cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Massachusetts
Provinsen New England (1686–1692)
I mai 1686 ble Massachusetts Bay-kolonien oppløst, da Joseph Dudley ble president av New England under en kommisjon etablert av kong Jakob II. Dudley etablerte sin autoritet senere i New Hampshire og King's Province (del av dagens Rhode Island), og beholdt denne posisjonen til Edmund Andros ankom for å bli den kongelige guvernøren i New England Dominion. Dudley fortsatte som medlem av guvernør Andros sitt råd.
Boston-kolonistene gjorde opprør da nyhetene om tronbestigelsen til William og Maria ankom. Andros og hans embetsmenn ble holdt fanget på Castle Island og så sendt tilbake til England som fanger. Andros ble renvasket og ble guvernør i Virginia (1692–98).
Den kongelige kolonien Massachusetts (1692–1774)
Betydelige guvernører i denne perioden var Thomas Hutchinson, Francis Bernard og Thomas Gage. Gage var den siste britiske guvernøren i Massachusetts.
Revolusjonstidens Massachusetts (1760–1780-årene)
Massachusetts var den første kolonien som gjorde opprør mot britenes styre og satte dermed i gang den amerikanske revolusjon. 9. februar 1775 erklærte det britiske parlamentet Massachusetts for å være i opprør og sendte tropper for å gjenopprette orden i kolonien.
5. mars 1770 ble afro-amerikaneren Crispus Attucks fra Framingham drept (sammen med fire andre amerikanske kolonister) i en hendelse som ble kjent som Boston-massakren. Attucks er ofte regnet som det første omkomne i den amerikanske revolusjonen.
Commonwealth of Massachusetts (1780–i dag)
En konstitusjonell konvensjon trakk opp en konstitusjon som ble skrevet hovedsakelig av John Adams, og folket ratifiserte den 15. juni 1780. I dag er grunnloven den eldste fungerende i verden. John Hancock ble den første guvernøren i Commonwealth of Massachusetts.
15. mars 1820 ble området Maine utskilt fra Massachussets som en følge av Missouri-kompromisset og ble den 23. staten i Amerikas forente stater.
I løpet av attenhundretallet ble Massachusetts ledende i den industrielle revolusjonen i USA. Bedrifter rundt Boston produserte tekstiler og sko og bedrifter rundt Springfield produserte verktøy og papir. Økonomien gikk fra å være en hovedsakelig landbruksøkonomi til å bli en industriøkonomi, først ved hjelp av vannkraft og senere dampmaskiner som forsynte bedriftene, kanaldriften og senere jernbanedriften med energi. I begynnelsen ble de nye industriarbeiderne hentet fra omliggende jordbruksstrøk, men senere besto de i stor grad av innvandrede grupper, først fra Irland , senere også fra land som Canada (Quebec), Polen , Italia osv.
Industrien i Massachusetts kom inn i en nedgang på begynnelsen av nittenhundretallet da mange bedrifter flyttet ut. På 1920-tallet hadde konkurranse fra sørstatene og midt-vesten sammen med den store depresjonen ført til kraftig nedgang i de tre store industrigrenene i Massachusetts: tekstil, sko og mekanisert transport. Nedgangen fortsatte til siste halvdel av århundret. Mellom 1950 og 1979 falt antallet personer i Massachusetts som var ansatt i tekstilindustrien fra 264 000 til 63 000. Dette ledet til en stor flukt av gode jobber fra den vestlige delen av Massachusetts som ble sterkt rammet av de-industrialiseringen også på slutten av nittenhundretallet.
I den østlige delen av Massachusetts ble økonomien etter 2. verdenskrig omformet fra tungindustri til en service- og høyteknologisk basert økonomi. Offentlige kontrakter, private investeringer og forskningssentra ledet til en bedret situasjon for næringslivet med redusert arbeidsledighet og økte inntekter. Forstadsbebyggelse bredte om seg og på 1970-tallet den såkalte Route 128 korridoren full av høyteknologiselskaper som rekrutterte ferdigutdannede fra områdets mange eliteinstitusjoner innen høyere utdanning.
Styresett og politikk
Styret av Massachusetts er som hos de andre delstatene delt inn i tre avdelinger : den utøvende, den lovgivende og den dømmende.
Massachusetts har en lang politisk historie; tidlige politiske strukturer var blant annet Mayflower Compact fra 1620, de to adskilte Massachusetts Bay og Plymouth koloniene og den samlede kolonien Province of Massachusetts. Massachusetts grunnlov som ble utformet av John Adams ble vedtatt i 1780 da den amerikanske uavhengighetskrigen var i gang, fire år etter konføderasjonsartiklene var utformet og åtte år før USAs nåværende grunnlov ble vedtatt i 1788. Det er den eldste grunnlovene i verden som fortsatt er i bruk.
Politikk
Massachusetts er blant de mer liberale statene i USA. Begge plassene i senatet og alle de ni plassene i Representantenes hus besittes av demokrater. Senator John Kerry fra Massachusetts stilte til presidentvalget i 2004. Den andre senatoren, Ted Kennedy, bror av tidligere president John F. Kennedy, døde 25. august 2009 og til allmenn overraskelse vant Scott Brown fra Republikanerne det suppleringsvalget som ble avholdt over Kennedys senatsplass. Elizabeth Warren (D) tok tilbake Browns sete ved valget i 2012. Etter at John Kerry ble utenriksminister i 2013 vant den demokratiske kongressmannen Ed Markey setet.
Ved valget i 2006 gjenerobret demokratene guvernørembetet, som hadde vært republikansk siden 1990. Tidligere statsadvokat Deval Patrick ble delstatens første svarte guvernør. Republikaneren Charlie Baker vant embetet i 2014. Demokratene har stort flertall i begge kammer av delstatsforsamlingen; 34-6 i førstekammeret og 127-32, med en uavhengig i andrekammeret.
Fylker
Massachusetts har 14 fylker (counties).
Befolkning
Bureau of the Census estimerte at befolkningstallet i Massachusetts var 6,587,536 den 1. juli 2011, en økning på 0,61% fra folketellingen i 2010.
Økonomi
Kilde: The World Almanac 2008, side 45 og 555-587.
Utdannelse
Massachusetts var med Massachusetts Education Law of 1647 den første delstaten som krevde at kommunene skulle ansette en lærer eller etablere skole. Horace Mann, grunnlegger av Westfield State University, arbeidet på attenhundretallet for reformer som kom til å legge grunnlaget for mye av dagens offentlige skolesystem. Massachusetts er delstaten med USAs eldste grunnskole (The Mather School, 1693), den eldste videregående skolen (Boston Latin School, 1635), den eldste internatskolen (The Governor's Academy, 1763), det eldste universitetet (Harvard University, 1636) og det eldste universitetet for kvinner (Mount Holyoke College, 1837).
I 1852 ble Massachusetts den første delstaten til å innføre obligatorisk skolegang. Massachussets er blant de delstatene som bevilger mest til den offentlige skolen, målt per elev. På nasjonale prøver i USA ligger Massachusetts ofte helt på toppen eller nær toppen.
Når det gjelder såkalte Liberal arts college (spesialiserte på lavere studier innen klassiske fag) har Massachusetts også flere som er rangert helt i toppen på nasjonalt plan: Williams College, Amherst College og Wellesley College. Andre som plasserer seg blant de 40 beste er Smith College, College of the Holy Cross og Mount Holyoke College.
Det offentlige University of Massachusetts (UMass) har fem campuser i delstaten, og den største, Amherst, har over 25 000 studenter.
Den helligste Frelsers kirke i Warszawa
Den helligste Frelsers kirke (polsk Kościół Najświętszego Zbawiciela) er en kirke og hovedsetet til Den helligste frelsers sogn ved Frelserplassen i sentrum av Warszawa.
Kirken er en treskipet basilika med transept og kuppel i polsk renessanse og barokk. Den karakteristiske hovedfasaden har form som søyleportikus med to tårn, dekorert med skulpturer av St. Peter og St. Paul av Feliks Giecewicz.
Historie
Rundt 1880 ble Frelserplassen bebygd med de første mursteinshusene, og rundt 1900 bestemte man seg for å bygge en kirke ved plassen for de nye innbyggerne. Kirken ble bygd i årene 1901–1927 etter tegninger av Józef Pius Dziekoński, Ludwik Panczakiewicz og Władysław Żychlewicz, og ble innvidd av erkebiskop Stanisław Gall. Kirkeindret ble utformet av arkitekten Stefan Szyller og skulptøren Pius Weloński.
Kirken ble bombet i 1939 og sprengt i luften i 1944 etter Warszawaoppstandens fall, da tyskerne satte i gang med å jevne hele byen med jorden. Kirken ble gjenoppbygd i årene 1945–1955.
Fylkesvei 758 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 758 i de følgende fylkene:
Slaget om Susangerd
Bakgrunn
I de siste dagene før den årlige regntiden var et forsøk på å rette opp en uholdbar, strategisk disfavør. Iran hadde holdt stand mot sterke angrep av styrker fra to irakiske korps under Irak-Iran-krigen.
Under offensiven fra september til oktober hadde irakerne uten motstand inntatt byen, men etterlot ikke noen garnison der. Iranske styrker tvang seg tilbake og gjenerobret den forlatte byen. Dette ble en trussel mot irakernes flanker med to korps i nord og i sør. Med Susangerd i iransk besittelse kunne ikke de irakiske styrkene fra den sentrale fronten støtte sine kamerater på den sørlige fronten.
Slaget
Den irakiske siden var i klar, numerisk overlegenhet ved Susangerd med seks til syv ganger flere soldater med stor ildkraft. På den andre siden stod de undertallige pasdaranforsvarerne som holdt stand på de ytre forsvarsverkene som ikke var brutt etter en ukes kamp. 21. november grov irakerne seg ned foran den ødelagte, men uinntatte byen. Som et resultat ble det dannet to lommer på hver side av byen.
21. november hadde regnbygene kommet. Mye av terrenget i sørvestlige Iran er våtmarker med store områder med mykt underlag som ikke tillot større forflytninger utenfor de preparerte veiene i regntiden. Videre avansement var ikke lenger mulig for de irakiske styrkene.
Beautiful Sunday
«Beautiful Sunday» er en britisk sang fra 1972. Den var skrevet av Daniel Boone samt Rod McQueen. I Storbritannia utgav Boone den på singlen PEN 781 og i USA på Mercury 73281. Den solgte én million eksemplarer over hele verden.
Norsk versjon
Edgar Skjønhals skrev en norsk tekst til sangen. På norsk bærer den tittelen «Herlige søndag». Den ble i 1972 innspilt av Firebeats & Ingjerd Helén på singlen Columbia GN 1859.
Listeplassering
Sommeren 1972 nådde Boones versjon av «Beautiful Sunday» en femtendeplass på den amerikanske Billboard Hot 100-listen og en 21.-plass på den britiske singlelisten tidligere samme år.
Geco-Prakla
Geco-Prakla var et seismikk selskap for petroleum eksplorasjon.
Selskapet ble etablert som Geoteam-Computas Ltd. A.S. den 13. desember 1972. Navnet ble senere endret til Geophysical Company of Norway eller Geco. Anders Farestveit var grunnlegger og CEO. Geco ble slått sammen med Statex (eiet av Statoil og Kongsberg Våpenfabrikk) i 1977.
Schlumberger kjøpte opp selskapet i 1986. Dette førte til sammenslåing med Merlin Geophysical (Seismic Profilers), som var blitt kjøpt opp av Schlumberger året før. Deretter ble selskapet slått sammen med Delft Geophysical, Prakla-Seismos og Seismograph Services Ltd. I 2001 ble Geco-Prakla slått sammen med Western Geophysical divisjonen av Baker Hughes i et joint venture kalt WesternGeco.
Slaget om Abadan
Slaget om Abadan var et beleiringsslag i den tidlige delen av Iran–Irak-krigen (1980-1988). Foranledningen var Abadanøya, med byen Abadan, var på denne tiden et av det største oljeraffinerier i verden.
Planen
I september 1980 satte den irakiske president Saddam Hussein i gang et overraskelsesangrep mot Iran og invaderte iransk område på bred front. Iraks innledende plan var å angripe Abadanøya krevde en forsterket armert divisjon til å krysse elven Shatt al-Arab i nærheten av Kharkiya ved veien som går fra Bagdad i nord til Basra i sør, og deretter gå sørover for å erobre byene Khorramshahr og Abadan, og deretter nedkjempe hva som var igjen av lokale iranske enheter. Denne divisjonen omfattet 500-600 stridsvogner, foruten også en del spesialstyrker, totalt rundt 20 000 menn.
Irakiske kommandosoldater, drevet av Iraks innledende suksess i angrepet på Khorramshahr, hadde krysset elven Karun og nådde grensen av byen Abadan den 22. september, men ble tvunget tilbake av stiv motstand fra iransk paramilitære enheter, noe som tvang irakerne til å trekke seg tilbake til nordsiden av Karun med tapet av flere stridsvogner og pansret personellkjøretøy. Ved den 4. oktober rapporterte irakiske kommandosoldater at de hadde sikret hovedveien fra Abadan til Ahvaz, Imidlertid var det ikke før i slutten av november at Irak helt og holdent kontrollere broen til Abadan.
Da den irakiske hæren ble opptatt med det pågående slaget om Khorramshahr, ble den opprinnelige planen i stor grad omarbeidet. Istedenfor et raskt angrep og okkupasjon av Abadan, ble planen nå å isolere de lokale iranske enhetene innenfor byen Abadan. Irak begynte deretter å beleire Abadanøya.
Beleiringen
Selv om irakerne ble slått tilbake av en enhet fra Irans revolusjonsgarde, greide de omringe Abadan på tre sider og okkupere en del av byen. Imidlertid greide ikke irakerne å slå ned den harde motstanden; deler av byen var fortsatt under iransk kontroll og fikk inn forsyninger om natten med båter. Irakerne beleiret byen i flere måneder, men greide aldri å erobre Abadan. Det meste av byen, inkludert oljeraffineriet, ble hardt skadet eller helt ødelagt av beleiringen og bombingen.
Irakisk junioffensiv
Med fallende moral med vannveien Shatt-al-Arab fortsatt blokkert av iranere, beordret Saddam angrep i juni 1981. Iranerne hadde fått støtte med opp til 15 000 menn, inkludert revolusjonsgarden, vanlige soldater og khuzestaniske arabiske krigere. Irak satte i gang en offensiv mot byen ved hjelp av 60 000 soldater og stridsvogner, overlegen iranerne i forholdet 6 til 1. Til tross for dette klarte iranerne å slå tilbake det irakiske angrepet. Iranerne benyttet deres britiskbygde stridsvogner av typen Chieftain for å beseire irakerne.
Oppløsningen av beleiringen
I tiden 22.–27. september 1981 gjennomførte Iran operasjon Thamen-ol-A’emeh. I løpet av dette slaget benyttet Iran den første bruken av å angripe med en menneskelig bølge, eller frontalangrep med soldater. beleiringen av Abadan ble brutt, Iran fikk 3 000 døde mens Irak fikk halvparten av dette. Iran tok rundt 2 500 fanger og ødela mange armerte kjøretøyer, og tapte selv rundt 150 av deres egne amerikanskbygde stridsvogner av typen M60 Patton.
Bakholdet den 15. oktober
Den 15. oktober lurte irakere seg rundt 1 til 2 km innenfor Abadan og erobret byen radio- og fjernsynsstasjon. I en adskilt kamp lengre nord, den irakiske blokadeposisjonen i nærheten av Dar Khuyeh, overfalt en irakisk styrke en stor iransk konvoi, eskortert av stridsvogner som kom fra Ahvaz. Tilsynelatende forsøkte denne iranske styrken å frakte forsyninger til forsvarerne i Abadan via veien Abadan-Ahvaz. Det korte, men intense slaget sto Iraks T-55-stridsvogner opp mot Irans Chieftain-stridsvogner. Slaget synes å ha involvert rundt bataljon av stridsvogner på begge sider. Irak var seirende ettersom «iranerne forlot minst 20 Chieftainer og andre pansrete kjøretøyer, og gjorde oppbrudd.»
Jan S. Levy
Jan Schreiner Levy (født 3. september 1943 i Halden) er en norsk journalist, Høyre-politiker og statstjenestemann.
Utdanning og arbeid
Levy har eksamen fra Nordisk Journalisthøyskole i Århus 1968. Han var journalist i Østlandsposten 1965, men begynte i Høyres Pressebyrå året etter og var der til 1970, da han ble gruppesekretær for Høyres stortingsgruppe. Den stillingen hadde han til han i 1974 ble informasjonssjef i Høyres Hovedorganisasjon. Fra 1979 til 1981 var han redakør av Høyres Avis.
Statssekretær
Levy ble statssekretær i Kirke- og undervisningsdepartementet i Regjeringa Willoch i 1981 og fortsatte i Willochs andre regjering i Kirke- og kulturdepartementet til mai 1986, da regjeringa gikk av.
Statstjenestemann
Han ble da hyrt inn som rådgiver i departementet, og i oktober samme år ble han utnevnt til direktør i Statens lånekasse for utdanning for seks år. Han ble deretter ekspedisjonssjef i Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet (senere Utdannings- og forskningsdepartementet, fra 2006 Kunnskapsdepartementet), der han var leder av Universitets- og forskningsavdelingen. Han har representert Norge i OECDs utdanningsdirektorat og i Nordisk råds gruppe for høyere utdanning. Han var også involvert i Bologna-prosessen.
Kjede
Kjede (en kjede, et kjede) er en serie av sammenkoblede enheter. Denne artikkelen er om en kjede i ordets bokstavelig mening. En kjede består av to eller fler sammenkoblede enheter. Noen eksempler på kjeder er:
Dacia (bil)
Dacia (uttales IPA: ˈdat͡ʃi.a) er et rumensk bilmerke som siden 1999 er eid av den franske bilprodusenten Renault.
I 2004 hadde de modellene Logan og Solenza. Logan selges også under Renault-merket.
I tillegg til sedaner og stasjonsvogner bygget på Renault 12 ble det også produsert en pickup og en kombi.
Phalacropterix graslinella
Phalacropterix graslinella er en sommerfugl som tilhører familien sekkspinnere (Psychidae). Den er til nå bare funnet i Østfold og Akershus i Norge, men utbredelsen i Sverige og Finland skulle tilsi at den trolig finnes helt nord til Finnmark. Hannen har velutviklede vinger og fjærformede antenner, hunnen er larvelignende og svært redusert, med stor, sekklignende kropp og bein og antenner reduserte til korte stumper.
Levevis
Arten trives på åpne, solbelyste steder, særlig myrer med myrull. Larven lever av ulike slags lave planter, blant andre myrull, molte og røsslyng. Utviklingen er to-årig, noen ganger kanskje tre-årig. Hannene flyr om formiddagen i mai-juni. Hunnen forlater aldri larvesekken i live, men parer seg, legger egg og dør der inne.
Utbredelse
Arten er utbredt over det meste av Europa bortsett fra de østligste delene og Storbritannia. I Norge er den bare funnet i Østfold og Akershus.
Strade Bianche
Strade Bianche er et relativt nytt sykkelritt som arrangeres årlig nær Siena i Toscana, Italia. Rittet ble første gang arrangert i oktober 2007. Fra 2008 arrangeres det i mars.
Rittet har startet i Gaiole in Chianti og San Gimignano, men fra 2016 er starten i Siena. Avslutningen etter 184 kilometer er stigningen opp til Piazza del Campo i Siena. Hele 70 kilometer foregår på grusvei (sterrati), noe som er inspirert av brosteinspartiene i blant annet Paris–Roubaix.
Fra 2017 inngår det i UCI WorldTour-kalenderen.
Gbarpolu
Gbarpolu er et av femten fylker (Counties) i Liberia. Det ligger nordøst i landet og har grense til Sierra Leone. Før 2001 var fylket del av fylket Lofa.
Douglas Adams
Douglas Noël Adams (født 11. mars 1952, død 11. mai 2001) var en innflytelsesrik britisk sciencefictionforfatter, kjent for sitt arbeid med Doctor Who, Haikerens guide til galaksen og romanene om den holistiske detektiven Dirk Gently. Samtlige bøker er gjennomsyret av ordspill, talentfull lek med språket og en til tider obskur humor.
Adams har også produsert en rekke teksteventyrspill.
Douglas Adams var en miljøvernsaktivist og beskrev seg selv som en «radikal ateist». Den kjente biologen og forfatteren Richard Dawkins møtte sin kone gjennom vennskap med Adams og dediserte boken Gud – en vrangforestilling til vennen. I boken beskriver Dawkins hvordan Adams kom fram til sin forståelse av evolusjon. Douglas Adams var en teknologisk entusiast og skrev om fenomener som e-post og Usenet før de ble allment kjent. Siste delen av livet var han en ettertraktet foreleser om temaer som teknologi og miljø.
Til minne om Adams feires håndkledagen hver 25. mai. Ifølge hans bokserie Haikerens guide til galaksen er et håndkle en av de mest nyttige gjenstandene en haiker kan ha med på reise gjennom universet.
Film, TV og radio (utdrag)
I 2016 hadde en TV-serie basert på romanen Dirk Gently's Holistic Detective Agency premiere på Netflix. Serien var regissert av Max Landis, og hovedrollene ble spilt av Samuel Barnett, Elijah Wood og Hannah Marks.
Haikerens guide til galaksen
Trilogien (som på morsomt vis består av fem bøker) ble opprinnelig skrevet som et radiomanus for BBC og finnes også som TV-serie. Et kjennetegn ved de forskjellige versjonene er at innholdet varierer sterkt fra format til format. Det er også laget en spillefilm.
Lepicerus
Lepicerus er en slekt av biller, og er eneste undergruppe av Lepiceridae som tilhører gruppen Myxophaga. Det er bare kjent to arter, begge ble beskrevet fra Mexico men har blitt funnet så langt sør som Venezuela. Disse billene lever i kolonier og graver tunneler på gruset mark under steiner, enten på elvebredder eller i skog. Som andre medlemmer av gruppen Myxophaga lever de trolig av alger.
Utseende
Små (1,5 – 2 mm), knudrete biller. De er ganske brede og flate. Antennene består av bare fire ledd, det ytterste leddet er stort og trekantet. Brystskjoldet (pronotum) og dekkvingene har opphøyde, knudrete lengdelister, og brystskjoldets fremhjørner er fremoverskutte. Beina er korte, føttene (tarsene) består av bare ett ledd, med en enkelt, lang klo ytterst.
Den italiensk-tyrkiske krig
Den italiensk-tyrkiske krig (tyrkisk: Trablusgarp Savaşı, «den tripolitanske krig»; italiensk: Guerra di Libia, «den libyske krig») ble utkjempet mellom kongedømmet Italia og det osmanske riket fra 29. september 1911 til 18. oktober 1912. Krigen endte med at Italia fikk kontroll over de osmanske provinsene Tripolitania Vilayet (Fezzan, Tripolitania og Kyrenaika), som til sammen kom til å utgjøre Italienske Libya. Ettersom italiensk tropper også okkuperte Dodekanesene, de gresktalende øyene vest i Egeerhavet ved Anatolia, inkludert Rhodos. Italia gikk med å gi tilbake Dodekanesene til det osmanske riket ved traktaten i Lausanne i 1912. Imidlertid førte den vage avtaleteksten til at det forble en provisorisk italiensk administrasjon på de greske øyene, og Tyrkia (som ble etablert etter det osmanske rike) ga avkall på alle krav på disse øyene i artikkel 15 ved den neste Lausannetraktaten i 1923.
Selv om denne krigen var en mindre konflikt, hadde den stor betydning i forspillet til den første verdenskrig. Da de så hvor lett Italia hadde beseiret det svekkede osmanske riket benyttet Balkanforbundet anledningen og angrep osmanerne, noe som startet den første balkankrig (1912-1913) før krigen med Italia var ferdig.
Den italiensk-tyrkiske krig så flere teknologiske fremskritt i krigføring, fremst blant de var bruk av fly. Den 23. oktober 1911 fløy en italiensk pilot, kaptein Carlo Piazza, rekognosering over tyrkiske linjer og den 1. november ble det første luftbombeangrep fra fly gjennomført mot tyrkiske tropper i Libya med en tidlig utgave av det tyske flyet Rumpler Taube. Osmanerne, som manglet antiluftvåpen, var de første som skjøt ned et krigsfly med geværer.
Lucius D. Clay
Lucius Dubignon Clay (født 23. april 1897, død 16. april 1978, Cape Cod, Massachusetts ) var en amerikansk general. Han ledet USAs okkupasjon av Tyskland 1947-1949 og regnes som Berlin-luftbroens far. Clay deltok ikke aktivt i kamp under den andre verdenskrig. Han kommanderte aldri styrker i strid og var en av de få amerikanske offiserer som ble forfremmet til firestjerners general uten å ha hatt slik kommando. Under andre verdenskrig befant han seg stort sett i Washington der han arbeidet med å administrere forsyninger til militæret. Han ble tildelt Legion of Merit i 1942 og Distinguished Service Medal i 1944. Han ble forfremmet til brigadier general i 1942. Han mottok Bronze Star for ledelsen med å stabilisere den franske havnen Cherbourg og sikre havnen som forsyningslinje for allierte styrker. Clay ble forfremmet til generalløytnant den 17. april 1945. Samme år ble han nestkommanderende for general Dwight D. Eisenhower. Året etter ble han ansatt som viseguvernør i Tyskland under den allierte militære regjeringen etter den andre verdenskrig.
Fra 1947 til 1949 satt Clay som militær guvernør i den amerikanske sonen i etterkrigstidens Tyskland. Den 26. juni 1948, to dager etter at Sovjetunionen innførte en blokade over Berlin ga Clay ordre om å bygge luftbroen til Berlin. Clay ble husket som en helt for opprettholdelse av denne luftbroen. Han vurderte også å bryte Berlin-blokaden med panserkolonner. Clay fratrådte sin militære stilling kun få dager etter at den sovjetiske blokaden av Berlin ble opphevet. Han reiste tilbake til USA i 1949 og ble der mottatt som en helt på gatene i New York og av kongressen i «joint session». Clay pensjonerte seg fra hæren 52 år gammel og gjorde karriere som forretningsmann i industri og bank (Lehman Brothers). I 1952 oppfordret han Eisenhower til å søke nominasjon som republikanernes presidentkandidat.
Høsten 1961 sendte president John F. Kennedy Clay til Vest-Berlin som sin spesialutsending (med status som ambassadør). I den anspente situasjonen sendte Clay amerikanske militærpatruljer over sektorgrensen til Øst-Berlin som eskorte for sivile tjenestemenn for på den måten å tvinge det østtyske politiet å gi sivile amerikanske tjenestemenn fri bevegelse. Som en maktdemonstrasjon sendte Clay amerikanske stridsvogner til sektorgrensen i Friedrichstrasse ved Checkpoint Charlie. Den sovjetiske kommandanten for Øst-Berlin svarte med å utplassere sovjetiske stridsvogner på sin side av sektorgrensen. Denne «standoff» vart fra 27. til 28. oktober i 1961 til Kennedy ga Clay ordre om å trekke tilbake stridsvognene. Clay forlot Berlin i mai 1962. I 1963 fikk han i oppdrag av Kennedy å lede en stor kommisjon som skulle gjennomgå USAs bistand til andre land. Clay avslo å stille som republikanernes presidentkandidat på 1960-tallet. Han var leder av partiets National Finance Committee 1965-1968.
I 1947 ba Clay Lewis H. Brown om å skrive A Report on Germany, som skulle fungere som en detaljert anbefaling for gjenoppbyggingen av det vestlige Tyskland og være basis for Marshallplanen. Etter at Clay pensjonerte fra det militære, gikk han inn i politikken. Clay dukket opp på forsiden av Time Magazine tre ganger og han var æresdoktor av Freie Universität Berlin. Clay ligger begravet ved West Point Cemetery. Clay var far til to sønner, som begge begynte i militæret, deltok i kamp under andre verdensrkig og som ble utnevnt til generaler begge to. Hans sønn Lucius D. Clay Jr. ble general i luftforsvaret og var blant annet sjef for North American Aerospace Defense Command. Frank Butner Clay var generalmajor i hæren.
En lang hovedgate i Vest-Berlin fikk i 1949 navnet Clayallee.
Apurímac
Apurímac (uttales:, «apu»=guddom «rimac»=orakel, taler) er ei elv i Peru. Elva har utspring fra isbreer på nordsiden av Nevado Mismi, et 5 597 meter høyt fjell i provinsen Arequipa i det sørlige Peru, mindre enn 160 kilometer fra Stillehavet. Apurímac er den fjerneste kilden til Amazonas, verdens største elvesystem.
Elva renner i en hovedsakelig nordvestlig retning, forbi byen Cuzco, i trange kløfter opptil 3 000 meter dype (dobbelt så dype som Grand Canyon i USA). Elveløpet blir ofte avbrutt av stryk og fossefall. Etter 730,7 km løper Apurímac sammen med elva Mantaro og danner elva Ene, 440 meter over havet. Sideelva Mantaro er utbygd med Mantaro-demningen, et av landets største vannkraftverk.
Ene løper senere sammen med elva Perené på 330 moh og danner elva Tambo. På 280 moh løper den sammen med elva Urubamba og danner elva Ucayali, som er en av Amazonas' hovedtilløpselver. Noen ganger blir også elvene Ene og Tambo regnet som en del av Apurímac, og regnet på den måten har elva en samlet lengde på 1 070 km.
Supersilent
Supersilent (etablert i 1997) er en norsk musikkgruppe innen avant-garde, eksperimentell musikk og lydkunst.
Historie
Supersilent ble etablert med utgangspunkt i trioen Veslefrekk, bestående av Henriksen, Vespestad og Storløkken. Sten var første gang samlet med resten av besetningen under Nattjazz i Bergen 31. mai 1997, den gang under navnet Veslefrekk med Deathprod.
Fra august til oktober 1997 møttes gruppen igjen og spilte inn sitt debutalbum, en trippel CD som fikk navnet 1-3. Dette ble gitt ut på plateselskapet Rune Grammofon, som forøvrig også var dette plateselskapets aller første utgivelse. Det var på denne utgivelsen Supersilent først tok i bruk dette navnet, som stammer fra en logo på en lastebil sett i Oslo. 23. november 1998 kom deres andre album, 4, satt sammen av improviserte studioopptak, og 14. mai 2001 kom album tre, 5, som var en samling av utvalgte liveopptak.
Etter dette gikk Supersilent tilbake i studio og spilte inn 6, som ble utgitt på CD 20. januar 2003, og vinyl nøyaktig åtte måneder senere, den 20. august. 6 er bandets album som har fått mest internasjonal oppmerksomhet, og ble blant annet anmeldt av The New York Times. Tradisjonen tro fikk deres neste utgivelse navnet 7. Dette var en DVD av et liveopptak på Parkteatret i Oslo 16. august 2004 filmet og bearbeidet av Kim Hiorthøy. DVD-en ble sluppet 26. september 2005.
17. oktober 2007 ble deres til nå nyeste utgivelse, studioalbumet 8 sluppet.
Arbeidsmetode
Supersilent er et helt improvisasjonsbasert band Deres måte å arbeide på kjennetegnes ved at de begynner å spille uten noen som helst plan eller forberedelse. Alt de skaper av musikk er et resultat av øyeblikkets spontane utvikling. Dette gjelder både for deres konserter og plateinnspillinger.
Catch-22
Catch-22 er en roman skrevet av den amerikanske forfatteren Joseph Heller i 1961. Den regnes først og fremst som en antikrigsroman, men er også en kritikk av byråkrati generelt. Boken følger den oppdiktede bombesikteren «kapt. Yossarian» og et antall andre amerikanske flysoldater under andre verdenskrig på den italienske øya Pianosa, sørvest for Elba.
Det logiske begrepet «catch 22» forklares tidlig i boken:
Handling
Dermed får pilotene aldri muligheten til å returnere hjem. Etter å ha flydd 44 oppdrag, har Yossarian blitt traumatisert av luftkampene. Han har også vært vitne til at flere av vennene hans har dødd, og han er livredd for å bli drept under hvert eneste oppdrag. Men han lykkes likevel med å fly 27 flere oppdrag i løpet av romanen, til sammen 71 oppdrag mot slutten av romanen. Etter hvert som romanen skrider frem, kommer Yossarians moralske karakter og tapperhet tydeligere frem, i motsetning til hans tilsynelatende egoisme og feighet når han først ble introdusert. Han blir vist å være både ærlig, lojal og en dyktig flyger, som har blitt presset til desperasjon på grunn av egoismen og feigheten til myndighetene som er ansvarlige for ham - spesielt leger og den militære ledelsen.
Mandsju
Mandsju kan bety:
St. Frans kirke i Warszawa
St. Frans kirke (polsk Kościół św. Franciszka) er en barokkirke ved Zakromczyska-gaten i Nybyen i sentrum av Warszawa, og utgjør en del av et postfransiskansk klosterkompleks fra 1727. St. Vitalis’ relikvier, som ble gitt til kirken av pave Benedikt XIV, ligger bevart i en glasskiste i et av kapellene.
Historie
Sammenlignet med andre polske byer kom fransiskanerne forholdsvis sent til Warszawa, først i 1646, etter initiativ av Vladislav IVs hoffskapellan. Samme år bygde fransiskanerne en liten trekirke, som imidlertid ble brent ned under den svenske invasjonen av Polen på 1650-tallet. Under gjenoppbygningen i årene 1662–1663 ble den gamle trekirken erstattet av en ny murbygning, som er bevart frem til i dag.
I årene 1679–1691 ble koret, sakristiet og et kapell bygd etter tegninger av Jan Chrzciciel Ceroni. Tegningene til Ceroni ble senere noe modifisert av Karol Bay, og Józef Fontana og hans sønn Jakub fikk ansvaret for ombyggingen. I årene 1746–1749 ble Treenighetens kapell bygd etter tegninger av Antonio Solari, og i 1788 bygget Giuseppe Boretti om fasaden.
Fra begynnelsen av det 19. århundre huset klosterkomplekset blant annet et fengsel, et barnehjem og et teologisk akademi. Da klosteret ble nedlagt etter Januaroppstanden i 1864, ble kirken omgjort til garnisonskirke.
Kirken ble delvis ødelagt av tyskerne i 1944, og renovert i årene 1945–1948 under ledelse av arkitekten Stanisław Marzyński.
Olympisk rekordhistorikk på 500 m hurtigløp
Olympisk rekordhistorikk på 500 m hurtigløp. Øvelsen kom på programmet for damer i 1960, mens det for herrer har vært med helt fra begynnelsen i 1924.
Savannakhet
Savannakhet er en by ved floden Mekong sør i Laos. Den har 66 552 innbyggere og er Laos' tredje største by. Savannakhet er et handelssentrum (elvetransport og flyplass) med skog- og næringsmiddelindustri.
Stupaen That Ing Hang ikke langt fra byen er ett av Laos viktigste pilegrimsmål.
Gjenforeningsbuen
Gjenforeningsbuen er et monument i Pyongyang i Nord-Korea, reist i 2001. Buen består av to koreanske kvinner kledd i den tradisjonelle folkedrakta, som holder oppe det gjenforente Korea. Buen går over Gjenforeningsmotorveien, som går fra Pyongyang til Panmunjom ved den koreansk-koreanske grensa og den 38. breddegrad.
Grand Bassa
Grand Bassa er et av femten fylker (Counties) i Liberia. Det ligger sentralt i landet langs kysten.
AS Bari
Associazione Sportiva Bari er en italiensk fotballklubb fra Bari i Puglia. Klubben ble dannet i 1908.
Spillerstall
Oppdatert 19. mars 2023.
Sterrhopterix fusca
Sterrhopterix fusca er en sommerfugl som tilhører familien sekkspinnere (Psychidae). Den er bare funnet i Akershus og Aust-Agder i Norge. Hannen har velutviklede vinger og fjærformede antenner, hunnen er larvelignende og svært redusert, med stor, sekklignende kropp og helt uten bein og antenner.
Utseende
Hannen er en middelsstor (vingespenn 19-25 millimeter), litt spinkel, lysgrå sekkspinner med fjærformede antenner. Kroppen er kledt med ganske lange, litt utstående, grå hår (til forskjell fra Sterrhopterix standfussi som har gulbrune hår). Vingene er ensfarget lyst gråbrune. Hunnen er 5-7 millimeter lang, brungul, larvelignende, bein og antenner mangler helt. Larvesekken er 16-20 millimeter lang og er uregelmessig kledt med planterester.
Levevis
Arten kan finnes i mange ulike miljøer, både helt åpne enger og heier, men også ganske tett buskmark. Larvene lever på småbusker som for eksempel blåbær, blokkebær, viere og bjørker, men også på starr og større busker. Larveutviklingen tar to år. Hannene flyr om natten i mai-juni.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa. I Norge er den bare med sikkerhet funnet i Frogn i Akershus og Grimstad i Aust-Agder.
Slaget ved Karun
Operasjonen
Mindre styrker fra de irakiske femte mekaniserte- og sjette pansrede divisjon krysset elven ved Darkhowein der irakerne hadde et brohode. De irakiske ingeniørstyrkene la på rekordtid ut en pongtongbro på elven.
Ved kvelden kunne en hurtig overflytting av hele tredje pansrede divisjon til den østlige bredden av elven skje. Et stridsvognsregiment av T-55 stridsvogner var plassert i nord for å skjerme bevegelsene mot Ahvaz-Abadan veiforbindelsen. Fra nord var en stor iransk kolonne med kjøretøyer eskortert av et kompani chieftain-stridsvogner sendt fra den nittiandre pansrede divisjon.
Iranerne ble overrasket i det trange terrenget langs den østlige bredden av Karun-elven. Der kunne T-55 med sin lave vekt komme nær de mye sterkere chieftain-stridsvognene som forvillet seg ut på mudderet, der flere sank i det myke underlaget. Minst 20 iranske stridsvogner gikk tapt.
Tredje pansrede divisjon avanserte videre på østbredden av Bahmanshir-elven mot sør der storbyen Abadan ligger. 16. oktober hadde de første irakiske troppene nådd utkantene av Abadan.
Krysningen av Karun-elven var mesterlig gjennomført. God planlegging hadde forhindret iranerne fra å få rede på den planlagte operasjonen. All forflytting av mekaniserte tropper samt logistikk foregikk om nettene. I dagslys var stridsvogner og pansrede kjøretøyer effektivt kamuflert mens ingeniørsoldatene arbeidet i det skjulte.
Asking Alexandria
Asking Alexandria er et britisk metalcore band fra York, dannet i 2008. Bandet består av vokalist Danny Worsnop, gitarist Cameron Liddel, bassgitarist Sam Bettley, på trommer James Cassels og rytmegitarist Ben Bruce. Sam Bettley ble medlem av bandet i 2009.
Bandet har sine røtter i Dubai i De forente arabiske emirater, hvor gitarist Ben Bruce startet et band som ga ut albumet The Irony of Your Perfection under navnet Asking Alexandria. Dette bandet ble kort tid etterpå oppløst, og Bruce har senere forklart at bandet kun eksisterte i en måneds tid og rakk aldri å spille konserter. I 2008 flyttet Bruce tilbake til England og forlot sine tidligere bandkolleger. Imidlertid hadde Bruce ingen planer om å sette sin musikalske karriere på vent, og ikke lenge etter hjemkomsten startet han opp bandet på nytt med nye medlemmer. Bruce har ved flere anledninger påpekt at det kun er navnet disse to bandene har til felles.
Asking Alexandria spilte inn sitt debutalbum mellom 19. mai og 16. juni 2009 ved Recording Studios i Connersville i Indiana i USA med produsent Joey Sturgis. Bandet fikk platekontrakt med Sumerian Records kort tid etter endt innspilling og albumet Stand Up and Scream ble utgitt 15. september 2009. Bandet tilbrakte 2009 med fokus på å oppnå suksess i USA, og turnerte med kjente band som blant andre Alesana, Enter Shikari, The Bled og Evergreen Terrace.
22. desember 2009 annonserte Asking Alexandria at de skulle starte arbeidet med nye låter til sitt andre album i januar 2010. Deler av skriveprosessen skulle streames via tjenesten Stickam. Det ble også annonsert at de planla å starte innspillingene i studio 1. september, igjen med produsent Joey Sturgis. Senere ble det meldt om at de allerede 22. juni 2010 startet arbeidet i studio. Albumet Reckless & Relentless ble utgitt 5. april 2011.
Italias kvinnelandslag i fotball
Italias kvinnelandslag i fotball representerer Italia i internasjonal fotball for kvinner. Italia er det eneste kvinnelandslaget som har kvalifisert seg til samtlige EM per 2009.
Vilhelm Birkedal
Schøller Parelius Vilhelm Birkedal (født 7. desember 1809, død 26. juli 1892) var en dansk prest og salmedikter.
Han tilhørte grundvigianismen. Han fikk 1865 avskjed som prest på grunn av stillingstagen til den dansk-tyske krig, og ble etter det i 1868 Danmarks første valgmenighetsprest. Han skrev flere salmer, andaktsbøker og andre skrifter.
Italias kvinnelandslag i fotball
Historie
Italia startet relativt tidlig med kvinnefotball, og var blant de beste lagene allerede i 1969, da de ble uoffisielle europamester. Til sammenlikning var kvinnefotball forbudt i Tyskland det året, og det var 9 år til Norges landslag ble dannet. I 1984 ble det arrangert EM som, enda det ikke var offisielt, da bare halvparten av UEFAs lag deltok, regnes med av flere. Italia kom til semifinale, der de tapte mot Sverige. I 1987 gjentok de bedriften, og nok en gang tapte de mot den blivende europamesteren, denne gangen Norge. Italia så ut til å bli den evige tapende semifinalist da de også i 1989 tapte semifinalen, nok en gang for den blivende europamester, denne gangen Tyskland. Denne gangen ble det imidlertid jevnere, Italia tapte semifinalen på straffespark. I 1991 var Italia med i det første offisielle VM i Kina. Nok en gang tapte de på straffesparkkonkurranse, nok en gang tapte de mot Norge, denne gangen i kvartfinalen.
Da Italia arrangerte EM i 1993, var de ikke i det øverste favorittsjikt. De kvalifiserte seg til semifinalen gjennom å først vinne 3-2 hjemme mot England, for deretter å slå dem 3-0 borte. I semifinalen møtte Italia Tyskland, og nok en gang gikk kampen til straffesparkkonkurranse. Denne gangen var det Italia som vant, og de kom til sin første offisielle finale. Der møtte Italia nok en gang Norge. På tross av hjemmefordel, tapte Italia 0-1, og måtte nøye seg med sølv. I EM i Tyskland lyktes imidlertid ikke Italia å gjenta bedriften, og de tapte kvartfinalen mot Norge klart. På grunn av det dårlige resultatet i EM, ble ikke Italia kvalifisert til VM i Sverige, som baserte seg på resultatet i EM. Mangelen på VM-deltakelse førte igjen til at Italia ikke var med i OL i 1996. Italias neste mulighet til kvalifisering var EM i Norge og Sverige 1997. Italia vant sin gruppe, og havnet i gruppe med Norge, Danmark og Tyskland. Overraskende nok lykkes Italia å kvalifisere seg sammen med Tyskland, og på bekostning av Norge. Italia slo Spania i semifinalen, og møtte Tyskland igjen i finalen. Finalen tapte Italia 0-2.
Etter finaletapet gikk det dårligere for Italia, som ikke lyktes å komme videre fra gruppespill i et sluttspill før 2009. I VM har ikke Italia lyktes å kvalifisere seg til de to siste sluttspill. Dermed har Italia heller ikke kommet til OL verken i 2004 eller 2008. I EM i 2001 var laget svært nær, men Norge gikk foran på målforskjell. I 2005 tapte Italia samtlige kamper i sluttspillet.
Grand Cape Mount
Grand Cape Mount er et av femten fylker (Counties) i Liberia. Det ligger i nordøst i landet langs kysten og grenser til Sierra Leone.
Antoni Grabowski
Utdannelse og karriere
Grabowski ble født i Nowe Dobre nær Chełmno. Kort tid etter at han ble født, flyttet Grabowskis familie fra Nowe Dobre til Toruń. De var fattige, og Grabowski måtte begynne å arbeide umiddelbart etter endt grunnskole. Til tross for dette lyktes han gjennom selvstudium å bestå opptaksprøven til Kopernikus-gymnaset i Toruń med godt resultat. Der viste han seg å ha langt større kunnskaper enn sine jevnaldrende, og to ganger ble han flyttet én klasse høyere opp. I 1879 var familiens økonomi blitt noe bedre, og Grabowski begynte på Universitetet i Wrocław, der han studerte filosofi og naturvitenskap.
Deretter praktiserte han som kjemiingeniør i Zawiercie og et par andre steder (som nå ligger i Tsjekkia), og til sist som leder for en tekstilfabrikk i Ivanovo-Voznesensk (nå Ivanovo) i Russland.
Blant eksperter på kjemiske problemstillinger ble Grabowski kjent over hele Europa for flere oppfinnelser og teknologiske forbedringer. Han ble utpekt som medlem av kommisjonen som ble nedsatt for å fastlegge polsk teknisk terminologi, og i 1906 ga han ut Słownik chemiczny, den første kjemiordboken på polsk.
Esperanto og litteratur
Allerede under sitt universitetsstudium utviklet Antoni Grabowski en omfattende interesse for litteratur. Han meldte seg inn i Det slaviske litterære selskap (Towarzystwo Literacko-Słowiańskie), men Grabowskis interesser var ikke begrenset til polsk litteratur. Han lærte seg også et anselig antall fremmedspråk og ble en ekte polyglott: Etterhvert behersket han ni språk foruten polsk og kunne passivt bruke ytterligere minst femten.
Han møtte både tyskeren Johann Martin Schleyer, skaperen av språket volapyk, og russeren L.L. Zamenhof, skaperen av esperanto, etter å ha lært seg begge språkene. Førstnevnte skuffet Grabowski ved ikke å kunne føre en samtale på sitt egenkonstruerte språk, så de måtte kommunisere på tysk. Det første møtet med Zamenhof, like etter at språket ble lansert i 1887, la grunnlaget for et fruktbart samarbeid, og regnes gjerne som den første muntlige konversasjonen på esperanto.
Zamenhof og Grabowski var enige om at litteraturen har en viktig innflytelse på et språks utvikling og at dette ville ha særlig betydning for utviklingen av esperanto, som på dette tidspunktet var i ferd med å endre seg fra å være et språkprosjekt til å bli et språk som kunne tas i bruk på alle livets områder. Grabowski påtok seg oppgaven å være blant de første som produserte litteratur på esperanto: I 1888 utga han sin oversettelse av Snøstormen av Aleksandr Pusjkin: La neĝa blovado, etterfulgt i 1889 av La gefratoj, en oversettelse av Goethes Die Geschwister. Siden fulgte en lang rekke oversettelser og egne dikt på esperanto, hvorav det mest kjente blant esperanto-talende i dag er La tagiĝo.
Grabowski var siden starten i 1904 og i en årrekke framover leder for Warszawas esperantoforening, som senere skiftet navn til Polsk esperantoforening. Han var også en av lederne for det internasjonale Esperanto-akademiet. Samtidig skrev han artikler, holdt foredrag om esperanto og organiserte språkkurs i esperanto.
I årene 1908–1914 var Grabowski ansvarlig for de første esperantokursene på skoler i Warszawa. Han beskrev i 1908 i en artikkel, hvordan esperanto er usedvanlig velegnet som introduksjon til læring av fremmedspråk. I artikkelen viste han med konkrete eksempler at det å lære esperanto først, forbedret påfølgende læring av fransk og latin.
Antologien Fra Folkets Parnass, som Grabowski utga i 1913, inneholdt 116 dikt, som representerte 30 forskjellige språk og kulturer. Seks av diktene var skrevet direkte på esperanto, de resterende 110 var oversatt. Under den første verdenskrigen ble Grabowski atskilt fra de øvrige familiemedlemmene, som hadde flyktet til Russland. Syk og isolert ble han igjen i Warszawa. Der oversatte han det polske nasjonale epos Pan Tadeusz av Adam Mickiewicz. Denne oversettelsen tydeliggjorde mange latente muligheter i planspråket og var en viktig impuls til videre utvikling av poesi på esperanto.
Grabowski led av kroniske hjerteproblemer, men hadde ikke råd til den nødvendige medisinske behandlingen. Han døde i Warszawa den 4. juli 1921 av et hjerteanfall.
Usaquén
Usaquén er en bydel (localidad) nord i Bogotá. Den hadde 444 924 innbyggere i 2005. Usaquén var tidligere en egen landsby og kommune i Cundinamarca, men har blitt oppslukt av Bogotá og ble innlemma i byen i 1954. Det er i dag et av Bogotás mest velstående områder. Sentrum av Usaquén har godt bevart arkitektur fra kolonitida og en rekke finere restauranter.
Navnet Usaquén kommer fra cacique Usaque, som regjerte i området før spanjolenes kolonisering.
Landslaget for lokalhistorie
Landslaget for lokalhistorie er en paraplyorganisasjon for lokalhistorielagene i Norge. Landslaget ble stiftet i 1920 og arbeider for å vekke interessen og øke kjennskapen til lokalhistorie og kulturvern og slik arbeide for å gagne lokal og nasjonal kulturarv og kulturvekst i det hele.
Landslaget er medlem av Norges kulturvernforbund.
Birmingham
Birmingham er Englands nest største by, med rundt 1,1 millioner innbyggere. Den ligger i det seremonielle grevskapet West Midlands, og er administrasjonsby for regionen Vest-Midlands. Byen er en enhetlig myndighet. Tar man med omkringliggende byer, som i praksis er forsteder til Birmingham (Birmingham Metropolitan Area), er befolkningen rundt 3,6 millioner.
Byen går ofte under kallenavnet Brum, og dialekten som snakkes der kalles Brummie. Et eldre, lokalt navn på byen er Brummagem.
Det er omkring 60 km med kanaler innenfor bygrensen, og de fleste av dem er fortsatt farbare. Kanalene var sentrale i byens vekst under den industrielle revolusjon. Det nevnes ofte at Birmingham faktisk har flere kilometer med kanaler enn Venezia; det er korrekt, men en urettferdig sammenligning da Birmingham er en svært mye større by.
Historie
Området var bebodd i romersk tid, og det gikk flere romerske veier dit. Den var da først og fremst en militærgarnison.
I angelsaksisk tid var Birmingham en liten landsby. Den første skriftlige kilde som nevner den er Domesday Book (1086).
I det 12. århundre ble landsbyen et markedssted, og innen det 17. århundre hadde den blitt et viktig produksjonssted. Den var særlig kjent for produksjon av håndvåpen. Mye av våpnene til Oliver Cromwells styrker under borgerkrigen ble laget i Birmingham.