cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Engeløybruene
Engeløybruene er navnet på to bruer som forbinder Engeløya til fastlandet i Steigen kommune i Nordland. Bruene ble åpnet av kong Olav V i 1978 og er en del av fylkesveg 835.
Høybrua er ei fritt frambygg-bru og går fra fastlandet til Ålstadøya. Brua er 548 meter lang og har et hovedspenn på 110 meter.
Lavbrua går fra Ålstadøya til Engeløya. Brua er 360 meter lang, med lengste spenn 24 meter.
Zlatan
Zlatan er et mannsnavn som stammer fra ordet zlato i søreuropeiske- og sentraleuropeiske språk, med betydning «gull» eller «gyllen».
Utbredelse
Zlatan er brukt i Bosnia, Bulgaria, Kroatia, Republikken Makedonia og Serbia.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Zlatan i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Nils Viker
Nils Viker (født 2. juli 1911, død 14. desember 2009) var en norsk tannlege og naturfotograf.
Gravity Probe B
Gravity Probe B (GP-B) refererer til en satellitt som ble skutt opp i 2004 og prosjektet den er del av. Målet er å teste Albert Einsteins generelle relativitetsteori. Analyse av måledataene pågår fremdeles per februar 2008.
Prisen
Om filmen
Filmen vant en Golden Globe for beste kvinnelige nykommer (Elke Sommer).
I rollen
(utvalg)
Lars Hognestad
Hognestad har produsert tv-programmer som Åpen post, Copacabana, Café, Borettslaget, Typisk norsk, Uti vår hage,Torsdagsklubben, På innsiden med Thomas Giertsen, Tonight med Timothy Dahle, Slå på ring, Rikets Røst, Brille, I kveld med Ylvis, Storbynatt, Dritseint med Edel, Ukens Vinner med Radioresepsjonens, Praktisk Info med Jon Almaas og Helt Perfekt.
Hognestad har dessuten hatt regi på sceneforestillinger med Fredrik Steen, og blant annet hans karakter Hildegunn Moltubakk. Han har også produsert og regissert en rekke reklamefilmer.
Lars Thorstensen Tønsager
Lars Thorstensen Tønsager (født 14. november 1788 i Eidsvoll, død 28. mai 1873 samme sted ) var en norsk gårdbruker og politiker.
Attikí
Attikí ligger i det sørlige Hellas og dekker 3 808 km². I tillegg til Athen inneholder området byene Pireus, Eleusis, Megara, Laurium og Marathon, i tillegg til en liten del av halvøya Peloponnes og øyene Salamis, Aegina, Poros, Hydra, Spetses, Kythira og Antikythira. 3 841 408 innbyggere bodde der i 2005, der mer enn 95 % er innbyggere i metropolområde til Athen.
Lars Thorstensen Tønsager
Han ble valgt inn på Stortinget i 1830, 1836, 1842, 1845, 1848 og 1851, for Akershus Amt. Han var også vararepresentant i 1833.
Tønsager var den første ordføreren i Eidsvoll og satt fra 1838 til 1841, igjen ordfører fra 1843 til 1851.
Karin Vaage
Karin Vaage (født 21. februar 1925 Oslo) er en norsk skuespiller.
Ed, Edd og Eddy
Ed, Edd og Eddy (orig. Ed, Edd n Eddy) er en amerikansk-canadisk animert TV-serie som vises på Cartoon Network. Den ble skapt av Danny Antonucci i 1999.
Handling
Serien handler om tre venner (Ed, Edd og Eddy) som er på jakt etter «jawbreakere», en slags drops som faktisk finnes i virkeligheten (på norsk går de blant annet under navnet «evighetskule»). I serien er disse dropsene fullstendig overdimensjonerte, på størrelse med basketballer. Problemet er at Ed, Edd og Eddy aldri har noen penger, så de prøver forgjeves å lure penger fra barna i nabolaget i Blindveien. Serien er preget mye av slapstick, det vil si overdreven fysisk komikk.
Ed-ene
(oppr. The Eds)
Ed
Ed er arbeidshesten i gruppa og er svært uhygienisk og stokk dum, men er veldig sterk. Dessuten har han høy smerteterskel, og tåler det utroligste. Ed har en søster som heter Sarah. Han elsker også høner og har flere ganger forsøkt å stjele noen fra Rolfs bondegård. Ed har ingen hake og bare et enkelt, langt øyenbryn som strekker seg over begge øynene; Eddy kaller ham derfor noen ganger for «Monobrynet».
Edd
Edd er den smarte gutten i gjengen som alltid bruker lue. Vennene hans kaller ham Dobbel-D, selv om Eddy også liker å kalle ham for sokkhue. Edd har en lav, hes stemme og uttrykker seg ganske tungvint. Derfor har han vanskelig for å bli hørt. Mellomnavnet hans er Marion. Han tar aldri av seg lua og kun Ed og Eddy har sett hva som er under den. Edd er også svært opptatt av hygiene, noe som kan føre til uenigheter mellom ham og Ed. Edd er også svært svakt og sliter med å løfte de minste ting.
Eddy
Eddy er gruppas selvutnevnte leder. En energisk gutt som er ivrig på å tjene penger og besatt av å spise jawbreakere. Han skyr ingen midler for å svindle «spenn» fra de andre barna i nabolaget og kommer ofte med hårreisende og raffinerte planer for å oppnå det. Han har en storebror som han er veldig stolt av. Eddys mellomnavn er Hopper. Eddy blir i karakterboka si beskrevet som «stormannsgal».
De andre barna
(oppr. The Kids)
Kjetil
(oppr. Kevin) Kjetil er den «kuleste» i nabolaget og den som ofte har noe vittig å si. Han kaller Ed, Edd og Eddy for duster. Hans kjæreste eiendel er sammen med skyggelua, racersykkelen hans.
Rolf
Rolf er en rar gutt fra Øst-Europa. Han tilbringer mesteparten av tiden sin til å hedre forfedrene sine som for eksempel «den store Nano» gjennom merkelig skikker og tradisjoner. Han eier en liten bondegård ved huset sitt og forvirrer Ed-ene uten stans.
Planke-Petter
(oppr. Johnny 2x4) Planke-Petter leker alltid med en planke som har påtegnet ansikt. Han behandler planken som et levende menneske, og skjønner visstnok hva den sier. Planke-Petter har en uvanlig hodeform som gjør at han ofte setter det fast i trange åpninger for eksempel mellom to greiner, i et spann og så videre. Plankepetter er maskoten til Army of Power.
Sarah
Sarah er Eds ildsinte lillesøster som elsker å herse med sin bror for å få det som hun vil. Hun leker alltid med Jimmy.
Jimmy
Jimmy er en svekling med regulering og er nokså feminin. Han er Saras beste venn og dypt følelsesmessig knyttet til henne. Det finnes flere eksempler på hva skjer med ham hvis noen prøver å ta Sara fra ham. Jimmy er også en stor ulykkesfugl og dukker alltid opp med en skade eller skavanker på kroppen. Han avskyr vold og hans store ønske er at alle i nabolaget skal være venner.
Sol Van Fartensmir
(oppr. Nazz Van Bartonshmeer) Sol er en jente med godt humør og ofte den mest avslappede og modne i gjengen. Ed, Edd, Eddy og Kjetil (og Petter i en episode) er selv forelsket i Sol. Fulle navnet hennes er Sol Van Fartensmir.
Ertnessøstrene
(oppr. The Kanker Sisters) Ertnessøstrene er tre ekle trilling-søstre som alltid er på kjærlighetsjakt etter Ed, Edd og Eddy. De bor i en campingvogn på den andre siden av nabolaget. Alle i nabolaget både avskyr og er livredd for dem.
Siv Ertnes
(oppr. Lee Kanker) Siv er den selvutnevnte lederen av Ertnessøstrene og pleier å ta Eddy som kjærlighetsoffer
Marie Ertnes
(oppr. Marie Kanker) Marie er den smarteste og lureste av Ertnessøstrene og pleier å ta Edd som kjærlighetsoffer
Mai Ertnes
(oppr. May Kanker) Mai er den dummeste av Ertnessøstrene og pleier å ta Ed som kjærlighetsoffer.
Spesielle trekk
Det blir aldri vist noen voksne i serien, og heller ingen andre barn enn de som er med i det faste persongalleriet. Det totale antall personer som opptrer serien er altså tolv. Det eneste unntaket for dette er storebroren til Eddy, som ble vist i filmen Ed, Edd n Eddy's Big Picture Show i 2009.
De fire første sesongene (52 episoder) foregår om sommeren. Den femte sesongen (13 episoder) foregår om høsten, og episodene finner ofte sted på skolen. Filmen foregår på sommeren der befinner karakterene seg utenfor nabolaget Blindveien i løpet av store deler av filmen.
Ed, Edd n Eddy's big picture show
Ed, Edd n Eddy's Big Picture Show var en 90 minutters filmspesial som var avslutningen til hele serien. Filmen hadde premiere i Skandinavia 31. mai 2009 på Cartoon Network.
Filmen handler om Ed, Edd og Eddy som er på flukt vekk fra nabolaget Blindveien for å søke beskyttelse hos storebroren til Eddy etter at en av planene til Eddy gikk forferdelig galt og de andre barna er forbanna og ute etter å få tatt hevn og dem, akkurat hva de hadde funnet på før filmen er foreløpig ukjent, men man får se under de første to minuttene nabolaget etter katastrofen og noen detaljer blir nevnt nærmere slutten av filmen av Edd og Eddy. Kjetil, Sol, Rolf og Petter er barna som er ute etter hevn på Ed, Edd og Eddy, og de fikk nesten gitt dem inn i filmen, Ed, Edd og Eddy rømte i Eddys bror sin bil ved at Ed løftet bilen sånn som Fred Flinstone bruker bilen sin, senere så holder Edd for harde livet fast i en tornado karusell og klarer og kaste de andre barna av bilen og kaste seg selv, Ed og Eddy ut av Blindveien. De andre barna velger å følge etter, Kjetil og Sol slår seg sammen, Rolf tar med grisen sin Wilfred, og Petter forkler seg som alteregoet sitt Kaptein Melonhode for å jakte på Ed, Edd og Eddy. I mellomtiden legger Sarah og Jimmy merke til alt sammen, og bestemmer seg å gå på en piknik for å se Ed, Edd og Eddy få juling. Ertnessæstrene finner ut at de andre barna er ute etter å ta Ed, Edd og Eddy, og bestemmer seg for å selv jakte på de andre barna for å beskytte "Kjærestene sine", uten at verken Ed, Edd, Eddy eller de andre barna vet om dette.
Filmen var en suksess og er kjent som en av de beste Cartoon Network-filmene noen gang. Folk ga filmen ros for animasjonen, historien, karakterutviklingene, de rørende og følelsesfulle øyeblikkene og hvordan filmen konkluderte serien.
Spill
I tillegg er Ed, Edd og Eddy (som en karakter) og Petter og Planke spillbare i Cartoon Network Speedway, og Eddy og Sarah er spillbare i Cartoon Network Block Party, begge til Gameboy Advance.
Hjemutgivelser
Serien har fått utgivelser på VHS og DVD. Filmen har også blitt utgitt på DVD og digitalt, den norsk dubbet versjonen har foreløpig ikke blitt gitt ut i det hele tatt.
Norske stemmer
Fra lista mangler navnet på skuespilleren som gir stemme til Mai i sesong 5 og 6, julenissen, byfolk som ler og herr sol.
Basel-Stadt
Basel-Stadt er den minste kantonen i Sveits, og også den med den høyeste befolkningstettheten. Den ligger på begge sider av Rhinen og grenser til Frankrike (Alsace) i vest, Tyskland (Baden-Württemberg) i øst og kantonen Basel-Landschaft i sør.
Inntil 1833 utgjorde Basel-Stadt sammen med Basel-Landschaft kantonen Basel. De ble derfor inntil 1999, da dette begrepet ble strøket fra Sveits' grunnlov, omtalt som halvkantoner. Basel-Stadt er imidlertid like autonom som alle andre kantoner. Den eneste forskjellen er at den bare har én stemme i Sveits' stenderråd (mens de fleste andre kantoner har to stemmer).
Basel-Stadt består av bare tre kommuner:
Skjelettmuskulatur
Skjelettmuskulatur, eller tverrstripet muskulatur er en fellesbetegnelse for de musklene som er festet til skjelettet. Det er disse musklene som gjør at vi kan bevege oss. De kan arbeide raskt, men blir fort slitne.
Muscle strié
Steinhumle
Steinhumle (Bombus lapidarius) (Linnaeus) er en vanlig humle i hager og på dyrket mark. Imidlertid blir den ikke så ofte funnet ute i skog og mark. Humlearten har ganske kort tunge.
Hos steinhumla er det stor størrelsesforskjell mellom arbeidere og dronninger. Det er normalt ingen problemer å skille dronningen på grunn av den helt klare forskjellen i størrelse.
Kjennetegn
Steinhumlen er en vakker kullsort humle med dyp rød bakkroppsspiss. [[media:Steenhommel_mannetje.jpg|Hannene]] har imidlertid noe gul behåring på brystet og helt foran på hodet. Steinhumla kan forveksles med Tyvhumlen Bombus wurfleini som imidlertid er langt kraftigere bygget enn steinhumla.
Størrelse
Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.
Dronninger: Lengde 20-22 mm, Vingespenn: 37-40 mm
Arbeidere: Lengde 12-16 mm, Vingespenn: 24-30 mm
Hanner: Lengde 14-16 mm, Vingespenn: 27-30 mm
Bolet
Bolet til steinhumla ligger svært ofte nede i bakken i gamle musebol. Men den kan også slå seg ned i fuglekasser. Steinhumla sine bol utmerker seg ofte at når bolene blir store blir de omgitt av et vokstak som kan minne om en stein. Derav trolig navnet steinhumle.
Utbredelse
Vi finner steinhumlen stort sett i kyststrøkene i Sør-Norge nordover til Sognefjorden på Vestlandet. Men det forekommer spredte funn til langt opp i Trøndelag.
Saarlands flagg
Saarlands flagg er vannrett delt i fargene svart, rødt og gult og har forbundslandets våpen midt i duken.
Fargene i Saarlands flagg er de tyske fargene. Valget av farger ble gjort da Saarland, etter å ha vært adskilt fra det øvrige Tyskland siden 1945, fra 1. januar 1957 ble gjenforent med Forbundsrepublikken Tyskland. Allerede året før var forbundslandets symboler forberedt, gjennom lov av 9. juli 1956 og gjennom artikkel 61 i grunnloven av 20. desember 1956 der landets farger fastsettes til svart, rødt og gult. I loven om Saarlands symboler ble det nærmere bestemt at våpenet skal være med i flagget. Våpenet henviser til landområdene som utgjør Saarland. I første felt vises en hvit blå løve, opprinnelig våpenet for grevene av Saarbrücken-Commercy. I andre felt et rødt kors på hvitt for kurfyrstedømmet Trier. I tredje felt vises en rød skråbjelke med sølv ørner på gull felt for hertugdømmet Lorraine. I fjerde felt vises en gul løve på svart for hertugdømmet Pfalz-Zweibrücken.
Saarland fører ikke eget statsflagg, slik heller ikke Bayern eller Brandenburg gjør. Saarland er en av tre tyske forbundsland som fører de tyske fargene svart, rødt og gult. De to andre er Niedersachsen og Rheinland-Pfalz.
Saarland har to ganger vært atskilt fra det øvrige Tyskland, i begge tilfeller umiddelbart etter verdenskrigene. I begge perioder førte området eget flagg.
Saargebiet 1920-1935
I Versaillestraktatens artikler 45 til 50 ble det bestemt at Saar-området skulle adskilles fra Prøyssen og Bayern og settes under kontroll av Folkeforbundet og en internasjonal regjeringskommisjon. Denne fastsatte 28. juli 1920 et flagg for Saargebiet, en vannrett trikolor i fargene blått, hvitt og svart. Fargene var avledet fra våpnene til fire av byene i området, St. Ingbert, St. Johann, Saarlouis og Saarbrücken. Disse tilsvarte fargene i flaggene som inntil da hadde vaiet i området, Prøyssens svart og hvitt og Bayerns hvitt og blått. Flagget ble ført inntil 1935, da Saargebiet ble gjenforent med Tyskland.
Saarland 1947-1956
Etter den andre verdenskrig kom Saarområdet under fransk kontroll, formelt organisert som et statsrettslig autonomt område i økonomisk union med Frankrike. En egen grunnlov for Saargebiet trådte i kraft 17. desember 1947. Artikkel 61 beskriver flagget som et hvitt kors på blå-rød grunn. Dette ble ved lov av 16. juni 1948 nærmere spesifisert som et flagg med nordisk korsform der feltene nærmest stangen var blå og feltene i flaggets frie ende røde. Fargene blått, hvitt og rødt er fargene fra Frankrikes trikolor. Dette flagget ble ført inntil gjenforeningen med Forbundsrepublikken Tyskland. Fra da av gjaldt de tyske farger i det nye forbundslandet Saarland.
Waltzing Matilda
Waltzing Matilda er en australsk folkesang. Visen ble laget av den australske «bush»-poeten og nasjonalisten, Banjo Paterson.
Crotone (provins)
Det var 173 122 innbyggere ved folketellingen i 2001.
Geografi
Provinsen Crotone grenser:
Verdensmesterskapet i rally
Verdensmesterskapet i rally (FIA World Rally Championship; ofte forkortet WRC) arrangeres årlig av Det internasjonale bilsportforbundet (FIA). Verdensmesterskapet i rally består av en rekke enkeltløp. Resultatene fra hvert løp akkumuleres, og det kåres hvert år to verdensmestere, én blant førerne og én blant konstruktørene.
Thaumastellidae
Thaumastellidae tilhører gruppen Pentatomoidea, en undergruppe av tegene, en gruppe av nebbmunner. Man kjenner bare tre arter, to fra det sørlige Afrika og én fra ørkenområder i Asia. De har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen. De lever av plantesaft fra planter og trær.
Levevis
Thaumastellidae har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier. Disse tegene lever i ørkener og andre tørre strøk.
Ground zero
Ground zero er den engelske betegnelsen på det nøyaktige punktet på bakken som markerer detonasjonspunktet for en bombe. For bomber som er ment å detonere i luften refererer ground zero til punktet på bakken rett under bomben i detonasjonsøyeblikket. Siden dette er nedslagsstedet for bomben, er det naturligvis området med størst skade.
Betegnelsen har vært mest brukt i forbindelse med atombomber, spesielt Hiroshima og Nagasaki, men brukes også utvidende i forbindelse med jordskjelv, epidemier, orkaner og terrorangrepet 11. september 2001.
Penzing
Bydelen har 84,933 innbyggere (1. januar 2011) og dekker et område på 33,82 km². Bydelen har en befolkningstellet på 2,494 innbyggere pr km².
Eksterne lenker
Penzing
Terje Vigerust
Terje Vigerust ble født i 1928 i Dovre som nummer fem av sju søsken. Han ble utdannet ved Sagene offentlige lærerskole (senere Sagene lærerhøgskole, nå del av Høgskolen i Oslo). Vigerust startet Norges første leirskole i 1957 på Rondeheim, Høvringen i Rondane. Han drev leirskolen på helårsbasis sammen med sin ektefelle til 1988, da deres datter og svigersønn overtok driften.
Vigerust var også medlem av utvalget som ble nedsatt etter ulykkespåsken i 1967. Arbeidet resulterte blant mye annet i de ni fjellvettreglene.
Terje Vigerust ble i 2008 tildelt Fjellskikkprisen fra Norges Røde Kors.
Rettferdighets- og utviklingspartiet
Rettferds- og utviklingspartiet eller Rettferdighets- og utviklingspartiet (tyrkisk, AK Parti eller AKP, ) er det styrende tyrkiske politiske parti som beskriver seg selv som sentrum-høyre og konservativ. Partiet er utviklet fra en islamistisk tradisjon, men har offisielt forlatt denne ideologien til fordelt for ideen om et «konservativt demokrati». Partiet er Tyrkias største, med 256 medlemmer i nasjonalforsamlingen. Partilederen Binali Yıldırım var statsminister, mens tidligere partileder Recep Tayyip Erdoğan er president.
Historie
Rettferdighets- og utviklingspartiet ble grunnlagt i 2001 som en sammenslutning av politikere fra flere partier samt personer som ikke tidligere hadde vært partimedlemmer. Sentrale personer som Recep Tayyip Erdoğan og Abdullah Gül kom fra den moderate delen av det islamistiske Fazilet Partisi (Dydspartiet) som var blitt forbudt av tyrkisk høyesterett. Andre kom blant annet fra Anavatan Partisi (Fedrelandspartiet) og Demokrat Parti (Det demokratiske partiet).
Ved valget til det tyrkiske parlament 3. november 2002 oppnådde partiet 34,26 % av stemmene. På grunn av det tyrkiske valgsystemet, som har en sperregrense på 10 %, falt mange av de andre partiene ut av parlamentet. AKP fikk 363 mandater, som utgjorde 66 % av setene i nasjonalforsamlingen. Det republikanske folkepartiet var det eneste andre partiet som kom over sperregrensen ved dette valget.
Partileder Recep Tayyip Erdoğan var blitt nektet å stille til valg som følge av at han var dømt for å ha lest et islamistisk dikt på et valgmøte i 1998. Abdullah Gül ble derfor statsminister. Men gjennom en lovendring fikk Erdoğan stille til et suppleringsvalg i 2003, der han ble valgt inn i parlamentet og overtok som statsminister. Gül gikk da over til å bli utenriksminister.
Ved valget til nasjonalforsamlingen i 2007 gikk partiet fram til 46,58 % av stemmene. I mandater gikk de likevel tilbake til 341 ettersom flere partier kom over sperregrensen ved dette valget.
Konstantinos Tsatsos
Konstantinos Tsatsos (gresk: Κωνσταντίνος Τσάτσος; født 1. juni 1899 i Athen, død 8. oktober 1987 samme sted) var en høyt aktet gresk diplomat, professor i juss, lærd vitenskapsmann og politiker.
Han ble utnevnt til den andre presidenten i Den tredje greske republikk og satt som president mellom 1975 og 1980. Etter endt eksamen fra det juridiske fakultet ved Universitetet i Athen i 1918 ble han med i det greske diplomatiske korps.
Etter å ha fullført sine doktorgradsstudier som han jobbet med mellom 1924 og 1928 i Heidelberg, Weimar-republikken i Tyskland. Han kom tilbake til Hellas hvor han ble professor innen lov og rett i 1933. I 1940 ble han arrestert og sendt i eksil for å ha motsatt seg det greske regimet under daværende statsminister Ioannis Metaxas. Under aksemaktens okkupasjonen av Hellas under den andre verdenskrig deltok Tsatsos i den greske motstandsbevegelsen før han flyktet til Midtøsten.
Etter slutten av den andre verdenskrig kom han tilbake til Hellas i 1945 og han ble en del av politikken og ble minister for første gang. Han var medlem av det greske parlamentet og hadde flere forskjellige ministerposter frem til den greske militærjuntaen tok over makten i Hellas mellom 1967 og 1974.
I 1975 ble han valgt inn som president av det greske parlamentet. Han trakk seg etter å ha sittet ferdig sin første fem-års periode.
Konstantinos Tsatsos ble professor i filosofi i 1933 og siden 1962 satt han medlem av det greske akademiet som holder til i Athen. Hans mange enorme skriftlige arbeider inkluderer blant annet flere lærebøker angående juridisk teori, spørreundersøkelser om filosofi og historie, så vel som litterære verk, dikt, essays og oversettelser av antikke greske og romerske klassikere. I 1974 hadde han ansvaret for en parlamentarisk kommisjon som leverte det første utkastet til ny gresk grunnlov som kunne brukes etter at den greske militærjuntaen hadde kollapset.
Markus Zimmermann
Markus Zimmermann (født 4. september 1964), tysk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville, 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City.
Zimmermann vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh i vinter-OL 1992 i Albertville. Sammen med Rudolf Lochner kom han på andreplass i toerbob bak Gustav Weder og Donat Acklin fra Sveits.
Han vant sin andre olympiske tittel i Salt Lake City i 2002. Han og Christoph Langen,vant konkurransen i toerbob foran to lag fra Sveits.
Zimmermann ble verdensmester i bobsleigh fem ganger, 1991 i Altenberg i toerbob, 1996 i Calgary i både toer- og firerbob, 2000 i Altenberg i toerbob og 2001 i St. Moritz i firerbob.
John H. Hammond
John Henry Hammond II (født 15. desember 1910, død 10. juli 1987) var en amerikansk plateprodusent, musiker og musikkritiker aktiv fra 1930-tallet frem til begynnelsen av 1980-tallet. Gjennom sitt arbeid som talentspeider har han markert seg som en av de sentrale personene i det 20. århundres popmusikk. I 2008 ble Hammond posthumt valgt inn i Blues Hall of Fame.
Bakgrunn
Han studerte for å bli fiolinist ved Yale fra 1928, men sluttet snart på universitetet for å forfølge en karrierere i musikkindustrien og ble den første korrespondenten i USA for Melody Maker.
Hammond var etterkommer av blant andre nederlandske innvandrere til New York. William Henry Vanderbilt var hans oldefar.
Virke
Hammonds første produksjon var med pianisten Garland Wilson i 1931, som skulle bli den første av en lang rekke vellykkede produksjoner. Han flyttet til Greenwich Village, og arrangerte der noen av de første faste jazzarrangementene, og engasjerte seg mot rasisme. Han bidro til å organisere Benny Goodmans band, og overtalte ham til å leie afroamerikanske musikere som Charlie Christian, Teddy Wilson og Lionel Hampton. I 1933 hørte Hammond den 17 år gamle Billie Holiday opptre, og skaffet kontrakt og arrangerte snart etter hennes første innspillinger (Hammond var da såvidt fylt 22 år). I 1937 fikk han Count Basies orkester og overtalte dem til å komme fra Nashville til New York, der de snart slo igjennom og gjorde nasjonal suksess.
I 1938 arrangerte han den første «From Spirituals to Swing»-konserten i Carnegie Hall, der det ble presentert omfattende program med blues, jazz og gospel og en lang rekke kjente navn: Ida Cox, Big Joe Turner, Albert Ammons, Meade «Lux» Lewis, Sister Rosetta Tharpe, Count Basies orkester, Sidney Bechet, Sonny Terry og James P. Johnson. Big Bill Broonzy fylte plassen til Robert Johnson, som var blitt drept tidligere samme år.
Godzilla Raids Again
Godzilla Raids Again er en japansk film fra 1955 regissert av Motoyoshi Oda. Dette er den andre filmen om det klassiske filmmonsteret Godzilla.
Lorna Patterson
Lorna Patterson (født 1. juli 1956 i Whittier i California) er en amerikansk skuespiller. Hun er mest kjent for sin rolle i den amerikanske komedien Hjelp, vi flyr! fra 1980.
John H. Hammond
Virke
Mot slutten av 1950-tallet ble Hammond ansatt av Columbia Records. Der produserte han Pete Seeger og Babatunde Olatunji, og oppdaget Aretha Franklin. I 1961 hørte han den da ukjente folkmusikeren Bob Dylan spille munnspill for Carolyn Hester og ga ham en kontrakt med Columbia og sørget for at Dylan forble hos Columbia til tross for protester fra sjefene. Hammond produserte Dylans «Blowin' In the Wind» og «A Hard Rain's a-Gonna Fall». Hammond sørget også for at Robert Johnsons innspillinger ble gitt ut på nytt, en utgivelse som fikk stor påvirkning på senere musikere, og skrev kontrakter med Leonard Cohen og Bruce Springsteen.
Godzilla Raids Again
Handling
To piloter ved navn Shoichi Tsukioka og Koji Kobayashi arbeider for en tunfisk-fabrikk i Osaka. Kobayashis fly fungerer ikke, og de blir tvunget til å lande i nærheten av Iwato Island. Tsukioka lander for å plukke opp Kobayashi, og de ser Godzilla og et annet monster som faller ned fra en klippe i havet. Tsukioka og Kobayashi rapporterer til myndighetene i Osaka, og de finner ut at de fire-beinede monsteret var en ankylosaurus kalt Anguirus, hvis art har en eldgammel rivalisering med Godzilla sin art. Dr. Kyohei Yamane, som opplevde Godzillas sitt angrep i 1954, bekrefter at denne Godzilla er et annet medlem av samme art, og at begge monstrene sannsynligvis ble gjenopplivet på grunn av hydrogenbombe-tester. Men konvensjonelle våpen klarer ikke å drepe Godzilla.
Godzilla ankommer kysten av Osaka, og jetfly forsøker å lede Godzilla vekk fra den japannske kysten. Godzilla forlater deretter kysten. I mellomtiden transporteres flere kriminelle til en annen del av landet. De kriminelle kaprer lastebilen, og etter en lang jakt med politiet krasjer lastebilen i en industri-bygning, og forårsaker en massiv brann. Brannen tiltrekker Godzilla tilbake mot kysten. Få øyeblikk senere dukker Anguirus opp, og angriper Godzilla. Monstrene slåss, og Godzilla dreper Anguirus før han ønsker å vende tilbake til havet. Militæret forsøker skyte raketter for å begrave Godzilla i et skred.
John H. Hammond
Virke
Hammond ble nysgjerrig på komponist og tekstforfatter da han hørte «Suzanne» fremført av Judy Collins. Plateselskapet og studiomusikerne var skeptiske til Leonard Cohen som popstjerne. Hammond hadde tro på Cohen og produserte Cohens debutalbumet Songs of Leonard Cohen som ble en suksess.
Hammond pensjonerte seg fra Columbia i 1975, men fortsatte som talentspeider. I 1983 produserte ham debutalbumet til Stevie Ray Vaughan.
Hammond døde etter flere slag i 1987. Han er far til bluesmusikeren John P. Hammond (også kjent som John Hammond Jr.).
Porselen
Porselen er et hardt keramisk materiale, vanligvis hvitt eller nesten hvitt. Det brukes i sammenhenger der man trenger et hardt og sterkt materiale med gode formingsegenskaper, som for eksempel i tallerkener og fat. Teknisk porselen har en gjennomsiktig, ikke-porøs overflate og er syre- og alkalibestandig, isolerende og trykkfast, men ikke støtsikkert.
Porselen er laget av kaolin (en type leire) og knust stein – kvarts og feltspat. Den fuktige leiren blir formet, tørket og deretter brent ved 900-1 600 °C.
Kinesisk porselen
Kunsten å lage porselen har vært kjent i Kina fra det 7. århundre, under Tang-dynastiet (618–907). Keiser Zhenzong grunnla verdens trolig første keramikkovn i Jingdezhen i 1004. Den produserte porselen til hoffet helt fram til Qing-dynastiets fall 900 år senere, da fabrikken ble ødelagt under Taipingopprøret i 1861. Under Ming-dynastiet (1368-1644) ble kinesisk porselen en stor eksportvare (se bl.a. Swatowporselen). Omkring 1600 oppstod det etter kinesisk forbilde en porselensindustri i Japan, og i 18. århundre ble kinesisk porselen eksportert til hele verden gjennom de østasiatiske («ostindiske») kompaniene. De østasiatiske kompaniene drev skipsfart og handel; i Norden var det slike handelsselskaper i Göteborg og i København. Fra Christiania sendte Bernt Anker en ostindiafarer til Kina i 1792 «med dette Riges Producter», og det hadde antagelig «ostindisk» porselen som returlast.
Porselen i Europa
I Europa ble det laget mange keramiske etterlikninger av kinesisk porselen, og det ble gjort mange forsøk på å lage ekte porselen, uten å lykkes.
Joseph Bertrand
Joseph Louis François Bertrand (født 11. mars 1822 i Paris, død 5. april 1900 i samme by) var en fransk matematiker. Han er kjent for sin elegante anvendelse av differensialligninger innenfor analytisk mekanikk, spesielt termodynamikk, samt for sine arbeider om statistisk sannsynlighetsregning, kurveteori og overflateteori.
Porselen
Fajanse
Fajanse kom til Spania med muslimene på 1200-tallet og spredte seg videre i Europa derfra. Det ble produsert og dekorert etter kinesiske forbilder. I Italia blomstret produksjonen fra 1400-tallet og framover, og italienske keramikere holdt til flere steder i Europa på hele 1500-tallet. Storhetstiden for fransk fajanse var på 1700-tallet, og særlig kjent for sine produkter i fajanse i årene 1650–1750 ble Delft i Nederland.
Joseph Bertrand
Bertrand var tidlig utviklet og begynte å høre forelesninger ved École polytechnique bare 11 år gammel. Han tok doktorgraden i 1839, og var professor i matematisk fysikk ved Collège de France. Fra 1874 var han sécrétaire perpétuel ved Vitenskapsakademiet i Paris, og i 1884 ble han opptatt i Det franske akademi.
Porselen
Fajanse
I Sverige ble Rörstrands porslinsfabrik etablert i Vasastan i Stockholm i 1726, men fabrikken klarte aldri å lage ekte hvitt porselen. Produksjonen besto av produkter i fajanse
Joseph Bertrand
Hans bok Calcul des probabilités inneholder et paradoks kalt Bertrands paradoks. Bertrand diskuterer sannsynligheten for at en vilkårlig korde i en sirkel er lenger enn en side i likesidet trekant innskrevet i sirkelen, og viser hvordan dette problemet leder til forskjellige resultater etter hvordan man beregner sannsynligheten.
Porselen
Fritteporselen
Fritteporselen har vært kjent i Europa fra slutten av 1500-tallet og er en mellomting av glass og porselen. Til sintring benyttes sammensmeltet malt glassfritte (en emaljemasse) som utgjør cirka 75 % av massen. Fritteporselen tilhører gruppen bløtt porselen og er mest kjent for produkter laget av Manufacture Royale de Porcelaine de France. Derfor kalles det av og til også sèvresporselen.
Produkter av fritteporselen, som heller ikke er ekte hvitt porselen, ble imidlertid framstilt ved Marieberg fra 1758, men produksjonskostnadene ble for høye og lønnsomheten for lav, så fabrikken ble nedlagt alt i 1785.
Benporselen
Benporselen ble utviklet i England i 1749. Det blir produsert ved å brenne råstoffene til vanlig porselen sammen med en stor andel aske fra brente dyrebein. Blandingen gjør at benporselen blir hvitere og mer gjennomskinnelig og slitesterkt enn annet porselen.
«Det hvite gullet»
I Europa ledet alkymisten Johann Friedrich Böttgers (1682–1719) eksperimenter til suksess rundt 1709 til opprettelsen av porselensfabrikken Meissenerporselen i Tyskland i 1710, eller «Königlich-polnische und kurfürstlich-sächsische Porzellan-Manufaktur Meissen» som selskapet egentlig het. Böttger ble ansatt som leder. Det første europeiske porselenet var imidlertid «brunt». Det hvite, gjennomsiktige kom først i 1713. Oppdagelsen var ment å være en hemmelighet, men alt i 1718 ble det anlagt en ny porselensfabrikk i Wien, og snart skulle alle ha det. I Danmark ble imidlertid ekte hvitt porselen etter hvert fremstilt ved Den Kongelige Porcelænsfabrik, som ble etablert i 1775 og i dag er synonym med Royal Copenhagen. Det skulle gå til i 1821 før Sverige klarte å produsere ekte hvitt porselen. I Norge ble Porsgrunds Porselænsfabrik etablert i 1885 og fabrikken i Porsgrunn satt i produksjon fra tidlige i 1887.
Høybrent feltspatporselen ble kalt «det hvite gullet». Når leire, kvarts og feltspat brennes ved en temperatur på cirka 1 400 °C og glasuren blir brennes i samme høye temperatur som godset forøvrig, kalles porselenet høybrent feltspatporselen. Dette er vesentlig, siden glasursprekker da ikke kan oppstå. Høybrent feltspatporselen gir ingen porøsitet i godset. Følgelig kan heller ikke porselen av denne typen trekk til seg væske, noe som gjør det mulig å lage løvtynne produkter. Du kan enkelt sjekke om porselenet i en kopp eller ei skål er laget av høybrent feltspatporselen, ved å holde det opp mot en lyskilde og føre en finger imellom. Dersom du kan se skyggen av fingen så er det høybrent feltspatporselen.
Vitroporselen
Vitroporselen er en type porselen som i stor grad brukes til profesjonell virksomhet (storhusholdning) og i hverdagsserviser. Porselenstypen inneholder de samme ingrediensene som feltspatporselen, men det blir også tilsatt stoffer som gir muligheter til å brenne leiren ved lavere temperaturer, typisk ved cirka 1 240 °C. Glasuren kan dermed brennes samtidig. Vitroporselen er ikke gjennomskinnelig, men har høy slagstyrke og er svært slitesterkt. Glasuren er derimot bløt og mangler de samme sliteegenskapene som glasuren på feltspatporselen.
Nidwalden
Sammen med Obwalden utgjør Nidwalden Unterwalden, som var en av de tre urkantonene som 1291 dannet det første edsforbundet. Inntil 1999, da dette begrepet ble strøket fra Sveits' grunnlov, ble Nid- og Obwalden omtalt som halvkantoner. Nidwalden er imidlertid like autonom som alle andre kantoner. Den eneste forskjellen er at den bare har én stemme i Sveits' stenderråd (mens de fleste andre kantoner har to stemmer).
Joan Fry
Joan Fry (født 6. mai 1906 i Horsham, Sussex, død 29. september 1985) var en britisk tennisspiller.
Fry var en av Storbritannias fremste tennisspillere i andre halvdel av 1920-tallet. Hun var som best rangert som nummer sju (1927) og deltok i tre Grand Slam-finaler. Som 19-åring debuterte hun i Wimbledon, hun kom til finalen der hun møtte den franske verdenseneren, Suzanne Lenglen. Fry tapte med 2-6, 0-6 i en kamp som kun varte i 26 minutter og Lenglen vant sin sjette singletittel i Wimbledon.
I 1927 var hun i doublefinalen sammen med den 16-årige, britiske Betty Nuthall i Det amerikanske mesterskapet. De tapte for Kathleen Godfree / Ermyntrude Harvey med 1-6, 6-4, 4-6. Sin tredje og siste Fry spilte sin tredje Grand Slam-finale i 1929 i Wimbledon. Hun spilte mixeddouble sammen med Ian Collins, de tapte til Francis Hunter / Helen Wills med 1-6, 4-6. Joan Fry deltok på det britiske Wightman Cup-laget 1925–27 og 1930.
Sovnarkom
Sovnarkom (russisk: совнарком, akronym for: Совет Народных Комиссаров (СНК) – Sovjet Narodnykh Komissarov (SNK), det vil si Folkekommissærenes råd), var Sovjetunionens regjering, fastsatt i den sovjetiske grunnloven av 1918 som ansvarlig overfor det øverste sovjet for «den allmene forvaltning av statens affærer». Sovnarkom fikk i forfatningen fullmakt til å utstede dekreter med lovs fulle kraft, dersom dette var nødvendig når det øverste sovjet ikke var samlet.
Mester Eckhart
Mester Eckhart, egentlig Eckhart von Hochheim, (ca. 1260 – ca. 1327 i Avignon) var tysk dominikanermunk og kristen mystiker. Hans tanker om en indre forening med Kristus ble avvist som kjetterske etter hans død. I nyere tid har tankene funnet tilhengere både innenfor og utenfor kristendommen.
Liv
Eckhart von Hochheim ble født ca. 1260 i Tambach (syd for Gotha) eller i Hochheim (nordøst for Gotha), og døde antagelig i 1327, enten i Köln eller i Avignon. Eckhart ble tidlig dominikanermunk, senere prior, og omkring 1300 lærer ved universitetet i Paris. Tittelen «mester» skyldes nettopp hans akademiske tittel fra Paris.
I 1303 ble han utnevnt til dominikansk provincial for Sachsen og generalvikar for Bøhmen. Det var i denne perioden, hvor han reiste mye og holdt mange prekener, at han ble kjent som mystiker.
I 1326 ble han anklaget for kjetteri, og en prosess innledet mot ham. 27. mars 1329 utsendte pave Johannes XXII en bulle som fordømte 17 av Eckharts læresetninger som kjetterske. Eckhart var på det tidspunkt allerede død, men bullen er antagelig hovedårsak til at tankene hans mer eller mindre gikk i glemmeboken. Men det fantes enkelte kristne mystikere i middelalderen som førte tankene hans videre, som Henrik Suso og Johannes Tauler.
Han ble gjenoppdaget på 1800-tallet, og svært populær hos tyske romantiske filosofer. På 1900-tallet fornyet interessen seg for ham, ikke minst blant zen-buddhistiske mestre som D.T. Suzuki, som anser Eckharts tanker for å ligge svært tett opp til zen-buddhisme.
Lære
Gud skaper også verden konstant nå. Ifølge Eckhart har alle ting del i Guds evige væren. De skapte ting adskiller seg fra hverandre, og det som gjør dem forskjellige fra hverandre, er etter Eckharts oppfattelse negativt, og gir tingene et element av ikke-væren.
Sjelen tar særlig del i Guds vesen, fordi Gud der er til stede i subjektiv form med hukommelse, fornuft og vilje. I den øvrige skapte verden er Gud kun til stede i objektiv form. Mennesket har altså mulighet for gjennom sin sjel å erfare guddommen. Men det skjer som regel ikke, for mennesker retter heller deres fri vilje mot den skapte verden, i stedet for å rette den innover mot sjelen. Heller ikke fromme mennesker møter nødvendigvis Gud. Den som prøver å nærme seg Gud gjennom svermeri, høytidelig andakt eller teologisk spekulasjon finner, ifølge Eckhart, Gud like lite som en mann som steller hagen sin. Ifølge Eckhart er det kun en måte å erfare guddommen på, nemlig ved å tømme seg selv for tanker og vilje, slik at man ingenting ønsker. Denne tilstand kaller Eckhart for «fattigdom». Her finner man den «sjelegnist» som er sjelens dypeste grunn, og den tilstand hvor man er ett med guddommen. Denne tilstand kaller Eckhart for «ufødthet» (Ungeborenheit), og den tilstand man var i før man ble skapt som et bestemt individ. Denne tilstanden ligger også bak Gud, som ble skapt samtidig med det skapte menneske og den skapte verden. Ifølge Eckhart ser Gud verden gjennom mine øyne – Guds øyne og mine øyne er ett. Gud kommer derfor ifølge Eckhart til erkjennelse av seg selv gjennom mennesket.
Aghada kraftverk
Aghada kraftverk er et varmekraftverk ved Middleton når storbyen Cork i det sørøstre Irland. Anlegget har en opprinnelig installert produksjonskapasitet på 528 MW i fire enheter, men i 2010 ble en 435 MW turbin med kombinasjonssyklus åpnet. Totaleffekten er dermed økt til 963 MW. Anlegget stod ferdig i 1981. Brenselkilden er naturgass og tungolje.
Operatør er selskapet ESB Power Generation, og den nyeste generatoren ble levert av Alstom. Brenneren har lavt NOx-utslipp. Brenselkilden er primært naturgass, subsidiært olje på eldre enheter.
De anglo-nederlandske kriger
De anglo-nederlandske kriger var fire kriger som ble utkjempet mellom England/Storbritannia og De forente Nederlandene i 17. og 18. århundre. Bakgrunnen for krigene var de to landenes ønske om kontroll over verdenshandelen og kolonier.
Da Spania etter tredveårskrigen ikke lenger var en stor maktfaktor ble det mulig for andre land å forsyne seg av de portugisiske og spanske koloniene. Dette første til at Det engelske samveldet og De forente Nederlandene, som hadde vært allierte, kom i konflikt. Nederlenderne hadde den første handelsflåten i Europa, og var dominerende i europeisk handel. De hadde også tatt kontroll over det meste av Portugals territorier i Ostindien, hvilket gav dem kontroll over den meget lønnsomme krydderhandelen. De hadde også fått en stadig økende innflytelse i handelen med de engelske koloniene i Nord-Amerika, spesielt mens engelskmennene hadde vært opptatt med å utkjempe borgerkrigene. Samtidig hadde den nederlandske marinen blitt neglisjert, mens Oliver Cromwell hadde bygget opp en sterk engelsk marine. Englands håp var at man ved hjelp av flåten kunne fjerne den nederlandske dominansen innen handel.
Den første krigen endte med engelsk seier, men uten at målet om å ta over som ledende handelsnasjon ble nådd. De to neste endte med nederlandske seire, mens den siste endte i britenes favør.
Referatprotokoll
En referatprotokoll inneholder innstillinger eller foredrag til de sakene som blir referert i statsråd og som blir avgjort på høyeste nivå ved kongelig resolusjon. Regjeringsinstruksen av 1825 forutsatte at statsråden skulle foredra sakene etter renskreven innstilling i referatprotokoll. Senere er det blitt vanlig å foredra etter konsept, slik at innføringen i referatprotokollen skjedde senere.
Under unionen med Sverige ble innstillingene som ble sendt til Kongen i statsrådsavdelingen i Stockholm, samlet i en stor rekke med regjeringsinnstillinger. Saker som ble avgjort av regjeringen i Christiania ble avgjort ved såkalt høyeste resolusjon. Til disse resolusjonene finner vi innstillingene i departementenes referatprotokoller.
Etter 1905 finnes referatprotokollene bare i departementsarkivene. Tilvisning til journalnummer gjør det mulig å oppspore grunnlagsdokumentene i kontorarkivene. Protokollene for perioden 1814-1833 er digitalisert.
Axel de Vries
Axel de Vries (født i Wredensitz/Estland, død 24. januar 1963 i Bonn) var en tysk liberal politiker.
Liv og bakgrunn
De Vries var av yrke journalist, og stammet fra Estland. Han var utgiver og sjefredaktør for den (tyskspråklige) estiske avisen Revaler Zeitung. I 1918 ble han fengslet av de bolsjevikiske troppene, men etter at Estland vant sin uavhengighet fra Russland ble han fri igjen. Etter annen verdenskrig ble den betydelige tyske befolkningen i Baltikum fordrevet av de sovjetiske okkupantene, og han kom som Heimatvertriebener til Vest-Tyskland.
Parlamentsmedlem
Mellom 1924 og 1926 var Axel de Vries medlem av Estlands parlament. Fra 1924 til 1932 var han dessuten formann for det liberale Deutsche Baltische Partei. Han var formann for sitt partis fraksjon i byrådet i Tallinn (tysk: Reval) mellom 1923 og 1924.
Som flyktning i Vest-Tyskland sluttet han seg til FDP, og tilhørte det tyske parlamentet fra 5. januar 1953 og ut den inneværende perioden, da han rykket opp som følge av at hans partifelle og mandatinnehaver Ernst Mayer døde.
Arbeid for fordrevne
På 1950-tallet var Axel de Vries talsmann for Deutsch-Baltische Landsmannschaft. I denne funksjonen var han en av hovedforfatterne av Charta der deutschen Heimatvertriebenen av 5. august 1950.
Petaluridae
Petaluridae er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata). Selv om familien bare omfatter 11 kjente, nålevende arter er den trolig den eldste av de nålevende øyenstikker-familiene, kjent fra 190 millioner år gamle fossiler. dem omfatter også den største av de nålevende øyenstikkerne, den australske Petalura ingentissima som blir over 10 cm lang og 16 cm i vingespenn.
Utseende
Svært store (opptil 12,5 cm lange og 17 cm i vingespenn), slankbygde øyenstikkere, mørkbrune eller svarte, ofte med gule tegninger. Fasettøynene støter ikke sammen i pannen. Vingene er store og klare, vingemerket er uvanlig langt. Bakkroppen er lang og slank, hos hannen med påfallende, bladformede vedheng i spissen.
Levevis
Et særtrekk ved denne familien er at larvene stort sett er semiakvatiske, de lever ikke helt under vann, men ved bredden av elver der de holder til i utgravde ganger, eller mellom vissent løv. De kan puste i luft og overleve utenfor vannet i flere uker. De er nattaktive. De voksne hannene forsvarer territorier der hunnene passerer.
Utbredelse
Bortsett fra Tachopteryx thoreyi i det østlige Nord-Amerika lever alle artene rundt Stillehavet. Familiens største artsmangfold finnes i New Zealand (2 arter) og Australia (5 arter), mens det finnes én art i hvert av områdene Japan, vestlige Nord-Amerika og Chile. Fossile arter er kjent blant annet fra Argentina.
Gårdsturisme
I den forbindelse er de også aktive støttespillere for bransje- og markedsorganisasjonen for bygdeturisme og gårdsmat i Norge: Norsk Bygdeturisme og Gardsmat (NBG). Denne medlemsorganisasjonen ble etablert i 2004 ved en fusjon mellom Norsk Bygdeturisme og Norsk Gardsmat. Tilsvarende organisasjoner finnes i de fleste land. Dels bidrar disse organisasjonene til en faglig utvikling av bygdeturisme og gårdsmatproduksjonen gjennom aktive nettverk, og dels gjør disse at tilbudene blir samlet og gjøres tilgjengelige for publikum.
Det er økende interesse for bygdeturisme, gårdsmat, lokal mat, grønt reiseliv, geoturisme, økoturisme og alt hva dette ellers kalles. Uansett er det her snakk om turisme som bygger på natur, kultur, stedegne ressurser, historie m.v. – og som derved gir unike opplevelser.
Samferdsel i Israel
Samferdsel i Israel er godt utviklet, og infrastrukturen blir fortløpende oppgradert for å imøtekomme kravene til befolkningsveksten, politiske faktorer, Israels forsvar, turisme og økt trafikk.
Hovedveier
Israel har et avansert veinettverk med 17 446 km med vei, hvorav 144 km er motorvei. Veinettet dekker hele landet.
Busstilbud
Israel har et godt utviklet bussrutesystem, og busser er landets hovedform for offentlig transport. Egged, Israels største busselskap, er det nest største i verden, og har ruter over hele landet.
Hver store by eller region har sitt eget lokale busselskap, hvorav det største er Dan Bus Company, som har ruter i Gush Dan. Kavim er nest størst.
Busstasjoner i Israel, sett bort ifra holdeplasser/busstopp, finnes i to typer: Terminaler (masof, flertall mesofim) og sentrale terminaler (tahana merkazit). Hver terminal dekker en rekke ruter, vanligvis over et dusin, mens sentrale terminaler kan betjene over hundre bussruter. Den største sentrale terminalen i landet er Tel Aviv Central Bus Station, som også er den største bussterminalen i verden.
Israel har også tilbud for kollektivtaxi (hebraisk – Sherut) med minibusser, som drives av flere private firmaer forskjellige steder i landet, i tillegg til vanlig drosjeservice.
Rørledning
Israel har 193 km med gassrørledninger; 442 km med oljerørledninger; og 261 km med rørledninger for raffinerte produkter.
Rødehavet
Ved Akababukten:
Handelsflåte
Merk: Det er mange skip som er eiet og styrt av israelske firmaer som ikke er telt med i denne listen, da de er registrert under bekvemmelighetsflagg. For eksempel, Israels Zim-navigasjon er ikke bare det største lasteskipsrederiet i Israel, men et av de største slike rederier i verden.
Flytransport
Per 2006 var det 53 flyplasser i Israel, hvorav den største og mest kjente er Ben Gurion internasjonale lufthavn (TLV) som ligger like ved Tel Aviv, og som brukes av de fleste internasjonale ruter til og fra Israel. Israels største flyselskap er El Al som tidligere var statseid, men som ble formelt privatisert i januar 2005 etter en prosess som hadde pågått siden 2003. (30 % av aksjene er fremdeles statseid). Fly går fra Israel til Nord-Amerika, Europa, Det fjerne østen og naboland i Midtøsten.