cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Askerbanen
Videre utbygning
Jernbaneverket skisserer opp at strekningen videre fra Lysaker til Skøyen etterhvert også vil få fire spor, men at dette ikke er av prioritet for øyeblikket (oktober 2011, tidligere uttalelser sa at man først ville begynne å jobbe med dette «en gang etter 2015»). Siden man med to nye spor på denne strekningen ikke vil kunne «bypasse» noen stasjoner, har behovet for de nye sporene her heller blitt knyttet til om det blir bygd nye dobbeltspor i en «Oslotunnelen nr2» : Det ville vært lite merverdi med en utbygging dersom det var 4 spor på strekningen Lysaker - Skøyen, og kun 2 spor på Skøyen - Oslo S, og vice versa. I forbindelse med fremleggingen av Forslag til Nasjonal transportplan 2014-2023 ble det i 2011/2012 «utredet tre ulike tunnelalternativer fra Oslo S til Lysaker: via Filipstad, via Nationaltheatret og via Majorstuen.» med tanke på dette. En god uke etter fremleggingen, 8. mars 2012, ble det bestemt at det skulle lages en konseptvalgutredning kun for å se nærmere på dette, denne utredningen skulle egentlig være ferdig innen 1. oktober 2014, men ble i stedet lagt fram 23. november 2015 som en del av KVU Oslonavet.
Her konkluderte man med at man ønsket to dobbeltspor på hele strekningen fra Lysaker til Oslo S, med adskilt regiontrafikk og lokaltrafikk (S-bane). Om det nye dobbeltsporet fra Lysaker til Oslo S også skulle bli kalt Askerbanen er uavklart.
Gordon McQueen
Gordon McQueen (født 26. juni 1952 i Kilbirnie, Ayrshire, død 15. juni 2023) var en skotsk fotballspiller. Han spilte midtstopper for Leeds United FC, Manchester United FC og.
Tidlig karriere
McQueen var keeper på skolelaget, men byttet til midtstopper. Han signerte kontrakt med St Mirren FC i en alder av 18 år. I 1973 gikk han til Leeds for en overgangssum på 30 000 pund. Han signerte en langtidskontrakt med klubben.
Leeds United
McQueen spilte seks kamper i sin første sesong for Leeds, men gikk glipp av finalen i FA-cupen. McQueen spilte seg inn på laget og var med det meste av sesongen 1973-74, da Leeds vant ligaen og spilte 29 kamper uten tap i starten av sesongen. McQueen spilte en viktig rolle som Norman Hunters partner i midtforsvaret og arvtaker for Jackie Charlton (som la skoene på hylla i 1973). På slutten av sesongen ble McQueen tatt ut på Skottlands landslag, og debuterte mot.
McQueen og Hunter dannet en sterk forsvarerduo de kommende sesongene, ikke minst i serievinnercupen, der McQueen også scoret tre mål. McQueen var utestengt i finalen etter å ha blitt utvist i semifinalen mot Barcelona FC. I finalen tapte Leeds 0–2 mot Bayern München.
Manchester United
I februar 1978 gikk McQueen fra Leeds til Manchester United FC for 495 000 pund. McQueen hjalp Manchester United til FA Cup-finalen i 1979, der han scoret et mål. United tapte finalen 2-3. I 1983 var han med på vinne FA-cupen, de slo Brighton 4-0 etter omkamp (det første oppgjøret endte 2-2). Den samme sesongen var han med på å tape ligacupfinalen mot Liverpool FC.
Trenerkarriere
En kort periode var han manager for den skotske klubben Airdrieonians FC. Da McQueens venn og tidligere lagkamerat Bryan Robson ble manager for Middlesbrough FC, slo McQueen følge som trener for reservelaget. Han forlot klubben samtidig som Robson, og var siden ekspertkommentator for TV-kanalen Sky Sports.
Knivsmed
Knivsmed er en smed som lager kniver. Yrket og faget har tradisjoner tilbake til tidlig jernalder. Kniver har siden før det vært uunnværlige til både verktøy og våpen, og den som kunne kunsten nøt stor aktelse.
Mye av produksjonen foregår i dag maskinelt. Håndsmidde knivblad blir stort sett levert av smeder som leverer til knivmakerklubber. Medlemmene lager så skjefter og slirer.
Den underjordiske jernbanen
Den underjordiske jernbanen (engelsk The Underground Railroad) var et uformelt og hemmelig nettverk av hemmelige ruter og trygge hus som slaver i USA på 1800-tallet benyttet seg av for å rømme fra slaveriet i Sørstatene til friheten i statene i nord og i Canada. De fikk hjelp til flukten fra abolisjonister (motstandere av slaveri) og andre allierte (som eksempelvis kvekere) som var sympatisk innstilt for deres sak. Begrepet ble også benyttet på abolisjonister, både svarte og hvite, frie og slaver, som hjalp flyktningene. Andre flyktningeruter førte til Mexico eller oversjøisk.
Begrepet oppsto tidlig på 1800-tallet og dets høydepunkt var mellom 1850 og 1860. En beregning har antydet at ved 1850 hadde 100 000 slaver unnsluppet via «jernbanen». Britisk Nord-Amerika, hvor slaveri var forbudt og amerikansk lovverk ikke var gjeldende, var et populært mål da den lange grensen hadde flere steder som kunne krysses. Mer enn 30 000 mennesker skal etter sigende ha unnsluppet hit via nettverket på dets høydepunkt, skjønt amerikanske tall fra folketelling kan bare redegjøre for 6000.
Flyktningene via den underjordiske jernbanen er dokumentert i Underground Railroad Records, en krønike av historier og metoder til rundt 649 slaver som flyktet til friheten via nettverket. William Still, en afroamerikansk abolisjonist og kjent som «far til undergrunnsjernbanen», benyttet sine detaljerte dokumenter om de som ble hjulpet for dokumentasjon. Mens han jobbet med foreningen Pennsylvanias samfunn for anti-slaveri, arbeidet Still med en rømt slave som han etter hvert ble klar over var hans lenge tapte bror. Han utga senere en bok, The Underground Railroad, basert på intervjuer med de flyktninger som han skjulte og hjalp videre til trygghet.
Se også
Undergrunnsjernbanen i Indiana
Nasjonalhelt av Georgia
Nasjonalhelt av Georgia (georgisk: ეროვნული გმირის ორდენი) er en georgisk orden. Utmerkelsen ble innstiftet 24. desember 1992 av Georgias nasjonalforsamling og regulert av lov av 24. juni 2004. Den består av ærestittelen samt et ordenstegn. Den som hedres med utmerkelsen mottar dessuten en lønn av fem hundre ganger den offisielt fastsatte minstelønnen. Æresbevisningen Nasjonalhelt av Georgia er Georgias fremste utmerkelse.
Insignier
Det synlige tegn på æresbevisningen Nasjonalhelt av Georgia er et rødemaljert gullkors med utbøyde armer som i hver av korsvinklene har et mindre lignende kors. Motivet har en viss likhet med Georgias flagg. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd som består av en lukket krone.
Ordensbåndet er rødt med hvite kanter. Ordenstegnet bæres i bånd om halsen.
Aurora do Tocantins
Aurora do Tocantins er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Sem skole
Sem skole kan referere til:
Bryting under Asialekene 1978
Bryting under Asialekene 1978. Bryting var en av flere sporter under de åttende Asialekene som ble arrangert i Bangkok i Thailand mellom 9. og 20. september 1978. Det var sjuende gangen som bryting var på programmet under Asialekene. Det var ti vektklasser i fristil for menn. Japan ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran India med to.
Panama under Sommer-OL 1968
Panama under Sommer-OL 1968. Seksten sportsutøvere, alle menn fra Panama deltok i tre grener, basketball, bryting og vektløfting under Sommer-OL 1968 i Mexico by, de vant ingen medaljer.
Kings Bay-saken
Kings Bay-saken i norsk politikk ble utløst av en den såkalte Kings Bay-ulykken i Kings Bay-gruvene i Ny-Ålesund på Svalbard høsten 1962, og som førte til regjeringskrise i Norge etter at rapporten om ulykken ble fremlagt sommeren 1963. Krisen endte med at Arbeiderparti-regjeringen under ledelse av statsminister Einar Gerhardsen måtte gå av, og banet dermed veien for den første borgerlige regjering i Norge etter andre verdenskrig, under ledelse av Høyres John Lyng. I ettertid blir dette oppfattet som et politisk skuespill, ettersom det reelt sett ikke var grunnlag for mistillit, men det nye partiet Sosialistisk Folkeparti (SF) ønsket å markere sin avstand fra Arbeiderpartiet.
Selve gruveulykken, der 21 mennesker mistet livet, fant sted på Svalbard 5. november 1962 i gruven «Esther I» i Kongsfjorden (derav det engelske navnet på gruveselskapet Kings Bay). Årsaken til ulykken er fortsatt uklar, men det spekuleres i at gruven var i for dårlig stand og hadde en altfor høy konsentrasjon av metangass.
Sakens bakgrunn
Bakgrunnen, både for selve ulykken og dens politiske ringvirkninger, var at Stortinget i 1956 besluttet at driften i Kings Bay-gruvene skulle gjenopptas etter flere store ulykker i 1948, 1952 og 1953 der tilsammen 43 mennesker hadde mistet livet. Forutsetningen for at driften skulle tas opp igjen etter 1953-ulykken var at forholdene skulle være trygge. Totalt omkom det 75 gruvearbeidere.
For den rent politiske delen av sakens bakgrunn var det i tillegg avgjørende at hendelsene fant sted under den første stortingsperioden etter 2. verdenskrig da Arbeiderpartiet ikke lenger hadde rent flertall på Stortinget, etter at Sosialistisk Folkeparti hadde kommet inn med to representanter ved stortingsvalget i 1961.
Regjeringskrisen
Tønseth-rapporten, som ble presentert sommeren 1963, avdekket grove brudd på sikkerhetsforskriftene, og de ikke-sosialistiske partiene fremmet derfor mistillitsforslag mot regjeringen. 23. august 1963 vedtok Stortinget mistillit mot Gerhardsen-regjeringen med 76 mot 74 stemmer, som søkte avskjed.
Timon
Timon er et gresk mannsnavn, som betyr «respekt».
Utbredelse
Timon er et sjeldent navn.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Timon i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Tandberg Data
Tandberg Data (ticker TAD) var et norsk aksjeselskap som konstruerte og produserte tekniske løsninger for arkivering og sikkerhetskopiering av elektroniske data. Produktene omfattet båndstasjoner, autoloadere, tape-bibliotek, NAS-enheter, RDX removable disk drives og media.
Historie
Tandberg Data ble stiftet 22. mars 1979 som en videreføring av datadivisjonen i Tandbergs Radiofabrikk, og hadde lokaler i dennes fabrikksbygg på Brekke i Oslo (TR1). 250 personer ble da ansatt i firmaet, som var eid av Staten ved Industrifondet med 49% og Siemens A/S med 51%.
Selskapet ekspanderte og opprettet datterselskaper i Tyskland, Frankrike, USA, Singapore, Japan og Sverige.
Industrifondet solgte sine aksjer i 1984, til blant annet Siemens, ansatte og nye aksjonærer. Selskapet hadde kunder som IBM, Siemens Nixdorf, Digital og Compaq. I 1990 ble deler av produksjonen flyttet til Skårer i Lørenskog. I 1991 hadde selskapet 837 ansatte.
Selskapet skilte i 1991/92 ut delene Tandberg Data Display, Tandberg Data Storage og Tandberg Data Service som egne selskaper. Displaydelen ble solgt i 1995.
I 2003 ble utviklingsavdelingen skilt ut som eget selskap, Tandberg Storage, med Tandberg Data som den største eier.
I 2006 kjøpte Tandberg Data en av sine konkurrenter, amerikanske Exabyte, og deler av den resterende virksomheten ble flyttet til Boulder, Colorado. Ved utgangen av 2007 var knapt femti medarbeidere tilbake i Oslo, og samme år flyttet selskapet fra Brekke til Lysaker.
Tandberg Data ASA meldte oppbud 24. april 2009 og ble overtatt av Cyrus Capital. Datterselskapet Tandberg Storage gikk konkurs samtidig. Etter konkursen i Tandberg Data ASA ble det norske selskapet ble delt i TAD Holding AS som eier alle selskapene i Tandberg Data-gruppen og Tandberg Data Norge AS, som driver videre den norske delen av Tandberg Data konsernet.
Selskapet Tandberg ble skilt ut som eget selskap omtrent samtidig som Tandberg Data, kort tid etter konkursen i Tandbergs Radiofabrikk i 1979. Foruten felles historie fram til dette samt navnet har disse to selskapene intet med hverandre å gjøre.
Zhu Xi
Zhu Xi (kinesisk: 朱熹, pinyin: Zhū Xī, W.-G.: Chu Hsi, født 18. oktober 1130 i Youxi i Fujian i Kina, død 23. april 1200) var Kinas fremste neokonfucianske filosof. Han underviste ved det fremstående Den hvite hjorts grottes akademi og var Song-keiserens lærer og rådgiver.
Bakgrunn
Zhu Xis forfedre kom fra Wuyuan i dagens provins Jiangxi, i grensetraktene inn mot dagens Anhui. Men selv kom han lenger sørfra, fra indre deler av kystprovinsen av Fujian. Han far var en mellomnivås embedsmann, og var en Song-nasjonalist i den pågående konflikt mellom Det sørlige Song-dynasti og det jursjenske Jin-dynastiet.
Zhu Xi viste store talenter allerede som barn. Da han var tre år gammel lærte faren ham at det som var over hans hode var himmelen. Så svarte Xu umiddelbart: «Og hva er over himmelen»?
Faren døde fa gutten var 13 år, etter å ha instruert ham til å studere under tre disipler av det berømte filosofbrødreparet Cheng Hao og Cheng Yi, to neo-konfucianske tenkere undfer det tidlige Song-dynasti. De tre læremestrene hadde også åpent sinn overfor daoismen og buddhismen.
I 1148, da han var atten år, bestod Zhu Xi provinsnivåprøven av den kinesiske embedsmannseksamen. Han viste imidlertid ingen entusiasme for noen karriere i det keiserlige byråkrati, og konsentrerte seg om vider studier, utvekslet tanker med andre lærde og utviklet sine egne neo-konfucianske teorier og læresetninger.
Virksomhet
Under det halve århundret fra embedsmannseksamenen frem til sin død, virket Zhu Xi som embedsmann i mindre enn ti år, mens han var tilknyttet hoffet i 46 år. Han viet seg til undervisningen, som han verdsatte høyt. Han etterlot seg over 70 verk. Dessuten grunnla han mer enn 50 private høyere læreanstalter i Wuyi-fjellene og utdannet personlig mer enn tusen elever, blant annet ved det fremtredende Yuelu-akademiet i Changsha i Hunan. Flere av dem ble betydningsfulle teoretikere.
Blant Zhu Xis verker er boken Familien Zhus familienormer, et nøkkelverk for reguleringen av familieforhold. Kort før han døde reviderte han sine anmerkninger til boken Den store lærdom (大學, dàxué), som skulle benyttes ved den kinesiske embedsmannsutdannelse frem til 1905. Han tilskrives også ansvaret for å ha fastsatt «konfucianismens kanon» av tekster, kjent som konfucianismens fire bøker. Han brukte likefremt språk, nesten som talemålskinesisk, i kommentarer som han forfattet om alle disse fire klassiske tekster. Alle disse kommentarene skulle stå seg som standardkommentarer til bruk som støttelitteratur i forbindelse med den kinesiske embedsmannseksamen helt frem til 1900-tallet.
Zhu Xi beskrives gjerne som en radikalt ateistisk filosof. Den beskrivelsen er bare passende dersom man samtidig gir rom for at det kan finnes en ateisme med transcenderende trekk.
Han var dessuten en fremragende kalligraf.
Haroldswick
Haroldswick (norrønt: Haraldsvík) er et tettsted på øya Unst som er en del av den skotske øygruppen Shetland. Tettstedet har fått sitt navn etter den norske kongen Harald Hårfagre, som kom til dette stedet med sin flåte i 875 for å støtte det norske kravet på Shetland.
Haroldswick ligger 96 km nord for Shetlands hovedstad Lerwick. Storbritannias nordligste metodistkirke ligger her.
Historie
Stedsnavnet har fått navnet sitt fra den norske kongen Harald Hårfagre, som hadde landgang her i 875 for å utrydde sine norske fiender og samtidig slå frast at Shetland tilhørte kongeriket Norge. En norrøn grav er funnet på den nærliggende Setter's Hill, med utsikt over landingspunktet. Den er 15,2 m lang og 7,6 m bred, noe som kan antyde en gravlagt person av betydning, men det lokale betegnelsen på «Harold’s Grav» er feilslutning da Harald Hårfagre er gravlagt i Norge. Graven ble undersøkt på 1800-tallet og det ble da avdekket et par sirkulære brosjer (nåler) av sølv som nå er oppbevart i museet i Lerwick.
En radarstasjon for tidlig varsling, RAF Saxa Vord, ble etablert i 1957, men ble avviklet i 2006, før aktiviteten ble gjenopptatt i juli 2019. Grunnskolen Haroldswick Primary School stengte i 1997, men bygningen er nå overtatt av Unst Heritage Centre. Dette, sammen med Unst Boat Haven — et nærliggende fiskebåtmuseum — og kopien av vikingskipet og langhuset ved Brookpoint, er opprettet av lokalsamfunnet.
Johann Bernhard Bach (1700–1743)
Johann Bernhard Bach d.y. (1700–1743) var en tysk komponist i musikerfamilien Bach og nevø av Johann Sebastian Bach,.
Fra 1715 arbeidet han som kopist for Johan Sebastian. I 1721 etterfulgte han sin far Johann Christoph Bach som organist i St. Michael-kirken i Ohrdruf.
Bare et av hans verk er bevart for ettertida.
Helge Riisøen
Helge Ronald Gjessing Uchermann Riisøen (født i 25. november 1951, død 7. mai 2019) var en norsk nevrolog og forfatter.
Voitsberg kullkraftverk
Voitsberg kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten Steiermark i Østerrike. Det har en installert produksjonskapasitet på 330 MW, fordelt på 1 blokk / turbin. Operatør er Verbund AG. Deler av anlegget ble stengt ned i 2006.
Anlegget ble bygget ut i årene 1980–1983. Brenselkilden er steinkull.
Helge Riisøen
I ung alder utviklet han en kronisk sykdom. Han døde av denne 7. mai 2019, 67 år gammel.
Paraguay under Sommer-OL 1968
Paraguay under Sommer-OL 1968. Én mannlig sportsutøver fra Paraguay deltok i fekting under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Det var første gangen som Paraguay deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer
Heini Klopfer
Heini Klopfer (født 3. april 1918 i Immenstadt im Allgäu, død 18. november 1968 i Oberstdorf) var en tysk arkitekt og skihopper.
Timelkam kraftverk
Anlegget består idag av én 120 MW kogenerasjons-blokk med 1+1 gassturbin (enhet II), én 15 MW biomasse-fyrt trepelletskoker (enhet III), og en 66 MW kull- og oljekoker (enhet IV). I tillegg utvides kapasiteten til 606 MW ved at en ny 405 MW Siemens-blokk som bygges (enhet V). Den skal fyres på naturgass.
Heini Klopfer
Livsløp
Etter gymnaseksamen i Oberstdorf og krigstjeneste i Russland tok Klopfer arkitektstudiet ved den tekniske høyskolen i Darmstadt. Deretter arbeidet han særlig med å bygge hoppbakker over hele verden. Han konstruerte rundt 250 hoppbakker, deriblant den første skiflygingsbakken i Oberstdorf, som i dag bærer hans navn. Bakgrunnen for denne spesialiseringen var Klopfers begeistring for skihopping, som han hadde hatt siden guttedagene. På slutten av 1940-tallet og begynnelsen av 1950-tallet var Klopfer en av «Oberstdorf-trioen» i verdenstoppen i skihopping, sammen med Toni Brutscher og Sepp Weiler. Han oppnådde imidlertid ikke de aller største sportslige plasseringene, blant annet fordi Tyskland ble nektet å delta i vinter-OL 1948 i St. Moritz og andre internasjonale konkurranser like etter 2. verdenskrig.
Timelkam kraftverk
Operatør er Energie AG. Den nye enheten blir svært moderne, og det er installert kogenerasjon med sideleveranse av fjernvarme.
Heini Klopfer
Livsløp
Under den første tysk-østerrikske hoppuka i 1952 ble Heini Klopfer nummer 9 i rennet i Oberstdorf og nummer 17 sammenlagt. Året etter kunne han ikke delta på grunn av skade, og i 1954 greide han ikke å kvalifisere seg. Etter at han la opp i 1955, engasjerte han seg enda mer i hoppbakkebygging. Som leder av FIS' komité for bygging av hoppbakker planla han og holdt oppsyn med byggingen av et stort antall hoppbakker over hele verden. Han døde natt til 18. november 1968 etter et hjerteinfarkt, nettopp hjemkommet fra en anstrengende reise til skiflygingsbakken i Planica.
Timelkam kraftverk
De totale CO2-utslippene i 2008 var 276 050 tonn fra enhetene II-IV.
Karl Guthe Jansky
Karl Guthe Jansky (født 22. oktober 1905 i Norman i Oklahoma i USA, død 14. februar 1950 i Red Bank i New Jersey) var en amerikansk forsker innom radiokommunikasjon.
Biografi
Jansky ble ansatt hos Bell Telephone Laboratories i 1928. Bell ville undersøke om det var mulig å benytte seg av kortbølgelengder (10–20 m) for radiotelefonforbindelser over Atlanterhavet. Jansky fikk oppdraget med å undersøke om det fantes statiske forstyrrelsekilder som kunne umuliggjøre dette.
Jansky bygde et antenneanlegg for å ta imot radiosignaler med en frekvens på 20,5 MHz, noe som tilsvarer en bølgelengde på 14,6 m. Antennen var montert på et vribart bord slik at det skulle være mulig å fastsette retningen til en forstyrrende radiokilde. Anordningen ble døpt av hans kolleger til «Janskys karusell».
Etter å ha registrert signaler fra alle mulige retninger konstaterte Jansky at der fantes tre typer signaler:
Jansky bestemte seg for å grundigere undersøke kilde 3. Han fant at signalenes styrke steg og falt hver dag og han begynte å mistenke at signalene kom fra solen.
Etter noen måneder merket han at det klareste signalet begynte å avvike fra solens posisjon, og signalene ble ikke gjentatt hver 24. time, men med 23 timer og 56 minutter. Dette er karakteristisk for fiksstjerner og andre objekter fjernt fra vårt solsystem. I 1931 klarte han å finne ut at strålingen kom fra Melkeveien og fra midten av galaksen fra et området i stjernebilde Skytten
Etter dette ville Jansky ha muligheten til å nøyere undersøke Melkeveien, men Bell hevdet å ha fått klart for seg at det ikke ville bli noe problem med overføring av tale ved den tiltenkte bølgelengden og Jansky fikk en annen jobb. Han kom aldri mer til å jobbe med radioastronomi.
En rekke vitenskapsmenn ble svært interessert i Janskys oppdagelse, men ettersom dette var i den store depresjonsperioden hadde ingen observatorier råd til å ta opp tråden og bearbeide den.
Jansky har blitt hedret med å få en fysikalsk enhet innen raioastronomien oppkalt etter seg;
1 Jansky (Jy) = 10−26 W · m² · Hz−1
Solbruset er imidlertid så sterkt at man har funnet det praktisk å benytte en større enhet, SFU (solar flux unit), ved studier av solen.
1 SFU = 10−22 W · m² · Hz−1 = 10 000 Jy.
Stetson
Stetson er en amerikansk hattefabrikant. Stetson er mest kjent for å ha den originale cowboyhatten.
Selskapet ble grunnlagt av John B. Stetson i 1869, med base i Philadelphia. Årene før dette hadde grunnleggeren tilbragt i Colorado, der han utviklet selskapets distinkte hattetype. De første Stetsonhattene ble laget og solgt i 1865. Bedriften ble en rask suksess, og allerede i 1886 var Stetson verdens største hatteprodusent.
Stetson fikk flere kontrakter med offentlige etater i USA og Canada de første par tiårene av 1900-tallet, blant annet med Royal Canadian Mounted Police og med US Park Rangers. Dette bidro til at Stetsonhatter ble assosiert med «det ville vesten».
Liverpool Institute for Performing Arts
Liverpool Institute for Performing Arts (forkortet LIPA), også kjent som Paul McCartney-skolen, er en skole i Liverpool stiftet av musikeren Paul McCartney. Skolen startet opp i 1996 og tilbyr utdanning innen skuespill, dans, musikk, management, lydteknologi og teaterdesign.
Skolen har om lag 670 studenter fra 40 forskjellige land og samarbeider med Liverpool John Moores University.
Skolen var opprinnelig McCartneys og Beatles-kollega George Harrisons gamle Grammar School, og kostet fem års slit og 240 millioner å få i stand.
Hospice Stabekk
Hospice Stabekk er et hospice på Stabekk i Bærum. Hospicet eies og drives av Bærum kommune og har ansatt lege, spesialsykepleiere, sykepleiere og hjelpepleiere. Det har et døgntilbud til alvorlig syke pasienter, i hovedsak kreftpasienter, for å gi livskvalitet i terminalfasen. Ved behov gis det også lindrende symptombehandling.
Per april 2020 har Hospice Stabekk 22 heldøgnsplasser, som alle er korttidsplasser.
Opel Rekord
Opel Rekord (1953–86) er en større familiebil som ble produsert av Opel i Rüsselsheim i Tyskland i over 7 millioner eksemplarer. Den etterfulgte Opel Olympia og ble i 1986 avløst av Opel Omega.
Olympia Rekord (1953-57) hadde Olympiamotorer på 1.5 liter og 44 hk. Den kunne fås som 2-dørs sedan, cabriolet og stasjonsvogn (Caravan).
P/P1 (1958-60) hadde nytt karosseri med panoramavindu (derav P),   Fra 1958 kunne den fås som 4-dørs sedan. En billigutgave med 1.2-liters motor ble kalt Opel Olympia/1200 (1958–62). P1 var også solgt i USA.
PII (1960-63) fjernet panoramavinduet. Den kunne nå fås som 2-dørs coupe samt en 1.7-liters motor på 60 hk. A (1963–65) ble designed av GM i USA og kunne fås med 2.6-liters 6-sylindret motor (fra Opel Kapitän). B (1965–66) fikk andre lykter, samt at den gamle Olympiamotoren (fra 1937) ble avløst av Opels nye motorserie (CIH=Cam In Head) på 1.5, 1.7 og 1.9 liter, en serie som holdt seg til 1986.
Neste var D (II) (1972-77) hadde CIH-motorer (bensin) på 1.7, 1.9 og 2.0 liter samt en 2.1-liters diesel. Understellet ble også brukt i Vauxhall Victor.
Med basis i Rekord C (og D) laget man Opel Ranger (1968–78) i Sør-Afrika med Chevrolet-motorer, samt i Belgia for salg i Belgia og Sveits (med CIH-motor). Iran lagde den fra 1974 til 1977 og den iranske revolusjon. E-utgavene ble laget i andre land også.
Wœrth
Wœrth (tysk: Wörth) er en kommune i departementet Bas-Rhin i Alsace i regionen Grand Est øst i Frankrike, ikke langt fra Wissembourg ved grensen til Tyskland. Kommunen ligger i kantonen Wœrth som tilhører arrondissementet Wissembourg. I hadde Wœrth 0 innbyggere.
Ved denne byen stod det et stort slag tidlig under den fransk-prøyssiske krig den 6. august 1870. Slaget, som på fransk minnes som Bataille de Frœschwiller-Wœrth og på tysk som Schlacht bei Wörth, krevde 20 000 menneskeliv.
Befolkningsutvikling
Antalet innbyggere i kommunen Wœrth
Finn Devold
Finn Devold (født 24. april 1902 i Bergen, død 26. mai 1977 i Bergen) var en allsidig norsk forsker innen meteorologi og marinbiologi, mest kjent for sine studier av sild, men også fra flere polarekspedisjoner på 1930-tallet, blant annet med broren Hallvard Devold. Deres far var sogneprest Harald Ophus Devold.
Etter avbrutte studier i realfag var han i lengre perioder overvintrende i polare områder. Han bestyre meteorologi-stasjonen Kvadehuken på Svalbard (1923–24), hvorved han og broren (samt Kristian Jacobsen) nådde rikspressen etter en redningsaksjon for to engelske som hadde falt ned i fly. Deretter ledet han den meteorologiske stasjon på Jan Mayen (1926–28) og målte Beerenbergs høyde (1927). Devold arrangerte selv turer til nordøstlige Grønland (1928–30), samt tok del i aksjonene på sørøstlige Grønland, mer bestemt de i Myggbukta (1931–33) der han forøvrig også etablerte Finnsbu radio (63°22'48"N, 41°18'0"W). I mellomtiden var han også en tid Fridtjof Nansens assistent (1927–28).
Han fikk jobb hos Havforskningsinstituttet (1936) der han ble fiskerikonsulent i 1943. I mellomtiden tok han embedseksamen innen matematikk og realfag (1940). Hans kjendisstatus ble ytterligere styrket med Devolds ledelse av det nye fartøyet «G. O. Sars» (1950), hvormed han i tiden etter 1950 kunne publisere resultater i rikspressen som anga  nøye  sildas vandringer før vintersildefisket. Kystbefolkningen ga ham tilnavnet Sildeprofeten av dette.
Fylkesvei 950 (Sør-Trøndelag)
Fylkesvei 950 i Sør-Trøndelag gikk mellom Rotvoll i Trondheim og Gjevingåsen ved Muruvika i Malvik. Veien var 23,3 km lang.
Veien følger stort sett den tidligere traséen til europavei 6.
Da Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 ble veien del av fylkesvei 6708.
Latinsk ritus
Den latinske ritus er den kristne ritus som brukes i størsteparten av Den katolske kirke, det vil si bare med unntak av de orientalske katolske kirker. Kirken som bruker den latinsk ritus er Den romersk-katolske kirke (i egentlig forstand; men merk at romersk-katolsk på norsk også brukes om hele Den katolske kirke), men omtales også som Den latinske kirke, Den romerske kirke eller, i historiske sammenhenger, som Vestkirken. Ritusen har sitt opphav i det oldkirkelige patriarkatet Roma. Paven, som er biskop av Roma, er overhodet for Den romersk-katolske kirke og fungerer som patriark for den latinske ritus. De aller fleste katolikker, nærmere bestemt 98,5 %, følger den latinske ritus; på verdensbasis utgjør dette over 1,1 milliarder mennesker. Dermed er den latinske ritus den mest brukte kristne ritusen.
Biskopen av Roma ble i oldkirken betegnet som Vestens patriark i motsetning til Østens patriarker i Konstantinopel, Antiokia, Alexandria og Jerusalem. Betegnelsene vestkirken og Vestens patriark er ikke lenger i offisiell bruk, siden den latinske ritus ikke lenger bare er begrenset til «Vesten» (i betydningen Vestromerriket eller «Aftenlandet»).
Strengt tatt består/bestod den latinske ritus av flere litt forskjellige liturgiske riter:
Lateinische Kirche Iglesia latina Latin rítusú katolikus egyház Latijnse Kerk Kościół łaciński Igreja Católica de Rito Latino Латинский обряд
Gordon Bennet Aviation Cup
Gordon Bennet Aviation Cup var en hurtighetsprøve for fly, etablert av amerikaneren James Gordon Bennet, Jr., som ble gjennomført årlig fra 1909 til 1920 med unntak av årene 1914 til 1919. Seieren gikk til flyet som tilbakela en distanse på 20 km fortest. Cupen ble vunnet i 1920 av Frankrike.
Poul Houmann
Paul Charles Hauman (født 13. august 1883, 21. februar 1978), bedre kjent som Poul Houmann, var en belgisk fotballspiller som var aktiv tidlig på 1900-tallet. Fra 1905 til 1908 og fra 1910 til 1912 bodde han i Norge og spilte i en periode for Mercantile. I resten av karrieren spilte han for flere ulike belgiske lag.
Uighurer
Uighurene utgjør i Folkerepublikken Kina en av de 56 etniske grupper som er offisielt anerkjent av Folkerepublikken Kina. Religiøst er mange uigurer muslimer, og de siste ti årene har de reagert på kulturell undertrykking og siniseringspolitikk i Xinjiang, og vært i politisk opposisjon til regjeringen i Beijing.
Mange uighurer bor i eksil i Europa og Asia og deres politiske leder Rebiya Kadeer lever i eksil i USA. Utenfor Kina er det konsentrasjoner av uighurer i byer som Sydney, Washington D.C., München, Tokyo, Toronto og Istanbul. Mange uighurer er i de siste årene blitt satt til å jobbe i arbeids- og konsentrasjonsleirer i Kina.
Historie
Xinjiang, eller «Det nye territoriet», var et forvisningssted for brysomme kinesere allerede i Han-dynastiet – under den brutale «Første keiser» Qin Shihuang (259- 210 f. Kr.).
Sammen med de såkalte kokturkene (også kalt gokturkere) var uighurene en av de største og mest utholdende av de turkotatarisk-talende folkene i Sentral-Asia. De bestod som en stammeføderasjon regjert av Juan Juan-konføderasjonen fra 460 til 545, og deretter av heftalittene fra 541 til 565, før de ble gjort til en del av det kokturkiske khaganat. I kinesiske kilder ble de omtalt kjent som Huíhé og Huihu. På 700-tallet, da de fortrengte gokturkene, opprettet de et eget khanat. Det kinesiske Huihu er bakgrunnen for betegnelsen Huihui som kinesere bruker for muslimer. Det ligger også til grunn for nasjonalitetsnavnet Hui, som brukes om en kinesisktalende muslimsk folkegruppe i Kina.
Khaganatet deres strakk seg fra Kaspihavet til Mandsjuria og bestod fra 745 til 840, da kirgiserne etablerte seg med styrke. Resultatet ble at uighurske stammegrupper forflyttet seg til en rekke nye områder, som til Xinjiang og Gansu, og ut på de sentralasiatiske steppene. I Jungaria og i Tarimbekkenet opprettet de kongedømmet Idiqut, som vedvarte til 1209, da det underkastet seg mongolene under Djengis Khan.
Turkotatarer i det vestlige Tarimbekkenet begynte å konvertere til Islam på 900-tallet, men de fleste uighurene i Besh Balik- og Turfan-områdene konverterte ikke før på 1400-tallet da Jarkandkhanatet, en mongolsk etterfølgerstat i det vestlige Tarim, ekspanderte inn i deres områder. Fra da av begynte forfedrene til de moderne uighurer å skulle kalle seg selv uighurer, men identifiserte seg som «turki» eller «musulmaner».
Før de konverterte til islam, var det blant uighurene både manikeere, buddhister og til og med noen assyriske kristne. Genetisk og kulturelt nedstammer de moderne uighurer til dels fra nomadiske turkomanske stammer, fra de mange iransktalende grupper – som sakaer og sogdianere som tidligere hadde bosatt seg i oasebyene i Tarimbekkenet, og de centum-indoeuropeisktalende tocharianerne. Fremdeles kan man komme over uighurer med lys hud og lyst hår.
En mindre gruppe uighurer dro også til det som i dag er Gansu-provinsen i Kina, der de konverterte fra manikeismen til tibetansk buddhisme. I motsetning til sine folkefrender lenger vest konverterte de ikke senere til islam. De utgjør med dette et uvanlig element blant de turkotatariske folk. Deres etterkommer bor der den dag i dag, og er kjent som yugurer (omkring 10000 mennesker).
Den svenske oppdagelsesreisende Sven Hedin reiste mye i Øst-Turkestan blant uighurene i begynnelsen av 1900-tallet, og hadde et spesielt nært forhold til dette folkeslaget.
Uighurene i Kina
Uighurene proklamerte i 1944 en egen stat etter sammenbruddet av Chang Kai-chek's nasjonalistregime, og kalte staten Republikken Øst-Turkestan. Da kommunistene kom til makten i 1949 bodde bare 300.000 kinesere i Xinjiang, av en total befolkning på om lag 5 millioner. Xinjiang ble «selvstyrt region» i 1955, men fikk liten frihet. Kommunistpartiet arresterte tusenvis av uighurer og andre muslimer under anklage av å være «godseiere», spioner eller undergravere, og jord og buskap ble kollektivisert. I 1966 startet kulturrevolusjonen og alle moskeer ble stengt av rødegardistene. Først i 1979, under Deng Xiaoping, ble noen moskeer gjenåpnet.
På 1990-tallet startet en ny siniseringspolitikk i Xinjiang. Han-kinesere ble oppfordret av myndighetene til å bosette seg der. Staten stimulerte tilflytting og mobiliserte sivile kinesere under slagordet «Dra vestover!». Funn av olje og naturgass i ørkenen i Xinjiang har ytterligere økt tilflyttingen. Det er dessuten bygd en oljerørledning til kysten i øst. Ved folketellingen i 2000 var antall han-kinesere økt til 7,5 millioner, mens det var ca. 8 millioner uighurer, og andre folkeslag utgjorde om lag 4 millioner. Antallet han-kinesere og uighurer er altså om lag likt i provinsen – og om man tar med 2,5 millioner han-kinesere som er kontraktsarbeidere for Statsselskapet for produksjon og utbygging i Xinjiang, og 500.000 soldater i Folkets frigjøringshær, kan det oppholde seg godt over 11 millioner han-kinesere i Xinjiang til enhver tid.
I 1999 ble lederen for «De tusen mødres bevegelse», Rebiya Kadeer, arrestert og fengslet i Kina. Hun ledet en bred velferdsorganisasjon og ble uighurenes talskvinne. I 2004 ble Kadeer løslatt etter påtrykk fra USA, hun fikk Raftoprisen og ble gjenforent med sin mann i USA. Løslatelsen førte trolig til at USA svekket kritikken av Kina menneskerettighetsbrudd. Opptøyer blant uighurene har vært konstante, med voldelige sammenstøt blant annet i 2004. I juli 2009 brøt det hittil kraftigste uiguriske opprøret ut i provinsen, minst 159 mennesker ble drept og 1 000 såret ifølge offisielle kilder. Den 8. juli innførte de kinesiske provinsmyndighetene portforbud i hovedstaden Ürümqi. 1. mars 2014 ble 28 mennesker drept og 162 skadet da flere menn, bevæpnet med kniv, gikk til angrep på Kunming togstasjon i Yunnan-provinsen. Kinesiske myndigheter legger ansvaret på militante uigurer.
Hospice Lovisenberg
Hospice Lovisenberg er et hospice på Lovisenberg i Oslo og eies av Lovisenberg Diakonale Sykehus. Hospicet består av en dagpost og en døgnpost, og har Sørøst-Norge som opptaksområde gjennom en avtale med staten ved Helse Sør-Øst.
Dagposten ved Hospice Lovisenberg tilbyr poliklinisk palliativ behandling og gjør at mange pasienter kan være trygge i egne hjem over lengre perioder enn de ellers ville ha vært, gjennom nærkontakt med hospicet og muligheter til avlastningsopphold i perioder. Dagposten har åpent fem dager i uken året rundt, med unntak av helligdager.
Døgnposten ved Hospice Lovisenberg har 12 senger og tilbyr medikamentell smerte- og symptomlindring, samt ernæringsveiledning, hvile og aktiviteter, drenasje, fysioterapi, massasje, lymfødembehandling, og rådgivning og samtale.
Babaçulândia
Babaçulândia er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Generalhagen
Generalhagen er en park i Harstad. Parken ligger ved siden av Storgata, og dekker to kvartaler mellom Hans Egdes gate og Storgata. Parken dekker 6,2 dekar. Parkanlegget ligger i en svak skråning som er hevet fra bakken og adskilt fra veien med støyvoller. I Generalhagen finnes også en musikkpaviljong.
Generalhagen var opprinnelig den private hagen til generalen, derifra navnet, og ble bygget av forsvaret for kommandøren av 6. divisjon. Generalboligen brant ned i 1941, og etter 2. verdenskrig ble hagen tatt i bruk som offentlig parkområde. På midten av 1980-tallet ble parken renovert og utvidet med lekeplass, fontene, trapper, amfi og beplantning. Det finnes også en rekke statuer i parken:
Bruk av Generalhagen
Generalhagen er hvert år sted for åpningen av Festspillene i Nord-Norge og det er også mange andre aktiviteter i parken i løpet av festspillene.
Hver vår og under Festspillene holder Forsvarets Musikkorps Nord-Norge (bedre kjent som Divisjonsmusikken) flere konserter i musikkpaviljongen i parken. Også mange andre korps holder konserter i Generalhagen, spesielt på våren og sommeren.
I mai 2008 ble musikkpaviljongen flyttet til skråningen nedenfor fontenen.
Jon Tolaas
Jon Tolaas (født 3. juni 1939 i Måløy, død 1. september 2012 i Nordfjordeid ) var en norsk forfatter og lyriker. Han var utdannet pedagog og arbeidet som lektor ved Eid videregående skole på Nordfjordeid, hvor han også var bosatt.
Tolaas debuterte med diktsamlingen Gjest i ditt tjeld i 1967, og har gitt ut en rekke diktsamlinger og fagbøker innen forskning på drømmer.
Peru under Sommer-OL 1968
Peru under Sommer-OL 1968. Tjueåtte sportsutøvere fra Peru deltok i åtte sporter under 1968 i Mexico by. Peru, som deltok for sjette gangen i et sommer-OLvant ikke noen medaljer.
Havstrilen
Havstrilen er en årbok og et samarbeidsprosjekt mellom Nordsjøfartmuseet i Telavåg, Kystmuseet i Øygarden, kulturminnelaget i Fjell og sogelaga i Øygarden og Sund. Den første boka kom ut i 2001.
Kilobit
Kilobit er en enhet for måling av informasjonsmengde (datamengde). En kilobit er lik 1000 (103) bit.
Kilobit har ikke noe offisielt symbol, men de facto standard er kb.
Doom II: Hell on Earth
Doom II: Hell On Earth er et førstepersonsskytespill utviklet av id Software i 1994 som en direkte oppfølger til forgjengeren DOOM fra 1993. Spillet introduserer flere nye monstre.
Handling
Etter at basene på Mars' måner Phobos og Deimos ble overkjørt av demoner, klarte en enslig marinesoldat å unnslippe. Da marinesoldaten omsider kommer tilbake til jorden fikk han raskt sitt livs sjokk; Jorden har lidd samme skjebne som Mars' måner og demonene er overalt.
Oppbygning
Spilleren må kjempe seg igjennom 31 forskjellige nivåer, hvor det siste nivået har en vrien boss. Nivået, som heter "Icon of Sin" (Syndens Ikon) består av et stort bilde av et demonhode på en vegg. Demonen har et åpent felt i pannen, og maner konstant frem andre demoner og forskjellige fiender, som tar spillerens oppmerksomhet.
Forøvrig er det gjort referanser til tidligere spill som id Software har utgitt, blant annet Commander Keen fra 1990 og Wolfenstein 3D fra 1992. Begge spillene har sine respektive hemmelige nivåer, som kan entres ved å dra i godt bortgjemte spaker for å avslutte nivåene på en annerledes måte og sende spilleren til det hemmelige nivået.
For å bekjempe demonen må man løpe til andre enden av den store amfi-lignende arenaen og dra i en spak, så en elevator aktiveres rett foran demonens ansikt. Elevatoren blir stående på topp i to sekunder, så begynner den sin nedfart. I løpet av de to sekundene er det om å gjøre å pumpe missiler fra spillerens rakettkaster inn i det åpne feltet på demonens hode. Dette må gjentas 4-5 ganger.
Det er faktisk spillets designer, John Romero som er den siste fienden. Det er et bilde av hans avkappede hode tredd på et spyd som faktisk tar i mot skaden fra rakettkasteren. Forøvrig så er det demoniske ropet som blir ropt ut av demonhodet når spilleren entrer arenaen, en reversert, forvridd utgave av Romero selv som sier "To Win The Game, You Must Kill Me, John Romero", dette som et lite easter egg.
Palazzo Reale di Torino
Palazzo Reale di Torino (kongepalasset i Torino) ble bygget mens Carlo Emanuele II regjerte. Arkitekter var Carlo og Amedeo di Castellamonte.
Bygningen, som ligger ved Piazza Castello, ble ferdig i 1660, og har vært bolig for huset Savoia. Det er blitt endret flere ganger både under kongedømmet Sardinia og senere mens de regjerte i Italia. Idag er det et museum.
Bygget er i tre forskjellige stilarter: barokk, rokokko og nyklassisisme. Fasaden er restaurert i nyere tid, og har fått tilbake sin opprinnelige hvite farge.
I palasset henger et selvportrett av Leonardo da Vinci.
Sammen med de andre residensene til huset Savoia i og omkring Torino, står palasset på UNESCOs liste over verdensarven.
Joseph Banks
Joseph Banks (født 13. februar 1743 i London, død 19. juni 1820 i London) var en britisk naturforsker og botaniker som deltok på James Cooks første store oppdagelsesreise fra 1768–1771 på skipet «Endeavour». Dette resulterte i at 75 arter ble beskrevet og navngitt av Banks.
Handelskompani
Handelskompani var en form for bedrift som var dominerende som organisasjonsform for internasjonal handel fra middelalderen fram til 1700-tallet.
De nye handelsveiene som ble åpnet etter de store geografiske oppdagelsene på 1400-tallet var insitamentet til etablering av handelskompaniene, f.eks. direkte forbindelse til India og Amerika som da ble trukket inn i verdenshandelen.
Joseph Banks
Det er Banks' fortjeneste at den vestlige verden ble introdusert for eucalyptus, akasie, mimosa, og en hel slekt fikk også navnet etter Banks: Banksia.
Handelskompani
Handelsreiser til så fjerntliggende steder krevde mye kapital for å kunne gjennomføres, og da det måtte etableres handelsplasser og ofte festningsverk ble kompaniene drevet i fellesskap av flere privatpersoner, som alle bidro med økonomiske midler. Risikoen ble også fordelt på flere. Kompaniene hadde ofte nær kontakt med staten, og fikk ofte monopol og andre handelsprivilegier, mot at kongehuset fikk sin andel av overskuddet.
Joseph Banks
Banks var president for Royal Society. Han ble innvalgt som utenlandsk representant nummer 85 av Kungliga Vetenskapsakademien i 1773. Han var i mange år kongens nermeste rådgiver i botaniske spørsmål, og fikk gjort om Royal Botanic Gardens i Kew til den første store offentlige botaniske hagen etter moderne modell. Hans Journal during Capt. Cooks first voyage ble først utgitt i 1896.
Handelskompani
Handelskompaniene fungerte fram til slutten av 1700-tallet, da internasjonale forbindelser og vanlige handelsfirmaer sto sterkere. Ofte ble handelskompaniene overlatt til staten som måtte dekke deres gjeld.
Power Mac G5
Power Mac G5 var forgjengeren som Apples høyest spesifiserte modell frem til Mac Pro ble lansert i 2006. Power Mac G5 er utstyrt med IBM PowerPC G5-prosessor(er). IBM PowerPC-prosessorer var standard i Power Mac frem til Apple gikk over til prosessorer fra Intel.
Florida-øyene
Florida-øyene (Nggela-øyene) er ei lita øygruppe i Sentralprovinsen i Salomonøyene i Stillehavet.
Den største øya er Nggela Sule, som også kalles Florida. Andre større øyer er Tulagi, Gavutu og Tanambog.
Tulagi
Japan okkuperte øya 3. mai 1942. Fly fra det USA-amerikanske hangarskipet «USS Yorktown»(CV-5) angrep dagen etter havna i Tulagi. Dette var ei innledning til slaget i Korallhavet. USA gjenerobra øya i august. Den blei deretter ei tid brukt som base for torpedobåter.
Tulagi har gode muligheter for dykking, og det gjøres forsøk på å bygge opp en turistindustri rundt dette. Flere skipsvrak fra andre verdenskrig finnes i nærheta, blant annet USS «Aaron Ward» (som sank 7. april 1943), som – tross at den ligger på vel stor dybde – regnes som et av verdens største dykkbare vrak.
Knut Ljøgodt
Knut Ljøgodt (født 1968 i Ullensaker) er norsk kunsthistoriker. Han var direktør ved Nordnorsk Kunstmuseum i årene 2008-2016.
Tidligere har han blant annet arbeidet som konservator i Maleri- og skulpturavdelingen ved Nasjonalgalleriet, Oslo. Han er utdannet cand.philol. i kunsthistorie fra Universitetet i Oslo. I januar 2016 disputerte (Dr. philos) Ljøgodt ved Universitetet i Tromsø – Norges Arktiske Universitet med avhandlingen Historiemaleriet i Norge. Han har også hatt lengre studieopphold ved Courtauld Institute of Art, London og Det norske institutt i Roma.
Blant Knut Ljøgodts spesialområder er skandinavisk og europeisk kunst fra 1800-tallet, samt nyere norsk kunst. Innen disse områdene har han utgitt flere publikasjoner og har vært ansvarlig for utstillinger som Sort Romantikk – Gotisk skrekk og dekadense (2009), A K Dolven – Ahead (2009), David Hockney – Landskaper fra nord (2012), Olav Christopher Jenssen – Donasjonen (2014), og Joan Jonas – Glacier (2015). I forbindelse med utstillingen Historien fremstilt i bilder (2011/2012) utga Ljøgodt boken Historien fremstilt i bilder (Pax Forlag, Oslo 2011), om historiemaleriets rolle i kunsthistorien.
I 2014 kuraterte Ljøgodt utstillingen Peder Balke – Visjon og revolusjon, som også ble vist på National Gallery i London 2014/2015. Ljøgodt har i media omtalet Balke som Norges neste store internasjonale kunsteksport, etter Edvard Munch.
Siden 2017 leder Knut Ljøgodt Nordic Institute of Art, en ideell organisasjon som fremmer kunsthistorisk forskning med base i Oslo.
Bandeirantes do Tocantins
Bandeirantes do Tocantins er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Puerto Rico under Sommer-OL 1968
Puerto Rico under Sommer-OL 1968. Sekstifem sportsutøvere fra Puerto Rico deltok i elleve sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Puerto Rico, som deltok for sjette gang i et sommer-OL, vant ikke noen medaljer.
Victor Nysted
Victor Berglund Nysted (født 21. februar 1889, død 23. desember 1949) var en norsk fotballspiller. Han spilte i Norges aller første i 1908, hvor Norge tapte 11-3 for  i Göteborg. I denne kampen var Nysted og Gjøvik-Lyn-spilleren Frithjof Skonnord de eneste norske spillerne som ikke representerte Mercantile. Nysted spilte også en landskamp i 1911, hvor han scoret det norske målet i en kamp som endte 4-1 til Sverige. Han spilte klubbfotball for Lyn og ble norgesmester fire år på rad, i 1908, 1909, 1910 og 1911. I 1910-finalen skåret han tre mål. Nysteds foretrukne posisjon var senterforward.
Nysted var i 1903 med på å stifte gutteklubben Tormod på St. Hanshaugen i Oslo. Denne klubben gikk i 1905 inn i Lyn, noe som bidro til Lyns dominans de påfølgende år.
Hans Scheike
Hans Gösta Louis Scheike (født 5. juni 1924, død 27. november 2019) var en svensk grafolog og sektleder som i 1988 ble dømt for seksuelle overgrep mot mindreårige.
Scheike utviklet en alternativ medisinsk behandlingsform som han kalte risterapi. Formålet med risterapi er å bryte negative adferdsmønster og bearbeide psykiske spenninger hos kvinner. Dette oppnås gjennom å gi kvinnen ris på baken med bjørkeris, gjerne plukket av kvinnen selv. Om metoden utføres rett, vil dette lede til en dypere harmoni hos pasienten.