cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Øvrige skurker i Kim Possible
Shego
Shego er ekspert på alle onde felter, med infiltrasjon og sabotasje som spesialfelter. Hun er særdeles dyktig innen kampsport og imponerende kondisjon og smidighet, noe som gjør henne til en direkte konkurrent til Kim Possible. Klørne på hanskene har også blitt brukt under angrep, og hun har benyttet neglene i enkelte tilfeller. Det har forekommet at hun filer disse også.
Rasmus Rasmussen (politiker)
Rasmus Rasmussen (født 18. mars 1880 i Víkar, død 30. mai 1961 i Fuglafjørður) var en færøysk skipper, navigatør og politiker.
Øvrige skurker i Kim Possible
Viljar Vanilletto
Spilte en betydelig rolle i den fjerde episoden av sesong tre. Ron og Kim fikk i oppdrag om å undersøke noen gamle ruiner der Lord Monkey Fist skal ha vært sett for å finne ut hva han pønsket på. Inne i ruinene var det skjult hemmelige skroller som kunne gi mennesket kilden til en nær uendelig mengde styrke, og Lord Monkeyfist var akkurat i ferd med å finne de gamle pergamentene da den lokale røveren Viljar Vanilletto sammen med røverbanden sin stoppet ham. Hendelsene førte til en jakt gjennom utendørs gjennom snøstormen, og rullene ble ved et uhell kastet utenfor et stup. Viljar Vanilletto rømte gjennom snøstormen, og har ikke dukket opp i noen episoder etter dette.
Rasmus Rasmussen (politiker)
Han var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Eysturoy fra 1940 til 1946. Han ble første gang valgt i januar 1940 på Sjálvstýrisflokkurins liste. Et halvt år senere meldte han overgang til Fólkaflokkurins lagtingsgruppe. Da hadde han allerede stemt sammen med Fólkaflokkurin, som utgjorde Lagtingets mindretall, imot den midlertidige styreformen som delte makten mellom Lagtinget og amtmannen på Færøyene, så lenge øysamfunnet var avskåret fra Danmark under den andre verdenskrig. I 1943 og 1945 ble Rasmus Rasmussen gjenvalgt til Lagtinget på Fólkaflokkurins liste på Eysturoy.
Øvrige skurker i Kim Possible
Zorpox Erobreren
{| class="wikitable" ! style="background-color: #69A0F3" | Navn ! style="background-color: #69A0F3" | Sesong ! style="background-color: #69A0F3" | Første opptreden ! style="background-color: #69A0F3" | Engelsk skuespiller ! style="background-color: #69A0F3" | Norsk skuespiller
Historie
Zorpox var egentlig en fiktiv figur innenfor Kim Possible-universet. Navnet og kostymet ble brukt av Ron Stoppable, i et forsøk på i infiltrere en skurkekongress. Underveis havnet Ron i kamp med Drakken og Shego, noe som førte til at et utstillingsobjekt, kjent som Holdningsstrimmeren, overførte Drakkens ondskap til ham.
Snart fikk Ron blå hud, han begynte å bruke Zorpoxkostymet og anså Kim for å være hans fiende. Hen begynte også å oppføre seg som en typisk gal vitenskapsmann, inkludert velutviklede evner innen mekanikk og vitenskap, som ifølge flere av medkarakterene var Drakken overlegne. Bl.a. lagde han en plasmakatapult og en værmaskin.
Ron gjorde et dobbelspill, og satte opp en ond plan for å distrahere Kim fra å ødelegge den virkelige planen hans; tvinge verden til å gi ham alle forsyninger av Naco. Denne vrien forvirret selv Shego, som sa at det ikke burde være mye for langt å bli informert.
Ron/Zorpox ble til slutt stoppet av Drakken, som hadde fikset Holdningstrimmeren, og sørget for at begge ble sine gamle jeg.
Rons skurkejeg dukket ikke opp igjen før en liten opptreden i sesong 4, der han sloss mot Team Go, og hjelper til med å slå Electronique.
Personlighet
Zorpox’ personlighet har sterke innslag av Rons personlighet: i hovedsak hans vitebegjærlighet og merkelige perspektiv på ting (som å kreve beskyttelsespenger i Naco), men også elementer bedre kjent fra stereotypisk gal vitenskapsmann, som Drakken.
Selv om Zorpox var en kombinasjon av Ron og Drakken, utviste han evner som ingen av dem latet til å inneha. Deriblant stor forutseingsevne, og forståelse av viktigheten ved å lærte av Drakkens tabber/Kims suksesser. For eksempel var Zorpox den første skurken som brukte en falsk plan for å lure Kim, og han utnyttet det faktum at Wade sendte til Kimmunikatoren, slik at han kunne scanne frekvensen.
Zorpox var langt hardere mot Shego enn Drakken. Han sto last og brast på sin autoritet, bl.a. ved å skaffe seg et skjold som beskyttet ham mot Shegos angrep, og utnyttet fellene i skjulestedet for å understreke hvem som var hjelper.
Rons karakteristiske ”Booya” omskapte Zorpox til en skurkeaktig latter: ”Booyahahaha”. På bakgrunn av hans forutseeingsevne og logiske tenkemåte, så vel som teknisk overlegenhet, mener enkelte at Zorpox kan betraktes som en superskurk i serien.
Kim Possible'daki Önemsiz Düşmanlar
Antisionisme
Antisionisme er en negativ holdning til sionisme, det vil si en negativ holdning til de politiske anstrengelsene for å opprette en spesiell jødisk nasjonalstat, og etter staten Israels opprettelse i 1948, en motstand mot denne staten eller dens karakter som en nasjonalstat for jøder (i motsetning til f.eks. en felles stat for jøder og palestinere som bor i området).
Da den moderne sionismen vokste frem i slutten av det 19. århundret ble den i begynnelsen møtt med stor motstand fra mange sider innenfor jødedommen i Europa. Antisionisme på 1800-tallet og første del av 1900-tallet var assosiert med progressive, liberale, venstreorienterte og assimilerte miljøer blant jøder i Europa, som gjerne oppfattet sionismen som en bakstreversk, sjåvinistisk og fundamentalistisk ideologi. Antisionisme var før Midtøsten-konflikten dermed en ideologi som hovedsakelig hadde oppslutning blant mange jøder. Det 20. århundrets utvikling med pogromer i Russland tidlig i århundret og senere de nazistiske jødeforfølgelsene og dannelsen av staten Israel har ført til at sionisme fikk stadig mer støtte fra jødisk hold. Samtidig har antisionisme blitt en ideologi som har størst oppslutning blant ikke-jøder, spesielt i arabiske land og andre muslimske land der antisionisme ofte har vært offisiell politikk og konsensusholdning blant befolkningen. Noen av nåtidens antisionister krever at Israel skal opphøre å eksistere som jødisk stat til fordel for en multietnisk/multireligiøs stat, eller en annen modell. Ettersom flere jøder i de senere årene er blitt motstandere av israelske bosetninger, har også flere jøder nå sluttet seg til bevegelsen.
Sionister stempler ofte antisionisme som en form for antisemittisme. Men enkelte ganger blir «antisionisme» brukt som eufemisme for antisemittisme.
Abukir
Abukir (arabisk: ابو قير‎, Abu Qīr; koptisk: ⲁⲡⲁⲕⲩⲣⲓ, Apakyri), tidligere også stavet Abukir eller Aboukir, er en egyptisk by ved kysten av Middelhavet, nær ruinene av oldtidsbyen Kanopos og 23 km nordøst for Alexandria med jernbanen. Den er lokalisert på Abukirhalvøya med Abukirbukten i øst.
Navn
Dagens navn på byen er arabisk for «Fader Kyros» som henviser til en egyptisk kristen martyr fra begynnelsen av 300-tallet e.Kr. Koptisk kristendom feirer ham og en annen martyr, Johannes, på en dato som tilsvarer 31. januar.
Historie
I nærheten av landsbyen er det mange levninger av eldre bygninger fra faraoisk, gresk og romersk tid. Rundt 3 km sørøst for landsbyen er ruinene av Kanopos, den fremste havnen før opprettelsen av Alexandria. Enda litt lengre øst er den nå tørre utgrening fra Nilen til Middelhavet.
Østover så langt som til Rosettamunningen av Nilen er den romslige Abukirbukta hvor den britiske admiral Horatio Nelson den 1. august 1798 utkjempet slaget på Nilen, tidvis også upresist referert til som «slaget ved Abukirbukta». Sistnevnte er benyttet for å henvise til striden med franske styrker og osmanske tyrkere under Mustapha Pasha som ble utkjempet den 25. juli det følgende året, se slaget ved Abukir. Senere under denne krigen, den 8. mars 1801 ved begynnelsen av slaget ved Alexandria, gjorde enheter fra den britiske hæren under ledelse av Ralph Abercromby landgang i nærheten av byen, og møtte innbitt motstand på stranden fra de franske styrkene under ledelse av general Louis Friant. Slaget fortsatte ned halvøya mot Alexandria og endte ikke før 22. mars.
I byen er det en festning som ble benyttet som statsfengsel av Muhammad Ali, herre av Egypt, tidlig på 1800-tallet. Fengselet ble kjent som Liman Abukir.
I 2000 avdekket et italiensk arkeologisk gruppe levningene av britiske offiserer, sjøfolk, soldater, kvinner og barn på Nelsonøya som ligger i bukten. Det var graver fra slaget ved Nilen.
Norra Sytertoppen
Norra Sytertoppen er en fjelltopp som rager 1768 meter over havet, og som befinner seg i Norra Storfjället i Västerbottens län i Lappland. Fjelltoppen er länets høyeste punkt.
Marcelo Caetano
Marcelo José das Neves Alves Caetano (født 17. august 1906 i Lisboa, død 26. oktober 1980 i Rio de Janeiro, Brasil) var en portugisisk politiker og forsker. Han var den siste statsministeren og diktatoren av det portugisiske Estado Novo-regimet. Han ble tildelt rollen som statsminister i 1968 og satt med dette embedet frem til han ble styrtet i nellikrevolusjonen som begynte den 25. april 1974.
Han var ifølge seg selv en reaksjonær og konservativ politiker allerede i sin tidlige ungdom. Caetano startet sin politiske karriere i løpet av 1930-tallet under det autoritære regimet til diktatoren António de Oliveira Salazar. Han ble snart en viktig figur i det portugisiske Estado Novo-regimet.
Mellom 1955 og 1958 ble Caetano betegnet som nummer to i kommandokjeden til regimet etter Antonio Salazar. Han ble tildelt mange oppgaver og satt med flere forskjellige embeder i løpet av diktatur-regimet før han etter den forrige diktatorens alvorlige hjerneslag ble utvalgt til bli den neste portugisiske statsministeren.
I august 1968 ble diktatoren Salazar plutselig rammet av et alvorlig hjerneslag etter at han ned falt fra en stol, og etter nesten 36 sammenhengende år som statsminister ved Estado Novo-regimet ble han fjernet fra makten da han viste seg å være uegnet til å lede landet videre etter slaget.
Dermed ble det bestemt at Caetano skulle erstatte Salazar den 27. september 1968. Det er i ettertid blitt omdiskutert om Salazar i det hele tatt ble konsultert av regjeringen angående dette vedtaket. Ifølge noen trodde Salazar fremdeles at han var statsminister da han døde i juli 1970.
De fleste håpet at den nye 102ndre statsministeren ville myke opp i kantene av Salazar sitt langtlevende autoritære regime og at han ville modernisere økonomien litt. I begynnelsen gikk Caetano videre med å fremme den økonomiske veksten i Portugal og i tillegg gjøre en del sosiale forbedringer, som f. eks. tildelingen av en månedlig pensjon til de rurale arbeiderne som aldri hadde hatt sjansen til å bli betalt trygd mens Salazar var diktator i landet.
Enkelte store investeringer ble gjort på nasjonalt nivå, som for eksempel byggingen av et stort behandlingssenter for olje i Sines. Økonomien reagerte positivt og veldig bra i begynnelsen, men i løpet av 1970-årene startet noen alvorlige problemer å vise seg. Mest på grunn av den tosifrede inflasjonen og da effekten av oljekrisen i 1973 kom frem i lyset.
På den politiske siden, var Caetano sin makt i stor grad holdt i sjakk av president Américo de Deus Rodrigues Tomás, som stort sett hadde vært en gallionsfigur og marionett under styresettet til Salazar. Dette var mer på grunn av en maktbalanse og personlighetene det gjaldt enn noen konstitusjonelle bestemmelser. Som et resultat av dette, var det ikke så mye Caetano faktisk kunne eller var villig til å gjøre av forandringer i Portugal.
Opposisjonen fikk lov til å bli med i valget i 1969 da dette ble formelt lovlig igjen i 1945, men de var egentlig uten noen realistisk sjanse til å vinne noen ledige plasser i den portugisiske nasjonalforsamlingen. Men disse små endringene var ikke nok for de største delene av den portugisiske befolkningen som var ivrige etter mer frihet og flere sivile rettigheter.
Siden begynnelsen av 1960-tallet begynte de portugisiske koloniene i Afrika (Angola, Mosambik, Guinea, São Tomé e Príncipe og Kapp Verde) kjempet for uavhengighet, mens regjeringen hjemme i Portugal ikke var villige til å innrømme at de afrikanske landene fortjente sin frihet og uavhengighet.
Da Salazar fremdeles var diktator i Portugal sendte han flere tropper for å kjempe mot uavhengighets-bevegelsene og gerilja-grupperingene som etterhvert poppet frem som paddehatter under uavhengighetskrigen i de afrikanske koloniene. I 1970 hadde krigen i Afrika konsumert så mye som nesten 40% av hele den portugisiske statsbudsjettet og det var ingen tegn til noen endelig politisk løsning i sikte.
Fly
Et fly (også kalt en flygemaskin, i flyets barndom et aeroplan) er et luftfartøy med faste vinger, som til forskjell fra for eksempel et helikopter i utgangspunktet ikke kan «stå stille» i luften. Alle fly har en viss minimumsfart som kalles steilehastighet. Ved lavere fart vil ikke flyet være i stand til å fly. Vingene utnytter «fartsvinden» til å skape løftekraften som skal til for å holde maskinen i luften, basert på prinsippet beskrevet i Newtons 3. lov. Flyets motorer virker på luften med en kraft, og samtidig virker luften tilbake på flyet med samme kraft, og skaper oppdrift.
Baglergaten (Tønsberg)
Baglergaten (2-16, 3-15) er en 210 meter lang gate i Tønsberg sentrum. Den går fra Kammegaten, krysser Møllegaten og Tollbodgaten og opp til den gamle Slottsfjellskolen.
Fly
Historie
Den 17. desember 1903 gjennomførte de amerikanske brødrene Wright (Wilbur og Orville Wright) historiens første bemannede flygning med en motorisert flygemaskin. Tidligere hadde pionerer som blant andre Otto Lilienthal eksperimentert med glidefly, og det var ved systematiske studier av flypionerenes resultater, at Wright-brødrenes fly ble en suksess.
Baglergaten (Tønsberg)
Navnet
Gaten oppkalt etter baglerne som var kong Sverres motstandere. Den gang skolen hadde adskilte jente- og gutteklasser, ble øverste del av Baglergaten opp mot skolen kalt Jentebakken. Tidligere het gaten Østre Slottsbjergstrædet.
Michael Simon
Michael Simon (født 29. august 1972 i Hamburg) er en Tysk DJ og musiker. Han er for tiden medlem av bandet Scooter. Hans arbeid med Scooter er The Ultimate Aural Orgasm, Jumping All Over The World og Under The Radar Over The Top. Han jobbet tidligere som tekniker for Scooter da Jay Frog hadde den plassen Michael har i dag. I 2006 ble Michael offisielt medlem av Scooter, etter å ha jobbet for Scooter som tekniker i nesten ti år.
Baglergaten (Tønsberg)
Bygninger
Baglergaten 1 er fra 1919 og ble utvidet i 1982. Baglergaten 2-4 er det tidligere lokalet til Sparebanken NOR, bygget i 1984. Politiet flyttet inn i 1994 og stasjonen var hovedkontor for Vestfold politidistrikt og nå for Sør-Øst politidistrikt. Nummer 3, Borgegården er bygget i 1983. Nummer 10, Slottsfjellsterrassen er bygget i 1973. Baglergaten 16 er den tidligere Slottsfjellskolen, tegnet av arkitekt Henrik Thrap-Meyer og oppført i 1884. Den er ombygd i 1923 og pusset opp i 2007 og 2014.
Fly
Historie
Den første flygingen i Europa ble gjennomført av Alberto Santos-Dumont den 23. oktober 1906 da han fløy 60 meter med maskinen 14 Bis. Dette var også verdens første offentlige demonstrasjon av en flygning.
Oswald Achenbach
Oswald Achenbach er representert på Nasjonalgalleriet med verket Italiensk landskap.
Fly
Historie
Under 2. verdenskrig ble flyvingens utvikling ytterligere presset frem. Da krigen startet hadde alle nasjoner fortsatt biplan i sine arsenaler, da krigen sluttet var jettjagere begynt å komme. Utviklingen av store bombefly lærte flyfabrikkene å «bygge stort». Med den nye kunnskapen og jetmotoren hadde fabrikkene redskapene til å skape de store passasjerjetflyene som ble grunnlaget for 60-tallets eksplosive vekst i den sivile luftfarten.
Det største passasjerflyet er Airbus A380. Verdens største fly er Antonov An-225.
Sikkerhet
Statistikk viser at risikoen for en flyulykke er svært liten. Faktisk er man mer utsatt for en ulykke i bilen på vei til eller fra en flyplass; i 2005 døde det tilsammen 1 059 mennesker av totalt over 2 milliarder reisende fordelt på 35 flyulykker (med fly som tar minst 14 passasjerer) iflg. den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart (ICAO). 12 av ulykkene skjedde under avgang eller landing. I tillegg til de omkomne flypassasjerene, omkom 44 mennesker på bakken ifm. ulykkene. Tallet er høyere enn i 2004, da bare 426 mennesker omkom i flyulykker. Over en lengre periode viser det seg at av 568 flykrasj mellom 1983 og 2000 i USA, med tilsammen 53 487 mennesker ombord, overlevde 51 207, dvs. over 95%.
Manges frykt for å fly har utgangspunkt i at når det først skjer en ulykke med et fly, så er det stor sannsynlighet at ulykken fører til at man omkommer. I tillegg får flyulykker nesten utelukkende stor mediadekning, ift. for eksempel bilulykker, slik at risikoen virker enda større.
Flesteparten av flyulykkene skyldes menneskelig feil, dvs. en feil begått av piloten(e) eller mannskap i lufttrafikktjenesten. Nest etter menneskelig feil kommer teknisk feil, som i mange tilfeller også kan skyldes en menneskelig feil, for eksempel ved dårlig design eller vedlikehold av flyet. Værforhold er den tredje største årsaken; ising på vingene, kraftige opp- eller nedgående luftstrømmer og dårlig sikt er de største værrelaterte årsakene.
I løpet av de siste årene har det i tillegg vært hendelser hvor flypassasjerer har prøvd å åpne døren mens flyet har vært i luften. Dette er fysisk umulig; nødutgangene og de vanlige utgangene kan kun åpnes i en nødsituasjon. Overtrykket i kabinen gjør at dørene presses inn mot flyskroget, slik at den på en måte blir stengt «som en propp».
Flysertifikat
Det skilles mellom tre hovedtyper sertifikat for fly: Mikrofly, seilfly og motorfly.
For å ta sertifikat for mikrofly må man være minst seksten år og sytten for å fly solo. Sertifikatet krever at man har minst 75 prosent riktig på et antall teorieksamener, og har gjennomgått minst 25 flytimer. Man må også dokumentere god helse.
Flytyper
Sivile flytyper har navn som ofte betår av fabrikantens navn, typebetegnelse og gjerne en versjonsbetegnelse. Det startet med Wright Flyer I, andre eksempler er Boeing 737-800 og Cessna 172S. I daglig bruk benyttes ofte bare nummeret, for eksempel 737 eller 172.
Militære flytyper har etter amerikansk skikk, som benyttes i Norge, et fabrikantnavn, en eller flere bokstaver som betegner bruk etterfulgt av et løpenummer, en bokstav som betegner versjon og et kallenavn. Eksmpler er Lockheed Martin F-35A Lightning II og Lockheed Martin C-130G Hercules. I daglig bruk benyttes kortversjoner som for eksempel F-35 eller Hercules.
Flytyper grupperes ofte i kategorier etter hovedegenskaper, bruk eller alder, som for eksempel:
Verdens største fly
Antonov An-225 Mriya, et transportfly utviklet og bygget av Antonov, var verdens største fly og var en forsterket versjon av transportflyet Antonov An-124. Mriya (Мрия) betyr «drøm» på ukrainsk. Flyet hadde en lengde på 84 meter, høyde på 18,1 meter og vingespenn på 88,4 meter. Det veide 285 tonn når det var tomt, og kunne ta av med en maksvekt på 640 tonn. Flyet var dermed også verdens tyngste fly. Flyet ble ødelagt under Russlands invasjon av Ukraina i 2022. Flyet ble laget for å transportere et romskip.
Ed Thigpen
Edmund Leonard Thigpen (født 28. desember 1930 i Chicago, død 13. januar 2010 i København) var en amerikansk jazzmusiker (trommer), kjent for sitt samarbeid med bl.a. Oscar Peterson og siden 1972 da han bosatte seg i København og innledet samarbeid med skandinavisk jazz.
Hans far, Ben Thigpen var også kjent trommeslager, i Andy Kirks orkester. Etter oppvekst i Los Angeles var Ed Thigpen, før militærtjenesten (1952–54), med i Cootie Williams Orchestra. I Korea møtte han Oscar Peterson, og ble med i dennes trio (1959–1965), der han spilte med Ray Brown bass. Trioen gjestet Universitetets Aula i 1965. Han var også med på innspillinger med Dinah Washington, Ben Webster, Lennie Tristano og Ella Fitzgerald. Dette, sammen med NBC-programmet The Subject is Jazz, gjorde Thigpen meget berømt i hjemlandet.
Siden 1972 spilte han bl.a. i Svend Asmussen Quartet, samt utviklet læremateriell og jazzseminarer. Allerede i 1975 fremførte han med eget band på Kongsberg Jazzfestival. I den senere tid ledet han sin egen «Scantet» med Jens Winther trompet, Tomas Franck saksofon, Kasper Villaume piano og Jesper Bodilsen bass. I Norge var han bl.a. på turne i 2004 med «Scantet» og Knut Riisnæs, og bidragsyter på Trondheim Jazzfestival 2005. I 2008 var han på Sildajazz sin Vinterjazz med Scantet.
Sharavathi vannkraftverk
Sharavathi vannkraftverk er en demning med et vannkraftverk på elva Sharavathi i delstaten Karnataka i det sørvestre i India. Anlegget har et totalt installert vannkraftpotensial på 1.035 MW. Det sto ferdig i 2007. Operatør er Karnataka Power Co Ltd (KPCL).
I Wish I Was in Dixie
«I Wish I Was in Dixie», også kalt «I Wish I Was in Dixie's Land», «Dixie's land» eller bare «Dixie», er en folkelig sang om Sørstatene, også kalt Dixie. Den ble angivelig skrevet av nordsatsbeboeren Daniel Emmett fra Ohio og utgitt i 1859. Selv om det opprinnelig ikke er en folkesang, har den etterhvert gått inn i den felles folkelige kulturarven i Sørstatene og har bidratt sterkt til at betegnelsen Dixie har blitt en folkelig betegnelse på Sørstatene.
Emmet påberopte seg opphavet til denne sangen med forskjellige begrunnelser, men sangens opphav er noe usikkert, da det er også flere andre som har påberopt seg å stå bak sangen, også i Emmets levetid. Emmet brukte den uansett i sitt blackface minstrel-show-gruppe og framførte den første gang i New York City og den ble umiddelbart svært populær og kjent og utgitt hovedsakelig som «Dixie», men også gitt ut som «Dixie's land».
Sangen ble en uoffisiell nasjonalsang for Amerikas konfødererte stater under den amerikanske borgerkrigen. Sangens popularitet og tema fra minstrel showene gjorde at den ble sterkt assosiert med Sørstatene, selv om det faktisk var skrevet i nord.
I dag kan den allikevel bli oppfattet som fornærmende og rasistisk, mens andre betrakter den som et viktig element i Sørstatene kulturarv. Dette gjør at sangen i dag er kontroversiell.
Abraham Lincoln skal ha bedt militærorkesteret om å spille sangen da han fikk melding om de konfødererte kapitulasjon ved Appomattox.
Jakob Hein
Jakob Hein (født 1971 i Leipzig) er en tysk forfatter og lege.
Liv
Jakob Hein ble født som andre sønn av forfatteren Christoph Hein og filmregissøren Christiane Hein. Han studerte medisin i Berlin, Stockholm og Boston og promoverte med temaet The specific disorder of arithmetical skills. Hein arbeider idag som forfatter og lege i psykatrisk kliniken i Berlin (Charité).
Skjeggmeis
Skjeggmeis (Panurus biarmicus) er eneste art i slekten skjeggmeiser (Panurus), som videre inngår som eneste slekt i skjeggmeisfamilien (Panuridae). Arten har altså ingen nære slektninger, men skjeggmeisfamilien inngår i den tallrike overfamilien Sylvioidea, som inkluderer over 1 300 arter med sangfugler (Passeri) og inngår i ordenen av spurvefugler (Passeriformes).
Eline Lossius Østerud
Eline Lossius Østerud er en norsk fotballspiller som for tiden spiller for Manglerud Star Toppfotball.
Klaus Kinkel
Klaus Kinkel (født 17. desember 1936 i Metzingen i Baden-Württemberg i Tyskland, død 4. mars 2019 i Sankt Augustin ) var en tysk politiker (FDP) og statstjenestemann. Han var justisminister, utenriksminister og visekansler i Helmut Kohls regjering.
Camilla Hansen
Camilla Cecilie Hansen er en norsk fotballspiller som for tiden spiller for Manglerud Star Toppfotball.
Klaus Kinkel
Han beskrives som en politisk liberaler og sto som utenriksminister for en mer selvbevisst tysk holdning. Kinkel var en av Tysklands ledende politikere i forbindelse med innlemming av de østlige delstatene, krigen i Jugoslavia og utviklingen av EU på 1990-tallet. Kinkel ble partimedlem i 1991. Han trakk seg fra politikken i 2002.
Camilla Hansen
Hansen har tidligere spilt for Honningsvåg Turn & Idrettsforening, Alta IF, Linderud, Nittedal, Skeid og VIF.
Klaus Kinkel
Bakgrunn
Kinkel ble født inn i en katolsk familie. Hans far, som i 1946 kom hjem fra sovjetisk krigsfangenskap, var indremedisiner og kardiolog.
Karriere
Fra 1979 til 1982 var han president for BND (etterretningstjenesten, Bundesnachrichtendienst). I oktober 1982 ble han under Hans A. Engelhard utnevnt til statssekretær i Tysklands justisdepartement. Etter forbundsdagsvalget i 1990 ble han den 18. januar 1991 justisminister, under forbundskansler Helmut Kohl. Det skjedde etter at FDP uventet hadde avvist Kohls nominasjon av Irmgard Schwaetzer.
Han forble justisminister til mai 1992. Som justisminister arbeidet han for å få hjemsendt fra Chile den tidligere østtyske lederen, Erich Honecker, slik at han kunne stilles for retten. Han engasjerte seg også i forhandlinger med terroristgruppen Rote Armé Fraktion, og lyktes i å få dem til å ta avstand fra voldsbruk.
Kinkel ble deretter utenriksminister frem til regjeringen Kohl gikk av i 1998. Han var en nøkkelfigur ved opprettelsen av Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia og bidro vesentlig til utformingen av dets statutter. Han forsøkte også, uten hell, å få vedtatt en resolusjon under et møte for EFs utenriksministre om at hvert av medlemslandene skulle ta i mot flere flyktninger fra Balkan.
Han ble også visekansler etter at Jürgen Möllemann gikk av i 1993.
Eline Lossius Østerud
Østerud har tidligere spilt for Hølen IK, Soon IF og Kolbotn. Eline ble kåret til årets juniorspiller av Kolbotn IL 2009
Skjeggmeis
Taksonomi
Det er uklart om arten skal regnes som monotypisk eller ikke, men enn så lenge aksepteres det tre underarter.
Gerusoppa vannkraftverk
Gerusoppa vannkraftverk er en demning med et vannkraftverk ved Gerusoppa-fallene på elva Sharavathi, nær havet i delstaten Karnataka i det sørvestre i India. Anlegget har et totalt installert vannkraftpotensial på 240 MW. Operatør er Karnataka Power Co Ltd (KPCL).
Skjeggmeis
Biologi
Skjeggmeis blir cirka 14,5–17 cm lag og veier typisk 11–20,8 g. Hannen har blågrått eller askegrått hode med sorte markeringer fra framkant av øynene og nedover kinnene, mens oversiden og flankene er blek rustrød til nøttefarget og buken hvit. Vingene har i tillegg sorte og hvite markeringer. Nebb og øyne er gule, og de undre ekstremitetene sorte. Hunnen ligner hannen, men har blek rustrød til nøttefarget hode med hvite kinn og hvit strupe (variant A). Hun finnes i to varianter, der den andre (variant B) i tillegg har sorte markeringsstriper på framryggen og ei tynn stort stripe langsetter tinningen, fra over øynene til nakken. Svært lite skiller underartene, annet enn at ssp. russicus og kosswigi er noe blekere utfarget. Det er usikkert om hunnene i disse underartene finnes som to varianter.
Skjeggmeis er utbredt i Palearktis og finnes fragmentert gjennom Europa. Den regnes som ganske stasjonær og er sjelden i Norge. Her hekker den blant annet i Øra naturreservat utenfor Fredrikstad og finnes ellers spredt rundt på egnede steder ved Oslofjorden, der den også overvintrer. Fra områdene nord for Svartehavet og østover er utbredelsen mer sammenhengende og arten tallrik.
Habitatet består helst av takrør (Phragmites) og annet høytvoksende gress i forbindelse med våtmarksområder med ferskvann eller brakkvann, inkludert kantvegetasjonen rundt myr, sump og innsjøer. Arten eter helst virvelløse dyr og deres larver om sommeren, mens føden gjerne er vegetabilsk om vinteren.
Globalt er arten tallrik og livskraftig. I Norsk rødliste for arter 2015 er den oppført som nær truet, men om man bare legger Norge til grunn skulle den egentlig vært oppført som sårbar. Arten blir imidlertid sett i sammenheng med nabolandene, og man antar den vil kunne innvandre derfra om den skulle forsvinne herfra.
Penichrolucaninae
Penichrolucaninae er en underfamilie av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever i løvskog. De ligner ikke på typiske hjortebiller, men er ganske små uten spesielt store kjever.
Utseende
Små, brunlige til svarte hjortebiller uten påfallende forstørrede kjever hos hannene. Hodet er skovlformet og beina korte, de kan minne om gjødselbiller (Aphodiinae).
Levevis
Lite er kjent om disse små billene, men det antas at de lever underjordisk, kanskje knyttet til termitter eller maur.
Utbredelse
Brasilucanus-artene lever som navnet skulle tyde på i Brasil, mens Penichrolucanus er utbredt i Sørøst-Asia.
Systematisk plassering
Disse slektene har vært plassert i gruppen Figulini i underfamilien Lucaninae.
Harald Rydland
Harald Rydland (født 10. april 1962) er en norsk politiker fra Kristelig Folkeparti. Han var ordfører i Fitjar kommune i Hordaland fra 2007 til 2011 og igjen fra 2019.
Sebra
Sebra er egentlig et paraplynavn for tre nålevende arter i hestefamilien. Disse relativt store pattedyra er kjent for sin stripete pels. Tidligere ble artene gjerne beskrevet i en rekke underarter, men ny kunnskap om disse dyra har endret på dette. I dag er det derfor bare bergsebra som beskrives i to distinkte underarter.
Gin Drinkers Line
Gin Drinkers Line (kinesisk: 醉酒灣防線) eller Gin Drinker's Line var en britisk militær forsvarslinje mot den japanske invasjonen av Hongkong under slaget om Hongkong i desember 1941, som var en del av Stillehavskrigen.
Konseptet stammet fra den franske Maginot-linjen, som ble bygget etter første verdenskrig. Briterne trodde at linjen kunne beskytte kronkolonien mot en japansk invasjon i minst seks måneder og kalte den til og med «Oriental Maginot Line» (kinesisk: 東方馬奇諾防線). De japanske generalene trodde også at linjen ville stoppe deres framrykning inntil speiderne fant ut av at linjen var meget svak. F.eks. var det kun 30 soldater som forsvarte en bunker med plass til 120.
Geografisk beliggenhet
Linjens navn var avledet av Gin Drinkers Bay, en tidligere bukt i den nærliggende Kwai Chung, New Territories (som nå er oppfylt og en del av Kwai Fong). Den passerte gjennom Kam Shan, Shing Mun-reservoaret, Beacon Hill, Lion Rock og Tate's Cairn og sluttet ved Port Shelter i Sai Kung. Dens totale lengde var 18 km. Nøkkelpunktene var strekningen mellom Beacon Hill og Sha Tin Pass samt Shing Mun-redutten, som også rommet linjens kommandosentral.
Linjen gjorde bruk av fjellene nord for Kowloonhalvøya og var strategisk viktig ved at den kunne forhindre en sydgående invasjon fra New Territories.
Konstruksjon
Byggingen pågikk fra 1936 til 1938. Linjen var egentlig ikke en forsvarslinje, men en rekke forsvarsstillinger som var knyttet sammen med stier. Bunkere, maskingeværposter av betong, skyttergraver og artilleristillinger ble bygget langs linjen, men denne artilleristøtten kan ha vært utilstrekkelig.
Shing Mun-redutten
Forsvarshovedkvarteret lå ved Shing Mun-redutten, som hadde betongbunkere og en 240 mm stor artillerikanon. Det var 1,5 m dype forsvarskanaler eller skyttergraver som var oppkalt etter gater i London, som f.eks. Charing Cross, for at de engelske soldatene fra Middlesex-regimentet skulle føle seg hjemme.
Floridasandskink
Floridasandskink er en skink som bare finnes i et begrenset område i det sentrale Florida.
Gin Drinkers Line
8. desember 1941: Tidlig kontakt
Om morgenen den 8. desember 1941 bombet japanske styrker Kai Tak lufthavn og fravristet britene kontrollen over luftrommet som start på slaget om Hongkong. Ved middagstid krysset den fremrykkende japanske garden Shenzhen-elven for å invadere New Territories. Den nordlige garnisonen falt tilbake til Gin Drinkers Line, mens de underveis ødela broer og veien for å gjøre det vanskeligere for invasjonsstyrkene. Ved solnedgang hadde japanerne erobret Tai Po.
Gin Drinkers Line var kun bemannet med tre britiske bataljoner - 2. bataljon av Royal Scots i vest, 2. bataljon av 14. Punjab-regimentet i midten og en bataljon av Rajput-regimentet i øst. Man håpet på at de kunne holde ut i minst tre uker og påføre japanerne noen tap.
Floridasandskink
Arten ble vitenskapelig beskrevet av norsk-amerikaneren Leonhard Hess Stejneger.
Gin Drinkers Line
9. desember: Japansk snikangrep
Den 9. desember var japanske speidere fra 228. regiment på vei mot Tai Mo Shan, og oppdaget at det britiske forsvaret var svakt ved "225 High Ground" nær Shing Mun-redutten og Shing Mun-reservoaret. Det høytliggende terrenget betød dominans over alle stillinger i den vestlige delen av linjen. Derfor gjennomførte japanerne et snikangrep.
Årsaker til fallet
I likhet med Maginot-linjen ble Gin Drinkers Line ansett for å ha slått fullstendig feil. Linjen og hele Kowloon ble gitt opp av de britiske troppene etter bare to dager. Det kan sies å være tre hovedårsaker:
I dag
Det meste av linjen kan ikke spores i dag, men det er fortsatt noen rester av byggverket igjen ved Shing Mun-redutten og bunkere ved Lion Rock, Tate's Cairn og Port Shelter.
Fourth
Fourth, som utkom i 1971, er det fjerde ordinære albumet av den engelske gruppa Soft Machine, hvis musikk på dette tidspunkt hadde utvikla seg fra den opprinnelige psykedeliske og progressive rockestil til en mer jazzet stil. Fourth var også gruppens første instrumentale album. Trommeslager og sanger Robert Wyatt forlot gruppa etter Fourth. I 1999 ble albumene Fourth og Fifth samlet gjenutgitt på én CD.
Sporliste
Side en Side to
Litteraturåret 1949
Nye bøker
||forfatter og journalist|| align=center| ||align=center| - || oversetter og dramatiker ||align=center| ||align=center|- ||
og forfatter ||align=center|67 ||align=center|2017 ||
Thespidae
Thespidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører ordenen knelere.
Utseende
Stort sett slanke, brunlige knelere, ofte tynne og pinnelignende. Ofte er hannene fullt vingede, hunnene har reduserte vinger.
Liv og utvikling
Disse knelerne kryper rundt i vegetasjonen, der de er utmerket kamuflert med sitt pinnelignende utseende. Hodet har ofte et par spisse knøler bak øynene.
Utbredelse
Familien finnes representert i Amerika, Afrika og Asia, mangler i Europa.
Systematisk inndeling
Thespidae blir noen ganger regnet som en underfamilie av Mantidae.
Novalis
Novalis, pseudonym for Friedrich Leopold von Hardenberg, friherre, (født 2. mai 1772 i Oberwiederstedt, Sachsen-Anhalt, død 25. mars 1801) var en tysk forfatter.
Bakgrunn
Friedrich von Hardenberg var sønn av Erasmus von Hardenberg, en tidligere bergverksmann som også var en from metodist. Moren het Augusta Bernhardine, født von Bölzig. Friedrich var nest eldst av elleve barn. Det ble sagt om gutten at han var innadvendt, med store drømmer, og at faren trodde han var noe tilbakestående. Faren var streng, og han holdt seg mest til moren.
Da Friedrich var ni år ble han alvorlig syk, men etter dette tok han seg kraftig opp, og ble en ivrig leser. Moren ble syk i 1784, og kom seg aldri etter dette. Faren ville at Friedrich skulle studere for å bli prest, men selv ville han noe annet. Han fikk omsider støtte til dette, og kom med tiden til universitetet i Jena, der han skulle studere jus.
Studieår
Novalis studerte jus i Jena, og der møtte han andre unge diktere og filosofer, blant annet Friedrich Schiller. Senere studerte han i Leipzig og Wittenberg. Han var ferdig uteksaminert i 1794. Schiller ble en god venn for livet. Høsten 1794 ble han brått opptatt av Sophie von Kühn, en pur ung jente på tretten år. Dette møtet ble med tiden til et alvorlig svermeri, men ikke mer. Hun døde av sykdom høsten 1795, knapt 15 år gammel. Dette ble et vendepunkt for Friedrich von Hardenberg, som nå tok navnet Novalis, og startet sin diktergjerning. Novalis fortsatte sin utdannelse og drev studier ved bergakademiet i Freiberg.
Karriere
Han var tidlig kommet inn i Fichtes og Schlegels krets og debuterte med noen få Fragmente (1798), som ennå bærer preg av rokokko- og opplysningstiden. Men i de berømte Hymnen an die Nacht (offentliggjort i F. Schlegels Athenäum, 1800) fremtrer Novalis som romantiker. Hymnen an die Nacht er skrevet i rytmisk prosa og skildrer Novalis' egen opplevelse av kjærlighet og død. Kristendom og panteisme preger hans Geistliche Lieder.
Novalis' ufullførte roman Heinrich von Ofterdingen (1802, norsk overs. 1992) er det mest typiske utslag av den tyske romantikkens naturfilosofi og poetiske livsinnstilling. Her inngår drøm og virkelighet i en intim forbindelse. I Heinrich von Ofterdingen opptrer «die blaue Blume», symbolet på romantikkens evighetslengsler, og Novalis' poetiske svermeri for middelalder og mystikk. Et lignende bilde får man i skriftet Die Christenheit oder Europa (1799).
Union (album)
Union er det trettende studioalbumet fra progressiv rock-bandet Yes, utgitt i april 1991. Intensjonen var en sammenslåing av Yes-delen med Chris Squire, Trevor Rabin, Tony Kaye og Alan White med Yes-delen som bestod av Jon Anderson, Bill Bruford, Rick Wakeman og Steve Howe som spilte sammen som Anderson Bruford Wakeman Howe (ABWH). Dette skulle vise seg å bli vanskelig, og det bærer albumet preg av. Det var umulig å samle alle medlemmene i samme studio på samme tid, og derfor ble albumet spilt inn med «klippe og lime»-metoden. Yes-medlemmene leverte inn sine bidrag per post, og produsent Jonathan Elias fikk så hovedoppgaven å sette dette sammen. Han hentet også inn en hel del med studiomusikere for å ferdigstille albumet.
Albumet kom på 15.-plass på Billboard 200 i USA, og på 7.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia.
Bakgrunn
Både ABWH og Yes var i gang med innspilling av nytt materiale da plateselskapet forlangte større blest rundt Yes-navnet. Chris Squire kontaktet Jon Anderson for å diskutere hva som kunne gjøres, og ideen om å slå sammen de to bandene til ett stort «mega-Yes» på åtte personer dukket snart opp. Det skulle bli en vanskelig prosess å få prosjektet i havn, og sluttresultatet ble ikke like godt mottatt av musikerne. Rick Wakeman har sagt utallige ganger at han hater albumet, og Steve Howe er nesten like misfornøyd. Bill Bruford følte han var blitt lurt med inn i Yes igjen, og ville heller fortsette innspillingen av et rent ABWH-album (med arbeidstittel Dialogue).
Hovedprodusent Jonathan Elias har blitt kraftig kritisert for at han hyret inn så mange studiomusikere, men i ettertid er det lett å forstå at det var nødvendig for i det hele tatt å få ferdigstilt albumet. Forestillingen om åtte glade musikere som samarbeider om et mesterverk forble en forestilling. I realiteten var samarbeidet begrenset til at det er Jon Anderson som er vokalist på samtlige spor, samt at Chris Squire synger bakgrunnsvokal på et par av «ABWH»-låtene.
Selv om Union fikk negative kritikker og solgte dårlig, ble den påfølgende «storbands»-turneen en kjempesuksess som ga mange håp om store ting i fremtiden. Dette er det første Yes-albumet Billy Sherwood er involvert i, som produsent og studiomusiker. Han skulle senere bli med i bandet som fulltids-medlem en kort periode. Etter at Union-turneen var over sluttet Wakeman, Bruford og Howe, og dette er det siste Yes-albumet der Bruford medvirker. Howe og Wakeman returnerte til bandet i 1996. I januar 2011 ble Union Live, med opptak fra konserter under Union-turneen, gitt ut på CD og DVD.
Hanne Aga
Hanne Aga (1947–2019) var en norsk lyriker, bosatt i Tromsø. Hennes lyrikk er karakterisert som modernisme og romantikk, og finnes i egne litterære utgivelser og antologier såvel som i filmatisk og konsertmessige fremføringer. Hun var medlem i Nordnorsk Forfatterlag, Den norske Forfatterforening (1984) og dennes litterære råd (1991, 1993).
Hilde Moe
Hilde Hofsli Moe (tidligere Hilde Moe) er en norsk fotballspiller som for tiden spiller for Manglerud Star Toppfotball.
Blue Side of Lonesome
«Blue Side of Lonesome» er en amerikansk sang, skrevet av Leon Payne. Jim Reeves spilte den inn og den ble utgitt på singlen RCA Victor 47-5902 i 1966. Produsent var Chet Atkins. Blue Side of Lonesome var den femte posthumt utgitte singlen med Jim Reeves som nådde førsteplassen på den amerikanske countrylisten.
Norsk versjon
Bjøro Håland har skrevet en norsk tekst. Hans norske tittel er «De ensommes gate».
Artfjället
Artfjället (sørsamisk: Aartege) er et fjellområde i Vindelfjällen, vest for Umeälven. Fjellområdet fortsetter inn i Hemnes kommune i Norge og ligger i nærheten av Okstindan. Artfjället er kjent for sin rike flora. Fjellets høyeste topp kalles Praahkoenjuenie og ligger på 1 471 meter over havet.
Officerspokalen
Officerspokalen II er en vandrepremie som går til beste skytter på 10-skudden, også kalt grunnlaget, i klasse 3-5 på Landsskytterstevnet. Det skytes 3 skudd stående, 3 skudd knestående og 4 skudd liggende på 3 minutter. Den må vinnes tre ganger for å fås til eie, og det har ingen klart siden den ble satt opp i 1929. Officerspokalen er dermed det troféet som har gått lengst. En del skyttere har to napp, men ingen har så langt greid det avgjørende tredje nappet for å få pokalen til odel og eie. Fra og med 1990 har vinneren alltid hatt fullt hus, det vil si 100 poeng, med et varierende antall sentrumsblinker.
Den gedigne pokalen i sølv er utformet som en kule med en skytter i knestående skytestilling på toppen. Kulen er holdt oppe av fire Krag-Jørgensen-geværer som står på en sokkel.
Sekong (provins)
Sekong, (laotisk: ເຊກອງ) er en provins sørøst i Laos. Provinsen ble opprettet i 1984, da den ble utskilt fra Saravaneprovinsen. Den grenser til Vietnam i øst, Attapeuprovinsen i sør, Saravaneprovinsen i nord, og Champasakprovinsen i vest. Sekong er den nest minste provinsen i Laos (7665 km ²), den har også den laveste befolkningen (ca. 83 000) og den laveste befolkningstettheten av alle provinsene. Sekong er delt administrativt inn i fire distrikter: Thateng på Bolavenplatået, Lamam i lavlandet, og Dakchung og Kaleum i fjellområdene på grensen mot Vietnam.
Sekong er blant de mest avsidesliggende områdene i Laos, selv noen av de største landsbyene er nesten utilgjengelig med bil minst halvparten av året. De østlige distriktene Dakchung og Kaleum i særdeleshet er preget av et fjellrikt terreng som er kupert og vanskelig tilgjengelig. Denne isolasjonen har ført til at skogdekket, det biologiske mangfoldet og de etniske tradisjonene har endret seg mindre her de siste årene enn i andre områder av Laos. Imidlertid har provinsen blitt mye mindre isolert i de senere årene på grunn av en oppgradering av en større vei opp fra byen Pakse i Mekongdalen, pluss to store veiprosjekter som forbinder Sekong til Vietnam i øst. Utvikling av veinettet er støttet av vietnameserne som en del av en regional utviklingsstrategi ledet av Hanoi kalt Development Triangle Initiative, hvor formålet er å utvikle koblinger mellom Vietnam og nabolandene Kambodsja og Laos' underutviklede provinser.
Aldri i livet
«Aldri i livet» vant Melodi Grand Prix 1981 og var Norges bidrag til Eurovision Song Contest 1981. Sangen er skrevet og sunget av Finn Kalvik. I Eurovision Song Contest kom «Aldri i livet» sist med 0 poeng. Dette var tredje gang Norge sto uten poeng i konkurransen.
Melodi Grand Prix
Pressen var skeptisk etter finalen, og Aftenposten mente vinnermelodien ikke var iørefallende nok til å hevde seg internasjonalt. VG var ikke mer positiv og slaktet sendingen og kalte vinnerlåten «liketil».
Eurovision Song Contest
I Eurovision Song Contest var «Aldri i livet» det 13. bidraget ut, etter Irlands Sheeba med «Horoscope» og før Storbritannias Bucks Fizz med vinnersangen «Making Your Mind Up». I avstemningen fikk ikke Norge et eneste poeng og ble nummer 20 av 20. Dette var Norges sjette sisteplass i Eurovision Song Contest, og det var tredje gang Norge fikk 0 poeng. I Storbritannia spekulerte en også på om Norge bevisst gikk inn for å få null poeng.
Tross bunnplasseringen har «Aldri i livet» nærmest blitt en klassiker i Norge, og sangen lå på VG-lista i sju uker med en tredjeplass som beste plassering. Sangen ble også brukt i Tines Norvegia-reklame «Rømme hjemmefra» i 2006.
Tekst og innspilling
Sangen er en ballade der Kalvik forteller sin elskede at «aldri i livet har jeg tenkt på å reise ifra deg» og spør om hun tenker på ham når han ikke er med henne.
Finn Kalvik har spilt inn sangen. Den ble utgitt på singlene Polar POLS 1277 og Polar POLS 1280 (som B-siden til «Here in My Heart») samt på LP-platen Natt og dag (Polar POLS 335) i 1981.
Varahi vannkraftverk
Varahi vannkraftverk er en demning med et vannkraftverk ved Gerusoppa-fallene på elva Varahi, i delstaten Karnataka i det sørvestre i India. Anlegget har et totalt installert vannkraftpotensial på 239 MW etter byggetrinn 1, og skal utvides med ytterligere 230 MW i byggetrinn 2, slik at total produksjonskapasitet når 469 MW. Operatør er Karnataka Power Co Ltd (KPCL).
Invasjonen av Nicaragua
USA invaderte Nicaragua i 1912, og fortsatte okkupasjonen fram til 1933. Flere intervensjoner hadde funnet sted før den tid. Årsaken var å sørge for at om den Nicaragua ikke ville la noen andre land enn USA stå for byggingen av Den nicaraguanske kanal, et alternativ til Panamakanalen. I 1916 ble det signert en traktat som gjorde Nicaragua til et amerikansk protektorat under spesiell status, men Nicaragua var aldri en del av USA eller en amerikansk koloni. Augusto César Sandino opprettet en geriljahær som skulle bekjempe den amerikanske overmakten. Under den store depresjonen ble det svært kostbart for USA å holde på Nicaragua, så landet trakk seg ut i 1933, uten at årsaken var geriljaaktivitetene.
Nagjhari vannkraftverk
Nagjhari vannkraftverk er en demning med et vannkraftverk på elva Kalinadi, i delstaten Karnataka i det sørvestre i India. Anlegget har et totalt installert vannkraftpotensial på 870 MW når det står endelig ferdigbygd omkring 2011. Operatør er Karnataka Power Co Ltd (KPCL).
Synagogen i Dresden
Synagogen i Dresden ble opprinnelig bygget mellom 1839 og 1840 av Gottfried Semper. I 1938 ble den ødelagt. En ny synagoge ble innviet i 2001. Den nye synagogen utmerker seg med sin bemerkelsesverdige, pyramidelignende arkitektur, og ble betegnet som årets europeiske byggverk.
Café de Cluny
Café de Cluny var en kjent kafé i Paris på hjørnet Boulevard St Germain og Boulevard St. Michel i Latinerkvarteret. Kaféen ble grunnlagt i 1869.
Om Raoul Ponchon er det skrevet: ''«Han spiste frokost alle dager i uken på café de Cluny. Han kom tilbake om ettermiddagen for å ta et glass absint.»''
Ernest Delahaye malte Verlaine med et glass absint sittende i kaféen i første etasje. Møteplassen for disse var i andre etasje som så mer ut som et bibliotek enn en restaurant. Filosofene møttes her hver onsdag og forfatterne på lørdags morgen. I motsetning til på Café Les Deux Magots og Café de Flore lenger ned i gaten kunne de møtes her uten å bli severdighet for turister.
Kaféverten Jean-Marcel Toledo omtalte Café de Cluny som litterær og filosofisk kafë.
Kaféen ble nedlagt i 2010 og erstattet av en pizza-restaurant.
Kathrine Kronkvist
Kathrine «Mini» Kronkvist (født 30. november 1985) er en norsk tidligere fotballspiller.
Kronkvist har tidligere spilt for Skjetten og Vålerenga.
Motortorpedobåter i Norge
Motortorpedobåter i Norge
1939–1940
I 1939 ble det besluttet at Norge skulle anskaffe åtte moderne MTBer på 63 fot (20 m) med toppfart over 40 knop. De ble bestilt i Storbritannia, men de var ikke levert ved krigsutbruddet. Seks av båtene i den norske serien ble rekvirert av engelske myndigheter. To av båtene, MTB 5 og MTB 6, ble overlevert norske myndigheter i England i mai 1940. Disse to båtene fikk norsk mannskap og gikk inn i en britisk MTB-flotilje som hadde oppdrag i Kanalen.