cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gerd Hennum
Gerd Hennum debuterte som skjønnlitterær forfatter i 1978 med novellesamlingen Drømmereise etterfulgt av novellesamlingen Vintersolhverv (1988) og romanen Kjærlighetshagen (1991). Som sakprosa forfatter har hun konsentrert seg om kunst- og kulturhistoriske emner. I 1976 viste NRK novellefilmen Blindebukk, basert på Hennums manuskript, regi Istvan Korda Kovacs. Etter Hennums manuskript laget han også dokumentarfilmen Kunsten langs kysten for NRK 1979. Som manusforfatter har Hennum samarbeidet med Media Service AS om dokumentarfilmene En kunstner vender hjem, NRK 1993, Hva et hus kan fortelle NRK 1997, På sporet av beat-bohemene NRK 2003 og Har fortida en framtid? NRK 2010, Broen til Toscana NRK 2015.
Wuhan Open 2017
Wuhan Open 2017 var en tennisturnering, og del av WTA-touren 2017 som fant sted i Wuhan i Kina fra 24. til 30. september 2017.
Lom (Bulgaria)
Lom (Лом) er en by i oblasten Montana (Монтана) nordvest i Bulgaria. Byen er med sine 30 000 innbyggere den nest største i oblasten og dessuten forvaltningssentrum for kommunen Lom.
Operation Mandrel
Operation Mandrel var en serie på 53 amerikanske prøvesprengninger av atomvåpen, utført i 1969 og 1970. Operasjonen inneholdt en 1.2 megatonn «kalibreringsskudd» med kodenavn Milrow, som ble detonert 3,660 m under jorden ved Amchitka, Alaska, og et 40 kilotonn eksperiment med gasstimulering med kodenavn Rulison, detonert nær Grand Valley, Colorado. Denne operasjonen var etterfølgeren til Operation Bowline, og forgjengeren til Operation Emery.
Lom (Bulgaria)
Geografi
Lom ligger ved Donaus høyre (sørlige) bredd. Byens sentrum ligger ca. 1 kilometer fra elven Loms munning, ikke til å forveksle med Rusenski Lom ved Ruse. Lom har den nest største havnen langs Donau i Bulgaria. Bare Ruses havn er større langs den bulgarske bredden. Som følge av nærheten til hovedstaden Sofia er Loms havn av stor betydning.
Lom ligger 162 kilometer nord for Sofia og 56 kilometer sørøst for Vidin. Hovedstaden i oblasten Montana som er byen med samme navn, ligger 49 kilometer sør for Lom. Vest for Lom (49 kilometer) ligger byen Kozlodui (Козлодуй). Kozloduy kjernekraftverk har i dag to aktive atomreaktorer mot tidligere seks. Fire av dette kraftverkets reaktorer måtte stenges i forbindelse med landets inntreden i EU.
Historie
Byen ble grunnlagt av trakerne og var kjent som Artanes på Herodots tid. I år 29 bygget romerne et castrum og en skysstasjon de kalte Almus, formentlig etter elvens navn på samme tid. Byen Alums lå langs den romerske veien som gikk langs Donau. Byggingen av det vestlige avsnittet av Donauveien ble påbegynt allerede under Tiberius. I det første tiårene av det andre århundret hørte Almus til forvaltningsområdet under den antikke romerske byen Ratiaria. Denne tilhørte igjen provinsen Moesia superior. Provinsen Moesia superior ble i 271 oppdelt i Dakia ripiensis og Dacia mediterranea.
Navnet Lom går tilbake til det første bulgarske riket under Khan Tervel (regjeringstid 700-721). Bosettingens navn ble antakelig gitt av slaverne som bodde der på den tiden. I det andre bulgarske riket utviklet Lom seg ytterligere. Ved oppdelingen av det bulgarske riket 1356 under tsar Ivan Aleksander (Schischmaniden (tysk Stratsimir) regjeringstid 1331–1371) falt Lom til kongeriket Vidin (Видинското царство), som ble styrt av hans sønn Ivan Strazimir (Иван Срацимир).
Fra middelalderen finnes ingen bevis for byens eksistens.
Sannsynligvis grunnla tyrkerne (Kara Mustafa og Murad Bey) en by her i 1695. Dette var etter den andre tyrkiske beleiringen av Wien i 1683 som foregikk under ledelse av storvesir Kara Mustafa. Deler av de beseirete osmanske troppene kom til Lom med flåter på Donau. Navnet Lom Palanka forekommer første gang i 1704. Palanka betydde en bosetting av middels betydning (større enn en landsby, men mindre enn en by, i dag forekommer tilføyelsen for eksempel i Bačka Palanka). I en kort periode het byen også Lomtrad.
Under Det osmanske riket vokste byen, men sto alltid i skyggen av de nærliggende donaubyene Vidin, Nikopol og Silistra. I 1798 led Lom under angrepene av brigantbander (røverbander) som besto av rømte tyrkiske soldater fra Kardschali.
Med den økende skipstrafikken fra 1830 økte også den næringsmessige betydningen av havnebyen Lom. Et stort oppsving fulgte etter fullføringen av veien mellom Lom og Sofia. Havnen økte da til den viktigste eksporthavn i handelen med Wien. Handelsforbindelsene med Wien preget også byens arkitektur. I 1837 la det østerrikske dampskipet Arpad til kai i Lom, på sin vei til Galați. I løpet av årene som fulgte ble det bygget kai og åpnet et k.u.k. donaudampskipsselskap. Lom (Palanka) havn utviklet seg til et transport- og handelssentrum. Det var også av stor betydning for varetransporten til byene Berkovitsa (Берковица), Pleven (Плевен), Tarnovo (Търново) og Gabrovo (Габрово).
I 1869 fantes i byen ca. 120 forretninger, 148 handelskontorer, 175 kremmerlader, 34 kafeer, 6 hoteller og to møller. Byen var bygget omkring den gamle festningen med sine tre porter: Sofiaporten, Vidinporten og Belogradsjikporten. Kjøpmennene i Lom stilte ut varene sine på alle store messer og de åpnet handelskontorer i England, București, Braila og Odessa. I 1880 hadde byen 7 500 innbyggere.
Tollinntektene beløp seg i 1886 til 920 000 leva innførselstoll og 4 800 leva utførselstoll, så vel som 15 000 leva i skatt. Dermed hadde byen de største skatte- og tollinntektene i Bulgaria, nest etter Varna.
Lom er stolt over byens deltakelse i den bulgarske renessansen. Innenfor rammene av denne rennesansen ble det i 1856 grunnlagt et bibliotek (tsjitalisjte (bulgarsk: читалище)), og i 1858 landets første kvinneforening (Добродетелно женско дружество). Like etter befrielsen fra den tyrkiske okkupasjonen i 1878 ble det åpnet et gymnas i byen.
Etter det osmanske nederlaget i den russisk-tyrkiske krigen fra 1877 til 1878 bosatte de tyrkiske troppene seg i områdene omkring Lom.
I 1894 åpnet tsjekkerne Malotin og Hosman et bryggeri på stedet, som eksisterer fremdeles (Ломско пиво). I den samme perioden ble det startet en tobaksfabrikk og en keramikkfabrikk i byen.
Sveitseren Lui Aier grunnla i 1897 Loms første turnforening.
Velstående familier oppførte på begynnelsen av nittenhundretallet sine hus i østerriksk, italiensk og tysk sen secessjon, også kalt wienersecession. Særlig er dette tydelig i byens hovedgate med bygninger oppført mellom 1915 og 1935.
Demografi
Innbyggertallet i Lom har de siste tiårende vist en synkende tendens:
Fattigdommen er utbredt og forsterkes ved høy arbeidsledighet. Den yngre del av befolkningen flytter fra stedet og gjennomsnittsalderen er derfor høy. Av de ca. 30 000 innbyggerne er 18 000 sigøynere. Det er for bulgarske forhold en relativt høy andel. Sigøynerne har i Lom opprettet en hjelpesentral for sine trengende.
Religion
Majoriteten av befolkningen er ortodokse kristne. Forøvrig er de største trosretningene protestanter (adventister og baptister).
Klima
Byens beliggenhet ved Donau gir mye tåke fra oktober til mars. Om vinteren kan temperaturen synke til – 30 °C. Om sommeren er + 40 °C ingen sjeldenhet i den stillestående luften på sletten langs Donau.
Magisk møte på Manhattan
Magisk møte på Manhattan er en amerikansk komedie fra 2002. Jennifer Lopez og Ralph Fiennes spiller hovedrollene. Wayne Wang er regissør. Filmen ble nominert til syv filmpriser.
Handling
Filmen handler om Marisa som er en hardt arbeidende, intelligent og bestemt alenemor som har en drøm om et bedre liv en jobben som en husholderske på et luksushotell på Manhattan i New York. Selv om økonomien ikker er den beste har Marisa har skapt et godt liv for seg selv og sin ti år gamle sønn Ty. En morgen tar hun med seg sin sønn på hotellet. Etter å ha vært ute i et ærend kommer hun tilbake til hotellet og møter sin sønn  sammen med politikeren og ungkaren Christopher Marshall (Ralph Fiennes). Sønnen spør om lov til å gå tur i parken med Marshall og hunden hans. I møtet blir polikeren betatt av Marissa. Han antar at hun er en av gjestene, og ber henne med på turen. Når hun forsøker å takke nei, blir hun overtalt av sin kollega.....
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 1989
Panamerikansk mesterskap i håndball for kvinner 1989 ble arrangert i Colorado Springs i USA i 1989.
Nederlandsk mesterskap i terrengløp 2023
Nederlandsk mesterskap i terrengløp 2023 ble arrangert 26. februar 2023 i Nijverdal.
Paul Van Himst
Paul Van Himst (født 2. oktober 1943 i Sint-Pieters-Leeuw) er en belgisk tidligere fotballspiller og -trener.
Karriere
Paul Van Himst er regnet blant de største angriperne i Belgia. Han vant Jupiler League med Anderlecht åtte gånger, og scoret 233 mål på 457 kamper.
Badminton under samveldelekene 1986
Badminton under de britiske samveldeleker 1986. Badminton var en av flere sporter under de trettende samveldelekene som ble arrangert i Edinburgh i Skottland i perioden 24. juli til 2. august 1986. Det ble det konkurrert i seks øvelser i badminton, single og double for både menn og kvinner samt en mixeddoubleturnering og en lagkonkurranse med både menn og kvinner. England ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Australia og Skottland med en.
Paul Van Himst
Karriere
Han debuterte den 19. oktober 1960 mot i kvalifiseringen til VM i Chile. Mellom 1960 og 1974 spilte Van Himst 81 landskamper og scoret 30 mål for. Det gjorde at han ble Beligas toppscorer sammen med Bernard Voorhoof. Van Himst deltok i både VM i 1970 i Mexico og EM i 1972 i Belgia.
Van Himst var også trener for både Anderlecht og RWD Molenbeek. Som trener for Anderlecht vant ha UEFA-cupen i 1983 og kom til finalen i 1984. Anderlecht har aldri før eller siden kommet til finalen (per mars 2014). Som landslagstrener for Belgia fikk han landslaget til VM i 1994, der laget slo og tapte i åttendedelsfinalen mot  med 2–3.
I november 2003 ble han kåret til Belgias beste fotballspiller på 1900-tallet.
Chen Hung-ling
Chen Hung-ling (født 10. februar 1986) er en taiwansk badmintonspiller. Han representerte Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i gruppespillet i mixed double.
Siris
Siris (sardisk: Sìris) er en italiensk kommune i provinsen Oristano i regionen Sardinia. Den har 230 innbyggere og ligger rundt 161 meter over havet.
Det romerske palass i Fishbourne
Det romerske palass i Fishbourne er en storstilt romersk villa i den engelske landsbyen Fishbourne i Chichester i West Sussex. Det store palasset ble bygget på 100-tallet e.Kr., rundt tretti år etter den romerske erobringen av Britannia på det stedet som den romerske hæren hadde en forsyningsbase etablert etter keiser Claudius invasjon i 43 e.Kr. Det rektangulære palasset er omgitt av kunstferdige hager, den nordlige halvdelen har blitt rekonstruert. Det ble gjort omfattende endringer til bygningene på 100- og 200-tallet hvor mange av de opprinnelige mosaikkbildene i svart og hvitt ble dekket over av mer sofistikerte og fargerike mosaikkbilder, inkludert en meget godt bevart bilde av en delfin på den nordlige fløyen. Ytterligere endringer var på gang da palasset brant ned til grunnen en gang rundt 270. Deretter ble det oppgitt og forlatt.
Oppdagelse og utgravning
Selv om de lokale hadde kjent til eksistensen av romerske levninger i området, var det ikke før i 1960 at arkeologen Barry Cunliffe for første gang utgravde området systematisk etter at det hadde blitt tilfeldigvis oppdaget av Aubrey Barrett, en ingeniør fra selskapet Portsmouth Water Company, da han opprettet ny vannledning over en mark. Den romerske villaen ble utgravd av Cunliffes arkeologiske gruppe var så stor at den ble kjent Fishbourne Roman Palace («Det romerske palass i Fishbourne»). Et museum ble bygd for å beskytte og bevare en del av levningene på sitt opprinnelige sted. Det hele er administrert av Sussex arkeologiske samfunn.
I størrelse er det bortimot tilsvarende som keiser Neros Domus Aurea («Gylne hus») i Roma, eller Villa del Casale i nærheten av Piazza Armerina på Sicilia. I planutformingen er det arkitektonisk svært likt den grunnleggende organiseringen av keiser Domitians palass, Domus Flavia som ble fullført i 92 på Palatinerhøyden i Roma. Fishbourne er helt klart den største romerske boligkomplekset som er kjent nord for Alpene. Med et kvadrat på rundt 150 meter er det et av større private praktbygg i sin tid og århundrene etter.
Tor Grimsgard
Tor Grimsgard (født 1853, død 1934) var en norsk spelemann fra Nes i Hallingdal.
Det romerske palass i Fishbourne
Oppdagelse og utgravning
Et moderne museum har blitt bygget av Sussex arkeologiske samfunn som har det meste av de synlige levningene, inkludert en fløy av palasset. Hageanlegget har blitt plantet på nytt ved å benytte autentiske planter fra romersk tid. En gruppe av frivillige og profesjonelle arkeologer er involvert i en fortsatt forskning med arkeologisk utgravning og undersøkelse av et sted rett ved, muligens militære bygninger. De siste hittil utgravninger skjedde i 2002.
Historie
Den første bygningen på stedet var kornlagre, tilsynelatende som en forsyningsbase for den romerske hæren, bygget ikke lenge etter den romerske erobringen av Britannia i 43. Senere ble to bygninger med rammeverk av tømmer konstruert, en med gulv av leire og vegger av mørtel, som synes å ha vært bolighus med en del bekvemmeligheter. Disse bygningene ble revet på 90-tallet og erstattet av en mer substansiell bygning med vegger av stein. Den inkluderte en gårdsplass med søyler og en badesuite. Barry Cunliffe har blitt foreslått at palasset selv, innesluttet det tidligere huset i sitt sørøstlige hjørne, ble bygget i tiden 73-75. En nytolkning av grunnplanet og funn samlet av Miles Russell fra Universitetet i Bournemouth har foreslått at, gitt den meget nære likheten til Domitians keiserpalass i Roma, at dens byggedato er plausibelt å plassere etter år 92.
Tor Grimsgard
Da Bergensbanen skulle åpnes 27. november 1909, var det Tor Grimsgard som spilte for Haakon 7.. Låtten han spilte har siden vært hetende Kongelåtten.
Det romerske palass i Fishbourne
Historie
Med hensyn ti hvem som bodde i palasset i Fishbourne, er den aksepterte teorien, først foreslått av Barry Cunliffe, at i den tidlige fasen av palasset var det boligen til Tiberius Claudius Cogidubnus (eller Togidubnus), en pro-romersk lokal høvding som ble installert som konge av en rekke områder som følge av den første fase av erobringen. Cogidubnus / Togidubnus er kjent fra en referanse til hans lojalitet i Tacitus' bok Agricola, og fra en minneinskripsjon på et tempel dedikert til Neptun og Minerva som er funnet i det nærliggende Chichester. En annen teori er det ble bygd for en annen i Britannia, Sallustius Lucullus, romersk guvernør av Britannia. Til tross for den romerske navnet er antatt å ha vært av britisk avstamning grunnet epigrafisk bevis, det vil si den britonske fyrste Adminius, avledet fra det britonske navnet *ad-mindios, «å bli kronet». To inskripsjoner nedtegnet i tilstedeværelse av Lucullus har blitt funnet i nærliggende Chichester, og omdatert av Miles Russell til palasset til tidlig på 90-tallet, vil det passe langt mer tryggere med en slik tolkning. Om palasset var formgitt for Lucullus / Adminius, da kan det ha vært i bruk i kun noen få år ettersom den romerske historikeren Suetonius har nedtegnet at Lucullus ble henrettet av den stormannsgale keiser Domitian i eller kort tid etter 93.
Andre teorier igjen har foreslått at enten Verica, en britonsk klientkonge av Romerriket i årene etter den romerske invasjonen i 43, var eier av palasset, eller selv en Tiberius Claudius Catuarus som man har funnet en signetring av gull i nærheten av palasset i 1995.
Palasset varte lengre enn sin første eier og ble omfattende ombygd tidlig på 100-tallet, til sist oppdelt i en rekke mindre leiligheter. Ytterligere utvikling ble planlagt og påbegynt på slutten av 200-tallet, men disse endringer ble aldri sluttført da den nordlige fløyen ble ødelagt av en brann ca 270. Ødeleggelsen var for store til å bli reparert, og palasset ble forlatt og senere revet. Det er ikke kjent om brannen var et ulykkestilfelle eller om det var pirater langs kysten, eller som resultat av en mer utstrakt periode av uro forsaket av opprøret mot den «britiske» keiser Carausius på 280-tallet.
Pokljuka
Pokljuka er et skogsplatå i det nordvestlige Slovenia. Det ligger ca. 1300 moh., ca. 25 km fra byen Bled. Pokljuka er en del av Triglav nasjonalpark.
Platået er kjent for vintersportanleggene, her blir det blant annet arrangert verdenscupløp i skiskyting nesten hvert år. Pga ombygging av stadion måtte de gi fra seg v-cupen 2008/09 til Hochfilzen. VM i skiskyting gikk av stabelen her i 2001 og 2021, og også jaktstart i 1998 siden det var OL samme året.
Mange bøke- og furutrær ble hogd ned på 1700-tallet til jernverkene i Bohinj. Trærne er stort sett naturlig erstattet med pinjer. Det finnes også enkelte myrområder, som ikke er vanlig på så høytliggende platåer.
Long Man of Wilmington
Long Man of Wilmington befinner seg i East Sussex på Windover Hills steile helling 9,6 km nordvest for Eastbourne og er en av to lifigurer med menneskemotiv i England. Den andre figuren med menneskemotiv er Cerne Abbas Giant i Cerne Abbas, nord for Dorchester. Long Man of Wilmington er 69 meter lang, og laga slik at proporsjonene er riktige når den sees nedenfra.
Brian Hayles
Han skrev også for hørespillet The Archers for radio. I 1975 skrev han romanen basert på såpen Spring at Brookfield som foregår mellom de to verdenskrigene. I 1978 ble dramaserien The Moon Stallion vist på BBC. Han skrev både serien og boken basert på den.
Hayler skrev også for TV-seriene The Regiment, Barlow at Large, Deathday, Doomwatch, Out of the Unknown, United!, Legend of Death, Public Eye, Z-Cars og Suspense. Han skrev også manuset for filmen Arabian Adventure.
Hayles døde mens Arabian Adventure ble produsert og boken basert på filmen bærer dedikasjonen «In memory of Brian Hayles». Den ble skrevet av Keith Miles og publisert av Mirror Books Ltd. i 1979.
Otto Lous Mohr
Otto Lous Mohr (født 8. mars 1886, død 23. juni 1967) var en norsk lege og universitetsrektor.
Han var elev ved Kongsgaard skole i Stavanger. Lous Mohr tok medisinsk embetseksamen i 1917, og ble professor i anatomi i 1919. I 1946 ble han valgt som rektor ved Universitetet i Oslo, en stilling han hadde til 1952.
Han var formann i NRKs styre fra 1945 til 1957. Gift med Tove Mohr, bror til maleren Hugo Lous Mohr, og onkel til Jan Mohr.
Forbrytelse og straff
Forbrytelse og straff (russisk: Преступление и наказание, Prestuplenie i nakazanie; på norsk også utgitt med tittelen Raskolnikov) er en roman av den russiske forfatteren Fjodor Dostojevskij, som først ble publisert i tidsskriftet Russkij Vestnik i de tolv månedlige utgavene i 1866 og deretter i bokform.
Forbrytelse og straff foregår i Sankt Petersburg og skildrer studenten Raskolnikovs drap på en vondsinnet, selvopptatt og gammel pantelånerske og hennes yngre søster og hans påfølgende sjelelige og mentale kvaler. Det er den første av Dostojevskijs større romaner og regnes sammen med De besatte, Idioten og Brødrene Karamasov for å være blant hans fremste romaner.
Bakgrunn
Dostojevskij begynte på "Forbrytelse og Straff" sommeren 1865. Han var i alvorlige økonomiske problemer grunnet spill og måtte også hjelpe familien til broren Mikhail, som hadde dødd i 1864 Forfatteren skyldte store summer til sine kreditorer. Han signerte en avtale med forleggeren Katkov etter å ha fortalt ham at romanen skulle handle om en ung mann som dreper en pantelånerske med kaldt blod og forsøker deretter både rømme og å forsvare sin handling, men til slutt tilstår.
Dostojevskij hadde på ett punkt to ideer for romaner. Den ene skulle bli kalt "Fyllikene". Den andre var basert på tanken om en "psykologisk beskrivelse av en forbrytelse". Imidlertid ble de to verkene slått sammen til en. Faktisk var Marmeladovfamilien i Forbrytelse og Straff først tenkt å være skikkelser i Fyllikene.
Romanen er forfatterens første angrep på 1800-tallets nye frihetstenkning, og med Raskolnikov ville forfatteren vise hva ungdommens irreligiøse nihilisme ledet til: brutal umenneskelighet og pinlig uverdighet.
Struktur
Forbrytelse og Straff er inndelt i seks deler, med en epilog. Dualiteten i boken har blitt kommentert, med en antydning om at det er en grad av symmetri i boken. Boken har seks deler, og visse nøkkelepisoder er distribuert i en halvdel av romanen og på samme måte i den andre. Romanens struktur har blitt karakterisert som en flat X: «Del I-III [av Forbrytelse og straff] presenterer den hovedsakelig rasjonelle og stolte Raskolnikov: Del IV-VI, den begynnende "irrasjonelle og den ydmyke Raskolnikov. Den første delen av romanen viser den progressive døden av det første styrende prinsipp for hans figur, den andre delen den progressive fødselen av et nytt styrende prinsipp. Punktet for skiftet kommer midt i romanen.»
Romanen er skrevet med tredje persons allvitende synsvinkel. Det fortelles hovedsakelig fra Raskolnikovs synsvinkel, selv om det også skifter til synspunktene til Svidrigailov, Razumikhin og Dunja gjennom romanen.
Handling
Raskolnikov tar livet av den motbydelige pantelånersken Aljona Ivanovna for å stjele pengene hennes og dermed løse sine finansielle problemer, samtidig som han resonnerer at han også gjør slutt på hennes ondskap. Mordet går etter planen inntil Raskolnikov også blir tvunget til å ta livet av pantelånerskens søster. «Motivene bak mordet er flere. For det første vil Raskolnikov hjelpe sin familie, han trenger også penger til sine studier, og han har fått det for seg at han har retten på sin side og kan stille seg over loven.» Den ene onde handlingen vil veies opp for alle de gode handlingene han kan gjøre for pengene hennes.
«Selv om det er en roman om en forbrytelse, er det ikke kriminalfortellingens jakt på forbryteren det dreier seg om, men forbryterens jakt på sitt eget motiv.» Raskolnikov streber også etter å bli et ekstraordinært menneske, som kan ta livet av mennesker uten anger. Han utvikler en teori om at det eksisterer to typer mennesker, ordinære og ekstraordinære. Han tenker at siden han tilhører de sistnevnte, supermenneskene, må han kunne forsvare å utføre en handling som samfunnet anså som forkastelig, å ta livet av en pantelånerske, dersom dette førte til at kunne gjøre mye godt grunnet denne handlingen. Gjennom boken nevnes flere eksempler; særlig kommer han tilbake til Napoleon. Napoelons drap var, hevder Raskolnikov, ikke moralsk forkastlige, siden han befant seg over samfunnets konvensjoner. Dersom Raskolnikov dreper pantelånersken, tar pengene hennes og bruker disse på mange gode handlinger, vil disse veie opp for den ene litt onde handlingen. Han argumenterer også at dersom Kepler eller Newton måtte ta livet av enten en eller hundre for å opplyse menneskene med sine ideer, så hadde de ikke bare rett, men også plikt til å utføre dette.
Etter drapet blir han febersyk og sengeliggende i noen dager. Nå blir Raskolnikov paranoid og begynner å innbille seg at alle han møter mistenker ham for mordet. Kunnskapen om mordet gjør ham nesten gal.
Forholdet til «den selvoppofrende» Sonja utvikles til en allegori på Guds kjærlighet for den falne menneskeheten og kraften i angeren i den kjærligheten, men bare etter at Raskolnikov har tilstått mordet og blitt sendt i fangenskap i Sibir. Det er der han skjønner at han er i stand til å elske, og at han elsker Sonja. Raskonikovs virkelige straff er ikke arbeidsleiren han blir dømt til, men «hans egen anger, kvaler over å ha tatt liv og innsikten i at han likevel ikke er et overmenneske». Redningen ligger i forholdet til Sonja, og i at han tar hennes tro.
Personene
Flere av personene i Forbrytelse og Straff har navn med dobbel betydning.
Raskolnikov
Raskolnikov (russisk: Родион Романович Раскольников, Rodion Romanovitsj Raskolnikov) av og til kalt Rodje og Rodka, er protagonisten hvis perspektiv fortellingen hovedsakelig er fortalt. Han var en student, men grunnet svak økonomi måtte han forlate universitetet. Han bor i en liten loftsleilighet i slummen i St. Petersburg. På tross av navnet handler ikke romanen så mye om forbrytelsen og dens formelle straff, som om Raskolnikovs indre kamp. Hovedsakelig kommer straffen fra hans samvittighet i større grad enn fra loven. Han gjennomfører mordet i troen på at han er i stand til å gjennomføre dette uten anger, basert på hans artikkel, "Om Kriminalitet", at han er en Napoleon, men hans paranoia og skyld tar snart overhånd. Det er til slutt i epilogen at hans formelle straff er realisert, etter å ha bestemt seg for å tilstå og gjøre slutt på sin fremmedgjorthet. Navnet hans kommer fra det russiske ordet raskolnik, som betyr “skismatiker” eller “delt”, en allusjon til Raskolnikovs selvpåtvungne skisma fra det russiske samfunnet, like mye som hans splittede personlighet og konstante skiftende emosjoner. Med sin følelse av «personlig overlegenhet […] representerer han Vestens holdning», i motsetning til den kjærlighet og solidaritet som Sonja representerer.
Sonja
Sofia Semjonovna Marmeladova, (russisk: Софья Семёновна Мармеладова) av og til kalt Sonja eller Sonetsjka, er datteren til den alkoholiserte Semjon Zakharovitikov Marmeladov, som Raskolnikov møter på et vertshus i begynnelsen av romanen. Det er først etter Semjons død at Raskolnikov møter Sonja. Hun har blitt tvunget ut i prostitusjon grunnet farens drikking, men er likevel sterkt religiøs. Raskolnikov blir så tiltrukket av henne at hun blir den første som han innrømmer sin forbrytelse for. Hun støtter ham, selv om et av ofrene hans var hennes venninne Lizaveta. I størsteparten av romanen fungerer Sonja som Raskolnikovs sjelesørger. Hun oppfordrer ham til å ta til seg troen og tilstå. Han gjør dette, og etter hans tilståelse følger hun ham til Sibir hvor hun bor i samme by som fengselet. Det er der Raskolnikov begynner sin spirituelle gjenfødelse.
Andre
Porfirij Petrovitsj (Порфирий Петрович) -Detektiven som har ansvaret for å løse Raskolnikovs mord, som, sammen med Sonja leder Raskolnikov mot tilståelsen. På tross av manglende bevis blir han overbevist om at Raskolnikov er morderen etter flere samtaler med ham, men gir Raskolnikov muligheten til å tilstå frivillig. Han er svært interessert i psykologien bak kriminelles motiv.
Avdotja Romanovna Raskolnikova (Авдотья Романовна Раскольникова) – Raskolnikovs egenrådige og selvoppofrende søster, også kalt Dunja. Hun planlegger i begynnelsen å gifte seg med den selvopptatte Luzjin for å redde familien fra økonomisk ruin, men følges etter av den forstyrrede Svidrigailov, som forsøker å vinne henne tilbake gjennom utpressing. Hun forkaster begge menn til fordel for Raskolnikovs venn Razumikhin.
Romanens etterliv
Romanen er filmatisert nærmere 30 ganger, bla.: ,
Det finnes også flere filmer som helt tydelig spiller på bokens tematikk, som Woody Allens Match Point, hvor boken eksplisitt blir trukket frem i løpet av filmen, eller Gus Van Sants ungdomsdrama Paranoid Park.
Adressen hvor Raskolnikovs leilighet i St. Petersburg ligger, finnes fremdeles, og selv om det ikke er noen tilrettelegging for besøkende her, blir den jevnlig besøkt av turister i byen.
Eduard Hanslick
Eduard Hanslick (født 11. september 1825 i Praha, død 6. august 1904 i Baden ved Wien) var en østerriksk musikkvitenskapsmann og en av sin tids mest innflytelsesrike musikkritikere.
Echinocoleus
Echinocoleus er en slekt av mycelbiller som særlig finnes knyttet til sopp og åtsler.
Eduard Hanslick
Hanlick huskes i dag nesten utelukkende som en sterk tilhenger av den klassisk-romantiske skolen som sto mot den den nytyske skole i den såkalte Musikstreit som raste i Tyskland på 1800-tallet. Til den klassisk-romantiske skolens fremste representanter hører Brahms, Clara og Robert Schumann og søskenparet Fanny og Felix Mendelssohn, mens den nytyske skolen ble representert av blant andre Liszt, Wagner, Bruckner, Mahler og Hugo Wolf.
Echinocoleus
Utseende
Små (2-4 millimeter), halvmatte, mørkbrunlige mycelbiller, kroppsformen nærmest dråpeformet med lange bein. Antennene er litt kølleformede og 11-leddete. De fem ytterste leddene danner en avlang klubbe, men det åttende leddet er mye mindre enn de andre og er vanligvis forkortet til en liten skive. Hodet er oftest kraftig innskåret bak fasettøynene, med en smal hals, men dette kan være vanskelig å se da billene gjerne trekker hodet inn under brystskjoldet. Hannen har utvidete føtter på forbeina.
Levevis
Artene kan finnes på små åtsler, mellom råtnende plantemateriale og av og til i musereir.
Eduard Hanslick
Hanslick virket i Wien, en av musikkens hovedsteder. Han var uhyre flittig som skribent som fikk en mye sterkere posisjon enn hans musikalske innsikt vel egentlig berettiget ham til. Gjennomslagskraften hans var så sterk at den kan ha medvirket til at Bruckner og Mahler ikke for alvor kom på konsertrepertoaret før på 1960-tallet, og for at Liszt ikke fikk anerkjennelse som komponist før mot slutten av 1900-tallet.
Echinocoleus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.
Systematisk inndeling
Slekten har vært plassert som en underslekt av Ptomaphagus. Slekten har vært forvekslet med Echinocoleus Lopez-Neyra, 1947, en slekt av rundormer, men bille-navnet er eldre.
Eduard Hanslick
Hanslick ble kjent med Wagner i Marienbad 1845 og var opprinnelig velvillig innstilt til ham og hans musikk. Entusiasmen kjølnet imidlertid og Hanslick ble etterhvert regnet som en av Wagners heftigste kritikere og motstandere. I Das Judenthum in der Musik gikk Wagner til angrep på Hanslick ved å påstå at han var av jødisk herkomst og hevdet deretter at hans postulerte jødiske kritikerstil var antitysk.
Echinocoleus
Kilder
Leiodidae i Tree of life
Arne Flatin
Utdannelse
Flatin studerte mediefag ved Høgskolen i Volda og historie ved Universitetet i Bergen.
Idrettslaget Hødd
Flatin var fotballkeeper i ungdommen, og spilte åtte A-kamper for IL Hødd i perioden 1984–1986, før han la opp som tjueåring for å studere media i Volda. Flatin har senere skrevet fleire bøker om IL Hødd. Han var ansvarlig for 75-årsjubileumsboka som ble utgitt i 1994, for 90-årsboka i 2009 og for jubileumsboka 100 Hødd-historier 1919–2019 i 2019. Han har (per 2022) også vært redaktør for 11 årbøker i årene 2010–2022, kun med unntak for årboken for 2019. I 1989 var han primus motor for etableringen av klubbavisen Hødd-avisa, som han også ble redaktør for.
I 2019 var Flatin leder for IL Hødds jubileumskomité da klubben feiret 100 år. Han har også i mange år vært leder for IL Hødds hedersmerkekomité, har ansvaret for all statistikk rundt Hødd Fotball og er klubbfotograf.
Den 21. september 2019 ble han utnevnt til æresmedlem i IL Hødd for sin mangeårige innsats i klubben. Ved utgangen av 2022 hadde Flatin vært frivillig i Hødd gjennom førti år. I 2022 mottok han Ulstein kommune utmerkelse for sitt frivillige arbeid.
B-klasse undervannsbåt
B-klassen var den andre norske ubåtklassen, etter A-klassen. Ubåtene var basert på den amerikanske Holland-klassen. De seks båtene i klassen ble bygd fra 1915 til 1929.
U-klassen
«Uredd», «Ula» og «Utsira» var de tre norske ubåtene i «The Norwegian Section» i 9th Submarine Flotilla under krigen. Båtene var av britisk V-klasse (norsk U-klasse), hadde norsk mannskap og base i Dundee. Den første båten, «Uredd», ble sjøsatt i 1941, men gikk på en mine og sank i norsk farvann i 1943. «Ula» var den allierte ubåten som senket flest fiendtlige skip i Europa.
Puff
Puff er en fellesbetegnelse på en type møbler gjerne produsert med en kubeform, fire ben og stopning i toppen. På en del puffer finnes det også oppbevaringsrom i sokkelen.
Fothviler
De fleste puffer er beregnet til å hvile føttene på og er gjerne levert sammen med en matchende stol. På noen typer stoler, gjerne kalt reclinere, har stolen innebygd støtte til bena, disse kalles for fotbrett. Fotbrettene er en plassbesparende erstatning for puffene.
Sittemøbel
Noen puffer er også produsert til bruk som sittemøbel, disse er gjerne større enn modellene beregnet til fothvilere, og har en konstruksjon og stopning som gjør de bedre til å sitte på. Disse puffene kalles gjerne «sittepuff» eller «pall».
MicroATX
Micro-ATX, også kjent som mATX, er en formfaktor for hovedkort i PC-er. Micro-ATX kort er litt mindre enn et ATX-hovedkort, som er vanlig i PC-er. Et Micro-ATX kort er bakoverkompatibelt med de eksisterende skruehullene i vanlige kabinetter for ATX-hovedkort. Micro-ATX ble introdusert i desember 1997. Den maksimale størrelsen på et MicroATX-hovedkort er 244 mm x 244 mm, men det finnes enkelte som er så små som 171.45 mm x 171.45 mm. Fullstørrelse mATX-hovedkort er 25% mindre enn et standard ATX-hovedkort.
The Moon Stallion
The Moon Stallion er en britisk eventyrserie for barn på seks episoder som gikk på BBC i 1978.
Serien handler om Diana Purwell, en ung blind jente med overnaturlige evner som blir innviklet i intrigene på landet i Oxfordshire. Hun begynner å se syner om en mytisk hvit hest, som er knyttet til legenden om Kong Arthur. Den ble skrevet av Brian Hayles, som senere også skrev boken basert på serien.
Bart van der Leck
Han var sønn av en husmaler, og gikk først i lære for å lage glassmalerier i en bedrift i Utrecht. Eksempel på hans glasskunst finnes i Kröller-Müller Museum i Hoge Veluwe, nær Otterlo i Nederland.
The Moon Stallion
Handling
Satt i sen viktoriansk tid, forteller historien om hvordan Purwell-familien reiser til Wiltshire når faren i familen (en enkemann på dette tidspunktet) blir kontaktet av Sir George Mortenhurze, en lokal godseier og en tidligere kavaleri-offiser, for å finne historiske bevis på historien om kong Arthur. Professor Purwell tar med seg sine to barn, Diana og Paul.
Bart van der Leck
Han var allerede i 1910 kommet fram til å lage billeder som var fullt abstrakte, og mer og mer med bare primærfargene. Under deler av første verdenskrig bodde og arbeidet han i kunstnerkolonien i Laren, sammen med Van Doesburg og en «strandet» Mondrian, som egentlig var flyttet til Paris, også befant seg. En del av tiden drøftet de seg fram til kunstprinsippene som ble lagt til grunn for De Stijl. Hans hovedkunde i denne periode var kunstsamleren fru Kröller-Müller.
The Moon Stallion
Handling
Når de ankommer jernbanestasjonen, blir de hentet av Todman og kjørt med ponni til eiendommen hans. På veien får de øye de «månehingsten» en hvit hest som lever vilt på heiene, som Diana blir klar over til tross for at hun er blind. Det viser seg at hesten er månegudinnens mystiske budbringer, og er knyttet til historien om trollmannen Merlin.
Diana og Paul sammen med Estelle, datteren til Sir George, oppdager at Sir Mortenhurse og Todman forsøker å fange den hvite hesten. Godseieren klandrer hesten for at hans kone døde, og søker hevn.
Bart van der Leck
I De Stijl-perioden og en tid etterpå, malte han helt abstrakte bilder, i likhet med Mondrian. Mens Mondrian hadde arbeidet seg fra det figurative, arbeidet Van der Leck seg den andre veien, slik at man kunne se sammenheng fra motiv til bilde. «Rytteren», som befinner seg i jaktslottet St. Hubertus er eksempel på det.
Jaktslottet (nå del av Kröller-Müller-museet) er preget av hans arbeide med interiøret i 1919 – 1920, og er forøvrig tegnet av den kjente nederlandske arkitekten Berlage.
I 1930 fikk han i oppdrag av varehuseier Jo de Leeuw, å forme ut interiør, vindusutforming, logo og annonsering. Han utformet da helt egenartede skrifttyper. Disse videreutviklet han i 1941 for avant-garde-magasinet Flax. De finnes i dag som digital rekonstruksjon fra 1994 som Architype van der Leck.
Som maler forble han relativt ubemerket utenom i Nederland. Han kom i skyggen av sin venn og kollega Piet Mondrian. Utover fra 1920-årene ble bildene hans noe mere figurative og med titler som ga betrakteren hint om hva som lå bak.
Idrettslaget Tjalg
Idrettslaget Tjalg (stiftet 10. september 1945) er et idrettslag fra Brønnøy i Nordland. Laget har tilhørighet i nordlige deler av Brønnøysund, samt nord og øst for byen, og ble innmeldt i Norges Idrettsforbund 25. april 1946.
Laget har ca. 700 medlemmer i forskjellige aktiviteter som allidrett, fotball, skiidrett, svømming og turn. Idrettslaget rekrutterer barn og ungdom først og fremst fra Salhus skole. Tidligere drev klubben også med friidrett; på 1980-tallet var dette den største gruppen i laget. IL Tjalg gjorde seg bemerket med en rekke store prestasjoner, både i Norge og Sverige. Noen av disse sto Bertil Storvik for, som hadde Roar Hoff som trener. Han tok tre medaljer i NM i kule, diskos og slegge.
Anlegg
Laget har egen fotballbane på Mo, som ligger ca. 5 km nord for Brønnøysund. Her ligger også klubbhuset hvor det er klubbrom, kjøkken, dusjer, garderober og garasje. På Gåsheia 7 km østenfor Brønnøysund har klubben en skihytte oppført i tømmer. Her ligger også lagets lysløype. På vinterstid er skihytta åpen for publikum søndager og onsdager.
Lewes
Lewes (uttalt /ˈluːᵻs/) er en by i distriktet Lewes i East Sussex i Sørøst-England. Den er East Sussexs administrasjonsby.
Lewes ligger i South Downs og elva Ouse renner gjennom der. Den ligger rundt ti engelske mil fra byen Brighton and Hove. Østafor den befinner en stor kalkklippe seg. Denne kan sees langt bortefra. Bydelen som ligger der er kjent som Cliffe. Sørenden av byen kalles Southover.
Ved folketellingen for 2001 var det en befolkning på 15 988 innbyggere, noe som hadde økt noe i 2011 med 17 297 innbyggere.
Greenwichmeridianen går gjennom Lewes' vestlige del.
Etymologi
En teori har fremmet at navnet Lewes kommer fra flertallsformen av angelsaksiske Hlaew, hvilket betyr «ås, høyde». Det vil da henvise til åsene ved South Downs eller kanskje en nå uidentifisert gravhaug i området. A Dictionary of British Place Names (Ordbok for britiske stedsnavn) slår derimot fast at det er avledet fra det sjeldne angelsaksiske ordet lǣw, «sår, innsnitt, sår, flenge», her ment i dens topografiske betydning «kløft».
Dollartrilogien
Det er ingen handlingsmessig rekkefølge i filmene.
Filmer
Disse tre filmene foreligger i Dollar-trilogien:
Første Makkabeerbok
Første Makkabeerbok er en av makkabeerbøkene, og en av de deuterokanoniske bøker i Det gamle testamente. Den forteller om de historiske begivenhetene knyttet til Judas makkabeeren og makkabeernes opprør mot Selevkid-dynastiet, og omfatter perioden fra 175 f.Kr. til 134 f.Kr.
Innhold
I det andre kapitlet fortelles det om makkabeerne, og om at presten Mattatja og hans fem sønner reiser et opprør mot Antiokus. Kapittel 3–9 forteller om vellykkede kamper under ledelse av Judas makkabeeren, en av Mattatjas sønner. Kapittel 9–12 forteller om politiske forhold og kriger under ledelse av Judas' bror Jonatan, mens de siste kapitlene (13–16) forteller om krigshandlinger ledet av den yngste broren, Simeon.
Gjeninnvielsen av tempelet, som det fortelles om i kap 4, v 59, er utgangspunkt for jødenes hanukkafeiring.
William Michael Joensen
William Michael Joensen (født 8. juli 1960 i Waterloo i Iowa i USA) er en amerikansk katolsk biskop av Des Moines i Iowa.
Liv og virke
William Michael Joensen ble presteviet 29. juni 1989 for erkebispedømmet Dubuque i Iowa.
Den 18. juli 2019 utnevnte pave Frans ham til biskop av bispedømmet Des Moines i Iowa. Erkebiskop Michael Owen Jackels av Dubuque bispeviet ham 27. september 2019; medkonsekratorer var Ralph Walker Nickless, biskop av Sioux City, og  Thomas Robert Zinkula, biskop av Davenport.
Kim Dotcom
Kim Dotcom (født Kim Schmitz 21. januar 1974 ) er en tysk-finsk dataprogrammerer og forretningsmann som fikk mye oppmerksomhet under «dot com-boblen» og som i ettertid ble dømt for innsidehandel og underslag. Han er også kjent som grunnleggeren av Megaupload og andre nettsteder.
Komparativ biologi
Komparativ biologi omfatter i videst forstand de grenene av biologien som sammenligner egenskapene til flere arter med hverandre. Dermed faller to store områder under samlebetegnelsen komparativ biologi: Det sistnevnte utgjør biologiens nomotetiske del, som vil si den delen av biologien som går utover beskrivelser av ankeltarter og prosesser (idiografisk vitenskap) ved å avlede generelle regler eller lovmessigheter (slik som naturlover).
Kim Dotcom
20. januar 2012 ble Dotcom arrestert og varetektsfengslet av newzealandsk politi, etter en sak fra amerikanske myndigheter mot ham, og resten av Megauploads stab. FBI mente selskapet drev med illegal kopiering av opphavsrettsvernet materiale. I et intervju med 3 News New Zealand, mente derimot Dotcom at opphavsretthaverne (da innen film- og musikkbransjen), hadde direkte adgang til å fjerne sitt eget materiale fra siden.
Komparativ biologi
Fylogenetikken bruker mao. fellestrekk mellom arter som utgangspunkt for å avlede slektskapsforholdene artene imellom. Sammenligninger av arter gjør på en måte det motsatte: Målet er her å avlede hva som er felles for beslektede arter (dvs. har bare oppstått én gang i deres siste felles stamart) og hva som er forskjellig (dvs. oppstått uavhengig i forskjellige arter). De sistnevnte studiene bruke vanligvis artenes slektskapsforhold som bakteppe. Et eksempel er komparativ anatomi, som undersøker hvordan bestemte organsystemer har oppstått i ulike grupper av organismer. Erkjennelsen av at menneskets indre øre er homologt med fiskenes kjeve, er f.eks. resultatet av en slik sammenlignende anatomi mot en fylogenetisk bakgrunn.
Kim Dotcom
Dotcom har deltatt i det internasjonale vei-rallyet Gumball 3000 ved flere anledninger, og vant rallyet i 2001. Han deltok også i 2004.
Tidlig karriere
Som tenåring ble Dotcom kjent i hjemlandet Tyskland for å ha påstått å ha cracket bedriftsmarkedet PBX' systemer i USA, og han prøvde å få seg en karriere innen datasikkerhet. Det førte til arrestasjon og tiltale for bruk og salg av stjålet kredittkort-informasjon. I 1994 startet Dotcom et datasikkerhetsselskap som het DataProtect.
Stempelpumpe
thumb|180px|Stempelpumpe En stempelpumpe er en type fortrengningspumpe som består av et stempel, en sylinder, en innløpsventil og en utløpsventil. Væsken som skal pumpes, suges inn i pumpen når stemplet beveger seg slik at volumet øker. Når stemplet så beveger seg motsatt vei, presses væsken ut av sylinderen gjennom en utløpsventil.
Stempelpumper kan være enkeltvirkende eller dobbeltvirkende, avhengig av om de pumper væske i en eller begge retninger Stempelpumper har flere fordeler, som høy virkningsgrad, evne til å håndtere høye trykk og viskøse væsker, og mulighet for å regulere strømningshastigheten ved å endre stempelets hastighet eller slaglengde. Stempelpumper har også noen ulemper, som høy støy, slitasje på deler, behov for ventiler og tetninger, og risiko for kavitasjon og vannhammer.
Soknedalen
Soknedalen eller Sognedalen er et dalføre i Ringerike kommune i Viken fylke. Dalføret ligger langs elva Sogna og går i vest-nordvestlig retning til grensen mot Krødsherad og Flå i Viken og Sør-Aurdal i Innlandet. Dalføret ligger i Norderhov prestegjeld.
Den første strekningen i dalen er strekningen mellom Ask ved Tyrifjorden, der Sogna renner ut ved Karlsrudtangen naturreservat, og Sandaker bru ved den gamle riksveien. Dette området refereres gjerne til som Sandakerveien, og det ligger mellom Sogna og Holleia, men det blir egentlig ikke regnet med til Soknedalen, som først kan sies å begynne ved Sandaker bru.
Ytre Soknedalen
Ytre Soknedalen er den øst-sørøstre delen av Soknedalen, eller den delen som ligger nærmest kommunesentrumet Hønefoss. Den strekker seg vest-nordvestover fra Sandaker, langs begge sider av Sogna og riksvei 7, opp til Bårnås. Videre grenser den mot Doktormarka i nordøst og strekker seg videre mot Nøkleby, Heggen, Veme og Jonsrud fra grensen mot Heradsbygda, langs fylkesvei 174. På andre siden av Sogna grenser Ytre Soknedalen mot Holleia.
Området preges av jordbruk langs elva og barskog langs åssidene. Kirkelig tilhører Ytre Soknedalen Veme menighet, der Veme kirke er hovedkirke. Veme er det største tettstedet i denne delen av dalen. På Heggen ligger Heggen skole, en fådelt barneskole som nå er nedlagt, men som tidligere dekket barneskoletrinnet i Ytre Soknedalen.
Sokna
Ved Bårnås breier dalføret seg ut og løper i nordvestlig retning opp mot Sokna langs begge sider av elva. Sørvestsiden kalles Tranby og fører via Tranbyveien til Soknas vestside. Sokna er naturlig sentrum i dalen og det klart største tettstedet. Ved Sokna møtes Verkenselva fra Torevannet i Rudsvassdraget og Sogna fra Sognevannet i Strømsoddbygdvassdraget og danner Soknavassdraget. Denne delen av dalen preges av jordbruk langs elva og barskog langs åssidene.
Kirkelig hører Sokna til Lunder menighet, der Lunder kirke er hovedkirke. På Sokna ligger også Sokna skole, som er en kombinert barne- og ungdomsskole. Skolen dekker hele Soknedalen.
Vestbygda
Vestbygda strekker seg sørvestover langs Torevannet og Bliksrud-Langevannet til grensen mot Krødsherad, ved sørvestenden av Bliksrud-Langevannet og avkjøringen til Bergsjø og Havikskogen. Sørøst for Torevannet og Bliksrud-Langevannet går riksvei 7, mellom vannene og Holleia. Vestbygda omfatter også Bergsjøvassdraget. Denne delen av dalen preges av jordbruk langs innsjøene og barskog langs åssidene. Vestbygda hører til Lunder kirkesogn, der Lunder kirke er hovedkirke.
Strømsoddbygda
Strømsoddbygda strekker seg nordover fra Sokna og utgjør den største sammenhengende delen av dalføret. Strømsoddbygda grenser i nord mot Flå i Buskerud og Sør-Aurdal i Oppland, i vest mot Brekkebygda og i øst mot Ådalsfjellene. Strømsoddbygdvassdraget, som også inkluderer Kollsjøvassdraget, renner ut nord i Sognevannet. I sørenden dannes elva Sogna som renner ned til Sokna, der den møter Verkenselva. Denne delen av dalen preges av furukledte moer, fjell og mindre innsjøer og elver. Strømsoddbygda hører til Lunder kirkesogn, der Lunder kirke er hovedkirke, men bygda har også ei egen kirke, Strømsoddbygda kapell ved Strømsodd.
Grado
Grado (lokal venetiansk dialekt: Gravo, friulisk: Grau, slovensk: Gradež) er en by i det nordøstlige Italia i regionen Friuli-Venezia Giulia. Byen ligger på en halvøy i Adriaterhavet mellom Venezia og Trieste. Grado har et areal på 114 km² og en befolkning på 8 691.
Byen var opprinnelig en fiskerby, men er nå vesentlig et feriested.
Trykk på forespørsel
Trykk på forespørsel (engelsk: print on demand, POD) er en forlags- eller trykketeknologi hvor en trykksak blir produsert ved etterspørsel, ikke i en bestemt opplag på x antall kopier på forhånd. Det som først og fremst kjennetegner Trykk på forespørsel er at kunden først bestiller trykksaken og deretter blir den framstilt. Norske forlag som tilbyr trykk på forespørsel er blant annet Kolofon forlag, Licentia Forlag, K2Forlag og forlaget Pensumtjeneste. Det finnes mange kopibedrifter over hele Norge som leverer tjenester innenfor dette området.