cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Formel 3
Historie
Cooper dominerte etterhvert denne formelklassen med masseproduserte biler, og inntektene dette genererte gjorde selskapet i stand til å utvikle seg i retning av de høyere formelklassene. Andre kjente merker var Kieft, JBS og Emeryson i England, og Effyh, Monopoletta og Scampolo i Europa. I likhet med de fleste av de 500 bilbyggerne bestemte John Cooper seg for å plassere motoren midt i bilen, med bakhjulsdrift. Årsaken til dette lå hovedsakelig i praktiske begrensinger på grunn av kjededrift, men det ga også bilene eksepsjonelt gode kjøreegenskaper, noe som etter hvert førte til midtmotor-revolusjonen innen formelbilracing som helhet.
Jérôme Gnako
Han ble tidlig del av ungdomsavdelingen i byens storklubb Girondins de Bordeuax. Til tross for involvering med alderbestemte landslag for Frankrike, fant han det vanskelig å få innpass på seniorlaget som da var et av Frankrikes desidert beste lag.
Formel 3
Historie
Innen 1980-tallet hadde imidlertid Formel 3 utviklet seg langt fra sin ydmyke opprinnelse, til noe som lå nær opp til formelen slik den er idag. Det ble sett på som det viktigste treningsområdet for framtidige Formel 1-førere, og mange av dem hoppet over Formel 2 og gikk rett fra Formel 3 til Grand Prix-racing. Chassisene ble mer og mer sofistikert, i likhet med i de høyere formelklassene, og chassis i karbonfiber ble innført fra midten av 1980-tallet.
Historisk sett hadde March (fram til 1981), Ralt (til først på 1990-tallet) og Reynard (1985–1992) vært de viktigste chassisfabrikantene i toliters Formel 3, med Martini ganske sterke i Frankrike. På midten av 1980-tallet var Reynard pionerer innen bruk av karbonfiber som erstatning for de tradisjonelle monocoque-strukturene i aluminium eller stål. Først på 1990-tallet rettet imidlertid den italienske chassisprodusenten Dallara sin oppmerksomhet mot Formel 3, etter et mislykket Formel 1-prosjekt, og utslettet alle de andre merkene med sin F393. I løpet av et par år ble dette chassiset ansett som en forutsetning for å være konkurransedyktig, og idag er Dallara-chassis allestedsnærværende i formelen. For å holde kostnadene nede har chassisene deres hatt en treårig livssyklus, med bare mindre årlige oppdateringer. For F308-chassiset, som ble innført i 2008, ble det imidlertid enighet om å utvide livssyklusen til fire år, for å hjelpe teamene gjennom den økonomiske tilbakegangen, og det ble først erstattet i 2012 med det nye F312-chassiset. Mange av Formel 3-mesterskapene, spesielt den britiske serien, har også en sekundær klasse for biler fra den forrige livssyklusen, for derved å tilby et rimelig inngangspunkt for mindre team og førere med liten finansiell backing.
Jérôme Gnako
Gnako tilbragte siste halvdel av 1988/89-sesongen på utlån til Olympique Alès i Ligue 2. En kneskade begrenset spilletiden under låneoppholdet.
Formel 3
Formel 3-biler
Bilene i Formel 3 består av et monocoque chassis med slicksdekk og vinger foran og bak. De aller fleste Formel 3-bilene idag produseres av Dallara, men et mindre antall lages også av Mygale, Lola, Arttech og SLC. I mange mindre racingserier og amatørserier blir eldre biler også ofte brukt. For å øke deltakelsen er disse seriene som regel inndelt i to eller flere klasser.
Jérôme Gnako
Etter låneopphold hos Alès forlot Gnako til fordel for fast spilletid hos  i Ligue 2.
Innsatsen hos Angers tiltrakk seg oppmerksomheten til toppklubben som hentet ham til fyrstedømmet i 1991. De tre sesongene han tilbragte hos Monaco ble høydepunktet av hans fotballkarriere. Kjent som en hurtig, direkte og målfarlig høyreving fikk han 14. oktober 1992 sin landslagsdebut for i en VM-kvalifiserings-seier over.
Formel 3
Mesterskap og serier
Før 2019 var det ikke et hovedmesterskap i Formel 3. På 1970-tallet og først på 1980-tallet var det Europeiske Formel 3-mesterskapet og det britiske Formel 3-mesterskapet (etter at de tidligere konkurrerende seriene ble slått sammen til én serie på 1970-tallet) de mest framtredende, og mange framtidige Formel 1-mestere kom fra disse seriene. Frankrike, Tyskland og Italia hadde også viktige regionale serier. Til å begynne med var interessen for disse mesterskapene underordnet nasjonale formelserier, som Formel Renault i Frankrike og Formel Super Vee i Tyskland, men gradvis fikk Formel 3-seriene økende tilslutning. Den italienske serien tenderte til å tiltrekke seg eldre førere som kom rett over fra gokart, mens det i andre land var mer vanlig å gå videre til F3 etter noen år i mindre formelbilserier. Det europeiske mesterskapet døde ut på midten av 1980-tallet og de nasjonale mesterskapene ble tilsvarende mer viktige. Fra 2003 ble de franske og tyske F3-mesterskapene, som begge led under mangel på konkurransedyktige deltakere, slått sammen for å gjenopprette Formel 3 Euro Series. I 2013 ble Euro Series innlemmet i det europeiske mesterskapet, som igjen ble innlemmet i verdensmesterskapet etter 2018-sesongen.
Formel 3 Sudamericana, som har løp i Brasil, Argentina og Uruguay, og som nå har den kraftigste motoren av alle Formel 3-seriene, var kjent for å produsere utmerkede førere som gikk videre til det britiske mesterskapet for å finpusse sine ferdigheter. Det japanske Formel 3-mesterskapet ble kjørt fra 1979 til 2019 og har sett senere Formel 1-førere som Jacques Villeneuve, Adrian Sutil og Pedro de la Rosa blant sine førere.
Spesielle løp
I tillegg til de mange nasjonale mesterskapene er Formel 3 også kjent for større løp utenom mesterskapene, som typisk inkluderer førere fra de nasjonale seriene. Det best kjente av disse løpene er Macaos Grand Prix. Det første Formel 3 Grand Prix-løpet i Macao ble holdt i 1983 og ble vunnet av Ayrton Senna, og blant øvrige vinnere er Michael Schumacher, David Coulthard, Ralf Schumacher og Takuma Sato. Løpet markerer tradisjonelt slutten på Formel 3-sesongen, og har deltakelse av førere fra de fleste av de nasjonale seriene.
Finn-Hågen Krogh
Finn-Hågen Krogh (født 6. september 1990 i Alta) er en norsk langrennsløper som representerer Tverrelvdalen IL. Han ble verdensmester på lagsprint sammen med Petter Northug i Ski-VM 2015 i Falun.
Karriere
Han deltok i Junior-VM på ski 2009 i Praz de Lys Sommand. Der kom han på åttendeplass på 10 km, og vant bronse på 4 × 5 km stafett sammen Øyvind Ytterhus, Hans Christer Holund og Tomas Northug.
Krogh ble juniorverdensmester på stafett i 2010, sammen med Tomas Northug, Didrik Tønseth og Pål Golberg. I tillegg fikk han bronse på 20 km med skibytte og fjerdeplass på 5 km klassisk.
På nasjonalt nivå har han gull på 10 km fristil, og femteplass på 20 km klassisk i Junior-NM i 2010.
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 15. januar 2011 og slo gjennom internasjonalt med etappeseier i den avsluttende 15 km jaktstarten i fri teknikk og andreplass totalt i verdenscupfinalen som avsluttet 2011-sesongen i Falun den 20. mars. Han vant sin første verdenscupstafett sammen med Eldar Rønning, Lars Berger og Petter Northug da han gikk den 2. etappen 20. november 2011 på Sjusjøen. Krogh vant Skandinavisk Cup 2010/11 sammenlagt, selv om han vant kun én av etappene: 15 km klassisk i Keuru.
Den 1. januar 2013 gikk han inn til seier på fristil sprint på den tredje etappen av Tour de Ski 2012/13. I Norgesmesterskapet på ski 2013 på Gåsbu i Hamar ble han nummer to på 15 fri med individuell start, 5,1 sekund bak Martin Johnsrud Sundby. Han deltok i Ski-VM 2013, kun på 15 km, og endte på 31.-plass. I 2012/13-sesongen kopierte han prestasjonen fra verdenscupfinalen to år tidligere med etappeseier i den avsluttende 15 km jaktstarten i fri teknikk og andreplass totalt i verdenscupfinalen i Falun den 24. mars 2013. Han vant de to første etappene av Skandinavisk Cup 2012/13, og endte på syvendeplass sammenlagt, med 250 poeng. Tomas Northug vant Skandinavisk Cup denne sesongen.
Krogh kom på annenplass på sprinten i Norgesmesterskapet på ski 2014 på Lillehammer i januar 2014. Den 18. januar 2014 tok Norges Skiforbund ut sin langrennstropp på 20 utøvere til Vinter-OL 2014 i Sotsji som også inkluderte Krogh, men han forble en ubrukt reserve.
14. desember 2014 tok han sin første individuelle verdenscupseier på sprinten i Davos. Han kom på annenplass på Nordic Mini Tour på Lillehammer i desember 2014.
I Ski-VM 2015 vant han gull på lagsprinten, sammen med Petter Northug. Han deltok også på 15 km fri teknikk, der han kom på femteplass. Skandinavisk Cup 2014/15 ble avsluttet 25. februar 2015, og Krogh endte på 28.-plass sammenlagt. Hans beste enkeltrenn var tredjeplass på 15 km fristil i Falun den 9. januar.
11. mars 2015, i den klassiske sprinten i Drammen, sikret han seg sprintverdenscupen sammenlagt for sesongen 2014/2015. Han ble også nummer to i selve rennet, som ble vunnet av Eirik Brandsdal.
I Ski-VM 2017 i Lahtis hvilte et tungt press på Kroghs skuldre. Ankeretappen på stafetten som Petter Northug hadde hatt i en lang rekke mesterskap stod plutselig ledig grunnet Northugs formsvikt, og Krogh ble det naturlige valget. Selv om han flere ganger tidligere hadde spurtslått Sergej Ustjugov hadde han stor respekt for det russiske laget, og Martin Johnsrud Sundby som gikk tredje etappe hadde lovet ham et halvt minutt forsprang. Først på slutten av etappen klarte Sundby å få en luke til Aleksej Tsjervotkin, men klarte ikke å gi Krogh mer enn 17 sekunders ledelse på Ustjugov. Gjennom hele etappen prøvde Ustjugov å tette luken, og han var på det nærmeste bare fem sekunder bak, men Krogh holdt unna og sørget for Norges niende strake VM-gull på stafett.
Krogh tok også bronse på 30 km skiathlon bak Ustjugov og Sundby.
Krogh ble tatt ut til vinter-OL 2018 i Pyeongchang. Han fikk bare gå én distanse, 15 km fristil, der han ble nummer 18.
I Norgesmesterskapet på ski 2019 i Meråker tok Krogh gull på sprint fristil.
Kunståret 1668
Kunståret 1668 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1668.
Finn-Hågen Krogh
Verdenscupseire, individuelt
Etappeseire i Tour de Ski og andre «tour»-konkurranser ble inntil 2015 ikke regnet som verdenscupseire, men etter at en regel med tilbakevirkende kraft ble innført i desember 2015, teller også disse etappeseirene som verdenscupseire.
Juan Ignacio Cáceres
Juan Ignacio Cáceres (født 31. januar 1992) er en argentinsk padler som konkurrerer i kajakk.
Jorunn Tangen Hole
Jorunn Tangen Hole (født 17. juni 1961) er en norsk tidligere diskoskaster som representerte idrettslaget IF Sturla. Hun ble norsk mester i 1981. Hennes personbeste på 52,64 meter er nummer 5 i Norge gjennom tidene per 2014.
Juan Ignacio Cáceres
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i K-4 1000 meter.
Jorunn Tangen Hole
Tangen Hole har 17 medaljer fra NM i diskos. Ett gull, 9 sølv og 7 bronsemedaljer den første i 1979 og den siste i 1998. .
Hun giftet seg i 1987 med sin trener, Iver Hole (f. 1944). De har tre barn sammen.
Inna Suslina
Inna Jevgenjevna Suslina (russisk: Инна Евгеньевна Суслина, født 5. januar 1979 i Tasjkent) er en russisk håndballmålvakt, som spiller på det russiske kvinnelandslaget og for den makedonske klubben.
Klubb
Suslina vant det russiske mesterskapet tre ganger med i 2002, 2003 og 2004, og cupvinnercupen i 2002. Fra 2004 til 2008 spilte hun for det danske laget GOG Svendborg TGI. Fra 2008 spilte hun for den russiske klubben som samme år vant Champions League og den russiske cupen i 2009 og 2010.
Landslag
Suslina er tre ganger verdensmester i 2001, 2007 og 2009. Hun vant også sølvmedalje med Russland under Sommer-OL i 2008 i Beijing, og bronsemedalje i EM i 2008.
Alternativ behandling av kreft
Alternativ behandling av kreft er alternative behandlingsformer av kreft som ikke er anerkjente som behandlingsform av vitenskapen eller statlige myndigheter. De omfatter dietter og visse bevegelsesøvelser, preparater, urter, apparater og manuelle teknikker. Behandlingsformene er ikke evidensbaserte, enten ved at det ikke er utført vitenskapelige tester eller at de tester som er gjort viser at de mangler effekt.
Mange alternative behandlingsformer kan fremstå som harmløse, men for kreftpasienter som gjennomgår tøff behandling kan noen av disse medføre alvorlig svekkelse av pasienten eller behandlingens effekt. I de tilfeller hvor alternativ behandling anvendes i stedet for anbefalt konvensjonell behandling vil dette ofte få fatalt utfall for pasienten.
I Norge anvender en tredjedel av alle kreftpasienter alternativ behandling i en eller annen form.
Særtrekk
Den viktigste fellesnevneren for alternativ kreftbehandling er at ingen av dem kan dokumenteres å kunne helbrede kreft. Et annet vanlig fenomen er at en behandlingsmetode fremstilles som kur for alle former for kreft, noe som strider med etablert onkologi hvor kreft ses på som et vidt spekter av sykdommer med vidt forskjellige forløp, prognoser og behandlinger.
Det er også mange alternative behandlingsformer som følges av konspirasjonsteorier, eksempelvis ved at kunnskap om helbredende kurer hevdes å være undertrykket av myndighetene og legemiddelindustrien fordi metoden ikke kan patenteres og tjenes penger på. Alle slike konspirasjonsteorier mangler logisk fundament.
Forskning har vist at alternativ behandling totalt sett har en negativ innvirkning på kreftpasienter, og kreftpasienter som benytter alternativ behandling har mer enn doblet risiko for å dø sammenlignet med de som kun benytter seg av evidensbasert behandling. Noe av dette skyldes at alternativ behandling kan forringe effekten av skolemedisinsk behandling, men den mest vesentlige faktoren er at det ved markedsføring av alternativ behandling samtidig advares mot konvensjonell onkologi, noe som gjør at mange pasienter takker nei til dette.
Komplementær behandling
En rekke alternative behandlingsmetoder benyttes uten at formålet er å helbrede kreft, men å lindre symptomer, dempe bivirkninger av kreftbehandling eller å helbrede skader fra kreftbehandling.
Eksperimentell behandling
I tillegg til de rent alternative behandlingsmetodene tilbys det også behandlingsmetoder som delvis anvender samme metoder som man bruker innen konvensjonell onkologi, men som grunnet manglende dokumentasjon regnes for eksperimentell behandling. Et eksempel på dette er regional cellegift (RCT).
I 2017 hadde Aftenposten en serie artikler om strømmen av norske kreftpasienter til den tyske klinikken Medias Klinikum. De fleste av pasientene har vært formidlet via det norske selskapet Oncolomed, og behandlingene er svært kostbare. Det ble også påvist at klinikken benyttet suksesshistorier i sin markedsføring med pasienter som var døde av kreft. Forbrukerombudet uttalte at Oncolomeds markedsføring var villedende, urimelig, mangelfull og ulovlig. Både behandlingsmetoden, markedsføringen og dødeligheten hadde klare likhetstrekk med Carl von Hess Krankenhaus som ble oppsøkt av hundrevis av norske og danske kreftpasienter i perioden rundt årtusenskiftet.
Interaksjoner
De fleste alternative behandlingsmetoder som anvendes i tillegg til konvensonell behandling er harmløse, men noen kan ha negativ innvirkning på denne behandlingen. Dette gjelder særlig visse typer kosttilskudd og urter som kan dempe effekten av cellegift og strålebehandling.
Kreftpasienter som gjennomgår cellegift vil normalt ha nedsatt matlyst og oppleve vekttap, og alternative dietter som innsnevrer og begrenser næringsinntaket kan forverre dette.
Alternative forklaringsmodeller
Det verserer også alternative teorier om hva som forårsaker kreft. Den amerikanske alternativbehandleren Joseph Mercola har f.eks. hevdet at solarium beskytter mot hudkreft snarere enn å øke risikoen.
I alternativbransjen spres det ofte påstander om årsaker til kreft uten at det er vitenskapelig hold i dette. Kreftfare er blant annet blitt påstått ved inntak av aspartam, genmodifisert mais og oppdrettslaks, uten at dette er vitenskapelig sannsynliggjort.
Juridiske forskjeller
Det er vidt forskjellig lovverk fra land til land når det gjelder alternativ behandling av kreft, og mange kreftpasienter reiser utenlands for å motta behandling som er forbudt i hjemlandet eller som ikke dekkes av det ordinære helsevesen eller helseforsikring. Særlig gjelder dette kreftpasienter fra USA som krysser grensen til Mexico for å motta behandling. Harry Hoxsey er en av flere kvakksalvere fra USA som har flyttet sin virksomhet til Mexico etter å ha fått myndighetene på nakken i hjemlandet.
Norsk lovverk
Ifølge Lov om alternativ behandling har alternative behandlere ikke lov til å behandle alvorlige sykdommer - herunder kreft - uten at dette er godkjent av pasientens lege. Undersøkelser har avdekket at dette forbudet i liten grad respekteres.
Det foreligger beskjedent med rettspraksis på området. I 2015 ble en healer idømt 60 dagers betinget fengsel for å ha behandlet en kreftsyk kvinne.
Forbrukerombudet har ved flere anledninger slått ned på ulovlig markedsføring av alternativ behandling mot kreft.
Etiske aspekter
Ettersom kreftsykdom i de aller fleste tilfeller vil være alvorlig og mange også opplever at helsevesenet kun kan tilby livsforlengende behandling, er denne pasientgruppen særlig sårbar. Mange nekter å godta å bli oppgitt av legene, og søker derfor etter alternativer, noe det ikke er vanskelig å finne. Ofte arrangeres det innsamlingsaksjoner for å finansiere kostbar alternativ behandling for kreftpasienter.
Et annet etisk aspekt er at mange av behandlingene tilbys fra klinikker i andre land, hvilket ofte medfører at pasienten blir adskilt fra familie og venner den siste tiden av sitt liv. Ofte må ambassader hjelpe pasienter med syketransport eller hjemtransport av døde pasienter.
Flere kjente personer som har stått frem med sin krefthistorie har opplevd stor pågang fra alternative behandlere som har tilbudt å ta dem i behandling.
Tømmeråsfjorden
Tømmeråsfjorden (lulesamisk: Dimbarásvuodna) er en arm av Haukøyfjorden i Tysfjorden i Nordland. Den strekker seg omtrent fem kilometer inn mot grenden Tømmeråsfjorden.
Fjorden har innløp mellom Tømmeråsneset i nord og Nordneset (på Fuglfjordneset) i sør og strekker seg i østlig retning mellom Tømmeråsen og Mulbukttinden til Urvika for deretter å smalne inn og svinge mot sør med Tømmeråstinden og Titinden på østsiden. Storelva kommer ned fra fjellene på sørsiden, og har utløp i fjordbunnen.
Området var veiløst inntil deler av traséen til «Kjøpsvikveien» ble bygd langs hele østsiden av fjorden. En lokal vei som går langs nordkysten fra Neppvika til Haukøya passerer grenden Tømmeråsen.
EM i vektløfting 2003
EM i vektløfting 2003 (europamesterskapet i vektløfting) ble arrangert i Loutraki i Hellas i 2003.
Jim Wooding
Jim Wooding (født 6. februar 1954) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i mangekamp.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 7 i tikamp.
Al-Merrikh SC
Al-Merrikh SC er en fotballklubb fra Omdurman i Sudan som spiller i toppserien Sudan Premier League. De har vunnet serien 21 ganger og cupen 15 ganger.
Gonzalo Carreras
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i K-4 1000 meter.
VM i vektløfting 1975
VM i vektløfting 1975 (verdensmesterskapet i vektløfting) ble arrangert i Moskva i Sovjetunionen i 1975.
Jacket
Jacketer er fagverksplattformer bygget i stål. Det er den mest brukt plattformtypen i verden. Plattformen er sammensatt av et dekk som er understøttet av jacketen. Jacketen er igjen festet til havbunnen med pæler eller sugeanker. De anvendes i petroleumsvirksomheten og for vindmøller. De er permanent festet til havbunnen og er beregnet for lang tids bruk.
Fuglen (Hinnøya)
Fuglen er et fjell i Sortland kommune i Nordland. Det ligger mellom Blokkendalen og Fiskfjorddalen på vestsida av Hinnøya. Fjellet ligger ut mot Sortlandsundet og synes godt fra Sortland. Det har en høyde på 874 meter over havet.
Jacket
Plattformene har typisk mellom tre og åtte legger. Jacketen holder oppe dekket og gir støtte for stigerør, borerør, kabler og annet utstyr. Den overfører laster på dekket og understellet til pælene.
Oppbygging av plattformen
Jacketer er øverst tilpasset dekksformen. Jacketen blir så større nedover for å få momentet fordelt over et større areal. I noen tilfeller er leggene på den ene siden vertikal, for å kunne ta inn en oppjekkbare plattformer som skal forbore over dekket.
Noen jacketer har legger som er vertikale øverst, med en knekk nær vannlinjen. Det kan gjøres blant annet for å få en enkel måte å feste stigerørene på. Stigerørene får mest bølgelaster i skvettsonen.
Fagverkskonstruksjonene
Fagverket er bæresystemet som består av et romlig rammeverk med staver som tar strekk eller trykk. Fagverket er av stål og består av følgende deler som er sveist sammen:
Legger og staver
Ved å bygge stavene i triangler kan en overføre alle laster enten i trykk eller strekk. Det gir en sterk konstruksjon med liten vekt. Når jacketen utsettes for en last betydelig lavere enn designlasten vil den oppføre seg lineært, der en kan bruke en analogi til en elastisk fjær. Det er da enkelt å beregne lastene i hver enkelt stav. Basert på kapasiteten til hver enkelt stav kan en finne ut når og hvilken stav som vil svikte først. Dersom fagverket er det en kaller statisk bestemt kan en ikke laste på mer enn til den første staven svikter. Dersom konstruksjonen er redundant, er det alternative fordelinger av lastene i stavene. Avhengig av deformasjonsegenskapene til stavene som svikter, kan det være betydelig styrke igjen selv om en stav svikter. Den vil da svikte i det en kaller en bruddmekanisme som omfatter flere staver. Kraftstrømmen i en jacket er fra toppen der en har vekter fra dekket og de største bølgelastene, og nedover. Svikten er styrt av lastene over bruddstedet. En jacket vil ha en rekke bruddmekanismer. Dersom en har optimalisert, kan teoretisk alle bruddmekanismene oppstå samtidig.
Staver som er satt sammen symmetriske om midtlinjen i et fagverk, er gunstigst for knekking da det ikke gir særlig sekundæreffekter. Det er en fordel at kryssende diagonaler festes innbyrdes i krysspunktet.
Knutepunkt
Det brukes vanligvis sveiste knutepunkt, men det brukes også støpte knutepunkter dersom en har en komplisert geometri. Det kan også brukes smidde knutepunkt.
De klassifiseres ofte som enten T-, Y-, X- eller K-knutepunkt. De har sine fordeler og ulemper:
Fundamenteringen
Som grunnlag for prosjekteringen av pælene må det gjøres geotekniske undersøkelser. En vil bruke et egnet fartøy, og så bore hull og ta opp prøver. Boredybden vil være noe mer enn forventet lengde på pælene. Det gjøres forenklede tester av jordprøvene om bord, mens resten av testene sendes til et laboratorium på land for mer detaljerte undersøkelser. Det tas også penetrasjonstester (engelsk cone penetration tests - CPT) til havs. Formålet med denne testen er å sjekke jordas motstandsevne mot pæling.
Mudmats
Både jorda og platene må kontrolleres i bruddgrensetilstand at de tåler de laster som kan opptre. Det er i hovedsak vektene fra jacketen, men også bølgelaster og strømlaster. I jorda kan en få brudd med den følge at en får uønskede setninger (nedsynkning) eller skjevsetninger. En må kontrollere at platene ikke knekker eller ryker på overlast.
Pæler
Pælene er sylindriske stålrør som er sveist sammen til et langt rør. De slås typisk ned 30 til 50m ned i bakken. Eldre plattformer har typisk flere og kortere pæler, mens nyere har færre og lengre. Det skyldes i hovedsak økt pæledrivingskapasitet i hammerne. Pælene er typisk omkring 2-2,5m i diameter.
Pæler som føres innvendig i leggene kalles leggpæler. Tilleggspæler kan settes gjennom føringer på bunnplatene. Disse kalles skjørtepæler.
Når pælen settes på vertikalt i pæleguiden mot havbunnen vil pælen bli presset et stykke ned i havbunnen av egenvekten. Ved bløte grunnforhold kan den synke ned flere meter. Dersom det er bølger kan pælen begynne å svaie. Det settes derfor begrensninger på bølgehøyden når pælehammeren kan settes på, og pælingen starte.
Erfaringer viser at det ikke er helt uvanlig at pælene ikke når ønsket dybde:
Når pælingen er gjennomført, blir det injisert betongmørtel (engelsk grout) mellom pælene og pæleguidene. Etter at mørtelen er størknet, kan pælene overføre både horisontale og vertikale laster ned i havbunnen. Det har for bruk på vindmøller vist seg at mørtelen ikke har klart å motstå alle lastene. Etter omfattende testing har en laget nye dimensjoneringsregler for mørtelanalyser. Et viktig bidrag til å bedre styrken er å bruke såkalte shearkeys, som gjør at mørtelen får bedre heft. Etteranalyser av mange plattformer som har stått i mange år, viser at mange ikke tilfredsstiller de nye regnereglene. Pælene og mørtelen er i utgangspunktet utilgjengelig for inspeksjon, så en kjenner dårlig til tilstanden. Det har ført til arbeid med metodeutvikling for å kunne overvåke pælene på annen måte.
Pælene fungerer som en komposittkonstruksjon, i et samvirke mellom stål og betong.
På 1970-tallet pælte en gjennom leggene slik at de måtte være rette. Nå gjøres det gjennom såkalte «pile sleeves» som står på havbunnen. Det er derfor ikke lengre nødvendig å ha helt rette legger.
Bøttefundament
Som alternativ til pæler kan en bruke bøttefundamenter, og er brukt en rekke ganger i Norge.
Dekket
Dekket har boligkvarter, lagerområder, bore- eller produksjonsutstyr. Spesielt for en del boreplattformer er den store boremodulen. Noen har også store konstruksjoner og mekanisk utstyr for å kunne skidde boreområde over en fast produksjonsplattform.
En vil videre ha dekkskraner for å løfte utstyr og forbruksvarer til og fra forsyningsbåter.
Det brukes oftest fritt-fall-livbåter.
Nyere plattformer planlegges ofte med fri høyde fra sjø til undersiden av nederste dekk på ca. 25 meter. Flere at de eldre har langt mindre klaring. Innsynking av havbunnen har også medført mindre klaring enn tiltenkt. Det gjelder spesielt på Valhallfeltet og Ekofiskfeltet. I slike tilfeller vil store bølger kunne slå inn på dekket og være til fare for skade for folk og for utstyr. Ved varsel om orkan, velger en da ofte å avmanne plattformene.
Bygging
I Norge er Kværner Verdal den dominerende leverandøren. I tillegg er det bygget jacketer ved Kaldnes og Kværner Egersund.
For produksjon av pæler til jacketer er SIF i Nederland den største leverandøren i Europa.
Installering
Fra byggeverkstedet på land tas den om bord på en lekter ved hjelp av fjernstyrte lastebiler eller den løftes. På lekteren blir den sveist fast til lekteren (engelsk sea fastening). Mindre understell kan stå rett vei på lekteren, men de fleste ligger.
Transporten fra land til feltet er avhengig av fint vær og lave bølger. Det har skjedd at jacketer har fått skade på grunn av bevegelsene i lekteren, og blitt tatt til land igjen.
På feltet blir de fleste jacketene i dag løftet på plass av et større løftefartøy. Dersom jacketen veier mer enn om lag 10.000 tonn vil den bli sjøsatt (”launch”- metoden). Den trilles da av lekteren og i sjøen, der den flyter ved hjelp av påmonterte flytetanker. Plattformen posisjoneres så til rett sted. Den senkes eller løftes så til sin nøyaktige posisjon.
Løftingen foregår oftest av løftefartøyene Thialf eller Saipem 7000.
Under installeringen av Frigg DP1 sviktet en oppdrifttank og plattformen havnet utilsiktet på feil plass.
Når plattformen er satt ned på havbunnen, vil den stå på en bunnplate (engelsk mud mat). En vil så normalt starte pælingen. En plattform vil normalt ha en til fire stålpæler i hvert hjørne. Pælingen gjøres med en stor hammer. Når pælingen er avsluttet blir det fylt inn betong (engelsk grouting) mellom pælen og føringsrørene (engelsk pile sleeve). Noen få plattformer har sugeanker med skjørt, som erstatter pæler. Disse presses ned i bakken med sug.
Når fundamentet er på plass løftes dekket på plass av løftefartøyet. Ofte vil hele dekket settes på i ett løft, men ved store dekk løftes dekket på i deler, som så sveises sammen.
Fjerning
Fjerning skjer ved at en løfter av dekket. En skjærer eller skyter av forbindelsen mellom pælene og jacketen. Jacketen blir så løftet på en lekter som tar den til land. Er jacketen stor, vil en måtte kutte den opp i deler før den kan løftes.
Bare noen få jacketer er fjernet på norsk sokkel. Det var på Odinfeltet, Ekofiskfeltet og Frøyfeltet.
Regelverk
Jacketene dimensjoneres i Norge som oftest etter NORSOK N-001 og ellers i verden etter API RP 2A-stanadarden. En har også begynt å ta i bruk ISO 19902 noen steder i verden.
Dimensjoneringen vil være basert på kontroller i fire grensetilstander. Det er analyser av jacketen, dekket og fundamentene for å sjekke at de ikke blir overbelastet ut fra det aktuelle vanndypet, stedsspesifikke geotekniske data og bølgeforholdene på stedet. Ved den stedsspesifikke vurderingen analyserer en også skipstrafikken i området, og om kollisjonslastene kan overstige det plattformen er dimensjonert for.
Før jacketen kan brukes på norsk sokkel, må operatøren innhente samtykke fra Petroleumstilsynet.
Last- og lastvirkningsanalyser
Summen av lastene i hvert knutepunkt må være lik null, ellers ville ikke dette vært et statisk system (i ro) men et dynamisk system (bevegelig). Et fagverk er basert på trekanter. Et fagverk består av et bærende rammeverk med skråstaver. Noen fagverk har vertikale staver mellom strekk- og trykkstaver. Disse stavene vil bli såkalte ”null-staver”. Det vil si at nesten ingen laster går igjennom disse.
Capitaine des armes
Capitaine des armes («våpenkaptein») var den høyeste underoffisersgraden ved infanterikompaniene i Hæren i Norge fra 1600-tallet til graden ble avskaffet i 1747. Tittelen er fransk og betyr den som har ansvaret for våpentjenesten ved kompaniet, slik som stell, vedlikehold, lagring og kanskje opplæring i bruken. Tittelen ble trolig opprinnelig bare brukt ved de gevorbne (dvs. vervede profesjonelle) hæravdelingene, og ble utover på 1700-tallet også brukt i de nasjonale (dvs. vernepliktige) avdelingene.
Jacket
Last- og lastvirkningsanalyser
Analysemetodikken betyr en del for hvilke spenninger en forholder seg til. Det er flere typer analyser, - der en regner med deterministiske spenningsendringer eller der spenningene blir behandlet statistisk. Stokastiske utmattingsanalyser gir lavere utmattingslevetider enn tidsserieanalyser for jacketer. En kan ende opp med å inspiserer på feil steder, fordi det ikke nødvendigvis er de samme stedene som har lavest utmattingslevetid i de to typer analyser. Hovedforskjellen er i antakelsen om Rayleighfordeling på lastvirkningene i en stokastisk analyse.
I tillegg dimensjoneres jacketene også for laster fra båtkollisjoner, fallende gjenstander og brann på sjø.
Bølgelaster
Den første bølgelasten som en kunne fastsette analytisk var for en stor vertikal sylinder som gikk fra bunnen og stakk opp over havflaten. Bølgene vil her strømme rundt sylinderen uten at det dannes virvler - separasjon. Metoden kalles McCamy-Fuchs metode. Den regnes som gyldig dersom bølgelengden er større enn om lag fem ganger diameteren på søylen. Bølgelastene er størst når bølgen treffer konstruksjonen midt mellom bølgetoppen og bølgedalen. Akselerasjonen har da sin største verdi, og en sier at lasten er akselerasjonsstyrt. Bølgelasten er proporsjonal med diameteren på sylinderen, vanndypet, egenvekten på vannet og bølgehøyden, og omvendt proporsjonal med kvadratet av bølgeperioden. I tillegg vil sylinderen påvirke væsken, som gir et samvirke som kalles virtuell masse eller tilleggsmasse.
For mindre sylindre vil en få virveldannelser i bølgene når den treffer sylinderen. Lastbildet blir da usymetrisk og det har vist seg umulig å bestemme lasten analytisk. Den mest benyttede empiriske metoden kalles Morisons formel. Den har et bidrag (kalt masselast) fra akselerasjonen (som i McCamy-Fuchs metode) og et bidrag som er proporsjonalt med kvadratet av bølgehastigheten (kalt draglast). Skaleringskoeffisientene i formelen fastsettes ved modellforsøk. Det er særlig data fra en rekke forsøk utført på Turgut Sarpkaya på 1970-tallet som brukes. Draglasten er proporsjonal med diameteren på sylinderen, vanndypet og egenvekten på vannet, omvendt proporsjonal med kvadratet av bølgeperioden, og proporsjonal med kvadratet av bølgehøyden.
Begroing (som rur, blåskjell og tare) på sylinderen reduserer masselasten og øker draglasten.
Strømlaster tas hensyn til ved å legge strømhastigheten til bølgepartikkelhastigheten, før hastigheten kvadreres.
Dersom bølgeperioden samsvar med konstruksjonens egenperiode kan en få resonans, med kraftige forsterkninger.
Bølgeslag fra en bølgetopp kan gi svært høye lokale laster på dekket. Bølger som treffer dekket på en plattform kalles gjerne "grønn sjø". Grønn sjø på dekk beregnes ofte etter dambrudds-teorier. En antar da at en dam brister, og vannet renner inn over dekket på skipet eller plattformen og treffer utstyr. Bølgeslag på dekket gir også betydelige laster på jacketen. "Hvit sjø" er bølgeskummet på toppen av bølgene. De har normalt en vesentlig lavere egenvekt enn grønn sjø, og kan ikke gjøre så mye skade. Hvit sjø er derimot viktig i vurderingen av isingsfare, og kan treffe høyere oppe enn grønn sjø.
Tverrsvingninger
Virvelinduserte laster kan oppstå enten i bølgeretningen (såkalt "in-line") eller som tverrsvingninger (såkalt "cross-flow").
Virvelinduserte tverrsvingninger er bevegelser av en konstruksjon som står i en væskestrøm og hvor bevegelsen av konstruksjonen er på tvers av væskestrømmen. Virvelinduserte tverrsvingninger er kompliserte og er fortsatt ikke fullt ut forstått. De er et samvirke der lasten påvirker konstruksjonen og omvendt. Det er også mange faktorer som påvirker svingningene. Det produseres store mengder forskningsrapporter, og vi har fortsatt mange år med forskning igjen.
For en rørkonstruksjon beskrives bevegelsene som en funksjon av redusert hastighet. Redusert hastighet er væskehastigheten dividert med produktet av egenfrekvensen av konstruksjonen og diameteren. Tverrsvingninger oppstår når den reduserte hastigheten overskrider om lag fire. I modellforsøk stanser tverrsvingningen nå den reduserte hastigheten ved om lag 8-10, men i naturlige omgivelser er svingninger observert ved langt høyere verdier. Det er ulike oppfatninger av hvordan hastigheten påvirker tverrsvingningene. Noen har ment at når hastighetene eller Reynoldstallet når et visst nivå blir væskestrømningen så turbulente at en ikke vil få tverrsvingninger. Dette er ikke allment akseptert. I en konstruksjonsanalyse vil en bruke løftkoeffisienter i Morisons formel som funksjon av Reynoldstallet.
Størrelsen på utsvinget vil være avhengig av en rekke faktor som:
Styrke
Når en kjenner hvilke spenninger en jacket utsettes for, kontrollerer en at den har tilstrekkelig styrke.
Pablo de Torres
Pablo de Torres (født 14. april 1984) er en argentinsk padler som konkurrerer i kajakk.
Jacket
Styrke
For staver som er i strekk er kontrollen i stor grad om spenningene er lavere enn flytespenningen. For legger og staver i trykk må en også kontrollere for knekking.
For å få overslag over knekklasten av de gjennomgående søylene, kan en bruke en knekklengde som er litt større enn avstanden mellom understøttelsespunktene. Økende eksentrisiteter i knutepunktene øker slankheten, og reduserer knekklasten. Eksentrisiteten er avstandene mellom der senterlinjen til stavene krysser hverandre i et knutepunkt. Staver som er satt sammen symmetriske om midtlinjen i et fagverk, er gunstigst for knekking da det ikke gir særlig sekundæreffekter. Det er en fordel at kryssende diagonaler festes innbyrdes i krysspunktet.
Utmatting
Utmattingsbrudd er en skadetilstand som oppstår i konstruksjoner som følge av gjentatte belastninger. Skaden oppstår selv om spenningene er lavere enn flytespenningen. En antar at en for en gitt spenningsveksling (i) kan beregne en delskade ni / N. Der N er antall sykler tatt fra SN-kurver. Når en jacket utsettes for mange spenningsvekslinger bestemmes samlet skade så ut fra teoriene til Palmgren og Miner som summen av delskadene fra hver spenningsveksling. Ved dimensjonering av konstruksjoner brukes sikkerhetsmarginer på sum delskade ofte avhengig av mulighetene for inspeksjon, reparasjon og vedlikehold, samt konsekvensene av svikt i forbindelsen. Sikkerhetsfaktoren gis enten som en tillatt delskade (Palmgren-Minersum) eller som en faktor som en skal multiplisere antall sykler (N) med (engelsk Design Fatigue Factor "DFF"). Tester med variable laster viser at en ofte får brudd før en har Palmgren-Miner-sum lik en. Typiske testverdier er fra 0,4 til 2,2. For analyseformål er det vanlig å forutsette at summen er lik én ved brudd. Ved høye spenninger er formelen ikke konservativ, mens det motsatte er tilfelle ved lave spenninger og mange sykler. På jacketer bruker en DFF-er avhengig av tilgjengelighet for inspeksjon og konsekvenser av brudd. De høyeste DFF-ene (DFF=10) brukes på pælene og i skvettsonen. Dersom en har viktige innvendige sveiser i stagene på jacketen, vil de de også få en høy utmattingsfaktor.
Analyser av jacketer gjøres enten som:
Inge Lotsberg anbefalte å bruke deterministisk analyser ut fra:
Kollisjonsanalyser
I kollisjoner tas kollisjonsenergien dels opp av fartøyet og dels av jacketen. For å få en riktig analyse må en kjenne styrken og stivheten til fartøyet. I praksis regner en på typiske fartøyer, som skal representere en viss type fartøy med en gitt størrelse. Egenskapene til fartøyet en bør bruke er beskrevet i standarder fra blant annet DNV GL.
Etter at skaden er beregnet, vil en sette på en bølgelast for å sjekke tilstanden i skadet tilstanden. Størrelsen på bølgene variere mellom standardene.
Robusthet, reservestyrke og redundans
Robusthet er tolket som et mål for hva konstruksjonen kan tåle av last uten å tape sin funksjon. Andre beskriver robusthet som skadetoleranse, for eksempel som konstruksjonens evne til å motstå hendelser som brann, eksplosjon, støt eller konsekvensene av menneskelige feil uten å gjøre skade i et omfang som er ute av proporsjon med den opprinnelig hendelsen. Redundans av bærende konstruksjoner er ofte brukt som et mål for hvilket omfang av degradering en konstruksjon kan tåle, uten å tape spesifikke elementer eller funksjonalitet.
Flere matematiske formuleringer finnes i faglitteraturen for redundans og robusthet, men uten at det er konsensus om hva som er best. Det er ikke anerkjente og standardiserte metoder for å bestemme hvilke løsninger som har størst redundans eller robusthet. Noen tester er
Ulykker
I Norge har en hatt to totalhavarier: Ellers er det andre steder i verden rapportert om en rekke totalhavarier, og også om store skader i storm, kollisjoner og som bølge av branner eller utblåsninger. Se for øvrig artikkelen om katastrofer i petroleumsvirksomheten.
Selve jacketene har sviktet i en rekke tilfeller spesielt i orkaner (engelsk: hurricans) i Mexicogulfen. Noen hendelser fra år 2000 og framover:
Inspeksjoner
I driftsfasene er det oppfølging av jacketene på flere måter. En skiller ofte mellom over og under havflaten, der det er vesentlige forskjeller i muligheten til å følge med på endringer.
En inspiserer ofte i intervaller på fire år. Noen inspiseres ett hjørne i året, slik at hele jacketen blir dekket på fire år. Inspeksjonshyppigheten baseres ofte på vurderinger av spekkveksthastigheter – tid fra indikasjon til gjennomgående sprekker, samt tilstrekkelig tid til å gjøre tiltak. Under vann brukes som regel undervannsfartøyer (engelsk: remotely operated vehicles - ROV), men dykking er også mulig. Metodene omfatter blant annet: Det er områder som er vanskelig å følge utviklingen på, som innvendige stivere og i fundamentet. Særlig har betongmørtelen (engelsk grout) mellom pæleguider og pælene fått stor oppmerksomhet siden mange plattformer ikke tilfredsstiller de nyeste designreglene i standarden NORSOK N-004.
Emma Louise
Emma Louise Lobb (født 1993) er en australsk sanger og låtskriver.
Jacket
Inspeksjoner
Det fins et stort antall metoder, og et enda større utvalg i utstyr som kan knyttes mot hver metode. Utstyr som er nesten likt markedsføres gjerne under forskjellige navn.
Reparasjon av skader under vann er kostbart. Sveising krever at en lager en vanntett sone rundt skaden, med bruk av habitat. Ellers settes det noen ganger inn støtter, som boltes fast eller at stagene fylles med betong.
Instrumentert overvåking
En kan også følge med på utviklingen ved hjelp av instrumenter som blant annet:
På 1980-tallet sto Oljedirektoratet for et omfattende måleprogram der målt konstruksjonsoppførsel ble sammenliknet med designanalysene. Målingene ble utført av operatørene og omfattet Ekofisk 2/4-H, Valhall QP og Frigg DP2. Analysene ble gjort av Sintef på vegne av Oljedirektoratet. Målingene er gjort på relativt grunt vann på jacketer med lite dynamikk og elastisk oppførsel. Det er siden også gjort målinger på mer dynamiske plattformer som Kvitebjørn. Oppførselen ligger i stor grad nær opp til metodikken beskrevet i standarden NORSOK N-003.
Erfaringer
Jacketene i Norge har i hovedsak fungert etter hensikten, og omfanget av alvorlige skader og sprekker er relativt lite.
Noen erfaringer er:
Dixons Carphone
Dixons Carphone plc (LSE: DXNS) er et britisk selskap og en av de største forhandlere av elektronikk i Europa. Selskapet driver Dixons.co.uk, samt butikkene Dixons Travel, Currys, Currys.digital, PC World og Electro World sammen med mange andre merker over hele Europa, inkludert: Pixmania, Equanet, Elkjøp og tidligere Lefdal Elektromarked. Selskapet var tidligere kjent som Dixons Stores Group plc og senere DSGi. Det spesialiserer seg på å selge forbrukerelektronikk, audio-video-utstyr, PC-er, små og store hvitevarer, fotoutstyr, kommunikasjonsprodukter og relatert finansiering og salg av tjenester (f.eks. utvidet service avtale). De selger også andre produkter og tjenester som elektriske produkter, reservedeler, reparasjoner, mobile tjenester, digital bildebehandling og utskrifter.
Tidlige år
Dixons ble grunnlagt av Charles Kalms og Michael Mindel i 1937 i High Street i Southend under navnet Dixons Studios Limited. Navnet Dixons ble valgt tilfeldig fra telefonkatalogen, og var kort nok til å passe over den lille fasaden på butikken. I løpet av tidlig 1940-tall satte Dixons opp syv utsalgssteder rundt om i London, men ved slutten av krigen ble virksomheten redusert til én butikk i Edgware. Stanley Kalms, sønn av grunnleggeren, begynte virksomheten i 1948 og startet å markedsføre Dixons produktene i media.
I 1950 startet selskapet salg av kameraer og i 1957 åpnet et nytt hovedkontor og handelssenter i Edgware for å imøtekomme arbeidet med de 60 000 postordrekundene og for å gi administrativ back-up for sine seks butikker.
Dixons ble notert på London Stock Exchange i 1962 og endret navn til Dixons Photographic Limited. Selskapet kjøpte opp konkurrentene, Ascotts, i 1962 og Bennetts, i 1964. I 1967 kjøpte Dixons et 7900 kvadratmeter stort fargeprosesseringslaboratorium i Stevenage.
Charles Kalms ble etterfulgt av sin sønn Stanley i 1971. I 1972 kjøpte Dixons opp en annen konkurrent, Wallace Heaton, og i 1974 åpnet Dixson sitt distribusjonssenter i Stevenage.
1990-tallet
Dixons kjøpte Vision Technology Group (VTG) I 1993, og dette ble drevet under merkevaren PC World. Senere samme år solgte selskapet postordredivisjonen av VTG. Dixons åpnet sin første Tax Free-butikk på Heathrows terminal 3 i 1994 og senere samme år lanserte det The Link, selskapets første skritt inn i kommunikasjonbransjen. Hovedkontoret ble flyttet til Hemel Hempstead samme år.
I 1997 kjøpte Cellnet en 40% eierandel i The Link. Dette året ble også Dixons nettside lansert.
I 1998 ble Freeserve, en gratis internett-tjeneste, lansert. Det ble senere solgt til France Telecom og omdøpt til Wanadoo.
I 1999 kjøpte DSG Elkjøp ASA, en nordisk elektroforhandler.
2000 - d.d
I 2002 DSG kjøpte selskapet UniEuro, en italiensk-basert forhandler og Genesis Communications, en tjenesteleverandør. DSG åpnet sin første Electro World-butikk i Ungarn samme år.
I 2005 ekspanderte DGS til Russland og Ukraina ved å kjøpe en andel i Eldorado Group, den største elektroforhandleren i de to landene. Dixons kjøpte også 75% av FOTOVISTA, en fransk virksomhet.
I mai 2008 kunngjorde Dixons at det ville stenge 77 av sine 177 UK Currys digitalbutikker etterhvert som leieavtaler på lokaler utløp de neste fem årene. Reduksjonen skyldes nyheten om at amerikanske rivalen Best Buy skulle prøve å etablere seg i Storbritannia.
I januar 2008 ble 600 datateknikere oppsagt, 250 fikk alternative stillinger i selskapet.
I april 2010 stengte DSGi sitt tekniske kundesenter i Nottingham med over 450 oppsigelser.
Roberto Maehler
Roberto Maehler (født 25. januar 1985) er en brasiliansk padler som konkurrerer i kajakk.
Dicaelindus
Dicaelindus er en underfamilie av løpebiller.
Roberto Maehler
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i K-1 1000 meter.
Dicaelindus
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), ovale, mørke løpebiller, ofte med metalliske farger. Hodet er bredere enn langt med litt utstående fasettøyne. Antennene er tynne, omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er avrundet firkantet med to litt skrå lengdefurer ved roten. Dekkvingene har fine punkstriper.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Georg Werthner
Georg Werthner (født 7. april 1956) er en østerriksk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i mangekamp.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 9 i tikamp.
United4Iran
United4Iran er en menneskerettighetsorganisasjon som arbeider for å bedre forholdene for folk i Iran. Organisasjonen holder til i USA og ledes av Firuzeh Mahmoudi.
Andrea de Adamich
Karriere
De Adamich hadde gode resultater i standard- og sportsbilracing før han ble spurt om han ville kjøre Formel 1. Han var en av få til å kjøre med briller.
Han vant European Touring Car Championship i 1966 for Alfa Romeo. Han debuterte i Formel 1 i Sør-Afrikas Grand Prix 1968 for Ferrari. Han måtte imidlertid bryte løpet etter å ha kjørt av banen. Senere i sesongen vant han en søramerikansk Formel 2-turnering med Ferrari, men ble ikke beholdt av den italienske giganten. Han gikk derfor tilbake til Alfa Romeo, som i 1970 deltok i Formel 1 som motorleverandør for McLaren. I 1971 gikk han til March, men uten noen spesiell suksess.