cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
York-traktaten
Tvister etter 1237
Den andre tvisten var byen Berwick-upon-Tweed som ble erobret og tapt og erobret av både Skottland og England hele tretten ganger i gjentatte omganger for byen endelig ble en del av England i 1482.
Unionsloven i 1707 («Act of Union») som ble utstedt hvor det forente kongeriket England, sammen med Wales, Cornwall og ikke minst Skottland medførte at grensen mellom England og Skottland opphørte å være en internasjonal grense. Det kan endre seg med Skottlands økte selvstyre etter 1998.
Siikais kommune
Siikais (finsk: Siikainen) er en kommune i landskapet Satakunta i Finland. Kommunen har cirka 1 700 innbyggere og et areal på 491,37 km² hvorav 28,29 km² er vann. Siikais er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Sastmola, Björneborg (på ett punkt), Påmark, Kankaanpää og Storå.
Marija Tatjana av Jugoslavia
Maria Tatjana av Jugoslavia (født 18. juli 1957) er prins Andrej og prinsesse Christina av Hessen-Kassel sitt første barn.
Paddy Ashdown
Jeremy John «Paddy» Durham Ashdown, baron Ashdown av Norton-sub-Hamdon, (født 27. februar 1941 i New Delhi, død 22. desember 2018 ) var en britisk politiker. Han var leder for Liberaldemokratene fra 1988 til 1999. Han var det internasjonale samfunnets Høye representant for Bosnia-Hercegovina fra 2002 til 2006.
Bakgrunn
Ashdown ble født i India der hans far var kaptein i den britisk-indiske hær. Faren var ikke-praktiserende katolikk, moren protestant. Han vokste opp i Nord-Irland (derav kallenavnet Paddy), der faren hadde kjøpt en gård i 1945 nær Comber ved Donaghadee. Han gikk først på den lokale skolen og så på skole i Bangor og fra han var 11 år ved internatskolen Bedford School i Bedford i England, der aksenten hans førte til at han fikk tilnavnet.
Tidlig karriere
Mellom 1959 og 1972 var han offiser i Royal Marines. Han var i spesialstyrkene som nærkampspesialist og dykker. Etter tiden i Royal Marines arbeidet han blant annet i utenriksdepartmentet og i næringslivet.
Han arbeidet så en tid som britisk diplomat. Det kom påstander om at han arbeidet for MI6 under diplomatisk cover da han var ved FN i Genève, men han kommentert ikke dette offentlig (selv om pressen meldte at det glapp ut av ham på eldre dager). Ved FN var Ashdown ansvarlig for relasjonene til en rekke FN-organisasjoner, involvert i forhandlinger om en rekke internasjonale avtaler, inkludert noen aspekter ved Helsingfors-erklæringen av 1975.
Politisk virke
I 1983 ble han innvalgt i Underhuset som representant for det liberale parti. Da de liberale gikk sammen med Social Democratic Party (SDP) og dannet liberaldemokratene i 1988, ble han valgt til det nye partiets første leder.
Som partileder gikk han inn for samarbeid med Labour og hadde hemmelige møter med Tony Blair om muligheten av en koalisjonsregjering. Samarbeidet fortsatte også etter 1997, blant annet vedrørende lovreformer. Partiene fremla blant annet en utredning om valgsystemet, som foreslo at et proporsjonalt valgsystem skulle innføres. Regjeringen antok imidlertid ikke forslaget, og etter at Charles Kennedy etterfulgte Ashdown som partiledere i 1999 ble samarbeidet mellom de to partiene hvilende.
Etter at han gikk av ble Ashdown tildelt Den britiske Imperieordenen i 2000 som Knight Commander, og ble deretter adlet som Baron Ashdown of Norton-sub-Hamdon, of Norton-sub-Hamdon in the County of Somerset da han forlot underhuset ved valget i 2001.
Etter britisk politikk
Etter å ha gått ut av den aktive britiske politikk ble han det internasjonale samfunns høye representant i Bosnia-Hercegovina i mai 2002. Han gikk inn for internasjonale innsatser i regionen og vitnet i rettssaken mot Slobodan Milošević. Han ble i denne posten til 2006.
Ashdown ble i 2015 utnevnt til medlem av Order of the Companions of Honour.
Baix Penedès
Baix Penedès er et comarca i Catalonia, hvis hovedstad er El Vendrell.
Det grenser i nord til Alt Camp, i øst til Alt Penedès og Garraf, i sør til Middelhavet, og i vest til Tarragonès.
Baix Penedès har 90 891 innbyggere og et areal på 296,24 km².
Kommuner
Baix Penedès er delt inn i følgende 14 kommuner (municipis):
Norman Whiteside
Norman Whiteside (født 7. mai 1965) er tidligere nordirsk fotballspiller som representerte sitt hjemland i to verdensmesterskap. Han spilte for Manchester United (273 kamper og 66 mål) og Everton FC før hans karriere tok slutt på grunn av skader i en alder av 26 år.
Han brøt Pelés rekord da han ble den yngste spiller i et verdensmesterskap i 1982. Han var også den yngste spiller som scoret i en ligacupfinale og en FA-cupfinale i 1983.
Whiteside var oppvokst nord i Belfast hvor han ble oppdaget av den berømte United–scouten Bob Bishop som tidligere hadde hentet George Best og Sammy McIlroy til klubben. Whiteside ble Uniteds yngste spiller siden Duncan Edwards da han gjorde sin debut som angrepsspiller i sesongen 1981–82.
I VM i fotball 1986 scoret han sitt lands eneste mål i turneringen, i kampen som endte 1–1 mot. Whiteside fikk totalt 38 landskamper og scoret ni ganger i løpet av de åtte årene han spilte for Nord–Irland.
Til tross for at han flyttet bakover på banen som midtbanespiller, scoret han vinnermålet i FA–cupfinalen i 1985, et skrudd skudd fra høyrekanten i det 20. minutt av ekstraomgangene, og gav United med ti mann seieren over Everton.
Til tross for denne lovende starten på karrieren, begynte Whiteside å få alvorlige skadeproblemer som holdt ham ute av laget i lange perioder. Alex Ferguson gjorde også et poeng i å forbedre lagdisiplinen da han overtok som manager, og Whitesides forhold til alkohol ble ikke tolerert slik det ble gjort under den tidligere manageren Ron Atkinson. Det var dette som gjorde at Ferguson solgte ham til Everton i 1989, mot ønsket til de fleste av Uniteds tilhengere.
Da han la opp, studerte Whiteside piedologi og arbeider nå for Professional Footballers' Association.
408 Fama
408 Fama er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 13. oktober 1895 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter den romerske gudinnen Feme.
Maus
Maus: En overlevendes fortelling (eller bare Maus) er en tegneserie av Art Spiegelman som forteller hvordan Arts far, Vladek Spiegelman, overlevde andre verdenskrig og holocaust som polsk jøde. I tillegg handler boken om forfatterens til tider problematiske forhold til faren, hvordan morens selvmord påvirket begge og hvordan krigens sår forplanter seg nedover generasjonene. I 1992 vant boken pulitzerprisen og i 1993 den norske Sproingprisen for beste utenlandske tegneserie.
Gjennom boken blir forskjellige grupper med mennesker portrettert antropomorfisk. Jøder blir portrettert som mus (tysk: maus), tyskere som katter, franskmenn som frosker, polakker som griser, amerikanere som hunder og så videre. Dette var både noe som var hentet fra barnetegneserier og en ironisk kommentar til nazistisk propaganda som gjorde akkurat det samme. På grunn av dette ble utgivelsen i Polen utsatt.
Mesteparten av historien ble trykket bit for bit i RAW, en tegneserie-antologi Spiegelman var redaktør for. Det ble senere publisert i to deler (volum 1, My Father Bleeds History; volum 2, And Here My Troubles Began).
Maus har kommet ut i nynorsk oversettelse av Lars Amund Vaage: Først i to bind i 1987 (bd. 1, «Far min blør historie» og bd. 2, «Og her tok vanskane mine til»; så i ettbindsutgave i 1993.
En nyoversettelse til bokmål av Alexander Leborg utkom i 2017: ''Maus. En overlevendes fortelling''.
Nils Granlund
Nils T. Granlund (født 29. september 1890, død 21. april 1957) var en svenskfødt amerikansk Broadway-produsent, radio-pionêr og pressesekretær for Marcus Loew. Han brukte ofte forkortelsen N.T.G. både på radio og på trykk.
Biografi
Nils Theodore Granlund ble født 29. september 1890 i Korpilombolo i Sverige. I 1893 immigrerte familien til USA og slo seg ned i Providence i Rhode Island. Som tenåring begynte Granlund å jobbe for avisen Providence Tribune og dekket sport- og underholdningsnyheter. Måten han promoterte et lokalt teater på fanget oppmerksomheten til Marcus Loew, stifteren av Loews Cineplex Entertainment. I 1913 ansatte han Granlund som publisitetsansvarlig for vaudevilleforestillingen Hanky Panky. Etter å ha vært på turné i ett år ble han forfremmet til publisitetssjef for Loews kinoer. I tillegg til å promotere arrangementene på de forskjellige kinoene, begynte også Granland – på oppfordring fra Loew – å arrangere talentrevyer på flere av kinoene som tjente inn minst penger. De nyskapende metodene hans resulterte i at trailere for første gang ble brukt for å promotere kommende filmer og teaterstykker.
I 1922 besøkte Granlund WHN, en deltids-kringkastingsstasjon, og etter en rekke eksperimentelle programmer overbeviste han Loew om å leie kanalen for å promotere kinoene sine. På luften brukte Granlund forkortelsen N.T.G. i stedet for sitt fulle navn. Da Granlund hadde jobbet i kanalen i noen måneder overbeviste han Loew til å kjøpe den. Granlund ble sjef for kanalen og hallomann.
Granlund fortsatte å arrangere revyer for Loew-kinoene og ble kjent for å bruke lettkledde korjenter, komikere og sangere. Som produsent arrangerte han også forestillinger på flere ulike Broadway-steder. Den 15. september 1938 åpnet han sin første nattklubb alene. Klubben, som fikk navnet The Midnight Sun, hadde et svensk motiv og satset på salg av mat fremfor alkohol og tilbudte sceneforestillinger. I en syndikert spalte i The New York Times, som omhandlet Granlunds nyskapning, fikk han æren for å ha oppfunnet den moderne nattklubben.
Oppvisningen Congress of Beauty på verdensutstillingen i 1939 fikk blandet mottakelse og ble en økonomisk fiasko, noe som førte til at Granlund måtte avslutte den før tiden. Under et år senere flyttet han til California og satte opp revyforestillinger med korjenter i Hollywood. Etter sju år flyttet Granlund tilbake til New York. Han forsøkte å sette opp de velkjente forestillingene sine, men ble møtt av slakt fra kritikerne. Granlund flyttet tilbake til California og satte opp revyer for flere nattklubber på vestkysten. I tillegg var han en kort periode vert for et radio-talk show og programmet Backstage with NTG, en kortvarig amatørvarieté-produksjon på KTSL.
Utgivelsen av selvbiografien hans, Blondes, Brunettes, and Bullets, førte til at han kom frem fra glemselen. Fire uker etter at den hadde blitt utgitt var han i Las Vegas og forhandlet om å sette opp en forestilling med korjenter da drosjen han satt i ble påkjørt. Granlund døde 21. april 1957 av hodeskadene han ble påført i ulykken.
Norske uthavner
En uthavn er en mindre havn i den ytre skjærgården som ble brukt da seil var fremdriftsmiddel. Seilskutene kunne ha behov for å søke havn om natten, i uvær, ved ugunstig vindretning og ved skader. Uthavnene oppsto der det var egnede havner fra naturens side, kravene var ly, godt ankerfeste og mulighet til å seile ut og inn under forskjellige vindretninger. Uthavnene fikk jevnlig besøk av skip som var på vei langs kysten.
Moët & Chandon
Moët & Chandon er et av verdens største champagnehus og er eid av LVMH SA (Louis Vuitton Moët Hennesy). Dom Perignon er det best kjente merket fra Moët & Chandon.
Norske uthavner
Over tid vokste det frem en type bebyggelse som hovedsakelig finnes i skjærgården langs Skagerrak- og Nordsjøkysten fra Ytre Oslofjord til Rogaland. Denne type bebyggelse er knyttet til gode havner for seilskuter, og de ligger nær skipsleia i Skagerrak. Nord-Europas viktigste handelsvei gikk fra landene sør og vest for Nordsjøen (Storbritannia, Nederlandene, Frankrike) gjennom Skagerrak, nord for Jylland, gjennom Kattegat og Øresund til Østersjøen. Uthavnene kan karakteriseres som en egen type lokalsamfunn, basert på sjømannskap, losing og ulike serviceytelser overfor skip og sjøfolk på besøk.
Moët & Chandon
Selskapet har røtter tilbake til 1743 og produserer over to millioner kasser champagne årlig.
Norske uthavner
Uthavn - en definisjon
Begrepet "uthavn" er innarbeidet på kysten av Agder om denne type maritimt tilpassede lokalsamfunn. I Danmark og Sverige bruker man begreper som sjøfartssamfunn eller skippersamfunn.
Historikk
Alle skip i Skagerrak kunne ha behov for å vente på gunstig vindretning for videre seilas, de hadde behov for å søke havn under uvær, og de kunne søke hjelp etter havari, eller for andre tjenester som å ta ombord proviant, vann og ved.
Skiftlige kilder fra før Svartedauen gir sporadiske glimt. Lindesnes er det sentrale punkt for landkjenning, og her lå skipene gjerne i ukevis for å vente på rett vind for videre seilas. Mange havner nevnes i sagaene på en måte som tyder på at de var kjent i samtiden. Sælør i Austad, Hummerdus på Lista, Hillesund, Trægdesund og Skjernøysund i Halse, Ny-Hellesundi Søgne, Homborsund i Eide og Randesund. Men at havnene ble benyttet behøver ikke bety fast bosetning. Det må ha fortonet seg som utsatt og farlig å bo i havnene der fremmede lett kunne gjøre standhogg.
Ei god uthavn skulle helst ha flere muligheter for inn- og utseiling og gjerne sjøbunn som ga godt ankerfeste. Omkring selve havnene kunne det utvikle seg bebyggelse med en rekke offentlige funksjoner. Tollbod, losstasjon, handel, poståpneri, skole, skipsverft etc. Også etablisementer som kroer og vertshus var viktige.
Muramvya (provins)
Muramvya er en av Burundis 17 provinser. Hovedstaden er Muramvya. Provinsen har 321,771 innbyggere (2011) og er 596 km².
Marcantonio Maffei
Marcantonio Maffei (født 29. november 1521 i Bergamo i Italia, død 22. august 1583 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han kom til Roma etter at han ble enkemann, og fikk en rekke verv i den romerske kurie. Han var erkebiskop av Chieti og arbeidet i den romerske kurie.
Dieter Speer
Dieter Speer (født 24. februar 1942) er en tidligere tysk skiskytter.
Marcantonio Maffei
Han ble kreert til kardinal den 17. mai 1570 av pave Pius V.
Dieter Speer
I 1971 ble han tidenes første tyske verdensmester i skiskyting, da han beseiret den dominerende utøveren, Aleksandr Tikhonov på 20 kilometer. Tikhonov hadde en stor andel i Speers prestasjon, da han før konkurransen hadde forært ham geværet.
Marcantonio Maffei
Han var bror til kardinal Bernardino Maffei (kreert 1549), onkel til kardinalene Orazio Maffei (1606) og Marcello Lante (1606) og grandonkel til kardinal Gregorio Naro (1629).
Dieter Speer
Året etter fikk Speer anledning til å gjøre gjengjeld. I OL 1972 gikk Tikhonov førsteetappen på Sovjetunionens stafettlag. Et par kilometer før mål falt han i en utforkjøring og brakk skien. Speer, som skulle gå tredjeetappen for DDRs lag, var ute på en oppvarmingsrunde, og så hva som skjedde. Han overlot en av sine egne ski til Tikhonov, som dermed ikke tapte nevneverdig på uhellet. Russerne gikk til topps på stafetten, mens DDR kom på tredjeplass.
Muramvya (provins)
Administratistrativt er provinsen delt i fem kommuner:
Norske uthavner
Historikk
Dampskipene hadde ikke bruk for uthavnene, og etter seilskutetidas slutt ble selve grunnlaget for uthavnfunksjonen borte. Hvordan gikk det så med uthavnene?
Bebyggelsen var der og mange uthavner overlevde med fast bosetning fordi de skaffet seg veiforbindelse til en nærliggende by. Homborsund i Grimstad kommune er ett eksempel. Uthavner på øyer uten mulighet til veiforbindelse ble attraktive steder for fritidsbosetning i sommerhalvåret, og her er Merdø i Arendal kommune et godt eksempel.
Noen eksempler på uthavner:
1485 Isa
1485 Isa er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Eos. Den ble oppdaget 28. juli 1938 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Alarmen går (album)
Alarmen går er et musikkalbum med Jan Eggum fra 1982.
Avallónë
I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var Avallónë en by på øya Tol Eressëa, og den var eldaenes havneby. Den ble grunnlagt av Teleri-alvene i deres lange opphold der, før de forlot Tol Eressëa og dro til Alqualondë på kysten av Valinor. Før verdens forandring kunne man på en skyfri dag se Avallónës tårn fra fjellet Meneltarma midt i Númenor.
Etter Númenors fall, og forandringen av verden, ble Avallónë havnen for de ankommende med skip for dem som dro Den Rette Veien. Det er sagt at hovedsteinen av Palantírene var plassert i Avallonë, og at Elendil ofte så mot denne steinen og den veien fra den av palantírene som lå i tårnet Elostirion på Tårnåsene.
Tolkien prøvde sannsynligvis å framkalle øya Avalon fra legenden om Kong Arthur, selv om Avallónë også har betydningen nær Valinor på alvisk; på en lignende måte er Númenors andre navn Akallabêth, Nedfallede (også tittelen på den fjerde delen av boka Silmarillion), oversatt til Quenya blir det Atalantë, en framkallelse av Atlantis.
Pachymeter
Et pachymeter er et medisinsk utstyr som brukes til å måle tykkelsen av øyets cornea (hornhinne). Tykkelsen av cornea er en viktig parameter som inngår i undersøkelsen før et eventuelt LASIK kirurgisk inngrep. Slik måling inngår også ved undersøkelse for mulig glaukom (grønn stær).
I moderne pachymeter brukes ultralydteknikker for å måle tykkelsen. Tidligere var en henvist til optiske prinsipper.
Nkhata Bay (distrikt)
Nkhata Bay er et distrikt i Malawi. Det dekker et areal på 4071 km², og har en befolkning på 164 761 ved folketellingen i 2008.
1486 Marilyn
1486 Marilyn er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 23. august 1938 av Eugène Joseph Delporte ved Observatoire Royal de Belgique i Uccle.
Bjarne Andre Myklebust
Bjarne Andre Myklebust (født 27. september 1972) er distribusjonssjef i NRK. Han var tidligere nettsjef og redaktør for nrk.no og yr.no.
I mars 2014 ble Myklebust kåret som den mest innflytelsesrike personen innenfor den «nye TV-industrien» i Norden av VOD Professional.com. Bransjemagasinet la vekt på hans langvarige engasjement for å bruke internett som plattform for moderne distribusjon av TV-innhold. Myklebust toppet listen igjen i 2015.
I 2008 fikk han prisen som «Beste nyskapende redaktør» av Oslo Redaktørforening. I juryen satt Kjersti Løken Stavrum, Hans-Christian Vadseth, Thomas Spence, Elin Ørjasæther og Kåre Valebrokk. De pekte spesielt på suksessen med værtjenesten yr.no som bidro til NRKs vekst. yr.no er et samarbeid mellom NRK og Meteorologisk institutt og har over 3 millioner unike brukere i uken.
Myklebust er fra Lillestrøm og bosatt i Rælingen kommune.
Tony Strobl
Bakgrunn
Han ble født av tsjekkiske foreldre, og vokste også opp der. På delstatens kunstskole, Cleveland School of Art, skaffet han seg i tidsrommet 1933–37 en stor allmenn grunnutdanning. En viktig historisk begivenhet var at han gikk der sammen med Jerry Siegel og Joe Shuster. Sammen hadde de tre en idé om en ny type seriehelt, og var i ferd med å utvikle den. Tony hjalp til med å finpusse figuren tegnemessig, men han trodde ikke at figuren hadde noen stor framtid foran seg, men resultatet ble Supermann.
Rett etter Tonys eksamen hadde verdens første tegnede langfilm, Snehvit og de syv dvergene, akkurat hatt premiere. Tony så den, selvfølgelig, og tenkte at det å tegne dverger og søte dyr kunne være noe for han, og derfor sendte han en søknad til Disney. Den ble refusert, men en stund senere besøkte han studioene og gikk personlig inn til personalkontoret, hvor han til slutt ble ansatt.
Tegneserier
I desember 1938 begynte han på sitt første oppdrag; animasjon til pastoralsymfoniavsnittet i Fantasia. Senere jobbet han med Dumbo og Pinocchio, helt til krigen kom og han ble kalt inn.
Etter krigen gikk han tilbake til filmen, og fikk øynene oppe for tegneseriebransjen, og fant ut at det var bedre betalt enn animasjonsjobben. Noen år hadde han en rekke korte tegnejobber, helt til han i 1947 tok steget inn i Western Publishings lokaler i Beverly Hills og ga en søknad på en jobb, som han også fikk. Western Publishing var forlaget som utga de fleste funny animal-seriene, med figurer fra filmstudioer som Disney, Warner Brothers (Snurre Sprett etc.) og Walter Lantz (Hakke Hakkespett). De tegnerne som ville, fikk derfor jobbe i et bredt spekter av figurer, og av de tegnerne var Tony Strobl.
Den 29. desember 1991 døde Tony Strobl, tegneren som bortsett fra Vicar og Barks har fått publisert flest sider med Donald-serier.
Holsjøen
Holsjøen er en innsjø i kommunene Orkland og Midtre Gauldal i Trøndelag. Navnet har sin opprinnelse i at det ofte oppstår et hull i isen midt på vannet i løpet av vinteren. Dette skjer som en følge av at strømmer fra elva Gjøssåa, som renner inn i Holsjøen fra sør, skaper bevegelser under isen og lager et hull.
Nederlands herrelandslag i fotball
Nederlands herrelandslag i fotball er Nederlands nasjonale fotballag, som administreres av Nederlands fotballforbund. Det nederlandske fotballforbundet ble stiftet i 1889, og de ble medlem av FIFA i 1904. Nederland har vært med i elleve VM-sluttspill (inkludert VM i Qatar) og ti EM-sluttspill. Landskamper spilles som oftest på Amsterdam Arena i Amsterdam eller De Kuip i Rotterdam.
Nederland hadde svært stor utskifting av trenere de første 40 årene. De begynte med en nederlandsk trener, men allerede i 1908 fikk de sin første ikke-nederlandske. Nederland har hatt trenere fra seks nasjoner, men ingen siden 1978. I den perioden har Nederland hatt 11 trenere og 16 trenerbytter, hvilket betyr at fire av trenerne har fått to forsøk som landslagstrenere og en av dem, Rinus Michels, tre (til sammen fire, han var også trener i 1974).
Nederlands store rival er, men rivaliseringen er ikke like sterk som tidligere. Rivaliseringen skyldes delvis andre verdenskrig, delvis Nederlands finaletap mot Vest-Tyskland i 1974, da nederlenderne hadde slått gjennom med sin nye fotballstil. Rivaliseringen har involvert stygge scener fra i hovedsak Nederlands spillere, men etter 1990 roet det hele seg.
Historie
Nederland var tidlig ute i OL-sammenheng, men det var først i 1920 og utover at OL fikk større status som følge av økt deltakelse. Nederland fortsatte å levere gode resultater på begynnelsen av 1920-tallet. OL på hjemmebane gikk imidlertid dårlig, og Nederland leverte svake resultater i de to VM-sluttspillene de var med.
Etter andre verdenskrig var det en lang periode kun tillatt med amatørspillere på Nederlands landslag. De deltok i hovedsak i OL fram til 1954. Deretter ble profesjonell fotball innført i Nederland og det ble tillatt med profesjonelle spillere på landslaget. Det ble ikke noen umiddelbar bedring for landslaget, da de mislyktes i å kvalifisere seg til de fire neste VM-sluttspillene. Nederland deltok ikke i det første EM i fotbal og de kvalifiserte seg ikke til de neste tre sluttspillene heller.
1904–1928: Begynnelsen med semifinaler i OL
Nederland var en av de åtte medlemslandene som var med på å danne FIFA i 1904. Nederlands første kamp var 30. april 1905 mot. Kampen endte 1–1 etter ordinær tid, men etter ekstraomganger vant Nederland 4–1. Samtlige av Nederlands mål ble scoret av Eddy de Neve. 21. desember 1907 spilte Nederland for første gang i sine oransje drakter. Det var mot Englands amatører (England hadde et amatørlag og et profesjonelt lag) i Darlington. Nederland tapte 2–12, noe som fremdeles er landslagets største tap.
1908–24: Suksess i stadig større OL-turneringer
Nederlands deltok i sin første turnering, OL i 1908, sammen med sju andre lag. Nederlands første motstander i kvartfinalen var, som trakk seg før kampen av økonomiske årsaker. I semifinalen møtte de og tapte 0–4. De skulle møte i bronsefinalen, men etter at Frankrike tapte semifinalen 1–17, trakk de hele laget, og Nederland møtte i stedet. Nederland vant 2–0 og fikk bronse bak Storbritannia og. Samme valør på medaljene ble det under OL i 1912, da Nederland først slo Sverige etter ekstraomganger i åttendedelsfinalen, før de slo 3–1 i kvartfinalen. De tapte imidlertid solid 1–4 mot Danmark i semifinalen, og møtte i bronsefinalen, som Nederland vant hele 9–0.
OL i 1920 ble svært populært og mange land deltok, inkludert Nederland, som slo i sin første kamp. I neste kamp møtte Nederland nok en gang Sverige, og nok en gang vant Nederland en jevn kamp etter ekstraomganger. I semifinalen møtte de Belgia, og tapte 0–3. Bronsefinalen skulle spilles mellom Nederland og Frankrike, men det ble en del forvirringer. Belgias motstander i finalen,, trakk laget i protest mot dommeren. Deretter ble de diskvalifisert, og man skulle spille om sølvet. Problemet var at Frankrike hadde dratt hjem etter at de tapte sin semifinale, og dermed var det ingen å spille mot. Reglene krevde at de tapende kvartfinalistene skulle spille, og vinnerne skulle møte hverandre. Vinneren av det oppgjøret skulle så møte Nederland i bronsefinalen. Det ble til slutt som ble Nederlands motstander. Spania vant kampen 3–1, og Nederland fikk dermed bronse for tredje gang på rad.
I OL i 1924 ble Nederland seedet til andre runde. Turneringen hadde vokst enda litt mer siden 1920. Nederland beseiret komfortabelt 6–0, før de slet seg til seier over, som for første gang var med i en turnering som selvstendig landslag - formelt som «Den irske fristaten». Kampen endte 2–1 til Nederland etter ekstraomganger. Nederland kom igjen til semifinalen, og ble nok en gang utslått der. ble for sterke, og vant 2–1. I bronsefinalen opprettholdt Nederland tradisjonen og møtte Sverige, som denne gangen vant 3–1 i omkamp etter 1–1 i første kamp. Dermed ble det første gang at Nederland ikke vant medalje.
1925–1930: Bob Glendenning og nedgang
Nederland hadde mange utskiftninger i trenerstaben, men i 1925 fikk de Bob Glendenning som trener. Glendenning hadde et par kamper som trener for Nederland tidligere, men først nå tok han over helt. Glendenning ledet Nederland fra 1925 til 1940, da fotballen ble avbrutt av andre verdenskrig.
Neste OL, på hjemmebane, ble en skuffelse for Nederland. De tapte 1. runde-kampen mot Uruguay og var dermed allerede ute av turneringen. Uruguay var regjerende mester, de vant OL det året og to år senere vant de VM på hjemmebane.
1930–1970: Et middelmådig landslag
Nederland takket nei til deltakelse i det første VM i fotball i Uruguay, men kvalifiserte seg til VM i fotball 1934 i Italia. Igjen ble det skuffelse for nederlenderne, som tapte for i første runde. Nederlands første VM-mål ble scoret av Kick Smit. I kvalifiseringen til VM i 1938 kom Nederland i gruppe med Belgia og Luxembourg. Nederland slo Luxembourg 4–0 hjemme, mens Luxembourg greide et hederlig 2–3 mot Belgia hjemme, og i den siste kampen ble det uavgjort mellom Belgia og Nederland. Både Belgia og Nederland kvalifiserte seg. I VM var det fortsatt cup-spill. Nederland møtte i Le Havre, og kampen endte 0–0 etter 90 minutter. Tsjekkoslovakia scoret tre ganger i ekstraomgangene, og sendte Nederland ut med 3–0.
Det ble et par kamper til, men etter hvert satte andre verdenskrig en stopper for fotballen. Bob Glendenning døde i november 1940.
1946–1954: Amatørlandslag
Etter krigen deltok Nederland bare som amatørlag og landslaget deltok ikke i kvalifisering til VM, kun OL. De deltok i OL i 1948 i London. De begynte med å slå Irland 3–1, før de tapte 3–4 mot Storbritannia etter forlegning. Som amatørlandslag takket Nederland nei til å spille kvalifisering til VM i 1950, som et av flere lag (også nabolandet Belgia og takket nei før kvalifisering, og Frankrike,  og  var blant lagene som trakk seg etter kvalifisering). De trakk seg fra kvalifiseringen til VM i 1954. Likevel hadde Nederland fått markante profiler på laget, som Abe Lenstra som var blant toppspillerne. Lenstra debuterte på landslaget som 19-åring i 1940.
1954–1970: Tilbake til VM-kvalifisering
I 1954 startet imidlertid Nederland opp en nasjonal liga og åpnet for profesjonelle spillere. Dette medførte at Nederland meldte de seg på igjen til VM-kvalifisering. Før denne kvalifiseringen spilte Nederland en kamp mot for første gang siden andre verdenskrig. Dette var en spesiell kamp for nederlenderne mot de regjerende verdensmestrene, og Nederland vant 2–1 med begge de nederlandske målene av Lenstra.
Nederland fortsatte etter krigen med store utbytter på treningssiden. Det var elleve landslagstrenere for Nederland fra 1946 til 1957. I 1957 tok imidlertid den rumenske treneren Elek Schwartz over, som den tolvte landslagstreneren etter krigen. Nederland kom først med i kvalifiseringen til VM i 1958, der de havnet i gruppe med Østerrike og Luxembourg. Etter et knepent bortetap 2–3 og uavgjort 1–1 hjemme mot Østerrike, klarte ikke Nederland å kvalifisere seg. På femtitallet markerte også den driblesterke Faas Wilkes seg. Han scoret 35 mål på 38 kamper, og det kunne ha blitt flere kamper på Wilkes hadde ikke KNVB nektet profesjonelle spillere å spille i de første årene etter krigen. Wilkes var toppscorer for Nederland fram til Dennis Bergkamp gikk forbi ham i 1998. Lenstra, Wilkes og playmakeren Kees Rijvers utgjorde «den gyldne innertrioen» på 1950-tallet på tross av at de bare spilte ti kamper sammen. Dessverre for Schwartz la den gyldne innertrioen opp i respektive 1959 (Lenstra), 1960 (Wilkes) og 1961 (Rijvers).
Nederland valgte å ikke stille opp i det første EM i fotball, så neste kvalifisering ble til VM i 1962 der de møtte Ungarn og. Nederland tapte borte mot Ungarn, som allerede hadde slått Øst-Tyskland. Etter at Nederland spilte uavgjort mot Øst-Tyskland borte og Ungarn slo Øst-Tyskland en gang til, var Ungarn allerede kvalifisert, og da Øst-Tysklands spillere ikke fikk visa til Nederland, ble kampen ikke spilt, da den ikke hadde noen betydning. Imidlertid spilte Ungarn mot Nederland i Nederland, en kamp som endte 3–3.
Nederland stilte med lag til kvalifiseringen til neste EM og fikk hevn på Sveits med 4–2. I neste kvalifiseringsrunde møtte de Luxembourg. Første kamp, i Luxembourg, endte 1–1. Nederland var store favoritter til å vinne den andre kampen, og det ble sagt at Oranje hadde holdt igjen borte slik at de kunne vinne med stil hjemme. Slik gikk det ikke. Hjemmekampen ble tapt 1–2, og Nederland var ute til fansens store skuffelse. De Telegraaf undret seg dagen etterpå hvem Nederland skulle spille mot nå;, eller  (i 1963 hadde ingen av de tre landene landslag). Schwartz måtte gå av.
1970–1980: Totalfotball og nest best i verden
Enda det ikke ville seg i kvalifiseringen til EM i 1972 heller, var Nederland nå langt nærmere å kvalifisere seg til et sluttspill enn på lenge. To bortetap, mot Jugoslavia og Øst-Tyskland var umulige å gjøre noe med, men Nederland slo Øst-Tyskland hjemme og var ett mål unna å kvalifisere seg, da det ble uavgjort mot Jugoslavia hjemme.
Langt mer viktig var den fotballrevolusjonen som fant sted i Nederland. Totalfotball hadde slått an: Enhver spiller kunne spille i en hvilken som helst posisjon. Dersom en forsvarsspiller gikk opp i angrep, ville en annen spiller ta hans naturlige plass, slik at forsvarsspilleren ikke måtte tenke defensivt. Dermed kunne alle rulleres på alle plasser, og det skapte mer flyt i spillet. Spillestilen ble en stor suksess i Ajax Amsterdam under Rinus Michels, som fikk laget fra nedrykksposisjon til toppen av Europa. Med Johan Cruijff fikk Michels' stil gjennomslag også på landslaget. I tillegg fikk de en av 1970-tallets beste forsvarsspillere i Ruud Krol. I kvalifiseringen til VM i 1974 var Nederland og Belgia i gruppe med Norge og. De to nordiske landene var ingen motstand, og Nederland vant overlegent alle kampene, med 9–0 hjemme mot Norge som spesielt stor seier. Belgia-kampene endte begge uavgjort. De store seierne ble avgjørende da Nederland vant gruppen på målforskjell foran Belgia.
Nederland var dermed kvalifisert til et mesterskap for første gang siden 1938. František Fadrhonc var trener under kvalifiseringen, men Rinus Michels tok over som trener før selve mesterskapet. VM i Vest-Tyskland var det første VM der det etter gruppespillet ble spilt nytt gruppespill før finalespillet. Nederland møtte Sverige, Bulgaria og Uruguay i sin første runde, og begynte med seier 2–0 over Uruguay, så uavgjort 0–0 mot Sverige før de slo Bulgaria 4–1. Det eneste baklengsmålet til Nederland var til og med et selvmål. Nederland gikk dermed videre til neste gruppespill, der de fikk tøff motstand av Øst-Tyskland, som vant gruppen sin mot blant andre, regjerende verdensmester og. Nederland fortsatte sitt blendende spill med 4–0 mot Argentina, før de vant 2–0 mot Øst-Tyskland og 2–0 mot Brasil. Nederland var dermed i finalen i VM for første gang. Deres spillestil hadde imponert, og de gikk ut hardt mot Vest-Tyskland i finalen. De første 80 sekundene var tyskerne aldri i nærheten av ballen, og et godt løp fra Cruijff ble ureglementert stoppet av Uli Hoeneß. Det resulterte i en straffe som Johan Neeskens satte i mål. Nederland dominerte en stund til i finalen uten å score, men så fikk Vest-Tyskland mer kontroll på nederlenderne, Berti Vogts begynte å få kontroll på Cruijff og tyskerne greide å ta over kontrollen i kampen. Kampen snudde, og Vest-Tyskland vant 2–1. Tapet fikk stor betydning for Nederland, og kampen ble sett på som «De moeder aller nederlagen», alle nederlags mor. Michels gikk av som trener for Nederland etter VM.
Nederland hadde likevel gått fra et middels lag til et topplag, og i kvalifiseringen til EM i 1976 vant Nederland gruppen sin mot Polen, og, på tross av en overraskende 1–4 borte mot Polen og tap i en betydningsløs siste kamp i gruppen borte mot Italia. I omspillskampene møtte Nederland Belgia, og slo nabolandet 5–0 hjemme og 2–1 borte. I selve EM, som besto av bare semifinaler, ble det vanskeligere. Nederland møtte Tsjekkoslovakia, og kampen gikk til ekstraomganger som Tsjekkoslovakia vant. Nederland møtte hjemmenasjonen Jugoslavia til bronsefinale, som Nederland vant etter ekstraomganger. Samtlige fire kamper i EM gikk til ekstraomganger.
Nederland var fortsatt en stormakt innen fotball, og i kvalifiseringen til VM i 1978 skuffet de ikke, denne gangen med Ernst Happel som trener. Mot kjente navn i Belgia, Island og Nord-Irland vant Nederland fem av seks kamper, og bare hjemme mot Nord-Irland ga de fra seg poeng i en uavgjortkamp. Imidlertid la Johan Cruijff opp før VM. Nederland var ikke like imponerende i begynnelsen av dette VM. De spilte i første gruppespill mot (3–0),  (0–0) og  (2–3). Nederland kom seg videre som nest beste lag på målforskjell foran Skottland. I andre gruppe kom Nederland i gruppe med regjerende verdensmester og rival Vest-Tyskland, Italia og Østerrike. Nederland gjorde ting markant bedredenne gang; de slo Østerrike komfotabelt 5–1 før de spilte uavgjort 2–2 mot Vest-Tyskland og slo Italia 2–1. Nederland var dermed igjen i finalen, og igjen mot hjemmenasjonen.
Argentina hadde en kontroversiell start på kampen, der de lot Nederland vente i sju minutter før de kom ut, for så å klage på gipsen René van de Kerkhof hadde på hånden, noe som medførte enda større uthaling av tiden. Kampen var preget av hardt spill fra begge lag, spesielt hjemmelaget, i et allerede kontroversielt VM. Kampen ble tett og jevn, og det sto 1–1 til slutten av første ekstraomgang, da Mario Kempes scoret. Daniel Bertoni fastsatte sluttresultatet til 3–1 til Argentina. Nederland var nest best for andre gang på rad. Akkurat som i forrige VM, trakk treneren, denne gangen Ernst Happel, seg etter mesterskapet.
1980–1998: Store svingninger
Første halvdel av 1980-tallet var en stor skuffelse for Nederland etter VM-innsatsen i 1974 og 1978. De kom ikke til VM verken i 1982 eller i 1986 eller EM i 1984. EM i 1980 ble en skuffelse. Men de kom sterkere tilbake under EM i fotball 1988 da de ble europamestere. Nederlands innsats på 1990-tallet viste at Nederland hadde kommet til toppen for å bli, men også at de slet med å omsette straffespark.
1980–1986: Sportslig nedtur
I EM var Nederland i en vanskelig gruppe mot Vest-Tyskland og Tsjekkoslovakia. var også med, men var på papiret svakest. Nederland slo Hellas 1–0, noe som var en for liten seiersmargin. Etter at de tapte 2–3 for Tyskland og spilte uavgjort mot Tsjekkoslovakia, endte Nederland bak Tsjekkoslovakia på målforskjell og røk ut.
Etter en skuffende EM i 1980 og mislykket kvalifisering til VM i 1982, måtte Nederland bevise at de var med da de spilte om kvalifisering til EM i 1984. Nederland var i gruppe med, Irland, Island og. Den reelle kampen var mot Spania, og de to var svært nær hverandre i turneringen. Nederland endte på 13 poeng og 22–6 i målforskjell før Spania, med 11 poeng og 12–7 i målforskjell, skulle møte Malta. Alle forventet spansk seier, men Spania måtte vinne med elleve mål for å gå forbi Nederland på flere scorede mål. Kampen endte 12–1 til Spania, og Nederland greide heller ikke nå å kvalifisere seg. Nederland var enda nærmere i kvalifiseringen til VM i 1986. De kom i gruppe med Østerrike, Ungarn og Kypros. Nederland tapte to kamper på rad, først hjemme mot Ungarn, så borte mot Østerrike. Kombinert med uavgjort hjemme mot Østerrike betydde det at Nederland kom bak Ungarn, som ble direkte kvalifisert. Nederland spilte kvalifisering mot Belgia, som vant på bortemålsregelen etter at de slo Nederland 1–0 hjemme og tapte 1–2 borte.
1987–1990: Europamestre og tilbake i VM
Nederland, som hadde toppspillere i Ruud Gullit, Frank Rijkaard og Marco van Basten, lyktes imidlertid endelig å kvalifisere seg til et mesterskap da de enkelt vant kvalifiseringsgruppen til EM i 1988 mot Ungarn, Hellas, Kypros og Polen. Dette var første turnering siden 1980, og denne gangen var Rinus Michels tilbake som trener. Michels hadde hatt en kort periode som trener i 1984–85 også. Selve EM hadde også en tøff gruppe. , og Irland var motstandere. Nederland begynte dårlig med tap for Sovjetunionen, mens de slo England komfortabelt 3–1. Irland lå poenget foran i siste kamp, og Nederland måtte vinne for å gå videre. Det gjorde de, i det 81. minutt kom kampens eneste mål, og Nederland vant 1–0 over Irland. I semifinalen møtte Nederland Vest-Tyskland og vant 2–1 etter en straffe til hvert lag og et vinnermål av Van Basten. Finalen ble et gjensyn med Sovjetunionen, men denne gangen var Nederland langt bedre enn supermakten, og vant fullt fortjent 2–0 etter først et mål av Gullit og så en lobb som ble tatt i vanskelig posisjon på hel volley fra Van Basten over Sovjetunionens keeper. Det sistnevnte målet regnes blant de vakreste målene i EM-historien. Nederland ble dermed europamestre etter mange år med skuffelse igjen. På tross av denne suksessen, opprettholdt Michels tradisjonen ved å trekke seg etter mesterskapet.
Nederland fortsatte godt som regjerende europamestre, og i de havnet i kvalifiserinsgruppe til VM i 1990 med Vest-Tyskland, og  var det effektivt en kamp mot Vest-Tyskland om seieren. Etter uavgjort mellom lagene i begge kampene, som var tidlig i kvalifiseringen, ble en uavgjortkamp mellom Vest-Tyskland og Wales avgjørende for at Nederland vant kvalifiseringen, mens Vest-Tyskland ble en av de mange toerne som gikk videre. Treneren til Nederland, Thijs Libregts, fikk ikke nyte godt av det, da han fikk sparken etter press fra spillerne.
1991–1998: Tilbake til verdenstoppen
Nederland hadde fortsatt et europamesterskap å forsvare, og i gruppe med, Finland, Hellas og Malta kom Nederland seg gjennom turneringen på tross av et tidlig bortetap mot Portugal og en borteuavgjort mot Finland. De slo ibererne i returoppgjøret og vant gruppen. I selve EM i 1992 møtte Nederland igjen Tyskland (nå samlet), i tillegg til Skottland og. Nederland slo Skottland, spilte uavgjort mot SUS og slo Tyskland 3–1, og kom dermed greit til semifinalen. I semifinalen møtte Nederland Danmark, og lå under allerede etter fem minutter etter mål av Henrik Larsen. En utlikning i det 23. minutt av Dennis Bergkamp sto seg bare i ti minutter før Larsen scoret sitt andre. Fire minutter før full tid scoret Riijkard for Nederland, slik at kampen gikk til ekstraomganger. De ble målløse, og dermed ble det straffesparkkonkurranse. Helten fra EM 1988, Van Basten, bommet for Nederland, som dermed røk ut. Michels trakk seg igjen, denne gangen for siste gang.
Advocaat og Hiddink: Krangel og suksess (1992–1998)
Med Michels ute, ble Nederlands brokete trenerliste noe mer systematisk. Dick Advocaat ble ny trener for Nederland. Kvalifiseringen til VM i USA i 1994 besto for Nederlands del av dem, England, Norge,, Polen og. Nederland fikk et sjokktap i sin første kamp da de tapte borte for Norge. De fortsatte med uavgjort hjemme mot Polen. Etter å ha slått San Marino og Tyrkia, møtte Nederland England på Wembley i en viktig kamp. Kampen endte 2–2 etter at Nederland hentet opp Englands 2–0-ledelse med en flott volley av Bergkamp og en straffe mot slutten. . Nederlands muligheter var fortsatt store. Etter en hjemmeuavgjort mot Norge var Norge så godt som gruppevinner, og Nederland måtte slå England hjemme. Det lyktes de med, og da de også vant borte mot Polen, var de videre som nest beste lag.
I selve VM var Nederland bedre, på tross av at Ruud Gullit hadde trukket seg etter krangel med treneren Dick Advocaat. De innledet med 2–1 over, før de tapte 0–1 mot Belgia og slo Marokko 2–1 i siste kamp. Nederland gikk videre som gruppevinner i en svært tett gruppe, der alle bortsett fra Marokko fikk seks poeng. I åttendedelsfinalen møtte Nederland Irland og vant komfortabelt 2–0. I kvartfinalen møtte Nederland Brasil til en tett kamp. Brasil gikk opp til 1–0 ved Romario før Bebeto scoret ved at Romario lurte offsidefellen ved å rusle ut av den. Minuttet etter reduserte Dennis Bergkamp for Nederland gjennom en soloprestasjon i Brasils målgård, og Aron Winter utliknet på corner. Kampen ble imidlertid avgjort da Brasils Branco satte inn et svært godt frispark mellom muren og keepers langhjørne, rett ved stolpen. Brasil ble senere verdensmester. Advocaat valgte imidlertid å ikke trekke seg etter VM, og han fikk beholde kontrakten. Imidlertid tok han over PSV Eindhoven i 1995, og resten av kvalifiseringen til VM i 1996 ble gjennomført av Guus Hiddink.
Nederland hadde ikke bare kvalifisert seg, men også kommet videre fra gruppespillet i fem mesterskap på rad. De tapte for verdensmestrene i 1990 og 1994 og europamestrene i 1992. I kvalifiseringen til EM i 1996 ble det igjen tøft. Nederland fikk igjen møte Norge, og nå også i tillegg til, Malta og Luxembourg. Nederland gjorde ting vanskelig for seg selv med uavgjort borte mot Norge, uavgjort hjemme og tap borte mot Den tsjekkiske republikk og overraskende tap for Hviterussland. Nederland avgjorde kampen om andreplassen hjemme mot Norge, som hadde greid seg med uavgjort, ved å vinne 3–0. Som nest dårligste toer spilte Nederland kvalifisering mot Irland, og vant denne 2–0. I EM i 1996 var ikke Nederland helt ett topplag. I gruppe med hjemmenasjonen England i tillegg til Skottland og. Nederland spilte 0–0 mot Skottland, men vant 2–0 over Sveits. Dermed ble kampen mot England en gruppefinale etter at England hadde det motsatte resultatet, med 1–1 mot Sveits og 2–0 mot Skottland. England slo imidlertid Nederland hele 4–1, og nederlenderne var svært nære ved å bli forbigått av Skottland, som endte bak dem på færre scorede mål. Patrick Kluiverts trøstemål etter å ha vært på banen i seks minutter fikk dermed avgjørende betydning. Nederland møtte deretter Frankrike i kvartfinalen, og tapte på straffesparkkonkurranse. Det kom frem at det hadde vært store problemer innad i det nederlandske laget, der særlig fire fargede spillere hadde skapt en egen klikk, indirekte mot Hiddink (se Problemspillere).
Nederland hadde i løpet av 1990-tallet fått flere toppspillere som kunne erstatte trekløveret fra EM i 1988. Dennis Bergkamp (debuterte 1990), Edgar Davids (1990), Frank de Boer (1990), Ronald de Boer (1993), Marc Overmars (1993), Edwin van der Sar (1994), Clarence Seedorf (1994), Patrick Kluivert (1994), Phillip Cocu (1996), Jaap Stam (1996), Michael Reiziger (1996) og Giovanni van Bronckhorst (1996) var blant spillerne som hadde stor suksess både på klubb- og landslag i denne perioden. Nederland vant sin kvalifiseringsrunde gjennom å vinne seks av åtte kamper. De tapte borte og spilte uavgjort hjemme mot Tyrkia, men Tyrkia hadde mistet for mange poeng i andre kamper, og det var Belgia som var nærmest dem på andreplass. Nederland kom i gruppe E i VM i Frankrike i 1998 der de igjen møtte Belgia, i tillegg til og. Nederland spilte uavgjort mot Belgia, slo Sør-Korea med overbevisende 5–0 og spilte igjen uavgjort, nå mot Mexico. I åttendedelsfinalen møtte Nederland Jugoslavia, og kampen sto 1–1 til Edgar Davids i det andre ekstraminutt scoret vinnermålet. I kvartfinalen møtte Nederland Argentina for første gang siden finaletapet i 1978. Kampen ble også avgjort i sluttminuttene etter at det hadde stått 1–1 en stund, denne gangen var det Bergkamp som scoret vinnermålet. Både vinnermålet og Kluiverts mål ble ansett som blant høydepunktene i turneringen. Nederland var i sin første semifinale i VM siden 1978, da de møtte Brasil. Kampen gikk til straffesparkkonkurranse, som Nederland tapte. I bronsefinalen ble det et nytt tap, denne gangen 1–2 mot i en kamp der alle målene ble scoret  i de første 35 minuttene. Guus Hiddink gikk av etter VM.
Ny trener var Frank Rijkaard. Nederland var medarrangør til EM i 2000, og spilte ikke kvalifisering. I selve turneringen kom Nederland i gruppe med Den tsjekkiske republikk, Danmark og Frankrike. Nederland vant samtlige kamper og kom til kvartfinalen. Der møtte de Jugoslavia og vant komfortabelt 6–1. I semifinalen møtte Nederland Italia, og kampen gikk til straffer, som Nederland igjen tapte. Rijkaard gikk av som trener.
2000–: Spillestil og foryngelse
Nederland hadde greid å snu trenden fra 1980-tallet og blitt et topplag igjen, men allerede første kvalifisering på 2000-tallet gikk feil. Nederlenderne kom i gruppe med Portugal og Irland, og endte på tredjeplass i sin gruppe bak begge. Nederland gikk ut av kvalifiseringen etter bortetap mot Irland. For første gang siden 1986 var Nederland hjemme da et mesterskap ble spilt. På tross av skuffelse fra Nederlands tilhengere og fra media, ble letingen etter grunnen til det skuffende resultatet kort, og var inne på at spillerne manglet kollektive kvaliteter. Likevel måtte treneren Louis van Gaal gå.