cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Gates of Delirium
Struktur
Sangen er løselig basert på Leo Tolstojs bok Krig og fred, og begynner med et preludium som skal illustrere samling av krigsmenn og deres forberedelse på krig. Den første vokale seksjonen underbygger dette ved at teksten er en slags agiterende tale som skal motivere de som skal ut i strid. Så kommer en lengre instrumental seksjon som skal illustrere slaget. Det er her brukt metallskrap og brukte bildeler som perkusjon, i tillegg til ordinært slagverk. Tempoet er frenetisk og aggressivt, og metallet som smeller mot hverandre skal forestille lyder av sverd mot skjold og eksplosjoner. Den siste seksjonen av sangen skal representere tiden etter slaget er over, med sorg og ettertanke. Musikken er sørgmodig og nesten tårevåt, mens teksten forteller om krigens grusomheter. Dette siste partiet av sangen ble i redigert utgave utgitt i 1975 som singelen «Soon».
Hele «The Gates of Delirium»
«The Gates of Delirium» ble fremført i sin helhet under samtlige konserter mellom utgivelsene av albumene Relayer og Going for the One. Den ble igjen fremført under «Masterworks»-turneen i 2000, da den fikk flest stemmer av publikum under en internett-avstemning bandet foretok for å bestemme hvilke sanger som skulle fremføres under turneen. Yes hadde hele sangen med også under Magnification-turneen i 2001. og under sommerturneen i Nord-Amerika i 2019.
Offisielle konsertopptak av «The Gates of Delirium» finnes på:
«Soon»
Ellers har bare avslutningspartiet «Soon» blitt fremført under konsertene.
Versjonen på ny-utgivelsen fra 2003
På ny-utgivelsen finnes det som «bonus-spor» et opptak av hele sangen under en bandøvelse. Denne versjonen er noe kortere enn den offisielt utgitte versjonen, og den bærer preg av å faktisk være en øvelse. Det er ikke oppgitt noen dato for innspillingen av denne versjonen.
Personell
På originalinnspillingen fra 1974 medvirker:
Simeon Srandev
Simeon Srandev (født 10. februar 1939) er en bulgarsk volleyballspiller.
Han representerte Bulgaria under Sommer-OL 1964 i Tokyo, hvor han ble nummer 5.
Peter Michael
Peter Michael (født 9. mai 1989) er en newzealandsk skøyteløper og rulleskøyteløper.
Han representerte New Zealand under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hans beste resultat var nummer 4 på 5,000 meter.
Menstadslaget
Menstadslaget er et sammenstøt som fant sted i 8. juni 1931 på Menstad (mellom Porsgrunn og Skien i Telemark) mellom arbeidere på den ene siden og politistyrker og militæravdelinger på den andre.
Bakgrunn
Menstadslaget var en del av den største arbeidskonflikten som har vært i Norge i moderne tid; stor-lockouten i 1931. Lockouten varte fra februar til august det året. 60 000 arbeidere var utestengt fra arbeidsplassene, og 7,5 millioner arbeidsdager gikk tapt. De mange konfliktene mellom arbeidere og arbeidsgivere førte frem mot kompromisset Hovedavtalen i 1935. NAF bestemte at lønnen skulle settes ned mellom 15 og 20 prosent på grunn av rasjonaliseringspolitikken. LO godtok ikke dette, og foreslo en reduksjon av arbeidstiden. NAF svarte med lockout. Mens lockouten pågikk lot Norsk Hydro og Union Co. noen kontraktsarbeidere utføre en del arbeid. Dette ble oppfattet som streikebryteri og førte til en opptrapping av konfliktnivået.
Det ble en hissig stemning hvor sekretær i Arbeiderpartiet, senere statsminister Einar Gerhardsen kalte streikebryterne «skabbdyr» og direktør Bjarne Eriksen i Hydro sa at dette var en kamp mellom Arbeiderpartiet og samfunnet. Om ettermiddagen 8. juni marsjerte 2 000 arbeidere, de fleste organisert i LO-forbundet Norsk Kjemisk Industriarbeiderforbund, til Hydros utskipningshavn og lasteplass på Menstad, hvor 100 statspolitifolk passet på kontraktsarbeiderne. Det ble et voldsomt sammenstøt der tre politimenn ble alvorlig skadet. Peder Kolstads regjering, hvor Vidkun Quisling var forsvarsminister, sendte hele fjerde gardekompani på 145 soldater fra Oslo, og fire marinefartøyer ble sendt opp Skienselva for å holde ro og orden, men disse ble aldri satt inn mot arbeiderne. Slaget varte i ca. fem minutter, og fagforeningen ga til slutt opp.
I rettsoppgjøret som fulgte, ble 30 av de streikende tiltalt, hvorav 24 ble idømt bøter og fengsel inntil tolv måneder. Av disse var 16 medlemmer av Norges Kommunistiske Parti, to fra Arbeiderpartiet og 6 partiløse.
Den opphissede stemningen må sees på bakgrunn av den internasjonale situasjonen med voldelig sammenstøt i mange land, radikaliseringen av fagbevegelsen i tiden etter den første verdenskrig og at svenske soldater skjøt og drepte streikende arbeidere i Ådalen (Sverige) samme vår.
Georges Franju
Georges Franju (født 12. april 1912 i Fougères, Ille-et-Vilaine, Bretagne; død 5. November 1987 i Paris) var en fransk filmregissør.
Han grunnla i 1935 Cinémathèque française sammen med Henri Langlois.
For a New Liberty
For a New Liberty: The Libertarian Manifesto (1973; andre utgave 1978; tredje utgave 1985) er en bok av den amerikanske økonomen og historikeren Murray Rothbard, hvor forfatteren fremmer anarkokapitalisme. Boken anses som en viktig innflytelse på moderne libertariansk tenkning og på deler av «New Right».
Sammendrag
Rothbard tar til orde for anarkokapitalisme, en retning av statsløs libertarianisme. Rothbard sporer den intellektuelle opprinnelsen til libertarianismen tilbake til klassiske liberale filosofer som John Locke og Adam Smith og American Revolution. Han argumenterer for at moderne libertarianisme ikke oppstod som et svar på sosialisme eller venstresiden mer generelt, men til konservatisme. Rothbard ser på retten til eierskap og hjemstedsprinsippet som grunnlag for å etablere det komplette sett med prinsipper for det libertarianske systemet.
Ifølge Rothbard er kjernen i libertarianisme ikke-aggresjons-aksiomet: «at ingen mann eller gruppe av menn kan angripe personen eller eiendommen til noen andre.» Han påpeker at selv om dette prinsippet nesten universelt anvendes på privatpersoner og institusjoner, regnes regjeringen over den generelle moralloven, og trenger derfor ikke å følge dette aksiomet.
Rothbard prøver å fordrive forestillingen om at libertarianisme utgjør en sekt eller sær form for liberalisme eller konservatisme, eller at dens tilsynelatende høyreorienterte meninger om økonomisk politikk og støtte til venstresidens meninger om sosial og utenrikspolitikk er motstridende.
Mottagelse
Objektivist-forfatteren Peter Schwartz kritiserte synspunktene Rothbard forklarte i For a New Liberty, og skrev at Rothbard som andre libertarianere, ikke brydde seg om «jakten på frihet eller utøvelse av fornuft» og støttet bare «utryddelse av regjering og innbrenning av anti-statlig fiendtlighet.» Schwartz fastholdt at Rothbard feilaktig så på staten som «naturgitt kriminell.» Den libertarianske forfatteren Tom G. Palmer kommenterte i 1997 at For a New Liberty «gir en god oversikt over det libertariske verdensbildet, selv om kapitlene om offentlige politiske spørsmål og om den organiserte libertarianske bevegelsen nå er noe datert.»
Den libertarianske forfatteren David Boaz skriver at For a New Liberty, sammen med Robert Nozicks Anarchy, State and Utopia (1974) og Ayn Rands essays om politisk filosofi, «definerte den hard-core-versjonen av moderne libertarianisme, som i hovedsak omarbeidet Spencers lov om lik frihet: Enkeltpersoner har rett til å gjøre hva de vil å gjøre, så lenge de respekterer andres like rettigheter.» British philosopher Ted Honderich writes that Rothbard's anarcho-libertarianism informed "one messianic part of the New Right".
I Radicals for Capitalism (2007), skriver journalist Brian Doherty om For a New Liberty, «This book strove to synthesize, in condensed form, the economic, historical, philosophical, and policy elements of Rothbard's vision … the book was meant as both a primer and a manifesto, so Rothbard crammed in as much of his overall theory of liberty as he could … Rothbard hits the harder anarcho-capitalist stuff, but slips it in so smoothly that many readers might not notice that this 'libertarian manifesto' promotes anarchism.»
Utgivelseshistorikk
I 2006 utgav Ludwig von Mises Institute en ny innbundet utgave, med en ny introduksjon av Lew Rockwell.
Morten Kalvenes
Morten Kalvenes (født 14. mai 1970) er en norsk fotballtrener som er assistenttrener for Bodø/Glimt.
Trenerkarriere
Kalvenes startet trenerkarrieren i Varegg i 3. divisjon, før han foran 2005-sesongen overtok TIL Hovding i 2. divisjon etter Kjetil Knutsen. På sistnevntes anbefaling.
Arna-Bjørnar (2006–2014)
Foran 2006-sesongen ble Kalvenes ansatt som hovedtrener for Arna-Bjørnar i Toppserien for kvinner. Arna-Bjørnar var nyopprykket og endte på 5.-plass i Kalvenes sin første sesong. I de kommende sesongene stabiliserte Kalvenes laget rundt på øvre halvdel av tabellen med 4.-plass i 2007, 5.-plass i 2008 og 2009, og 4.-plass igjen i 2010 og 2011. De neste sesongene tok Arna-Bjørnar ytterligere ett steg og tok bronsemedalje i 2012, 2013, og 2014. Under ledelse av Kalvenes utviklet Arna-Bjørnar en rekke framtidige landslagsspillere, deriblant Maren Mjelde, Elise Thorsnes, Kristine Minde, Vilde Bøe Risa, Amalie Eikeland, og Lisa Naalsund. Kalvenes ble trukket frem som kanskje den viktigste faktoren til at Arna-Bjørnar ble en så voldsom talentfabrikk. Etter ni år som hovedtrener i klubben, ga han seg etter 2014-sesongen.
Michael Praed
Michael Praed (født 1. april 1960 i Berkeley, Gloucestershire, England) er en britisk skuespiller. Han er i sitt hjemland mest kjent for sine opptredener på forskjellige teater-oppsetninger og musikaler som har blitt satt opp over hele landet.
Morten Kalvenes
Åsane (2015–2016)
Kalvenes ble ansatt som assistenttrener i Åsane under ledelse av Kjetil Knutsen foran 2015-sesongen. I 2015 endte Åsane på en 11.-plass i OBOS-Ligaen, før de i 2016 endte på en 10.-plass. Til tross for gode resultater, bestemte styret i Åsane seg for å bytte ut Knutsen som hovedtrener etter 2016-sesongen. Knutsen var sterkt kritisk til avgjørelsen og hadde spillergruppen bak seg som ønsket at han skulle fortsette som trener. Også Morten Kalvenes og støtteapparatet til Knutsen sto bak han, og valgte å trekke seg da de mente tilliten til ledelsen er ødelagt.
Michael Praed
Han er nok aller mest kjent for sin rolle som karakteren Loxley i den britiske TV-serien Robin Hood av Sherwood, som nærmest oppnådde kult-status over hele verden på 1980-tallet. Han er også blitt en berømt og anerkjent skuespiller for sin rolle som prins Michael av Moldavia i den kjente amerikanske såpeserien Dynastiet der han spilte i flere sesonger i løpet av 1985 og 1986.
Morten Kalvenes
Brann 2 (2017–2018)
Etter 2016-sesongen ble Kalvenes ansatt som leder for U-gruppa i SK Brann, noe som innebar at han fikk hovedtreneransvaret for Brann 2.
Michael Praed
Han spilte karakteren Phileas Fogg i The Secret Adventures of Jules Verne, og flere andre filmer som både er kjente og mer ukjente. Han har vært den oftest brukte fortelleren for BBC sine historie-programmer Timewatch siden 2003. Fra juli 2009 hadde han rollen som kaptein Von Trapp i Storbritannias National Tour of The Sound of Music. Han ble utdannet ved den uavhengige skolen Eastbourne College i Storbritannia.
Morten Kalvenes
Bodø/Glimt (2019– )
Foran 2019-sesongen ble Kalvenes ansatt som assistenttrener i FK Bodø/Glimt. Der ble han gjenforent med hovedtrener Kjetil Knutsen som han også jobbet med i Åsane. Glimt var spådd en tøff sesong i bunnen av tabellen i 2019, og av flere på nedrykksplass. Under ledelse av Knutsen og Kalvenes overrasket laget alle og tok sølv i Eliteserien, klubbens første medalje på 16 år. I juli 2019 forlenget både Kalvenes og Kjetil Knutsen sine kontrakter til sommeren 2022. Knutsen uttalte at «For meg er det helt avgjørende å få med Morten. Vi har vært et bra team i Bodø/Glimt. Aasmund gjør en formidabel jobb på analyse og spillerlogistikk. Morten kjenner jeg godt og han kjenner meg og vi har mange like tanker. Og så er det noe med kjemien vi har oss to imellom».
I 2020 ble Bodø/Glimt tidenes første nordnorske seriemester. Glimt tapte kun én kamp og smadret det meste av rekorder i norsk fotball, deriblant flest poeng, største seiersmargin, flest seiere og flest scorede mål i løpet av en sesong i Eliteserien. Også i 2021 ble Glimt seriemester, og etter 2021-sesongen forlenget både Kalvenes og Kjetil Knutsen kontrakten med Bodø/Glimt ut 2024.
Etter at Kjetil Knutsen ble midlertidig suspendert, var det Kalvenes som fikk ansvaret for å lede laget i kvartfinalekampen borte mot Roma i Conference League i april 2022.
Pollfjellet
Pollfjellet kan referere til:
Førde kirke (Førde)
Førde kirke (Førde kyrkje) er en langkirke fra 1885 i Sunnfjord kommune i Vestland fylke. Byggverket er i tømmer og har 600 plasser. Den barokke altertavlen er et viktig kunststykke i kirken.
Kirkestedet
Det var trolig en liten stavkirke på stedet, bygget på 1100- eller 1200-tallet. Førde kirke blir første gang nevnt i skriftlige kilder på 1300-tallet. Den lille stavkirken utgjorde koret i den neste kirken da denne ble bygget ca. 1630. Til sammen var arealet til den nye kirken ca. 190 m2. Etter hvert kom denne kirken i privat eie, og hadde ulike eiere. Den forfalt, og ble revet i 1838.
Den neste kirken var en enkel tømmerkirke bygget i 1839. Den ble innviet av biskop Neumann 26. juni samme år. Størrelsen var 212 m2, med et 20 m høyt tårn uten spir. Inventaret fra 1600-tallskirken ble beholdt. Denne kirken ble ikke vedlikeholdt, og dessuten for liten, ny kirke ble planlagt og kirken fra 1839 ble revet i 1884.
Deretter ble det bygget ny kirke, som ble innviet av biskop F. W. Hvoslef 1. oktober 1885.
Den nåværende kirken
Kirken fra 1885 ble tegnet av arkitekt Jacob Wilhelm Nordan, i den nygotiske stilen typisk for andre halvdel av 1800-tallet i Norge. Byggmester var Iver Løtvedt. Kirkeskipet er 24,4 meter langt og 15,5 meter bredt, våpenhuset 5,5 ganger 5,5 meter. Kirkas totale lengde er 38,7 meter, mens tårnet er 30 meter høyt.
Altertavlen og prekestolen fra den gamle kirken hørte ikke med til det opprinnelige inventaret i den nåværende kirken.
Omfattende endringer ble gjort i perioden 1941–1951, på oppdrag fra Riksantikvaren. Arkitekt for endringene var Finn Bryn, og arbeidet ble utført av byggmester A. Flaten og malermester K. Sunde. Kirken fikk nytt tårn, det innvendige taket og vindustoppene ble gjort flate, veggene ble kledd med papp og panel, søylene ble utvidet og koråpningen og koret ble ombygget.
Inventar
Altertavlen og prekestolen, i tillegg til epitafiet på kortveggen mot nordøst og maleriet Himmelfarten på kortveggen mot sørøst, stammer fra 1600-tallskirka, og spesielt altertavla er et godt eksempel på vestnorsk barokk kirkekunst.
Altertavlen
Tavlen har 16 forskjellige motiver. Hovedmotivene følger den vertikale sentralaksen nedenfra og opp, og starter med nattverdsinnstiftelsen på predellaen (basen), deretter korsfestelsen, Jesus som gravlagt, og hans oppstandelse. På toppen står den triumferende Kristus med et banner på et kors.
Blant de andre motivene er de fire evangelistene, draken som kjemper mot løven av Juda, Jesu fødsel, Moses, Simeon i tempelet, samt en figur som enten er Simeons «kollega» Anna, Fanuels datter (jf. Luk 2,36), eller Jesu mor Maria. Under den triumferende Kristus står en «predikant» som tolker lovtavlene og evangeliet, symbolisert med teksten «Salige ere de som hører Herrens ord».
Da den nåværende kirka ble bygget, ble altertavlen fra den revne kirken lagret på bedehuset og senere på skolen. Alteret ble utsmykket med et enkelt trekors. Den barokke altertavlen ble i 1921 satt ved en sidevegg i kirken, da skolen ikke lenger kunne være lagerplass. Etter lokale uenigheter ble den satt på alteret før juledagsgudstjenesten, uten godkjenning, og i august 1928 kom det et formelt vedtak om å sette inn en nymalt tavle av Ferdinand Kjerulf Tranaas. Sterke reaksjoner, underskriftslister, og til slutt Stiftsdireksjonens inngripen gjorde at den barokke altertavla fikk stå.
Caecocypris basimi
Caecocypris basimi er en fiskeart.
Førde kirke (Førde)
Altertavlen
I perioden 1993–1998 ble altertavlen restaurert, og billedveven Kirkeåret (se under) fungerte som alterbilde i denne perioden.
Caecocypris basimi
Denne arten i karpefamilien er bare kjent fra en underjordisk vannforekomst ved Haditha i Irak, omtrent 500 meter fra bredden til Eufrat. Her lever den sammen med en annen hulefisk, Typhlogarra widdowsoni.
Førde kirke (Førde)
Prekestolen
Stilen på altertavlen har vært bestemmende for utformingen av prekestolen, som er fra 1672, først malt i 1682 av Caspar Helvig. Utskjæringene kan være gjort av en lokal kunstner. Figurene holder ikke samme kvalitet som altertavlens, men har en mer naiv og kantete stil.
Caecocypris basimi
Øynene er sterkt reduserte. Kroppen er hvit, men rosa eller rød der blodårer skinner igjennom. Den kan ha en standard lengde på opptil 49 mm. Arten har ikke skjeggtråder rundt munnen, eller sugeskive under haken, og skiller seg mye fra andre hulefisker i området, som Typhlogarra og Iranocypris. Den er plassert i en monotypisk slekt, men kan være i slekt med Mesopotamichthys.
Førde kirke (Førde)
Prekestolen
Figurene på prekestolen er for det første Kristus Salvator i midten, omgitt av apostler og evangelister, som bærer hver sin bok og sin attributt:
Caecocypris basimi
Arten ble ikke funnet på typelokaliteten i 2012. Grunnvannsnivået i denne brønnen har sunket på grunn av økt vannforbruk. Bygging av den store Haditha-demningen kan også ha hatt negativ påvirkning.
Førde kirke (Førde)
Billedveven Kirkeåret
Langs langveggene i kirkeskipet henger en billedvev av Maren Erland, med tittelen Kirkeåret. Den består av 53 strimler i grupper på seks og sju,. Hver strimmel har et motiv hentet fra bibelteksten som hører til sin søndag i kirkeåret, og har dessuten kirkeårets farge som hovedfarge. Slik kan en starte å lese billedveven fra sørveggen nærmest koret, hvor første søndag i advent er symbolisert med palmegreiner og klær på en vei, fortsette bakover veggen, og deretter fortsette framover på nordveggen til siste søndag i kirkeåret. Førde menighet har utarbeidet en brosjyre som beskriver hvert motiv og kirkeårstema.
Etter at den fungerte som alterbilde, ble billedveven kjøpt av menigheten. Dette ble gjort mulig av store pengegaver fra næringslivet i Førde.
Aingeray
Aingeray er en kommune i departementet Meurthe-et-Moselle i regionen Grand Est øst i Frankrike. Innbyggerne kalles for Aingerois.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Aingeray
Titanic: Music from the Motion Picture
Titanic: Music from the Motion Picture er et album som inneholder filmmusikken til katastrofefilmen Titanic. Musikken er komponert, orkestrert og dirigert av James Horner. Albumet ble utgitt av Sony Classical 18. november 1997, og delvis på grunn av filmens internasjonale suksess gikk det raskt til topps på hitlister i rundt tjue land. Med et salg på over 30 millioner eksemplarer har filmmusikken blitt et av verdens mestselgende album, og det er tidenes mest solgte album med hovedsakelig orkestral filmmusikk.
Musikken ble tildelt flere priser, deriblant Oscar og Golden Globe for beste musikk, og Grammypriser til hitsingelen «My Heart Will Go On». Albumets suksess førte til en etterfølger i 1998, Back to Titanic, samt to spesialalbum i 2012 i tilknytning til at filmen ble konvertert til 3D, Titanic: Music from the Motion Picture - Anniversary Edition og Titanic: Music from the Motion Picture - Collector's Anniversary Edition.
Produksjon
Filmregissør James Cameron ønsket opprinnelig at den irske artisten Enya skulle komponere filmmusikken, og han satte sammen en grovredigering av filmen med musikk av henne som midlertidig bakgrunnsmusikk. Da hun takket nei til oppdraget, valgte Cameron James Horner, som han hadde hatt et anstrengt forhold til etter deres samarbeid med Aliens. Under produksjonen av Aliens fikk Horner tidsproblemer da han ikke fikk sett filmen tidsnok, og han ønsket derfor å utsette premièren, noe Cameron nektet. Horners arbeid med Braveheart gjorde imidlertid at Cameron valgte å overse gammel uenighet.
James Horner komponerte filmmusikken med Enyas musikkstil i bakhodet. Den norske sangerinnen Sissel Kyrkjebø sang ordløst til musikken. Han hadde hørt 25–30 sangerinner, da han til slutt valgte Kyrkjebøs stemme for å skape den spesielle stemningen han ønsket i filmen. Horner kjente til Kyrkjebø fra albumet Innerst i sjelen, og han likte spesielt godt hvordan hun sang «Eg veit i himmerik ei borg». Cameron sa senere til Verdens Gang at han mente at «Sissel synger fantastisk». Kyrkjebø var ordløs vokalist i «Never An Absolution», «Rose», «Unable to Stay, Unwilling to Leave», «A Promise Kept», «A Life So Changed», «An Ocean of Memories» og «Hymn to the Sea».
Den kanadiske sangerinnen Céline Dion, som ble kjent for filmlåter i 90-årene, sang filmens signaturmelodi, «My Heart Will Go On», etter å ha blitt overtalt av ektemann og manager René Angélil. Sangen er komponert av Horner og har tekst av Will Jennings. I utgangspunktet ville ikke Cameron ha en sang under rulleteksten, men Horner var uenig og komponerte sangen likevel, uten å fortelle det til regissøren. Cameron ombestemte seg da Horner presenterte den ferdige låten, men var likevel bekymret for at han ville bli kritisert for «å bli for kommersiell på slutten av filmen». «My Heart Will Go On» ble en hit over store deler av verden, inkludert Norge. Låten vant senere Oscar for beste sang, og Horner takket James Cameron under utdelingen for å være i et «så godt humør den dagen», og viste til da han presenterte Cameron for sangen for første gang.
Blant andre artister som ble invitert til å levere sanger til filmen, var Grammy-vinneren Michael W. Smith. Han nevner i tekstheftet til sangen «In My Arms Again», fra albumet Live the Life, at den var «inspirert og skrevet for filmen Titanic, takknemlig for å ha fått muligheten til å sende inn en sang; takknemlig for at den endte opp på denne plata.»
Som korbakgrunn i noen av låtene benyttet Horner et digitalt kor i stedet for et ekte kor. Etter at orkestermusikken var spilt inn, la han det kunstige koret oppå opptakssporet. Tanken bak det å bruke elektronikk framfor et virkelig kor, var at man ville unngå «kirke»-lignende tonalitet.
Ravnanger
Ravnanger er en bygd i Askøy kommune i Hordaland. På tidligere kart benyttes gjerne navneformen Ramnanger, mens den nåværende formen Ravnanger ble godkjent av Kartverket i 1991.
Beliggenhet
Ravnanger ligger omtrent midt på øya Askøy, og grenser mot bygda Søre Haugland i sør. I øst ligger skogsområdet Storåsen med utsiktspunktet Dronningen, og i nord ligger Båteviksvatnet og Revura. I vest ligger Storavatnet, som på nordsiden har bygda Tveit, og på sørsiden den lille grenda Breidablikk.
Offentlig og privat virksomhet
Sentrum for Ravnanger huser Ravnanger Senter, hvor også postkontor (post i butikk) finnes. Like ved senteret ligger også Ravnanger Terminal, som er hovedknutepunkt for kollektivtrafikk nord på Askøy.
Barneskoleelever fra Ravnanger sokner til Haugland skole på Søre Haugland, mens Ravnanger ungdomsskole er ungdomsskole for mer enn 300 elever fra mange av bygdene i nærheten. I tilknytning til ungdomsskolen ligger også grendehus.
Annen virksomhet som drives på Ravnanger er tannhelsetjeneste, fysioterapi, barnehage, bilverksted og eiendomsutvikling.
Titanic: Music from the Motion Picture
Musikk, tekst og komposisjon
Åpningsmelodien, «Never an Absolution», starter med en sekkepipesolo som etterhvert blir avløst av treblåseinstrument akkompagnert av et valthorn og den ordløse sangen til Sissel Kyrkjebø. Denne glir etter hvert over i «Distant Memories», som symboliserer minnene til den eldre kvinnen Rose da hun tenker tilbake på sine dager på skipet. Begynnelsen av «Southampton» har likheter med James Horners arbeid i Apollo 13, og blir brukt til å introdusere skipet i filmen. I låten tar han i bruk sitt digitale kor, i tillegg til å benytte en pulserende bassrytme og akkordprogresjoner, som er svært lik Enyas «Book of Days». «Book of Days» ble også brukt som en midlertidig erstatning for flere av låtene under klippingen av filmen, da disse ennå ikke var komponert.
Ravnanger
Idrett
Like ved Ravnanger ungdomsskole ligger et komplett friidrettsanlegg samt flerbrukshallen Askøy Forum og en kunstgressbane. Anlegget er hjemmebane for blant annet fotballaget Vestsiden-Askøy I.L., og friidrettslagene Ask & Fendring.
I 1998 ble senior-NM i friidrett arrangert på Ravnanger med Askøyalliansen som arrangør. Året før hadde junior-NM blitt gjennomført på samme sted, og i 2010 var Ravnanger igjen vertsted for junior-NM. Både i 2000, 2005 og 2007 ble veteran-NM i friidrett arrangert på Ravnanger. Hovedmesterskapet i friidrett ble på nytt tildelt Ravnanger og Askøyalliansen, og arrangert der i juli 2016.
I 2000 var Ravnanger arrangørsted for norgesmesterskapet i orientering langdistanse med Askøy O-lag og IL Gular.
Høsten 2004 ble Norges første kanonballklubb, Fart, stiftet, med Askøy Forum som hjemmearena. Klubben arrangerte også det første norgesmesterskapet i 2005 i samme hall.
Titanic: Music from the Motion Picture
Musikk, tekst og komposisjon
Melodien «Rose», som gjerne blir kalt «Rose's Theme» for ikke å forveksles med den ene hovedpersonen, er filmens kjærlighetstema. Den blir av nettstedet Filmtracks.com beskrevet som «en slags kort orkestersuite». I sangen akkompagneres Kyrkjebøs ordløse sang av piano, bassgitar og diverse treblåsere. Låten glir etterhvert over til kun piano og fløyte, der Filmtracks.com har ment det symboliserer parets kortvarige kjærlighetsforhold. «Rose» ble senere delt i to og kombinert med «Unable to Stay, Unwilling to Leave» for å lage bakgrunnsmusikk til filmens avsluttende scene.
Storkommune
I 1964 forsvant nesten en fjerdedel av de norske kommunene som resultat av sammenslåing, og bl.a. Kristiansand ble fire kommuner slått sammen til en storkommune.
Titanic: Music from the Motion Picture
Musikk, tekst og komposisjon
I begynnelsen av «Leaving Port» bruker Horner «en elektronisk pulseringseffekt,» som angivelig er for «å etterligne et telegrafsignal» ifølge Filmtracks.com. Effekten blir senere tatt i bruk som bakgrunn i «Hard to Starboard», der den avbryter en gjentakelse av kjærlighetstemaet for å skape en dramatisk stemning. Låten benyttes hovedsakelig i scenen hvor skipet kolliderer med isfjellet, men det finnes spor av den i sangene «The Sinking» og «Death of Titanic», som begge blir brukt til å visualiserie skipets forlis. «Hard to Starboard» er bygd opp av en elektrisk gitar, diverse messingblåseinstrumenter, trommer og piano. Filmtracks har skrevet at trompeten på slutten av sangen skal symbolisere «et fjernt rop om hjelp».
Storkommune
I 1980- og 1990-årene ble en rekke mindre kommuner slått sammen. Mange byer ble slått sammen med sine nabokommuner. Den nye store kommunen beholdt ofte byens navn. Dagens Arendal kommune er et eksempel på en storkommune. Denne kommunen ble i 1992 til ved at byen Arendal og fire nabokommuner ble slått sammen. Larvik (1988) og Fredrikstad (1994) er to andre eksempler på storkommuner
Titanic: Music from the Motion Picture
Musikk, tekst og komposisjon
I «The Sinking» forsøker «de fragmenterte syntetiske elementene tappert å opprettholde sin harmoniske struktur», men ender med «å hoppe kaotisk fra sin tiltenkte tematiske base,» noe Filmtracks.com har sagt var for å reflektere skipets død. Det samme konseptet preger «Death of Titanic», men da med «den høye tonehøydeelektronikken, som nesten tilsynelatende gråter etter hjelp.» Horner benyttet harde slag på et piano i «The Sinking» for å understreke dramatikken, noe han tidligere hadde gjort i filmene Pelikanrapporten og Apollo 13.
Storkommune
Se også
Kommunestruktur i Norge
Titanic: Music from the Motion Picture
Musikk, tekst og komposisjon
Filmtracks beskrev «A Promise Kept» som «melankolsk og med knapt hørbare rekker av tematiske fragmenter». I sangen benyttes Kyrkjebøs svake toner, som også brukes i de to neste sporene, «A Life So Changed» og «An Ocean of Memories». Ifølge Filmtracks returnerte «A Life So Changed» tilbake til «den uhyggelige atmosfæren og instrumenteringen av åpningssporet.» I «An Ocean of Memories», som ofte sammenlignes med «Distant Memories» på grunn av sin likhet, akkompagneres Horners digitale kor av Sissels sang, piano og et prikkende metallisk slagverkinstrument, der sangen senere ble brukt som inspirasjon for Horners arbeid i The New World.
Ravnanger
Idrett
I 2008 ble norgesmesterskapet i taekwondo arrangert i Askøy Forum.
Titanic: Music from the Motion Picture
Musikk, tekst og komposisjon
I signaturlåten «My Heart Will Go On» benyttes kjærlighetstemaet «Rose» på nytt, og teksten til Will Jennings henviser til forholdet mellom Jack og Rose, og sier at Jack fortsatt eksisterte i Roses hjerte, selv om han var død. Da Simon Franglen produserte singelen utvidet han innspillingen, og la til orkester på det siste refrenget. Da den ble utgitt til radio, ble den produsert videre av Walter Afanasieff, som tilføyde strykeinstrumenter og elektrisk gitar, i tillegg til å omorganisere deler av sangen. Låten glir etterhvert over i albumets siste spor, «Hymn to the Sea», som avslutter platen i et sakte tempo med diverse gjentakelser av «Rose», Kyrkjebøs ordløse sang, det digitale koret, sekkepiper og piano.
Utgivelse, mottak og kritikk
Titanics regissør James Cameron har sagt at filmmusikken er «det viktigste tillegget til skuespillernes arbeid for å øke den emosjonelle virkningen av filmen.» Det viktigste for filmmusikken, ifølge Cameron, er at Horner «har gjort oss til ett med Jack og Rose.» «Vi føler takten til hjertene deres i det de opplever (den) typen kjærlighet vi alle drømmer om å ha, men som vi sjelden finner.»
Sissel Kyrkjebø fikk mye ros for sitt arbeid som vokalist, og Stephen Thomas Erlewine fra Allmusic sa at hun «gir en fin kontrast til Horners blanding av strykere, vokaler, orkestre, og synthesizere.» Filmtracks.com mente imidlertid at «Sissels stemme kunne tjene som Roses musikalske identitet gjennom hele filmen,» og undret på hvorfor det ikke var hun som ble valgt til å synge «My Heart Will Go On», selv om de var fornøyd med arbeidet til Céline Dion.
Selv om de fleste anmeldere var svært positive til filmmusikken, ga Dagbladets Håkon Moslet terningkast 2, og skrev at «James Horner lesser på med svulstige lydtepper, orkestrert for å bygge opp stemningen i filmen, men stort sett helt udugelig til å behage via cd-spiller'n.» Mye av anmeldelsen handlet om Kyrkjebøs arbeid, og Moslet mente hun ikke viste sitt særpreg, og at innsatsen var «altfor anonym og tilbaketrukket.» Moslet ga imidlertid pluss til Dions arbeid på «My Heart Will Go On».
Basiprionotini
Basiprionotini er en gruppe med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Ravnanger
Idrett
17. september 2017 startet lagtempokonkurransene i VM i landeveissykling 2017, både for kvinner og for menn, ved Ravnanger. Startpodiet stod ved krysset mellom FV565 og Kollevågvegen.
Basiprionotini
Utseende
Middelsstore, brede og noe flate, ovale, halvblanke, gjerne gule eller røde og svarte bladbiller. Hodet er lite, med et smalt, neseaktig fremspring mellom antennene, pronotum trapesformet og dekkvingene bredt rundede. Antennene er ganske kraftige, omtrent så lange som hode + pronotum.
Levevis
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia, også på Madagaskar.
Systematisk inndeling
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.
Boudewijn V av Flandern
Boudewijn V fra Flandern (engelsk: Baldwin V; født 19. august 1012 i Arras, død 1. september 1067 i Lille) var greve av Flandern fra 1035 og fram til sin død. Han var sønn av Boudewijn IV av Flandern. Han var inngift med det franske kongehuset og hans datter var gift med hertug Vilhelm av Normandie som i 1066 ble konge av England. Boudewijn deltok i storpolitikken på begge sider av Den engelske kanal og tok imot politiske flyktninger og bidro med soldater og økonomisk hjelp. Han fungerte som regent av Frankrike da hans nevø, kong Filip I, var mindreårig.
Liv og virke
Under en langvarig krig fra 1046 og fram til 1056 som en alliert med hertug Gottfried III av Nederlothringen («den skjeggete») mot den tysk-romerske keiser Henrik III av Det tysk-romerske rike mistet han innledningsvis området Valenciennes, sitt tysk rikslen, i 1046 til grev Herman av Hainaut. Da Herman døde i 1049 fikk Boudewijn giftet sin sønn Boudewijn VI til Hermans enke Richilde og fikk gjennomført at barna fra hennes første ekteskap ble gjort arveløs, og således forente grevskapet Hainaut med Flandern. Ekteskapet han hadde tvunget igjennom mellom sønnen og Richilde var kirkerettslig ugyldig ettersom de var nært beslektet. Da Henrik III døde ble dette ekteskapet godkjent med en avtalte inngått med Agnes av Poitou, mor og regent av den seks år gamle Henrik IV. Kort etter at fredsforhandlingene i Andernach var avsluttet godkjent paven likevel ekteskapet.
Etter at han i 1056/1059 hadde sluttet fred og forsonet seg med den tyske keiseren fikk han herredømme over markgrevskapet Ename, et viktig bolverk i Lorraine (øst for elven Schelde som fra gammelt av anga grensen mellom Frankrike og det tyske riket). Slik fortsatte med å forsterke han farens politikk; å skaffe seg tyske rikslen. Boudewijns etterfølgere ble dermed lensmenn underlagt den tyske keiseren. Dette var da også grunnen til områdets navn, «Rijks-Vlaanderen» (Riks-Flandern).
Boudewijn tok imot og var vert for den takknemlige enkedronning Emma av England i Brugge da hun ble tvunget til å gå landflyktighet. Han skaffet bevæpnete sikkerhetsvakter, og sørget for underholdning med musikere. Brugge var en travel handelsby og Emma viste sin takknemlighet for byens borger ved å gi sjenerøst til fattige, opprettet kontakt med klosteret Saint Bertin i Saint-Omer, og det var her hun tok imot sin danske sønn Hardeknut i 1039.
Fra 1060 og til 1067 var Boudewijn regent av Frankrike for sin nevø, den umyndige Filip I av Frankrike, sammen med Filips mor, enkedronning Anna av Kyiv. Det viser den betydning hadde han fått i europeisk storpolitikk. Som greve av Maine støttet han Frankrike i de fleste saker, men han var også svigerfar til Vilhelm av Normandie, som var gift med hans datter Matilda. Flandern spilte en til-og-fra-rolle i den engelske kongen Edvard Bekjennerens utenrikspolitikk. Da den barnløse engelske kongen hadde vanskeligheter med å finne en arving, har historikerne argumentert for at han sendte Harald Godwinson for å forhandle en tilbakevending av Edvard den landflyktige og hans familie fra Ungarn, og han passerte Flandern på sin vei. Boudewijns halvsøster hadde giftet seg med jarl Godwins tredje sønn Toste Godwinson, og han ga også støtte til Toste da han ble forvist som jarl av Northumbria.
Samtidig støttet Boudewijn den normanniske invasjonen av England i 1066, blant annet ved at hertug Vilhelm kunne skaffe menn, skip og utstyr i Flandern, og samtidig vite at Normandie ikke ville bli invadert fra Frankrike så lenge Boudewijn var vennligsinnet regent. Han hadde tapt provinsen Ponthieu, og ved 1066 var Boudewijn blitt en gammel mann, og døde året etter. Boudewijn V døde 1. september 1067, og hans enke trakk seg da tilbake til et kloster i Mesen der hun avla klosterløftet. Hun døde i klosteret i 1079.
Familie
Boudewijn og Adèle hadde tre barn:
En del forskere, som Frederick Clifton Pierce og Charles Oman, mener at det kan ha vært et fjerde barn, Richard «skogvokteren», som deltok på normannisk side i slaget ved Hastings i 1066. Som svoger av hertug Vilhelm mottok han det stedet hvor framtidens Kenilworth Castle ble bygget. Denne oppfatningen er ikke akseptert av andre historikere, blant annet Charles Cawley av Medieval Lands og Stewart Baldwin av The Henry Project.
Flaggermusfisk
Flaggermusfisk er en art av karpefisker som lever i kjølig, strømmende vann hvor oksygennivået er høyt.
Dario Vidošić
Dario Vidošić (født 8. april 1987 Osijek i Kroatia) er en australsk fotballspiller som spiller for klubben Arminia Bielefeld på lån fra den tyske klubben 1. FC Nürnberg, som er en del av det tyske Bundesliga.
Flaggermusfisk
De er altetende (tar bunnlevende virvelløse dyr), men størstedelen av inntaket er planteføde, hovedsakelig alger som de skraper av steiner og røtter.
Dario Vidošić
Vidošić sine foreldre flyttet til Australia fra Kroatia under Jugoslavia i 1988, da hans far Rado fikk et tilbud om å spille for den australske klubben Queensland Lions. Familien bosatte seg derfor i nærheten av Brisbane i Australia, hvor Dario vokste opp og gikk på Cavendish Road State High School.
Titanic: Music from the Motion Picture
Listeplasseringer og salgstall
I USA gikk albumet fra en 11.-plass til en 1.-plass på Billboard 200 i januar 1998, en hitliste over de mest solgte platene i landet. Den holdt seg på toppen i 16 uker før Before These Crowded Streets av Dave Matthews Band gikk til topps i mai. Albumet solgte mer enn 30 millioner eksemplarer på verdensbasis, derav elleve millioner i USA, noe som vil si at Titanic: Music from the Motion Picture solgte til elleve platinaplater i landet (RIAA).
Ivan Kochev
Ivan Kochev (født 8. juli 1939) er en bulgarsk volleyballspiller.
Flaggermusfisk
Akvaristikk
På grunn av sin karakteristiske høye kroppsform og fargetegninger, er de utbredt i akvariehandelen. Dette til tross for at de både er uegnet til å holdes i akvarium, og utrydningstruet. Flaggermusfisk er en av to overlevende arter Catostomidae i Asia; den andre er den sibirske Cotostomus rotratus.
Ivan Kochev
Han representerte Bulgaria under Sommer-OL 1964 i Tokyo, hvor han ble nummer 5.
Flaggermusfisk
Akvaristikk
Etter hvert som fisken vokser, forsvinner den karakteristiske høye kroppsformen. Kroppen blir mer langstrakt og ligner mer på en malle. Fargen endrer seg til skittenbrun, og det appellerende utseendet blir borte etter hvert som fisken trenger mer plass.
Denne arten er truet i Kina på grunn av at habitatene forsvinner. Akvaristikk-relatert handel med denne arten er derfor vanskelig å forsvare etisk.
Vannverdier
Flaggermusfisk tåler temperaturer mellom 18 og 28 grader celsius, men det er vanskelig å få høy oksygennivå i så varmt vann som 28 grader. Man bør også unngå lange perioder med lave temperaturer hvis man holder dem utendørs i dam. Ideell temperatur ser ut til å ligge oppunder 25 grader.
De foretrekker en pH på mellom 6,0 og 7,5. De er følsomme ovenfor dårlig vannkvalitet, og spesielt for nitrater.
Titanic: Music from the Motion Picture
Listeplasseringer og salgstall
I Norge lå platen på VG-lista i totalt 23 uker i 1998, derav med topplasseringer i uke 14 og 18. Den debuterte på listen med en 24.-plass i uke 4, og hadde sin siste plassering på 36.-plass i uke 26. Av IFPI Norge har albumet mottatt to platinaplater basert på et salg på 100 000 eksemplarer, noe som gjør den til en av de mest solgte i Norge i 1998.
I tillegg til i USA og Norge, gikk filmmusikken til toppen av hitlistene i minst 13 land, inkludert Storbritannia, Australia og Canada. I Storbritannia mottok albumet tre platinaplater basert på et salg på 900 000 eksemplarer (BPI), i Australia fem platinaplater basert på 350 000 solgte eksemplarer (ARIA) og i Canada en diamantplate basert på salget av én million eksemplarer (CRIA). Ellers hadde albumet sterke resultater i både Frankrike og Taiwan, der det henholdsvis solgte til diamant- og platinaplater.
Utmerkelser
Ved den 70. Oscar-utdelingen i mars 1998 ble James Horner tildelt to Oscarpriser: beste originalmusikk og beste sang. Sistnevnte pris delte han med Will Jennings for poplåten «My Heart Will Go On». Siden sangen var forhåndsfavoritt til å vinne prisen, valgte prisutdeleren Madonna å være ironisk, og kalte det «for et sjokk» da hun leste opp resultatet. Ved siden av disse to, mottok filmen ni Oscarpriser, noen som gjør filmen den mestvinnende noensinne, sammen med Ben-Hur (1960) og Ringenes herre: Atter en konge (2004).
Horner vant også Golden Globes og Satellite Awards, både for filmmusikken og for «My Heart Will Go On», der han delte prisene med Jennings. I 1999 vant sangen fire Grammy Awards: årets innspilling, årets sang, beste sang skrevet for film eller fjernsyn og beste kvinnelige popopptreden. Det samme året vant Horner en BRIT Award for beste filmmusikk og en ASCAP Award med Will Jennings for mest spilte sang fra en spillefilm.
Joseph Henry
Joseph Henry (født 17. desember 1797 i Albany i staten New York i USA, død 13. mai 1878 i Washington, DC) var en amerikansk fysiker som jobbet med fenomenet induksjon i sammenheng med elektrisitet. Fenomenet fikk måleenheten henry, oppkalt etter Joseph Henry.
Dario Vidošić
Dario Vidošić spilte med laget Queensland Lions fra 2004 og han deltok også i en nasjonal fotball-konkurranse for skolegutter. Han fikk et stipend til Australian Institute of Sport og trente i fotball -programmet før han ble med på det australske A-League, og signerte en toårskontrakt med Queensland Roar i begynnelsen av sesongen 2006-2007.
Pollfjellet (Lyngen)
Pollfjellet (nordsamisk: Vuošvárri, kvensk: Voivuononvaara) er et fjell i Lyngen kommune i Troms og Finnmark. Det har en høyde på 1 213 meter over havet.
Marcia Ball
Marcia Ball (født 20. mars 1949 i Orange, Texas) er en amerikansk sanger, pianist og låtskriver. Som sanger har hun en uttrykksform som fanger opp elementer av blues, rhythm 'n blues, soul og cajun. Foruten en kraftfull stemme er hun kjent for sitt pianospill. Her inndrar hun elementer fra zydeco, swamp blues og boogie-woogie.
Pollfjellet (Lyngen)
Raset i 1810
30. juni 1810 raste store steinmasser ut fra fjellet og havnet i fjorden. Dette skapte tre flodbølger som ødela flere gårder og båter. 13 eller 14 menneskeliv gikk tapt. Bare to av de døde ble funnet. Forfatteren Astor Furseth som har skrevet boka Skredulykker i Norge (2006) har uttalt at dette kan ha vært et av de største fjellskredene i Norge etter siste istid.
Dario Vidošić
I oktober 2006 ble Vidošić valgt inn i den australske U-20 troppen, kjent som Young Socceroos, og fortsatte med å konkurrere innen AFC Youth Championships i India i 2006. I februar 2007 spilte han for den australske U-23 laget, det Olyroos, i en OL-kvalifiseringskamp i Adelaide, scoret det 11. målet i Australias kamp mot over det kinesiske Taipei der Australia vant 11-0.
Marcia Ball
Ball vokste opp i Vinton, Louisiana, nær grensa til Texas – et musikalsk og kulturelt grenseland som har fostra musikere som Gatemouth Brown, George Jones, Janis Joplin, Clarence Garlow, Cleveland Crochet, Clifton Chenier, Stevie Ray Vaughan, The Fabulous Thunderbirds, Joe Bonsall og Johnny og Edgar Winter. Tidlig på 1970-tallet flytta hun til Austin, Texas, og møtte et musikkliv som har ry for sitt mangfold av stilarter i nyskapende blanding. Hun ble sjøl en kjent skikkelse på Austins musikkscener – først som en del av gruppa «Freda & the Firedogs», seinere som soloartist. Platedebuten kom i 1978 med Circuit Queen, som kan plasseres innafor progressiv country.
Utover på 1980-tallet vendte hun seg mer mot Gulf Coast rhythm & blues, og har stort sett holdt fast ved den siden. Hun spilte inn en rekke soloalbum for Rounder Records – Soulful Dress, Hot Tamale Baby, Gatorhythms, Blue House, og Let Me Play with Your Poodle. Hun har også samarbeidd med Angela Strehli og Lou Ann Barton på plata Dreams Come True. I 1997 ga hun sammen med Irma Thomas og Tracy Nelson ut albumet Sing it!, som ble nominert til en Grammy for «Best Contemporary Blues Album».
Ball har også gjort seg bemerka som gjesteartist på plata Deep Water med cajunlegendene The Hackberry Ramblers. Her kan en høre henne synge på cajunfransk.
Titanic: Music from the Motion Picture
Konserter og turneer
I august 1998 ble det annonsert at en konsert med navn «Back to Titanic Live in Concert» skulle bli holdt 9. og 10. oktober det året på amfiteateret Hollywood Bowl, men det ble senere avlyst på grunn av scenografiproblemer. Både dirigent James Horner og vokalist Sissel Kyrkjebø planla å opptre, i tillegg til irsk-amerikanske Eileen Ivers og et symfoniorkester bestående av 84 musikere. Det var planlagt å ha visuelle effekter på scenen, i tillegg til en stor replika av skipets baug som skulle dekke store deler av scenen. Konserten skulle bli holdt i forbindelse med utgivelsen av oppfølgeren Back to Titanic.
I forbindelse med 3D-premièren av filmen, holdt Horner en kort konsert før filmen ble vist den 27. mars 2012 i Royal Albert Hall i indre London. Sekvensen var anslått til å vare i 15 minutter, med Horner som dirigent, Kyrkjebø som vokalist, og med kor og symfoniorkester i bakgrunnen. Komponisten hadde satt sammen en ouverture med ulike deler av filmmusikken, inkludert «My Heart Will Go On», der Kyrkjebø sang deler av teksten.
En konsert kalt «Titanic Live» ble holdt i Royal Albert Hall 27. april 2015, med James Horner som dirigent til et orkester bestående av 90 personer, et kor og keltiske musikere. I bakgrunnen ble filmen vist på en stor HD-skjerm, og musikken ble fremført mens filmen gikk. Horner har sagt han ble «veldig smigret og glad for å ha blitt invitert til å fremføre filmmusikken til Titanic live med orkester.» «Vanligvis er det å sette musikk i en film en svært teknisk prosess som publikum aldri får sjansen til å se. Ved å dirigere musikken live med filmen, kan publikumet få oppleve magien av å se levende musikere, bokstavelig talt spille musikken mens filmen går.» Etterhvert ble det opplyst at konserten skulle etterfølges av lignende konserter i øvrige land i Europa, deriblant Tyskland, Belgia og Østerrike.
Oppfølger
Ettersom albumet solgte godt, valgte Horner å utgi et nytt album allerede neste år, med en blanding av tidligere ikke-utgitte innspillinger og nyinnspilte versjoner av sangene i filmen. Back to Titanic ble innspilt fra 2. februar til 9. juli 1998, og utgitt 25. august det samme året.
Oppfølgeren oppnådde en 2.-plass på Billboard 200, og mottok en platinaplate fra RIAA for å ha solgt én million eksemplarer.
«Lystighed udenfor Roms mure på en oktoberaften»
«Lystighed udenfor Roms mure på en oktoberaften» er et maleri av den danske kunstmaleren Wilhelm Marstrand. Det ble utført i 1839.
Maleriet viser en scene fra en folkefest i Roma og er fullt av detaljer. «Lystighed udenfor Roms mure på en oktoberaften» er hans hovedverk fra den første Italia–reisen. Han laget mange utkast og gjorde flere studier av menneskeskildringene og situasjonene i maleriet.