cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seier’n er vår (Fleksnes)
Seier'n er vår er en episode fra 1976 av den norske komiserien Fleksnes, spilt av Rolv Wesenlund i hovedrollen, som ble vist på norsk fjernsyn NRK fra 1972 til 2002.
Mayo (grevskap)
Mayo (irsk: Maigh Eo, «Sletten med barlind») er et grevskap i provinsen Connacht i Irland. Administrasjonsbyen er Castlebar. Grensene til grevskapet, som ble opprettet i 1585, gjenspeiler det herredømmet over området på den tiden tilhørende irske Mac William Íochtar. Grevskapet hadde 137,231 innbyggere ved folketellingen i 2022.
Seier’n er vår (Fleksnes)
Handling
Ingen kan stoppe Fleksnes fra å få oppleve et av livets høydepunkter: VM på skøyter i Göteborg. Turen går med tog sammen med noen kompiser og der blir de sittende sammen med tre herrer som har helt andre interesser enn skøyter.
Mayo (grevskap)
Pilegrimsmålet Knock ligger i Mayo, nær grensen til Roscommon. I grevskapet finner man også Croagh Patrick, hvor sankt Patrick skal ha fastet i førti dager og førti netter; også dette er et populært pilegrimsmål.
Geografi
Grevskapet Mayo er avgrenset i nord og vest av Atlanterhavet; i sør ved grevskapet Galway; på øst ved grevskapet Roscommon; og på nordøst ved grevskapet Sligo. Mayo er det tredje største av Irlands 32 grevskaper i areal og 18. største når det gjelder befolkning. Det er det nest største av Connachts fem grevskaper i både størrelse og befolkning. Mayo har 1 168 km med kystlinje, eller omtrent 21 % av statens totale kystlinje. Det er ett av tre grevskaper som hevder å ha den lengste kystlinjen i Irland, sammen med Cork og Donegal. Det er en tydelig geologisk forskjell mellom vest og øst i Mayo. I vest er det i stor grad av dårlig undergrunn og er dekket av store områder med omfattende atlantisk terrengdekkende myr, mens øst i stor grad er et landskap preget av kalkstein. Jordbruksareal er derfor mer produktivt i øst enn i vest.
Største byer etter innbyggertall
I følge folketellingen for 2022:
Flora og fauna
En undersøkelse av terrestriske og ferskvannsalger på Clare Island ble gjort mellom 1990 og 2005 og publisert i 2007. En oversikt over Gunnera tinctoria er også notert.
Konsulenter som jobber for Corrib-gassprosjektet utenfor kysten i Atlanterhavet har utført omfattende undersøkelser av dyrelivets flora og fauna i sognet Kilcommon i Erris mellom 2002 og 2009. Denne informasjonen er publisert i 2009 and 2010.
Forhistorie
De første menneskene som kom til Irland – hovedsakelig til kystområder da innlandet var sterkt skogkledd – ankom i løpet av steinalderen i mesolittiske tid, så langt tilbake som for 1100 år siden. Gjenstander fra samfunn med jegere og samlere finnes noen ganger i etterlatenskaper som kjøkkenmøddinger, søppelgroper rundt ildsteder der folk ville ha rastet og laget mat over store, åpne bål. Når klippene eroderer, blir restere etter møddingene eksponert som svertede områder som inneholder forkullede steiner, bein og skjell. De finnes vanligvis en meter under overflaten. Mesolittiske mennesker hadde ikke store ritualer knyttet til begravelser, i motsetning til de fra neolittisk tid. Den neolittiske perioden fulgte den mesolittiske perioden for rundt 6000 år siden. Folk begynte å drive landbruk, temme dyr for mat og melk og bosette seg på ett sted i lengre perioder. Disse menneskene hadde ferdigheter som å lage keramikk, bygge hus av tre, veving og knapping (arbeid med steinverktøy). De første bøndene ryddet skogbruk for å beite husdyr og dyrke avlinger. I nordlige Mayo, hvor bunndekket var skjørt, ble tynn jord vasket bort og myr dekket landet som ble dyrket av bøndene.
Steinalderfolket i neolittisk tid utviklet ritualer knyttet til å begrave sine døde; dette er grunnen til at de bygde enorme, forseggjorte steingraver for sine døde, i dag kjent som megalittiske graver grunnet bruk av store steiner. Det er over 160 registrerte megalitter i grevskapet Mayo, for eksempel Faulagh.
Megalittiske graver
Det er fire forskjellige typer megalittiske graver i Irland – kammergraver, dysser, ganggraver og hvelvgraver (en form for kammergrav) – eksempler på alle disse kan finnes i grevskapet Mayo. Områder som er spesielt rike på megalittiske graver er blant annet Achill, Kilcommon, Ballyhaunis, Moygownagh, Killala og Behy/Glenurla-området rundt Céide Fields.
Bronsealderen
Megalittisk gravbygging fortsatte inn i bronsealderen (ca. 2500 f.Kr. til 500 f.Kr.) da metall begynte å bli brukt til verktøy, våpen og dekorasjon ved siden av verktøy av stein. Bronsealderen varte omtrent fra 4500 år siden til 2500 år siden. Arkeologiske levninger fra denne perioden omfatter store steiner på linjer, steinsirkler og fulachta fiadh (tidlige matlagingssteder). De fortsatte å begrave høvdingene sine i megalittiske graver som endret utforming i løpet av denne perioden, mer av typen begravelser i hvelvgraver og hellekister.
Jernalderen
For rundt 2500 år siden tok jernalderen (ca. 500 f.Kr. til 325 e.Kr.) over fra bronsealderen ettersom mer og mer metallbearbeiding fant sted. Dette antas å ha falt sammen med ankomsten av keltisktalende folk og utbredelsen av det som ble gammelirsk. Mot slutten av denne perioden var Romerriket på sitt høydepunkt i romersk Britannia, men det antas ikke at Romerriket utvidet seg til Irland. Rester fra denne perioden, som varte til den tidlige kristne perioden begynte rundt 325 e.Kr. (med ankomsten av sankt Patrick til Irland) som omfattet crannóg (hus bygd på stolper i innsjøer), bygdeborger som ringborger og borger på nes som det er mange eksempler på på tvers av grevskapet. Jernalderen var en tid med krigføring mellom ulike stammer og små kongedømmer, som hver kjempet mot naboriker om kontrollen over områder og etter slaver og krøtter (som begge deler representerte rikdom). Territorier ble markert med høye steinmarkører, oghamsteiner, ved å bruke de første nedskrevne ordene ved hjelp av ogham-skrift. Jernalderen er tidsperioden der de mytologiske fortellingene om Ulster-syklusen og andre myter fant sted eller fant sin muntlige form, så vel som fortellingen om Táin Bó Flidhais (også omtalt som Mayo Táin), hvis handlig hovedsakelig finner sted i Erris.
Tidlig kristen tid
Kristendommen kom til Irland rundt begynnelsen av 400-tallet. Det brakte mange endringer, blant annet innføringen av det latinske alfabetet. Stammesamfunnets tuatha og nye kristne religiøse bosetninger eksisterte side om side. Túath er den gammelirske betegnelsen for den grunnleggende politiske og lovmessige enheten i det irsk-gælisk Irland. Túath kan referere til både et geografisk territorium og menneskene som bodde i det territoriet. Noen ganger passet det høvdingene å bli en del av de tidlige kirkene, andre ganger forble de som adsmilte enheter. Sankt Patrick kan ha tilbrakt tid i Mayo, og det antas at han tilbrakte førti dager og førti netter på fjellet Croagh Patrick («Patricks fjell») og ba for folket i Irland (og som av den grunn har fått navn etter helgenen). Fra midten av 600-tallet ble det etablert hundrevis av små klosterbosetninger rundt om i grevskapet. Noen eksempler på kjente tidlige klostersteder i Mayo er blant annet Mayo Abbey, Aughagower, Ballintubber, Errew Abbey, Cong Abbey, Killala, Turlough i utkanten av Castlebar, og øybosetninger utenfor Mullethalvøya som Inishkeaøyene, Inishglora og Duvillaun.
I 795 kom de første av vikingtoktene. Vikingene kom fra Norge og de norrøne øyene i vest for å plyndre klostrene ettersom de var steder med rikdom med edelt metallbearbeid. Noen av de større kirkelige bosetningene bygde høye rundtårn for å forhindre at deres dyrebare gjenstander ble plyndret og også for å vise deres status og styrke mot disse hedenske angripere fra nord. Det er rundtårnet ved Aughagower, Balla, Killala, Turlough og Meelick. Nordboerne etablerte bosetninger som senere utviklet seg til byer (som Dublin, Cork, Wexford, og Waterford), men ingen i Mayo. Mellom kongene Cathal mac Conchobar mac Taidg (973–1010) og Tairrdelbach Ua Conchobair (1106–1156) av Connacht ble ulike stammeterritorier innlemmet i kongeriket Connacht og styrt av Siol Muirdaig-dynastiet, med utgangspunkt i Rathroghan. Klanene eller familiene til O'Malley og O'Dowd av Mayo tjente som hærførere for de skipene som Connacht hadde, mens familier som O'Lachtnan, Mac Fhirbhisigh og O'Cleary var kirkelige og bardiske klaner.
Anglo-normannere
I 1169 ba Dermot MacMurrough, en av de irske kongene øst i Irland, om militær støtte fra England i kampen mot en nabokonge. Da anglo-normannerne kom var det begynnelsen på koloniseringen av Irland. Mayo kom under normannisk kontroll i 1235. Normannisk makt og kontroll skjøv de tradisjonelle irske høvdinger, hovedsakelig O'Connors fra Connacht, ut av de posisjoner de hadde. I løpet av 1230-årene invaderte ytterligere anglo-normannerne og slo seg ned i Mayo. Nye adelige familier som Burke, Gibbons, Staunton, Prendergast, Morris, Joyce, Walsh, Barrett, Lynott, Costello, Padden og Price førte til navn som fortsatt vanlige i grevskapet Mayo. De store problemene på 1300-tallet, krigføring med Edward Bruce fra Skottland i 1315–1318, den store hungersnøden 1315–1317, og svartedauden 1348–1350 hadde ødeleggende effekt på de urbane normannerne i byene av herredømmet i 1330-årene. Samtidig ble alle disse familiene fremmedgjort fra den engelske administrasjonen i Dublin og stadig mer assimilert med de irske, tilpasset seg deres språk, religion, skikker og kultur og giftet seg inn i irske familier. De ble «mer irske enn irene selv», som det ble sagt.
Den irske klanen som denne epoken greide å albu seg fram og bli mektige i Mayo var Mac William Íochtar. Det var gren av den normannisk huset Burgh (Burke) som var blitt irske. De kom seg fram etter en innbyrdeskrig 1333–1338 som resulterte i opprettelsen av tre irske klaner. De var ofte i krig med sine slektninger, Clanricarde av Galway, og i allianse med eller mot ulike andre fraksjoner.
Anglo-normannerne oppmuntret og etablerte mange religiøse ordener fra det kontinentale Europa til å bosette seg i Irland. Augustinerordenen, karmelittordenen, dominikanerordenen og fransiskanerordenen begynte nye bosetninger over hele Irland og bygde store kirker, mange under beskyttelse av framtredende irske familier. Noen av disse stedene var Cong, Strade, Ballintubber, Errew Abbey, Burrishoole Abbey og Mayo Abbey.
Nesten alle de religiøse husene som ble opprettet av anglo-normannerne ble undertrykt i kjølvannet av reformasjonen i England på 1500-tallet, og den påfølgende oppløsningene av klostrene. Protestantiske nybyggere fra Skottland, England og andre steder i Irland bosatte seg i Mayo på begynnelsen av 1600-tallet. Mange ville bli drept eller tvunget til å flykte på grunn av det irske opprøret i 1641, hvor en rekke massakrer ble begått av de katolske irer, særlig ved Shrule i 1642. En tredjedel av den totale befolkningen ble rapportert å ha omkommet på grunn av krigføring, hungersnød og pest mellom 1641 og 1653, med flere områder som forble forstyrret av irske bondeopprørere til inn på 1670-tallet.
1600- og 1700-tallet
Piratdronning Grace O'Malley (irsk: Gráinne Ní Mháille) er sannsynligvis den mest kjente personen fra Mayo mellom midten av 1500-tallet og begynnelsen av 1600-tallet. På 1640-tallet da Oliver Cromwell styrtet det engelske monarkiet og opprettet en parlamentarisk regjering, led Irland alvorlig. Med et strengt regime i absolutt kontroll som måtte betale sine hærer og allierte, førte behovet for å betale dem med tilskudd av land og eiendommer i Irland. Denne politikken ble omtalt som «til helvete eller til Connaught» ved innfødte irske familier ble jagd bort fra eiendommene sine. De ble enten nødt til emigrere fra Irland eller skaffe seg nye eiendommer «vest for Shannon». Det ført til en tilstrømning av irer til Mayo som tevlet om tilgjengelig jordflekker. Under vilhelmskrigen i Irland mellom 1689 og 1691 synes det ikke som om Mayo ble direkte påvirket, men flere av innbyggerne som deltok ble enten drept eller forvist.
For det store flertallet av mennesker i Mayo var 1700-tallet en periode med stor elendighet. På grunn av de irske straffelovene hadde katolikker ikke noe håp om sosial framgang i hjemlandet. Lovene forhindre katolikker muligheter til politiske posisjoner og andre begrensinger. Noen, som William Brown (1777–1857), forlot Foxford med familien da han var ni år og tretti år senere var han admiral i den nye argentinske marinen. I dag er han en nasjonal helt i det landet.«Illustrious and amazing career of Admiral William Brown». Arkivert fra originalen den 18. juli 2011
Den generelle uroen i Irland ble følt like sterkt i Mayo, og etter hvert som 1800-tallet nærmet seg og nyheter nådde Irland om den amerikanske uavhengighetskrigen og den franske revolusjonen, ble de undertrykte irene stadig mer opprørte av egen undertrykkelse og samtidig fylt med håp om kvitte seg med britisk styre i landet deres. I 1798 ble Mayo en sentral del av det irske opprøret da den franske general Jean Joseph Amable Humbert gjorde landgang i Killala i Mayo med over 1000 soldater for å støtte opprøret. De marsjerte over Mayo mot det administrative sentrum i Castlebar, noe som førte til slaget ved Castlebar den 27. august 1798. Å overraske garnisonen vant Humberts hær. Han etablerte en «republikken Connacht» med den irske opprørslederen John Moore som leder. Humberts hær marsjerte videre mot Sligo, Leitrim og Longford hvor de brått sto overforen massiv britisk hær og ble tvunget til å overgi seg på mindre enn en halvtime. De franske soldatene ble behandlet hederlig, men for irene betydde overgivelsen henrettelse. Mange ble hengt på stillas i byer som Castlebar og Claremorris hvor sheriffen for grevskapet Mayo, utløste en forferdelig hevn – og fikk dermed kallenavnet som har overlevd i folkeminne til i dag, Donnchadh an Rópa («Denis med reipet»).
På 1700-tallet og begynnelsen av 1800-tallet oppsto det sekteriske spenninger da evangeliske protestantiske misjonærer forsøkte å «løse fri de irske fattige fra pavedømmets feil». En av de mest kjente var pastor Edward Nangles oppdrag ved Dugort på Achill. Dette var også årene for kampanjen for katolsk emansipasjon og senere for avskaffelsen av tienden, som en overveiende katolsk befolkning ble tvunget til å betale for vedlikeholdet av presteskapet i den etablerte (protestantiske) kirken.
1800- og 1900-tallet
Hungersnød var en vanlig hendelse de første årene av 1800-tallet, særskilt der befolkningspresset var et problem. Befolkningen i Irland vokste til over åtte millioner mennesker før den store hungersnøden i Irland 1845–1849. Det irske folket var avhengig av potetavlingen som deres hovedernæring. Katastrofen inntraff i august 1845, da en potettørråte (Phytophthora infestans) skyldes en eggsporesopp begynte å ødelegge potetavlingen, ikke bare i Irland, men i hele Europa. Da omfattende hungersnød rammet, døde rundt en million mennesker og ytterligere en million forlot landet. Folk døde i felt av sult og sykdom. Katastrofen var spesielt ille i Mayo, der nesten nitti prosent av befolkningen var avhengig av poteten som hovednæring. I 1848 var Mayo et område med total elendighet og fortvilelse, med alle forsøk på tiltak var fullstendig uten virkning.
Det er mange påminnelser om den store hungersnøden å se i landskapet rundt om i Mayo: arbeidshus, graver for ofrene av hungersnøden, steder med suppekjøkken, forlatte hjem og landsbyer. Mange veier ble bygget som tiltak mot hungersnøden. Det var ni arbeidshus i Mayo: Ballina, Ballinrobe, Belmullet, Castlebar, Claremorris, Killala, Newport, Swinford og Westport.
Et lite fattig sted kalt Knock i Mayo skapte overskrifter da det ble kunngjort at en åpenbaring av den hellige jomfru Maria, Josef, Jesu fosterfar og evangelisten Johannes hadde funnet sted der den 21. august 1879, bevitnet av femten lokale mennesker.
En nasjonal bevegelse ble initiert i grevskapet Mayo i løpet av 1879 av Michael Davitt, James Daly og andre, som førte til en stor sosial endring i Irland. Michael Davitt, en arbeider hvis familie hadde flyttet til England, slo seg sammen med Charles Stewart Parnell for å vinne tilbake landet til folket fra utleierne og stoppe utkastelser for manglende betaling av husleie. Organisasjonen ble kjent som Irish National Land League, og dens kamp for å vinne rettigheter for fattige bønder i Irland ble kjent som «Land War».
Det var i denne epoken med bondeuro i landbruket at et nytt verb ble innført til det engelske språket i Mayo, og siden spredt til andre språk: «å boikotte». Charles Boycott var en engelsk utleier som var dypt upopulær blant leietakerne. Da Charles Steward Parnell holdt en tale i Ennis i grevskapet Clare, og oppfordret til ikkevoldelig motstand mot utleiere, ble taktikken hans entusiastisk tatt imot i Mayo mot Boycott. Hele det katolske samfunnet rundt Lough Mask i sørlige Mayo hvor Boycott hadde sin eiendom ble en kampanje for total sosial utstøting mot Charles Boycott, en taktikk som senere skulle komme til å bære navnet hans. Kampanjen mot Boycott ble en omtalt sak i britisk presse etter at han skrev et brev til avisen The Times. Den britiske eliten samlet seg for hans sak og femti pro-britiske menn fra Oransjeordenen fra grevskapene Cavan og Monaghan reiste til eiendommen hans for å høste avlingene, mens et kavaleriregiment fra 19th Royal Hussars og mer enn 1000 menn fra den paramilitære politistyrken Royal Irish Constabulary ble utplassert for å beskytte innhøsterne. Imidlertid var kostnadene ved å gjøre dette helt uøkonomiske: Det kostet den britiske regjeringen et sted i området rundt 10 000 pund i å kun høste avlinger verdt 500 pund. Til sist solgte Charles Boycott eiendommen og den britiske regjeringens beslutning om å prøve å bryte boikotten oppløste seg fullstendig, noe som resulterte i seier for leietakerne.
«Land-spørsmålet» ble gradvis løst ved en ordning med statsstøttede ordninger med oppkjøp av land. Leietakerne ble selveiere av jordene sine under den nyopprettede jordkommisjonen.
En nonne fra Mayo, mor Agnes Morrogh-Bernard, fikk opprettet ullvarefabrikken Foxford Woolen Mill i Mayo i 1892. Hun gjorde Foxford synonymt over hele verden med høykvalitets tweed, pledd og tepper.
Mayo, som alle deler av det som ble den irske fristaten, ble påvirket av hendelsene i den irske revolusjonære perioden, også den irske uavhengighetskrigen og den påfølgende irske borgerkrigen. Major John MacBride fra Westport var blant dem som deltok i påskeopprøret i 1916 og ble deretter henrettet av britene for sin deltakelse. Hans død fungerte som et opprop for samling for republikanerne i Mayo og førte til at Mayo-menn som Patrick J. Ruttledge, Ernie O’Malley, Michael Kilroy og Thomas Derrig reiste seg under uavhengighetskrigen. I den påfølgende borgerkrigen valgte mange av disse ledende skikkelsene anti-traktatsiden og kjempet i bitre kamper som de i Ballina, som skiftet side mellom pro- og anti-traktatstyrker en rekke ganger.
I kjølvannet av borgerkrigen skjedde det en konsolidering av mange av dem som hadde anti-traktatfølelser til det nye politiske partiet Fianna Fáil. Patrick J. Ruttledge og Thomas Derrig skulle bli grunnleggende medlemmer av partiet og tjenestegjorde i Éamon de Valeras første Fianna Fáil-regjering noensinne som ministre. Mayo-politikere ville fortsette å bidra til den nasjonale politiske scenen gjennom tiårene. I 1990 ble Mary Robinson fra Mayo den første kvinnelige presidenten i Irland noensinne, og er allment kreditert for å revitalisere posisjonen med en betydning og fokus den aldri hadde hatt før. I løpet av sin funksjonstid avduket hun Irlands National Famine Memorial som ligger i landsbyen Murrisk i Mayo.
I 2011 ble Enda Kenny den første politikeren fra en valgkrets i Mayoog den andre Mayo-innfødte som tjente som Taoiseach, regjeringssjefen i Irland. Kenny fortsatte med å bli den lengst tjente Fine Gael Taoiseach i irsk historie.
Thank You (Declan Galbraith-album)
Thank You er et album av sangeren Declan Galbraith. Det ble utgitt i Tyskland 11. desember 2006, og er hans andre album. Det består av en samling av klassiske sanger, valgt ut og sunget av Declan Galbraith selv.
Organell
Organeller (egentlig «småorgan») er strukturer inne i cellen som er atskilt fra cytosol ved en cellemembran. De utfører ulike oppgaver i cellen, tilsvarende organ i andre betydninger. De finnes som strukturer i cytoplasmaet hos eukaryote celler. Noen eksempler er mitokondrier, kloroplaster, lysosomer, peroksisomer.
Kilder
Life, the science of Biology, eighth edition, volume: 1 (2006) ISBN 978-0-7167-7673-4
Ferrari GT4
Ferrari GT4 (1974–80) var en italiensk fire-seter sportsbil laget av Ferrari. Den etterfulgte Ferrari Dino og ble kalt Dino GT4 frem til 1976. Modellen ble etterfulgt av Ferrari Mondial i 1980.
308 GT4 (2 826 eksemplarer) fra 1974 ble levert med en ny 3-liters midt-montert V8 på omkring 250 hk. Dette var starten på en lengre rekke to-setere fra Ferrari med midt-montert V8. For første gang fikk Ferrari karosseriet tegnet av Bertone, med kantede linjer som de Bertone-designede Lancia Stratos og Lamborghini Urraco. Chassiset var forlenget til 2,5 meter for å få plass til bakseter.
208 GT4 (806 eks.) fra 1975 fikk en 2.0-liter V8 på 170 hk for å utnytte fordeler i det italienske avgiftssystemet. Disse motorene ble også brukt i Ferrari 208 GTB.
Svarstad
Svarstad er et tettsted nord i Larvik kommune i Vestfold. Tettstedet har innbyggere per 1. januar og ligger ved Numedalslågen, ca. 46 kilometer nord for Larvik sentrum og omtrent 11 kilometer sør for Hvittingfoss i Kongsberg kommune. Svarstad var administrasjonssenteret i den tidligere kommunen Lardal. Svarstad kirke som ble oppført i 1657 ligger her.
Slaget ved Yiling
Slaget ved Yílíng (tradisjonell kinesisk: 夷陵之戰; forenklet kinesisk: 夷陵之战; hanyu pinyin: Yílíng Zhīzhàn) også kalt slaget ved Xiāotíng (tradisjonell kinesisk: 夷陵之戰; forenklet kinesisk: 夷陵之战; pinyin: Xiāotíng Zhīzhàn) var et omfattende slag utkjempet mellom de kinesiske statene Dong Wu og Shu Han i 222 og 223 i begynnelsen av de tre rikers tid i Kinas historie. Slaget endte med en avgjørende seier for Dong Wu, hvis styrker var ledet av Lu Xun, som stoppet Shus invasjon av riket, som hadde begynt høsten året før, ved bruk av taktikk og angrep med ild mot fiendens leirer, og det følgende året døde også Shus keiser Liu Bei i Baidicheng.
Wisin & Yandel
Wisin & Yandel er en puertoricansk reggaetonduo som ble etablert i 1998 av Juan Luis Morera Luna (Wisin) og Llandel Veguilla Malavé Salazar (Yandel). Etter en pause mellom 2013 og 2018 er duoen fortsatt aktiv i 2020.
Kansellistil
Kansellistil er en språklig stil som kjennetegnes av en innviklet, vanskelig forståelig skrivemåte. Kansellistil er preget av en tung med bruk av omstendelige og snirklete setninger, samt mange og lange setningsledd.
Tidligere ble ordet brukt mer nøytralt om offentlig språkbruk, slik man finner i brev fra offentlig forvaltning eller forretningsbrev. Den omtales i Norge også som departementsstil.
Navnet på språkstilen kommer fra kanselliet, som var kontoret som skrev og sendte ut statlige skriv og befalinger.
Kjennetegn ved kansellistil
Språkradet beskriver kansellistil som
Paris–Tours
Paris–Tours er et fransk klassisk endags-sykkelritt som foregår i oktober mot slutten av den europeiske sykkelsesongen. Rittet går fra utkanten av Paris til Tours, og følger en flat løype. Fra 2005 til 2007 var rittet en del av UCI ProTour.
Rådgivende ingeniør
En rådgivende ingeniør, også kalt konsulent, er en ingeniør som driver rådgivende virksomhet. Rådgivende ingeniører deles inn i:
Norge
Interesseorganisasjonen for rådgivende ingeniører i Norge, Rådgivende Ingeniørers Forening, ble opprettet i 1919. Det opprinnelige navnet var Tekniske Konsulenters Forening, og medlemmene var da individuelle rådgivende ingeniører. Selv om mange av firmaene fremdeles er små, også enkelte med en person, er det nå firmaer med flere hundre medarbeidere. I tråd med dette, ble RIF i 1987 endret til en medlemsorganisasjon for firmaer. Ung i RIF ble opprettet i 2006.
Rådgivende ingeniørers arbeidsoppgaver og oppdrag kan være innen bl.a. fagområdene bygg, elektro og VVS. De påtar seg både ren rådgivning og prosjektering, utarbeidelse av konkurransegrunnlag samt prosjektledelse og -administrasjon, byggeledelse og ledelse av prosjekteringsgrupper.
Ain Ebel
Ain Ebel (arabisk عين إبل) er en landsby i distriktet Bint Jbeil i det sørlige Libanon.
108 (tall)
108 er et partall.
Ain Ebel
Religion
Innbyggerne er katolikker tilhørende for det meste den maronittiske eller den melkittiske kirke.
108 (tall)
108 er atomnummeret til hassium.
108 er CVIII i romertall.
Annet
108 er også:
Ain Ebel
Næringsveier
Landsbyen produserer oliven, mandler, kastanjer, valnøtter, pecannøtter, druer, fiken, granatepler og epler.
Et Fair Trade-prosjekt i landsbyen produserer johannesbrød-melasse og småkaker.
Undervisning
Landsbyen har to katolske skoler (Saints-Cœurs og Saint Joseph) og en offentlig skole.
Liste over Færøyenes statsministre
Liste over Færøyenes statsministre omfatter regjeringssjefer på Færøyene gjennom tidene. Den offisielle tittelen for disse har på færøysk vært løgmaður, «lagmann». Tittelen er en videreføring av embetet som ordstyrer på Lagtinget fra rundt år 1000 til 1816. I 1948 trådte den færøyske hjemmestyreloven i kraft, og øyene fikk sin egen regjering. For å skille dagens regjeringssjef fra de historiske lagmennene, oversettes tittelen vanligvis til «statsminister», mens dagens ordstyrer på Lagtinget tituleres lagtingsformann. Statsministeren utpeker vanligvis et regjeringsmedlem til sin faste stedfortreder, visestatsministeren.
Ain Ebel
Kjente personer
Den mest fremstående personen fra Ain Ebel er den avdøde maronittisk-katolske patriark kardinal Antoine Khoraiche.
Liste over Færøyenes statsministre
Statsministeren velges av Lagtinget, enten etter et lagtingsvalg eller et vedtatt mistillitsvotum. En avtroppende statsminister og dennes regjering vil da bli sittende som et forretningsministerium inntil alle avtaler rundt regjeringssamarbeidet er avklart, samt at ministerne i den nye regjeringen er utnevnt. Endringer i regjeringens sammensetning foretas av statsministeren eller ved mistillitsvoteringer mot ministre i Lagtinget.
Ain Ebel
Beleiringen i 2006
Sommeren 2006 ble landsbyen beleiret av Israel. Beleiringen varte i 16 dager.
Liste over Færøyenes statsministre
Siden 1948 har Færøyene hatt tolv statsministre. Fire har vært lærere, tre var revisorer eller regnskapsførere, to var forretningsmenn, to var sysselmenn, mens én var ingeniør. Den eneste kvinnelige statsministeren var Marita Petersen fra Javnaðarflokkurin 1991–1993. Sambandsflokkurin har hatt flest statsministre og holdt på posten lengst, mens den lengstsittende statsministeren er Atli Dam fra Javnaðarflokkurin.
På tross av mengden politiske partier, der fire vanligvis er jevnstore, har kun Sambandsflokkurin, Javnaðarflokkurin og Fólkaflokkurin hatt statsministeren. Regjeringene er vanligvis brede koalisjoner.
Stanford Moore
Stanford Moore (født 4. september 1913 i Chicago, Illinois, død 23. august 1982 i New York City, New York) var en amerikansk biokjemiker. Han mottok Nobelprisen i kjemi i 1972, sammen med William H. Stein, for deres bidrag til forståelsen av sammenhengen mellom kjemisk struktur og katalytisk aktivitet i det aktive senteret av ribonuklease molekyler.
Luminans
Luminans er et mål på hvor lys en flate er. Det angir hvor mye lys som slipper gjennom eller reflekteres av en bestemt flate innen en gitt romvinkel, og indikerer hvor sterk lysstyrke et øye vil oppfatte når det betrakter flaten fra et bestemt punkt.
Luminans oppgis i SI-systemet som candela per kvadratmeter (cd/m²). I CGS-systemet er enheten for luminans stilb (sb), hvor 1 sb = 1 cd/cm².
Definisjon
Luminans er definert som
hvor
Ernst Udet
Ernst Udet (født 26. april 1896 i Frankfurt am Main, død 17. november 1941 i Berlin) var en tysk flykonstruktør, jagerpilot og flyveress, og deltager i første verdenskrig med rang av oberleutnant.
Første verdenskrig
Under sin oppvekst var fly hans store interesse. I 1915 tok han flysertifikatet for sivil luftfart, og den 4. september 1915 trådte han inn som pilot ved 206. artilleriavdeling. Den første tjenesten var relativt ufarlig, men det var et annet tilfelle da han ble overført til 68. feltflyavdeling i Habsheim. I desember samme år kjempet han sin første kamp i luften. I november 1917 fikk han tildelt ridderkors av Manfred von Richthofen, og samtidig overført til 1. jagerskvadron. Da første verdenskrig var over hadde Udet lyktes i å skyte ned 62 fiendtlige fly og han ble blant annet belønnet med utmerkelsen Pour le Mérite.
Mellomkrigstiden
Hermann Göring var veldig opptatt av å få Udet inn i det nasjonalsosialistiske partiet, men Udet selv var ikke interessert. Først etter et tilbud om å få to amerikanske fly til rådighet for hans produksjonsvirksomhet og eksperimentering, ble han medlem av NSDAP. Medlemskapet ble en realitet i 1933, da han kom tilbake fra USA hvor han hadde kjøpt to fly. I denne perioden er Udet mest kjent for utviklingen av jagerbomberen Junkers Ju 87 (Stuka), som det ble mange av i begynnelsen av andre verdenskrig.
I mellomkrigstiden prøvde Udet seg som en kunstflyver og tok del i en rekke filmer. Han var meget talentfull og dumdristig. Under flyging kunne han for eksempel ta opp et halstørkle fra bakken med den ene vingen, utføre en loop og deretter lande flyet med motoren avslått under hele manøveren. Det bør nevnes at han alltid drakk et stort glass brennevin før sine flyginger. I 1935 ble han oberst i det nye tyske luftvåpenet (Luftwaffe) samtidig som han ble utnevnt til inspektør for jager- og bombefly. I 1936 ble han utnevnt av Hermann Göring til å lede den tekniske avdelingen i Reichsluftfahrtministerium. I april 1937 ble han utnevnt til generalmajor og allerede i november 1938 ble han generalløytnant. Etter kampen mot Frankrike i 1940 ble han forfremmet til generaloberst.
Udet var mannen som fant på taktikken som ledet frem til stupbomberen. Han var en bonde. Hans forbruk av alkohol stort. Flere filmopptak ble gjort i samarbeid med Leni Riefenstahl, blant annet på Grønland. I perioden beskjeftiget Udet seg med utvikling og bygging av forskjellige flytyper, dette til tross for forbudet i Versaillestraktaten.
Under andre verdenskrig
Ledelsen i luftfartsministeriet var hardhendt mot Udet, og han begynte å misbruke medisinen Pervitin. I oktober 1941 deltok Udet for siste gang på et møte i luftfartsministeriet. Om morgenen den 17. november 1941 begikk han selvmord ved å skyte seg selv. Saken ble holdt skjult for offentligheten, og den offisielle dødsårsaken ble gitt til å være «omkommet i flyulykke». Udet fikk heltebegravelse med deltagelse av Hitler og andre overordnede i det nasjonalsosialistiske styret.
A440
A440 er A=440 sitt første og eneste musikkalbum.
Albumet ble utgitt i 1986 av Casablanca Records, og produsert av gitaristen Nicholas Brown.
Kåre Kjølle
Kåre Kjølle (født 14. april 1933, død oktober 2006) var en norsk lokalpolitiker fra Høyre. Han var ordfører i Enebakk kommune i Akershus fra 1988 til 1991.
Frants Berg
Frants Berg (født ca. 1504 i Odense i Danmark, død 2. november 1591) var en biskop i Oslo.
Bakgrunn
Frants Berg var sønn av hoffkunstneren Claus Berg. Han ble holdt over dåpen av kong Hans' dronning Christine, som gav ham navnet Franciscus etter sin skytshelgen og bestemte ham til å inntre i fransiskanerordenen. Følgelig holdt hun ham i skole i Odense og sendte ham til Rostock for å studere.
Overgang til lutherdommen
Da dronningen døde 1521 følte Frants Berg, som allerede var blitt påvirket av den lutherske lære, seg ikke bundet ved hennes bestemmelse, og da han etter å ha blitt magister kom hjem til Odense, lyktes det ham i 1531 å bli rektor samme sted etter Peder Palladius. Imidlertid mislikte faren hans hang til den nye lære, og da denne beklaget seg over dette for biskop Iver Munk av Ribe, som under et besøk i Odense oppholdt seg i hans hus, overtalte biskopen Frants Berg til å oppgi sin skolegjerning for å motta en plass i hans kanselli. Da denne stillingen imidlertid ikke behaget ham, oppnådde han på en visitas, antagelig samme år, biskopens samtykke til å overta skolen i Viborg, hvor rektor akkurat var død. På begjæring av prost Svend i Vestervig om en læremester til sitt kloster valgte kapitlet i Viborg Frants Berg til denne stillingen; her gjorde han bekjentskap med sin tilkommende hustru, Karine Lauridsdatter, prost Svends søsterdatter, og etter at reformasjonen var gjennomført, inngikk han ekteskap med henne. De ble foreldre til kanniken Claus Berg og fra disse stammer en norsk slekt Bergh gjennom kvinneledd.
Prest, superintendent (biskop)
I 1540 ble Frants Berg sogneprest ved Domkirken i Ribe og i 1546 ved Nicolai kirke i København.
Thortveititt
Thortveititt er et mineral bestående av scandium yttrium silikat (Sc,Y)2Si2O7, og er den viktigste kilden til grunnstoffet scandium.
Frants Berg
Prest, superintendent (biskop)
Herfra ble han allerede i 1548 befordret til superintendent i Oslo og Hammer stifter og fulgte dit opp med prins Frederik, som om sommeren samme år ble hyllet i Norge. Kanskje har kapitlet ikke vært helt tilfreds med valget; i alle fall klager Frants Berg i 1556 over at kannikene ofte viser seg gjenstridige, men forholdet synes senere å ha blitt godt. Også i sin nye stilling bevarte Frants Berg den yndest han tidligere hadde nytt fra kongehusets side, ettersom mange begunstigelser ses å være tilstått ham til forbedring av hans innkomster.
Thortveititt
Thortveititt er et mineral som forekommer i bergarten pegmatitt og er grå-grønt, svart eller grått i farge.
Frants Berg
Prest, superintendent (biskop)
I 1555 fikk han til sitt underhold Tønsberg prosti, som han i 1562 avstod til sin svigersønn Rasmus Hjort.
Thortveititt
Thortveititt ble første gang funnet i 1903 i Landsverk 3 gruve på Evje, Aust-Agder, men ble feilaktig identifisert av geolog og polarforskeren Per Schei til å være epidot.
Frants Berg
Fratreden
I 1572 fikk kapitlet kongelig befaling til å utnevne en medhjelper for ham på grunn av hans alder. Hertil valgtes hans svigersønn, rektoren i Oslo Jens Nilssøn. Kongen stadfestet valget 1574, idet denne da også ble valgt til svigerfarens etterfølger.
Thortveititt
Da den norske ingeniøren og feltspatforhandleren Olaus Thortveit (1872 – 1917) ble vist prøver av et mineral fra Knipane i 1910, som han hadde aldri sett før, sendte han disse prøver til J. Schetelig ved Mineralogisk-Geologisk Museum i Oslo. I 1911 ble det kunngjort at det handlet seg om et nytt mineral for verden, som ble oppkalt etter finneren Olaus Thortveit, nemlig thortveititt.
Frants Berg
Fratreden
Etter helt å ha overlatt svigersønnen sitt embede 1580, levde Frants Berg ennå flere år som en hedret mann i Oslo, hvor en anselig mengde av dyktige geistlige etter hvert hadde samlet seg i den siste halvdel av 1500-tallet. Skjønt svakelig i sine siste leveår, var han ennå sommeren 1591 så frisk, at han 8. juni kunne overvære Christian IVs hyldning på Hovedtangen ved Akershus, støttet av flere prester, for bedre å kunne se den unge kongen; men allerede 2. november samme år døde han i Oslo og ble begravet i Domkirken
Thortveititt
Thortveititt var det første mineral noensinne som inneholdt scandium som viktigste kation.
Siden Iveland var stedet hvor thortveititt ble oppdaget for første gang i historien, heter det at Iveland er typelokaliteten for dette mineralet.
Mineralet fikk sitt navn i 1911 av Jakob Schetelig ved Universitetet i Oslo.
Etterspurt mineral
På 1950-tallet var det stor etterspørsel etter sjeldne mineraler i forbindelse med atom- og romforskning. Et av mineralene som vært etterspurt var thortveititt. Dette førte til at mineralet i en periode var verdens dyreste mineral, tre ganger dyrere enn gull.
Fra 1980-årene fikk mineralet et nytt bruksområde fordi scandium anvendes i lasere.
Frimerke
Høsten 2005 ga Posten Norge ut et frimerke med bilde av thortveititt i anledning 100-årsjubileet til Norsk Geologisk Forening.
106 (tall)
106 (ett hundre og seks) er det naturlige tallet som kommer etter 105 og kommer før 107.
106 er et partall.
106 er atomnummeret til Seaborgium.
106 er CVI i romertall.
Annet
106 er også:
Os (Innlandet)
Os er en kommune i Østerdalen i Innlandet. Den grenser i nord til Midtre Gauldal og Holtålen, i nordøst til Røros, i sørøst til Engerdal, i sørvest til Tolga og i vest til Tynset.
Geografi
Kommunesenteret ligger på Os, ved Rørosbanen, Glåma og fylkesvei 30. Os ligger ca 15 km fra Røros lufthavn. Tettstedet Os har innbyggere per 1. januar. Nordover fortsetter veg og bane til Røros og Gauldalen. De østlige grendene i Os er Narjordet, Narbuvoll og Tufsingdalen. Vestover fra Os kommer en til Dalsbygda. Veien gjennom Dalsbygda fører til de fine natur og seterområdene i Kjurrudalen, Vangrøftdalen, Falken og Forollhogna. Forollhogna nasjonalpark ligger delvis i kommunen. Arealet er 1039 km², av dette er 63 % fjell. De høyeste fjelltoppene i kommunen er Sålekinna med 1595 moh og Gråhøgda, høyeste toppen på Håmmålsfjellet, med 1543 moh.
Glåma renner gjennom kommunen, og i Røstefoss kraftverk produserer Røros Elektrisitetsverk strøm. Det er to større sideelver til Glåma. Vangrøfta kommer fra Vangrøfdalen, renner gjennom Dalsbygda, og møter Glåma ved Oseng. Nøra renner ut i Glåma ved Nøra, og samler vann fra dalføret østover fra Os.
Klima
Os har innlandsklima med lite nedbør, kalde vintrer og relativt kjølige somrer grunnet kommunens høyde over havet. Det er betydelige forskjeller mellom dag- og nattetemperaturen i sommerhalvåret. Normalverdier for perioden 1961−1990 er gitt i tabellen nedenfor.
Samfunn
Om lag halvparten av kommunens innbyggere bor i kommunesenteret Os. Landbruk, med hovedvekt på melk og kjøttproduksjon, har historisk sett vært den dominerende næringsveien i kommunen. Fortsatt er ca. 25 % prosent av befolkningen sysselsatt i landbruket. Av større bedrifter kan Os ID (Skandinavias største produsent av husdyrmerker), Norshield og Os trekultur nevnes. Det er flere kirkebygg i kommunen. Os kirke ligger høyt og fritt ved Osgardene. I tillegg er det Narbuvoll kirke, Dalsbygda kirke og Tufsingdalen kirke. I grenda Narjordet er det en  kirkegård med et lite klokketårn.
Historikk
Os var del av Tolga formannskapsdistrikt fra 1837.
1. januar 1966 ble Tolga og Os kommuner slått sammen til den nye Tolga-Os kommune. Os hadde ved sammenslåingen 2 015 innbyggere.
1. januar 1976 ble Tolga-Os igjen delt i Tolga og Os kommuner. Os hadde et innbyggertall på 1 859 ved delingen.
Trefningen ved Os ble utkjempet mellom norske soldater, skytterlagskarer og svenske og finske frivillige og tyske styrker den 2. mai 1940. Det var den siste trefningen i Glåmdalføret og er en av de få kamphandlingene hvor svenske og finske frivillige deltok aktivt i kampene mot invasjonsstyrkene i 1940. Tyskerne brente til sammen åtte garder som represalier etter trefningen. Et større antall sivile menn ble også arrestert, men ble satt fri etter kort tid. Represaliene ble gjennomført fordi tyskerne mente det var irregulære styrker involvert i kampene. Det har vært en viss diskusjon om hvor mange tyskere som falt, det er sikker informasjon om at fem ble drept. Mange har ment at tallet var vesentlig større, blant annet på grunn av en innførsel i kirkeboka som angir et høyere tall.
Grønnvingerødara
Grønnvingerødara (Ara chloropterus) er en fugl i gruppen araer og en av flere arter i slekten Ara.
Os (Innlandet)
Historikk
Den svenske skuespilleren William Engeström var med i gruppen av frivillige. Han døde under trefningen og ligger begravet på Os kirkegård.
Grønnvingerødara
Kroppen er dekket av røde fjær, mens vingefjærene er tredelte med røde, grønne og blå farger. Området rundt øyet er bart med unntak av striper av bittesmå fjær. Halefjærene er blå. Arten er den nest største av araene, etter hyasintara. Gjennomsnittslengden målt fra issen til halespissen er ca. 95 cm.
Os (Innlandet)
Politikk
Kommunestyret har 15 representanter i perioden 2019−2023, to færre enn i perioden 2015−2019.
Grønnvingerødara
Grønnvingerødara lever i hovedsak i Brasil sør for Amazonas i områdene Mato Grosso og Mato Grosso do Sul.
Arten er en av de vanligste å holde som kjæledyr, men er sjeldne i norske hjem. Man kan se disse fuglene i Kristiansand Dyrepark. Det finnes mellom fem og ti oppdrettere i Norge (2005).
Os (Innlandet)
Kommunestyrevalget 2019
Oversikt over ordførere i Os.
Gisselprosessen
Gisselprosessen (offisielt Amerikas forente stater mot Wilhelm List et al., også kjent som Sørøstsaken) var den syvende av de tolv rettssakene som ble ført av et amerikansk militærtribunal under Nürnbergprosessene.
Os (Innlandet)
Os museum
Os museum ble opprettet i 1983 og er et kulturhistorisk museum hvor objektene er bevart på sin opprinnelige plass. Museet eies og drives av Os kommune, og inngår i ansvarsområdet til Nordøsterdalsmuseet.
Oddentunet er hovedanlegget til Os museum, et godt bevart gardsanlegg som ligger på sitt opprinnelige sted i Narjordet.
Gisselprosessen
Den ble ført på samme sted som den internasjonale Nürnbergprosessen, men i Gisselprosessen hadde domstolen kun amerikanske medlemmer.
Prosessen ble ført mot tyske generaler som ledet styrker i Sørøst-Europa (derav tilnavnet Sørøstsaken) under felttoget på Balkan (Hellas, Albania og Jugoslavia), samt i Norge. De ble tiltalt fordi de var ansvarlige for henrettelser av sivile gisler som represalier for partisanangrep mellom 1941 og 1945.
Os (Innlandet)
Os museum
Brofoss elektrisitetsverk ligger på Mosengen og utnytter et vannfall i Vangrøfta. Anlegget ble bygget av et interesseselskap, og ble tatt i bruk i 1916. Anlegget yder 30 000 kWh i året. Anlegget er ikke i drift, men er restaurert og drives av Nord-Østerdal kraftlag, men disponeres av Os museum.
Håmmålvoll stoppested er bygd i sveitserstil og ble reist i 1915.
Kvernhuset ved Røbekken i Narjordet er det eneste bevarte i kommunen. Huset ble satt opp i 1850-åra og ble benyttet av flere garder i Narjordet.
Narbuvoll skole ble bygd i 1876. Narbuvoll skole var skole for Narbuvollgrenda fra 1868 til 1955. Før dette stod huset i Sømådalen. Den 23. oktober 1995 ble skolen innviet som museum og er nå en del av Os museum. Kun små forandringer er gjort og mye av det gamle undervisningsmatriellet og gamle bøker er kommet på plass.
Gisselprosessen
Tiltalen
Det var fire tiltalepunkter som omfattet krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten:
Alle ble tiltalt etter samtlige punkter og erklærte seg ikke skyldige.
Os (Innlandet)
Os museum
Holm gardsanlegg inngår også i Os museum.
Gisselprosessen
Tiltalen
Tribunalet måtte besvare to viktige spørsmål for å kunne avgjøre skyldspørsmålet:
På det første spørsmålet kom tribunalet til at under daværende lovgivning, Haagkonvensjon IV fra 1907, kunne ikke partisanene i Sørøst-Europa regnes som lovlige stridende. De kom derfor med følgende uttalelse i forbindelse med tiltalen mot List: «Vi må forholde oss til at slike geriljasoldater var franc tireurs som, ved tilfangetagelse, kunne bli utsatt for dødsstraff. Derav følger at det ikke foreligger strafferettslig ansvar for tiltalte List som følge av henrettelse av fangede partisaner…»
Vedrørende bruken av gisler kom tribunalet til at det under visse omstendigheter kunne være en lovlig fremgangsmåte å ta gisler og til og med å henrette disse som motsvar til geriljaangrep. Det ble definert flere omstendigheter som måtte være til stede for at det skulle være lovlig. Det ble bemerket at både den britiske Manual of Military Law og den amerikanske Basic Field Manual (Rules of Land Warfare) tillot bruk av gisler; den amerikanske nevnte også muligheten for å henrette disse. Tribunalet kom allikevel til at de fleste av de tiltalte var skyldige etter punkt 1, fordi de mente at de tyske styrkenes handlinger gikk utover det som kunne tillates.
I forsvaret var det felles for de tiltalte at de henviste til ordre fra høyere hold. De henviste spesielt til ordrer fra Adolf Hitler og Wilhelm Keitel. Tribunalet aksepterte dette forsvaret kun fra de tiltalte med lavest grad, og mente at spesielt de høyeste offiserene som List og Kunze må eller burde ha vært klar over at handlingene stred med internasjonal lovgivning og derfor skulle ha motsatt seg ordrene. Deres høye grad tilsa også at de kunne hatt en mulighet til å gjennomføre ordrenekt.
General Rendulic sto på den norske krigsforbryterlisten for sitt ansvar for tvangsevakueringen og nedbrenningen av Finnmark og Nord-Troms. Rendulic ble i Gisselprosessen anklaget for å ha utført den militære delen av evakueringen og nedbrenningen, men ble frifunnet på dette anklagepunktet. Begrunnelsen for frifinnelsen var:
Rendulic ble i stedet dømt til 20 års fengsel for tiltalepunkter som omfattet krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten i Jugoslavia.
De tiltalte
I tabellen er tiltalepunktene angitt som følger:
Halvor Aschehoug
Halvor Thorkildsen Aschehoug, (født 1. september 1786 i Rakkestad prestegjeld, død 10. desember 1829) var en norsk prest og stortingsrepresentant.
Han var sønn av prost Thorkild Aschehoug og ble i 1820 gift med Anne Kirstine Darre, datter av major Niels Stockfleth Darre på Toten. Han var far til Torkel Halvorsen Aschehoug.
Han fikk undervisning i Borgerdydsskolen i København og tok examen artium i 1803. Året etter tok han forberedende prøve i filosofi. Deretter studerte han juridiske fag og var ansatt i det danske rentekammer i fem år. Men i 1809 tok sluttet han der og begynte å studere teologi. Han ble cand.theol. med laud 12. januar 1813, og året etter tok han praktikum med samme karakter. Deretter var han to år i København som lærer i flere offentlige skoler. 2. februar 1817 ble han konstituert som sokneprest i Ås, og 3. juni 1820 ble han så utnevnt til sokneprest i Idd.
Halvor Aschehoug var stortingsmann for Smålenenes amt i 1824-25 og 1827-29.
Barychelidae
Barychelidae er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører den forholdsvis primitive gruppen Mygalomorphae.
Utseende
Små til middelsstore (5–20 mm), kraftige, gjerne mørke edderkopper med kraftige bein. Kroppen er fint hårkledt. Øynene sitter samlet i det lite område oppe på forkroppen.
Levevis
Disse edderkoppene lever, i likhet med mange andre Mygalomorphae, i utgravde ganger som vanligvis er lukket med et hengslet lokk av silke. Disse gangene kan ligge på litt uvanlig steder, som i fjæra eller gravd ut i råtten ved. Noen av artene kan lage lyd ved stridulering, men disse lydene er knapt hørbare for mennesker.
Caeruleuptychia
Caeruleuptychia er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Levevis
Disse sommerfuglene lever i tropisk regnskog. De voksne sommerfuglene flyr ikke langt og holder seg inne i skyggen, eller de er aktive i skumringen. Larvene lever på planter i gressfamilien (Poaceae).
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Panama i nord til det nordlige Argentina i sør.