cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erik Grant Lea
En ny start
I Gjølanger hadde Lea fremdeles et lite sagbruk som hans kreditorer ikke hadde brydd seg med. Der bygget han opp, med bokstavelig talt to tomme hender, en virksomhet med sagbruk, mølle, butikk, dampskipskai og privat elverk. I Smilden, på nordsiden av Åfjorden, mellom Hyllestad og Sørbøvåg, drev han i noen år et kalkbrenneri. Det ble et hardt liv. Mens han reparerte huset på Gjølanger, bodde han i Hellevik. Det var fem veiløse km frem og fem tilbake hver dag. Til Smilden var det 20 km til fots hver vei langs en sti.
På bar bakke - igjen
Han drev en omfattende skogplanting (200 000 granplanter) og demmet opp Tyssedalsvatnet for å kunne fløte tømmer frem til sagen og bygget laksetrapp opp til vatnet. Han drev landhandel i Gjølanger som etter hvert var det stedet i Dalsfjorden som hadde flest dampskipsanløp. Etter krigen var stedet i jevn fremgang. Men i 1950 brant møllen, dynamorommet i kraftverket, lærerboligen og butikken. Lea var underforsikret og måtte starte nesten fra nesten bar bakke igjen, med noe assuransepenger og arbeidshjelp fra bygden.
I 1950 ble han også kjent med Jo­han­n­es Gause­rei­de i Hjer­kinn skytefelt, ettersom de tok be­fals­kurs på Dom­bås sam­ti­dig, men i hver sin klas­se. Gause­rei­de besøkte senere Lea i Sogn, og ble da kjent med hans datter Sunniva som han giftet seg med. Gausereide arbeidet som in­ge­ni­ør­sjef i Dis­trikts­kom­man­do Vest­lan­det, bosatt i Indre Arna. I en koffert Sunniva arvet etter sin mor, fant de et håndskrevet takkebrev med adres­sen Dow­ning Stre­et 10 tryk­ket øverst til høyre, og underskrevet Win­ston Churchill. Hans kone Hilda døde i 1960, men senere giftet han seg igjen, med Hildur Tyssedal som hadde arbeidet hos ham i butikken.
Samfunnsinnsats
Da den amerikanske dr. Benham etterlot seg en stor og uvurderlig samling av etnografiske indianergjenstander, prøvde hans enke å selge samlingen, men ingen museer ville betale for den. Da reiste Lea de nødvendige midler og kjøpte den hjem til Norge og overlot samlingen til Bergens Museum, hvor den kan sees den dag i dag.
Annet
Lea var utpreget kulturelt og litterært interessert, og omgikkes blant andre dikteren Jakob Sande som ofte var i Sunnfjord, og forfatteren Karl Friedrich Kurz som bodde i Vårdal tvers over Gjølanger, på nordsiden av Dalsfjorden. Lea skrev også selv dikt.
Han plantet også kjempetreet Sequoia gigantea. I 2002 var ett av dem rundt 4 meter høyt. Det skrantet, men var ennå i live.
Hytten på Ulriken
Lea fikk i 1915 reist en hytte kalt Stormfuglen på Landåseggen (eller Lorthaugskammen) av Ulriken. I tråd med sitt navn er hytten bardunert fast. Lea skrev diktet Stormfuglen om hytten sin:
Kabba Samura
Kabba Samura (født 26. november 1981) er en fotballspiller fra Sierra Leone som spiller for HJK Helsinki. Han har tidligere spilt for Aalesunds Fotballklubb.
Hellen skole
Hellen skole er en kommunal barneskole i Ytre Sandviken i Bergenhus bydel i Bergen kommune. Bygningen er tegnet av arkitekt Eystein Michalsen, og ble innviet i 1955. Den erstattet da Ytre Sandviken skole som samtidig ble nedlagt. Skolen ble rehabilitert og utvidet til en kapasitet på 400 elever til skolestart 2014.
Historie
Hellen skole var den første nye skolen som ble bygget i Bergen etter den andre verdenskrig, og ble i mange år vist frem til besøkende som reklame for byen. Ved oppstarten gikk det ca. 500 elever ved skolen. Barn som tidligere måtte sokne til Krohnengen og Sandviken skole fikk nå gå i sin egen krets sammen med elever fra den nedlagte Ytre Sandviken skole. Elevtallet vokste sterkt i årene etter åpningen og var på vel 700 midt på 1960-tallet, for så å synke med åpningen av Lønborg skole. Like inntil da var der tre paralleller i blant annet førsteklassene. På 1990-tallet hadde skolen ca. 200 elever.
Nicole Herschmann
Nicole Herschmann (født 27. oktober 1975) er en tysk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 2002 i Salt Lake City og 2006 i Torino.
Herschmann vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Sammen med Susi Erdmann kom hun på tredjeplass i toerbob for damer bak USA og et annet tysk lag. 2002 var første gang som det ble arrangert bobsleigh for damer under et vinter-OL.
Dødsdans
Dødsdans, på fransk danse macabre, tysk Totentanz og spansk danza de la muerte, er en allegori fra senmiddelalderen om dødens allmenngyldighet. Den viser en prosesjon eller dans av levende og døde, de siste gjerne i form av skjeletter. Dødsdansen tolkes vanligvis som uttrykk for livets forgjengelighet, dødens nærvær i tilværelsen og dens makt over menneskelivet. Den blir en påminnelse om at døden innhenter alle uansett posisjon i samfunnet.
Historikk
Opphavet til dødsdansen som symbolsk og billedlig framstilling er noe usikkert. Forestillingene har trolig utspring i middelalderens mysteriespill og folketro om dansende døde ved midnatt. Bildene kan også ha blitt til under påvirkning av svartedauden som et memento mori, altså for å minne folk om døden, hvor skjørt livet er og hvor flyktig og nytteløs all jordisk ære er.
Billedkunst
Det er en mengde billedframstillinger av dødsdans i europeisk kunsthistorie, blant annet i kirker og bøker. Framstillingene varierer fra mennesker som ledes av en personifiserert dødsfigur, dansende levende og døde, eller bare døde, enten i en rekke eller parvis. Menneskeskikkelsene representerer alle samfunnslag og aldersgrupper: keiser, konge, pave, munker, bønder, tiggere, barn, ungdommer, jomfruer, oldinger og så videre.
En serie tresnitt utført av Hans Holbein den yngre på 1520-tallet, men utgitt første gang i 1538, er et kjent eksempel.
Eksterne lenker
Døden fra Lübeck
Kiowa County (Colorado)
Kiowa County er et fylke i den amerikanske delstaten Colorado. Det ligger øst i staten og det grenser mot Cheyenne County i nord, Bent County og Prowers County i sør, Otero County i sørvest, Crowley County i vest og mot Lincoln County i nordvest. Det har også grense mot delstaten Kansas i øst.
Kiowa Countys totale areal er 4,625.1 km² hvorav 38,26 km² er vann. I 2000 hadde fylket 1,622 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Eads som også er fylkets største by.
Fylket ble grunnlagt i 1889 av land som ble skilt ut fra Bent County og det har fått sitt navn etter indianerstammen Kiowa som bodde i de østre delene av Colorado før europeerne.
Stephen Wyatt
Stephen Wyatt (født i 1948 i Ealing i London i England) er en forfatter som ble utdannet ved Latymer Upper School og University of Cambridge. Hans første manus for TV var Claws, som ble spilt inn av BBC. Wyatt skrev deretter historiene Paradise Towers og The Greatest Show in the Galaxy for science fiction-serien Doctor Who. Han skrev også bøkene basert på historiene, som ble utgitt av Target Books.
Den store bølgen ved Kanagawa
Den store bølgen ved Kanagawa (japansk (kanji): 神奈川沖浪裏, hepburn: Kanagawa-oki Nami Ura) er et tresnitt som ble fremstilt av den japanske kunstneren Katsushika Hokusai (葛飾北斎, 1760–1849).
Stephen Wyatt
Wyatt har også skrevet episoder av blant annet The House of Eliott og Casualty.
Den store bølgen ved Kanagawa
Verket ble publisert i 1832 som det første i Hokusais serie Trettiseks utsyn mot Fuji-fjellet, er det mest kjente i serien, og også muligens det mest berømte japanske kunstverket overhodet. Bildet viser en enorm bølge som truer båter nær det japanske prefekturet Kanagawa. I likhet med alle de andre bildene i serien vises fjellet Fuji-san (også kjent som Fujiyama ). Kopier av bildet henger i flere museer verden over, blant annet i Metropolitan Museum of Art i New York og i Claude Monets hus i Frankrike.
Love Hina
Love Hina (ラブひな, Rabu Hina) er en populær japansk manga- og animeserie, laget av Ken Akamatsu. Mangaserien består av 14 bøker, mens animeserien består av 24 episoder, en 'Rett til DVD episode', i tillegg til en "Dokumentar" episode hvor karakterene forteller om det som har skjedd i de forrige episodene. Det har også blitt laget 2 spesialepisoder: En julespesial og en vårspesial som varer i 45 minutter hver.
I Japan publiseres serien av forlaget Kodansha i Weekly Shonen Magazine. De engelske bøkene blir utgitt av Tokyopop, og på norsk er det Schibsted Forlagene som står for utgivelsene.
I Japan er det også utgitt to romaner basert på mangaserien.
Seriens tittel kan fritt oversettes til "Kjærlighetens sverd", men også til "Kjærlighetens sjel". Ordet hina er benevnelsen på en type japansk samuraisverd fra Edo-perioden, men kan i overført betydning brukes som en betegnelse på menneskets sjel (samuraier trodde at deres sjel bodde i sverdet sitt). I serien er også Hina kallenavet til Keitaros bestemor.
Handling
Serien handler om Keitaro Urashima, som når serien starter er 19 år gammel. Keitaro er en tapertype, som aldri har lykkes med noe. Han har ingen jobb eller kjæreste, få venner, og han er heller ikke noe skolelys. Serien starter med at Keitaro blir kastet ut av foreldrene sine fordi han på tredje år på rad har mislyktes med å komme inn på universitetet i Tokyo, Todai. For å ha et sted å bo, oppsøker han sin bestemor Hina, som eier et hotell ved navn Hinata. Det eneste problemet er at hotellet for lengst er blitt lagt ned og blitt omgjort til et jente-pensjonat og bestemoren har overdratt hele eierskapet av pensjonatet til ham. Helt ufrivillig blir derfor Keitaro husvert, og det tar ikke lang tid før han tabber seg ut flere ganger og nesten blir kastet ut av jentene. Etterhvert som han skjerper seg og jentene begynner å godta ham, vinner Keitaro jentenes respekt og romantiske følelser, noe som fører til en masse nye forviklinger.
Keitaros store mål i livet er å bli tatt opp på Todai, på grunn av et gammelt løfte han ga til en barndomsvenninne da han var fem år gammel. Han husker ikke lenger jentas navn, eller omstendighetende rundt det hele, men er likevel fast bestemt på å oppfylle løftet. Ved hjelp av medboeren Naru på pensjonatet, begynner Keitaros mål å komme innen rekkevidde.
Anime
Det ble produsert 25 episoder av den animerte TV-serien. Fra episode 1 til 24 holder historien seg tro til mangaen på de fleste punkter. Episode 25 innleder en ny del av historien, men dette er også den siste episoden i serien. For mange tilhengere av serien var det forvirrende å se en ufullendt historie slutte så brått, men dette skyldtes at produksjonsselskapet uventet gikk tom for midler til å finansiere flere episoder. Episode 25 skulle egentlig være første episode i en sesong 2 som skulle avslutte historien.
Etterhvert som inntektene begynte å komme inn igjen, ble det laget flere spesialepisoder som skulle bringe historien noen skritt videre. Totalt ble det laget tre spesialer, en julespesial, en vårspesial og endelig en film i tre deler som på engelsk hadde tittelen Love Hina Again og som ga historien en avslutning.
Handling i Love Hina Again
Keitaro Urashima har endelig bestått opptaksprøven til Todai og er nå student. Før han rekker å begynne studieåret, brekker han beinet midt under inntaksseremonien og må vente med studiene. I stedet drar han ut på en arkeologisk ekspedisjon med Seta, men i hans fravær blir hans adoptivsøster, Kanako Urashima, den nye driftslederen for Hinata-pensjonatet.
Amanda Root
Amanda Root (født 1963 i Chelmsford, Essex) er en britisk teater- og TV-skuespiller som er kjent for sin hovedrolle i BBCs filmatisering av Jane Austen i 1995 og den britiske TV-komedien All About Me. I 1989 hadde hun stemmen til Sophie i den animerte filmen SVK som ble skrevet av Roald Dahl.
Heather O’Rourke
Heather ble som 5-åring oppdaget av filmregissør Steven Spielberg. Hun fikk rollen som lille Carol Anne Freeling, og spilte i alle 3 Poltergeist-filmene, men døde 1. februar 1988 av akutt tarmslyng og blodforgiftning. Hun er gravlagt i Los Angeles i California i USA.
I tillegg til filmer var O’Rourke med i flere reklamefilmer og komiserien Happy Days 1982–1983.
Kjell Tennfjord
Tennfjord er utdannet adjunkt ved Volda Pedagogiske Høgskole, samt siviløkonom fra Norges Handelshøyskole, og arbeidet som soussjef i Elcon Finans og organisasjonssjef i NB Steel (Norsk Blikkvalseverk). Etter en tid i administrasjonen i Brann (1998–99) gikk han til Fjellbekk, ble med som headhunter for Erik Solérs agentfirma, Sports Management Group (2000), samt virket med Frode Ohr og Møreforskning i utredningsprosjekt. Tennfjord er i dag styreleder i FK Fyllingsdalen. Frem til 2015 var han styreleder i Ålesund FK.
4. mars 2015 ble Tennfjord valgt som ny styreleder i Sportsklubben Brann, men trakk seg etter at årsmøtet hadde valgt inn et annet styre en det som var foreslått av valgkomiteen.
Vederbuk
Vederbuk (Leuciscus idus) er en fiskeart i gruppen karpefamilien som lever i brakkvann, elver og i noen innsjøer. En gul variant av fisken blir kalt gullvederbuk og blir brukt som prydfisk i dammer.
Beskrivelse
Vederbuk har en kraftig kropp med grågrønn rygg, sølvfargede sider og hvit eller gulaktig buk med orange buk- og gattfinner. Den kan bli opptil 1 meter og 8 kg. Bukfinnene er plassert foran ryggfinnen og munnen er terminal. Vederbuk kan forveksles med stam og gullbust, men den har mindre skjell enn disse. Den kan også skilles fra stam ved at den har konkav gattfinne.
Vederbuk kan spises – kjøttet er hvitt og fast, men den er ikke spesielt velsmakende.
Adferd
Hannfisken blir kjønnsmoden 3-5 år gammel og hunnfisken et eller to år senere. Gytingen foregår om våren i elver, der eggene klistrer seg til grus eller planter. Eggene klekker etter 10–20 dager.
Vederbuken lever av insekter, snegler, krepsdyr og muslinger. Eldre individer spiser også andre fisker.
Eksterne lenker
Fiskipedia
ACVA Båt
ACVA Båt AB ble i 1970 etablert av Lars-Olof Norlin i Nyköping. ACVA er en forkortelse av Allegro, Cresendo, Vivace og Adagio. På det travleste bygget verftet mer enn 100 båter i året og i 1974 bygget de ut verftet med enda en bygning.
Verftet har produsert følgende
Føydalisme
Med føydalisme (fra senlatin feudum, lån fra en germansk rot *fehu- som har en betydning i retning av «kreaturer, dyr», jf. norsk «fe» om husdyr) siktes det til et sett med gjensidige bånd mellom de forskjellige nivåer av adelen i europeisk middelalder. Ordet kom i bruk i løpet av middelalderen, men føydalisme som beskrivelse av en samfunnsorden ble skapt på 500-tallet. I dansk-norsk historisk litteratur kalles føydalisme ofte for lensvesen.
Det er tre elementer som er typiske for føydalismen: lensherre, vasall og len. For å forstå føydalismen må disse tre begrepene ses i sammenheng. En lensherre var en adelig som eide jord og land. En vasall fikk tildelt et stykke jord av lensherrens land som len. Som motytelse skulle vasallen gjøre krigstjeneste for lensherren. De gjensidige pliktene og rettighetene mellom lensherrer og vasaller danner grunnlaget for føydalismen. Man kjenner til vasallavtaler i Frankrike fra høymiddelalderen som hadde utviklet seg fra en sammensmeltning av romersk administrasjon og germansk hirdvesen.
Om situasjoner utenfor den europeiske kontekst benytter historikerne som regel uttrykket føydalisme kun som analogi, og for å skjelne er det brukelig da å benytte uttrykk som semi-føydal/t. Man støter på det i omtalen av Japan under shogunene, og noen ganger om 1800-tallets Etiopia. Strekker man analogien lenger, kan man også nevne steder så forskjellige som Oldtidens Egypt, Det partiske rike, India og Sørstatene i USA før den amerikanske borgerkrig.
Fra kaos til stram samfunnsorden
Da den romerske statsmakt brøt sammen etter år 400 etterlot den seg et maktpolitisk vakuum. Dels manglet det en utøvende makt til å ivareta den indre orden, og dels manglet det en militærmakt til å ta seg av forsvaret mot ytre fiender. Denne tilstanden skapte et urolig og utrygt samfunn for den jevne befolkning. I denne situasjonen søkte man beskyttelse hos den lokale makthaver: krigsherrer, røverhøvdinger, etterlatte hæravdelinger og andre som kunne gjøre seg gjeldende i Vest-Europa i den tidlige middelalder. I tiden etter Romerrikets fall var det store folkevandringer i Europa som endret den europeiske strukturen. Skatteinnkreving, infrastruktur, pengesystem og rettssystem brøt sammen. Kirken ble delt mellom øst og vest, mellom den «greske» kirke med sitt sentrum hos den bysantinske keiser og den «latinske» kirke i biskopen av Roma. I Vest-Europa ble det dannet germanske kongeriker.
I kjølvannet av de overstående samfunnsendringene oppsto føydalismen først og fremst i Frankerriket, på 700-tallet, og spredte seg deretter over hele Europa. Føydalismen var en samfunnsform som var preget av bånd mellom ulike nivåer av over- og underordnede, og som hadde gjensidige avhengighetsbånd til hverandre. Under føydalismen oppsto en desentralisering av forvaltningen, hvor vasallene fikk makt på bekostning av sentralmakten. Den økonomiske strukturen var bygd på økonomisk relativt selvforsynte storgods, hvor bøndene jobbet på godseiernes jord og leverte fra seg store deler av utbyttet i form av naturalia. Under føydalismen ble overskuddet i liten grad reinvestert i ny virksomhet. Betaling foregikk for det meste i form av naturalia, som korn og melk, noe som hadde sammenheng med at naturalhusholdet dominerte.
I byene foregikk det noe handel på markeder som sørget for at jordbruksprodukter kom til de mer urbane strøkene. Markedet hadde allikevel en underordnet betydning i føydalsamfunnet, siden det meste av produksjonen til bøndene gikk til eget forbruk, og fordi handelen ble gjort først og fremst til den som stod over en i hierarkiet.
I byene hadde man laug, som var en typisk organisasjonsform for forretningsdrift i middelalderen. Disse laugene samlet dem som drev innenfor en og samme næring og var sterkt spesialisert. Laugene hadde monopol innenfor sitt område og var derfor sikret mot konkurranse. Mestrene bestemte hvem som skulle være med, og det var ikke tillatt å jobbe utenfor lauget. Laugene hadde som oftest også en skytsengel.
Føydalisme i Norge
Norge var et land i ytterkanten av Europa og ble aldri preget av føydalisme i samme grad, eller samme utstrekning, som i det sentrale Europa. En av grunnene for dette var at bøndene i hovedtrekk var rettslig frie og at rundt 40 prosent av norsk dyrkbar mark var eid av bøndene selv ved utgangen av middelalderen. Det føydale systemet med hvem som eide jordområdene fikk aldri slått igjennom i Norge. I tillegg var adelen svak og lite utbygd. Norges topografi var mye av grunnen til at festningsverk og riddervesen ikke var like hensiktsmessig som i Sverige eller Danmark.
Lensvesenet i Norge var først og fremst en forvaltningsform hvor lenene aldri formelt sett var arvelige. Lensinnehaverens funksjoner var begrenset til administrasjon og ikke knyttet til spørsmålet om beskyttelse, ettersom det militære systemet i Norge var knyttet til at frie bønder ble samlet i leidang.
At Norge ikke fikk den føydale vekst som deler av Europa, var knyttet til årsaker som monarkiets krise, handelen på utenlandske hender (Hansa) og at svartedauden traff Norge hardere enn andre europeiske land.
Lensherrer, vasaller og len
Føydalismen sto fram som en løsning som betydde at maktstrukturen ble gjenoppbygget lagvis. Det avgjørende punkt var evnen til å gjøre krigstjeneste. Kunne man stille med våpen og utrustning ble man fritatt for å betale skatt. De færreste bønder kunne gjøre krigstjeneste og måtte da betale den lokale godseieren tiende mot til gjengjeld å kunne stå under hans beskyttelse og rettshåndhevelse. Godseieren kunne derimot stille med sin egen lille hæravdeling og slapp derfor å betale skatt til sin lensherre.
Katarina-Sofia (bydelsområde)
Katarina-Sofia var frem til 1. januar 2007 et bydelsområde i Stockholms innerstad som bestod av bydelene Södermalm og Södra Hammarbyhamnen, og hadde ca. 43 000 innbyggere.
Føydalisme
Lensherrer, vasaller og len
Før lensherren kunne tildele noen et len måtte undersåtten først bli lensherrens vasall. Det skjedde ved en formell og symbolsk seremoni som besto av to elementer: vasallens underkastelse under lensherren og vasallens troskapsed. Når seremonien var gjennomført sto lensherren og vasallen i forhold med gjensidige forpliktelser.
Katarina-Sofia (bydelsområde)
1. januar 2007 gikk Katarina-Sofia sammen med Maria-Gamla stan og dannet bydelsområdet Södermalm.
Føydalisme
Lensherrer, vasaller og len
Fyrstens viktigste plikt var å skjenke vasallen et len med tilhørende inntekter. Dette var lensherrens viktigste grunn til å inngå et lensforhold, men han hadde også andre plikter overfor vasallen. En av dem var plikten til å vedlikeholde lenet og dessuten skulle lensherren forsvare lenet og vasallen mot ytre fiender.
Vasallen hadde på sin side også forpliktelser overfor lensherren. Den viktigste var å yte krigstjeneste, noe som betydde at han måtte stille med de folk og den utrustning som inntektene fra lenet kunne skaffe. Krigstjenesten var hovedgrunnen til at lensherren i det hele tatt inngikk lensforholdet, men vasallen skulle også være rådgiver overfor fyrsten i de spørsmål som angikk lensherrens landområder.
Føydalismen hadde lensforholdet som omdreiningspunkt. Det kom kun an på lensherrens rikdom om lenet skulle være på størrelse av et enkelt landbruk eller om det skulle bestå av svære arealer. Lenets størrelse ble avtalt etter meget skiftende målestokker, og forholdet var ikke begrenset til den verdslige del av samfunnet. Biskoper og abbeder kunne også fungere i rollen som lensherrer.
Føydalismen som samfunnsorden
Føydalsystemet skapte ro og ordnede forhold, men det åpnet også for en administrativ vilkårlighet som tillot hensynsløse adelsmenn å utnytte og plage bøndene. Det var ytterligere en svakhet bygget inn i systemet ved at fyrsten var avhengig av de tropper som lensmennene skulle stille, men deres lojalitet sviktet ofte. I flere tilfeller gjorde de seg helt uavhengige og fungerte reelt sett som en statsmakt i deres len. I andre tilfeller lyktes det fyrsten å frata grever og hertuger deres len med henvisning til at de ikke hadde oppfylt krigsplikten.
Kirkens folk, geistligheten, hadde sitt eget rangsystem som kun delvis var innføyd i det føydale hierarki. Bispedømmene var underlagt fyrsten, men i praksis gjorde bispenes lojalitet til paven og kirkens egen rettshåndhevelse dem til små stater i staten. Dessuten sto byens borgere helt utenfor føydalsystemet, og da borgerskapet med tiden fikk økt økonomisk vekst ble byene underlagt fyrstene direkte, det vil si utenfor de lokale lensmenn.
Føydalismens svakheter
Føydalismen begynte som et kontraktsforhold hvor man byttet land mot militærtjeneste. Med tiden opphørte lensherrenes muligheter for å tildele vasallene nytt land og da de etter hvert måtte se i øynene at lenene ble arvelige i vasallens familie opphørte føydalismen med å være den bærende maktstruktur.
Ved slutten av 1200-tallet var Europa inne i en utvikling som førte vekk fra landbrukets naturaløkonomi. Med de stadige utbrudd av pestepidemier og sultkatastrofer fra 1347 og framover, kom føydalismen som system under ytterligere press. På den ene side var det mangel på bønder og dermed på inntekter fra lenene, og på den andre siden etterspurte adelen forbruksgoder som krevde betaling i penger og mynt. Vasallene skulle ta seg av de fleste av de lokale, administrative og rettslige oppgaver, og de kunne ikke forvente at lensherren kom dem til hjelp hver gang de hadde bruk for det. Omvendt var vasallene uavhengige av hverandre og hadde ingen interesse i å delta i større fellesprosjekter som eksempelvis kriger.
I lengden oppsto det en strid om hvor mye lensherren skyldte fyrsten, og den ble først løst da han fikk direkte makt over et større landområde, domene, som kunne yte tropper og skatteinntekter uavhengig av lensmennene. Ved slutten av middelalderen forsøkte fyrstene å komme fri av avhengigheten av de lunefulle vasallene. I takt med økningen av inntektene fra byene leide fyrstene sine egne hæravdelinger og skapte med tiden stående hærer som var helt uavhengig av adelen. Det føydale systemet opphørte å eksistere, enten når fyrsten kom til eneveldig makt eller når lensmennene i fellesskap med herremennene, borgerne og geistligheten fikk tvunget igjennom at det var deres representanter i byråkratiet som hadde den lovgivende makt, og retten til å skrive ut skatter.
Hundreårskrigen
En medvirkende årsak til hundreårskrigen var at den engelske konge var den franske konges vasall i den del områder av det vestlige Frankrike og samtidig gjorde krav på den franske krone.
Normannerne
Hertugdømmet i Normandie var et av de mest gjennomførte føydalsystem i Europa. Etter at Vilhelm Erobreren hadde erobret England omdannet føydalismen det angelsaksiske samfunnet. Kong David I av Skottland inviterte normanniske adelsmenn til Skottland for å omdanne det skotsk gælisk samfunnet til føydalismen. Endringen ble både økonomisk som kulturelt.
Schleswig-Holstein (dansk: Slesvig-Holsten)
Mens hertugdømmet Holstein (dansk: Holsten) var et len under det tysk-romerske rike var hertugdømmet Slesvig (tysk: Schleswig) et len under den danske trone. Den danske konge var som hertug av Holstein vasall under den tysk-romerske keiser, men samtidig også – som hertug av Slesvig – vasall under den danske konge, det vil si seg selv. Et slikt inkonsekvent system var ikke usedvanlig i middelalderen, og det ga problemer da den schleswig-holsteinske hertug etter hvert fikk vasaller som hadde len i begge hertugdømmer.
Det førte til at vasallene krevde og fikk garanti for at hertugdømmet skulle forbli «ewig un ungedeelt tosammende», og slik ble det også regjert inntil en nasjonalliberal regjering i København begynte å arbeide for at Slesvig skulle innlemmes i det danske riket. De tysknasjonale hertugdømmene gjorde opprør og det ble innledningen til den første slesvigske krig, også kjent som treårskrigen.
Bakgrunnen til begrepet «føydalisme»
For bedre å forstå hva begrepet føydalisme betyr er det hendig å se på hvordan det ble definert og hvordan det har blitt brukt siden det ble skapt på 1600-tallet.
Oppfinnelsen av konseptet føydalisme
Ordet føydalisme er ikke et begrep fra middelalderen selv, men ble oppfunnet av franske og engelske jurister på 1600-tallet for å beskrive en bestemt tradisjonell forpliktelse mellom medlemmene i krigeraristokratiet. Begrepet ble første gang populært og fikk en stor spredning i Montesquieus De L'Esprit des Lois (Lovenes ånd) i 1748. Siden da har begrepet blitt redefinert og benyttet av mange på ulikt vis.
Begrepet føydalisme har blitt gitt ulik mening av ulike politiske filosofer og tenkere gjennom tidene.
Opplysningstiden om føydalisme
På slutten av 1700-tallet i løpet av den franske revolusjonen skrev radikale om føydalismen for å sverte det antikvariske systemet til Ancien Régime, det vil si det franske monarkiet. Dette var opplysningstiden hvor fornuften var enerådende og de radikale beskrev middelalderen som «den mørke tid», selv begrepet «middelalder» var negativt ladet for en tid som lå mellom to storhetstider, den antikke tidsalder og opplysningstiden. Opplysningstidens forfattere latterliggjorde generelt alt som hadde skjedd i den såkalte middelalderen, inkludert føydalisme, og overførte dens negative karakteristikker på det daværende franske monarkiet i politisk hensikt.
Karl Marx om føydalisme
Marx var den første som beskrev føydalismen fra et økonomisk, ikke rent juridisk eller religiøst perspektiv. Marx beskrev føydalismen som et økonomisk system som kom forut for den uunngåelig framveksten av kapitalismen. For Marx var det som definerte føydalismen at de styrende klasser (aristokratiet) fikk sin makt ved å kontrollere jordbruksområdene, noe som førte til et klassesamfunn basert på utbyttelsen av bøndene som dyrket jorden. Kapitalistisk økonomi ville senere skape en ny overklasse (borgerskapet) som hadde motstridende interesser fra føydalaristokratiet. Konflikten mellom oppstigende borgerskap, og et føydalaristokrati med maktmonopol, ble av Marx brukt til å forklare utbruddet av den franske revolusjon, og denne konfliken ble av Marx brukt til å forklare årsaker til revolusjoner generelt. «Håndmøllen gir deg et samfunn med føydalherrer, samfunnet med dampmøllen gir den industrielle kapitalisten.» (Filosofiens fattigdom (1847), kapittel 2). Marx' økonomiske definisjon av føydalismen er langt mer vid enn andre føydalismebegrep. Det har blitt kritisert for at nærmest ethvert jordbrukssamfunn der bøndene betaler skatt eller landskyld passer inn i kategorien «føydalisme» selv om samfunnet manglet alle andre kjente karakteristika som kjennetegner føydalsamfunn.
Historikere om føydalisme
Begrepet føydalisme er blant middelalderhistorikernes ett av de mest diskuterte konsepter. Det eksisterer mange definisjoner og noen har faktisk gjort opprør mot begrepet i seg selv og krevd at det ikke skal benyttes i det hele tatt.
Debatten om opprinnelsen til engelsk føydalisme
På slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet kom historikerne John Horace Round og Frederic William Maitland, som fokuserte på middelalderens Storbritannia, til helt forskjellige konklusjoner om det engelske samfunns karakter før begynnelsen av det normanniske styret fra år 1066. Round argumenterte for en normannisk import av føydalisme mens Maitland hevdet at grunnprinsippene for føydalismen allerede var til stede på De britiske øyer. Denne debatten fortsetter den dag i dag.
Ganshof og det klassiske syn på føydalisme
En historikers syn på føydalisme som ble svært innflytelsesrik på 1900-tallet er François-Louis Ganshof som tilhørte generasjonen fra før den andre verdenskrig. Ganshof denfinerte føydalisme fra et begrenset juridisk og militært perspektiv, og argumenterte at føydale forhold eksisterte kun innenfor middelalderens adelskap. Ganshof argumenterte for denne sammenhengen i boken Qu'est-ce que la féodalité (1944). Hans klassiske definisjon av føydalisme er den mest velkjente i dag og dessuten den som er lettest å forstå: sagt enkelt, når en herre gir jordområde til en vasall gir vasallen militærtjeneste tilbake.
«Feudalisme kan oppfattes som en samfunnstype med disse hovedkriterier: en langt fremskreden utvikling av avhengighetsbånd mennesker imellom med en klasse krigerspesialister som behersker de øverste trinn i hierarkiet; en langt fremskreden oppstykking av eiendomsretten; et hierarki av rettigheter over jorden, sprunget ut av denne oppstykkingen, og som i stor utstrekning står i samsvar med det hierarki som nettopp er omtalt; en oppstykking av den offentlige myndighet, noe som innenfor hvert land skapte et hierarki av autonome instanser som i egen interesse utøvde den myndighet som normalt tilligger staten, og som vanligvis også i en tidligere periode var blitt effektivt utøvd av staten.»
Marc Bloch og det sosiologiske synet på føydalisme
En av Ganshofs samtidige var en fransk historiker ved navn Marc Bloch som uten tvil er en av de mest innflytelsesrike middelalderhistorikere på 1900-tallet. Blochs tilnærming til føydalisme vektla ikke den juridiske og militære synsvinkelen tilsvarende som den sosiologiske. Han utviklet sine ideer i boken Feudal Society (1939). Bloch oppfattet føydalisme som en samfunnsform som ikke bare var begrenset til aristokratiet, men som også var tilsvarende for forholdet mellom herrer og bønder.
Det var denne radikale forestillingen at bønder var en del av den føydale forbindelsen som skilte Bloch fra sine likemenn. Mens vasallen utførte militærtjeneste i utbytte for jordområder utførte bøndene fysisk arbeid i utbytte for beskyttelse. Begge deler er en form for føydale forbindelser. I henhold til Bloch kan også andre elementer i samfunnet bli sett på i føydale sammenhenger, alle aspekter av livet var sentrert om herreforholdet, og sådan kan begreper som en føydal kirke, en føydal litteratur, en føydal økonomi og videre være givende.
Opprør mot begrepet føydalisme
I 1974 forkastet den amerikanske historikeren Elizabeth A.R. Brown i en artikkel begrepet føydalisme som en anakronistisk konstruksjon som formidlet en feilaktig ensretning av konseptet. Hun noterte at det sirkulerte mange ulike, innbyrdes motstridende definisjoner av begrepet føydalisme, og argumenterte at i mangelen av en akseptabel definisjon er føydalisme en konstruksjon som ikke har grunnlag i middelalderens virkelighet; en oppfinnelse hvor moderne historikere leste inn «tyranni» i de historiske opptegnelser. Støttespillere av Brown har gått videre og så langt som å forslå at begrepet burde bli fjernet fra historiebøkene og forelesninger helt og holdent.
Forsiktighet ved bruk av begrepet føydalisme
Ordet føydalisme bør brukes med varsomhet, fordi ved å bruke begrepet har man allerede beskrevet flere deler av samfunnet. Dette på grunn av den vide betydningen begrepet omfatter. En forsiktig historiker som Fernand Braudel setter, som et eksempel, konsekvent ‘føydalisme’ i klammer, for å kunne bruke det i en større sosial og økonomisk kontekst, som for eksempel i det syttende århundres Amerika, der store deler av samfunnet ble «føydalisert» da de store plantasjene begynte å ta form.
I sin bok Europe after Rome – A new cultural history 500 – 1000, beskriver Julia M. H. Smith det tidlige middelalderske samfunnet uten å bruke ordet føydalisme. Dette kan ha sin sammenheng med det som er beskrevet ovenfor. Ved å bruke ordet føydalisme har man allerede beskrevet store deler av samfunnet, og gir lite rom for andre forklaringsmodeller.
Har føydalisme noen gang eksistert?
Nedenfor gjengis historiske eksempler som setter spørsmålstegn ved den tradisjonelle bruken av begrepet føydalisme.
Bevarte kilder fra middelalderen har vist at de tidlige karolingere hadde vasaller, noe også andre ledende menn i kongedømmet hadde. Denne forbindelsen ble mer og mer standardisert over de neste to århundrer, men det var forskjeller i funksjon og praksis i de ulike regioner. For eksempel i de tyske kongedømmene som erstattet kongedømmet Øst-Frankerriket, foruten i noen slaviske kongedømmer, var den føydale forbindelsen muligens tettere knyttet til livegenskapets fremvekst, et system som knyttet bøndene til jordområdene uten at beskyttelse i seg selv var inkludert.
Dessuten øvde det tysk-romerske rikets utvikling stor innflytelse på de føydale forhold i Mellom-Europa. Om man følger godt innarbeidede føydale modeller, får man inntrykk av at det var et klart hierarki fra keiser til mindre herskere, det være konger, hertuger, prinser eller grever. Disse modellene er åpenbart ikke riktige: det tysk-romerske rike var valgt av en gruppe på syv magnater, tre av dem prinser fra kirken som i teorien ikke skulle sverge troskap til noen verdslig herre.
Det franske kongedømmet synes også å levere klare bevis på at modellene er utilfredsstillende hvis vi tar til etterretning Rollo av Normandies hyllest (homage) til Karl den enfoldige for å tilegne seg landområdet Normandie, det senere hertugdømmet Normandie. Beretninger forteller at han slo kongen på baken da han reiste seg opp. Således demonstrerte han at forbindelsen og underkastelsen var akkurat så sterke som kongen selv var, i dette tilfellet ikke spesielt sterke i det hele tatt. Det var mulig for «vasallen» å forkleine den føydale forbindelsen åpenlyst.
Den selvstendighet som normannerne styrte sitt hertugdømme med, støtter det syn at normannerne, til tross for de legale «føydale» forbindelser, gjorde slik som de selv ønsket. Med hensyn til sitt eget lederskap benyttet normannerne derimot en føydal binding til sine egne undersåtter. Det var innflytelsen fra den normanniske invasjon som styrket og til en viss grad instituerte den føydale strukturen i England.
Om vi ikke bruker det middelalderske begrepet vasallvesen lenger, hvordan kan føydalisme benyttes? Føydalisme brukes stundom kritikkløst til å omfatte alle gjensidige forpliktelser av støtte og lojalitet i form av betingelsesløs lensbesittelse, jurisdiksjon eller landområder. Begrepet føydalisme er for de fleste historikere begrenset til utveksling av uttrykkelige frivillige og personlige løfter, til utelukkelse av frivillige forpliktelser knyttet til lensbesittelser av «ufrie» landområder. De siste anses snarere som former for manorialisme, et element i det føydale samfunn, men ikke fullstendig føydalisme alene.
Mordechai Gur
Mordechai Gur (Lt. Gen. Mordechai Gur, hebraisk:, født 6. mai 1930, død 16. juli 1995) var en israelsk politiker og den tiende sjefen for generalstaben i det israelske forsvaret. Gur sluttet seg til Haganah (jødisk selvforsvarsstyrke) i ung alder og han meldte seg inn i den israelske hæren (IDF) da den ble grunnlagt i løpet av den israelske frigjøringskrigen i 1948.
Militær karriere
Gur ble født i Jerusalem i 1930 og etter skolegangen gikk han inn i en militærutdannelse.
Gur tjenestegjorde i IDF de første fire årene som fallskjermjeger og han ble et av symbolene på den røde berets brigade. På 1950-tallet ble han kompanisjef under kommando av Ariel Sharon. Han ble såret under et angrep for å beseire terror i Khan Younis i 1955 og han fikk med dette en æresmedalje av stabssjefen Moshe Dayan. I 1957 ble han utnevnt til adjutant av brigadesjefen. Etter å ha tjenestegjort i denne posisjonen dro Gur for å studere ved École militaire (militær skole i Paris).
Etter utdanningen der gikk han tilbake til forsvaret der han senere ble utnevnt til kommandant for Golanibrigaden fra 1961 til 1963 og ledet i denne perioden et raid for å motvirke terrorisme i Nukiev. Han var en stor påvirkning for fallskjermstyrkene og deres militære metoder og Gur var med på å gjøre brigaden velkjent. Han hadde senere også flere verv i IDF.
I 1966 ble Gur utnevnt som kommandant for den 55. fallskjermjegerbrigaden, som han ledet under seksdagerskrigen i 1967. I et angrep i Jerusalem mot jordanere var Gur og hans tropper på Vestmuren og ved Tempelhøyden. Herfra er det tatt bilder og lydopptak som er dokumentert i boken Har HaBayit BeYadeinu fra 1974 (hebraisk:, direkte oversatt: «Tempelhøyden i våre hender»). Opptaket og bildene er blitt av stor symbolsk verdi for Israels folk etter krigens slutt.
Etter krigen ble Gur forfremmet til brigadegeneral (også kalt brigader) og han ble utnevnt til kommandant i IDF med ansvar for Gazastripen og den nordlige Sinai-halvøya. I 1969 ble han videre forfremmet til generalmajor og ble utnevnt som kommandant for den nordlige fronten i Israel, der palestinske terrorister fra PLO, støttet av Syria, angrep Israels nordlige bosetninger. Gur ledet i den forbindelse flere motangrep mot terroristene og troppene erobret et område helt nord på Golanhøyden (Shebaa) for å kunne forhindre videre angrep fra PLO.
Som følge av avgangen til daværende general David Elazar grunnet kritikk fra Agranatkommisjonen ble Gur utnevnt til den 10. stabssjefen i det israelske forsvar i april 1974. Han tjenestegjorde i denne stillingen til 1978.
Politisk karriere
Etter sin pensjonering fra IDF ble Gur ansatt som daglig leder for Kur Mechanica. I 1981 ble han valgt inn til nasjonalforsamlingen (Knesset) som medlem av det politiske partiet Alliansen. Han forble i nasjonalforsamlingen til hans død i 1995. I 1984 ble han utnevnt som helseminister og var også medlem av Knessets sikkerhets-og utenrikskomité. I april 1988 ble han utnevnt til minister uten portefølje, en stilling han beholdt etter 1988 valget frem til 1990 da Alliansen trakk seg ut av koalisjonen. Alliansen ble en del av det israelske Arbeiderpartiet, og da de vant valget i 1992 ble Gur utnevnt til forsvarsminister, ansvarlig for å utarbeide den israelske økonomien for tider i krig og krise og i samspill med de jødiske nybyggerne på Vestbredden og Gazastripen.
Geir Waage
Geir Morten Waage (født 1967) er en norsk lokalpolitiker (Ap) som siden 2015 er ordfører i Rana kommune, et verv han også hadde fra 2007 til 2011.
Waage var i en lengre periode heltidspolitiker i Nordland fylke, og har også vært leder i Nordland AUF. Han har permisjon fra en stilling ved Nasjonalbiblioteket for å være ordfører i Rana.
Sammen med ordførerne i Hemnes, Narvik og Hattfjelldal ble han landskjent i november 2007 da det viste seg at kommunen hadde satset fremtidige kraftinntekter i amerikanske fondsprodukter solgt av Terra Securities på vegne av den amerikanske storbanken Citibank.
Kjempefamilien
se egen seksjon
Kjempefamilien (Plantaginaceae) er en plantefamilie med omtrent 1900 arter og en vid utbredelse. Den omfatter mange av de norske plantene som tidligere tilhørte maskeblomstfamilien (Scrophularciaceae).
De fleste artene er ett- eller flerårige urter, men det er også noen busker. Vasshår og hesterumpe er vannplanter. Blomstene er som regel tvekjønnede, zygomorfe, femtallige og med dobbelt blomsterdekke. Frukten er en kapsel med mange frø. Familien er utbredt i nesten hele verden, men er vanligst i tempererte strøk. Den mangler i Amazonas, det meste av Sahara og i indre deler av Australia.
Mange av artene dyrkes som prydplanter, men ellers har familien liten økonomisk betydning. Revebjelle har vært brukt til å fremstille hjertemedisin.
Det fjerne østen
Det fjerne østen brukes om landene i Øst-Asia. Betegnelsen ble ofte brukt i forbindelse med Det britiske imperiet, som en fellesbetegnelse for landene øst for Britisk India. Før første verdenskrig ble Det nære østen brukt om landene nær Det osmanske rike, Midtøsten til nordvestlige Sør-Asia og Sentral-Asia, og Det fjerne østen for land langs den vestlige delen av Stillehavet og den østlige delen av Indiahavet. Mange europeiske språk har lignende betegnelser, slik som Far East (engelsk), Extrême-Orient (fransk), Extremo Oriente (spansk), Ferner Osten (tysk), Estremo oriente (italiensk) og Verre Oosten (nederlandsk). "Fjerne Østen" brukes også ofte som en betegnelse på Russlands Stillehavskyst.
I orientalistisk sammenheng bidrar betegnelsen til å mane frem både kulturelle og geografiske skiller. Det fjerne østen henviser aldri, for eksempel, til landene Australia og New Zealand, som er mer vestlige kulturelt sett, selv om disse ligger enda lenger øst for Europa enn andre deler av Øst-Asia.
Kjempefamilien
I moderne systematikk tilstreber man naturlige grupper, og fylogenetiske studier viste at den gamle maskeblomstfamilien (Scrophularciaceae) måtte splittes opp. Dette er nærmere beskrevet i artikkelen om maskeblomstfamiliens systematikk. Prioritetsreglene for nomenklaturen gjorde at mange av de norske plantene med maskeformede blomster havnet i Plantaginaceae. De tidligere kuleblom-, vasshår- og hesterumpefamiliene er også inkludert i Plantaginaceae. Artsdatabanken endret en periode navnet på Plantaginaceae til maskeblomstfamilien, men er nå gått tilbake til å bruke navnet kjempefamilien også om Plantaginaceae i moderne betydning.
Delgrupper
Toårige urter eller busker, utbredt fra Europa, Makaronesia og Nord-Afrika til Sentral-Asia. Ett- til flerårige urter, men også halvbusker, busker og små trær, utbredt i nesten hele verden. Ett- til flerårige urter, men også noen busker, kosmopolitisk utbredelse inkludert mange oseaniske øyer. Urter eller dvergbusker, utbredt fra Europa, Makaronesia og Nord-Afrika til Pakistan. Bare én art, en urt med utløpere, utbredt fra Himalaya til Kina, Taiwan, Filippinene og Sulawesi. Urter eller busker, utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, New Zealand og Tasmania. Urter eller busker med vid utbredelse, men de fleste i Neotropis. Ett- til flerårige urter, utbredt i nesten hele verden. Vannplanter med kosmopolitisk utbredelse. Urter med en spredt utbredelse i Amerika, Vest-Europa, Afrika og Asia. Urter eller busker, utbredt i Amerika, nordøstlige Asia og på Borneo. Urter eller busker, utbredt i Amerika.
Latvia under Paralympiske vinterleker 2006
Latvia deltok med én deltaker i de paralympiske vinterlekene 2006 i Torino.
Eredivisie 2008–2009
Eredivisie 2008–2009 var den 53. sesongen av Eredivisie.
PSV var regjerende mester. Sesongen begynte 29. august 2008 og slutta den 10. mai 2009. De nyopprykkede lagene var Volendam,  ADO Den Haag og De Graafschap.
Lagene som rykket ned ved sesongslutt var FC Volendam, De Graafschap. AZ Alkmaar ble seriemester.
Jo Gwang-jo
Jo Gwang-jo (hangul: 조광조, hanja:趙光祖, født 1482, død 1520) var en koreansk politiker, forsker og dikter under Kongedømmet Joseon.
Curtain Call: The Hits
Curtain Call er et samlealbumet fra den amerikanske rapperen Eminem på et større plateselskap. Albumet er en samling av hans største hit-singler. Den ble sluppet ut 6. desember 2005 under Dr. Dres Aftermath Entertainment.
Albumet inneholder tre nye singler: «FACK», «Shake That» og «When I'm Gone». «When I'm Gone» er en sang der han synger om sin datter Hailie Jade, «Shake That» er en strippeklubb-orientert sang med Nate Dogg, mens «FACK» er en snål sex-bestemt sang hvor Eminem snakker i en veldig overdrevent tone mer enn han rapper.
Albumet har for tiden solgt over 2.7 millioner kopier i USA og omkring syv millioner over hele verden. Dette inkluderer en million i Storbritannia hvor albumet toppet album listen i fem uker, inkludert jul, i 2005.
Christian Negouai
Christian Negouai (født 20. januar 1978) var midtbanespiller i fotball for Aalesunds Fotballklubb i Adeccoligaen 2006. Han har tidligere spilt for Manchester City og Standard Liege. Negouai fikk lite spilletid og ble sendt hjem til Frankrike før sesongslutt. Han var plaget av skader i sin tid i Aalesunds FK.
Sandnessundbrua
Sandnessundbrua (også kalt Kvaløybrua), er ei fritt frambygg-bru som krysser Sandnessundet mellom Tromsøya og Kvaløya i Troms. Sandnessundbrua er 1220 meter lang, lengste spenn er 150 meter, og seilingshøyden er 41 meter. Brua har 36 spenn. Før Hålogalandsbrua ble tatt i bruk i 2018 var den Nord-Norges lengste veibru.
I 2005 ble ny gang- og sykkelbane adskilt fra vegbanen med rekkverk ferdigstilt. Underlaget på sykkelbanen har blitt sterkt kritisert fordi det i høy grad bidrar til punktering av sykkeldekk. Dette har resultert i at enkelte syklister har skapt trafikkproblemer ved å sykle i vegbanen.
I takt med økende utbygging på Kvaløya har trafikken vært stigende, og bruas kapasitet er i ferd med å overskrides. Utbyggingsforbud i bynære områder på Kvaløya vurderes derfor.
Adolf Øiens skole
Adolf Øiens skole er en videregående skole i Bispegata 20 i Trondheim i Trøndelag, fra 2009 en avdeling av Thora Storm videregående skole.
Skolen ble opprinnelig startet under navnet Trondhjems Handelsgymnasium i 1913. I 1949 ble skolen omdøpt til Trondheim Økonomiske Gymnas (TØG), og skolen fikk sitt nåværende navn i 1970-årene.
Haut-Lomami
Haut-Lomani er en provins i Den demokratiske republikken Kongo. Før konstitusjonen av 2006 var Haut-Lomami en del av provinsen Katanga. Hovedstaden i Haut-Lomami er byen Kamina.
Alfhild Vekterli
Alfhild Johanne Vekterli (født 16. mai 1948 i Røyrvik kommune) er en billedkunstner. Hennes kunstuttrykk er preget av den samiske kulturen. Hun virker også som lærer ved Grong videregående skole. Hun er mor til illustratøren Meerke Laimi Thomasson Vekterli.
Beleiringen av Helsingborg
Beleiringen av Helsingborg var Danmark-Norges siste seier på Skåne og dessuten en av de verste feiltakelser under krigen. Istedenfor å unnsette garnisonen under det andre slaget om Kristianstad valgt danskene å beleire og tar Helsingborg, dermed mister mye verdifull tid og kom sent til Kristianstad.