cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sparta
Arkeologi
En liten sirkel beskrevet av Leake viste seg å være en teaterlignende bygning konstruert kort tid etter 200 rundt alteret og foran tempelet Artemis Orthia. Her fant musikk og gymnastikkonkurranser sted, i tillegg til de kjente piskekonkurransene (diamastigosis). Tempelet som kan dateres til det 2. århundre f.Kr. ligger på fundamentet til et eldre tempel fra det 6. århundre, og rett ved siden av det ble det funnet rester av et enda tidligere tempel som er datert til det 9. eller kanskje det 10. århundre f.Kr. Votivgavene i leire, rav, bronse, elfenben og bly ble funnet i stor overflod. Disse ble datert fra det 9. til det 4. århundre f.Kr. og gir uvurderlige bevis for tidlig spartansk kunst. De viser at Sparta nådde sin kunstneriske høyde i det 7. århundre og at hennes nedgangstid allerede hadde begynt i det 6. århundre f.Kr.
Helligdommen til Athene «av messinghuset» (Chalkioikos) ble lokalisert i 1907 på akropolisen umiddelbart over teateret, og selv om tempelet er nesten fullstendig ødelagt, har stedet produsert den lengste sammenhengende arkaiske inskripsjonen i Lakonia, tallrike bronsenagler og plater og et betydelig antall votivgaver. Den greske bymuren, bygget i flere stadier fra det 4. til det 2. århundret, ble sporet i en stor del av dens omkrets som målte 48 stadier eller nesten 10 km (Polybios 1X. 21). Den sene romerske muren som omslutter akropolisen, hvor deler av den antagelig stammer fra årene etter det gotiske raidet i 262, ble også undersøkt. Ved siden av de faktiske bygningene som ble oppdaget, ble et antall punkter lokalisert og kartlagt i en generell studie om spartansk topografi, basert på beskrivelsene til Pausanias. Utgravninger viste at byen i den mykenske perioden lå på den venstre bredden av Eurotas, litt sørøst for Sparta. Bosetningen var stort sett trekantet i form pekende mot nord. Dets område var omtrent like stort som det «nyere» Sparta, men ruinene er plukket rene, noe som har ødelagt dets bygninger og ingenting er igjen med unntak av noen få ødelagte fundamenter og ødelagte potteskår.
Dagens Sparta
Før moderne tid var området til Sparta okkupert av en relativt liten landsby som lå i skyggen av Mistrá, en viktigere middelaldersk gresk bosetning i nærheten. Etter den greske uavhengighetskrigen bestemte kong Otto av Hellas at landsbyen skulle bli gjenoppbygd til en by og bære samme navn. Byen ble designet med tanke på å skape en av de flotteste byene i Hellas gjennom bruken av trelinjede boulevarder og parkområder. Under monarkiet ble tittelen hertug av Sparta brukt for den greske kronprinsen.
I dag er Sparta det administrative senteret for Lakonia. Et lakonisk dorisk (spartansk) språk kjent som tsakonisk overlever i den lakoniske regionen i Peloponnes frem til i dag, men antall som snakker språket har gått betydelig ned.
Sparta er sentrum for en landbruksslette hvis fokus er Eurotas-dalen. Den er det lokale senteret for produksjon av varer som sitrusfrukter og oliven.
Christer Mjåset
Christer Mjåset (født 18. april 1973) er en norsk lege, fagforeningsleder og forfatter.
Han debuterte i 2003 med novellesamlingen En dans der veien slutter. Hans tre siste bøker, novellesamlingen Verdens eldste mann er død 2005 og romanene Legen som visste for mye 2008 og Hvite ravner 2012, har hentet sitt tema fra legers hverdag i helsevesenet. Hans siste roman, Det er du som er Bobby Fischer, kom i august 2015. Handlingen utspiller seg i hans hjemby Lillehammer.
Mjåset er oversatt til både polsk og tysk. Han er spesialist i nevrokirurgi og har er en forskerstilling ved Oslo universitetssykehus, Rikshospitalet. Fra 2015 til 2019 jobbet han som leder i Yngre legers forening og var i 2017-2019 også visepresident i Legeforeningen. Fra 2020 har han vært viseadministrerende direktør i Helseplattformen AS.
Libakkveien (Oslo)
Libakkveien (1A–25C, 2–8B) er en vei på Brattlikollen i bydel Nordstrand i Oslo. Den går som en fortsettelse av Libakkfaret og gjør en løkke tilbake til samme vei.
Veien fikk navn i 1952 etter plassen Libakk.
Muslimsk studentsamfunn
Muslimsk studentsamfunn (MSS) er en norsk studentorganisasjon for muslimske studenter etablert 20. mars 1995. Studentsamfunnet er partipolitisk nøytralt, uavhengig av andre organisasjoner og åpent for alle muslimske studenter uavhengig av kjønn eller etnisk tilhørighet. MSS er medlem i paraplyorganisasjonen Islamsk Råd Norge.
Historie
Muslimsk studentsamfunn ble grunnlagt den 20. mars 1995 av en gruppe muslimske studenter ved Universitetet i Oslo med Saleem Raza Ahmed og Usman Abdi Dahir som initiativtakere. På det første møtet kom det elleve studenter og på det andre kom det 16. Gruppen begynte med å arrangere temakvelder om dagsaktuelle temaer og studiesirkler.
Høsten 1996 startet foreningen tidsskriftet Tankevekkende som ble gitt ut to ganger i året. Våren 2004 ble det relansert med det nye navnet Salam og en mer profesjonell utforming samtidig som utgivelsesfrekvensen ble beholdt.
Siden oppstarten i 1995 har foreningen også fått medlemmer ved andre institusjoner for høyere utdanning i Oslo og andre deler av landet og høsten 2009 ble et lokallag etablert i Bergen.
Aktiviteter
Etterhvert har foreningen også i økende grad jobbet med utadrettet informasjons- og dialogarbeid. Siden terrorangrepet 11. september 2001 har foreningen opplevd i økende grad å bli kontaktet av media og andre ikke-muslimer som ønsker å lære mer om islam i Norge. I 2001 arrangerte de et dialogseminar sammen med Norges kristelige studentforbund og de to foreningene har siden holdt kontakt. I 2004 ble det arrangert en felles pilegrimstur til Palestina.
Styret
Styret i MSS velges for ett år om gangen og består av 9 medlemmer. Leder, nestleder, sekretær, økonomiansvarlig, dialogsansvarlig og 4 øvrige styremedlemmer.
Per juni 2012 ledes studentsamfunnet av Sumayya Javed.
Joe DiMaggio
Joseph Paul DiMaggio (eg. Giuseppe Paolo DiMaggio, født 25. november 1914 i Martinez, California, død 8. mars 1999 i Florida av lungekreft) var en amerikansk baseballspiller. Han spilte hele sin karriere for New York Yankees.
Di Maggio giftet seg med Marilyn Monroe 14. januar 1954. 274 dager senere tok hun ut separasjon.
I sangen Mrs. Robinson av og med Simon and Garfunkel henvises det til ham i et av versene (Where did you go, Joe DiMaggio? Our nation turns its lonely eyes to you).
Andreas Krogh
Andreas Jens Krogh (født 9. juli 1894 i Christiania, død 25. april 1964 i Oslo) var en norsk kunstløper og optiker som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Krogh kom på andreplass i kunstløp bak svenske Gillis Grafström og foran sin landsmann Martin Stixrud under Sommer-OL 1920 i Antwerpen.
Krogh arbeidet som optiker i familiebedriften Krogh Optikk. Hans sønner, barnebarn og oldebarn videreførte optikerbedriften.
Vuglegorsk kraftverk
Vuglegirska kraftverk  er et varmekraftverk nær millionbyen Donetsk i det østlige Ukraina. Det har en installert produksjonskapasitet på 3600 MW, fordelt på 7 blokker / turbiner, og er landets største varmekraftverk målt etter installert effekt. Én av blokkene er under avvikling.
Anlegget ble påbegynt omkring 1970 og stod ferdig i 1977. Operatør er Centrenergo. Brenselskildene er kull (4x300 MW-blokker) og naturgass (3x800 MW-blokker).
Hamremoen
Hamremoen er både en skogkledt mo og en gård i Krødsherad kommune i Buskerud fylke. Hamremoen brukes også som betegnelse på Hamremokrysset, som er en rundkjøring der fylkesvei 280 møter tidligere riksvei 7 fra Hønefoss mot Hallingdal og Bergen. Hamremoen tilhører Holleia og ligger ved Krøderens sørlige østbredd.
Martin County kraftverk
Martin County kraftverk er et varmekraftverk i Martin County i Florida, USA. Installert produksjonseffekt er maksimalt 3 705 MW, fordelt på blokker som brenner enten kull (opprinnelig) eller nyere blokker med naturgass-fyring. Operatør er Florida Power & Light (FPL).
Norges Bank (Skien)
Det var stadskonduktør Hother Bøttger som sto bak bygget: han fant en egnet lokalisering, tegnet bygget, satte opp kalkyler og fulgte hele byggeprosessen. Arkitekt Hans Linstow hadde sett over tegningene til Hother Bøttger, men tilførte bare «en og anden Smaaforandring» til Bøttgers tegninger.
Selve byggeprosessen tok tre år, og ble forsinka på grunn av den usikre grunnen på byggeplassen. Skien kirke, som ligger rett i nærheten, led senere under de samme grunnproblemene.
Banken er bygget i nyrenessansestil, og bygningen har beholdt sitt opprinnelige eksteriør. Innvendig er det derimot gjort en del forandringer opp gjennom åra.
Norges Bank holdt til i bygget frem til 1989, da virksomheten flytta til Larvik. I dag brukes bygget blant annet til kunstutstillinger.
Skjeand
Skjeand eller skeiand (Spatula clypeata) er en fugl i andefamilien. Den er om lag 50 cm lang. Hunnfuglen er brunspraglete, mens hannen har kritthvitt bryst, mørkegrønt hode og rødbrun buk. Begge fuglene virker framtunge i vatnet og nebbet peker ofte nedover.
Utbredelse
I Sør-Norge er det få eksemplar av disse fuglene, og de opptrer sporadisk i Nord-Norge. Tallet på observasjoner øker. Skjeendene hekker få om gangen ved grunne innsjøer med rik vegetasjon rundt Oslofjorden og fra Møre til Helgeland. Skjeendene er trekkfugler som kommer i april og som trekker sørover i september-oktober. De overvintrer i Vest-Europa og Nord-Afrika.
Arten er rødlistet i Norsk rødliste for arter, til Sårbar (VU). Kategorien skulle egentlig vært Sterkt truet (EN) hvis man bare så på Norge, men så ble den satt ned et trinn til VU fordi det går bra med arten i nabolandene - og man anser at arten vil kunne innvandre fra Sverige hvis den blir borte hos oss.
Reiret
Reiret blir gjemt i vegetasjonen nær vatn og er bygget av gras og dun. Skjeanda legger 8-10 gulhvite egg i april-juni. Hunnen ruger i 23-25 dager og ungene er flygedyktige etter 40-45 dager. Skjeanda eter små krepsdyr og bløtdyr.
Université catholique de Louvain
Université catholique de Louvain (UCLouvain) er et pavelig universitet i Belgia. Det er det største franskspråklige universitetet i Belgia, og ved siden av Katholieke Universiteit Leuven en av to etterfølgerinstitusjoner etter Det katolske universitetet i Leuven, Belgias eldste og mest fremtredende universitet.
Det katolske universitetet i Leuven ble grunnlagt i 1425 av pave Martin V. Undervisningsspråket var da latin. Fra 1835 ble det også undervist på fransk og fra 1930 på nederlandsk. Den nederlandskspråklige delen av universitetet ble et uavhengig universitet i 1968, og beholdt bygningene i Leuven, mens den franskspråklige delen av universitetet flyttet til Louvain-la-Neuve utenfor Brussel, hvor fransk er offisielt språk. Det hadde vært diskutert å utvide den franskspråklige delen av universitetet med en campus i Brussel eller Vallonia fra 1960-tallet, men få hadde forestilt seg at den franskspråklige delen skulle bli et eget universitetet og skulle miste alle bygninger og infrastruktur i Leuven. Grunnstenen for de nye universitetsbygningene i Louvain-la-Neuve ble lagt ned i 1971, og flyttingen var fullført i 1979.
Université catholique de Louvain hadde i 2003 ca. 22 000 studenter, og regnes ved siden av sitt nederlandskspråklige søsteruniversitet som et av Belgias beste universiteter. I 2006 ble det rangert som verdens 76. beste og Europas 24. beste universitet av Times Higher Education Supplement.
Wergelandsveien (Kristiansand)
Wergelandsveien (1-33, 4-22A) er en boligvei i bydelen Grim/Dalane i Kristiansand. 27 eiendommer er matrikulert til veien. Den har sitt løp 800 meter fra Setesdalsveien ved Christianssands Bryggeri langs Baneheias vestside og går over i en sti som fører til Ravnedalen som ble anlagt under ledelse av general Wergeland som også er opphav til veiens navn. Navnet ble endelig vedtatt i formannskapsmøte 17. november 1915 etter at forslaget var fremsatt i brev av 3. juni 1914. Veien er dermed den eneste Wergelandsveien i Norge som ikke er oppkalt for å hedre Henrik W, Frantz Oscars bror.
Salam
Salam er et norsk studenttidsskrift utgitt av Muslimsk studentsamfunn siden 2004. Tidsskriftet lages på frivillig basis av studenter ved Universitetet i Oslo og høyskoler i Oslo-området og gis ut to ganger i året. Salam er en relansering av bladet Tankevekkende som ble utgitt av Muslimsk studentsamfunn siden høsten 1996.
Et av målene med Salam er å engasjere studenter og medlemmer i foreningen til å skrive om de temaer som er interessante for dem. Enkeltpersoner kan selv velge det de vil skrive, men redaksjonen kommer også med forslag. Bladet tar opp temaer som omhandler islam og innvandrerkultur med spesiell fokus på innvandrernes situasjon i Norge. Målet er å skape forståelse og toleranse mellom to kulturer ved å lære dem mer om hverandre.
Målgruppen er primært studenter – muslimer så vel som ikke-muslimer og generelt alle andre. Gruppen oppfordrer leserne til å sende inn bidrag, og fungerer slik som en arena hvor studentene og vanlige folk kan ytre seg. Bladets innhold er dermed en kombinasjon av innsendte bidrag og redaksjonens eget arbeid.
Studentpublikasjonen er allsidig og inneholder alt fra faktaartikler, aktuelle temaer og intervjuer, til tekster av mer humoristisk preg.
Knekkand
Knekkand (Spatula querquedula) er en monotypisk art i andefamilien og tilhører der gruppen med grasender (Anatini). Arten regnes som sterkt truet i norsk rødliste 2021.
Biologi
Knekkand måler normalt cirka 37–41 cm. Hannen blir omkring 260–520 g tung, mens hunnen gjerne varierer litt mer i vekt og veier cirka 240–585 g. Vingespennet utgjør normalt cirka 58–69 cm.
Arten finnes i store deler av Europa, inkludert i det sørlige Skandinavia, og den tempererte delen av Asia. Arten hekker for det meste i våtmarksområder og innsjøer i innlandet, der det vokser rikelig med vegetasjon. I Europa opp til høyder omkring 1 200 moh, i Etiopia til høyder omkring 2 600 moh.
Knekkandas høsttrekk starter allerede i juli/august. Fuglene overvintrer i kystnære myrområder og laguner med fersk- eller brakkvann i Afrika, spesielt i Tsjad, Mali og Niger.
Rødhodeand
Rødhodeand (Netta rufina) er en stor dykkand.
Utseende
Selv om rødhodeanda tilhører dykkendene, ligner den mer på gressendene i størrelse. Den er om lag så stor som en stokkand.
Andriken er lett gjenkjennelig, spesielt i praktdrakt. Han har et avrundet, oransje hode med oppreiste issefjær og steil panne, rødt nebb, sort bryst, hvite flanker, brun rygg og sort hale.
I eklipsedrakt (vinterdrakt) minner hannen mer om hunnen, men hannens røde nebbfargen gjør det likevel enkelt å skille den fra hunnfuglen.
Atferd
Rødhodeanda spiser for det meste vannplanter. Den dykker ikke så mye som andre dykkender, men beiter heller fra overflata. Den er en sosial fugl og opptrer gjerne i flokk sammen med taffeland.
Reiret gjemmes i tett vegetasjon nær vannet. Hunnen legger mellom 6 og 12 lysegrønne egg som ruges i 26–28 døgn. Ungene er flygedyktige etter ca. 7 uker.
Lyd
Alle voksne rødhodeender lager bjeffende lyder. Hannen har i tillegg en egen lyd for å lokke til seg hunnfugler; lokkelyden er et tje-tjoo som kan minne om et nys.
Inupiak
Inupiak er et eskimoisk språk som snakkes i Alaska.
Ålgård stadion
Ålgård stadion er Ålgård Fotballklubbs hjemmebane, men er også friidrettsbanen på Ålgård. Banen ligger i sentrum, ved elva Figgjo, og ble åpnet i 1950. Etter dette har anlegget også fått klubbhus, løpebane, tribune, treningsfelt og grusbane.
Økokrim
Økokrim (Den sentrale enhet for etterforskning og påtale av økonomisk kriminalitet og miljøkriminalitet) ble opprettet i 1989, og er både et særorgan i politiet og et statsadvokatembete med nasjonal myndighet. De formelle reglene finnes i Påtaleinstruksen. Økokrim skal være den ledende organisasjonen for etterforskning og påtale for bekjempelse av økonomisk kriminalitet og miljøkriminalitet. Organisasjonen skal arbeide for best mulig allmennprevensjon gjennom behandling av straffesaker og finansiell etterretning.
Ålgård stadion
Byggingen av klubbhuset startet 12. mai 1972, og det ble tatt i bruk våren 1973. Målsetningen med klubbhuset var at «vi skulle skape et miljø som ville få alle medlemmer, uansett alder, til å trives i klubben.» Klubbhuset ble bygget på i 1977 og i løpet av 1984–1986.
Det har vært mange diskusjoner på Ålgård om fremtiden til Ålgård stadion, særlig etter at arbeidet med sentralidrettsanlegget på Solås har kommet i gang. Solås har en gressbane og en kunstgressbane, men dette anlegget skal bygges ut med løpebane rundt gressbanen og ytterligere en kunstgressbane. Næringslivet på Ålgård ønsker å bygge ut sentrum. Ålgård FK og menigheten i kirken på Ålgård har alliert seg med hverandre for å sikre både stadion og kirke i sentrum etter at det ble utsatt et vedtak på at Ålgård gamle kirke skulle rives.
Økokrim
Økokrim er et politiorgan med påtalemyndighet, slik at organet er underlagt både Riksadvokaten og Politidirektoratet. I tillegg skal Økokrim samarbeide med andre nasjonale og internasjonale myndigheter, og ha en rådgivende funksjon for sentrale myndigheter.
Historie
Økokrim kan føres tilbake til en gruppe for økonomisk etterforskning opprettet ved Kripos i 1977. I 1978 fikk den navnet Avdeling for økonomisk etterforskning. Avdelingen utviklet spesialkompetanse innen etterforskning av økonomisk kriminalitet og fikk ansvaret for å bistå politidistriktene i økonomiske saker. I 1989 ble så denne avdelingen skilt ut fra Kripos og etablert som et eget politiorgan med påtalemyndighet under navnet Økokrim.
Organisasjon
Økokrim er organisert i tverrfaglige enheter satt sammen av etterforskere med politibakgrunn eller økonomisk, datateknisk eller annen relevant fagbakgrunn. De fleste enhetene ledes av jurister (førstestatsadvokater). Utenom administrasjonsavdeling, fagseksjon, sekretariat og dataavdeling består Økokrim av disse avdelingene/teamene:
Action-rollespill
Action-rollespill eller action-RPG er en videospillsjanger. Den inneholder liknende elementer til rollespill, men fokuserer mer på kamper. I et typisk action-rollespill foregår kamper i sanntid og figurenes egenskaper utenfor kampene er ofte forenklet eller fjernet helt. Spilleren må da utføre visse handlinger nøyaktig og til rett tid istedenfor at figurenes egenskaper er avgjørende. Kjente action-rollespillserier er Diablo, Mana og Kingdom Hearts.
Hugo Grotius
Hugo Grotius (eller Hugo de Groot, av samtidige av og til kalt Huigh de Groot; født 10. april 1583 i Delft, død 28. august 1645 i Rostock) var en humanistisk utdannet nederlandsk jurist som med verket De iure belli ac pacis (Om krigens og fredens rett) fra 1625 systematisk og omfattende videreutviklet tanken om at det finnes rettsnormer basert på naturrett som er forpliktende for både individer og nasjoner til alle tider. Hans første publiserte naturrettsverk Mare liberum (Det frie hav) fra 1609 ble basis for teorien om det åpne hav og den senere havretten. I nevnte verker unnlot Grotius å bruke Bibelen som grunnlag for sitt naturrettssystem (men han var i stand til å bruke Bibelen mot dem som forsvarte prinsipper som ikke var i samsvar med naturretten), og sammen med sitt arbeid for fred og forsoning i religiøse og konfesjonelle spørsmål, irenisme, ble han en sentral forløper for opplysningstiden.
Action-rollespill
Sjangerblanding
Noen rollespill gjør figurenes egenskaper så uviktige at spillet kan også ses på som et action-eventyrspill, og nyere spill i denne sjangeren (som Grand Theft Auto IV) har begynt å innføre rollespillaktige elementer likt et action-rollespill. Action-eventyrspill som ikke har statistikk for figurene (slik som The Legend of Zelda-serien minus Zelda II: The Adventure of Link) blir også noen ganger kalt action-rollespill, noe som er omdiskutert.
Hugo Grotius
Med sine tanker om at mennesket har visse universelle og naturgitte egenskaper, eller rettigheter, som er uavhengig av både religion, tid og sted, fikk Grotius spesielt stor innflytelse på tyske og engelske naturrettstenkere som Samuel Pufendorf og John Locke, videre på de skotske moralfilosofene Francis Hutcheson og Adam Smith, og derved den senere politiske liberalismen.
Bakgrunn
Hugo Grotius var eldstebarnet til Jan de Groot og Alida van Overschie. Faren var en lærd mann, og oppdro sønnen til det samme. Grotius kom inn på Universitetet i Leiden allerede elleve år gammel. Der studerte han under noen av de mest kjente akademikerne i nord-Europa, blant andre Franciscus Junius, Joseph Justus Scaliger og Rudolph Snellius.
Tidlig virke
Da Grotius var ferdig på universitetet i 1598 fikk han være med en nederlandsk statsmann, Johan van Oldenbarnevelt, på et diplomatisk oppdrag i Frankrike. I Frankrike hadde Grotius omgang med mange kjente intellektuelle, og før han kom tilbake til Nederlandene ble han utnevnt til æresdoktor i juss ved Universitetet i Orleans. I Nederland ble Grotius advokat og historiograf for De forente Nederlandene. I 1604 skrev han første gang systematisk om internasjonal lov etter å ha blitt involvert i en sak der nederlandske handelsskip hadde kapret et portugisisk skip i Singaporestredet.
Daycruiser
Daycruiser er den moderne typebetegnelsen på en åpen motorbåt med en minicabin som tillater overnatting for en natt, fast dekk forut og rommelig cockpit med vindskjerm.
Hugo Grotius
De Indis og Mare Liberum
Nederlenderne var i åttiårskrigen med Spania og Portugal for selvstendighet da det fullastede handelsskipet «Santa Catarina» ble tatt av kaptein Jacob van Heemskerk i 1603. Heemskerk var tilsatt i Amsterdam-avdelingen av Det nederlandske Østindiakompani (Vereenigde Oostindische Compagnie). Han hadde ikke tillatelse fra selskapet til å kapre andre skip, men mange av aksjeeierne var svært interessert i profitten fra kapringen. Etter nederlandsk lov var det svært tvilsomt om kapringen var lovlig og i tillegg var det en del av aksjonærene som protesterte på moralsk grunnlag. Disse var for det meste mennonitter. Portugiserne forlangte selvsagt lasten tilbake. Saken førte til offentlige juridiske høringer og arbeid for å skaffe støtte fra nasjonal og internasjonal opinion. Det var i samband med denne saken at Østindiakompaniet ba Grotius forfatte et forsvar for kapringen.
Daycruiser
En daycruiser av klassisk eller moderne design har innenbords motor, men de finnes også med kraftige utenbordsmotor, gjerne en påhengsmotor. De er ofte hurtiggående, og kan oppnå hastigheter over 30 knop. Dette er mulig ved at de har planende skrogform, noe som gjør at de kjører oppå vannet fremfor gjennom vannet. En daycruiser er først og fremst en turbåt med sportslige egenskaper.
Hugo Grotius
De Indis og Mare Liberum
Resultatet av Grotius' innsats i tiden fra 1604 til 1605 var en teoritung avhandling som Grotius kalte De Indis (Om det indiske). Grotius brukte naturrett som grunnlag for forsvaret av kapringen. Han hadde dermed skapt et grunnlag som strakk seg videre enn denne ene saken. Han var interessert i rettsgrunnlaget for lovlig krig rent generelt. Avhandlingen ble aldri trykket i sin helhet mens Grotius levde. Manuskriptet ble ikke trykket før i 1864 under tittelen De jure praedae (Om retten til kapring). Prinsippene i denne avhandlingen la likevel grunnlaget for hans senere arbeider om internasjonal rett, De jure belli ac pacis, og et kapittel kom med i den innflytelsesrike pamfletten Mare Liberum.
I Mare Liberum (Det frie hav) som ble trykt i 1609 formulerte Grotius et nytt prinsipp om at havet var internasjonalt og at alle nasjoner fritt kunne benytte havet for handel. Artikkel 17 i Havrettstraktaten gir alle rett til uskyldig passasje.
Denne disputten ville få økonomiske følger. Nederlandene støttet ideen om frihandel (selv om de innførte et spesielt handelsmonopol på muskat og nellik fra Molukkene). I 1651 vedtok England navigasjonslovene (Navigation Act) som forbød gods å komme inn i England på annet enn engelske skip. Denne loven førte til den første engelsk-nederlandske krig fra 1652 til 1654.
Arminianerkontroversen, arrest og utlendighet
På denne tid var det en stor teologisk kontrovers mellom tilhengerne av Jacobus Arminius, dekan for teologi i Leiden, og fundamentalistiske kalvinister som Franciscus Gomarus. I 1610, flere måneder etter at lederen deres hadde dødd, ga tilhengerne av Arminius uttrykk for læreforskjeller mellom dem og kalvinismen. En del av dette gjaldt predestinasjonslæren, for at de mente at Gud ikke garanterer frelse for utvalgte folk. Under ledelse av Oldenbarnevelt tok De forenede nederlandske provinser et offisielt standpunkt for toleranse overfor arminianerne. Grotius ble etter hvert bedt om å skrive en tekst som forsvarte dette synspunktet.
I skriftet fra 1613 argumenterer Grotius for et syn han hadde utviklet lenge om skille mellom kirke og stat, og at bare det helt grunnleggende (for eksempel Guds eksistens og hans forsyn) skulle beskyttes for å unngå sivil uro. Forskjellige syn på teologiske poeng skulle være opp til hver enkelt å ta stilling til. Oldenbarnevelt foreslo til sist at at lokale myndigheter skulle få anledning til å rekruttere tropper for å få kontroll med situasjonen. En slik handling underminerte autoriteten til republikkens stattholder, på denne tid Maurice av Nassau, prins av Orange. Maurice benyttet anledningen til å styrke gomaristene som han støttet og til å fjerne Oldenbarnevelt som han mislikte. Oldenbarnevelt og Grotius ble arrestert den 29. august 1618. Oldenbarnevelt ble avrettet og Grotius dømt til livstidsstraff i Loevestein slott.
I 1621 klarte Grotius å flykte med hjelp fra kona. Han kom seg ut fra slottet i en bokkasse og flyktet til Paris. I Nederland ble han i ettertid i hovedsak kjent for denne rømningen. Både Rijksmuseum i Amsterdam og museet Het Prinsenhof i Delft hevder å ha bokkassen.
Grotius ble godt mottatt i Paris av tidligere kjente og fikk en kongelig pensjon av Ludvig XIII. Det var i Paris Grotius gjorde ferdig sitt mest kjente filosofiske verk.
Om sannheten i den kristne religion
Mens han var i Paris tok Grotius fatt på å oversette til latin et arbeid som han hadde skrevet på didaktisk vers i fengsel. Dette var en rudimentær men systematisk argumentsamling for kristendommens sannhet. Det latinske arbeidet ble først trykket i 1627 under navnet De veritate religionis christianae, på nederlandsk Bebijs van den waren Godsdienst trykt i 1622.
Dette var den første protestantiske tekstbok innen kristen apologetikk, og var delt i seks bøker. Deler av teksten handler om framveksten av historisk bevissthet knyttet til innhold og forfatterskap av de kanoniske evangelier. Andre deler av skriftet handler om hedenske religioner, jødedom og islam.
Verket ble oversatt til engelsk, arabisk, farsi og kinesisk for bruk i misjonsarbeidet i Østen og ble gjenutgitt frem til slutten av 1800-tallet.
Grotius utviklet også et eget syn på kristen forsoningslære. Han mente at Jesu offerdød skjedde for at Gud skulle kunne tilgi, men samtidig ha et rettferdig styre over universet.
De Jure Belli ac Pacis
Grotius levde mens åttiårskrigen mellom Spania og Nederland og trettiårskrigen mellom protestantiske og katolske land pågikk. Han var svært opptatt av konflikt mellom stater og religioner. Hans viktigste arbeide ble påbegynt i fengsel og avsluttet i Paris og gjorde et forsøk på å bygge en moralsk konsensus om hvordan slike konflikter kunne avgrenses. Grotius skrev:
Argumentene i dette verket er et grunnlag for en teori om rettferdig krig. Røft sagt tar andre bind for seg spørsmålet om jus ad bellum (rettsgrunnlaget for å starte krig), mens det tredje bind tar for seg spørsmålet om jus in bello (rettsgrunnlaget for oppførsel i krig).
Senere leveår
Mange som var i eksil begynte å vende tilbake til Nederlandene etter at Prins Maurice døde i 1625, men Grotius nektet å be om nåde fordi ville bety å akseptere skyld i utgangspunktet. Han ble derfor nektet tilgang til riket. Han prøvde å komme seg til Rotterdam i 1631, men ble nektet. Grotius flyktet til Hamburg.
På vei til sitt siste besøk i Sverige gikk hans skipet på grunn nær Rostock og han døde den 28. august i 1645. Hans legeme ble sendt til Nederland og gravlagt i Nieuwe Kerk i Delft.
Taffeland
Taffeland (vitenskapelig navn Aythya ferina) er en fugl i andefamilien.
Blakstad holdeplass
Blakstad holdeplass er en holdeplass på Arendalslinjen i Froland kommune ble åpnet i 1989. Blakstad gamle stasjon, Blakstad bru holdeplass og Hurv holdeplass ble samtidig nedlagt.
Auklandshamn
Auklandshamn er ei bygd i Sveio kommune i Vestland fylke. Stedet ligger på sør/østsiden av Bømlafjorden i Sunnhordland, vest for Førdespollen, 30 kilometer nord for Haugesund. Stedet har egen barneskole, Auklandshamn skole, med ca 40 elever. Stedet har flere utleiehytter for turister, to større religiøse foreninger, et aktivt idrettsmiljø og gode muligheter for turer i skog og mark.
Bygda har blandet bebyggelse med både bolighus og hytter. Det er rundt 500 fastboende i bygda.
Kulturliv
Bygda har mange frivillige organisasjoner som er aktive på mange felt. Blant annet kan nevnes bygdelag (velforening), kystkulturlag, idrettslag og noen religiøse foreninger. Det er egen skole i bygda. Det er litt næringsliv i bygda, noe turisme og havbruk med leverandører, dykkerselskapet Stava dykk, Sjøtroll Havbruk avd Sveio, Briliant fiskeoppdrett. Det er dagligvarebutikk samt en del mindre selskaper og enkeltpersonforetak. Sentrum i bygda ligger i selve Auklandshamn.
Geografi
Geografisk er bygda Auklandsham plassert langs sjøen, fra inngangen til Rødspollen, langs vestsiden av Førdespollen og langs Bømlafjorden fra Grimsholmen til Tjernagel. Ved Lambeidvågen er det friluftsområde som kommunen i samarbeid med Friluftsrådet Vest. Auklandshamn bygdelag bidreg med dugnad. Bygdelaget har også fått disposisjonsrett til en større eiendom til vannet Langevatn, hvor det er badeplass om sommeren, muligheter for fiske med mer. Det er ellers mange mindre vann i bygda med bademuligheter og fiske. Utmarken er for det meste dekket av barskog, noe lauvskog og lynghei.
Flora
Vestkysten av Sveio var tradisjonelt dekket av lyng, for det meste røsslyng. I den senere tid, med lite husdyrhold i utmarka, har det vokst opp mye skog, både bar og lauvskog. Mye av skogen, spesielt i ytre deler av bygda, er forholdsvis ung.
Fauna
Det er en del storvilt med rådyr og hjortestamme med i Auklandshamn krinsen. Det finnes også småvilt som rødrev, piggsvin, ekorn osv. Bømlafjorden er rik på fisk, blant dem er torsk og sei vanligst. I sesongen er det også mye makrell og sild som kommer inn langs fjorden. I ferskvannene finnes det ørret. Det finnes noen havbruksanlegg langs kysten, som bidrar med arbeidsplasser.
Livlandske krønike
Henrik av Livlands Livlandske krønike (på latvisk Indriķa hronika; latin Heinrici Cronicon Lyvoniae) er et historisk dokument som beskriver Latvias og Estlands historie mellom årene 1180 og 1227. Det er det eldste kjente dokumentet om Livland, Latvias historie.
Bakgrunn
På 1200-tallet, samtidig med de velkjente korstogene mot Jerusalem og Midtøsten, foregikk Østersjøskorstogene. Før korstogene mot Livland (som bestod av dagens Estland og Latvia) var dette området et hedensk samfunn. I dette området møttes både hansa kjøpmenn, handelsfolk fra Novgorod, tyskere, dansker,svensker, nordmenn og russere hverandre. Gjennom denne kontakten oppsto det handel, kultur og landing av religiøse impulser. Flere skandinaviske herskere og Den tyske orden erobret og bosatte deler av Baltikum.
Innhold
Den viser til de kompliserte forholdene som oppstår når religiøse motiv blandes med politiske hensikter. Den andre kjente latviske krøniken, rimkrønike, har ikke like stor historisk verdi efter som den stort sett er skrevet som en patriotisk fortelling til kristen hoffunderholdning.
Krøniken består av fire bøker. De første to bøkene, Om Livland og Om biskop Berthold, beskriver de to tyske biskopene Meynards og Bertholds ankomst og deres mislykkede forsøk på å etablere seg i Livland.
Den tredje boken, Om biskop Albert, beskriver den tredje biskopen, Albert von Buxhövden, grunnleggeren av Sverdridderordenen, og erobringen av Livland. Den fjerde boken, Om Estland, beskriver Alberts og Sverdridderordens erobring av Estland. Originalmanuskriptet er dessverre ikke bevart. Det finnes dog 16 ulike kopier som er nedskrevet mellom 1300-tallet og 1800-tallet, den eldste kopien går under navnet Codex Zamoscianus. Det finnes heller ikke så mye materiale tilgjengelig på internett, mens det finnes noen utdrag,, og en side av en av kopiene kan ses her:.
Hans krøniker er skrevet fra en synsvinkelen til den katolske kirke og dens innvirkning på området. Krøniken kan være påbegynt som en rapport til den pavelige legaten Vilhelm av Modena, som Henrik var tolk for mellom 1225 og 1227. Vilhelm av Modena var i Livland for å megle i en intern kirkedisputt mellom den kristne ridderordenen, sverdridderordenen og Livlands katolske biskopers territorielle krav.
Sverige i krøniken
I år 1203 omtaler krøniken Visby. Dette er det eldste nå kjente skriftlige omtalen av stedet. Krøniken forteller også om at det samme år var estere fra øyen Øsel i Blekinge, der de blant annet skal ha ødelagt en kirke og tatt slaver og plyndret. Videre står det at slike angrep ikke var uvanlige i Sverige og Danmark.
Padling under Sommer-OL 1960
Padling under Sommer-OL 1960. Padling var med som olympisk øvelse for femte gang under OL-1960 i Roma. Det ble konkurrert om sju olympiske titler. Det var tre klasser for kajakk og to i kano for herrer og to i kajakk for kvinner. Sovjetunionen ble beste nasjon med tre gullmedaljer.
Itelmensk
Itelmensk (også kalt kamtsjadalsk) er et tsjukotko-kamtsjatkansk språk som snakkes av itelmenerne i Russland.
Ringand
Ringand (vitenskapelig navn Aythya collaris) er en fugl i andefamilien.
Løgneren
Løgneren er en roman av Martin A. Hansen. han begynte på den i 1942, men den ble ikke ferdig før i 1949. Opprinnelig var den skrevet som en radioroman, siden ble den også føljetong i avisen «Berlingske Aftenavis». I 1970 ble den filmatisert.
Romanen handler om en lærer på en liten dansk øy. Vi får innblikk i hvordan han tar et oppgjør med seg selv og med innbyggerne på øya.
Jure Šinkovec
Jure Šinkovec (født 3. juli 1985 i Ljubljana) er en slovensk skihopper som representerer SSK SAM Ihan.
Han debuterte i kontinentalcupen i februar 2004, og har to ganger blitt blant de 20 beste sammenlagt, med 15.-plass i 2008/09 og 13.-plass i 2010/11. I verdenscupen debuterte han i november 2005. Hans beste individuelle plassering i enkeltrenn i verdenscupen er 16.-plass i Pragelato 14. desember 2008. Sammenlagt ble han nummer 60 i 2008/09. Han var på det slovenske laget som ble nummer 3 i lagkonkurransen i storbakken i Harrachov 10. desember 2011. I Sommer Grand Prix ble han nummer 15 sammenlagt i 2011.
Office of Rail and Road
Office of Rail and Road (ORR), tidligere Office of Rail Regulation, er et forvaltningsorgan som fører tilsyn med jernbanen i Storbritannia og stamveinettet i England. ORR ble opprettet 5. juli 2004 og er underlagt Department for Transport. Forvaltningsorganet har 280 ansatte.
Oppdraget til ORR omfatter både trygghet på jernbanen og økonomien i jernbanesektoren, herunder Network Rails ivaretagelse av landets jernbaneinfrastruktur. Etter etableringen av Highways England i april 2015 fikk ORR også ansvar for tilsyn med Englands stamveier, og navnet ble endret fra Office of Rail Regulation til Office of Rail and Road.
Thomas Erichsens Minde
Thomas Erichsens Minde eller Hop hovedgård er en tidligere lystgård på Hop, like sør for Ask, på Askøy i Hordaland.
Hop setegård
Fra 1500-tallet var Hop setegård for lagmannen over Bergen og Gulen lagdømme. Gården ble i 1651 overtatt av borgermester og lagmann Hans Hanssøn Smith, som i 1676 ble adlet under navnet Lilienskiold. Hans sønn ble amtmann over Finnmark og overtok senere både adelstittelen og gården etter faren. I tiden 1703 til 1737 ble gården eid av lagmann Niels Knag, senere adlet under navnet Knagenhielm. Han var en av Vestlandets rikeste menn, med blant annet store jordeiendommer i Kaupanger. Gården gikk deretter i arv til justisråd og president Christian Krogh. Gården ble overtatt av kanselliråd Jacob Frich i 1783.
Thomas Erichsens Minde
I 1792 ble Hop kjøpt av en av Bergens rikeste menn, kjøpmann Thomas Erichsen d.e., født 23. desember 1752 i Flensburg. I 1793 fikk Thomas Erichsen oppført hovedbygningen i louis seize-stil. Thomas Erichsen hadde tatt borgerskap i Bergen 16. september 1777. Året etter giften han med Lucia Maria, f. Lorentzen (1760–1824) og sammen fikk de tre sønner og to døtre.
Hans født i 1778. Thomas født i 1780. Wollert født i 1782. Christina født i 1784. Siste datter finner vi ikke informasjon om.
Et prospekt av Johan F. L. Dreier fra 1810 viser at dette var en bygningen på halvannen etasje med valmet mansardtak med blå glasserte takstein, midtarker og portaler. I tre av hovedbygningens fasader er førsteetasjen trukket inn og andre etasje blir båret av en kolonnade med slanke, joniske søyler. Vinduene er såkalte engelske skyvevinduer, typisk for tidens louis seize-stil.
Thomas Erichsen anla også en storslått hage med en 800 meter lang allé ned til steinnaustene i Hopshavn. Den nederste delen av alléen består av asketrær, mens lengre oppe er det lindetrær.
Etter at Thomas Erichsen døde i 1795 hadde enkefruen Lucia Maria eiendommen til 1807, som da ble overtatt av en av sønnene, som også het Thomas (f. 1780). Han eide gården fram til 1812, da eiendommen ble tatt over av kjøpmann John Nicolaysen, som var gift med Thomas sin søster. Gården var i familiens eie fram til 1841. Gerhard Mowinckel (1797–1878) var deretter eier av gården fram til Nils Knag Jæger (1827–1905) kjøpte den for 7100 Spd i 1866. Jæger solgte ut husmannsplassene som var tilknyttet hovedgården, samt skog- og sagbruksdriften. Jægers datter, fru Gustava Marie Paasche, fikk hjemmelsbrev på gården i 1906. I 1915 ble eiendommen overtatt av kjøpmann Ole H. Mathiesen. Både hovedhuset og naustet var i dårlig stand og arkitekt Ole Landmark var ansvarlig for restaureringen.
Straumholbrua
Straumholbrua er ei veibru på fylkesvei 715 i Osen kommune i Trøndelag. Den 180 meter lange brua krysser Osenstraumen. Brua ble åpnet av kong Olav V i 1979.
Thomas Erichsens Minde
Ask helseheim og Misjonsheimen
Thomas Erichsens Minde ble fredet av Riksantikvaren i 1923. Skjøte fra Ole H. Mathiesen ble overatt av Bergens Privatbank i 1927. I 1932 ble hovedhuset, bruksnummer 95, skilt ut fra gården og solgt til Sigvart Høines (1878–1966). Høines hadde arbeidet som misjonær for Frelsesarmeen i Afrika og han var utdannet som naturlege i USA. Som en av Norges første «moderne» naturleger etablerte han kur- og rekreasjonstedet A/S Ask Helseheim på Thomas Erichsens Minde. Midthordland krets av Indremisjonsforbundet overtok eiendommen for 375000 kr fra Oliva Høines i november 1971. Hovedbygningen har fått et tilbygg mot nordvest tegnet av arkitektkontoret Molden Arkitekter A/S i 1989. Fram til november 2010 drev Indremisjonsforbundet alders- og sykehjemmet «Misjonsheimen» på stedet. Bygningen og den 13 mål store tomten ble lagt ut for salg februar 2011 med en prisantydning på 12 millioner kroner.
Straumholbrua
Straumholbrua er del av Nordfosen vegmiljø. 21. desember 2009 kunngjorde Riksantikvaren at Nordfosen vegmiljø blir fredet.
Tirol (andre betydninger)
Tirol har flere betydninger:
Hvitøyeand
Hvitøyeand (vitenskapelig navn Aythya nyroca) er en fugl i andefamilien.
Eremiaphilidae
Eremiaphilidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører ordenen knelere. Det latinske navnet betyr "de som liker ørkener", denne familien skiller seg fra andre knelere ved at de foretrekker tørre områder med lite vegetasjon.
Liv og utvikling
I motsetning til de fleste andre knelere som lever oppe i vegetasjonen holder disse knelerne seg på bakken i ørkenstrøk.
Utbredelse
Familien er utbredt i Afrika og Asia.
Lester Young
Lester «Prez» Young (født 27. august 1909 i Woodville i Mississippi, død 15. mars 1959 i New York) var en amerikansk jazzmusiker (saksofon, klarinett), kjent som en av verdens ledende på 1930-, 1940- og 1950-tallet.
Etter å ha turnert vaudeville med familieorkesteret, spilte han med Art Bronson og hans Bostonians (-1930) og Walter Page's «Blue Devils; (1931). Han var en tid i Minneapolis, før han flyttet med bandet «The Thirteen Original Blue Devils» til Kansas City, og ble opptatt i Bennie Motens orkester (1933).
Young spilte med en rekke band, også i New York, der han tok over saksofon-pioneeren Coleman Hawkins' rolle i Fletcher Hendersons orkester (1934), gikk til Andy Kirk's orkester, og endelig Count Basies band (1934–40), der Young oppnådde nasjonal berømmelse. Med deler av Basiebandet ga han ut sin mest kjente solo, «Lady be Good» (1936), og komponerte selv Lester leaps in (1939). En til tider klarinettspillende Young fikk tilnavnet «Prezident» av Billie Holiday, som igjen av Young fikk tilnavnet «Lady Day» de to ga ut bestselgerne The man I love (1939) og All of me (1941).
Firevolum-serien ''Prez' hat utkom 1936-41.
På 1940-tallet ledet han egen trio ved Kelly's Stables, fulgt opp med en periode på vest-kysten med sin yngre bror, jazztrommeslageren Lee Young. Young medvirket ga ut Lester Young – Nat King Cole Trio (1946), samt fortsatte sitt virke i New York City med Basie (1943–44) og Dizzy Gillespie og tilbrakte et år i militæret. Etter dette spilte han inn sin kjente These foolish things (1946) og Coleman Hawkins & Lester Young (1946). Han figurerte i filmen Jammin' the blues (1944), spilte i Jazz at the Philharmonic (1946), ga ut Prez in Europe (1953) og Pres and Teddy (1956) før han døde. Komposisjonen Pork pie hat (1959) av Charles Mingus, er dedikert Young, likesom Wayne Shorter's Lester left town. Flere biografier er skrevet, deriblant Douglas H. Daniels, Lester leaps in: The life and times of Lester 'Pres' Young (2005).
Sport
Det eksisterer hundrevis av forskjellige sporter og idretter. SportAccord, en sammenslutning av internasjonale sportsføderasjoner, kategoriserer sport i fem hovedgrupper. Disse er primært fysiske sporter, primært tankesporter, primært motoriserte sporter, primært koordinative sporter og primært dyresporter.
Sports- og idrettskonkurranser er styrt av et sett med regler. Reglene brukes til å sikre en rettferdig konkurranse og til å avgjøre hvem som vinner. Hvem som vinner kan bestemmes av fysiske hendelser, som å krysse en mållinje først eller score flest mål, eller ved dommeravgjørelser. Dommere kan for eksempel vurdere en prestasjon opp mot kriterier for teknisk ytelse eller kunstnerisk uttrykk.
Etymologi
Idrett er et særnordisk begrep, opprinnelig sammensatt av substantivene «ið» og «þrôtt». Førsteleddet «ið» betyr syssel eller gjerning og finnes i dag igjen i det beslektede begrepet gidde (orke). Andreleddet «þrôtt» betyr kraft eller utholdenhet og finnes i dag igjen i det beslektede begrepet trøtt (trett, sliten, dvs. mangel på kraft eller utholdenhet).
Det gammelnorske «îþrôtt» ble brukt om både åndelige og legemlige ferdigheter. Kong Harald Hardråde (1015-1066) ramser i en av sine gamanvísur opp åtte idretter han behersker (Íþróttir kannk átta). Disse er diktning, ridning, svømming, skiløping, bueskyting, roing, harpespill og å fremføre dikt. Orknøyjarlen Ragnvald Kale Kolsson (1100-1158) ramser i en av sine lausavísur opp ni idretter han behersker (Tafl emk ǫrr at efla). Disse er «tafl» (hnefatafl eller sjakk), runeskrift, lesing og/eller skriving, smedkunst, skiløping, skyting, roing, harpespill og diktning. Det norrøne idrettsbegrepet inkluderer dermed aktiviteter som ligger i grensen av det moderne idrettsbegrepet, slik som brettspill som f.eks. sjakk. Det norrøne idrettsbegrepet inkluderer i tillegg aktiviteter som i dag vil falle inn under «kunst og kultur», slik som diktning og musikk.
Idrettsbegrepet er senere blitt snevret inn til å i all hovedsak legge vekt på fysiske kroppsøvinger. I moderne språkbruk legges det derfor gjerne til grunn at det må være et minimum av fysiske kroppsøvinger før en aktivitet kan defineres som idrett. Hvor stort innslag av fysiske kroppsøvinger som må til før en aktivitet kan defineres som idrett, er det imidlertid ingen enighet om.
Sport er et låneord fra engelsk og betyr opprinnelig spill eller fornøyelse. Sport er en forkortelse av «disport» som igjen kommer fra gammelfransk «desporter». Dette begrepet betyr egentlig bære bort og er beslektet med det moderne deportere. Sport betyr dermed opprinnelig det som får en bort fra arbeidet, altså fritidsbeskjeftigelse eller adspredelse. I sport legges det stor vekt på konkurranseelementet, jf. uttrykket «å la det gå sport i noe».
På slutten av 1800-tallet var det et motsetningsforhold mellom «idrett» og «sport». Med idrett forsto man fysisk fostring mens sport ble brukt om konkurranser mot andre og jakten etter rekorder. En skitur i marka ville derfor bli regnet som idrett, mens å konkurrerer med andre om å gå 50 km på ski så fort som mulig (gjerne i korte sløyfer som blir gått mange ganger) ville bli regnet som sport. Fridtjof Nansen var en av dem som sto for dette synet.
Definisjon
Det finnes ingen allment akseptert definisjon av hva som skiller sport fra andre fritidsaktiviteter. Mange ordbøker og leksika referere til sport som en fysisk aktivitet, som ofte inneholder et element av konkurranse. Andre kilder inkluderer også tankesport og motorsport hvor fysisk aktivitet er mindre dominerende. Sport kan også grense opp mot kunst, særlig gjelder dette aktiviteter hvor dommere bedømmer utøverens prestasjon opp mot kriterier for god stil. Dans kan for eksempel både være sport i form av sportsdans og kunst i form av ballett.
De forente nasjoners (FN) Inter-Agency Task Force on Sport for Development and Peace definerte i 2003 sport i utviklingssammenheng som «alle former for fysisk aktivitet som bidrar til fysisk form, mental trivsel og sosialt samspill, for eksempel lek, rekreasjon, organisert eller konkurranseidrett, og urfolks sport og spill.»
Europarådet definerer sport som «alle former for fysisk aktivitet som gjennom uformell eller organisert deltakelse, tar sikte på å uttrykke eller bedre fysisk kondisjon og mental velvære, danner sosiale relasjoner eller oppnå resultater i konkurranse på alle nivåer.»
SportAccord, en sammenslutning av internasjonale sportsføderasjoner, har utarbeidet et sett med kriterier som en aktivitet må tilfredsstille, før den kan bli ansett som sport og bli tatt opp som medlem av organisasjonen. Målet er ikke å ha en generell, vitenskapelig eller statisk definisjon, men heller å ha en klar og pragmatisk beskrivelse av aktiviteter som kan anses som sport. De fem kriteriene er :
Dette innebærer at rene mosjonsaktiviteter uten konkurranse faller utenfor sports-begrepet til SportAccord (kriterium 1). Kortspill og terningspill vil også falle utenfor fordi spillene inneholder et element av flaks (2). Enkelte kampsporter vil også kunne falle utenfor sports-begrepet til SportAccord fordi helsen til utøverne settes i unødig fare (3). Enkelte sporter med dyr (f.eks. hester og hunder) kan også kunne falle utenfor fordi dyrenes liv og helse settes i fare (4).
SportAccord kategoriserer sport i fem hovedgrupper: