cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atrotus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia.
Rhynchomolpus
Rhynchomolpus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utbredelse
Arten lever på Ny-Guinea.
John Landen
John Landen (født 23. januar 1719 nær Peterborough og død 15. januar 1790 i samme omegn) var en engelsk amatørmatematiker og har fått navnet sitt knyttet til Landens transformasjon. Han var utdannet landmåler, men gikk etter en del år over i tjeneste hos en stor godseier. Slik levde han i stor grad et isolert liv i lite kontakt med samfunnet rundt seg. Dette kan også skyldes at han hadde et lite vinnende vesen og kunne være svært påståelig.
Landen hadde ingen formell utdannelse som matematiker, men fikk interesser i den retningen gjennom sitt arbeid som landmåler. Han hadde god kjennskap til utviklingen av moderne matematikk og naturvitenskap som på den tiden fant sted i England og Europa. I 1744 begynte han å skrive om forskjellig matematiske tema i damebladet Ladies Diary hvor dette inngikk sammen med gåter og forskjellige oppgaver til underholdning og opplysning. Denne aktiviteten gjorde han ganske kjent og i 1766 ble han innvalgt i Royal Society. Mange av hans arbeider ble publisert i deres Philosophical Transactions.
Det arbeidet som skulle gjøre hans navn berømt, ble publisert i sin endelig form i 1775. I dette viste han hvordan en buelengde til en hyperbel kunne uttrykkes ved buelengdene til to forskjellige ellipser som hver er gitt ved et elliptisk integral. . Hans resultat tilsvarer at to slike integral er relatert ved en algebraisk sammenheng mellom deres eksentrisiteter. Denne matematiske egenskap viste seg senere å være av stor betydning for utviklingen av elliptiske funksjoner og kalles i dag for Landens transformasjon.
Landen stilte seg kritisk til den nye differensialregningen hvor han foreslo en alternativ metode. Andre, matematiske bidrag ble bedre mottatt på samme måte som hans undersøkelser av rotasjonsbevegelse og beregning av avstand til Solen. De siste årene av sitt liv skrev han sine memoarer og fortsatte med sine matematiske utforskninger frem til sin død.
Kiyotsugu Hirayama
Kiyotsugu Hirayama (, født 13. oktober 1874 i Sendai, død 8. april 1943 i Tokyo) var en japansk astronom, best kjent for oppdagelsen av at mange asteroidebaner var mer lik hverandre enn andre, noe som førte til konseptet med asteroidefamilier
Usystematisk risiko
Usystematisk risiko er et begrep i finans for en type risiko som er unik for et hvert selskap eller industri. Siden det er risiko tilknyttet enkelte selskaper, brukes denne for å diversifisere porteføljen med forskjellige verdipapirer fra markedet. Vi kan altså beskrive det som den usikkerheten en investering i et selskap eller industri innehar. Mer diversifiserte porteføljer med flere verdipapirer vil bli sterkere korrelert eller lik markedets risiko, altså den systematiske.
Det motsatte av usystematisk risiko er systematisk risiko, som er felles for hele markedet eller markedssegmenter. Vi bruker også begrepet total risiko, som betyr systematisk risiko pluss usystematisk risiko.
Gabi Gleichmann
Gabi Gleichmann (født 2. februar 1954 i Budapest) er en svensk journalist og forfatter. Gleichmann ble født i Ungarn og familien flyttet til Sverige i 1964. Der jobbet han som skribent, litteraturkritiker og forlegger. I 1998 flyttet han til Norge. Gleichmann fikk Aschehougs debutantstipend i 2012 for Udødelighetens elixir. Boken ble oversatt til 16 språk.
Klokkelyng
Den er grågrønn og 20–70 cm høy. Hele planten har kjertelhår. De klokkeformede blomstene er rosa og sitter i tette klaser på toppen av stilken. Bladene er smale og sitter i kranser på fire. Hos slektningen purpurlyng sitter derimot bladene i kranser på tre. Røsslyng har ikke kjertelhår og har åpne blomster som sitter i ensidige klaser. Klokkelyng vokser på sur jord i myr og fuktig lynghei.
Klokkelyng er en typisk art for de atlantiske kystlyngheiene i Vest-Europa. Den er vanlig fra Portugal nordover til De britiske øyer, Nord-Tyskland, Danmark og Sør-Sverige. Mer spredte forekomster finnes lenger østover blant annet i Sveits, Østerrike og ved Kuhmo lengst øst i Finland.
I Norge er klokkelyng vanlig i kyststrøkene nordover til Vega på Helgeland. Den mangler i de kalkrike områdene rundt Oslofjorden, men finnes i grunnfjellsområdene i Østfold og Aurskog-Høland. Isolerte funn er gjort i Lofoten og ved Tromsø. Den går et stykke inn i landet og opp til 1000 moh i fjellet. Den vokser for eksempel i vestre del av Trollheimen.
Air Algérie
Air Algérie SpA (arabisk: الخطوط الجوية الجزائرية‎) er Algeries nasjonale flyselskap med base i Algerie. Air Algérie flyr til 68 destinasjoner i 47 land i Europa, Nord-Amerika, Afrika, og i Asia, og flyr også innlandsflyvninger med 32 destinasjoner. Flyselskapet er medlem av: International Air Transport Association (IATA), Arab Air Carriers Organization (AACO) også medlem av African Airlines Association (AFRAA) siden 1968.
Flyflåte
Den gjennomsnittlige alderen på flyene er 9.7 år.
Botswana under Sommer-OL for ungdom 2014
Botswana deltok under Sommer-OL for ungdom 2014 fra 16. til 28. august 2014 i Nanjing i Kina. Troppen bestod av åtte utøvere.
Southern blot
Southern blot er en metode som brukes for å undersøke om et DNA-område har riktig størrelse. Southern blot er en tidkrevende metode og krever relativt mye DNA, siden man ikke bruker PCR for å «masseprodusere» det aktuelle genområdet.
Prinsipp for Southern blot:
Polonia Warszawa
Klub Sportowy Piłkarski Polonia Warszawa, forkortet som Polonia Warszawa, er en polsk fotballklubb fra hovedstaden Warszawa. Klubben ble grunnlagt i 1911 og lagets draktfarger er svart og hvitt. Polonia Warszawa spiller for øyeblikket i den nest øverste divisjonen 2. liga, og spiller sine hjemmekamper på Polonii Warszawa stadion. Nåværende trener er Paweł Janas.
Klubben har vunnet det polske seriemesterskapet to ganger og det polske cupmesterskapet to ganger. Polonia Warszawa har også vunnet den polske supercupen og den polske ligacupen ved årtusenskiftet. Den har også deltatt i ulike europacuper ved flere anledninger, og deres største meritter i Europa kom i 1999 da de spilte semifinale i UEFA Intertoto Cup.
Kenneth Brophy
Kenneth Edward Brophy (født 3. juni 1946) er en tidligere norsk sjømann, servitør, kokk, fagforeningsaktivist, Ap-politiker og homoaktivist, og regnes som en av pionerene innen norsk LHBT-kamp og homohistorie.
Han har vært en sentral figur i homomiljøet i Bergen og var med på å starte opp Bergensavdelingen av Det norske forbundet av 1948 (DNF-48) i 1970. I tillegg var han den første til å offentlig stå frem som homofil, med bilde og fullt navn, i Bergen i 1972.
Oppvekst
Kenneth Edward Brophy ble født på Kvinneklinikken i Bergen 3. juni 1946. På grunn av Brophys og morens, Alice Brophy, dårlige helse blir han raskt døpt. Moren hadde da allerede fått påvist tuberkulose, og han var født med en mørk flekk på en av lungene. Han fikk medisin og ble frisk, men moren ble dårligere, og ettersom faren hans, Leon Eriksen, jobbet til sjøs ble det stadig vanskeligere for moren å ta vare på Brophy og broren Leonard. Hun søker derfor hjelp hos sine foreldre, og sammen med sine to sønner flytter hun tilbake til Liverpool hvor hun får leid en leilighet i nærheten av Brophys besteforeldre, Edward og Anne Brophy. Ikke lenge etter blir Alice så dårlig at de alle tre er nødt til å flytte inn hos besteforeldrene. Når Brophy er fire år dør moren hans, og med Leon fremdeles til sjøs blir brødrene boende hos besteforeldrene i Liverpool. Hos besteforeldrene sine trivdes han veldig og han følte seg elsket av alle rundt seg.
To år etter morens død kommer Brophys far til Liverpool for å hente sønnene sine. De flyttet inn til Brophys farmor og farfar, Helga og Jørgen Eriksen, men det tok ikke lang tid før faren innså at han ikke hadde tid til å ta vare på begge sine sønner, og derfor ble Brophy sendt til Christian Michelsens barnehjem i Mobergslien 9. juli 1953, og august samme høst begynte han i førsteklasse på Os skule. Brophy mistet i denne perioden kontakten med både besteforeldrene sine i Liverpool og hans to år eldre storebror. Det var ikke før mange år senere at han igjen fikk kontakt med dem.
12. mars 1954 blir Brophy hentet av faren sin på barnehjemmet og tatt med til sitt nye hjem. Leon har skaffet seg ny kjæreste, og dette skulle nå også være hans nye mor. Han beskriver disse årene i livet hans som vanskelig, han kom aldri overens med sin nye stemor, og han trivdes ikke hjemme. Han fikk også i denne perioden en ny lillebror, og all oppmerksomheten i hjemmet gikk til ham. Det endte med at Brophy begynte å spandere mer og mer tid ute på gatene for å slippe å dra hjem til faren og stemoren sin, og etter hvert begynte han å henge med andre rabagaster.
Til slutt ble barnevernet involvert, og til tross for at de ikke mente det var noe feil med han verken fysisk eller intellektuelt blir han 13 år gammel sendt til skolehjemmet Buskerud skole. Brophy var glad for å endelig komme seg vekk hjemmefra, men det tok ikke lang tid før han innså at det som virket som fint hadde en mørk side. På skolehjemmet var han vitne til både overgrep og rene voldtekter. Ikke lenge etter begynte han selv å bli utsatt for overgrep ettersom at de eldre på skolen oppdaget at han var en svak type. Derimot skjedde det også noe gledelig for han under oppholdet på skolen. Det var nemlig der han fikk brevkontakt med sine besteforeldre i Liverpool igjen.
15 år gammel blir Brophy sendt hjem igjen til faren med 7. klasse bestått. Ikke lenge etter blir det åpenbart for han at han er homofil, og han har ikke noe tvil om at faren innså det samme. Derfor blir han sendt ut til sjøs og begynner å jobbe på TS «Leda».
Bergensavdelingen av DNF-48
Brophy hadde sett hvordan homofile kunne leve åpent, uten frykt, i flere deler av verden under hans tid som sjømann, og mente at dette var noe som trengtes hjemme i Bergen også. Han bestemte seg derfor for at det var på tide for homofile i Bergen å organisere seg, og høsten 1970, da han var 23 år gammel, var han med på å danne Bergensavdelingen av Det Norske Forbundet av 1948 (DNF-48). Stiftelsesmøtet fant sted på Chianti Restaurant 29. november 1970, og 32 menn og en kvinne kom på dette møtet. Forbundet hadde da allerede flere ganger forsøkt å annonsere i Bergens Tidende uten hell:"«Hva hjelper det at Kenneth Brophy og Erik Harrison hadde skaffet Forbundet et sted å være i Bergen når vi ikke fikk annonsere i Bergens Tidende?»"På stiftelsesmøtet måtte han overtale sine skeptiske brødre og søstre som ikke hadde noe tro på at de kunne leve åpne og fritt som homofile i Bergen. Han forklarte at han har sett at det fungerer andre steder i verden, og at det flere steder i verden var faste restauranter og møtesteder for homofile menn og kvinner. De var derimot alle enige med at tiden ikke var moden nok til å gå ut offentlig med navn og adresse, og at alt skulle være anonymt til å begynne med.
Det var Brophy som fikk lederansvaret i interimsstyret og holdt kontakten med DNF-48 i Oslo. Under disse årene var det han som var drivkraften, og takket være hans evne til å prate lett med folk fikk han rekruttert flere medlemmer til Forbundet. Når det kom til å rekruttere nye medlemmer forteller Brophy at pissoarene, eller «tehusene» som de ble kalt av det homofile miljøet på den tiden, var en viktig arena for ham, ettersom at det var alt de hadde da. Det var ikke før senere, når Bergensavdelingen av DNF-48 var på plass, at det kom et fast møtested for homofile i Bergen.
Det første offisielle møtestedet for Bergensavdelingen av DNF-48 ble Kafé Arnold. Der fikk Brophy og Bergensavdelingen av DNF-48 leid lokalene en gang i uken, men etter hvert fikk de til treff flere ganger i uken, og sammenkomstene ble så populært at de ikke lenge etter var nødt til å finne et større lokale. Det endte opp med at de senere fikk leid lokaler på Folkets Hus, og i 1971 ble det holdt både nyttårsball, karneval, 17. mai-fest og sankthans-fest på lokalet, samt en rekke dansekvelder. Dessverre ble lokalene på Folkets Hus litt for dyrt for Bergensavdelingen av DNF-48 og de måtte derfor, igjen, forsøke å finne nye lokaler. Høsten 1972 begynte de derfor å leie Ranhuset hver søndag kveld. Brophy beskriver den trange økonomien til DNF-48 på den tiden som et evig problem, men at de med små skritt beveget seg mot en stadig bedre tilværelse.
Aktivisme
Bergensavdelingen av DNF-48 og Brophys første kamp ble å avskaffe paragraf 213, paragrafen som kriminaliserte seksuell aktivitet mellom to menn. Han var ikke engang klar over at det var ulovlig for to menn å ha sex med hverandre før han ble organisert. Da paragraf 213 ble opphevet 21. april 1972, var Brophy formann for DNF-48 i Bergen. Han var også ivrig debattant i landsstyret til DNF-48 på 1970-tallet og var en solid støttespiller i kampen for å få bort psykiatridiagnosen, som ble opphevet i 1977. I tillegg var han svært opptatt av å få innpass for åpne homofile i Forsvaret, spesielt da ettersom han selv ikke fikk være med i Forsvaret på grunn av hans seksuelle legning da han var yngre. Under homodagene i Bergen 2011 ble Brophy kåret til årets æreshomo, og 7. juni 2019 ble han, sammen med Kim Friele, hedret med en stein på Bergens Walk of Fame.
Arbeidsplasser
TS «Leda» – Kort tid etter at Brophy kom hjem fra Buskerud skole, da han var fylt 15 år bestemte faren seg for at det var på tide for Brophy å begynne å jobbe. Faren tok derfor med seg Brophy til TS «Leda». Der hadde faren allerede en avtale med skipskapteinen, kaptein Møller, som faren kjente fra før av ettersom at de hadde vært krigsseilere på samme båt tidligere. Til stort sjokk for Brophy spør faren kaptein Møller om han har noe jobb til sønnen hans, noe kaptein Møller sier at de skal få fikset. 7. juli 1961 mønstret 15 år gamle Brophy på TS «Leda» som slaktergutt, hvor han fikk en fast månedslønn på 454 kroner og 5 kroner i timen for overtid på søndagene.
Det ble ikke noe god start for Brophy på TS «Leda», og første turen slet han mye med sjøsyke. Derimot ble han godt tatt imot av mannskapet på båten og alle passet godt på 15-åringen. Senere trivdes han særdeles godt på båten og etter å ha jobbet en periode på slakteriet og i provianten, klatret han i systemet og ble byssegutt før han senere ble kokkelærling. Under det første året på TS «Leda» ble han enda mer sikker på sin mistanke om at han var homofil. Brophy sier at han ble akseptert for den han var på TS «Leda», og selv om flere nok visste at han var homofil, var det ingen som gjorde noen sak ut av det. Selv om han trivdes i miljøet og ble akseptert for den han var på båten, var det ikke lett å være homofil ungdom uten en støttende familie. Han jobbet på TS «Leda» frem til han mønstret av 10. april 1963 ettersom sjefskokken på båten mente at Brophy måtte dra på langfart og ta utdanning innen kokkefaget for å komme seg videre.
Hulusi
Hulusi (kinesisk: 葫盧絲, pinyin: Húlúsī) er et kinesisk blåseinstrument med gjennomslående eller frisvingende tunge. Det har sin opprinnelse i forskjellige folkegrupper i den sørøstre provinsen Yunnan, og har likesom sin slektning bawu, ikke minst takket være sin enkelhet, etterhvert blitt et vanlig blåseinstrument i Kina både blant amatører og i mer profesjonelle sammenhanger. Kroppen er tilvirket av en kalebass hvortil er festet munnstykke og tre piper. Spillepipen, som er den lengste av de tre, har fingerhull, mens de andre to gir borduntoner. Tonen er klar, og minner, likesom den beslektade fløyten bawu, noe om en klarinetts.
Kenneth Brophy
Arbeidsplasser
På TT «Norborn» gikk Brophy fra å være byssegutt til å være andre kokk. Etter en skremmende hendelse der TT «Norborn», som var en tankbåt, kolliderte med et skipsvrak, bestemte han seg for å mønstre av. Brophy jobbet på TT «Norborn» frem til 7. november 1964.
MT «Harwi II» – Brophy mønstret på MT «Harwi II» 17. februar 1965. Mens han var ombord på båten søkte han som elev kommende høst på kokkeskolen i Tromsø, som da var helt ny. Han kom inn på kokkeskolen i Tromsø og mønstret derfor av allerede 14. mai 1965.
MS «Midnatsol» – Brophy startet som andre kokk på hurtigruten-skipet MS «Midnatsol» 1. juni 1965. Der møtte han en jente som han forlovet seg med, før han senere, når han møtte familien hennes og fikk kalde føtter, innså at han var på ville veier. Hendelsen gjorde ham enda mer sikker på sin seksuelle legning. Han mønstret av 15. august 1965.
8. august 1967 mønstret Brophy igjen på MS «Midnatsol» hvor han startet som servitør, men det tok ikke lang tid før han mønstret om for å vikariere for sjefskokken, før han mønstret av igjen 17. januar 1968.
MS «Norbrott» – Brophy mønstret på som førstekokk med restriksjon på MS «Norbrott» 15. juni 1966. I løpet av tiden hans på MS «Norbrott» fikk han sett store deler av verden og han besøkte flere homsebarer under denne tiden. Brophy beskriver det som befriende å kunne gå rett inn fra gaten til barer for å møte likesinnede på steder som Amsterdam og Rotterdam.
Pernilla Ribeiro Novais
Anna Pernilla Ribeiro Novais (født Andersson 3. desember 1971) er en svensk tidligere judoka.
Hun representerte Sverige under Sommer-OL 2000 i Sydney, der hun ble utslått i omspillet.
Kenneth Brophy
Arbeidsplasser
MS «Norbulk» – Da vikariatet på MS «Norbrott» tok slutt mønstret han på MS «Norbulk» i februar 1968. Etter syv måneder, 12. september 1968, mønstret han av i Rotterdam. Der begynte han å tenke på hvorfor homofile kunne leve så fritt der, men ikke i Norge. Det var her tanken om å få et samlingssted for homofile hjemme i Bergen for første gang
MT «Lifjord» – På MT «Lifjord» ble Brophy kun i fem måneder og han jobbet på båten mellom 1968-1969.
MT «Egda» – Brophy mønstret på som første kokk på MT «Egda» 2. mai 1969. Båten kjørte fra Bergen og rundt i verden, og etter kort tid ble han tillitsvalgt for mannskapet på båten. Ettersom MT «Egda» var over tretti år gammel, og båten seilte under krigen, var den slitt og i dårlig tilstand. Da var det opp til Brophy å ta dette videre med kapteinen, men ettersom kapteinen ikke ønsket å gjøre noe med det før han så og si ble tvunget til det, skaffet kapteinen en ny førstekokk og Brophy mønstret av i februar 1970.
Chianti – Brophy startet å jobbe som servitør på Chianti i 1970, og allerede første dag fikk han beskjed fra restaurant-direktøren at han var ønsket som vikar for hovmesteren som hadde tatt ferie. Han trivdes godt i jobben på Chianti, og flere av stamgjestene og de ansatte kjente han fra før av fra det homofile miljøet, selv om disse ikke var åpne homofile. Brophy ble også valgt som tillitsvalgt på Chianti, og kjempet for bedre rettigheter for de ansatte, men også gjestene på restauranten.
Mount Andrus
Mount Andrus er en skjoldvulkan som ligger 3,2 km sørøst for Mount Boennighausen helt sørøst i Amesfjellene i Marie Byrd Land i Antarktis. Den ble kartlagt av USGS gjennom landmålinger og flyfoto tatt av den amerikanske marinen i perioden 1964−68. Vulkanen fikk sitt navn av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter løytnant Carl H. Andrus i den amerikanske marinen, som tjente som militærlege og øverstkommanderende på Byrd-stasjonen i 1964.
Andrus har en 4,5 km bred kaldera ved toppen. Det ble oppdaget svak fumaroleaktivitet i 1977 ved Mount Kaufmann i nordenden av Amesfjellene der Mount Andrus er den sørligste vulkanen. Det vokser lav i fjellsiden.
Mount Andrus ble klatret første gang av Michael J. Andrus, som stod på ski ned fjellet i august 2006. Han er ikke i slekt med Carl H. Andrus, som fjellet er kalt opp etter.
Presidentvalget i Estland 1992
Presidentvalget i Estland 1992 ble holdt ved direkte valg søndag 20. september 1992, samme dag som parlamentsvalget. Dette var de første frie valgene i Estland etter oppløsningen av Sovjetunionen. De fleste russere i Estland hadde ikke stemmerett.
Ettersom ingen av presidentkandidatene fikk mer enn halvparten av stemmene i første valgomgang, ble det holdt en andre valgomgang i parlamentet, Riigikogu, mandag 5. oktober.
De som ønsket et oppgjør med sovjettiden samlet seg bak kristendemokraten Lennart Meri, som ble valgt til Estlands president for en fireårsperiode.
Alle senere presidentvalg i Estland har vært holdt som indirekte valg i parlamentet.
Valgkamp
Meningsmålingene viste at fungerende president Arnold Rüütel, tidligere formann i Det øverste sovjet i Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk, hadde støtte fra flest velgere, men ikke nok til et flertall. Han tilhørte valgforbundet «Trygt hjem», som for en stor del bestod av nomenklaturaen fra sovjettiden.
Professoren Rein Taagepera hadde levd i eksil i sovjettiden og stilte som presidentkandidat for Folkefronten. Taagepera tvilte på Rüütels demokratiske sinnelag, og han støttet Meri indirekte. Ved å tiltrekke seg en del av Rüütels velgere forhindret Taagepera at Rüütel fikk mer enn halvparten av stemmene i første valgomgang.
Det høyrenasjonale ERSP stod for en hard antikommunistisk linje og stilte med den tidligere dissidenten Lagle Parek som presidentkandidat.
Ytterligere to presidentkandidater ble foreslått, men ønsket ikke å stille, og en siste klarte ikke å samle nok velgererklæringer for å kunne stille.
Valgkampen handlet mye om «det gamle regimet» og kandidatenes integritet. Både Rüütel og Meri måtte svare på beskyldninger om forbindelser til KGB i sovjettiden, men en granskningskommisjon ledet av Endel Lippmaa fant ingen beviser mot noen av kandidatene.
Mange statsborgerskapssaker var fortsatt uavklart, så de færreste russere eller andre sovjetborgere som hadde kommet til Estland etter 1940 hadde stemmerett. De utgjorde en tredjedel av befolkningen. Heller ikke etniske estere som var født i eksil hadde stemmerett. Valget ble likevel gjennomført i ordnede og demokratiske former.
"«Folk stemte på personen Arnold Rüütel, som tidlig stilte seg i spissen for den estiske selvstendighetskampen. Men i det parallelle parlamentsvalet ville bare få vite av hans bakgrunn, [valgforbundet «Trygt hjem»], som overveldende var basert på aldrende direktører for de statlige bedriftene […]»"
Valgresultater
Første valgomgang ble holdt som direkte valg den 20. september 1992:
Andre valgomgang ble holdt som indirekte valg i parlamentet den 5. oktober 1992:
Krystokk
Krystokk er masten på en nordlandsbåt.
Krystokken har den egenskap at den kan legges ned ved manøvrering med årer, og ellers ved aktivt fiske. Masta legges framover, hvilende på kry-stokken (som er en tverr-stokk på stevnen). Å reise masta ble kalt: «Å kry masta».
I mange beskrivelser av denne båttypen blir stokken feilaktig kalt «kryss-stokk».
Dipseudopsidae
Dipseudopsidae er en gruppe (familie) av insekter som hører til ordenen vårfluer (Trichoptera). Larvene lever i ferskvann. De voksne lever ikke langt fra vannet de vokser opp i, men kan fly et godt stykke. Det er kjent omtrent 165 arter i verden, men bare én art fra Europa.
Utseende
Disse vårfluene kan kjennes på at hodet har uvanlig store fasettøyne, særlig hos hannene, men ingen punktøyne. Antennene er kraftige og så lange som forvingen eller litt kortere enn denne. De innerste antenneleddene er tykke og fyller opp mesteparten av mellomrommet mellom fasettøynene. Maksillarpalpene er fem-leddete, de to innerste leddene ganske små. Det tredje leddet er festet innenfor roten av det andre leddet, det ytterste leddet er forholdsvis kort og uten ringaktig skulptur. Thorax har et par med hårete vorter på ryggen. Beina har tre sporer på frambeina, fire på mellom- og bakbeina. Larvene bygger ikke hus, eller de kan ha et hylster av silke dekket med slam.
Levevis
Larvene til denne familien lever i rasktstrømmende, klare elver og bekker. De spinner fangstnett som de fanger drivende føde i.
Utbredelse
Dipseudopsidae er utbredt i alle verdensdeler bortsett fra Sør-Amerika. Familien finnes ikke i Norge.
Giovanni Branca
Giovanni Branca (født 22. april 1571 i Sant' Angelo i Lizzola, død 24. januar 1645 i Loreto) var en italiensk ingeniør og arkitekt som huskes for å ha laget en enkel dampturbin.
Liv
Branca ble født 22. april 1571 i Sant' Angelo i Lizzola. Fra 1616 var Branca ansatt ved Sacra Casa (Jomfruens hellige hus) i Loreto. Han ble borger av Roma i 1622. Han døde den 24. januar 1645 i Loreto.
Le Machine
Branca laget mange forskjellige mekaniske oppfinnelser. Hele sin samling dedikerte han senere til Cenci som var guvernør i Loreto, Ancona. Beskrivelsen av disse ble senere utgitt i bokform i Roma i 1629, under tittelen Le Machine. Arbeidet inneholder 63 graveringer med beskrivelser på italiensk og latin. Dette var et eksempel på Teater av maskiner, en sjanger som dukket opp på 1500-tallet og som ble oppkalt etter Jacques Bessons Theatrum Instrumentorum fra 1571. Imidlertid var Bessons bok vakkert illustrert med tegninger, mens Brancas bok ble en liten trykksak (octavo) illustrert med tresnitt av nokså dårlig kvalitet.
Brancas såkalte dampmaskin er vist som den 25. illustrasjonen i Le Machine. Den består av et hjul med flate skovler langs periferien som et skovlhjul. Illustrasjonen viser at hjulet roterer når damp produsert i en lukket beholder stråler mot det. Derfor er det nærliggende å kalle dette for en dampturbin. Branca antydet at det kunne bli brukt for å drive mortere, slipemaskiner, pumping av vann og drift av sag. Oppfinnelsen har ikke mye til felles med senere oppfinnelser hvor man benytter damp. Den representerer heller ikke noen stor utvikling av eolipil beskrevet av Heron av Alexandria på 100-tallet (etter Kristi fødsel).
Manualene d'Architettura
Brancas bok Manuale d’Architettura som ble publisert i 1629, var en praktisk veileder for planlegging og byggearbeid. Den regnes som den første håndbok for arkitektur. Branca hadde erfaring som arkitekt på grunn av sin stilling som inspektør ved byggingen av Sacra Casa i Loreto. En stilling han ble utnevnt til av hertugen av Urbino. De fleste av hans arkitektoniske verker var detaljerte gjengivelser av Jacques Besson og Androuet du Cerceau. Det ble republisert i 1772 med Leonardo de Vegni.
Branca korresponderte med Benedetto Castelli og omtaler hans arbeid i det siste kapittel av Manuale d’Architettura, som omhandler elver. Castelli skrev til Branca og oppfordret ham til å forsvare seg mot dem som hadde avvist hans vurderinger om hvorfor deres laguner ble fylt av mudder. For øvrig er Castelli ofte ansett for å være grunnleggeren av hydrodynamikken. Ved en annen anledning skrev Branca til Castelli om formgivning av en dyse for en omvendt hevert som skulle installeres i en fontene.
Påvirkning fra Brancas arbeid
Det er uklart hvor stor innflytelse Brancas arbeid hadde, men det var kjent at Robert Hooke hadde en kopi av Brancas arbeid.
Megaloodes
Utbredelse
Slekten er utbredt i Thailand.
Maulbronn kloster
Maulbronn kloster er et tidligere cistencienserkloster i sentrum av Maulbronn ved den sørvestlige siden av landskapet Stromberg, som strekker seg mellom Schwarzwald og Odenwald. Byen Pforzheim i Baden-Württemberg ligger i nærheten. Klosteret regnes som det best bevarte middelalderkloster nord for alpene.
Tânia Ferreira
Tânia Ferreira (født 17. juli 1974) er en brasiliansk judoka.
Maulbronn kloster
Historie
Med virksomheten til den karismatiske Bernhard av Clairvaux fikk cistencienserne i Tyskland stor utbredelse. I sørvesttyskland lot den adelige Walter von Lomersheim seg også begeistre av bevegelsen. Han etablerte en eiendom mellom Mühlacker og Lienzingen som en stiftelse med formålet å grunnlegge et cistencienserkloster. Klosteret tiltrådte han selv som legbroder. Kloster Neuburg im Elsass sendte en abbed og – som det het – etter apostlenes antall, i tillegg tolv munker.
Tânia Ferreira
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 2000 i Sydney, der hun ble utslått i omspillet.
Maulbronn kloster
Historie
Klosteret ble grunnlagt i 1147, men snart flyttet til et annet sted enn det opprinnelige som følge av problemer med vannforsyningen. Biskopen av Speyer overdro sitt len Mulenbrunnen til abbeden Dieter og klosteret fikk sin endelige beliggenhet.
I middelalderen var klosteret og dets klosterskole et viktig politisk, næringsmessig og samfunnsmessig sentrum.
Ved grunnleggelsen hørte klosteret under biskopen i Speyer og fra 1821 til biskopen i Rottenburg-Stuttgart. Etter innføringen av reformasjonen ble klosteret i 1556 omgjort til en evangelisk klosterskole. Det evangelisk-teologiske seminar stiftet her i 1807 består fremdeles.
Filialklostere
Filialer av Maulbronn kloster var Bronnbach kloster stiftet ca 1150 og Schöntal kloster stiftet 1157.
Dagens bruk
Klosteret tilhører idag delstaten Baden-Württemberg. Anlegget som ligger innenfor en ringmur, inneholder idag blant annet Maulbronn rådhus, politi, andre offentlige kontorer og flere restauranter. I tillegg er det sete for det evangeliske gymnasium.
Rudie Liebrechts
Rutgerus Gerardus «Rudie» Liebrechts (født 6. september 1941 i Vlaardingen) er en nederlandsk tidligere skøyteløper og sykkelrytter.
Liebrechts ble nederlandsk allroundmester i Groningen i 1963 og i Deventer 1964. Han har også to bronsemedaljer fra Allround-VM på skøyter fra Göteborg 1961 og Helsingfors 1964. Internasjonalt deltok han i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck, Østerrike, hvor det ble en 4.-plass på 10,000 meter og syv sesonger (1960/61–1966/67) med påfølgende Allround-VM og europamesterskap. Sesongen 1964/65 forbedret han verdensrekorden på 3,000 meter på Bislett stadion den 25. februar 1965 til 4.26,8.
Aasta Hansteen-plattformen
Aasta Hansteen er en flytende kondensat- og gassplattform som ligger på Aasta Hansteen-feltet i Norskehavet. Den er 120 kilometer nordvest for Nornefeltet, med et havdyp på 1300 meter.
Tveitelvfallet kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på ca 205 meter i Tveitelva.
Camporredondo (distrikt)
Camporredondo er et distrikt i provinsen Luya i regionen Amazonas i Peru. Distriktet grenser til provinsen Utcubamba i nord, til distriktene Conila og Ocalli i øst, til distriktet Providencia i sør og til regionen Cajamarca i vest. Distriktets nasjonale statistikkode er 010502 og hovedstaden er Camporredondo.
Tveitelvfallet kraftverk
Installert effekt er 100 kW. Årsproduksjon er 0,4 GWh.
Camporredondo (distrikt)
Distriktet ble opprettet den 3. november 1933.
Aasta Hansteen-plattformen
Plattformen startet produksjonen i desember 2018.
Feltet
Aasta Hansteen-feltet ble påvist i 1997, og plan for utbygging og drift (PUD) ble godkjent i 2013. Feltet er bygd ut med en Spar-plattform, som er en flytende installasjon (FPSO) bestående av et dypt vertikalt sylindrisk skrog som er forankret til havbunnen. Den har et konvensjonelt plattformdekk med prosesseringsanlegg.
Hovedfeltet
Utbyggingen omfatter også to bunnrammer med fire brønnslisser hver og to havbunnsrammer med en slisse hver (satellitter). Brønnrammene er koblet til plattformen med rørledninger og stive stigerør av stål. Det er første gang det er installert havbunnsutstyr på så stort dyp på norsk sokkel.
Samlede reserver for Aasta Hansteen og Snefrid Nord er anslått til 55,6 milliarder standardkubikkmeter (Sm3) gass og 0,6 million Sm3 kondensat. Det tilsvarer 353 millioner fat oljeekvivalenter.
Gass transporteres i Polarled-rørledningen til Nyhamna-terminalen for videre eksport til Storbritannia.
Kondensatet hentes med tankskip via et offshore lastesystem.
Satelittfelt
Snedfrid Nord er det første satelittfeltet tilknyttet Aasta Hansteen. Snefrid Nord ble funnet i 2015 og besluttet utbygd i 2017. Konseptet består av én brønn i en brønnramme som er knyttet opp Aasta Hansteen-feltet med rørledning og kontrollkabel. Brønnrammen står på 1.309 meters dyp, noe som gjør Snefrid Nord til den dypeste feltutbyggingen på norsk sokkel.
Produksjonen startet i september 2019.
Dekket
Boligkvarteret har 98 lugarer. Det er en fast bemanning på 30-40 personer.
Kraftgenereringen på Aasta Hansteen består av en gassturbindrevet generator som forsyner hovedkraft.
Produksjonsstrømmen fra satellittene blir ført via en manifold før den blir ført inn i en separator. Der skilles våtgass, kondensat og produsert vann. Gassen går gjennom gasskondisjonering, tørking og hydrokarbonduggpunktskontroll før den sendes i Polarled-rørledningen ved hjelp av en kompressor. Kondensatet blir stabilisert ved en separasjonsprosess. Avgassing fra stabilisert kondensat blir komprimert og ført til gasseksport. Produsert vann blir renset gjennom tre ulike trinn ved hjelp av hydrosykloner, flotasjonsenheter og avgassingsenheter før det slippes til sjø.
Skroget
Spar-understellet til plattformen ble bygget ved Hyundai Heavy Industries i Sør-Korea. Den er 196m høy og veier 46.000 tonn. Den har 30.000 tonn fast ballast. Den totale vekten på plattformen er 70.000 tonn, og den er totalt 339 meter høy. Lagertankene er designet slik at det er tanker mot sjø eller tilstøtende volumer i henhold til MARPOL-reglene.
I understellet er det to vertikale trappesjakter og en heissjakt som går 100m ned fra toppen.
I skroget er det lagringstanker for til sammen 25.000 kubikkmeter kondensat.
Aasta Hansteen er den første spar-plattformen på norsk sokkel. Det er også den største spar-plattformen i verden.
Forankring
Plattformen er slakkforankret til havbunnen med 17 liner festet i sugeankre. Ankrene­ er hver på 145 tonn, 19,5 meter lange og diameter på seks meter.
Ankerlinene er polyestertau med kjetting i hver ende for innfesting mot plattform (plattformkjetting) og mot sugeankrene (bunnkjetting).
Inshore operasjoner
I november 2017 ankom understellet Høylandsbygd i Kvinnherad, der ble understellet tatt av tungtransportfartøyet Dockwise Vanguard. De påfølgende dagene ble understellet ballastert og stilt på høykant, før det ble slept opp til Digernessundet utenfor Stord.
Frem til november hadde TechnipFMC oppdraget med ferdigstilling av understellet, og klargjøring for sammenstilling med plattformdekk. I november ankom plattformdekket Westcon Yards i Ølensvåg på spesialskipet Dockwise White Merlin, for så å bli lastet over på to nedsenkbare båter før det seilte videre til Digernessundet.
De to båtene, med plattformdekket mellom seg, senket dekket ned på understellet i desember.
Frem til april 2018 hadde Kværner Stord ansvar for ferdigstillingen av plattformen og klargjøring for utslep.
Slepet ut i Norskehavet
12. april 2018 startet det 932 km lange slepet av plattformen fra Digernessundet til feltet i Norskehavet. Fem slepefartøy under Subsea 7s ledelse, tre foran og to bak, var med for å sørge for at plattformen hele tiden holdt rett posisjon. Tilsammen hadde de fem fartøyene 150.000 hestekrefter.
Slepet passerte flere kritiske punkter underveis. Det mest spesielle var da slepet passerte under kraftkabler som henger over Langenuen ved Jektavik. Her var det bare 20m klaring mellom kablene og topp av flammebommen.
Etter 12 dager ankom slepet feltet og operasjonene med å forankre plattformen til havbunnen begynte.
Dette var dette det største slepet på norsk sokkel siden Troll A i 1995.
Viking Fotballklubb i 1998
Eliteserien
{|
Norgesmesterskapet i fotball
På grunn av Fotball-VM gikk eliteserielagene rett til 3. runde.
Overganger
† Overgangssummen var på 10 millioner, i tillegg til 2 millioner etter 20, 40 og 60 A-kamper for. Det kunne blitt ytterligere 2 millioner for 80 kamper, men det ble ikke flere enn 70.
Dominica under Sommer-OL for ungdom 2014
Dominica deltok under Sommer-OL for ungdom 2014 fra 16. til 28. august 2014 i Nanjing i Kina. Troppen bestod av to utøvere.
Li Rui (politiker)
Li Rui (kinesisk: 李銳, pinyin: Lǐ Ruì; født 13. april 1917 i Pingjiang i provinsen Hunan i Kina, død 16. februar 2019 i Beijing) var en kinesisk politiker. Han var i en periode sekretær for Mao Zedong og innehadde høye politiske embeder. Etterhvert ble han en frittalende forkjemper for demokratisering og motstander av sensur.
Leonid Spiridonov
Leonid Spiridonov (født 16. desember 1980) er en kasakhstansk bryter som bryter i fristil. Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2008 der han ble utslått i bronsefinalen.
Li Rui (politiker)
Li Rui var i unge år en entusiastisk støtte og medarbeider av Mao Zedong. Han falt i unåde, ble senere tatt til nåde, ble senere igjen meget kritisk til kommunistpartiets kurs og ble regelrett opposisjonell i det offentlige rom.
Liv og virke
Li ble tidlig et entusiastisk medlem av det kinesiske kommunistparti, og var blant deltakerne på «den lange marsjen» til Yan'an i 1930-årene. Etter noen år der ble han utsatt for politisk forfølgelse.
I midten av 1950-årene var Li i en kort periode en av Mao Zedongs sekretærer. Men hans kritikk av «det store spranget» førte til at han ble fjernet fra disse maktens indre sirkler; han ble fordømt og sendt i indre eksil. Han hevdet senere at Mao var likegyldig til de lidelser som hans politikk førte med seg:
Li var med på å fremforhandle opprettelsen av Fellesfabrikk 718 i Dashanzi i Beijing, i samarbeid med Øst-Tyskland som ledd av «den sosialistiske enhetsplan» – et militært-industrielt samarbeidsopplegg mellom Sovjetunionen og den unge kommunistiske kinesisjke stat. Han var fra 1957 dens første direktør.
Li hadde en datter, Li Nanyang, som hadde tatt avstand fra ham etter at han var blitt «fiende av Partiet» på 1950-tallet. Men det var blant annet ved hennes anstrengelser at han fikk vende tilbake fra indre eksil i 1970-årene og ble rehabilitert. De to ble med dette forsonet med hverandre ig.
Li ble senere nestleder for Organisasjonsdepartementet for kommunistpartiet.
Han var viseminister for Ministeriet for vannkonservering, og ble etterhvert en motstander av planene om en neddemning av de tre kløfter langs Yangzejiang.
Ved Det kinesiske kommunistpartis 16. partikongress i 2002 gjorde Li seg bemerket ved å gå inn for politiske reformer. Han begynte å skrive meget om denne problematikken. I november 2004 forbød Propagandadepartmentet for Det kinesiske kommunistparti omtale av Lis publikasjoner i massemediene.
I 2005, da han hørte om Zhao Ziyangs død, vendte Li tilbake til Beijing fra et utenlandsbesøk og dro straks til den tidligere partisekretærens hjem - der han hadde sittet i husarrest inntil sin død - for å kondolere. I 2006 var han hovedundertegner av et åpent brev som kritiserte statens nedleggelse av avisen Bingdian, som spesialiserer seg på gravende journalistikk. Avisen ble etter noen måneder tillatt igjen.
I 2007, forut for den 17. partikongress, publiserte han sammen med den pensjonerte akademikeren Xie Tao artikler som oppfordret kommunistpartiet til å omforme seg til et sosialistparti etter europeisk modell, noe som ble fordømt av partiapparatet.
Alessandro Stradella
Alessandro Stradella (1639–1682) var en italiensk fiolinist, sanger og komponist.
Stradella hadde en enestående karriere som frilans komponist,. Han skrev over tre hundre verk og samarbeidet med framstående poeter, men levde også et utsvevende og eventyrlig liv.
Liv
Stradella ble født inn i en toskansk adelsfamilie. Han fikk sannsynligvis utdannelsen i Bologna, basert på at han på flere signaturer har betegnet seg som bolognese.
Stradella var en kjent komponist allerede i 20-års-alder. Sammen med sin venn Carlo Ambrogio Lonati virket han ved hoffet til den abdiserte dronning Christina av Sverige i Roma, der han hovedsakelig skrev kirkemusikalske verk. Stradella var en fremragende sanger som opptrådte ved flere fyrstehus – også i Firenze og Venezia var han en etterspurt musiker.
I kompaniskap med Lonati forsøkte Stradella å underslå midler fra den katolske kirka. Han hadde en rekke affærer med kvinner fra høyere sosiale lag, noe som førte til at han i tur og orden måtte flykte fra Roma, Firenze, Venezia og Torino. Etter at en sjalu turinsk adelsmann nær lyktes i å få ham myrdet, rømte Stradella tilslutt til Genova der en adelsmann av Lomellini-familien hyret en leiemorder som knivstakk Stradella til døde.
Et tidsvitne, den franske legen Pierre Bourdelot, skrev om Stradellas kvinnehistorier i Histoire de la musique et de ses effects… (1715), men beretningen er anekdotisk preget og sannsynligvis ikke fullstendig pålitelig. Livet til Stradella inspirerte Friedrich von Flotow til å skrive den romantiske tre-akters operaen Alessandro Stradella, uroppført i 1844.
Verk
Stradella var en svært produktiv komponist, han komponerte verk i nesten samtlige av sin tids musikkformer og overskred flere musikalske konvensjoner. Han skrev oppsiktsvekkende verk for et eller flere strykeinstrumenter og basso continuo som han kalte Simfonia, dessuten serenader, motetter, madrigaler, over 200 verdslige og kirkelige kantater, seks oratorier og åtte operaer som var svært populære i hans egen tid.
Polen under andre verdenskrig
Polen under andre verdenskrig begynte da Tyskland i strid med internasjonal rett angrep landet 1. september 1939 i invasjonen av Polen. Den østlige delen av landet ble to uker senere besatt av Sovjetunionen i henhold til Molotov–Ribbentrop-pakten med Tyskland, et område Tyskland erobret ved angrepet på Sovjetunionen to år senere. Den polske befolkningene ble gjennomgikk mange lidelser under okkupasjonen, verst gikk det ut over jødiske polakker der holocaust kulminerte med utryddelsesleiren Auschwitz. Polen ble befridd av sovjetiske styrker i løpet av krigens siste år. Andre verdenskrig førte til at Polen ble flyttet vestover da Sovjetunionen beholdt de østlige områdene, mens Tyskland måtte avstå alt øst for Oder-Neisse-linjen. Polen hadde en betydelig undergrunnsbevegelse og de polske styrkene i eksil utmerket seg på alliert side.
Alessandro Stradella
Verk
I 1674 ble Stradella og Massimiliano Neri de første komponistene som brukte betegnelsene concertino og concerto grosso om sammensetningen solofiolin og strykergruppe. Dette var sannsynligvis Stradellas mest innflytelsesrike nyskapning, og selv om han fikk stor innflytelse også på andre områder, ble han de neste årtiene overskygget av Corelli, Torelli, Vivaldi og andre som videreutviklet concerto grosso-formen. Händel gjenbrukte en del av Stradellas musikk, for eksempel i oratoriet Israel in Egypt.
Polen under andre verdenskrig
Polen ble mot slutten av 1930-tallet utsatt for press fra Tyskland til å oppgi Den polske korridor, en smal stripe land mellom den tyske Østpommern og tysk Østpreussen. Polen avviste kravet 1938 og inngikk allianse med Storbritannia og Frankrike. Samtidig inngikk Tyskland en ikke-angrepspakt med og Sovjetunionen, (Molotov–Ribbentrop-pakten fra 23. august 1939) og avtalte å dele Polen og Øst-Europa mellom seg. Tyskland minimerte dermed risikoen for et sovjetisk angrep og Sovjetunionen kjøpte seg tid til å ruste seg mot det uunngåelige tyske angrepet på sitt land.
1. september samme år ble Polen invadert av Tyskland fra vest og 17. september angrep sovjetiske styrker de østlige provinsene, etter at de polske styrker på det nærmeste var utradert. Den polske regjeringen og et stort antall tropper flyktet gjennom Ungarn og Romania og de polske soldatene kom seg til Frankrike og Storbritannia, hvor de deltok i forsvaret av Frankrike og i ulike slag på vestfronten. Den polske sivilbefolkningen ble utsatt for grusomme krigsforbrytelser fra både tysk og sovjetisk side med massemord, deportasjoner, konsentrasjonsleire, arbeidsleire og GULAG.
Da Tyskland angrep Sovjetunionen fikk et stort antall polske krigsfanger og deporterte sivile amnesti og kunne emigrere via Persia, Irak, Palestina og Nord-Afrika for å kunne delta i offensiven mot Italia. Gjennom hele krigen ble motstandskampen mot den tyske okkupasjonsmakten opprettholdt i Polen, og den var en av de sterkeste motstandsbevegelser i det okkuperte Europa. Motstanden kulminerte i en rekke opprør, inkludert Warszawaoppstanden 1943 og Warszawaoppstanden 1944. Etter krigen kom Polen under sovjetisk innflytelse og ble helt selvstendig først etter sammenbruddet av kommunismen i Polen 29. desember 1989.
Bakgrunn og det politiske spillet
Polen har gjennom århundrer vært utsatt territorielle oppdelinger på grunn av sin beliggenhet mellom tilstøtende mektige stater.
Etter første verdenskrig gjenvant Polen sin uavhengighet – landet hadde siden slutten av 1700-tallet vært delt mellom Østerrike, Russland og Preussen. Ved Østersjøen lå Øst-Preussen som tilhørte Tyskland, men som var avskåret fra resten av landet av den såkalte polske korridor.
I mellomkrigsårene prøvde Polen å oppnå noe som kan sammenlignes med en form for union med nabostatene (inkludert Litauen, Romania, Tsjekkoslovakia). Politisk balanserte man mellom Tyskland og Sovjetunionen. Polsk mistro til Sovjetunionen førte til at Polen konsekvent unngikk å skrive internasjonal flerpartsavtaler der Sovjetunionen. var en av partene.
Polen deltok i oppdelingen og okkupasjonen av Tsjekkoslovakia, og Polen okkuperte i september 1938 deler av det tsjekkiske Schlesien, Zaolzie/Záolší, samt den tsjekkiske delen av den polsk/tsjekkisk byen Cieszyn/Tesin (Tysk navn : Teschen).
Da Tysklands krav om at Polen skulle avstå fra korridoren til Østersjøen ble ytterligere pressende, avviste Polen Hitlers krav 26. mars 1939. Polen fikk forsikring om støtte fra Storbritannia og Frankrike (6. april og 19. mai 1939). Tyskland svarte med å annullere ikke-angrepspakten med Polen og marinenovernskomsten av 1935 med Storbritannia. Britiske og franske forsøk på å arbeide med Sovjetunionen for å skape en østlig motvekt til Tyskland ble avvist av Polen, fordi løsningen betydde at landet ville miste sin suverenitet, og i alle tilfelle, Stalin foretrakk å inngå en mer gunstig pakt med Tyskland (Molotov–Ribbentrop-pakten ), som delte opp Polen og utelukket krig mellom Sovjetunionen og Tyskland. I London 25. august 1939 undertegnet den polske og den britiske regjeringen en forsvarsallianse mellom landene.