cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stefan Horngacher
I 1995 og 1996 var Horngacher nærmest helt borte fra hoppbakken på grunn av sykdom (alvorlig smittet av Yersinia-bakterien).
Stefan Horngacher har ingen individuelle OL- og VM-medaljer – men har feiret flere lagtriumfer for Østerrike. Etter at Horngacher la opp etter sesongen 2001/2002 arbeidet han et par år som juniortrener i Østerrike, før han fikk hovedansvaret for det polske B-landslaget med blant annet hoppere som Kamil Stoch. Foran sesongen 2005/06-sesongen bosatte Horngacher seg i tyske Hinterzarten, der han ble ansatt som klubbtrener med spesialansvar for Martin Schmitt.
Fra 2016/17-sesongen ble Horngacher ansatt som hovedtrener for det polske landslaget, etter at Lukasz Kruczek sluttet som følge av dårlige resultater forrige sesong. I sin første sesong tok Polen sin første lagseier i verdenscupen i Klingenthal 3. desember 2016, og avsluttet sesongen med å vinne nasjonscupen med Polen, noe de også klarte i 2018/19-sesongen. Siden har Horngacher bidratt til at Polen har blitt en av verdens største hoppnasjoner, resultatmessig. I mars 2019 ble det kjent at han skulle ta over som hovedtrener for det tyske landslaget fra 2019/20-sesongen, etter at den velkjente østerrikske treneren Werner Schuster ga seg. Horngacher ble erstattet av tsjekkiske Michal Doležal fra 2019/20-sesongen. Han vant også nasjonscupen i sin første sesong med de tyske hopperne, og ble med det første trener som vinner nasjonscupen to år på rad med ulike landslag.
Lodine
Lodine (sardisk: Lodìne) er en italiensk kommune i provinsen Nuoro i regionen Sardinia. Den har 339 innbyggere og ligger rundt 884 meter over havet.
Mimeryssamena
Mimeryssamena er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Larvene inne i små greiner og kvister.
Utbredelse
Artene lever i Uttar Pradesh, India.
Blågrått kveldfly
Blågrått kveldfly (Acronicta euphorbiae) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne arten har vinger som er mønstret i grått og svart, uten noen lysere flekker. Den kan kjennes på at tverrlinjene på forvingene er doble.
Levevis
Blågrått kveldfly kan finnes både i skog og i mer åpne habitater, for eksempel blomsterrike bakker. Larven kan finnes på mange ulike urter, busker og trær, i Norge er den flere ganger registrert på rosenrot (Rhodiola rosea). Lengst sør i landet har arten trolig to generasjoner hver sommer, lenger nord har den én generasjon i juni – juli.
Utbredelse
Arten finnes i Europa, videre østover til Altajfjellene og Kina. I Norge er den ikke vanlig, men den er funnet nord til Snåsa i Nord-Trøndelag.
Puma (selskap)
Puma SE er et tysk selskap som produserer sportsklær. Det ble etablert i 1924 som Gebrüder Dassler Schuhfabrik (Brødrene Dasslers skofabrikk) av Rudolf Dassler og Adolf «Adi» Dassler. Brødrene skilte lag i 1948 og etablerte hver for seg selskapene Puma og Adidas omtrent samtidig. Rudolf Dassler startet sin produksjon av sko under navnet Ruda. Firmaet endret navn til Puma Schuhfabrik Rudolf Dassler kort tid senere.
Pumas hovedkontor ligger i Herzogenaurach i Tyskland.
Torleiv Breiskjegg
Torleiv Breiskjegg (død 1191) var en norsk småhøvding fra Viken som påsto at han var en sønn av kong Øystein Haraldsson og reiste en opprørshær mot kong Sverre Sigurdsson i 1190. Opprørerne fikk navn etter ham, breiskjeggar.
På 1190-tallet var det en åpen konflikt mellom den katolske kirke, representert ved erkebiskop Eirik, og kong Sverre. Erkebiskopen fikk pavens tillatelse til å lyse kongen i bann. Samtidig var det to opprørsbander som reiste seg mot ham. Den første gruppen var breiskjeggar og året etter med øyskjeggar med Hallkjell Jonsson som leder.
Damsgårdssundet
Damsgårdssundet i Bergen er den smaleste delen av Puddefjorden, og ligger mellom bydelene Møhlenpris på nordøstbredden og områdene Laksevåg, Damsgård, Gyldenpris og Solheimsviken på sørvestsiden. Damsgårdssundet starter ved Kirkebukten på Damsgård i nord og ender ved Nygårdsbroene i sør.
Torleiv Breiskjegg
Det «bevis» som Torleiv førte for at han virkelig var sønn av kong Øystein var et såkalt gudsbevis i form av et arr han hadde på ryggen som så ut som et kors. Torleiv hadde ifølge Sverres saga tidligere vært munk, og det var noe han spilte på. Da de kom fram i Viken oppførte opprørerne seg som folk og kjøpte den maten de trengte istedenfor å stjele den. Han lot også gi inntrykk av at han ført et så rent liv som om han fortsatt var munk, og at han var så klok at ingenting kom uventet på ham, og at han var så veltalende at ingen kunne være harm på ham. Men når de ikke lenger hadde penger igjen begynte de å stjele det de trengte.
Damsgårdssundet
Historie
Kongene på Alrekstad gjorde i liten grad bruk av innseilingen, ettersom strømmen var stri inn i Alrekstadvågen (Store Lungegårdsvann) under det som i dag er Nygårdsbroen. Dette sundet var dessuten ofte islagt. Den nederste dammen i Nygårdsparken var tidligere en fjordbukt, så skip kan ha lagt til der.
I nyere tid var sundet i mange tiår preget av skipsfart og industri. Bergens Mekaniske Verksted ble etablert i Solheimsviken i 1855. Andre viktige industribedrifter i dette området var Mjellem & Karlsen Verft, Sabb Motor, Kavli, IFA malingsfabrikk og Gyldenpris Slip og Mekaniske Værksted.
Torleiv Breiskjegg
Torleiv Breiskjeggs opprør ble av kort varighet. De subbet rundt på Østlandet om vinteren og om sommeren ble de angrepet av bøndene i Østfold. Sagaskribenten moret seg over at Torleiv ikke visste om bøndene før de var der eller at han kunne tale slik at han var tryggere på livet sitt. Han ble drept og de fleste av mennene også, unntatt de som flyktet til skogs.
Etter hans død ble det igjen forsøkt å spille på hans helliggjøring, men Sverres raske propaganda greie umiddelbart å rive grunnen vekk under disse ryktene. Skalden Blakk diktet en hånlig arvedråpa over Breiskjegg. Stevet gikk slik:
Damsgårdssundet
Ny bydel og nye virksomheter
Siden begynnelsen av 2000-tallet har mye av de tradisjonelle industriområdene blitt omregulert til bolig og mer moderne næring. På vestsiden av sundet har Bergen og Omegn Boligbyggelag en rekke byggeprosjekter, og sammenlagt er det planlagt 30.000 m² boligflate. I Solheimsviken næringspark var det i 2014 nærmere 4.000 arbeidsplasser. Messehallen Arenum ble revet for å gi plass til DNB Solheimsviken.
Både i Solheimsviken og på Marineholmen har kunnskapsbedrifter og konsulentbyråer overtatt for verftsindustri og mekaniske verksteder.
Småpudden
Høsten 2014 begynte anleggsarbeidene på den 154 meter lange gangbroen «Småpudden», som er en gang- og sykkelbro mellom Fløttmannsplassen ved Damsgårdsveien og Marineholmen. I mars 2016 ble grunnsteinen til broen ble avduket av byrådene Henning Warloe og Eiler Macody Lund. Dette skjedde ved Damsgårdsveien 57, der brofestet på Løvstakksiden ligger. «Småpudden» er bygget som en bjelkebro over fem spenn med hydrauliske klaffer, slik at broen kan åpnes når det kommer høye båter. Båter med seilingshøyde under fire-fem meter kan passere fritt under broen. Bredden på seilingsløpet er 20 meter når broklaffene er åpne. Broelementene ble produsert i Gdańsk i Polen av entreprenørselskapet Vistal. Da elementene var ferdig, ble de fraktet med båten «Arctic Rock», og ankom Bergen 30. mars 2016. «Småpudden» ble offisielt åpnet tirsdag 14. juni 2016. Ideen til gang- og sykkelbro ble forslått i et høringsutkast til Bergen kommune i 2003 av Nykrohnborg vel ved Rolf Rasmussen.
Satyrodes
Utseende
Middelsstore (vingespenn 37-62 millimeter), brune sommerfugler. Oversiden er brun med et lyst bånd langs ytterkanten, på dette er det to runde, svarte flekker (uten hvit kjerne) på forvingen og 5-6 flekker på bakvingen.
Levevis
Larvene lever på starr (Carex spp.) eller myrak (Rhynchospora spp.), begge i familien halvgras (Cyperaceae). Disse artene finnes helst på åpne, våte områder.
Thorleif Lintrup Paus
Thorleif Lintrup Paus (født 6. januar 1912 på Rjukan, død 28. november 2006) var en norsk jurist og diplomat, som bl.a. var ambassadør i Iran, Afghanistan, Brasil og Mexico.
Han studerte ved Krigsskolen 1931–1932 og tok juridisk embedseksamen ved Det Kongelige Frederiks i 1937. Mellom 1939 og 1942 var han dommerfullmektig og konstituert sorenskriver i Lier, Røyken og Hurum, og fikk bevilling som overrettssakfører i 1940. Han var fra 1942 til 1945 sekretær i Sosialdepartementet. I 1943 arvet han slektningen Christopher Tostrup Paus, som var farens fetter og som hadde innsatt ham som sin universalarving. Han overtok dermed bl.a. eiendommen Magleås i Danmark, som han solgte til den katolske kirke i 1945.
I 1945 begynte han i utenrikstjenesten, og var blant annet byråsjef i Utenriksdepartementet, ambassadesekretær ved ambassaden i Washington D.C. og legasjonen i Bern, handelsråd ved ambassaden i London, ambassaderåd og tidvis chargé d'affaires ved ambassaden i Roma og fra 1962 generalkonsul i Singapore. I 1965 ble han utnevnt til Norges ambassadør til Iran med sideakkreditering til Afghanistan og i 1969 i Brasil. Endelig var han ambassadør til Mexico frem til han gikk av med pensjon i 1980. I 1972 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden for embedsfortjeneste. Han var oldebarn av Henrik Johan Paus og tippoldebarn av Ole Paus, og tilhørte dermed den grenen av Pausfamilien som var nært knyttet til Henrik Ibsen.
Han er begravet på Vestre gravlund.
Jamie Redknapp
Jamie Frank Redknapp (født 25. juni 1973 i Barton-on-Sea i Hampshire, England) er en tidligere engelsk fotballspiller med fortid i AFC Bournemouth, Liverpool FC, Tottenham Hotspur og Southampton FC. Han er dessuten sønn av den engelske manageren Harry Redknapp og fetter til Frank Lampard.
Han startet i AFC Bournemouth med hans far Harry Redknapp som manager i 1989 før han gikk til Liverpool i januar 1991 etter å ha blitt hentet til klubben av manageren Kenny Dalglish. Han ble en suksess på Anfield til tross for sine skadeproblemer. Alt i alt fikk han 308 kamper og 41 mål for klubben før han videre gikk til Tottenham Hotspur 16. april 2002 gratis etter og ha slitt med skadeproblemer på slutten av sin karriere i Liverpool. Han var vellykket i Tottenham Hotspur, men fikk også der skadeproblemer og gikk før 04/05 sesongen til Southampton med sin far som manager for andre gang. Han la opp sommeren 2005 etter at skadeproblemene preget hans karriere. Han spilte 17 kamper og fikk 1 mål for landslaget til.
Den røde hatten
Den røde hatten er en norsk novellefilm, regissert av Berit Nesheim. Nesheim skrev også filmmanus, etter Rune Belsviks novelle med samme navn. Den røde hatten ble sendt på NRK TV 24. oktober 1987.
Handling
Tiåringen Martin går mye for seg selv. Han er enebarn. Moren og faren er opptatt av sitt. Hans faste tilholdssted blir en gammel ørelappstol. Der sitter Martin og leker med tingene sine og der gjemmer han lekene sine. Brått blir han revet ut av sin beskyttede drømmeverden. Når foreldrene vinner i lotto vil de ha nye, fine ting i hjemmet og gjøre seg av med alt gammelt, inkludert en rød hatt og Martins stol.
Den kinesiske sandmur
Den kinesiske sandmur er navnet gitt til en rekke landvinningsprosjekter som har blitt utført av Folkerepublikken Kina siden 2014 i Sør-Kina-havet – særlig Paraceløyene og Spratlyøyene – i et forsøk på å styrke kinesiske territoriale krav på området avgrenset av den nistiplede linje.
Landgjenvinningen foregår gjennom å mudre sand opp på korallrev, i et forsøk på å lage kunstige øyer, og som igjen blir sementert for å lage permanente strukturer. Kina hevder utbyggingen er for å bedre arbeids- og leveforholdene for folkene utstasjonert på disse øyene, og siden Kina sikter etter å tilby husly, navigasjonshjelp, værmeldinger og fiskeassistanse til skip fra forskjellige land som passerer gjennom havet. Forsvarsanalytikerne ved Jane's Information Group hevder at prosjektet er en metodisk og velplanlagt kampanje for å lage en kjede av luft- og sjøbefestninger. Disse militærklare installasjonene inkluderer sjømurer og dyphavshavner, og blant annet en rullebane på Fiery Cross Reef og Johnson South Reef. Bortsett fra geopolitiske spenninger har bekymringer om prosjektets miljøavtrykk på de skjøre rev-økosystemene blitt lagt frem. Dette inkluderer ødeleggelse av leveområde, forurensning, og ødeleggelse av migrasjonsruter.
Gjenvinningsaktiviteter
Asia Maritime Transparency Initiative har en «Island tracker»-liste («øysporer»). Der er følgende områder oppført som øyer der gjenvinningsprosjekter utføres:
Deir-el-Medineh
Deir-el-Medineh eller Deir el-Medina (دير المدينة) er det arabiske navnet på en oldtidsegyptisk landsby. Stedet var bosatt av kunstnere og håndverkere som arbeidet på gravene i Kongenes dal i løpet av 18. til 20. dynastier i epoken det nye riket (ca. 1550–1080 f.Kr.). Bosetningen opprinnelige navn i oldtiden var Set Maat her imenty Waset – Maats plass, (det vil si Sannhetens plass) vest for Teben. I løpet av den kristne tiden ble tempelet til Hathor omgjort til en kirke. Derfra er det arabiske navnet Deir el-Medina («byens kloster») avledet.
På den tiden da verdens aviser var opptatt med Howard Carter oppdagelse av Tutankhamons grav i Kongenes dal i 1922, begynte en gruppe ledet av Bernard Bruyère de arkeologiske undersøkelsene av dette stedet. Dette arbeidet førte til et av de mest gjennomdokumenterte redegjørelser av samfunnslivet i oldtidens verden som strakte seg over nær 400 år. Det finnes ikke et sammenlignbart sted hvor organisasjonen, sosial samhandling, arbeid og leveforhold i et samfunnet er dokumentert i tilsvarende grad.
Stedet er lokalisert på vestbredden av Nilen, tvers over dagens moderne by Luxor. Landsbyen ligger på en naturlig formet område lik et amfiteater og er innenfor kort gangavstand fra Kongenes dal i nord, gravtemplene i øst og sørøst, med Dronningenes dal i vest. Landsbyen kan ha blitt bygget avskjermet fra den generelle befolkningen for å bevare diskresjon i hensyn til det følsomme arbeidet med gravene.
Utgravningshistorie
Et betydelig papyrusfunn ble gjort på 1840-tallet i nærheten av landsbyen og mange objekter ble også funnet i løpet av 1800-tallet. Det arkeologiske stedet ble for første gang for alvor utgravd av Ernesto Schiaparelli mellom 1905–1909. Det ble da avdekket store mengder med ostraka (potteskår). En fransk gruppe ledet av Bernard Bruyère gjorde utgravninger over hele stedet, inkludert landsbyen, avfallet og gravlunden, tiden 1922–1951. Beklageligvis grunnet mangel på kontroll er det nå anslått at minst halvparten av papyrusene som ble avdekket har siden gått tapt ved at de ble tatt fra stedet uten vitende eller med tillatelse fra utgravningslederen. Rundt fem tusen ostraka med ulike tekster, både litterære som forretningsmessige, ble funnet i en brønn i nærheten av landsbyen. Jaroslav Černý, som var en del av Bruyères gruppe, fortsatte med å undersøke landsbyen for bortimot femti fram til sin død i 1970 og var i stand til å navngi og beskrive livene til mange av landsbyens beboere. Toppen med utsikt over landsbyen ble omdøpt til «Mont Cernabru» i anerkjennelse av Černý og Bruyères arkeologiske arbeid ved stedet.
Landsbyen
De første levninger fra landsbyen som ble datert tilhørte regjeringstiden til Thutmosis I (ca. 1506–1493 f.Kr.) og hvor dens siste utforming skjedde i Ramsestiden. På dens høydepunkt hadde samfunnet rundt 68 hus spredt over et område som dekket 5 600 m2 med en smal vei som gikk langs landsbyens lengde. Hovedveien gjennom landsbyen kan ha blitt dekket til for å skjerme landsbyboerne fra den intense varmen fra solen.
Størrelsen på boligene har variert, med en gjennomsnittsstørrelse på 70 m2, men den samme byggemetoden ble benyttet på alle hus. Veggene ble gjort av soltørket murstein, bygd på toppen av en grunnvoll av stein. Leire ble klint på veggene og deretter malt hvite mens den indre delen ble hvitvasket opp til høyden av en meter. Døren, gjort av tre, kan ha hatt navnet til husets eier. Husene besto av fire til fem rom som utgjorde en inngang, hovedrom, to mindre rom, kjøkken med kjeller og en trapp opp mot taket. For å unngå direkte sollys ble vinduene plassert høyt oppe på veggene. Hovedrommet inneholdt en plattform av murstein med trapper, hvilket kan ha vært benyttet som en helligdom eller en fødeseng. Bortimot alle husene hadde nisjer for statuer og små altre. Gravene var bygd av samfunnet for eget bruk, inkludert små kapeller hogd ut av fjellet og underjordiske strukturer som var smykket med små pyramider.
Grunnet dens lokalisering er det ikke antatt at landsbyen hadde et behagelig miljø: dens bebyggelse har form som en trang dal med golde fjellsider som reflekterte ørkensolen og høyden Gurnet Murai stengte av form bordvinden foruten også utsikten mot den grønne elvedalen. Landsbyen ble oppgitt en gang mellom 1110–1080 f.Kr. i regjeringstiden til farao Ramses XI (hvis grav var den siste av de kongelige graver i Kongenes dal) grunnet økende trusler av angrep fra libyske stammer og uroen fra indre strid og borgerkrig. Ptolemeerne bygget senere et tempel for Hathor hvor de sto en eldre helligdom dedikert til henne.
Trine Lind
Trine Lind (født 18. april 1946 i Tromsø) er en norsk journalist og informasjonsleder.
Trine Lind vokste opp i Hammerfest og Hokksund. Hun er datter av kjøpmann Erling Angel Olsen (1913–1985) og Mary Lind Herø (1923–2019). Hennes farfar er Rudolf Joachim Martin Olsen (1876–1966), som var bødker og arbeidsformann på Feddersen & Nissens ishavsbruk på Fuglenes i Hammerfest. Hennes fetter er tidligere ordfører i Hammerfest og fylkesordfører i Finnmark Arnulf Olsen.
Utdanning og virke
Trine Lind er cand.mag. (1970) fra Universitetet i Oslo med fagene fransk, statsvitenskap og sosiologi. Hun har også studert ved Handelshøyskolen BI og Norges Handelshøyskole.
Fra 1970 til 1982 var hun ansatt i NRK hvor hun arbeidet som journalist og reporter i Dagsnytt. Hun var også en periode utenrikskorrespondent i København. Hun arbeidet deretter som informasjonsleder i Sosialdepartementet. I 1988 var hun redaksjonssjef i Barne- og ungdomsavdelingen NRK radio. Fra 1989 til 1993 var hun informasjonssjef i Norges almenvitenskapelige forskningsråd. Deretter ble hun direktør for informasjon og samfunnskunnskap ved Oslo lufthavn, Gardermoen i bygge- og åpningsperioden 1993–1998. Fra 2000 til 2009 var hun kommunikasjonsdirektør ved Rikshospitalet. Fra 2009–2011 Stab samhandling og internasjonalt samarbeid ved Oslo universitetssykehus HF.
Hun er gift (1975) med Torstein Bugge Høverstad og har to barn.
Maximum (album)
Maximum er et musikkalbum med Funhouse, utgitt i 1991.
Thomissøns salmebok
Salmebokas originale tittel er «Den danske Psalmebog, met mange Christelige Psalmer, Ordentlig tilsammenset, formeret oc forbedret. Aff Hans Thomissøn». Den ble utgitt av Lorenz Benedict, København 1569.
Thomissøns salmebok ble den eneste tillatte salmeboka i Danmark-Norge, siden den fikk kongelig autorisasjon. Kirkene skulle heretter ha den liggende på alteret.
Hans Thomissøn var landets ledende salmeekspert og han hadde oversatt en god del salmer fra tysk til dansk. Da han i 1561 ble sogneprest i Vor Frue kirke i København begynte han på arbeidet som varte i åtte år. Salmeboka ble reformasjonstidens viktigste salmebok.
Melodiene til Hans Thomissøns salmebok kom på trykk i 1573 ved Niels Jespersens Graduale.
Salmeboka hadde 269 salmer, og mange av dem er kjent i vår tid, f. eks.:
Eksterne lenker
Faksimileutgave av Hans Thomissøns salmebok
Grastege
Grastege (Leptopterna dolabrata) er en tege tilhørende bladtegene (Miridae). Gresstege er et navn som brukes på en stor gruppe teger (flere arter), som hovedsakelig lever på gress.
Den lever på tørre gressenger.
Grastege finnes i hele Norge, unntatt lengs nord i Troms og Finnmark. Den er vanlig sør over i Europa.
Utseende
Grastege er ca. 8-10 millimeter lang har fint hår på kroppen, fargen er gulgrønn hos hunnen og mer brunlig hos hannen. Unge dyr er ikke så skarpt farget, mens eldre dyr har markerte tegninger og skarpere farger.
Pronotum er svart med brungul midt og sidestriper, som fortsetter som midtlinje over scutellum. Bakre del av scutellum er gult.
Hodet er mørkt og har to lysere, gule flekker bak på hver side. Antennene er grågrønn ved roten hos hunnen, men blir mer rødbrun og mørker svart ut mot spissen. Hannen har mørke antenner.
Ragnhild Nygaard
Ragnhild Nygaard (født 24. juli 1944) er en norsk skuespiller.
Grastege
Utseende
Hunnen mangler vinger og kan ikke fly, hun har bare noen korte anlegg til vinger, som dekker halve bakkroppen. Hannens dekkvinger er mørkebrunt og lysere gulbrunt farget. Hannens dekkvinger kan av og til få en sterk gul orange farge. <<<membranen hos hannen er mørk røkfarget.
Levevis
Grastege lever tørre enger med gress og korn.
Ragnhild Nygaard
Nygaard ble utdannet som skuespiller i USA og var ansatt ved Det norske teatret fra 1969 til 1977. Fra 1977 var hun frilanser, og var med i flere oppsetninger i Radioteatret og Fjernsynsteatret.
Hun var leder i Norsk Skuespillerforbund fra 1980 til 1991.
TV/radio/teater
Forbundsledere
Grastege
Levevis
Overvintringen er som egg. Eggene klekkes om våren. De voksne stadiene finnes fra juli og utover høsten.
Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.
Skadedyr
Grastege regnes som skadedyr da den lever av å suge ut saft fra korn. Den angriper blad og aks. Bladenes får mørke flekker mens aksene blir tynne og kornavlingen redusert.
Leiderdorp
Leiderdorp er en kommune i Nederland i provinsen Zuid-Holland.
Miho Miyahara
Hun representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i gruppespillet.
Gordon Hodgson
Gordon Hodgson (født 16. april 1904, død 14. juni 1951) var en fotballspiller, cricketspiller og baseballspiller. Han er mest kjent for tiden som spiss på det engelske fotballaget Liverpool FC. Hodgson ble født med engelske foreldre i Johannesburg, i provinsen Gauteng i Sør-Afrika.
Som fotballspiller
Hodgson ble oppdaget av noen av ledere i Liverpool da laget hans Transvaal FC var på Englandsturne. Han ble signert av Liverpool manager Matt McQueen 14. desember 1925 sammen med Arthur Riley og James Gray som også kom fra Sør-Afrika.
Hodgson gjorde sin debut borte mot Manchester City på Maine Road 27. februar 1926 i en kamp som endte 1-1. Han åpnet scoringskontoen mot et annet Manchester lag 11 dager senere. Han scoret begge målene da det ble 2-2 borte mot de bitre rivalene Manchester United på Old Trafford 10. mars. Han spilte 12 kamper til i sesongen, og scoret 4 mål.
Hodgson scoret 18 mål i sin første hele sesong for klubben, men det var først i sesongen 1930/1931 som virkelig ble minneverdig for Hodgson, som scoret hele 36 mål. Alle målene kom i ligaen og han slettet dermed klubbrekorden for antall mål i en sesong for Anfield klubben. Dette fulgte etter de 32 målene han scoret i sesongen 1928/1929. Han scoret 23 mål i 1927/1928, 27 mål i 1931/1932, 24 mål i 1932/1933, 25 mål i 1933/1934 og 29 mål i 1934/1935, en helt utrolig prestasjon.
I hans periode i klubben spilte han 378 kamper og scoret 240 mål. Dette blir et snitt på 1 mål på 1,56 kamp. Hans målrekorder ble ikke slått før "Sir" Roger Hunt kom til klubben på 60-tallet.
Hodgsons rekord for 17 hat-tricks er fremdeles rekord i Liverpool. (Pr. 19/10 – 2006). Hans første hat-trick kom i en kamp mot Sheffield United på Anfield 11. september 1926. Målene kom i minutt nr. 21, 55 og 66.
Selv om han var født i Sør-Afrika fikk han tre landskamper for. Hans debut kom i 5-1 seieren mot 20. oktober 1930 på Bramall Lane i Sheffield. Hans eneste landslagsmål kom i 4-0 seieren mot på Racecourse Ground i Wrexham 22. november 1930. Han spilte faktisk også en landskamp for Sør-Afrika også, da det på denne tiden var lov å spille for to forskjellige nasjoner.
Sesongen 1935/1936 ble den siste for Hodgson for Liverpool som på det tidspunktet var blitt 31 år gammel. Han spilte 17 kamper og scoret 9 mål. Heller ikke dette en dårlig uttelling. Han ble etter dette solgt til Aston Villa for £3 000. Han tilbragte en sesong i 2. Divisjon før han ble kjøpt av Leeds. Som Leeds spiller scoret han en gang mot gamleklubben Liverpool i et oppgjør som endte 1-1 på Anfield. Han fortsatte sin scoringsform for Leeds, og hadde det ikke vært for 2. verdenskrig hadde nok Hodgson spilt over 100 kamper for Yorkshire klubben.
Som cricketspiller
Hodgson kunne helt klart spilt flere cricketkamper enn han gjorde, kanskje til og Testkamper, (Se cricket for mer opplysninger), men hans pasjon var for fotball, slik at hans cricket statistikk ble litt begrenset. Men han spilte over 50 kamper for cricketlaget Lancashire County Cricket Club.
Albert II
Albert II kan sikte til flere personer:
VM i curling for mikspar 2009
VM i curling for mikspar 2009 ble arrangert i Cortina d'Ampezzo i Italia i 2009.
Transportlaget
Transportlaget er det fjerde av de sju lagene i OSI-modellen. Det utfører tjenester for sesjonslaget og benytter seg av tjenestene på nettverkslaget.
Transportlaget tar de veldig grunnleggende tjenestene tilgjengelig på nettverkslaget og forvandler dem til noe som med verdighet kan kalles kommunikasjon. Dette gjøres ved å tilby virtuelle kommunikasjonskanaler for overføring av data mellom to systemer. Feil som har oppstått mellom de to endepunktene rettes opp og det utføres flytkontroll. Transportlaget sørger for at data blir fullstendig overført, altså at det ikke bare er bruddstykker som kommer frem.
Det er veldig mange grunnleggende tjenester som kan tilbys på dette laget. Ingen av dem er obligatoriske, ettersom ikke alle applikasjoner ønsker dem alle. Noen kan være unødvendige eller rett og slett være til hinder.
På Internett er det flere forskjellige transporttjenester, men de to mest vanlige er TCP og UDP. TCP (Transmission Control Protocol) er den mest kompliserte. Den tilbyr forbindelses- og byteorienterte strømmer som er nesten feilfrie, og har flytkontroll, et utvalg porter å velge mellom og garanti for at pakkene leveres i samme rekkefølge. UDP (User Datagram Protocol) er mye enklere, er forbindelsesløs, og tilbyr begrenset feilreduksjon og et utvalg porter.
Noen ting, slik som forbindelsesorientering, kan implementeres på enten transport- eller nettverkslaget. Tanken er at nettverkslaget implementerer det som er enklest. På noen underliggende nettverk er enklere å implementere forbindelsesløs kommunikasjon, mens det på andre er enklere å implementere forbindelsesorientert kommunikasjon. Transportlaget benytter seg så av det som er tilgjengelig til å implementere det som faktisk er ønskelig.
Mimhoplomelas
Mimhoplomelas er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Larvene inne i små greiner og kvister.
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
Moldir Zjangbyrbaj
Moldir Zjangbyrbaj (født 18. mai 1997) er en kasakhstansk karateka.
Hun representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i gruppespillet.
Sabine Leutheusser-Schnarrenberger
Sabine Leutheusser-Schnarrenberger (født 26. juli 1951 i Minden) er en tysk politiker (FDP). Hun ble i oktober 2009 utnevnt til justisminister i Angela Merkels andre regjering. Hun var også tysk justisminister mellom 1992 og 1996, i den konservativ-liberale regjeringen under Helmut Kohl.
Etter Abitur i 1970 studerte hun jus i Göttingen og Bielefeld, og tok i 1975 den første og 1978 den annen juridiske statseksamen. Mellom 1979 og 1990 arbeidet hun ved det tyske patentkontoret i München, til slutt som ledende regjeringsdirektrise. Hun er medlem av FDP siden 1978, og siden 1991 tilhører hun sentralstyret. Hun er innvalgt i det tyske parlamentet siden 1990, hvor hun siden 1996 har vært europapolitisk talskvinne for FDP. Siden desember 2000 er hun leder for FDP i Bayern.
Sabine Leutheusser-Schnarrenberger er gift. Hennes far var advokat, CDU-politiker og borgermester i Minden. Tidligere justisminister Wolfgang Stammberger er hennes onkel.
Eneas
Eneas er et norsk konsern etablert i1995 med virksomhet innenfor salg av strøm og energitjenester mot bedriftsmarkedet. Selskapet er en av de 100 største bedriftene i Buskerud, målt i omsetning. Selskapet er privateid, og består 260 ansatte og med virksomheter i Norge, Sverige og Finland. Konsernet har sitt hovedkontor i Drammen, med kontorer i Trondheim og Strängnäs. Selskapets navn Eneas kom etter en fusjon i 2005 mellom Norsk Energirevisjon AS og Encom AS.
Historie
Norge var først ute med liberalisering av kraftmarkedet i Skandinavia. Norsk Energirevisjon AS (NERAS) ble etablert i Drammen i 1995 av blant annet gründer Thomas Hakavik, som fortsatt er konsernsjef i Eneas. Bakgrunnen for etableringen var at mange bedrifter med stort energiforbruk hadde kostbare avtaler med energileverandørene.
I 1996 ble Encom AS etablert sammen med tjenesten Fellesmåling av næringsbygg. Konseptet ble basert på en forenkling av administrasjon og tilrettelegging for energieffektiv drift av bygg med flere leietakere, uten merkostnad for byggeier eller leietakere. Fellesmålingstjenesten er i dag markedsledende i Norge.
Selskapene fikk gjennom Energirevisjon og Fellesmåling utvidet kunnskap om muligheter for energieffektivisering av næringsbygg, og i 1998 signerte selskapet sin første Energy Performance Contract (EPC) med Aker Solutions der NERAS prosjekterte energieffektive tiltak.
I 1999 etablerte selskapet seg i Gøteborg og startet Energirevisjon for bedrifter i Sverige. Samme år ble callsenteret Neras Direkte AS startet i Trondheim der man solgte Energirevisjonstjenesten via B2B telemarketing, samt tok oppdrag for større eksterne aktører som blant annet Telenor.
Statoil kom inn på eiersiden i 2001 med fokus på å etablere flere energitjenester. NERAS hadde stor vekst i disse årene hvor man årlig hadde en dobling i omsetning. I 2005 arrangerte Thomas Hakavik en management buy-out og fikk inn nye strategiske investorer innen eiendom, som igjen satte større fart på utviklingen av energieffektivisering og EPC. I forbindelse med eierskifte fusjonerte Norsk Energirevisjon AS og Encom AS, det nye selskapet fikk navnet Eneas Energy AS.
I 2006 ble energieffektiviseringsselskapet Eneas Energy AB etablert i Strängnäs utenfor Stockholm, samtidig som Neras Direkte startet sin callsentervirksomhet i Østersund.
Eneas Energy AS kjøpte Intent AS i 2007. Etter dette har sentral driftskontroll (SD) vært en del av energieffektiviseringstjenestene til Eneas i Norge. Samme år startet konsernet sitt eget kraftforvaltningsmiljø med navnet Samkjøp. Samkjøp har per 2017 av 12 500 bedriftskunder i Norge og Sverige.
EnergiCompagniet AS ble kjøpt opp i 2009. EnergiCompagniet og Intent ble begge fusjonert inn i Eneas Energy AS.
Høsten 2010 kjøpte London-baserte Palamon Capital Partners Ltd. seg inn som største aksjonær i Eneas konsernet. Palamon er et private equity fond.
De siste årene har konsernet etablert Eneas Broker AS, som tilbyr samkjøp på forsikring, hvor SMB-kunder oppnår storkunderabatter, samt Costsavers AS som profesjonell innkjøpsorganisasjon for samme kundesegment. Det satses også på videreutvikling av samkjøps- og energitjenestene i Norge og Sverige.
Konsernet består i dag av flere selskap under Eneas Holding AS. Eneas sine samkjøpstjenester ligger under Eneas Services AS med datterselskaper og måling og energiadministrasjon ligger under Eneas Energy AS med datterselskaper.
Uber Cup 1981
Uber Cup 1981 ble arrangert i Tokyo i Japan i 1981.
Solvind
En solvind er en strøm av ladde partikler/plasma som blir slynget ut av den ytterste atmosfæren rundt en stjerne. Når de kommer fra andre stjerner enn sola, kalles de stjernevinder.
Solvinder består i hovedsak av høyenergetiske elektroner og protoner (ca. 500 keV) som klarer å unnslippe stjernens tyngdekraft på grunn av den høye temperaturen i atmosfæren rundt sola, og den høye kinetiske energien til hver partikkel.
Den Norske Rigstidende
Den Norske Rigstidende var ei norsk avis som ble grunnlagt i 1815 av presten Niels Wulfsberg (1775–1852). Bladet representerte ei avisteknisk nyskapning fordi Wulfsberg kombinerte nyhetssaker med annonser. Avisa fikk enerett til alle meldinger fra regjeringa og var et offisielt kunngjøringsorgan fram til 1882. Dermed ble Norske Intelligenz-Seddelers annonsepivilegium for Oslo og omegn brutt, noe som fikk betydning for den videre utviklinga av norsk presse.
Solvind
Mange fenomener her på jorden skyldes solvindene, som for eksempel nordlys, hvorfor halen på en komet alltid peker vekk fra sola, og formasjonene til fjerne stjerner.
Den Norske Rigstidende
Den Norske Rigstidende opptok i 1848 Norsk Handels-Tidende, som ble starta 1825, og i 1847 Den Constitutionelle, ei dagsavis som ble starta i 1836. I 1883 ble avisa avløst av Norsk Kunngjørelsestidende.
Solvind
Gjennomsnittsfarten til solvindene i det de fyker forbi jorden, er på ca. 400 km/s. De fortsetter helt ut til den ytterste grensen av solsystemet, Heliosfæren, og beskytter oss mot stjernevinder fra andre stjerner i nærheten. Solvindene beskytter solsystemet mot kosmisk stråling, men samtidig må jorden beskytte seg mot sin beskytter. Det gjør den ved hjelp av sterke magnetiske felter.
Sola spinner rundt sin egen akse mens den slynger ut solvinder, og derfor har solsystemet en spiralform.
Per Lekang
Per Lekang (1931–1986) var en norsk skuespiller, kostymedesigner, scenograf og sangtekstforfatter.
Lekang arbeidet ved Chat Noir fra midten av 1950-tallet. Han kom til Nationaltheatret i 1971, og ble i 1975 teatrets kostymesjef samtidig som han også var med på scenografioppgaver. Lekang hadde også ansvaret for kostymene til flere norske filmer og underholdningsprogrammer i NRK, deriblant Slagerparaden på 1960-tallet.
Vladimir Sorokin
Vladimir Georgievitsj Sorokin (russisk: Владимир Георгиевич Сорокин, født 7. oktober 1955 i landsbyen Bykovo utenfor Moskva) er en russisk forfatter og manusforfatter. I sovjetperioden kunne han ikke publiseres i hjemlandet og han debuterte derfor i Paris i 1985. Etter Sovjetunionens sammenbrudd har han oppnådd status som en av Russlands mest omdiskuterte forfattere.
Per Lekang
Som skuespiller hadde han mest biroller, blant annet i den norske komedien Den siste Fleksnes.
Vladimir Sorokin
Sorokins liv
Sorokin utdannet seg til ingeniør ved Moskvas olje- og gassinstitutt (1977). I 1970-årene var han en del av det avantgardistiske konseptualistmiljøet i Moskva og befattet seg særlig med grafikk og bokdesign. Mot slutten av tiåret fattet han interesse for litteratur, men hans postmodernistiske tekster kunne ikke publiseres i Sovjetunionen. Den litterære debuten kom med Køen i Paris i 1985. I de påfølgende årene ble flere av hans bøker publisert i Frankrike og Tyskland, men først i 1992 kom hans første bok i Russland, en novellesamling med tittelen Den første dugnaden. Utover 1990-årene ga han ut de titlene som hadde kommet i utlandet tidligere, men i 1999 kom den nyskrevne romanen Blått fett. Boka vakte stor oppsikt, blant annet på grunn av en sexscene som involverte Nikita Khrusjtsjov og Adolf Hitler, og i 2002 ble han anmeldt for å spre pornografi. Sammen med en opptreden på et russisk reality-show i 2001 bidro denne skandalen til hans berømmelse utover det litterære miljøet i Russland. Sorokin var blitt en “enfant terrible” i russisk litteratur og kultur.
Per Lekang
Tekstforfatter
Per Lekang skrev flere revynumre og sangtekster, og oversatte populære sanger. Han skrev den norske teksten til «What's New Pussycat?», tittelmelodien fra filmen med samme navn. Den norske tittelen er «Lille skatt pusekatt». Rolf Just Nilsen spilte den inn på singlen Nor-Disc NOR 112 i 1965. Sangen er komponert av Burt Bacharach.
Vladimir Sorokin
Sorokins liv
Sorokin har også gjort seg bemerket som manusforfatter for flere russiske filmer, blant annet filmen 4, som ble regissert av Ilja Khrzjanovskij. Han er bosatt i Berlin i Tyskland.
Per Lekang
Tekstforfatter
Han skrev også den norske teksten til «Supercalifragilisticexpialidocious» fra filmen Mary Poppins. På norsk heter sangen «Superoptikjempefantafenomenalistisk». Den ble innspilt av Rolf Just Nilsen på singlen Nor-Disc NOR 112 i 1965. Sangen er komponert av Richard M. Sherman og Robert B. Sherman.
Vladimir Sorokin
Sorokins forfatterskap
Sorokins tekster er sterkt preget av hans bakgrunn blant Moskva-konseptualistene. I litterær forstand innebærer det et fokus på språklige klisjeer og stereotyper som løsrives fra sin opprinnelige kontekst og avsløres som tomme og meningsløse. For Sorokin utgjør både sovjetlitteraturen og den klassiske russiske litteraturen materiale for denne språklige dekonstruksjonen. Hans litterære kvalitet ligger i evnen til å gjenskape språket, enten det er muntlige dialoger han har observert på gata, eller stilen til berømte russiske forfattere som Tolstoj eller Dostojevskij. Dette fokuset på språket har vært helt sentralt i hans forfatterskap, når han beskyldes for å skrive pornografi svarer han gjerne at det kun er snakk om “bokstaver på et papir”.
Per Lekang
Tekstforfatter
Han skrev også den norske teksten til «A Spoonful of Sugar» fra filmen Mary Poppins. Den norske versjonen bærer tittelen «Strø litt sukker på skjeen» og ble spilt inn av Birgit Strøm på singlen Nor-Disc NOR 119 i 1965. Sangen er komponert av Richard M. Sherman og Robert B. Sherman.
Vladimir Sorokin
Sorokins forfatterskap
Etter 2005, og særlig med utgivelsen En opritsjniks dag (2006), ble Sorokins forfatterskap mer politisk. Denne romanen kan sammen med oppfølgeren Sukkerkreml fra 2008 leses som en kritikk av Putins Russland.
Per Lekang
Filmografi
{| cellpadding="2" cellspacing="2" border="0" style="width: 80%;"
Yui
YUI (født 26. mars 1987, Fukuoka, Japan) er en japansk J-pop/J-rock artist. Hun både synger og spiller akustisk gitar, og hun skriver sine egne sanger. Hun er fremdeles ganske ukjent utenfor Japan. Hennes første album, From Me To You, ble lansert 22. februar, 2006.
Diskografi
Singler
Eksterne lenker
Fan-sider
Gustav Leonhardt
Gustav Leonhardt (født 30. mai 1928 i ’s-Graveland, død 16. januar 2012 i Amsterdam) var en nederlandsk dirigent, cembalist og organist.
Han grunnla i 1955 Leonhardt-Consort og ble kjent som tolker av Johann Sebastian Bachs musikk. Sammen med Nikolaus Harnoncourt regnes Leonhardt som en av pionerene for historisk oppføringspraksis. Han ble gjesteprofessor ved Harvard University i USA i 1969. Sammen med Harnoncourt gjennomførte han et prosjekt som laget innspillinger av samtlige kantater av Bach. Fra 1988 har han undervist også ved Accademia Musicale Chigiana i Siena.
Jurjuzan (elv)
Jurjuzan (russisk: Юрюза́нь, basjkirsk: Йүрүҙән) er ei elv i republikken Basjkortostan og Tsjeljabinsk oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Ufa (i Kamas nedbørfelt). Elva er 404 kilometer lang, med et nedbørfelt på 7 240 km². Jurjuzan munner ut i Pavlovskoje-reservoaret i Ufa. Elva fryser over i andre halvdel av oktober – tidlig desember og er under isen til april. Elva er farbar for båter på de nederste 16 kilometrene. Langs elva ligger byene Jurjuzan og Ust-Katav.
Gödels ufullstendighetsteoremer
Gödels ufullstendighetsteoremer er to teoremer i matematisk logikk laget av Kurt Gödel i 1931. Begge er relevante innen matematisk logikk og matematisk filosofi. De sier hovedsakelig at det ikke er mulig å finne et komplett og konsistent sett med aksiomer som gjelder hele matematikken, og er dermed et negativt svar på Hilberts andre problem.
Teoremene sier at i ethvert matematisk aksiomsystem sterkt nok til å uttrykke vanlig aritmetikk, vil det alltid finnes sanne påstander som det ikke er mulig å bevise.
Shani Davis
Shani Earl Davis (født 13. august 1982 i Chicago) er en amerikansk skøyteløper. Han deltok i Vinter-OL 2002 på det amerikanske kortbanelaget.
I 2003 vant han det nordamerikanske mesterskapet i skøyteløp på 400-meters bane, og kvalifiserte seg dermed til deltakelse i VM. Han deltok her, men hevdet seg ikke i toppen.
I 2004 tok han sølvmedaljen i VM etter landsmannen Chad Hedrick. I mars 2003 vant han 1500 meter i VM på enkeltdistanser i Seoul.
I januar 2005 ble han nordamerikansk mester for tredje gang på rad, og satte ny verdensrekord på 1500 meter (1.43,33). I februar 2005 vant han allround-VM i Moskva. Han ble dette året tildelt Oscarstatuetten.
Karrierens foreløpige høydepunkt er seieren på 1000 meter i OL 2006 i Torino.
Davis vant sprint-VM 2009 i Moskva og ble dermed den andre mannlige løperen gjennom tidene som har blitt verdensmester både i allround og sprint.
Alain Delon
Alain Delon (født 8. november 1935 i Sceaux i Frankrike) er en fransk skuespiller. Han ble tidlig en stjerne; da han var 23 år gammel, ble han sammenlignet med skuespillere som Gérard Philipe og Jean Marais, såvel som med James Dean. Han ble av og til kalt den mannlige Brigitte Bardot. I løpet av sin karriere har Delon jobbet med flere kjente regissører; Luchino Visconti, Jean-Luc Godard, Jean-Pierre Melville, Michelangelo Antonioni og Louis Malle. Delon har vunnet César-prisen. Han fikk sveitsisk statsborgerskap i 1999, og selskapet som selger produkter med hans navn, har sin base i Genève.
Shani Davis
Sammenlagt i Verdenscupen i hurtigløp på skøyter
Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
Torbjørn
Torbjørn og Thorbjørn er norske og danske mannsnavn med norrøn opprinnelse. Navnene er dannet av gudenavnet Tor og «bjørn». Torbjørn er i dag et vanlig navn i Norge. Formen Torbjörn er vanlig i Sverige og Torben er vanlig i Danmark.
Etymologi
Torbjørn er en dansk norsk og færøysk yngre form av det norrøne navnet Þórbiǫrn, som er sammensatt av gudenavnet Tor og «bjørn».
Thorbiorn var den gammeldanske og gammelsvenske formen av navnet. Torbjörn er en svensk yngre form av Thorbiorn. Torben er en dansk yngre variant, via Thorben og Thorbern, av Thorbiorn.
Utbredelse
Torbjørn var et populært navn på norske guttebarn på 1930- og 1940-tallet, spesielt i Telemark og Hordaland. Formen Thorbjørn var mest populær i 1920-årene, men mindre enn Torbjørn.
43	20	21 1200	1300	1400
Torbjörn var mest populært i Sverige i 1950- og 1960-årene.
Thorbjørn har vært mest populært i Danmark siden 1970, spesielt i København, Sjælland og Østjylland. Formen Torben var mest populært i Danmark i 1950- og 1960-årene, spesielt i København, Fyn, Sjælland og Nordjylland.
Torbjørn, Torbjörn og Torben har navnedag i flere nordiske land.
Krugerrand
Krugerrand er en sørafrikansk gullmynt, første gang produsert i 1967 for å bidra til markedsføringen av Sør-Afrikas eget gull. Mynten er gyldig betalingsmiddel i Sør-Afrika, med en nominell verdi på ti rand. De fleste av verdens banker godtar også denne mynten, og mange anser den derfor som en god sikringsvaluta for tider med økonomisk uro.
Torbjørn
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Krugerrand
På 1960-tallet var det ulovlig for privatpersoner å eie gull i USA (med unntak av smykker og lignende). Sør-Afrika var verdens ledende produsent av gull, og ønsket å finne måter å omgå dette forbudet på for å kunne eksportere til det amerikanske markedet. Løsningen ble å lage mynter av gullet, da det ikke var forbudt for amerikanere å eie utenlandsk valuta. Krugerrand er derfor ikke designet for å være vakker, men som en funksjonell erstatning for gullbarrer.
Den var den første mynten som ble produsert med tanke på investorer hvor kun gullinnholdet var preget i mynten. På andre gullmynter er det ofte preget inn en valuta, som vanligvis avviker fra markedsverdien til mynten. Krugerrand var den første mynten som inneholdt eksakt én unse rent gull.
Opprinnelig var den solgt til en meget lav premie over spotprisen på gull (5 %) og kun i én størrelse (1 unse). Siden mynten er preget på gull som er 91,67 % rent (22 karat) er den egentlige vekten på mynten 1,0909 unser eller 33,93 gram. Resten er kobber (2,826 gram), noe som gir krugerrand en mer gyllen farge enn mynter hvor restinnholdet er sølv.
I 1980 ble tre andre størrelser introdusert: unse, unse og unse. Totalt har det blitt solgt over 55 millioner eksemplarer verden over.
Krugerrand fikk navnet sitt fordi forsiden (obvers) viser ansiktet til Paul Kruger, presidenten i Den sørafrikanske republikk. Baksiden (revers) viser et av Sør-Afrikas nasjonaldyr, springbukken. Navnet «Sør-Afrika» er preget både på engelsk og afrikaans.
Suksessen til krugerrand medførte at flere andre gullproduserende land laget sin egen mynt, for eksempel den canadiske «Maple Leaf» i 1979 og den australske «Nugget» i 1981. Noen av disse nyere myntene har overgått krugerrand i popularitet, mest fordi de er i 24 karat gull. Det bør her nevnes at fordelen med å tilsette kobber, er at mynten ikke så lett får riper og hakk som de mynter som er preget i 24 karat. 24 karats mynter er lite egnet som bruksmynter (mynter i omløp).
Krugerrands popularitet som investeringsobjekter skyldes i hovedsak at de inneholder nøyaktig én unse gull, noe som gjør dem lette å verdsette.
Loiri Porto San Paolo
Loiri Porto San Paolo (sardisk: Lòiri Poltu Santu Pàulu) er en italiensk kommune i provinsen Sassari i regionen Sardinia. Den har 3 407 innbyggere og ligger rundt 105 meter over havet.
Jacques Costin
Jacques G. Costin (født Jacques Goldschlager, 13. april 1895 i București, Romania, død 22. desember 1971 eller 1972 i Paris, Frankrike) var en rumensk forfatter og oversetter, tilhenger av konstruktivismen.
Costin, hvis foreldre het David og Rebecca Goldschlager, studerte rettsvitenskap, uten å bli advokat. Han var samarbeider av de avantgardistiske tidsskriftene unu, Facla, Chemarea og Contimporanul (som han var en av grunnleggerne av), og brukte noen ganger pseudonymet «Sindbad».
Eugèn Ionesco anså ham for å være sammen med Urmuz en forgjenger for rumensk surrealisme.
Geysir (andre betydninger)
Geysir kan sikte til:
Jacques Costin
Costin gikk på «Gheorghe Lazăr»-gymnaset i București, der han ble kjent med mange fremtidige avantgardister: Tristan Tzara, Marcel Iancu (som skulle bli hans svoger), Ion Vinea og Poldi Chapier.
Som jøde, var han en av dem som led under de antisemittiske lovene i Romania i mellomkrigs- og krigsårene. Blant andre ble hans bror drept i januar 1941, under en pogrom utført av Jerngarden.
I 1959 fikk han lov å emigrere til Paris.
Claire Foy
Claire Elizabeth Foy (født 16. april 1984 i Stockport i Stor-Manchester) er en britisk skuespiller.
Samvittighetsfange
Samvittighetsfange er et uttrykk som ble oppfunnet av Amnesty International tidlig på 60-tallet. Det brukes om enhver person som er fengslet eller på annen måte hindret fra å uttrykke seg på grunn av sin rase, religion, hudfarge, språk, seksuelle legning, eller politiske eller filosofiske overbevisning, så lenge vedkommende ikke selv har utøvet eller støttet bruk av vold.