cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirkeparken videregående skole
Den tidlige tiden
I fabrikkbyen Moss ble det ut over 1900 tallet gitt undervisning til gutter og jenter i en treårig utdanning, 12 – 15 år. Skolen ble bygd ut i 1910. Etter en reform i 1920 årene hadde skolen fra 1925 et tilbud til 14 – 16 åringer. Skolepengene ble fjernet i 1920 for elever fra Moss, utenbys måtte fortsatt betale.
I 1939 hadde skolen 74 gymnasiaster og 293 middelskoleelever.
I 1941 sto Idrettens hus ferdig rett ved skolen og elevene hadde fysisk fostring i 1 etasje og sløydsal i kjelleren.
I krigsårene ble skolen drevet under vekslende forhold. Tyskerne okkuperte i perioder skolebygningen, slik at skolen ble drevet i andre lokaler.
Fra 1950-tallet og senere
I perioden etter krigen vokste elevtallet voldsomt og skolen ble overfylt. I 1959 var elevtallet på topp med 800 elever. Da var allerede mange elever avvist og det ble gjennomført loddtrekning mellom elever som stilte likt karaktermessig. Lærerne måtte løpe mellom fem forskjellige steder hvor det foregikk undervisning.
På begynnelsen av 1970 tallet hadde skolen 500 elever og 50 lærere.
I 1976 skiftet alle videregående skoler i Østfold navn. Fra nå av skulle alle skolene ha «videregående skole» i sitt navn.
Moss handelsskole og Moss yrkesskole ble til Malakoff videregående skole. Moss gymnas ble til Kirkeparken videregående skole.
Kirkeparken seilte av gårde frem til 1989 hvor reformen fra 1976 skulle justeres og fordeling av timer igjen skulle omorganiseres. Det var for mange elever som valgte bort realfag og fremmedspråk.
Mosseporten vgs ble lagt ned i 2001 og studieplassene ble fordelt mellom Malakoff og Kirkeparken vgs. som fikk sitt første yrkesfaglige tilbud noensinne og ble dermed en kombinert skole.
I dag
Byggingen av ny Kirkeparken startet i 2006 og skolen sto ferdig i sin nåværende form med 22000 kvm i 2009.
Skolen har i dag ca. 1000 elever og ca. 180 ansatte.
Skolens navn gjennom historien
1874 – 1897    Moss Middelskole
1897 – 1957    Moss kommunale høiere skole
1957 – 1964    Moss interkommunale høgre skole
1964 – 1976    Moss gymnas
1976 – dd        Kirkeparken videregående skole
Kirkeparken er et gammelt gymnas, og mye av kulturen og tradisjonene sitter i veggene. Det er stolte tradisjoner som man ikke uten videre bytter ut. Tidligere elever og ansatte føler en meget sterk og stolt tilknytning til skolen.
Samtidig som vi tar vare på tradisjonene våre må vi som skole også utvikle oss. Vi vil gjerne være i forkant av utviklingen; skape en enhetlig og lærende organisasjonskultur som utgangspunkt for et godt arbeidsmiljø og læringsmiljø.
Itaquitinga
Itaquitinga er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Charlotte Fich
Charlotte Fich avsluttet sin utdannelse på Skuespillerskolen ved Aarhus Teater i 1989. Hun fikk sitt gjennombrudd i Danmarks Radio-TV-serien Mordkommisjonen (2000–2003). Hun er gift med filmregissøren Per Fly.
Songs from the West Coast
Songs from the West Coast er det 27. studioalbumet av den britiske sangeren Elton John, utgitt over hele verden den 1. oktober 2001.
John samarbeidet igjen med tekstforfatter Bernie Taupin, og trommeslageren Nigel Olsson var tilbake i bandet på heltid. Stevie Wonder, som tidligere jobbet med Elton John på sangen «I Guess That's Why They Call It the Blues», spilte harmonika og clavinet på «Dark Diamond».
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Elton John og Bernie Taupin.
Hommebåt
Hommebåt (Hommeeka) er en åpen båt i Blekinge og Skåne, Sverige, spesielt bygget for sin funksjon som en stor robåt for å sette ut bunngarn på grunne farvann. Disse bunngarnene ble kalt ålhommor, derav navnet på varianten av Blekingsekan.
Hommebåten
I motsetning til de fleste variantene av båttypen blekingsekan er hommebåten nesten helt flatbunnet med grunn kjølbunn, slik at den var ikke mulig å seile. Denne store båten måtte roes ut til stedene der de sette ut og hentet opp bunngarnene i skjærgården. Størrelsen på båten er på mellom 16 og 20 fot i lengde eller ca. 5 til 6 meter.
I likhet med alle variantene av blekingsekan har det et akterspeil som en speilgattede båt, noe fallende ned mot bunnen, men ikke så mye. Akterspeilet ble redusert til bare et bredt stykke langt over vannet, men det antagelig er om de østskånske båtene av «den vestlige varianten».
Denne båttypen er ikke lenge i bruk.
Liste over kriger India har deltatt i
En liste over kriger den moderne staten Republikken India har deltatt i etter selvstendigheten og splittelsen fra Pakistan i 1947. Tradisjonelle fiender har vært Pakistan og Kina.
Arne Skjånes
Arne Skjånes er navnet til flere personer:
Asle Tangvik
Asle Tangvik (født 3. oktober 1975 på Kvål i Melhus) er en norsk funksjonshemmet alpinist som har konkurrert for Trønderlyn.
Tangvik ble handikappet 1986, da han mistet venstre fot etter å ha blitt overkjørt av en lastebil. Han har deltatt i alle paralympiske vinterleker fra 1994 til 2010. Han debuterte på Lillehammer i 1994, og konkurrerer i klassen LW2.
En bronse i storslalåm tatt under Paralympiske vinterleker i 2002 er hans gjeveste bragd i idrettssammenheng.
Han ble født og vokste opp på Kvål, men flyttet i voksen alder til Oslo.
Tysklands riksadvokat
Tysklands riksadvokat (tysk: Generalbundesanwalt) har ansvaret for føderal straffeforfølgelse i Tyskland. Riksadvokaten holder til ved Tysklands føderale høyesterett, Bundesgerichtshof i Karlsruhe. Ytterligere et tjenestested er i Leipzig der domstolenes femte straffesenat holder til.
Det tyske føderale riksadvokatembetet ble grunnlagt i 1950. Underlagt riksadvokaten finnes flere føderale forbundsadvokater, (tysk: Bundesanwalt),førstestatsadvokater (Oberstaatsanwalt) og statsadvokater, tilsammen 90 advokater på ulike nivåer. I tillegg kommer vitenskapelig personale og kontorpersonale, tilsammen ca. 200 øvrige medarbeidere.
Den føderale justisministeren foreslår, med samtykke fra Forbundsrådet, riksadvokaten for presidenten, som så utnevner ham eller henne.
Itaíba
Itaíba er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Presbyter
I den reformerte kirke, hvor man har prøvd å kopiere den første menighetens forfatning, står det ved siden av presten 12 presbytere, legfolk, som våker over kirketukten og styrer kirkens ytre forhold. Sammen med soknets prester utgjør de Presbyterium. Denne menighetsstrukturen er i nyere tid etterlignet i flere evangelisk-lutherske landskirker.
Synode (evangelisk kirke)
Synode er en betegnelse på det kirkelige selvstyre innenfor de evangelisk-lutherske kirker i Tyskland. Innenfor de enkelte Landkirker snakker man om Landssynoder eller Kirkesynoder (som i Hessen-Nassau), og på det sentrale, nasjonale plan om dekanats-synoder eller kretssynoder.
Bartolomeo de Coturno
Bartolomeo de Coturno (henrettet 26. september 1385 i Cogorno) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Coturno tilhørte fransiskanerne. Han ble kreert til kardinal 21. desember 1381 av pave Urban VI.
Han konspirerte mot pave Urban sammen med kardinalene Giovanni de Amelia, Adam Easton, Gentile de Sangro, Ludovico Donato og Marino Giudice. De ble fengslet på borgen i Nocera Umbria den 12. januar, og ble henrettet i Genova i desember 1385. Eneste unntaket var kardinal Easton, som ble løslatt.
Guri Kogstad
Guri Kogstad (født 5. mai 1961) er en norsk tidligere svømmer.
Johannes Gronowski
Johannes Gronowski (født 4. februar 1874 i Graudenz i Preussen i Tyskland, død 27. august 1958 i Paderborn) var en tysk politiker som representerte Deutsche Zentrumspartei og CDU. Fra 1922 til 1933 var han overpresident i provinsen Westfalen i Fristaten Preussen.
Guri Kogstad
Under EM 1977 i Jönköping, Sverige svømte hun inn til to 6.-plasser på henholdsvis 100m fri (hvor Lene Jenssen tok 5.-plass) og 200m fri, pluss at det norske laget (Lene Jenssen, Guri Kogstad, Grethe Mathiesen og Bente Eriksen) på 4x100m fri tok en 4.-plass.
Johannes Gronowski
Bakgrunn
Johannes Gronowski kom fra enkle kår, og faren døde før gutten ble født. Etter folkeskolen fikk han i lære som maskin- og bygningsmetallfagarbeider. Han kvalifiserte seg ytterligere ved kveldskurs arrangert av den katolskre fagforeningsbevegelse.
Under inntrykk fra dannelsesarbeidet organisert av det i 1890 grunnlagte Volksverein für das katholische Deutschland innrettet Gronowski det første «Volksbüro» (folkebyrå) i Dortmund, som var en hjelpe- og rådgivertjeneste for arbeidere angjeldende sosialforsikring og arbeidsvern.
Guri Kogstad
Kogstad er også 16 ganger (12 frisvømming – 4 butterfly) individuell norsk mester i senior-NM i årene 1977-1980. Hun forbedret også flere norske svømmerekorder i frisvømming inkludert også nordiske rekorder på 100m og 200m langbane frisvømming.
I NM i svømming kortbane 1978 i Oslo ble hun enstemmig tildelt Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris for 1977 av Norges Idrettsforbund for sin sterke plassering i EM 1977 i Jönköping.
Etter endt aktiv karriere var hun en tid organisasjons-/general -sekretær i det norske friidrettsforbundet.
Senere svømte hun noen veteran-konkurranser og satte også der noen nasjonale svømmerekorder.
Johannes Gronowski
Bakgrunn
I 1902 overtok han som leder av det arbeidersekretariatet i Dortmund-Hörde. Fire år etter grunnla han den første Katholischer Arbeiterverein i Dortmund.
Politiker
I 1905 ble Johannes Gronowski som medlem av partiet Zentrum innvalgt i Dortmunds byrepresentantskapsforsamling, og den 16. juni 1908 til det prøyssiske representanskapshus, og satt i dette frem til 1918.
Han ble i 1919 medlem av den prøyssiske lovgivende lasndsforsamling, og var deretter fra 1921 til 1933 medlem av Den prøyssiske landdagen, og ble valgt inn både i parti- og fraksjonsledelsen. Fra 1922 til 1933 var han Oberpräsident for den prøyssiske provins Westfalen. Han engasjerte seg fremfor alt i sosialpolitiske spørsmål og var å regne til venstrefløyen i sitt parti.
Etter nazistenes maktovertagelse ble han allerede den 22. februar 1933 tilsidesatt og pensjonert.
Gronowski hørte til de ledende medlemmer av Kölner Kreis.
Etter Annen verdenskrig var han en av grunnleggerne av CDU i den britiske okkupasjonssone. Fra 1948 til 1951 var han Landesvorsitzender for CDU Westfalen-Lippe. Fra 1946 til 1950 og seretter fra 28. desember 1953, da han trådte inn for den avdøde Josef Schrage, til 4. juli 1954, var han medlem av Landtag Nordrhein-Westfalen.
Gronowski døde 17. august 1958.
Cliff Burton
Clifford Lee Burton (født 10. februar 1962 i San Francisco, død 27. september 1986 i Ljungby, Sverige) var bassist i heavy/thrash metal-bandet Metallica og sitt tidligere band «Trauma». Han var sønn av Jan og Ray Burton og vokste opp i Castro Valley, sammen med foreldrene og sine to søsken, Scott og Connie.
Sätteka
Sätteka er en åpen båt i Blekinge, Sverige benyttet til det kystnære fiskeriet som en variant av båttypen Blekingseka. Det er den minste varianten av blekingsekerne med seil og rigging.
Cliff Burton
Burton var mest kjent for sin ville spillestil og sine soloer, som i låtene «Orion» på albumet Master of Puppets og «(Anesthesia) Pulling Teeth», der det er kun bass i halve sangen.
Sätteka
Sättekan
Som en seilførende, åpen båt på mellom 15 og 20 fot opptil cirka 5,9 meter i lengde var denne tatt i bruk til det kystnære fiskeri, spesielt med settegarn/stågarn etter sild. Det er den vanligste varianten av blekingsekan med én mast med spriseil, fokk og topp som kan tars ned ved behov, de minste kan roes med to årer, de største med fire årer. En beskrivelse av blekingsekan er nesten det samme som av en sätteka.
Cliff Burton
Død
Burton omkom 24 år gammel i en bussulykke i Sverige under bandets Damage Inc. turné i 1986. Bandet hadde klaget på at det var så ukomfortabelt å sove på bussen deres, og om kvelden den 26. september spilte Kirk Hammett og Burton kort om hvem som kunne velge seng først. Burton fikk et sparess og vant. Dermed valgte han seg Kirk sin seng. Cliff sov gjennom hele natten, og rundt kl 7 om morgenen neste dag hevdet bussjåføren at han kjørte over et lag med rim på veien. Han mistet kontroll over bussen, kjørte av veien (E4, to mil nord for Ljungby) og tippet over på gresset. Burton ble slengt ut av vinduet og fikk bussen over seg. I et forsøk på å få ham løs brukte man en kran som skulle løfte bussen opp på veien igjen. Under forsøket på å løfte opp bussen så røk kjettingene mellom kranen og bussen, noe som resulterte i at bussen falt over Burton igjen. Det er uvisst om han på dette tidspunktet allerede var død.
Sätteka
Sättekan
Som de fleste varianter av blekingsekan er denne båttypen nå et sjeldent syn på de sørsvenske kysttraktene.
Cliff Burton
Død
James Hetfield fortalte senere at han hadde trodd bussen krasjet fordi sjåføren var full og hevdet det hadde luktet alkohol av ånden hans. Hetfield fortalte også hvordan han senere hadde gått nedover og sett etter is på veien etter ulykken, men hadde ikke funnet noe. En lokal fotograf ved navn Lennart Wennberg, som møtte opp på ulykkesstedet dagen etter, svarte senere i et intervju om sannsynligheten for is på veien, at det var «utelukket» og at veien hadde vært tørr og temperaturen rundt to grader celsius. Dette ble bekreftet av politiet som heller ikke fant noe is. Ljungbys etterforsker Arne Pettersson fortalte i en lokal avis om hvordan bilsporene på ulykkesstedet etter bussen liknet på sporene etter sjåfører som sovner bak rattet. Likevel hevdet bussjåføren at han hadde sovet ut før turen og var helt uthvilt. Dette ble bekreftet av bussjåføren til den andre turnébussen. Det ble konkludert med at sjåføren ikke var skyld i ulykken, og ingen rettssak ble ført mot ham.
Cliff Burton ble kremert og asken hans spredd over området på Maxwell Ranch. I begravelsen hans ble sangen «Orion» spilt.
Jaboatão dos Guararapes
Jaboatão dos Guararapes er en by og kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Cliff Burton
Død
Den mest kjente hyllestsangen som ikke er skrevet av Metallica, er sangen «In My Darkest Hour», skrevet av thrash metal bandet Megadeth. Ifølge Megadeths bandleder Dave Mustaine satte han seg ned og skrev sangen rett etter han hørte om Burtons død. Teksten handler likevel ikke om Burton. Bandets frontmann Mustaine er Metallicas eks-gitarist og var en nær venn av Cliff på den tiden. Mustaine har sagt sangen var inspirert av Burtons bortgang.
I ettertid har thrash metal-bandet Anthrax tilegnet sitt album Among the Living til Burton,og det samme gjorde bandet Metal Church med albumet The Dark.
Kim Larsen
Kim Melius Flyvholm Larsen (født 23. oktober 1945 i København, død 30. september 2018 i Odense) var en dansk sanger, sangskriver, gitarist, forfatter og skuespiller med lærerbakgrunn. Larsen ble blant annet kjent som vokalist i Skandinavias på den tiden mest fremgangsrike rockeband, Gasolin’, men også som låtskriver av låter som «Hvad gør vi nu, lille du?» og «This Is My Life». Kim Larsen var helt klart en av Danmarks mest populære musikere fra 1970-tallet og framover, men han likte helst å kalle seg selv «spillemand». Sikspensen han bar på hodet ble et varemerke i senere år.
Kim Larsen sovnet stille inn etter lengre tids kreftsykdom. I sitt minneord om artisten skrev Danmarks statsminister Lars Løkke Rasmussen blant annet følgende:
Bakgrunn
Larsens foreldre var Eva Flyvholm Olsen og Alfred Larsen (lærer). Familien stammet egentlig fra Fyn, og Kim ble døpt i Valgmenighedskirken i Kerteminde, der morfaren hans var degn. Kim har også en eldre bror, Tore. Foreldrenes ekteskap varte til Kim var omtrent fem år gammel. Moren tok med ungene og flyttet inn i en liten leilighet i Mågevej i København. Senere begynte Kim på Frederikssundsvejens Skole.
Uglebjerg forlot gruppen og ble i 1971 erstattet av Søren Berlev, før Gasolins første album ble utgitt.
Gasolin'
I Gasolin' var Larsen forsanger og gitarist. Gruppa slo igjennom i 1971 etter å ha blitt oppdaget av Poul Bruun, som var producer for plateselskapet CBS. Etter dette fulgte en rekke platesuksesser før Gasolin' ble oppløst i 1978. Gruppa spilte sammen for siste gang den 21. august 1978 i Folkets Park i Malmö i Sverige, og senere samme høst ble gruppa oppløst for godt.
Kim Larsen er som låtskriver kjent for sin enorme produktivitet. Som følge av dette skrev han mange flere låter enn hva Gasolin' hadde bruk for. For å kunne benytte dem dannet Larsen fritidsgruppa Larsen og Co i 1971, som blant annet utga en singel. Året etter omdøpte han gruppa til Starfuckers, men etter krav fra CBS ble navnet skiftet til Sylvesters Jukebox. Gruppa utga nok en singel og opptrådte rundt om, men forsvant etter hvert som Larsens solokarriere ble stadig viktigere.
Larsen har utgitt en rekke soloalbum og har også medvirket i grupper som Kim Larsen & Bellami og Bell*Star. Soloalbumet Midt om natten var med over 500 000 solgte eksemplarer per 2010 Danmarks mest solgte plate gjennom tidene. I 1995 flyttet han til Odense og dannet gruppa Kim Larsen & Kjukken.
Film
Sammen med Henning Bahs og Erik Balling (sistnevnte var også regissør) skrev også Larsen manuset til spillefilmen Midt om natten (basert på en selvopplevd historie fra København i 1972 samt platealbumet med samme tittel), en 131 minutter lang drama-komedie som hadde premiere den 9. mars 1984. Selv spilte Larsen hovedrollen «Benny», og filmen ble etter hvert utgitt på VHS og senere DVD av selskapet Nordisk Film.
Sammen med Erik Clausen og Peter Ingemann skrev også Larsen manuset til den 119 minutter lange musikalen «Kielgasten», utgitt av «Det Dårlige Selskab» i 1989 (senere også utgitt på VHS og DVD i 2008). Clausen og Larsen medvirket begge i musikalen.
Ellers kan det nevnes at Kim Larsen var en forkjemper for individets rett til å gjøre hva det vil med seg selv. Blant annet kom dette til uttrykk da han i 2008 dannet gruppen Den gule negl som en protest mot den danske røykeloven som var blitt innført året før. Han var også med å finansiere en større plakatkampanje som het Tillykke med rygeforbuddet - Gesundheit Macht Frei.
Bell*Star
Gruppa Bell*Star ga ikke ut noen platealbum, men i 1994 ga Kim Larsen ut soloalbumet Hvem kan sige nej til en engel?, og på denne utgivelsen medvirket flere av medlemmene fra Bell*Star, sammen med andre gjestemusikere. Den etterfølgende turneen ble også gjennomført med Bell*Star som backingband.
Kulturkanonen
Larsen er med i Danmarks kulturkanon med albumet Værsgo. Selv ba han seg frabedt å være en del av denne lista.
Mikrostat
En mikrostat er en svært liten, internasjonalt anerkjent og uavhengig stat. Størrelsen kan være definert ut fra befolkningstall, territorium, men normalt en kombinasjon av begge deler. Det finnes ikke noen helt klar avgrensning for hvor lite området eller folketallet skal være.
Den minste mikrostaten med hensyn til både folketall og areal er Vatikanstaten, med 921 innbyggere (2004) og et areal på 0,44 km².
Liste over mikrostater
Listen er satt opp alfabetisk, da den inneholder stater som er definert som mikrostater ut fra både befolkningstall og areal.
Friidrett under Sommer-OL 2000 – Tikamp menn
Øvelsen Tikamp ved Sommer-OL 2000 fant sted ved Stadium Australia i Sydney, Australia den 27. og 28. september
Trond Høiby representerte Norge, men fullførte ikke.
Etter første dag av konkurransen, ledet Chris Huffins med åtte poeng foran Dean Macey. Erki Nool og Tom Pappas fulgte på de neste plassene. Den neste dagen falt Nool til femteplass etter 110 meter hekk, men klatret igjen etter den kontroversielle diskos-konkurransen. Etter å ha begynt med to ugyldige kast, ble også det tredje og siste kastet til Nool opprinnelig kjent ugyldig, noe som hadde ført til han hadde fått 0 poeng og falt ut av den ledende gruppen. Men Nool fikk omgjort beslutningen og fikk målt kastet til 43,66 meter, som gjorde at han klatret en plass. Den britiske delegasjonen protesterte, men til ingen nytte.
Etter Nools sterke resultat i spyd var Huffins sin ledelse bare 14 poeng før 1500 meteren. Da dette var den svakeste øvelsen til Huffins syntes han å være ute av medaljekampen, men han klarte å senke sin personalige rekord med tolv sekunder og tok bronsemedaljen. Regjerende verdensmester og verdensrekordholder Tomáš Dvořák kjempet med et kneproblem gjennom hele konkurransen og fullførte på en skuffende sjetteplass.
Medaljevinnere
Šebrle satte verdensrekord i 2001 og vant gullmedaljen ved Sommer-OL i 2004 med ny olympisk rekord. Huffins la opp sin internasjonale friidrettskarriere etter sesongen.
Sammenlagt resultater
Poenger etter 10 øvelser:
Lagochile
Lagochile er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore (ca. 20 millimeter), blanke og glatte, mørkfargede skarabider. Kroppsformen er litt bred og avflatet. Pronotum er jevnt rundet tilsmalnet forover, med avrundede bakhjørner, oftest noe innbuktet innenfor disse. Scutellum er trekantet, ofte med lys kant. Dekkvingene mangler punktrader, beina er forholdsvis korte.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Smuget
Smuget var et serveringssted og kulturhus i Oslo som ble etablert i mai 1985 og gikk konkurs i 2011. Smuget ble etablert av Gunnar Simonsen og interiørarkitekten Eva Mellqvist, og holdt opprinnelig til i Kirkegata 34. De drev også en tid Club Remember på Karl Johans gate. Fra 1992 hadde Smuget adresse Rosenkrantz' gate 22 i Oslo.
Historikk
Simonsen hadde sammen med Anders Hoff siden 1970 drevet jazzklubben Pingvin i Drøbak. Klubbkonseptet ble flyttet til hjørnet Teatergata/Akersgata i Oslo i 1976, og noen av de første artistene som opptrådte der var det engelske punkbandet Sex Pistols. Omtrent på denne tiden ble Mellqvist medeier. I 1990 ble Smuget nevnt blant verdens fremste musikkscener av det amerikanske TV-programmet Rich'n Famous. På det tidspunktet omfattet konseptet seks barer, restaurant- og cafeavdeling, discotek og to scener.
Smuget flyttet i 1992 til Rosenkrantz' gate; klubben hadde på den tiden 5,000 medlemmer, og man videreførte Darwin P. (vin og delikatesse), LilleMaud (glad musikk) og Diderik (discotek). Etter at Simonsen døde i 1998 drev Mellqvist stedet frem til 2002, da det ble solgt til Terje Vallestad, som tidligere hadde drevet Café Sting i Stavanger, og Knut Skodvin som tidligere hadde drevet fra Stageway Teater i Oslo. I 2004 ble etablissementet kjøpt av Trond Myhre og Trond Lies eventselskap. De siste årene var Smuget Invest selve morselskapet, mens Smuget Konsert og Smuget Drift var datterselskaper inntil sistnevnte ble fusjonert inn i 2009. De siste årene før konkursen var Smuget eid av Smugleseren (51 prosent av eierandelene), Trond & Trond Invest (39 prosent) og Elektroteknikk (10 prosent).
Smuget stengte dørene før påske 2011 og ble begjært konkurs den 28. april 2011.
I tillegg til norske band og artister holdt også en rekke kjente, utenlandske musikere konserter på Smuget. Blant de mest kjente var Prince, Bruce Springsteen, Def Leppard, Randy Crawford, AC/DC, Alice Cooper, Guns N' Roses, Peter Gabriel, Mick Jagger, Michael Bolton, Paul Young, Lisa Stansfield, Stevie Wonder, Eric Clapton, Toto, Mariah Carey og L.A. Guns. De siste årene før konkursen og nedleggelsen ble også TV-programmet Torsdagsklubben sendt fra Smuget.
Smuget-prisen
Steder arrangerte fra 1987 den høstlige ukelange festivalen Smugiaden. I den forbindelse delte man ut Smugetprisen (15 000 kroner, senere hevet til 30,000 kroner). Blant vinnerne var:
REM-søvn
REM (forkortelse av engelsk Rapid Eye Movement, «hurtig øyebevegelse») er en betegnelse på det søvnstadiet hvor hjernebølgene blir målt til å være nesten lik som når vi er våkne, men skjelettmuskulaturen er avslappet. En kan se hurtige øyenbevegelser på personer som er i dette stadiet, derfor har det fått betegnelsen Rapid Eye Movement. De fleste drømmer skjer i dette stadiet.
Søvnstadier
Mennesker sover i ca. fem påfølgende sykluser på ca. 90 minutter der alle fem stadier kan inngå i hver syklus og der REM avslutter hver syklus.
NREM-søvn (ikke-REM-søvn) har fire stadier: I og II er lett søvn, og III og IV er dyp søvn. Da er hjernenaktiviteten langsom og muskelspenningen er lav. Den dypeste delen av denne søvnen, deltasøvn, er viktig å ha for neste dag. Rekkefølgen av stadiene i en syklus er som regel: I > II > III > IV > III > II > REM, og stadie I er ofte utelatt i syklusene etter den første.
De første syklusene i en normal søvnperiode er dominert av NREM. Det første REM-stadiet varer kun ca. 10 min, det andre og tredje varer noe lengre. Det siste stadiet av REM-søvn i løpet av natta, varer i opp til 90 minutter.
Man drømmer helst i REM-stadiene, som også er kalt drømmesøvn. Hjernebølgene er nesten de samme som når man er våken, men muskulaturen er avslappet, paralysert. Kompleksiteten og intensiteten i de synlige forestillingsbildene og drømmenes bisarrhet når sitt høyeste nivå i REM-søvn.
Nyere forskning har vist at man også kan drømme under NREM-søvn, men det er en kvalitativ forskjell med mer hverdagstanker, ensformige og enkle tanker og eksekutiv tenkning (resonnering, problemløsning, beslutningstaking osv.).
I både REM-søvn og NREM-søvn blir det mer drømmehallusinasjoner, men mindre eksekutiv tenkning, jo senere på natten søvnstadiene forekommer. I dette ligger også at NREM-drøm er mer lik REM-drøm når førstnevnte foregår sent på natten.
Festspillene i Bergen
Festspillene i Bergen er en musikk- og teaterfestival som blir arrangert i Bergen i slutten av mai og begynnelsen av juni hvert år. Festivalen er Nordens største i sin sjanger og rommer en mengde arrangementer innen musikk, teater, dans og billedkunst på høyt nasjonalt og internasjonalt nivå. Det holdes konserter blant annet i Grieghallen og Håkonshallen, i de fire komponisthjemmene på Siljustøl, Troldhaugen, Lysøen og Valestrand samt i en rekke av byens kirker, på gater og torg. De første Festspillene ble arrangert i 1953.
Organisasjon og arrangementer
Festspillene i Bergen er organisert som en stiftelse. Festspillene blir støttet av en rekke sponsorer og av det offentlige, det vil si den norske staten, Norsk kulturråd, Hordaland fylkeskommune og Bergen kommune. Stiftelsen er under Hans Majestet Kong Harald Vs høye beskyttelse.
Historikk
Festspillene i Bergen ble første gang arrangert i 1953. Sangerinnen Fanny Elsta fikk ideen, inspirert av Edvard Griegs Musikkfesten i Bergen i 1898. De første festspill ble åpnet i 1953 av Kong Haakon VII. Artister som dirigent Leopold Stokowski, operasanger Kirsten Flagstad og skuespiller Per Aabel sto på programmet. På Bergenhus var det en stor folkefest med det beste som fantes av norsk folkekunst. «Bergensernes ærgjerrighet har feiret en vakker triumf ... Bergen har alle sjanser til å vokse seg frem til en festspillby av virkelig internasjonalt format», skrev Aftenposten, og Nationen kalte Festspillene «en strålende suksess».
På 1960-tallet ble det inngått en rekke kulturavtaler mellom land i Europa for å fremme samarbeid etter andre verdenskrig. Det gjorde det økonomisk mulig å hente inn store orkestre til Festspillene. Utenriksdepartementet ble en viktig samarbeidspartner, og 1960-tallet ble de store orkestergjestespills tiår. Fra Sovjetunionen kom Leningradsymfonikerne i 1961, og senere fulgte blant annet BBC Symphony, Hallé-orkesteret, Cleveland-, Philadelphia-, Moskva- og Berlin-filharmonikerne, sistnevnte med Herbert von Karajan i spissen.
På 1970-tallet ble det endringer i både programprofil og arenatilbud. Jazz- og visekonserter og barneteater kom inn i programmet, og det ble eksperimentert mer både innen musikk, teater og dans. I denne perioden opptrådte blant annet Karlheinz Stockhausen, Arne Nordheim, Luciano Berio og Gisela May. I 1974 åpnet Lysøen, og i 1978 sto Grieghallen endelig ferdig. Med den fikk Festspillene, Bergen Filharmoniske Orkester og byen en ny identitet.
Diskusjonen om Edvard Griegs «forbudte» symfoni innledet 1980-tallet. Grieg hadde trukket den fra offentligheten og forsøk på å få den frigitt ble avslått av Det offentlige bibliotek, som hadde fått testamentert partituret. Men etter en snikoppføring i Moskva i 1980, snudde stemningen i bibliotekstyret og året etter ble symfonien fremført på Festspillene av Harmonien med Karsten Andersen som dirigent. Samme år hadde også Arne Nordheim og Den Norske Operas ballett suksess med Glen Tetley ballettversjon av Shakespeares Stormen i Grieghallen. Slutten av tiåret var preget av direktør Daniel Bohrs dristige og fargerike festspill. En av hans satsinger var musikalen WhichWitch med Dollie De Luxe, som også ble satt opp på West End i London.
Første halvdel av 1990-tallet hadde mange store satsinger på ballett og opera i Grieghallen og Festspillene begynte å produsere forestillinger med andre institusjoner. Festspillene i 1993 ble et høydepunkt under den verdensomspennende markeringen av Edvard Griegs 150-årsjubileum. 1990-tallet ble også preget av direktør Bergljót Jónsdóttir satsing på å bringe «verden til Bergen», med scenekunst fra alle verdenshjørner og fargerike gateopptrinn. Noen husker også «Nystemt-debatten» som følge av at den i 1998 ikke ble avsunget under festspillåpningen, «som den alltid gjør». Få vet at «Nystemten» først kom på programmet i 1977 og da som en spontanidé.
Festspillenes 50-årsjubileum åpnet i 2002 med at Mayú Heitmann kom svevende inn over Torgallmenningen hengende i en ballong formet som en jordklode. En nyskapning oppsto i Festspillenes regi i 2004 og ble båret frem av Ole Hamre og hans medspillere: «Fargespill». Fra Per Boye Hansens tiltredelse i 2006 og i flere år fremover, satte også Hamre sitt preg på Festspillenes uteprogram med OiOi-festivalen. Mottoet var «sært og populært», og hensikten var å skape møteplasser i byrommet for kunst og folk. I 2006 fikk Festspillene signaturen «Nordiske impulser» og et sterkere fokus på nordiske utøvere. En rekke nye sceneproduksjoner og konsertserier ble initiert i samarbeid med både lokale, nasjonale og internasjonale institusjoner. Jon Fosses dramatikk sto sentralt, og regissører som Calixto Bieito, Stefan Herheim og Tore Vagn Lid gjorde flere forestillinger. Den omdiskuterte og grensesprengende oppsetningen av Vildanden i 2009 satte spor etter seg både hjemme og utenlands, og det samme gjorde samarbeidet med El Sistema fra Venezuela. I august 2012 tiltrådte Anders Beyer som festspilldirektør.
Festspillkunstnere
Også norske billedkunstnere fått ekstra fokus som festspillkunstner eller offisiell festspillutstiller under Festspillene, først og fremst gjennom Festspillutstillingen, en separatutstilling som i dag blir vist i Bergen Kunsthall.
I 1953, 1954, 1956, 1958, 1960, 1961 og 1963 ble det arrangert Festspillutstillinger med overliggende historiske temaer som ikke fokuserte på kunstnerne.
Festspillkomponistene 1983-2007
Med ujevne mellomrom i årene 1983-2007 ble norske komponister innen seriøs musikk valgt ut til å være festspillkomponist, og fått særlig oppmerksomhet gjennom konserter og bestillingsverk. Posisjonen som festspillkomponist hadde høy prestisje i norsk musik- og kulturmiljø.
Festspillmusikere
Også dyktige enkeltmusikere ble i årene 1997-2008 valgt ut til spesiell oppmerksomhet gjennom flere konserter under Festspillene i Bergen. Disse omfattet:
Griegs a-mollkonsert
Edvard Griegs pianokonsert i a-moll er med få unntak blitt spilt under hvert eneste festspill siden starten i 1953. Konserten kalles gjerne Festspillenes signaturverk. Følgende liste angir alle solistene:
De litterære festspill
Forfatterformidlingstjenesten Norsk Forfattersentrum samarbeidet fram til 2008 med Festspillene om De Litterære Festspill. Norsk Forfattersentrum markerer fortsatt en samtidsforfatter under vignetten De Litterære Festspill – Festspilldikteren, men dette er ikke en del av det offisielle programmet til Festspillene i Bergen. Festspillene har i stedet ulike samarbeidsprosjekter med Norsk Forfattersentrum.
Marino Giudice
Han ble kreert til kardinal 1383 av pave Urban VI.
Han konspirerte mot pave Urban sammen med kardinalene Giovanni de Amelia, Adam Easton, Gentile de Sangro, Ludovico Donato og Bartolomeo de Coturno. De ble fengslet på borgen i Nocera Umbria den 12. januar, og ble henrettet i Genova i desember 1385. Eneste unntaket var kardinal Easton, som ble løslatt.
Henrik VI av Det tysk-romerske rike
Henrik VI av Det tysk-romerske rike (født november 1165 i Nijmegen, død 28. september 1197 i Messina) var konge av Tyskland fra 1190 til 1197, tysk-romersk keiser fra 1191 til 1197 og konge av Sicilia fra 1194 til 1197.
Tidlige år
Henrik var født i Nijmegen som sønn av keiser Fredrik I Barbarossa og Beatrix av Burgund. Fire år gammel ble han kronet som konge av romerne i Bamberg i juni 1169. Etter å ha overtatt kontrollen over riket fra sin far, som dro på korstog, i 1189–1190 slo han ned et opprør anstiftet av Henrik Løve, tidligere hertug av Sachsen og Bayern, og en slektning av Fredrik.
Constance av Sicilia ble trolovet med Henrik i 1184. Hun var enearving etter Vilhelm II av Sicilia, og etter at Vilhelm døde i november 1189, fikk Henrik muligheten å legge kongeriket Sicilia til sitt keiserdømme, da hans far døde under krysningen av elven Göksu i Tyrkia den 10. juni 1190.
Tysk-romersk keiser
Henrik fikk fri adgang til det nordlige Italia ved å signere en avtale med de italienske kommunene i januar 1194. I april oppnådde han også en avtale med Henrik Løve. I februar døde Tancred og etterlot unggutten Vilhelm III av Sicilia som sin arving. Henrik møtte dermed liten motstand og gikk inn i Palermo, hovedstad i kongedømmet Sicilia, den 20. november, hvor han ble kronet den 25. desember. Etter sigende skal han ha fått den unge Vilhelm blindet og kastrert, mens mange sicilianske adelige ble brent levende. En del derimot, som den siciliansk-greske Eugenius Amiratus av Palermo, klarte overgangen til det nye styret med letthet.
På et tidspunkt var Henrik den mektigste monarken ved Middelhavet og i Europa, ettersom kongedømmet Sicilia nå var i hans personlige besittelse. Henrik følte seg dermed sterk nok til å returnere skipene fra Pisa og Genova uten å gi deres regjeringer, som han hadde lovet, konsesjoner i Sør-Italia. Faktisk mottok han tributt fra Østromerriket. I 1194 ble hans sønn Fredrik, framtidig keiser og konge av Sicilia, født. Henrik sikret sin posisjon i Italia ved å utnevne sin venn Konrad av Urslingen som hertug av Spoleto, og ga den italienske regionen Marche til Markward von Annweiler.
Hans neste mål var å gjøre keiserkronen arvelig. Ved riksdagen i Würzburg som ble holdt i april 1196, greide han å overbevise flertallet av prinsene til å stemme for hans forslag, men i den påfølgende riksdagen i Erfurt i oktober 1196 klarte han ikke å oppnå det samme resultatet.
Død
I 1197 utløste det tyranniske styret til den utenlandske kongen av Italia et opprør, særlig i den sørlige delen, hvor en stor andel av befolkningen besto av arabere som Henriks tyske soldater undertrykte uten nåde. Samme år forberedte Henrik et korstog, men den 28. september døde han av malaria i byen Messina.
Hans sønn Fredrik II arvet både det tysk-romerske riket og kongedømmet Sicilia.
Ettermæle
Henrik behersket latin flytende, og i henhold til den franske krønikeskriveren Alberic eller Aubry de Trois-Fontaines «utmerket han seg med kunnskapens gaver, tvinnet i talekunstens blomster, og var lærd i romersk og kirkelov». Han støttet poeter og poesi, og det er bortimot helt sikker at han selv komponerte sangen «Kaiser Heinrich», nå blant manuskriptene med Weingartensangene.
Alfa Romeo Spider
Alfa Romeo Spider er en bilmodell fra den italienske bilprodusenten Alfa Romeo, som ble produsert som roadster fra 1966 til 1993. I tillegg ble 190 eksemplarer solgt som 1994-modeller på det amerikanske markedet.
Modellen er basert på chassiset fra Giulia 105, og ble lansert på bilutstillingen i Genève i 1966. Ved lanseringen hadde modellen ennå ikke blitt navngitt, og navnet «Duetto» ble brukt etter en italiensk navnekonkurranse. Pininfarina sto bak karosseridesignet, og Duetto var det siste prosjektet selskapets grunnlegger, Battista Pininfarina, var personlig involvert i. Pininfarina sto også bak produksjonen av plattformen, som var blant de første konstruert med såkalte sikkerhetssoner. Motoren var en 1.570 cm³-variant av Alfa Romeos Twin Cam-motor med fire sylindre og en effekt på 109 hestekrefter. Bilen var også utstyrt med en femtrinns, manuell girkasse, skivebremser og uavhengig hjuloppheng foran, og prisen ved lansering var 2 195 000 lire.
Den originale Duetto var i produksjon fra 1966 til 1967, da den ble erstattet av 1750 Spider Veloce, utstyrt med en 118-hesters utgave av samme motor med et sylindervolum på 1 779 cm³. I Europa ble bilen utstyrt med to forgassere, mens den på det amerikanske markedet hadde mekanisk bensininnsprøytning. Modellene var også forskjellige i hjuloppheng, bremser, elektronikk og dekk, til tross for at bilen ellers så lik ut. Synlige forskjeller var sidespeilene, som ble flyttet til dørene, og andre emblemer på hekken. I løpet av produksjonen ble blinklysene foran flyttet frem, og bilen mistet samtidig Duetto-navnet.
I 1968 ble også en mindre modell, kalt Spider 1300 Junior, lansert, med 89 hestekrefter. Denne manglet en rekke av finessene fra 1750, blant annet plastlister rundt hovedlyktene, bremseservo og hjulkapsler.
I 1970 ble den første store endringen gjennomført på bilens eksteriør, i 1750-modellen, hvor originalens distinkt, avrundede hekk ble endret til en mer konvensjonell hekk, kalt Kamm-tail, som også sørget for økt bagasjeplass. En rekke andre og mindre endringer ble samtidig innført, blant annet en endret grill, nye dørhåndtak, rettere frontrute, topphengslede pedaler og forbedret interiør.
Spider Veloce fikk en ny og større motor i 1971, med 1 962 cm³ sylindervolum og 132 hestekrefter, og samtidig ble navnet endret fra 1750 Spider Veloce til 2000 Spider Veloce. Et år senere ble 1600 Spider satt i produksjon igjen under navnet Spider 1600 Junior, og var ellers identisk med 1300-modellen.
1300- og 2000-modellene ble igjen oppdatert i 1974 og 1975 respektivt, og fikk blant annet to små seter bak forsetene, og ble dermed en «2+2»-modell. 1300-modellen ble tatt ut av produksjon i 1977, og mellom 1974 og 1976 ble støtfangerne i rustfritt stål erstattet med sorte, gummikledde støtfangere for å oppfylle strenge, amerikanske sikkerhetskrav.
I 1982 ble den tidligere brukte mekaniske bensininnsprøytningen erstattet med elektronisk innsprøytning fra Bosch, og i 1983 ble modellen igjen oppdatert. Nå fikk alle modeller sorte støtfangere i gummi, hvor frontfangeren inkluderte grillen og en liten gummispoiler ble montert på bagasjelokket. En rekke andre mekaniske og estetiske forandringer ble også gjennomført, og 1600-modellen mistet Junior i navnet.
Modellen Quadrifoglio Verde (Grønn firkløver) ble introdusert i 1986 med en rekke estetiske forandringer, blant annet sideskjørt, speil, nye spoilere foran og bak, integrert bremselys i bakspoileren og en avtagbar hardtop som ekstrautstyr. Ellers var modellen mekanisk identisk med standardmodellen, med en 1 962 cm³ stor motor med doble overliggende kamaksler og fire sylindere samt femtrinns, manuell girkasse. Interiøret ble også oppgradert, med ny midtkonsoll og nye målere.
Fra 1986 til 1989 ble det gjennomført flere mindre endringer, blant annet nye lakkfarger og ny blinklyshendel. Enkelte 1988-modeller var utstyrt med automatiske setebelter som ble ført ut fra en enhet montert bak forsetene.
Den siste, store endringen kom i 1990, og den viktigste mekaniske endringen var at Spider fikk Bosch Motronic elektronisk bensininnsprøytning med elektrisk vifte. Estetisk mistet modellen spoileren som tidligere var montert under støtfangeren foran, spoileren på bagasjelokket forsvant og lyktene ble endret, samtidig som støtfangerne ble lakkert i bilens farge.
Modellen gikk ut av produksjon i 1993, og et år senere ble etterfølgeren lansert, også under navnet Alfa Romeo Spider.
Nurmijärvi
Nurmijärvi er en kommune i landskapet Nyland i Finland. Nurmijärvi har cirka 38 000 innbyggere og er 367,32 km². Nurmijärvis sentrum er Nurmijärvi kyrkby, med cirka 7 000 innbyggere. Andre tettsteder i Nurmijärvi er Klövskog og Rajamäki. Nurmijärvi er helt finsktalende og ligger bare en halv time fra Helsingfors og har Esbo, Vanda, Tusby, Hyvinge og Vichtis som naboer.
Historie
Nurmijärvi ble egen kommune i 1605. Forfatteren Aleksis Kivi (1834–1872) ble født i tettstedet Palojoki. Kommunen har sitt navn etter innsjøen Nurmijärvi, men den ble delvis drenert i 1920-årene for å skaffe jord til landbruk. I 1950-årene ble den helt drenert.
Næringsliv
Av befolkningen er 63 prosent sysselsatte innen handel, transport og øvrige tjenester, 34 prosent innen industri og bygningsbransjen og 3 prosent innen landbruk. Flest ansatte har Nurmijärvi kommune, Altias, Teknos-Winter och Korsisaari.
Christian Olsson
Christian Olsson (født 25. januar 1980 i Göteborg) er en svensk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg på tresteg. Han la opp våren 2012 etter flere år med skader.
Olsson slo gjennom internasjonalt i 2001 da han i verdensmesterskapet kom på andreplass etter Jonathan Edwards. Han er innehaver av den europeiske innendørsrekorden på 17,83 meter, fra 2004. Han var også en dyktig høydehopper med én tittel og medaljer fra det svenske mesterskapet i årene 1999-2001.
I innendørs-VM i 2004 tok Christian Olsson gull og tangerte verdensrekorden innendørs med 17,83. 22. august samme år, i OL i Athen, vant han trestegfinalen på ny svensk rekord: 17,79.
I 2003 ble Olsson kåret til Europas beste friidrettsutøver.
Jaqueira
Jaqueira er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Gyldenløve
Gyldenløve er et familie- eller slektsnavn som er mest kjent som etternavn til tre dansk-norske kongers barn født utenfor ekteskap. Samtlige av disse barna hadde dessuten Christian/Christiane og/eller Ulrik som fornavn. Etternavnet ble noen ganger skrevet Güldenløwe, Guldenlew og Gyldenloewe.
Harrogate
Harrogate er en spaby i North Yorkshire i England. Historisk lå den West Riding av Yorkshire, og byen er i dag et turistmål og dens attraksjoner er spakilder og hageanlegget Harlow Carr, den ene av fire hageanlegg som er drevet av Royal Horticultural Society. Nært ved er nasjonalparken Yorkshire Dales og Nidderdale, et område utsett som Område med spesielt vakker natur. Harrogate vokste ut av to mindre bosetninger, High Harrogate og Low Harrogate, på 1600-tallet. Siden 2013 har avstemninger jevnlig stemt fram byen som «det lykkeligste stedet å bo» i Storbritannia. Samtidig ble Harrogate i 2013 erklært som det tredje mest romantiske stedet i verden, og la da bak rivaliserende romantiske steder som Paris, Roma og Wien.
Gyldenløve
Barn av Christian IV
Christian IV (1577-1648) vedkjente seg tre sønner født utenfor ekteskap med tre ulike kvinner:
Harrogate
I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 73 576 innbyggere. Byens motto er Arx celebris fontibus som er latin for «et citadell kjent for sine kilder».
Gyldenløve
Barn av Fredrik III
Frederik III (1609-70) hadde utenfor ekteskap sønnen:
Harrogate
Historie
Byen blir første gang nevnt på begynnelsen av 1300-tallet. Den nevnes da i en tingbok som en liten by. Bebyggelsen var lenge delt mellom Low Harrogate og High Harrogate. I High Harrogate møttes to relativt betydningsfulle veier, hvilket gjorde at det mellom 1400 og 1549 fantes et kapell der, men ellers var det et sted utenfor hendelsenes sentrum.
Gyldenløve
Barn av Christian V
Christian V (1646-99) hadde fem barn med sin elskerinne Sophie Amalie Moth. De fikk etternavnet Gyldenløve i 1679.
Henrik, 3. hertug av Guise
Henrik av Guise (født 31. desember 1550, myrdet 23. desember 1588 i Château de Blois) var fransk og hertug av Guise.
Harrogate
Historie
Det var først i 1571, da William Slingsby oppdaget den første av byens kilder, The Tewit Well, at byen begynte å vokse. Ved å fortelle om kildene til sine medisinsk kunnskapsfulle venner ble ryktet om disses egenskaper spredt.
Vennskapsbyer
Harrogate har følgende vennskapsbyer:
Henrik, 3. hertug av Guise
Bakgrunn
Han var eldste sønn av hertug François de Guise og Anne d'Este.
Hertug
Sin militære løpebane begynte han i keiserens tjeneste i Ungarn og på Balkan i krigen mot tyrkerne. Henrik etterfulgte sin far som hertug i 1563. Etter sin hjemkomst fra hadde han hevntanker fordi faren ble myrdet av en hugenott.
I konflikten mellom protestanter og katolikker i Frankrike ble Henrik av Guise ble leder for det katolske partiet og deltok i hugenottkrigen. Han deltok i slaget ved Saint-Denis i 1567 og ved slaget i Jarnac og slaget ved Moncontour.
Gyldenløve
En annen «Gyldenløve-slekt»
Gyldenløve er dessuten et slektsnavn som i nyere tid er blitt tillagt en framstående norsk slekt i middelalderen, fordi medlemmer av denne slekten hadde en løve i gull i sitt våpenskjold. Våpenet har delt skjold med øverst enten ett felt i gull med gående, rød løve; eller rødt med en løve i gull, og nederste felt rutet av gull og rødt.
Henrik, 3. hertug av Guise
Hertug
Henrik falt i unåde hos kong Karl IX som ble fornærmet da han bad om hånden til kongens søster Margarete av Valois. Han gjenopprettet imidlertid sin anseelse da han giftet seg med Katarina av Medicis gudbarn Katarina av Kleve. Paret fikk 14 barn.
Boris Gleb kraftverk
Boris Gleb kraftverk (Борисоглебская гидроэлектростанция, Borisoglebskaja gidroelektrostantsija) er et vannkraftverk ved tettstedet Boris Gleb i Pasvikelva, beliggende i Murmansk fylke, Russland. Eier er det statlige energiselskapet TGK-1.
Henrik, 3. hertug av Guise
Hertug
Henriks stilling var truet av den stadig sterkere Admiral Coligny (født 1519). I 1572 arrangerte Henrik mordet på admiralen (24. august), noe som gav støtet til bartolomeusnatten. Henrik anså Coligny for å være arkitekten bak mordet på faren, Frans av Guise, under inntagelsen av Orléans i 1563.