasjonalt multibyrå, Kemp's Ridley Working Group, for å utvikle en gjenopprettingsplan. En tonasjonal gjenopprettingsplan USA/Mexico ble utviklet i 1984 og revidert i 1992. Et utkast til offentlig gjennomgang av andre revisjon ble publisert av National Marine Fisheries Service i mars 2010. Denne revisjonen inkluderer en oppdatert trusselvurdering.
En mekanisme som brukes for å beskytte skilpadder fra fiskegarn er «skilpaddeavviser» (Turtle excluder device; TED). Fordi den største faren for bestanden av Lepidochelys kempii havskilpadder er reketråling, er TED festet til reketrålen. Det er et rutenett av stenger med en åpning på toppen eller bunnen, montert i halsen på reketrålen. Den lar små dyr skli gjennom stengene og bli fanget mens større dyr, som havskilpadder, slår mot stengene og kastes ut, og unngår dermed mulig drukning. I september 2007 fant viltvoktere i Corpus Christi, Texas 128 Lepidochelys kempii havskilpaddereir på Texas-strender, inkludert 81 på North Padre Island (Padre Island National Seashore) og fire på Mustang Island. Tallet ble overskredet i hvert av de følgende 7 årene. Dyrelivsmyndigheter slapp 10 594 Lepidochelys kempii-unger langs Texas-kysten det året. Skilpaddene er populære i Mexico, som råmateriale for lær og som mat.
I juli 2020 ble fem rehabiliterte skilpadder sluppet tilbake til Cape Cod med satellittsporingsenheter for å overvåke deres velvære. Et redningsoppdrag i 2020 for å redde 30 skilpadder fra det iskalde havet i Cape Cod ble forsinket av vær og tekniske problemer, noe som førte til et midlertidig redningsoppdrag underveis mellom Massachusetts og New Mexico. Tennessee Aquarium tilbød ly og omsorg over natten, og skilpaddene ble til slutt sluppet ut i havet.
Oljesøl
Noen Lepidochelys kempii ble fløyet vekk fra Mexico etter utblåsningen av oljeriggen Ixtoc 1 i 1979, som sølte millioner av liter olje inn i Mexicogulfen.
Etter 30. april 2010, 10 dager etter ulykken på Deepwater Horizon, ble det registrert 156 havskilpaddedødsfall; de fleste var Lepidochelys kempii. Biologer og arbeidere ved Louisiana Department of Wildlife and Fisheries reddet Lepidochelys kempii i Grand Isle. De fleste av de 456 oljede skilpaddene som ble reddet, renset og sluppet ut av U.S. Fish and Wildlife Service var Lepidochelys kempii.
Av de truede marine artene som besøker Gulfen, er det bare Lepidochelys kempii som er avhengig av regionen som sin eneste yngleplass
Som en del av arbeidet med å redde arten fra noen av virkningene av oljeutslippet Deepwater Horizon, tok forskere reir og lot dem klekke andre, rene steder; 67 egg ble samlet fra et reir langs Florida Panhandle 26. juni 2010, og brakt til et temperaturkontrollert lager ved NASAs Kennedy Space Center, hvor 56 klekket ut, og 22 ble sluppet 11. juli 2010.
Den overordnede planen var å samle egg fra rundt 700 havskilpaddereir, inkubere dem og slippe ungene ut på strender over hele Alabama og Florida over en periode på måneder. Resultatet ble 278 ble samlet, inkludert bare noen få Lepidochelys kempii.
Slektskap
Kladogrammet gjengitt her viser slektskapet mellom nålevende og utdødde Cheloniidae basert på Lynch & Parham (2003) og Parham & Pyenson (2010)
Louise Sophie Frederikke av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg
Louise Sophie Frederikke (født 18. februar 1709, død 16. mai 1782) var hertuginne av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg.
Hun var datter av hertug Philip Ernst av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg og Christine av Sachsen-Eisenberg, og var abbedisse for Vallø Stift fra 1748 til sin død. Vallø var et kongelig frøkenstift, opprettet av dronning Sophie Magdalene i 1737 med hovedformål om å hjelpe ugifte døtre av adelen. Louise Sophie Frederikke titulerte seg arving til Norge, Hertuginde til Slesvig, Holsten, Glücksborg, Stormarn og Ditmarsken, Grevinde til Oldenborg og Delmenhorst men på Vallø gikk hun under navnet Sesse. Hun døde på Vallø den 16. mai 1782, og ble etterfulgt i stillingen av sine niese Sophie Magdalene.
Portrett
Louise Sophie Frederikke ble malt i 1752 av Andreas Brünniche. På portrettet ses hun i halvfigur i hvit kjole med hvite og sorte kniplinger, pudret med toppet frisyre og slør og en blå hermelinskappe over skuldrene. Hun er dekorert med l'union parfaite og Valløordenen med dronningens navnetrekk i diamanter, i hånden holder hun en abbedissestav med det danske og markgrevelige brandenborgske våpen under en krone. Maleriene finnes på Vallø og Frederiksborgmuseet.
Ditja bolsjogo goroda
Ditja bolsjogo goroda (originaltittel: Дитя большого города) er en russisk stumfilm fra 1914 regissert av Jevgenij Bauer.
Handling
Syerske Mary drømmer om et bedre liv i luksus, i stedet for sin dårlig betalte jobb. Drømmene hennes går endelig i oppfyllelse når hun trekker oppmerksomheten til Viktor, som inviterer henne på middag. Men omtrent ett år senere har hun blitt lei av Viktor, og på grunn av henne er nesten alle pengene hans forsvunnet.
Viktor ønsker å slå seg ned utenfor storbyen, hvor pengene hans kan være nok til en beskjeden tilværelse for dem. Men Mary slår i steden opp med ham, og finner seg en ny elsker. Men dette fører til en rekke forutsigbare hendelser for dem.
I søkelyset (TV-program, NRK)
I søkelyset er et norsk forbrukerprogram som ble sendt på NRK Fjernsyn fra 1972 til 1975. Programmet hadde som formål å undersøke om forbrukerne rettigheter ble ivaretatt. Programredaksjonen samarbeidet med Forbrukerrådet og landets fremste institusjoner og fagfolk. Redaksjonen bestod av Ingrid Espelid Hovig, Lasse Thorseth og Ebbe Ording.
Liste over Pokémon-episoder
Dette er en liste over episoder fra Pokémon-animeserien som har blitt dubbet til norsk og vist på TV i Norge. Pokémon-animeserien inneholder over 1000 episoder og er enda pågående.
Sesong 1
Sesong 1 av Pokémon-animeserien ble opprinnelig sendt i 82 episoder i Japan, men ble i de fleste deler av verden sendt i 79 episoder. Den japanske episode 18 (engelsk tittel: Beauty and the Beach), ble ansett som kontroversiell på grunn av at James hadde oppblåsbare bryster, og ble derfor ekskludert fra serien. Japanske episode 35 (engelsk tittel: The Legend of Dratini) ble fjernet og ansett som kontroversiell på grunn av bruk av skytevåpen, mens japanske episode 38 (engelsk tittel: Cyber Soldier Porygon) ble fjernet på grunn av at en scene med røde og blå stroboskopiske lys forårsaket anfall på en god del japanske seere. Episoden er i ettertid også blitt fjernet fra serien i Japan.
I Norge ble sesong 1 delt opp slik at episode 1-52 ble utgitt på VHS som Serie I, mens episode 53-76 ble utgitt som Serie II. Episode 77-80 ble utgitt som den første VHS-en i sesong 2.
Norske stemmeskuespillere, sesong 1
Andre medvirkende stemmeskuespillere:
Sesong 2
Sesong 2 av Pokémon-animeserien ble dubbet til norsk til og med episode 104. De resterende 11 episodene fra sesong 2, samt sesong 3 og 4 ble aldri dubbet til norsk eller sendt på TV i Norge.
På VHS-utgivelsene er sesong 2 titulert som «Pokémon 2003».
Øystein Mathisen
Han har studert journalistikk ved Nord universitet. Mathisen var medlem av Bodø kommunestyre 2011–2019, og leder av Bodø Arbeiderparti 2017–2019. Fra 2019 til 2021 arbeidet han som kommunikasjonsrådgiver for Arbeiderpartiet på Stortinget.
Tysiatsja vtoraja khitrost
Tysiatsja vtoraja khitrost (originaltittel: Тысяча вторая хитрость) er en russisk stumfilm fra 1915 regissert av Jevgenij Bauer.
Skáidejohka
Skáidejohka kan vise til flere elver:
Per Vidar Kjølmoen
Per Vidar Kjølmoen (født 1973) er en norsk journalist, statsviter og Ap-politiker fra Åndalsnes. Han ble i 2021 stortingsrepresentant for Møre og Romsdal og er andre nestleder i Stortingets næringskomité.
Kjølmoen har vært redaktør av Åndalsnes Avis 2002–2008 og informasjonssjef i Møre og Romsdal fylkeskommune 2008–2013.
Grand Chess Tour 2019
Grand Chess Tour 2019 vil bestå av åtte sjakkturneringer, med samme format som fjorårets utgave. Gruppespillet vil inneholde to klassiske turneringer; og Sinquefield Cup, samt fem hurtig- og lynsjakkturneringer i Abidjan, Paris, St. Louis, București and Kolkata. Den siste turneringen, London Chess Classic 2019, vil igjen arrangere finalespill med de fire beste spillerne sammenlagt før turneringen.
Maxime Vachier-Lagrave vant over Magnus Carlsen i semifinalen etter 1½–½ i hurtigsjakkomspill, men måtte se seg slått av Ding Liren i finalen.
Mirazji
Mirazji (originaltittel: Миражи) er en russisk stumfilm fra 1915 regissert av Pjotr Tsjardynin.
Birgit Oline Kjerstad
Birgit Oline Kjerstad (født 1961) er en norsk gårdbruker og SV–politiker fra Haram i Møre og Romsdal. Etter Stortingsvalget 2021 er hun stortingsrepresentant for Møre og Romsdal.
Hun har vært gårdbruker, landpostbud, kommunepolitiker og klokker. Hun har også vært aktiv vindkraftmotstander og engasjert mot utbygging av Haram vindkraftverk.
CHMOS
CHMOS refererer til en av serien av Intel CMOS prosesser som er utviklet fra deres HMOS-prosess. (H står for high-density).
Wiliame Katonivere
Ratu Wiliame Maivalili Katonivere, født 20. april 1964, er en høvding (ratu) og politiker fra Fiji som har vært landets president siden 12. november 2021. Han har også vært høvding I Macuata-provinsen siden 2013, da han etterfulgte sin eldre bror Aisea Katonivere.
CHMOS
CHMOS ble brukt i Intel 80C51BH, en ny versjon av deres standard MCS-51 mikrokontroller. Brikken ble også brukt i senere versjoner av Intel 8086 og 80C88, som var en statisk versjon av Intel 8088. Intel 80386 ble laget i 1.5 µm CHMOS III, og senere i 1.0 µm CHMOS IV.
Wiliame Katonivere
Militær karriere
Fra 1984 tjenestegjorde han to perioder i UNIFIL-styrkene i Midtøsten. Han steg etter hvert i gradene til oberstløytnant og gjorde tjeneste som kommanderende offiser i bakkestyrkenes 7. infanteriregiment.
CHMOS
CHMOS III benyttet 1.5 mikroners fotoliografi, p-well prosessering, og to lag av metall.
Wiliame Katonivere
Politisk karriere
På Fiji velges presidenten av nasjonalforsamlingen. Den 21. oktober 2021 ble Katonivere nominert av statsminister Frank Bainimarama, mens opposisjonen nominerte Teimumu Kepa, parlamentsmedlem fra det sosialdemokratiske partiet. I forkant av nominasjonen hadde Katonivere trukket seg fra alle sine styreposisjoner. Med 28 mot 23 stemmer ble Katonivere valgt til president 22. oktober 2021, og han ble tatt i ed 12. november idet han etterfulgte Jioji Konrote.
CHMOS
CHMOS IV (H står for High Speed) benyttet 1.0 µm lithography. Mange versjoner av Intel 80486 ble laget i 1.0 µm CHMOS IV.
CHMOS V benyttet 0.8 µm litografi og 3 metall-lag, og ble brukt i senere versjoner av 80386, 80486 og i860.
Efter døden
Efter døden (originaltittel: По́сле сме́рти) er en russisk stumfilm fra 1915, regissert av Jevgenij Bauer.
Handling
Andrei lever en veldig tilbaketrukket tilværelse sammen med tanten sin, studerer og tenker mye på sin nå avdøde mor. Kameraten hans Tsenin er bekymret for ham, og forsøker å invitere Andrei til forskjellige sosiale arrangementer. Etter å ha sett skuespillerinnen Zoya Kadmina opptre, blir Andrei umiddelbart fascinert av henne.
Jan Šefl
Jan Šefl (født 10. mai 1990) er en tsjekkisk svømmer.
Efter døden
Handling
Andrei blir deretter overrasket over å motta en melding fra henne. Men han får bare ett kort møte med henne, og tre måneder senere blir han sjokkert over å høre om hennes død. Han blir deretter enda mer besatt av henne, og bestemmer seg for at han må finne ut alt han kan om henne.
Jan Šefl
I 2021 representerte han landet sitt på 100 meter butterfly under Sommer-OL 2020 i Tokyo og tok han en delt 37. plass med tiden 52,52 i forsøksheatet, men kvalifiserte seg ikke til semifinalene på øvelsen.
Charl van den Berg
Charl van den Berg (1981–2015) var en sørafrikansk modell og aktivist. Han ble kåret til Mr Gay South Africa 2009 og Mr Gay World 2010.
Nemyje svideteli
Nemyje svideteli (originaltittel: Немые свидетели) er en russisk stumfilm fra 1914, regissert av Jevgenij Bauer.
Handling
For å la en annen tjener få muligheten til å reise hjem for å heller være sammen med barna hennes, samtykker Nastya til å ta over alle arbeidsoppgavene hennes sted, som hushjelp i husholdningen hvor Nastyas bestefar arbeider som portør. Kort tid senere reiser kvinnen som eier huset ut en tur, men etterlater sønnen Pavel hjemme.
Pavel er allerede forlovet med Ellen, selv om Ellen fremdeles flørter åpenlyst med en rekke andre menn. Nastya og resten av tjenerne innser raskt at Ellen har en pågående romantisk affære med baron von Rehren. Dette setter alle tjenerne i husholdningen, og spesielt den følsomme Nastya, i en ubehagelig situasjon.
Castelnuovo
Castelnuovo har flere betydninger:
Deti veka
Deti veka (originaltittel: Дети века) er en russisk stumfilm fra 1915 regissert av Jevgenij Bauer.
Truls Vasvik
Truls Vasvik (født 1978) er en norsk siviløkonom og Ap-politiker fra Larvik som etter Stortingsvalget 2021 er stortingsrepresentant fra Vestfold.
Han har sittet i kommunestyret i Larvik fra 1999 til 2015, i Vestfold fylkesting fra 2015 til 2019 og i fylkestinget for Vestfold og Telemark siden 2019. Han var leder av Vestfold Arbeiderparti 2014–2019 og er leder av Vestfold og Telemark Arbeiderparti fra 2019.
Heksehirse
Den vokser som regel i tuer. Stråene er opprette og blir 20–80 cm lange. Leddknuter og slirehinner er hårete. Bladene er linje- eller lansettformede, 7–30 cm lange og 5–14 mm brede. Blomsterstanden er en 15–50 cm lang rikt forgrenet topp. Småaksene er 1,8–2,5 mm lange.
Heksehirse vokser på solrike steder med åpen, tørr jord. Den er naturlig utbredt i Nord-Amerika fra sørlige Canada til nordøstlige Mexico og Karibia, og er der en typisk art for prærien. Arten er innført til Europa, Makaronesia, Vest-Asia, Pakistan, Primorje, sørlige Sør-Amerika og New Zealand.
I Norge blir heksehirse av og til funnet ved møller og i åkre. Dit har den kommet med korn og såfrø fra Nord-Amerika. I Fremmedartslista 2018 er heksehirse ikke vurdert ettersom en antar at den er for varmekrevende til å kunne reprodusere og danne bestand i Norge.
Sven Henric Walcke
Sven Henric Walcke (født i Sverige i 1745, død på Manglerud 5. januar 1825) var en svensk dansemester og forfatter, som etter hvert valgte å bosette seg i Norge.
Med sine bøker Minnes-bok uti dans-konsten (1782) og Grunderne uti dans-kånsten, til begynnares tjenst (1783) var Walcke ansvarlig for de første trykte bøkene om dans som utkom i Sverige, og trolig også i Skandinavia. Bøkene inneholder riktignok like mange moralske oppfordringer som dansebeskrivelser. Blant annet påpeker han med avstandstagen til folkedansen, at de dansende ikke bør gjøre hopp og sprett, men bevege seg på en behagelig måte og med selvbeherskelse. Slik han selv reklamerte for, drev han sin virksomhet utelukkende «til Ungdommens Dannelse og Sædernes Forbedring».
Welcke kom som svensk «dansmästare» til Norge. Fra 1791 var han tilknyttet det «Kongelige Militaire Academie» som Informations-Mester i Dands, eller som det het fra 1897; «Lærer ved den Kongelige militaire mathematiske Skole». Den 29. november 1803 ble han registrert som eier av husmannsplassen Mangelberg på Manglerud, og her ble han også boende til sine dagers ende. Men danseskolen drev han sentralt i Christiania. Han etablerte også noe kursvirksomhet i Bergen, blant annet i 1796 og 1798, og i Drammen 1817, 1819 og 1822.
I Christiania forferdiget han også i 1802 sitt manuskript til Toure-Bog af Engelsk- og Contra-Dandse for mine Elever. Da han høsten 1806 ønsket å videreføre sine dansekurs, fikk han overtalt Peter Christen Asbjørnsens far, glarmester Andreas Asbjørnsen, som nettopp hadde kjøpt Dronningensgate 26 (matrikkelnummer 82) til å motta påmeldinger fra tidligere og nye elever som ønsket å motta danseundervisning.
Villanova
Villanova har flere betydninger:
Tove Elise Madland
Tove Elise Madland (født 10. mars 1965) er en norsk politiker (Ap) og stortingsrepresentant for Rogaland siden 2021.
Hun har vært lokalpolitiker i Vindafjord kommune, først for KrF, senere for Arbeiderpartiet. Fra 2019 var hun varaordfører i kommunen. Hun er utdannet helsefagarbeider.
Vsevolod Mejerkhold
Vsevolod Emiljevitsj Mejerkhold (russisk: Всеволод Эмильевич Мейерхольд; født i Det russiske keiserdømmet, død 1940 i Moskva i Sovjetunionen) var en russisk regissør og skuespiller.
Mejerkhold ble henrettet av Stalins sjesbøddel Vasilij Blokhin.
Savignano
Savignano har flere betydninger:
San Felice sul Panaro
San Felice sul Panaro er en by og kommune i provinsen Modena i regionen Emilia-Romagna i det nordlige Italia.
Rudvangveien
Rudvangveien (1-23, 2A-28) er en vei på Steinsåsen i Hole kommune i Viken.
Rudvangveien har avkjøring fra Viksveien, vestover fra denne, mellom Rudstunet og Konsrudveien. Den går oppover i terrenget, og ender opp i Solbergs vei, som er en forlengelse av Rudvangveien. Veien ligger cirka 99 meter over havet ved avkjøringen fra Viksveien.
Stikkveier er Birchs vei, Pilegrimsveien, Fristads vei, Fougners vei, Tønders vei og Solbergs vei.
Kari-Anne Jønnes
Kari-Anne Jønnes (født 13. april 1972) er en norsk politiker (H) fra Brandbu. Hun har vært innvalgt på Stortinget fra Oppland siden 2021. Hun meldte seg inn i Unge Høyre da hun gikk på videregående skole og ble medlem av Gran kommunestyre i 2007.
Jønnes var gruppeleder for Oppland Høyres fylkestingsgruppe fra 2015 til 2019 og for Innlandet Høyres fylkestingsgruppe fra 2019 til 2021.
Mona Nilsen
Mona Nilsen (født 17. september 1973) er en norsk barnevernspedagog og Ap-politiker fra Narvik. Hun er fra 2021 stortingsrepresentant fra Nordland.
Kari-Anne Jønnes
Hun er utdannet innen hotelledelse fra Schweizerische Hotelfachschule HTF og jobbet med reiseliv og vinimport før hun ble politiker.
Mona Nilsen
Nilsen har vært fylkesleder i Fellesorganisasjonen i Nordland 2005–2015, kommunestyremedlem i Narvik 2015–19, fylkestingsmedlem 2019–21 og er leder av Nordland Arbeiderparti fra 2020.
Savignano Irpino
Savignano Irpino er en liten og gammel italiensk by med 1,128 innbyggere (2018) i provinsen Avellino i regionen Campania i Italia.
Concordia sulla Secchia
Concordia sulla Secchia er en by og kommune i provinsen Modena i regionen Emilia-Romagna i det nordlige Italia.
Pearl Carr & Teddy Johnson
Pearl Lavinia Carr (født 2. november 1921, død 16. februar 2020 ) og Edward Victor «Teddy» Johnson (født 4. september 1919, død 6. juni 2018 ) var et britisk ektepar som hadde stor suksess i den britiske musikk- og underholdningsbransjen i 1950- og 1960-årene. De representerte Storbritannia i Eurovision Song Contest 1959, der de kom på andreplass med «Sing, Little Birdie».
Portret Doriana Greja
Portret Doriana Greja (originaltittel: Портрет Дориана Грея) er en russisk stumfilm fra 1915, regissert av Vsevolod Mejerkhold.
Tony Selby
Anthony Samuel Selby, kjent som Tony Selby (født 26. februar 1938 i Lambeth i London, død 5. september 2021 i London) var en britisk skuespiller.
Portret Doriana Greja
Handling
En korrupt ung mann beholder på en eller annen måte sin ungdommelige skjønnhet, til tross for hans alder. Men et spesielt maleri avslører gradvis hans indre stygghet til alle andre.
Tony Selby
Hans karriere tok til i 1956. Han spilte Sabalom Glitz i Doctor Who fra 1986 til 1987. Han spilte i 1968 Salter i filmen Witchfinder General. Han var også i seriene Mulberry, Get Some In! og EastEnders.
Selby døde 5. september 2021 i London i en alder av 83 år, etter å ha blitt smittet av covid-19.
Pearl Carr & Teddy Johnson
Bakgrunn
Carr ble født i Exmouth i Devon, mens Johnson ble født i Surbiton i Surrey. Begge hadde suksessrike solokarrierer som sangere før de møttes i 1950 og senere giftet seg i 1955.
Osterøy prosti
Osterøy prosti var et prosti i Bjørgvin bispedømme, i Nordhordland i tidligere Hordaland fylke.
Pearl Carr & Teddy Johnson
Bakgrunn
Carr hadde vært frontsanger i bandet Keynotes, som hadde hatt to slagere i Storbritannia i 1956 med Dave King: «Memories Are Made of This» (femteplass) og "You Can't Be True to Two» (ellevteplass). Hun var også en populær radiosanger og komiker på Bernard Bradens radioprogram Bedtime With Braden.
Osterøy prosti
Historikk
Det vidløftige Nordhordland prosti ble ved kgl.res. av 20. november 1886 delt ved at Osterøens prosti ble skilt ut som eget prosti, gjeldende fra 1. januar 1887.
Pearl Carr & Teddy Johnson
Bakgrunn
Johnson hadde ledet sitt eget band i tenårene, var profesjonell trommeslager og plateartist for Columbia i begynnelsen av 1950-årene. Han var også DJ på Radio Luxembourg og senere på BBC Radio 2, og han hadde hatt roller i tv-programmer som BBC Television Services barneserie Crackerjack!.
Grjozy
Grjozy (originaltittel: Грёзы) er en russisk stumfilm fra 1915, regissert av Jevgenij Bauer.
Pearl Carr & Teddy Johnson
Som duo
Johnson og Carr møttes i 1950, og BBC foreslo at de to skulle fremføre en duett sammen i programmet Black Magic. Johnson ville imidlertid ikke synge duetten, men de to dro på turné sammen samme år og ble kjærester kort tid etter.
Osterøy prosti
Historikk
Denne kirkelige inndelingen bestod inntil 1. januar 1974 da Osterøy prosti ble lagt ned, og de fleste kirkesognene tilbakeført til Nordhordland prosti, og i 2014 overført til Åsane prosti.
Grjozy
Handling
Sergeis elskede kone Yelena har gått bort, og den etterlatte mannen er utrøstelig. Han er fremdeles besatt av gamle fotografier av Yelena og av en flette av håret hennes som han har behold etter at hun døde.
Pearl Carr & Teddy Johnson
Som duo
Carr og Johnson giftet seg i 1955 og dukket jevnlig opp i britiske tv-underholdningsprogrammer som The Winifred Atwell Show, Big Night Out og Blackpool Night Out. I 1959 deltok de i den britiske finalen til Eurovision Song Contest, og vant konkurransen med «Sing, Little Birdie». Dette var i konkurransen barndom, og ekteparet ble overrasket da de fikk vite at seieren innebar at de måtte reise til en internasjonal finale. I 2011 fortalte Johnson at de trodde konkurransen kun besto av den britiske konkurransen. «Vi hadde aldri hørt om Eurovision Song Contest før, og skulle opptre som solosangere, men det ble i stedet til Pearl og Teddy som et dobbeltnummer. Vi tenkte bare at dette var et oppdrag som alle andre, men det var de mest lettjente pengene vi noen gang hadde fått. Det var to forrunder, en på mandag og en annen på onsdag, med finalen lørdag kveld. Da vi vant, sa BBCs underholdningssjef Eric Maschwitz at han var strålende fornøyd med at Pearl og jeg skulle representere landet vårt i Eurovision Song Contest i Cannes. Jeg sa: 'Hva? Hva mener du?' Jeg ante ikke at vi måtte representere landet, vi hadde ikke den fjerneste anelse. Han ga meg datoene til konkurransen i Cannes, og jeg håpet at vi var ledige da. Og det var vi faktisk.»
Osterøy prosti
Prestegjeld
Osterøy prosti bestod av følgende prestegjeld:
Grjozy
Handling
En dag går Sergei forbi en fremmed kvinne som har en slående likhet med Yelena. Han følger etter henne til et teater hvor kvinnen, en skuespillerinne ved navn Tina, er en del av en opera. Sergei forsøker snart å danne et vennskap med Tina. Men det tar ikke lang tid før alle tvangstankene hans skaper alvorlige spenninger i et gryende forholdet deres.
Pearl Carr & Teddy Johnson
Som duo
Konkurransen fant sted i Cannes i Frankrike mars samme år, og der endte de på andreplass like bak Nederlands «Een beetje» med Teddy Scholten. «Sing, Little Birdie» fikk suksess etter konkurransen og nådde en tolvteplass på den britiske singellisten. Den nådde også en syvendeplass på den nederlandske singellisten.
Savignano sul Panaro
Savignano sul Panaro er en by og kommune i provinsen Modena i regionen Emilia-Romagna i det nordlige Italia.
Pearl Carr & Teddy Johnson
Som duo
I 1986 var ekteparet hovedgjester i programmet This Is Your Life, tilsvarende norske Dette er ditt liv. Den fornyede oppmerksomheten gjorde at ekteparet dukket opp i Londons West End og Stephen Sondheim-musikalen Follies. Der spilte de rollene som Wally og Emily Whitman og fremførte sangen «Rain on the Roof». Etter at stykket hadde gått i 18 måneder, valgte Carr og Johnson å pensjonere seg i 1990.
Senere liv
Carr og Johnson bodde begge på Brinsworth House, et hjem for pensjonerte underholdere i London.
Johnson dukket opp i videoreportasje i 2018, i forbindelse med en hyllest til underholdningsduoen Morecambe and Wise. Johnson døde 6. juni 2018 i en alder av 98 år. Halvannet år etter døde Carr, også hun 98 år gammel.
Vootele Hansen
Vootele Hansen (født 19. januar 1962 i Tallinn) er en estisk politiker.
Han studerte hydrologi og klimatologi ved Statsuniversitetet i Tartu og arbeidet først med hydrometeorologisk overvåkning av Østersjøen. Han ble også politisk aktiv under glasnost.
Ved det første parlamentsvalget i det uavhengige Estland i 1992 ble Hansen valgt inn i Riigikogu. Han representerte det konservative og kristendemokratiske valgforbundet «Fedreland».
I 1994 tilhørte Hansen den fraksjonen som brøt ut og dannet Det republikanske og konservative folkepartiet (VKRE). Fra 1994 til 1995 var han miljøvernminister i Andres Tarands overgangsregjering, og fra 1996 til 1998 var han partileder i VKRE. VKRE gikk så sammen med sosialdemokratene. Hansen satt i Riigikogu frem til 2003.
I 2012 ble han styreleder ved Estlands institutt for menneskerettigheter.
Han arbeider som gymnaslærer i Tallinn.
Inni er de like / Men det er utenpå
Inni er de like / Men det er utenpå er titlene på to norske humorprogrammer med Harald Heide-Steen jr. som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1975. Programmene bestod i hovedsak av parodier.
Kregor Zirk
Kregor Zirk (født 3. juli 1999) er en estisk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt på 100 meter butterfly under Sommer-OL 2020 i Tokyo og tok han en delt 41. plass med tiden 52,82 i forsøksheatet, men kvalifiserte seg ikke til semifinalene på øvelsen.
Portret
Portret (originaltittel: Портрет) er en russisk stumfilm fra 1915, regissert av Vladislav Starevitsj.
Handling
Historien forteller om en mann som skaffer seg et portrett av en gammel mann, og han henger dette portrettet henger på en vegg i hjemmet hans.
Men når han forsøker å sovne den kvelden klarer han det ikke, og plutselig kommer den gamle mannen ut av portrettet sitt.
Marian Hussein
Marian Abdi Hussein (født 24. juli 1986 i Somalia) er en norsk politiker (SV) og stortingsrepresentant for Oslo siden 2021. Hun ble i mars 2023 valgt til nestleder i SV, sammen med Torgeir Knag Fylkesnes.
Politisk karriere
Hun var vararepresentant i perioden 2017–2021 og var medlem av bydelsutvalget i bydel Gamle Oslo 2015–2019. Ved Stortingsvalget 2021 var hun på 2. plass på SVs liste i Oslo, og fikk fast plass på Stortinget. Hun ble dermed den første personen med bakgrunn fra Somalia som kom inn som fast representant i nasjonalforsamlinga, og samtidig den første med afrikansk bakgrunn som oppnådde det.
Privatliv
Hussein er født i Somalia og kom til Norge ti år gammel. Hun har jobbet som vernepleier, i NAV og barnevernstjenesten.
Linda Monsen Merkesdal
Ruth Linda Merethe Monsen Merkesdal (født 12. april 1973) er en norsk politiker (Ap) og stortingsrepresentant for Hordaland siden 2021. Hun er medlem av Stortingets energi- og miljøkomité.
Hun er utdannet hjelpepleier, og videreutdannet seg i 2011 til vernepleier.
Et liv for et liv
Et liv for et liv (originaltittel: Жизнь за жизнь) er en russisk stumfilm fra 1916, regissert av Jevgenij Bauer.
Handling
Prinsen blir snart forelsket i Nata, men på grunn av hans enorme gjeld bestemmer han seg for å gifte seg med Musya i håp om å få tak i medgiften hennes. Nata gifter seg kort tid senere med Zhurov. Men fru Khromova er fremdeles veldig urolig, og bekymrer seg for at ekteskapet deres neppe vil få den ansvarsløse prinsen til å forandre vaner.
VM i landeveissykling 2021 – Mennenes temporitt (U23)
VM i landeveissykling 2021 – Mennenes temporitt (U23) ble arrangert 20. september 2021.
Johan Price-Pejtersen vant.
Korol Parizja
Korol Parizja (originaltittel: Король Парижа) er en russisk stumfilm fra 1917 regissert av Jevgenij Bauer.
Simon Bucher
Simon Bucher (født 23. mai 2000) er en østerriksk svømmer.
I 2021 representerte han landet sitt på 100 meter butterfly under Sommer-OL 2020 i Tokyo og tok han en delt 37. plass med tiden 52,52 i forsøksheatet, men kvalifiserte seg ikke til semifinalene på øvelsen.
Peter Schønau Fog
Peter Schønau Fog (født 1971) er en dansk filmregissør og manusforfatter.
Avgangsfilmen fra Den Danske Filmskole i 1999 var Lille Mænsk, som mottok positiv omtale.
Hans første spillefilm, Kunsten å gråte i kor, etter Erling Jepsens roman med samme navn, hadde premiere i 2007. For denne filmen mottok han Nordisk råds filmpris for 2007 og Robertprisen for årets regissør. Kunsten å gråte i kor ble også tildelt Robertprisen for årets danske spillefilm og Bodilprisen for beste danske film i 2008.
Fog arbeidet som prosjektredaktør ved New Danish Screen (Det Danske Filminstitut) i en fireårsperiode fra 2010.
Eugene Lockhart
Eugene Lockhart, Jr. (født 7. mars 1961 i Crockett, Texas) var en amerikansk fotballspiller og linebacker i National Football League for Dallas Cowboys og New England Patriots. Han spilte college football ved University of Houston og ble draftet i sjette runde i NFL Draft i 1984.
Tidlige år
Lockhart gikk på Crockett High School og var startende linebacker ved University of Houston i 1982 og 1983.
I 1983 ble han utpekt til tri-captain for Cougars sitt amerikansk fotballag. Han ledet laget med 134 taklinger, ble utpekt til andrelaget for All Southwest Conference av UPI og ble stemt frem som MVP på laget. Han uteksaminerte med en grad i markedsføring.
Dallas Cowboys
Lockhart ble plukket opp av Dallas Cowboys i sjette runde (#152 totalt) i NFL Draft i 1984. Han ble også valgt av Houston Gambles i United States Football Leagues Territorial Draft samme år.
Han ble den første nykommeren i Cowboys sin historie som startet som middle linebacker etter at Bob Breunig pådro seg en rykkskade i første halvdel av sesongen. Etter at Breunig pensjonerte seg ved slutten av året ble hn den fjerde spilleren i lagets historie som holdt posisjonen som sin hovedposisjon. Etter å ha ledet laget med 86 taklinger (49 solo) ble han utvalgt til NFL All-Rookie Team i.
I Dallas fikk han kallenavnet "Mean Gene, the hitting machine" for hans harde taklinger. Lockhart ledet laget i taklinger i fire av sine syv sesonger med Cowboys, med over 100 taklinger i hver sesong utenom da han hadde 80 taklinger (52 solo), før han knakk leggbeinet og gikk glipp av de tre siste kampene.
I ledet han NFL og satte en lagreord med 222 taklinger, samtidig som han ledet laget i interceptions (2) og linebackerene i pass deflections (8). Han satte også en lagrekord med 154 solotaklinger, 16 kamper med et tosifret antall taklinger og 16 solotaklinger i én kamp mot Phoenix Cardinals(29/10/). Han ble ikke utvalgt til Pro Bowl det året, men ble inludert på førstelaget for årets All-Pro Team og var et lysglimt på et lag som endte sesongen 1-15. I ledet han laget med 139 taklinger (72 solo).
Lockhart spilte for Cowboys i et av lagets dårligte perioder. Han var en av få spillere som presterte bra, som eventuelt kostet ham muligheten til å nå Pro Bowl. Han avsluttet karrieren sin med Cowboys med totalt 897 taklinger og inklusjon på ett All-Pro førstelag
Hovedtrener Jimmy Johnsons spillestil foretrakk smidige linebackere, så ble Lockhart sammen med cornerback Ron Francis, linebacker David Howard, et pick i første runde i 1991 (#11 Pat Harlow) og et pick i andre runde i 1991 (#41 Jerome Henderson) byttet til New England Patriots 19. april mot deres pick i første runde i 1991 (#1 Russel Maryland). Mens han ryddet ut av garderobeskapet sitt sa han "It's a cold business—a cold, cold business, And it's even colder in New England".
New England Patriots
I avsluttet han sesongen som med 64 taklinger (42 solo), fjerdeplass på laget. Neste året spilte han i 16 kamper (8 som startende) og avsluttet igjen som nummer fire med 70 taklinger (42 solo). Han ble frigitt 30. august.
Lockhart spilte 9 sesonger i NFL (7 med Cowboys, 2 med Patriots), startet 117 kamper, og hadde 1 001 taklinger, 16 sacks og 6 interceptions (1 returned for en touchdown).
Privatliv
I 2009 ble Lockhart og åtte andre siktet i en føderal domstol for å ha organisert en boliglånssvindel verdt $20 millioner i Dallas, Texas. På slutten av 2012 ble han dømt til 54 måneder i fengsel.
I november 2014 representerte han seg selv i en ankedomstol i et forsøk på å minke hvor mye av hans pensjon som skulle brukes til å tilbakebetale gjeld, og tapte. Han saksøkte for $80 000 i skader for dårlig medisinsk behandling mens han var en innsatt.
I mai 2015 ble han løslatt fra fengsel etter å ha sonet omtrent 3 år av dommen sin, med de to gjenværende årene som prøvetid.
Verket 15 (Moss)
Verket 15 ble bygd i barokktiden og representerer i dag den eldste 1700-talls bygningen i Moss. I arkivene er leilighetene på Verket registrert etter 1, 2, 3, 4 og i noen av arkivene er også delt opp helt til 5. Grunnen til dette er fordi hvert av husene ikke var registrert som individuelle hus. i dag er huset delt opp i 15a og 15b. Husene på verket var tidligere brukt som boliger til arbeiderene som jobbet ved industribedriftene i nærheten. Både huset og gaten har hatt mange forskjellige navn, noen av disse er Moss Jernværk og Værket. Bygningene på verket er veldig like, og verket 15 skiller seg ikke ut fra noen av de andre husene. Alle husene har rødmalt treverk utenpå og bygget av slaggstein innvendig.
Historie
Verket 15 var en del av jernverket på 1800-tallet, jernverket ble senere på 1800-tallet lagt ned. Verket 15 ble bygget som arbeiderbolig, det finnes flere arbeiderboliger i Østfold, men arbeiderboligene på Verket er den eldste og har blitt bevart bra gjennom årene. De eldste husene av arbeiderboligen ble bygget på starten av 1700-tallet. Familiene som bodde i leilighetene var det som oftest fra 10-15 personer.
Moss Jernverk
Moss Jernverk var grunnlagt i 1704, det var en av Verkets største bedrift gjennom årene. Moss Jernverk har hatt flere eiere som Bernt Anker og Herman Wedel-Jarlsberg. Da Moss Jernverk startet produksjonen, hadde de hovedsakelig bare produsert ovner. Senere begynte de å produsere spiker, ryter, redskaper og tønnebånd. For å produsere nok kull for jernutvinning på Verket brukte de alt av tømmer rundt i området. Gruver på Kambo ble brukt for å finne jern, og noe av jernet ble også hentet ut av Vestby. For kull har det blitt produsert fra skogene i Son og Moss.
Grunnen til at jernverket ble lagt ned, var fordi det var lite økonomisk lønnsomt. I hovedsak kommer jern fra stein og som vi vet får vi stein som oftest fra fjell, og det var det veldig lite av i Moss. I 1893 kom det opp en cellulosefabrikk, cellulosefabrikken gjorde om treverk til papir. Denne fabrikken har vært årsaken til kjente mosselukten og har stått helt til 2012 da den ble lagt ned. Fabrikken var eid av Peterson & Søn.
Cellulosefabrikk
M. Peterson & Søn, hadde hovedkontor i Moss, Verket. Sønnen Peter Christian hadde tatt inn handelsvirksomheten og tok navnet Peterson & Søn i 1828. Helt til slutten av 1800-tallet hadde bedriftene drevet mye med skipsverk, men ettersom Theodor Peterson tok over bedriften, gikk bedriften over til jernverksdrifts og kjøpte opp Moss Jernverk. Senere i 1883 begynte produksjonen med sulfatcellulose i området. Allerede i 1898 ble Moss Cellulosefabrikk stiftet, og der begynte papirproduksjonen fabrikken gjorde om treverk til papir. Rundt i 1931 startet det en produksjon av papirsekker og leveranser rundt i Norge, som Norsk Hydro. Denne fabrikken har vært årsaken til kjente mosselukten og har stått helt til 2012 da den ble lagt ned.
Bygningen
Verket 15 har en etasje, og to individuelle leiligheter til beboelse. arbeidsboligene på verket er noen av de eldste og best bevarte i Østfold. Huset er opprinnelig bygd av slaggstein som grunnmur, denne slaggsteinen var støpt og pusset og var et biprodukt fra Verket Produksjonen. Enetasjes bygningene har for det meste panel med en kjerne av laftet tømmer. Vi regner med at de både har stubbloft og krypkjeller, utvendig er husene kledd med rødt treverk. Leilighetene inneholdt opprinnelig kun et rom og kjøkken, men er senere blitt bygd om slik at det i hovedsak er to rom og et kjøkken. Det er en enkel utførelse og detaljer med svai på taket av treverk og murstein. etter hvert fikk husene på verket innlagt Wc. Endringene har ikke vært så store, i respekt for fortiden og historien bak husene. I dag eies arbeiderboligene av Höegh Eiendom.
Eiere av Verket
Verket har opp igjennom hatt flere eiere, den første kjente eieren var Hans Roenkreutz. Ernst Ulrich Dose var han som kjøpte det av Rosenkreutz og dannet Moss jernverk, han døde i 1706 og da ble eiendommene solgt videre på auksjon. Senere ble det kjøpt av Erich Anker og Morten Wærn, dette var i 1749. i 1766 ble Erich eneeier og i 1776 ble det tatt over av Bernt og Jess Ancher og fra 1784 var Bernt eneeier. Senere ble det tatt over av familien Wedel-Jalsberg som la det ned i 1874. I 1875, var det firmaet M. Peterson & Søn som kjøpte opp eiendommen og begynte å produsere sulfatcellulose. AT Skog og lokale investorer kjøpte opp Verket i 2006. I 2007 ble Verket solgt til Höegh Eiendom, og de eier fortsatt verket. Den dag i dag brukes boligene til forskjellige ting, blant annet kontorer, hybler for studenter og boliger for folk.
Referanser
__TVINGINNHOLDSFORTEGNELSE__
Napoleon: Total War
Napoleon: Total War er et sanntidsstrategi- og turbasert strategispill utviklet av The Creative Assembly og utgitt av Sega for Microsoft Windows og Mac OS X. Napoleon: Total War ble utgitt i Nord-Amerika den 23. februar 2010 og i Europa den 26. februar. Spillet er det sjette spillet i Total War-serien. Selve spillet tar plass i Europa, Afrika og Midtøsten på slutten av 1700-tallet og begynnelsen av 1800-tallet under den franske revolusjonen og Napoleonskrigene. Spilleren får ta kontroll over Frankrike under ledelse av Napoleon Bonaparte eller hans motstanderne, som England, Russland, Preussen og Østerrike i et turbasert felttog med slag utkjempet i sanntid. Spilleren kan følge med Napoleon Bonaparte gjennom ulike storhetstider av karrièren hans blant annet den franske revolusjonen der spilleren prøver å få kontroll over det nord-Italia og felttogene hans i Europa og Midtøsten.
Spillet fikk gode tilbakemeldinger fra videospill-anmeldere som sa at spillet hadde bra grafikk, en vakker historie og nye spillfunksjoner som ikke hadde blitt introdusert i Total War-serien før. Noen anmeldere var kritiske mot spillets dårlige kunstige intelligens, for høye systemkrav og at spillet lignet altfor mye på tidligere spill i serien.
En helt nytt felttog som tar plass i Spania ble utgitt den 25. juni 2010 som nedlastbart innhold. Dette ble senere utgitt sammen med Napoleon: Total War Game of the Year Edition den 2. oktober 2010.
Den franske skuespilleren Stéphane Cornicard spiller Napoleon både på Engelsk, Tysk, Fransk og Spansk.
Synoditinus
Synoditinus er en slekt av stumpbiller.
Levevis
Denne gruppen er myrmekofiler, det vil si at de lever sammen med maur i reirene/tuene deres. I alle fall én av artene er trolig knyttet til hærmaur.
Utbredelse
Arten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil, Peru).
Hlynur Pálmason
Hlynur Pálmason (født 1984) er en islandsk filmregissør og manusforfatter utdannet fra Den Danske Filmskole i 2013.
Han slo igjennom med sin første spillefilm Vinterbrødre i 2017. Filmen vant to Bodilpriser inkludert Bodilprisen for beste danske film og ni Robertpriser, blant annet Robertprisen for årets regissør og Robertprisen for årets danske spillefilm i 2018.