cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Multigroup
Virksomhetens grunnlegger og første eier var den bulgarske forretningsmannen Iliya Pavlov, som var dens leder frem til han ble myrdet den 7. mars 2003. Pavlov var en meget populær mann i Bulgaria fordi han skapte tusenvis av arbeidsplasser etter kommunismens fall i landet på 1990-tallet.
Barysomus
Barysomus er en slekt av løpebiller.
Hold It Against Me
«Hold It Against Me» er en sang med Britney Spears, og den første singelen fra hennes syvende studioalbum Femme Fatale. Sangen er skrevet av Max Martin, Lukasz Gottwald (Dr. Luke), Bonnie McKee og Mathieu Jomphe (Billboard). Singelen ble lansert 11. januar 2011 og ble produsert av Dr. Luke, Billboard og Max Martin.
Barysomus
Utseende
Middelsstore (gjerne 10-12 millimeter), jevnbrede, svarte løpebiller. Hodet er stort og bredt, nesten så bredt som pronotum, om er avrundet firkantet. Kjever og fasettøyne er ikke særig store. Dekkvingene er noksp jevnbrede med fine punktstriper, gjerne med lys ytterkant.
Hold It Against Me
Format og sporliste
Digital download
Barysomus
Levevis
Mange av markløperne er generalister som kan finnes i mange ulike miljøer, først og fremst på bakken.
Hold It Against Me
Format og sporliste
UK Digital download / CD-Singel
Barysomus
Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen.
Hold It Against Me
Format og sporliste
'''Digital Remixes EP
Ana Luiza Filiorianu
Ana Luiza Filiorianu (født 10. juli 1999) er en rumensk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Romania under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 22 i den individuelle konkurransen.
Eva Blytt
Bakgrunn
Eva Blytt var datter av dispasjør Peter Michael Blytt (f. 1836) og Salome Gunhilda Christiane Moltzau (f. 1833). Hun forble ugift livet ut.
Yrkesvei
Deretter var hun guvernante i Os, før hun flyttet til Kristiania og arbeidet som korrekturleser i Morgenbladet. Hun gjorde et studieopphold i Hamburg i 1894–1895, og var samtidig korrespondent for Bergens Tidende.
Blytt var i en lengre periode medarbeider i kvinnesakstidsskriftet Nylænde. Der skrev hun i hovedsak om kvinnesak, hygiene og vegetarisme, temaer hun også belyste i sine bidrag i dagspressen.
Teosofi: I årene 1901–1904 oppholdt hun seg i London, hvor hun arbeidet i slumkvarterene. På denne tiden var hun blitt engasjert i teosofien, som hun studerte under oppholdet i England. Hun studerte hos blant andre Annie Besant, som hun også oversatte bøker av.
Blytt utfoldet sitt teosofiske ideunivers i bøker som Golgata-korset i teosofisk lys (1910) og Lotus-breve (1913). Hun var generalsekretær i Teosofisk Samfund i Norge og formann i Kristianialogen.
Senere reiste hun til Adyar i India for å jobbe der. Dette oppholdet måtte hun imidlertid avbryte på grunn av svekket helse. Under psevdonymet E. B. utga hun i 1920 Gamle og nye idealer i opdragelsen i oversettelse fra C. Jinarajadasa.
Senere overtok hun stemoren Marie Blytts (født Schnitler) engasjement for dyrevelferd og anti-viviseksjon.
David Hammond
David Thurwell Hammond (født 5. januar 1881, død 1940) var en amerikansk svømmer og vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.
Hammond vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske vannpololaget Chicago Athletic Association som tapte finalen til New York Athletic Club. Det var kun tre lag, alle amerikanske som deltok i vannpoloturnering. New York Athletic Club som vant vannpoloturneringen, vant «semifinalen» mot Missouri Athletic Club med 5-0 og siden finalen mot Chicago Athletic Association med 6-0. Det ble kun spilt to kamper i turneringen.
Hammond var også med på det amerikanske laget som kom på andreplass i svømming 4 x 50 yards fri bak et annet amerikansk lag.
Natália Gaudio
Natália Gaudio (født 18. desember 1992) er en brasiliansk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Anders Christian Kleven
Anders Christian Kleven (født 1855 i Krødsherad i Buskerud, død i 1909) var en norsk felemaker.
Han var født i Krødsherad, men bodde mesteparten av sitt liv i Christiania.
I ungdommen var han tre år i USA. Der lærte han felemakerkunsten hos Peterson i Chicago og Schubert i St. Paul.
I 1903 fikk han 400 kr i reisestipend. Han var da innom Hill i London og flere kjente felemakere i Tyskland, deriblant Giuseppe Fiorini.
Tilbake i Norge startet han felemakerverksted i Christiania. Han hadde verksted forskjellige steder, men i 1904 etablerte han seg i Tollbodgt. 28 med stor musikkforretning og felemakerverksted. Verkstedet til Kleven var et senter for felemakere og spellemenn i Christiania. Kleven regnes som grunnleggeren av felemakertradisjonen på hardingfele i Christiania. En tradisjon som holdt seg i flere tiår fra århundreskiftet og fremover. Blant de som fikk opplæring hos Kleven var Gunnar Røstad, Torleiv Frøysaa, K.Ø. Rudi, Ole G. Skogly og et par av sønnene hans.
Kleven lagde sin egen klarlakk, og utviklet også en egen felemodell som han bygget forholdsvis mange eksemplarer av. Han forlenget mensuren til ca. 32 cm, og satte på lange understrenger. Det antas at Kleven bygde ca. 130 hardingfeler og ca. 100 fioliner. Han fikk gullmedalje på utstillingen i Bergen i 1898, og bronse på verdensutstillingen i Paris i 1900.
Kleven var også en god spellemann. Som ung hadde han lært å spille av Gudbrand Skjellerud. Han var i mange år fast spellemann for Den Nationale Forening, og holdt også konserter.
Roderich Erwin von Kienitz
Roderich Erwin von Kienitz (født 5. november 1906 i Duisburg i kongedømmet Preussen i keiserdømmet Tyskland, død 22. september 1948) var en tysk katolsk prest, teolog, honorærprofessor for tysk statskirkerett og kirkelig forvaltningspraksis, og domkapitular.
Prest
Han ble presteviet 29. juni 1931 i Freising av kardinal Faulhaber. I 1933 ble han utnevnt til domvikar. Han habiliterte seg for faget Kirkerett ved Det teologiske fakultet ved Universitetet i München.
De nasjonalsosialistisk sinnede myndigheter inndro i 1939 hans reisepass; i 1940 fikk han skriveforbud. I 1943 ble han opptatt som domkapitular i metropolitankapittelet München. Fra 1946[1] til 1948 var han honorærprofessor for tysk statskirkerett og kirkelig forvaltningspraksis ved Universitetet i München. Litt ved siden av var Kienitz kapellan i München-Solln og München-Harlaching.
Kråkvågfjorden
Kråkvågfjorden er farvannet mellom Fjellværsøya (Hitra) i vest og Kråkvågøya (Ørland) i øst. Den fører sørover fra Frohavet til Trondheimsleia.
Fjorden ligger på østsiden av Ulvøya, Fjellværsøya og selve Hitra. I øst ligger øyene Storfosna og Kråkvåg, som farvannet har navn etter. I sør ligger Sørleksa og Nordleksa i Agdenes. Sør for disse øyene igjen ligger enden av Trondheimsleia.
Fjorden har innløp mellom Kobbskjera i vest og Uggsteinskjera i øst og ender der Trondheimsleia møter Trondheimsfjorden sør for Garten. Mellom Fjellværsøya og Hitra går Fillfjorden vestover.
Kristine Sutherland
Kristine Sutherland (født Kristine Young 17. april 1955 i Boise i Idaho) er en amerikansk skuespillerinne som er mest kjent for sin rolle som Buffy Summers mor Joyce Summers i TV-serien Buffy, vampyrenes skrekk.
Karriere
Sutherlands første filmrolle var i filmen Kjære, jeg krympet barna fra 1989. I 1997 prøvespilte hun for rollen som Joyce Summers for den nye TV-serienBuffy, vampyrenes skrekk. Skaperen Joss Whedon sa senere at en av grunnene for at han valgte Sutherland til rollen var det faktum at hun utstrålte en varm holdning, samt at hun lignet på skuespillerinnen Sarah Michelle Gellar, som skulle spille hennes datter i serien. Hun dukket opp jevnlig i serien de første fem sesongene, og kom tilbake for tre gjesteopptredener. I april 2008 hadde hun en gjesterolle i serien New Amsterdam som konen til John Amsterdams første partner, i episoden «Reclassified».
Etter at hun forlot Buffy, vampyrenes skrekk i 2002, deltok Sutherland på et fotograferingkurs på Santa Monica College og hun tok senere et 12-måneders opphold i Italia med sin mann og datter. Hun likte å ta bilder, og det oppmuntret henne til å åpne opp hennes eget studio, med vekt på portretter.
Urdorf
Urdorf er en kommune i distriktet Dietikon i kantonen Zürich i Sveits.
Goguryeo
Goguryeo, eller Koguryŏ, (hangul: 고구려, hanja: 高句麗) var fra 37 f.Kr. til 668 et kongerike i Mandsjuria i Kina og Nord-Korea. Landet var sammen med Baekje og Silla et av Koreas tre kongedømmer. Dagens statsnavn «Korea» er avledet av navnet Goguryeo. I 2004 ble Goguryeos gamle hovedsteder og gravområder i Nord-Korea ført opp på UNESCOs verdensarvliste.
Historie
Ifølge historiekrøniken Samguk Sagi ble Goguryeo grunnlagt av fyrsten Jumong i år 37 f.Kr., i det som i dag er et landområde på begge sider av grensen mellom Kina og Nord-Korea. Landet vokste fram da Kina var oppdelt. Den største utstrekningen hadde kongedømmet under kong Gwanggaeto den store og hans sønn, kong Jangsu. I denne perioden hersket riket over tre fjerdedeler av den Koreahalvøya og mesteparten av Mandsjuria. Riket falt da Silla og Tang-Kina i 668 erobret området. Det kinesiske Tang forsøkte å innsette et militærregime i landet, men det varte ikke lenge. Den sørlige delen av Goguryeo ble inntatt av Silla mens det nye riket Balhae ble dannet av resten.
Balhae, som ble grunnlagt i 698 hevdet å være Goguryeos arvtaker i sine diplomatiske forhandlinger med Japan. Taebong, som opprinnelig ble kalt Hu-Goguryeo («Senere Goguryeo»), hevdet å være etterfølgeren av Goguryeo, og det gjorde også kongedømmet Goryeo, som tok navn etter «Goguryeo».
Kultur
Rester av slott, palass og mange oldtidsgjenstander er blitt funnet i Nord-Korea, blant annet et antikt maleri i et gravkompleks. Noen ruiner er ennå synlige i Mandsjuria, for eksempel det i Onyeosan («fem jomfruers topp») nær Ji'an på grensa til det nordøstre Kina, som er den antatte beliggenheten til landets første hovedstad. Enkelte kulturelle artefakter finnes ennå i dagens koreanske kultur, for eksempel Ondol, Goguryeos unike gulvoppvarmingssystem. En modernisert versjon finnes i alle moderne hus i Korea.
Språk
Språket i Goguryeo er ukjent med unntak av noen få ord som peker mot at det var svært likt språket i Silla, med påvirkninger fra de tungusiske språkene. De fleste koreanske lingvister anser at goguryeospråket var nærmere beslektet med de altaiske språkene enn noen av de to andre dominerende landenes språk. Navnene på regjeringsposter er omtrent de samme som de i Baekje og Silla. Kinesisk dokumentasjon peker på at språkene i Goguryeo og Fuyu, Østre Okjeo og Gojoseon lignet hverandre, mens språket i Goguryeo skilte seg signifikant fra det i Mohe. Visse likheter med eldre japansk finnes også. Enkelte ord fra Goguryeo finnes i det gamle koreanske språket (900-tallet til siste del av 1300-tallet), men de fleste er siden forlengst erstattet av ord med opprinnelse i Silla. Enkelte lingvister har foreslått Fuyuspråkene, som et samlenavn for språkene i Fuyu, Goguryeo, Baekje samt gammel-japansk. Visse tilhengere av den altaiske språkfamilien klassifiserer Goguryeo som et av språkene i denne familie. Slående likheter mellom Baekje og Goguryeo kan også finnes.
Moderne politikk
I overensstemmelse med et bredere perspektiv på det moderne Kina som en multietnisk nasjon, utøkte kineserne begrepet «Kinas historie» til å omfatte alle stater som hovedsakelig utviklet seg innen Kinas nåværende grenser. Den aksepterte holdningen blant kinesiske statshistorikere ble derfor at Goguryeos historie var en del av Kinas historie, fram til da hovedstaden ble flyttet til Pyongyang på den koreanske halvøy. Den kinesiske holdningen på 1990-tallet, som antyder at Goguryeo var en regional makt i Kina, er et tolkningsforsøk fra kinesiske eksperter på å beskrive historien i Goguryeo som en del av Kinas historie. Enkelte har tolket denne kinesiske holdningen som et forsøk på å forminske eller fornekte Koreas hevding av kongerikets legitimitet.
Den kinesiske regjeringen startet i 2002 et prosjekt som hadde som mål å tolke og restaurere viktige Goguryeo-steder i Kina. Dette ble fulgt av sterke protester fra forskere i Sør-Korea. I 2004 truet dette med å føre til en diplomatisk konflikt mellom landene og førte til voksende anti-kinesiske følelser i Sør-Korea. Slik situasjonen nå er overskygges emnet Goguryeos historie en del av de politiske disputtene, selv om ingen av de innblandede regjeringene synes å ønske at spørsmålet skal skade forholdet dem imellom. Eksistensen av en anselig etnisk koreansk minoritet i Goguryeos gamle landområde i Kina, spørsmålet om politisk innflytelse over Nord-Korea dersom regimet der skulle kollapse, og nervøsiteten over Kinas raskt voksende militære kraft, øker spenningene ytterligere.
John W. Davis
John William Davis (født 13. april 1873 i Clarksburg, død 24. mars 1955 i Charleston) var en amerikansk advokat, diplomat og demokratisk politiker. Han var kongressrepresentant fra Vest-Virginias 1. distrikt 1911–1913, statsadvokat i USAs høyesterett 1913–1918 og USAs ambassadør i Storbritannia 1918–1921. Gjennom en sekstiårig juridisk karrière førte han 140 saker for USAs høyesterett. Davis er allikevel best kjent som Det demokratiske partis presidentkandidat i 1924, da han tapte mot den sittende, republikanske presidenten, Calvin Coolidge. Davis regnes ofte som Det demokratiske partis siste konservative presidentkandidat.
Shang Rong
Shang Rong (født 12. februar 2000) er en kinesisk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Barlindbotn
Barlindbotn er ei lita grend i Flora kommune i Sunnfjord i Sogn og Fjordane.
John W. Davis
Familiebakgrunn
Davis' oldefar, Caleb Davis, var urmaker i Shenandoah Valley. I 1816 flyttet Caleb Davis' sønn, John Davis, til Clarksburg, som dengang hadde 600–700 innbyggere, og startet opp en liten forretning der. Sønnen John James Davis gikk ved Lexington Law School, som senere ble Washington & Lee School of Law, og etablerte et advokatfirma i Clarksburg i en alder av tyve. John J. Davis var delegat til Virginias delstatsforsamling, og ble senere valgt inn i Vest-Virginias delstatsforsamling i 1863 da delstaten brøt ut fra resten av Virginia. Han ble senere valgt til kongressrepresentant fra Vest-Virginia.
Barlindbotn
Barlindbotnen ligg innerst i fjorden Eikefjorden, cirka 2 mil ifra Florø. Området har en spesiell plantefauna da det vokser planter der som ellers er sjelden i resten av sunnfjord. I Barlindbotnen ligger Sandvikbotn naturreservat, et naturreservat for sjeldne plantevekser.
John W. Davis
Familiebakgrunn
John W. Davis' mor, Anna Kennedy (1841–1917), kom fra Baltimore i Maryland og var datter av tømmerhandler Wilson Kennedy og Catherine Esdale Martin. Catherine var datter av melkebonde og amatørpoet Tobias Martin og hans kone, som kom fra Esdale-familien. Esdale-familien var medlemmer av Vennenes samfunn og bosatt nært Valley Forge i Pennsylvania. De skal ha hjulpet George Washington og hans hær da de slo leir der vinteren 1777/1778.
Barlindbotn
Det har kanskje vert bosetning i Barlindbotn så tidlig som i vikingtiden, ganske sikker er man på att det har vært bosetning der siden 1500-tallet, da det nevnes om et sabruk i elva sagefossen som har fått navnet etter oppgangsaga som var der, sagbruket er kanskje det eldste i Sunnfjord. Elva Sagefossen renner ned ifra Jagedalsvatnet. Utover 1900-tallet økte befolkningen, og det ble lagt til skole, butikk, posthus, postrute og båtrute til Florø. Det ble bygd tønneverksted i Kalsvika, å lage tønner var et gammelt håndverk i Sunnfjord. Idag er Barlindbotn heller fraflyttet, men en populær hytteplass.
John W. Davis
Familiebakgrunn
John W. Davis giftet seg med Julia T. McDonald den 20. juni 1899, men hun døde den 17. august 1900. De rakk å få datteren Julia McDonald Davis sammen, og hun giftet seg etter hvert med Charles P. Healy, senere med William McMillan Adams. Hun døde i 1993. Den 2. januar 1912 giftet Davis seg med Ellen G. Bassel, som døde i 1943. Davis var onkel og adoptivfar til Cyrus Vance, som senere ble USAs utenriksminister under president Jimmy Carter.
Barlindbotn
Barlindbotnen er rikt på dyre- og planteliv, det finnes en egen hjortestamme og i fjorden en egen sildestamme.
John W. Davis
Utdannelse og tidlig karrière
Davis' utdannelse startet hjemme, da hans mor lærte ham å lese selv før han engang hadde lært seg alfabetet utenat. Hun fikk ham til å lese dikt og annen litteratur i hjemmebiblioteket. Etter at han fylte ti år, ble han plassert i en klasse med eldre elever for å forberede han på omgangslærerens prøver. Davis viste seg å være en strålende elev, og han kunne starte på college i en alder av seksten.
Han tok bachelorgrad med hovedvekt på latin ved Washington & Lee University i 1892. Han skulle ha startet jusstudiene rett etter college, men manglet penger. Isteden ble han skolelærer for borgermester Edward H. McDonald i småbyen Charles Town. Davis underviste McDonalds ni barn og seks nieser og nevøer, og én av dem, nittenårige Julia, skulle senere bli Davis' ektefelle. Davis fullførte kontrakten på ni måneder for McDonald, og reiste så hjem til Clarksburg, hvor han jobbet i farens advokatfirma. I fjorten måneder kopierte han dokumenter for hånd, leste gjennom saker og gjorde mye av det som andre blivende jurister gjorde på den tiden. Han ble uteksaminert fra Washington & Lee Law School i 1895, og ble valgt til hovedtaler ved kullets uteksaminering. En del av talen lød: «Juristen har alltid vært dørvakt i frihets vakttårn. I alle tider og alle land har han stått fremst i forsvaret av sin nasjon, dens lover og friheter. […] Medelever av 1895, skal vi … vise oss uverdige?»
Etter å ha fullført jusstudiene, fikk Davis de tre signaturene som var nødvendige for å få advokatbevilling, og ble med i farens advokatfirma i Clarksburg. Firmaet fikk navnet Davis and Davis, Attorneys at Law. Davis tapte sine tre første saker før lykken begynte å snu. Før han hadde fullført sitt første år i advokatfirmaet, fikk han forespørsel om å komme tilbake til Washington & Lee Law School som amanuensis fra våren 1896. Etter ett år ble han spurt om han ville fortsette, men han ville heller tilbake til advokatfirmaet.
Kongressrepresentant
Davis' far var delegat ved Wheeling Convention, som hadde opprettet staten Vest-Virginia, men han hadde også støttet slaveri og vært imot ratifiseringen av det 15. grunnlovstillegg, som hadde gjort det umulig for noen form for styre i USA å innskrenke stemmeretten for ikke-hvite. Davis var enig i mye av sin fars konservative politikk og var imot stemmerett for kvinner, føderale lover mot barnearbeid, loven mot lynsjing og Harry S. Trumans borgerrettighetsprogram, mens han selv støttet inntektsskatt (i motsetning til personskatt) og satte spørsmålstegn ved stemmerett for svarte. Han var også en sterk tilhenger av Det demokratiske parti, selv om han støttet konservative finansinteresser og motsatte seg New Deal. Davis ble i praksis en av de siste demokratisk-republikanerne, ettersom han støttet delstatenes suvernitet og motsatte seg en sterk føderal myndighet. Han ble senere den fremste kritikeren av Harry S. Trumans nasjonalisering av stålindustrien.
Han var medlem av Vest-Virginias delstatsforsamling i 1899 og delegat til Det demokratiske partis landsmøte i 1904. Davis representerte Vest-Virginia i Representantenes hus i Kongressen 1911–1913 og var en av forfatterne av Clayton Act, som begrenset mulighetene til å lage monopoler i næringlivet ytterligere, da spesielt med tanke på statens rolle. Davis var også med på den vellykkede avsettelsen av den føderale dommeren Robert Wodrow Archbald. I 1920-årene ble det imidlertid sagt i Clarksburg og omegn at Davis hadde blitt «sparket inn i enhver stilling han hadde hatt». Davis' familielege uttalte dessuten: «John vet ikke en fordømt ting om politikk og har aldri gjort det.»
Presidentkandidat i 1924
Davis ble en uventet storkandidat i presidentnominasjonen i Det demokratiske parti i både 1920 og 1924. I 1924 var William Gibbs McAdoo den klare vinneren av primærvalgene, men et svært splittet landsmøte klarte ikke å enes om ham etter at han fikk uttalt støtte fra Ku Klux Klan, som McAdoo til gjengjeld nektet å fordømme. McAdoos tilhengere var heller ikke villige til å stemme på Al Smith. Davis' venn og kollega Frank Polk organiserte Davis' valgkamp ved landsmøtet, hvilket var vellykket, idet Davis, som fordømte Ku Klux Klan, til slutt ble valgt som kompromisskandidat ved den 103. avstemningen. Guvernøren i Nebraska, Charles W. Bryan, ble valgt til visepresidentkandidat.
Det gjennomgående slagordet i Davis' kampanje var Honesty at home, honor abroad, «Ærlighet hjemme, ære utenlands». Davis' fordømmelse av Ku Klux Klan, og støtte til stemmerett for svarte (dog som statsadvokat i Høyesterett, uten at Davis støttet dette som privatperson), ble for sterk kost for mange i Sørstatene og hos konservative demokrater i landet forøvrig. Davis som privatperson kunne best beskrives som ukontroversiell, noe som skapte hodebry for en del republikanske avisreaksjoner, som ønsket seg skandalestoff i tillegg til det rent politiske. En redaktør sendte en av sine beste medarbeidere til Clarksburg for å tilegne alt som kunne være til ulempe for Davis, men etter en uke dro mannen til den demokratiske avisen i desperasjon og sa: «Si meg, har ingen noe på Davis?» «Ikke om jeg vet, vi har ikke,» svarte den demokratiske redaktøren. Det var imidlertid ikke kjent i begynnelsen at Davis hadde fått hjemmeundervisning, så det vakte oppsikt da det ble avslørt at dette var tilfelle. Påstanden om at han ble født i en tømmerhytte ble også tilbakevist, og det ble kjent at han ble båret til verden i et helt vanlig trehus.
At Davis var konservativ, førte til at mange liberale demokrater stemte på progressive Robert M. La Follette, som vant i Wisconsin, slik at partisplittelsen ble noe annerledes enn forventet. Allikevel klarte Davis å vinne 12 stater, alle av dem i sør, men fikk bare 28,8 % av stemmene på landsbasis. Det hele endte med et valgskred til fordel for den sittende presidenten, Calvin Coolidge, som vant 35 stater og fikk 54 % av stemmene til tross for at han ikke forlot Det hvite hus for å drive valgkamp.
Davis var senere delegat fra New York til Det demokratiske partis landsmøter i 1928 og 1932.
Juridisk og diplomatisk karrière
Tiden i Representantenes hus skaffet Davis et innpass i hovedstaden som gjorde at hans karrière skjøt fart. Han var statsadvokat i USAs høyesterett 1913–1918 og deretter USAs ambassadør i Storbritannia 1918–1921. I september 1918 var han medlem av USAs delegasjon i forhandlingene med Tyskland om behandlingen og utvekslingen av krigsfanger i Bern i Sveits.
Davis var en av de mest fremtredende og suksessrike advokatene i USA i den første halvdelen av 1900-tallet. Advokatfirmaet hans i New York, som gikk under navnet Stetson Jennings Russell & Davis, deretter Davis Polk Wardwell Gardiner & Reed og senere Davis Polk Wardwell Sunderland & Kiendl (i dag Davis Polk & Wardwell), representerte mange av de største selskapene i landet fra 1920-årene og i de neste tiårene. I de siste tyve årene av sin karrière representerte Davis de store selskapene i USAs høyesterett i deres kamp mot New Deal, men han tapte mange av disse sakene. I alt førte Davis 140 saker for USAs høyesterett, noen som statsadvokat, men flesteparten som privatpraktiserende advokat. Lawrence Wallace, som gikk av som statsadvokat i 2003, førte 157 saker, men mange mener at få jurister har ført flere saker enn Davis. Man mener at Daniel Webster og Walter Jones har ført flere saker enn Davis, men de var jurister på et langt tidligere stadium.
Han var president i advokatforeningen West Virginia Bar Association i 1906, president i New York City Bar Association 1931–1933, grunnlegger og president i Council on Foreign Relations (CFR) 1921–1933 samt styremedlem i Rockefeller-stiftelsen 1922–1939. Han var også medlem av National Advisory Council of the Crusaders, en innflytelsesrik organisasjon som talte for opphevelse av alkoholforbudet. Davis var forøvrig frimurer, medlem av den amerikanske advokatorganisasjonen American Bar Association samt medlem av de akademiske samfunnene Phi Beta Kappa og Phi Kappa Psi.
Youngstown Steel-saken
En av Davis viktigste saker i Høyesterett var i Youngstown Steel-saken (Youngstown Sheet & Tube Co. v. Sawyer, 343 U.S. 579) i 1952, hvor retten tok stilling til president Trumans nasjonalisering av stålindustrien. Selv om Davis ikke ble trukket inn i saken før i mars 1952, var han ikke ukjent med denne typen nasjonalisering. I 1949 fikk Davis et spørsmål fra Republic Steel Company, som hadde fått positivt svar fra høyesterettsjustitiarius Tom C. Clark, om hvorvidt presidenten kunne overta privat industri i en «nasjonal unntakstilstand». Davis skrev at presidenten ikke kunne gjøre dette, med mindre presidenten fikk rett til dette gjennom en lov. Davis viste til en lov vedtatt i 1948, hvor en slik nasjonalisering bare kunne gjøres hvis et selskap ikke prioriterte leveranser til myndighetene på en tilfredsstillende måte i krisetider.
I saken representerte han stålindustrien, og han talte i nærmere halvannen time for retten. Han beskrev Trumans handlinger som en «tilrøvelse av makt … uten sidestykke i amerikansk historie.» Dommerne lot ham fortsette uavbrutt, bortsett fra ett spørsmål fra dommer Felix Frankfurter, som kan ha hatt personlige reservasjoner mot Davis etter presidentvalgkampen i 1924. Det hadde blitt spådd at presidenten ville få medhold, men Høyesterett stemte med 6 mot 3 stemmer for å gi stålindustrien medhold isteden. Tom C. Clark stemte med flertallet, til tross for sin overbevisning tre år tidligere.
Brown-saken
Brown-saken (Brown v. Board of Education of Topeka, 347 U.S. 483) i 1954 var Davis' siste i USAs høyesterett, og kanskje også den mest kjente. Han mislyktes i å forsvare «forskjellige, men likeverdige»-prinsippet fra den lignende saken Briggs mot Elliott (342 U.S. 350) fra 1952. På en usedvanlig måte gav Davis uttrykk for egne holdninger, idet han argumenterte for at Sør-Carolina hadde forsøkt å komme ulikhet mellom svarte og hvite skoler til livs, og at delstaten skulle få fortsette med dette uten rettslig innblanding. Davis forventet å vinne, sannsynligvis fordi dommerne var splittet, selv etter at saken ble tatt opp på nytt etter høyesterettsjustitiarius Fred M. Vinsons død.
Da Høyesterett stilte seg enstemmig imot Davis' klient, skolestyret, gav han tilbake 25 000 dollar (tilsvarende 206 855 dollar i 2011) som han hadde mottatt i salær fra Sør-Carolina, selv om han ikke behøvde å gjøre det, men beholdt et teservise i sølv han hadde mottatt som gave. Davis avslo å delta videre i rettsprosessen, ettersom han ikke ønsket å bli involvert i utformingen av dekretene for å implementere Høyesteretts avgjørelse.
Død og ettermæle
En føderal bygning i Clarksburg og et dormitorium ved Washington & Lee University er oppkalt etter ham.
I filmen Separate But Equal fra 1991, hvor Brown-saken blir dramatisert, blir Davis portrettert av Burt Lancaster i hans siste filmrolle.
Umurbek Bazarbayev
Umurbek Bazarbayev (født 17. september 1981) er en turkmensk vektløfter som konkurrerer i -62 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 6.-plass.
Politikkåret 1768
Fødsler
og som Franz I keiser av Østerrike fra 1804 til sin død ||align=center|67 ||align=center|1835 ||
Danielle Prince
Danielle Prince (født 12. juni 1992) er en australsk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 25 i den individuelle konkurransen.
Kirkjuvatn
Kirkjuvatn er en innsjø på Suðuroy på Færøyene.
Innsjøen er Færøyenes syvende største naturlige innsjø, og er 0,17 km² stor.
T.J. Thyne
Thomas Joseph «T.J.» Thyne (født 7. mars 1975 i Boston i Massachusetts) er en amerikansk film-og TV-skuespiller. Han er kjent for sitt arbeid i Bones som entomologen dr. Jack Hodgins.
Thyne har spilt i TV-serier som Venner for livet, 24, The OC, My Wife and Kids, CSI: NY, Huff, Boston Legal, Charmed, Home Improvement, Without a Trace, Jack & Bobby, Nip/Tuck, CSI: Crime Scene Investigation, NCIS, Cold Case, Angel, Good Morning, Miami, Half & Half, Kenan & Kel], Grounded for Life, Dharma & Greg, That '80s Show, Titus, Just Shoot Me!, og Walker, Texas Ranger.
Han spilte også i, og var medprodusent av, kortfilmen Validation fra 2007.
Tesseney (distrikt)
Tesseney er en sub-region i Gash-Barka vest i Eritrea. Hovedstaden er Tesseney.
Navn
Navnet Tessenei med diminutiv av Seney, eller Teseney, er ikke opprinnelig tigrinja men tigre, som betyr "la det være fint å bo". Det kalles også Sabbot av sine lokale innbyggere. I 1929 ble det kalt av de italienske kolonister landsbyen Gasperini.
Demografi
Teseney sub-region er et område hvor åtte av de ni etniske grupper i Eritrea lever. En slik blanding av kulturelle skjønnhet og harmonisk liv som eksisterer blant alle etniske grupper gjør Tesseney et senter for gjensidig respekt og et symbol på enhet i mangfold. Sub-regionen har 83 tusen innbyggere som bor i 11 administrative områder. Innbyggerne er først og fremst bønder, gjetere og handelsfolk.
Infrastruktur
Tesseney sub-region er blant Eritreas landbruks- og økonomiske huber. Den geografiske plasseringen, der sub-region og spesielt byen Tesseney ligger er svært praktisk for transnasjonal økonomisk partnerskap mellom Eritrea og Sudan. Byggingen av en asfaltert vei som forbinder de to landene har gjort slik at borgere av de to landene få et raskt og effektivt transport system.
Alle administrative områder i sub-regionen har tilgang til drikkevann. For eksempel har fire administrative områder av byen Tesseneybærekraftig levering av drikkevann. Hovedsakelig har elven Gash vært den viktigste vannkilde for Tesseney sub-region. Nivået av underjordiske vann ressurser i sub-regionen har ennå ikke gått ned, til tross for å utnytte en slik ressurs i store mengder for landbruket og for husholdning bruker. Så langt har vannforsyning prosjekter, verdt 144 millioner nakfa, blitt implementert i sub-regionen.
Dubai Tennis Championships 2022
Dubai Tennis Championships 2022 var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2022 som fant sted i Dubai i De forente arabiske emirater fra 14. til 26. februar 2022. Den var også en del av WTA-touren 2022.
Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn og kvinner på hardcourt.
Ahmad Samani
Ahmad ibn Ismail eller Ahmad II (død 24. januar 914 i nærheten av Bukhara) var amir av samanidene (907–914). Han var sønn av Ismail Samani, og kjent som «Amir martyren».
Guvernør i Gurgan
Ahmad nevnes først tidlig på 900-tallet, da han ble utnevnt til guvernør av Gurgan. Men Ahmad ble snart fjernet fra posten fordi han unnlot å gå til krig mot justanidene i fjellregionen Dailam.
Amir (emir)
Ahmad ble amir etter at faren døde sent i 907. Noe tid etter dette ble han tilerkjent Sistan, hjertet i saffaridenes velde, av kalif al-Muqtadir. Saffaridenes interne stridigheter gjorde det hele meget lettere. Ahmads hær rrykket fram fra Farah til Bust, der de møtte liten motstand. Samtidig mottok Ahmads turkiske general Simjur al-Dawati Zarangs kapitulasjon fra al-Mu'addal. Da erobringen av saffaridenes land var fullført (911) utnevnte Ahmad sin nevø Abu Salih Mansur til governør for Sistan det påfølgende år. Samanidene fanget også en opprører mot kalifatet, Sebük-eri, og sendte ham til Bagdad.
Mansurs trykkende skattepolitikk utløste et opprør i Sistan innet ett år etter hans utnevnelse. Garnisonen i Zaranj ble ødelagt, og Abu Salih Mansur tatt til fange. Saffariden Amr ibn Ya'qub ble innsatt, først som marionette for opprørslederen, så som autonom amir. Men en samanidehær under Husain ibn 'Ali Marvarrudhi gjenopprettet kontroll over regionen. 'Amr ble sendt til Samarkand; de andre opprørslederne ble drept.
Simjur al-Dawati ble så innsatt som guvernør i Sistan.
Død
Men Tabaristan og Gurgan reiste seg også mot samanidestyret, og Ahmad ble drept før han han rakk å foreta seg noe mot dem. Han ble halshogd mens han lå og sov i sitt telt nær Bukhara av noen av sine slaver den 24. januar 914.
Etterpå ble hans døde kropp bragt til Bukhara og gravlagt i Naukanda. Noen av de slaver som hadde drept amiren ble fanget inn og henrettet, andre klarte å flykte til Turkestan. Han fikk så tilnavnet ''«Amir martyren»'.
Ahmad kan ha bidratt til at han ble så upopulær blant sine undersåtter ved sin beslutning å endre hoffets språk fra persisk til arabisk; denne ordren ble snart etter trukket tilbake.
Don Heck
Don Heck (født 2. januar 1929, død 23. februar 1995) var en amerikansk tegneserietegner mest kjent for sitt arbeid for Marvel Comics i 1960- og 70-årene. Han startet karrieren tidlig i 1950-årene som tegner for diverse forlag som Quality Comics, Hillman Comics og Toby Press før han i 1954 begynte å tegne for Atlas Comics, forløperen til Marvel Comics. I 1960-årene var Heck en av de mest de viktigste tegnerne av Marvels superheltserier. Han var den første tegneren av Iron Man i heftet Tales of Suspense i 1963 og i 1964 tok han over som tegner av Avengers etter Jack Kirby. For Marvel arbeidet han også på serier som X-Men, Giant Man og Thor.
I 1970-årene tegnet Heck også for DC Comics' superheltserier, deriblant Wonder Woman, Justice League, Batgirl og The Flash.
Elyane Boal
Elyane Boal (født 26. april 1998) er en kappverdiansk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Kapp Verde under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 26 i den individuelle konkurransen.
Asgeir Årdal
Asgeir Årdal (født 30. november 1983) fra Årdal i Jølster er en norsk langrennsløper, hovedsakelig sprinter.
Han har deltatt i 4 verdenscuprenn i sprint, alle i Drammen, med 24.-plass 5. mars 2008 som beste resultat. I NM er hans beste plassering 9.-plass på sprinten i Meråker 2007. Han er også tidligere sportsjournalist i Sogn og Fjordanes største avis, Firda.
Årdal var en av Norges deltakere i Tour de Ski China (2008/09), han tok der en 3.-plass i sprintrennet som ble arrangert i byen Xiwuqi i indre Mongolia. Videre tok han 4.-plass i 5 km fristil, 6.-plass i sprint i byen Changchun og 10.-plass på 50 km klassisk
Setalimorphus
Setalimorphus er en slekt av biller i underfamilien Pterostichinae i familien løpebiller.
Utbredelse
Artene er utbredt i det østlige Australia.
Torungens venner
Torungens venner er en forening med formål å bevare Torungene, og er støtteforeningen til Stiftelsen Torungen fyr.
Stiftelsen ble etablert i 1983 under navnet Lille Torungens Venner, med Nils H. Thommesen som primus motor. Formålet da var å bevare det verneverdige Lille Torungen fyr på Lille Torungen. Etter to år med innsamling av pengegaver fra private og nærliggende kommuner samt støtte fra Statens kulturminnefond, ble fyret rehabilitert eksternt i 1985, mens interiøret gjennomgikk rehabilitering i 1987.
Zhang Jie (vektløfter)
Zhang Jie (født 26. august 1987) er en kinesisk vektløfter som konkurrerer i -62 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 4.-plass.
5 løgner
5 løgner er en norsk film fra 2007. Lars Daniel Krutzkoff Jacobsen står for regi og manus. Filmen følger fem mennesker fra forskjellige miljøer i Oslo, som alle holder på sine hemmeligheter. De lever hver sin løgn og dette preger dem, de blir til slutt nødt til å møte seg selv i døren og ta tak i livet sitt igjen. Filmen handler om det å vegre seg å fortelle sannheten, og tar for seg fem vidt forskjellige personer i fem helt forskjellige situasjoner.
Handling
Ulrik arbeider ved et supermarked, men drømmer om å bli en anerkjent standup-komiker. Den funksjonshemmede Kristin er i mellomtiden forelsket i den sprudlende Alexander, men tør ikke fortelle ham hva hun egentlig føler for ham.
Erna kommer snart til å bli utvist fra landet, fordi hun er en postordre-brud fra Øst-Europa. Alle disse karakterene holder til i skyggen av den norske velferdsstaten, og holder til på utsiden av resten av samfunnet.
Pascal Nabow
Pascal Nabow (født 21. mars 1988) er en tysk friidrettsutøver. Han har drevet med friidrett siden 1994, og konkurrerer på 100, 200 og 400 meter.
Katsiaryna Halkina
Katsiaryna Aljaksandrawna Halkina (belarusisk: Кацярына Аляксандраўна Галкіна; født 25. februar 1997) er en belarusisk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Pascal Nabow
Han deltok ved Junior-EM i friidrett 2007 i Hengelo i Nederland, der han sammen med Eric Krüger, Thomas Schneider og Robin Schembera vant sølv på 4 x 400 meter.
Katsiaryna Halkina
Hun representerte Belarus i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 6 i den individuelle konkurransen.
Pascal Nabow
Året etter, ved Junior-VM i friidrett 2008 vant Tyskland bronse på 4 x 400 meter, denne gangen løp han sammen Niklas Zender, Alexander Juretzko og Marc-John Dombrowski.
Clarence G. Badger
Clarence G. Badger (født 9. juni 1890 i San Francisco i California, død 17. juni 1964 i Sydney) var en amerikansk filmregissør.
VM i judo 2014
VM i judo 2014 (verdensmesterskapet i judo) ble arrangert i Tsjeljabinsk i Russland i 2014.
Afrikamesterskapet i mangekamp
Afrikamesterskapet i mangekamp er en internasjonale friidrettskonkurranse for afrikanske utøvere, der det konkurreres i tikamp for herrer og sjukamp for kvinner.
Mesterskapet ble en del av IAAF Combined Events Challenge i 2011.
Mesterskapet arrangeres over to dager, og ble første gang arrangert i Algeries hovedstad Alger i 1999. Det andre mesterskapet skulle arrangeres i 2003, men ble ikke noe av. Det ble heller arrangert Tunis to år senere, i forbindelse med Afrikamesterskapet i kappgang.
Dette mesterskapet arrangeres i tillegg til mangekampkonkurransen ved Afrikamesterskapet i friidrett.
Sørleksa
Sørleksa er en øy i Trondheimsleia i Orkland kommune i Trøndelag. Den ligger øst for Hitra og vest for Nordleksa.
Ivan Žužek
Ivan Žužek (født 2. september 1924 i Ljubljana i Kongeriket av serbere, kroater og slovenere, død 31. januar 2004 i Soriano nel Cimino i provinsen Viterbo i Italia) var en slovensk katolsk prest tilhørende jesuittordenen, og kanonist.
Bakgrunn
Ivan Žužek flyktet som ung mann fra det nasjonalsosialistisk okkuperte Slovenia til England, men ble imidlertid tilbakevist til Østeuropa av de britiske myndigheter. På hjemreisen inntrådte han den 1. november 1945 i jesuittordenen i Lonigo i Italia. Der avla han i1947 de første løfter, og studerte filosofi i ordenens studiehus i Gallarate. Deretter absolverte han sitt teologistudium ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma og ditt tertiat i Tathfarnham Castle i Irland.
Prest
Det fulgte videreførende studier ved Det pavelige orientalske institutt og deretter atter på  Gregoriana. I 1963 avla han de evige ordensløfter, og i 1964 tok han doktorgrad i Kirkerett. I 1967 ble han professor for kanonisk rett ved Det pavelige orientalske institutt, hvor han fra 1967 til 1973 også var rektor, og underviste der frem til 1996, og igjen fra 1998 og til sin død.
Da Den pavelige kommisjon for revisjonen av Codex Canonum Ecclesiarum Orientalium ble nedsatt i 2973, ble han dens generalsekretær; han ledet arbeidet frem til den nye Codex Canonum Ecclesiarum Orientalium (CCEO) ble presentert, og kommisjonen ble oppløst.
I begynnelsen av 1991 ble han rådgiver for Pontificium Consilium de Legum Textibus. Han var undersekretær i rådet helt til sin pensjonering derfra i juni 1995. Men også deretter var han rådgiver for rådet og for Kongregasjonen for Østkirkene.
Arctic Star
Arctic Star er en britisk militær kampanjemedalje tildelt for tjeneste utenlands under andre verdenskrig.
Medaljen blir tildelt for operasjonell tjeneste, uavhengig av lengde, nord for polarsirkelen mellom 3. september 1939 og 8. mai 1945.
Libéma Open 2022
Libéma Open 2022 var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2022 som fant sted i Rosmalen i Nederland fra 6. til 12. juni 2022. Den var også en del av WTA-touren 2022.
Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn og kvinner på gress.
Arctic Star
Medaljen ble formelt godkjent av dronning Elizabeth II og satt i produksjon i 2013. De første tildelingene kom også i 2013.
I 2014 ble Håkon Nilsen hedret med Arctic Star post mortem etter å ha deltatt i atten Murmansk-konvoier da han var beskikket om bord KNM «Stord». Winston Churchill beskrev disse konvoiene som «verdens verste reise».
Sagelva (Balsfjord)
Sagelva er ei elv i Balsfjord kommune i Troms og Finnmark. Den renner i nordøstlig retning fra Sagelvvatnet (91 moh.) til den munner ut i Balsfjorden ved Storsteinnes. Elva er 6,6 km lang (21,4 km medregnet Tømmerelva), og har et nedbørfelt på 92,80 km². Middelvannføringen ved munningen er 2,28 m³/s.
Vassdraget ligger i et bredt dalføre omgitt av relativt lave åser, og landskapet rundt Sagelvvatnet og langs hovedelva er dominert av dyrket mark. Til Sagelvvatnet renner en rekke mindre elver og bekker som alle har sine kilder i fjell- og skogsområdene rundt. Den lengste av disse er Tømmerelva, som har utspring sør for Breitinden (1 301 moh.) og munner ut lengst sørvest i vatnet. De største av de andre tilløpselvene er Vesterelva og Langvasselva, som begge munner ut i Sagelvvatnet ikke langt fra Tømmerelva. Sagelva har utløp helt nord i Sagelvvatnet, og renner til å begynne med rolig, først gjennom åpne jordbruksområder, deretter gjennom et noe mere skogkledt landskap i den midtre delen. På den siste kilometeren blir fallet sterkere og elva renner i foss- og strykpartier gjennom en trang elvedal ned til munningen i Sørkjosen ved Storsteinnes. Over halvparten av fallet fra Sagelvvatnet er på denne strekningen.
Europavei 6 går gjennom de sørøstlige delene av nedbørfeltet, mens fylkesvei 296 følger vassdraget på vestsida. Ved munningen krysses elva av fylkesvei 858, mens kommunale veier og skogsveier går på kryss og tvers gjennom store deler av nedbørfeltet.
Wesley Simina
Simina ble gjenvalgt som guvernør i Chuuk i 2009 da han vant over motkandidaten Gillian N. Doone, sønn av den tidligere guvernøren Gideon Doone. Han og viseguvernør Johnson Elimo ble tatt i ed 2. juli 2009.
Simina gikk av som guvernør i juli 2011 da han ble Chuuks senator i Mikronesiaføderasjonens nasjonalkongress. Viseguvernør Johnson Elimo overtok som fungerende guvernør og ble i et suppleringsvalg valgt til guverør for resten av valgperioden.
Simina ble valgt til speaker i kongressen på Mikronesiaføderasjonens nittende kongress den 11. mai 2015. Den 11. mai 2023 ble han valgt til landets president under den første sesjonen på Nasjonalkongressens 23. kongress.
Nils H. Thommesen
Thommesen var sønn av Jens T. Thommesen og Céline Jeanne Thommesen (f. Hellesen). Som ung reiste han til London for å få praksis som skipsmegler, noe som falt naturlig da han var fra en familie med lang historie innen skipsrederi. I London traff han Anne Eveline Aanensen fra Stavanger, som han senere giftet seg med. Ettervert fikk de tre barn sammen; Nils Andreas Thommesen (født 13. juni 1968 i Oslo), Céline Luise Thommesen (født 3. mai 1970 i Oslo) og Jens Thomas Thommesen (født 16. desember 1975 i Arendal). De slo seg ned i Oslo hvor han arbeidet som skipsmegler, men flyttet tilbake til barndomsbyen Arendal i 1972. Der etablerte han Nils Thommesen Shipping Agencies, og hadde kontorer i Thommesengården. Han ble utnevnt til svensk konsul i 1980, og 18 år senere ble han utnevnt til kommandør av den svenske kongelige Nordstjerneordenen for lang og tro tjeneste.
Nils H. Thommesen var en ildsjel i Arendals kulturliv og la i en årrekke ned et enormt arbeid innen byens og distriktets kulturhistorie. Han var hovedpersonen bak arbeidet med å sikre Lille Torungen i innseilingen til Arendal som kulturminnesmerke, et arbeid som ble kronet med at den nyopprettede Stiftelsen Lille Torungens Venner fikk overdratt disposisjonsretten til fyret fra Kystverket. I 2000 ble Thommesen tildelt Arendal kommunes kulturpris for sitt kulturvernarbeid i byen.
Thommesen var med å stifte Arendal bymuseum i Kløckers hus, og er æresmedlem av foreningen Lille Torungens venner. I 2008 ble han av Stiftelsen Kjæmpestaden og Agderposten kåret til «Årets kjæmpe» for sin innsats for å bevare kulturminner.
Thommesen var en av ildsjelene bak etableringen av Arendals Tidende, der han var styreformann fra etableringen i 2005 og inntil 2009.
Lysistrata
Lysistrata (attisk gresk: Λυσιστράτη, «Hær-oppløsning») er et av de bevarte skuespill som ble skrevet av den attiske komedieforfatteren Aristofanes i antikkens Hellas. Blant hans andre kjente stykker er Skyene og Froskene. Lysistrata ble opprinnelig oppført i antikkens Athen i år 411 f.Kr.
Det er en komisk fortelling om en kvinnes usedvanlige misjon for å få en slutt på Peloponneskrigen. Denne krigen var samtidig med Aristofanes da han skrev sin komedie. Kvinnen Lysistrata overtaler andre greske kvinner til å nekte sine menn seksuell omgang ved å gå til «sexstreik» for å tvinge mennene i Athen og Sparta til forhandlingsbordet og sørge for fred. Denne strategien sørget derimot for å oppflamme en strid mellom kjønnene.
Skuespillet er bemerkelsesverdig for sin avsløring av de seksuelle forholdene i et mannsdominert samfunn og for tekstens hyppige bruk av tvetydigheter, og for dens bruk av dagligtalens betegnelser på kjønnsorganer. Den dramatiske strukturen representerer en endring fra konvensjonene til den gamle komedie i Athen, en tendens som er typisk for denne forfatterens karriere. Stykket ble produsert det samme året som Thesmophoriazusae, et annet stykke som fokuserte på kjønnsroller, kun to år etter Athens katastrofale nederlag i Den sicilianske ekspedisjon.
Lysistrata har blitt hyppig satt opp også i moderne tid, blant annet på Nasjonalteateret i Oslo. Stykket er oversatt til norsk av blant annet Bjørn Endreson.
Hendrickje Stoffels
Hendrickje Stoffels (født 1626, død juli 1663) var Rembrandts husholderske og partner. Hun ble ansatt som Rembrandts husholderske og sykepleier for Rembrandts sønn Titus etter tapet av konen Saskia ca. i år 1649.
Avengers (tegneserie)
The Avengers (på norsk også kjent som Hevnerne, Hevneralliansen eller Alliansen) er en amerikansk tegneserie skapt av Jack Kirby og Stan Lee i 1963. Serien utgis av Marvel Comics. The Avengers er en superheltgruppe med varierende sammensetning, men som vanligvis består av flere av Marvels mest kjente superhelter, som Captain America, Thor og Iron Man. Serien ble startet som en konkurrent til DC Comics' Justice League som også var en superheltgruppe bestående av forlagets mest kjente helter.
Hendrickje Stoffels
I 1654 måtte hun stå for kirkerådet for å «leve i synd» med Rembrandt, gravid med hans datter. Rembrandt ønsket ikke å gifte seg med henne siden han da ville miste arven etter sin første kone Saskia van Uylenburgh, og han allerede hadde økonomiske problemer. Senere startet Stoffels sammen Rembrandts sønn Titus en forhandlingsvirksomhet med Rembrandts malerier.
Apipon Tongnoy
Apipon Tongnoy (født 7. april 2002) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Avengers (tegneserie)
En rekke forfattere og tegnere har arbeidet på The Avengers opp gjennom årene, blant annet Don Heck, Roy Thomas, Neal Adams, John Buscema, Steve Englehart, Sal Buscema, Jim Shooter, George Perez, Kurt Busiek og Brian Michael Bendis.
Hendrickje Stoffels
Stoffels døde av pest ved en epidemi i 1663, og ble begravet i Westerkerk i Amsterdam den 24. juli samme år.
Rémi Garde
Rémi Garde (født 3. april 1966 i L'Arbresle) er en fransk fotballtrener og tidligere fotballspiller.