cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ferns
Historie
Ferns Castle er en anglo-normannisk festning som ble bygget på 1200-tallet av William Marshal, 1. jarl av Pembroke. I dag gjenstår rundt halvparten av festningen. Andre levninger fra byens rike historie omfatter blant annet St Mary's, et augustinsk priorinnekloster som ble etablert av Dermot MacMurrough en gang rundt 1160 og det er antatt at han er gravlagt der. Byen inneholder også katedralen St Edan's og flere keltisk høykors og rester av kors.
Religion
Byen ga navnet til bispedømme Ferns (både for romersk-katolsk og protestantiske den irske kirke). Byens religiøse tradisjoner lever fortsatt gjennom den moderne etableringen av en eremitthytte i Ferms.
Transport
Jernbanestasjonen i Ferns ble åpnet den 16. november 1863, lukket for passasjertrafikk den 30. mars 1964 og for godstrafikk den 3. november 1975 før den endelig ble stengt helt og holdent den 7. mars 1977. Busstrafikken til Bus Éireann for Dublin-Rosslare Europort går derimot gjennom byen.
Serica
Serica er en artsrik slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten er i Europa bare representert av én art, brun oldenborre (Serica brunnea).
Utseende
Små til middelsstore (6–11 millimeter) oldenborrer, nokså tettbygde, antennene ender i en tre-leddet vifte. Kroppen er mer eller mindre sylindrisk, de fleste er fint hårete og svarte eller brune på farge, mange arter med en oljeaktig glans. Beina er forholdsvis spinkle til skarabider å være. Larvene er såkalte scarabaeiforme larver, fete og hvite, mer eller mindre C-formede.
Levevis
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone og Nord-Amerika. Brun oldenborre er den eneste arten i Europa (men den er vidt utbredt og vanlig i Vest-Europa), derimot finnes det ca. 110 arter i Nord-Amerika og tallrike i Asia.
Systematisk inndeling
Navneforveksling er mulig med smeller-slekten Sericus, da den norske arten i denne slekten heter Sericus brunneus (samme rot, men dette navnet er hankjønn, ikke hunkjønn som Serica brunnea).
Onyekachi Hope Ugwuadu
Onyekachi Hope Ugwuadu (født 5. mai 1997 i Port Harcourt), også kjent som Kachi, er en nigeriansk fotballspiller som spiller for Pors Fotball.
Mikhail Ivanov (vannpolospiller)
Mikhail Vladimirovitsj Ivanov (russisk: Михаил Владимирович Иванов; født 18. april 1958 i Moskva) var en sovjetisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva og 1988 i Seoul. Ivanov ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det sovjetiske laget som vant vannpoloturneringen foran Jugoslavia og Ungarn. Ivanov spilte åtte kamper og scoret ti mål i OL-turneringen.
Baodunkulturen
Baodunkulturen (kinesisk: 宝墩文化; pinyin: Bǎodūn wénhuà) (2500 f.Kr.–1750 f.Kr. ) var en neolittisk kultur på Chengdusletten i det som nå er provinsen Sichuan i Kina. Seks bosettinger er blitt funnet (pr 2009): Ved Baodun i fylket Xinjin, ved Mangcheng i fylket Dujiangyan, ved Yufu i fylket Wenjiang, ved Zizhu i fylket Chongzhou, ved Shuanghe i Chongzhou, og et funnsted i fylket Pi.
Arkeologene har inndelt kulturen i fire faser (I-IV). De eneste karbondateringer for Baodunkulturen er fra Bianduishan. To dateringer ble kalibrert ved hjelp av CalPal software til 2467 ± 347 f.Kr. og 1993 ± 335 f.Kr.
Kjennetegn og levninger
Funnstedet ved Baodun er det største; det dekker et areal på om lag 600 000 m².
Alle bosettingene er ved eller nær elven Min. Bosetningene hadde murer dekket med småstein, et trekk som er særegent for Baodunkulturer. Leirkarene fra kulturen har noen likhetstrekk med Sanxingdui.
Elsker
Elsker (maskulint) elskerinne (feminint) er begrep som primært betegner en person som har et seksuelt forhold til en person vedkommende ikke er gift, forlovet og, i vår tid også samboer, med, spesielt for å beskrive en emosjonell, intim og privat relasjon til en annen person enn den vedkommende har et offentlig kjent og formalisert forhold til. Begrepet har tilsvarende bruk og betydning også i forhold mellom to personer av samme kjønn.
Et elsker-/elskerinneforhold er gjerne stabilt over tid, idet minste semi-permanent, men vanligvis deler ikke partene bolig åpent og offisielt. Forholdet er ofte, men ikke alltid, også hemmelig. Det kan også implisere at elskeren/elskerinnen ”holdes”, dvs. at den andre dekker deler av husholdningsutgiftene eller bidrar til økonomien på annen måte. Spesielt i historisk perspektiv, i tider hvor det var langt større økonomiske forskjeller enn i dag mellom klasser, samfunnsgrupper og kjønn, var dette utbredt.
Forskjell vis-à-vis konkubinat
Til forskjell fra et konkubinat som i enkelte, historiske kulturer (blant annet i Romerriket og keisertidens Kina) gir en konkubine visse, juridiske rettigheter og en viss sosial status, er et elsker/elskerinne-forhold uten slike fortrinn.
I Bibelen beskrives den viktigste forskjellen på hustruer og konkubiner med at sistnevnte hadde medgift. Barn av konkubiner hadde de samme rettighetene til blant annet arv som etterkommere født i ekteskap. En rekke bibelske kvinner som ikke fikk eller kunne få barn sørget for at deres menn fikk barn med deres respektive tjenerkvinner eller slavinner som konkubiner, noe som er tilfelle med Sara og Hagar, Lea og Silpa og Rakel og Bilha.
I Norge kan konkubiner, historisk sett, langt på vei sammenliknes med friller, men dette var først og fremst en samlivsform som begrenset sin utbredelse blant kongelige, adel, storbønder og -menn gjennom hele middelalderen til langt ut på 1800-tallet – om ikke lenger?
Konkubinat, som i moderne, norsk rett er likestilt med samboerskap, var straffbart i Norge frem til 1972 (Almindelig borgerlig Straffelov § 379). Bestemmelsen ble forsøkt opphevet på 1950-tallet, og var «sovende» i de siste tiårene av sin eksistens.
Denne tidligere, forbudte og straffbare samlivsformen velges nå (2008), vel 25 år etter at forbudet ble opphevet av 22% av alle par med og uten barn i Norge.
Forskjell vis-à-vis prostitusjon
En elsker/elskerinne er normalt ikke prostituert. En elsker/elskerinne holder seg normalt til den ene utvalgte på liknende måte som i et monogamt ekteskap eller i et annet samlivsforhold med avtalt monogami eller annen, omforent avtalt og akseptert relasjon mellom partene og eventuelt andre personer. Det er heller ikke noen direkte sammenheng mellom et eventuelt økonomisk fellesskap, penger eller gaver og det seksuelle. Ofte er det dessuten etablert emosjonelle og sosiale relasjoner mellom de to, mens det i prostitusjon fortrinnsvis er en ren seksuell utveksling som finner sted. Et elsker-/elskerinne-forhold etableres, finner sin form og varer gjerne over tid, i motsetning til i prostitusjon hvor det avtales varighet, pris og betingelser forut for enhver aktivitet og ved gjentagelser på nytt fra gang til gang – og uten andre gjensidige forpliktelser for noen av partene.
Forskjell vis-à-vis polyamori
Polyamori har, til forskjell fra elsker/elskerinne-forhold, bl.a samtykke og/eller åpenhet som forutsetning for flere, eventuelt også samtidige, emosjonelle/kjærlige og varige relasjoner som i mange tilfeller også inkluderer seksualitet. Polyamori bygger på en tanke om at alle involverte (2, 3, 4 eller flere) deler en samlivsform eller en samlivsfilosofi som aksepterer en ikke-monogam ramme. Dette kan være innenfor rammene av et såkalt åpent forhold, åpen trofasthet og åpent ekteskap.
Elskerinner i historien
Ved de europeiske hoffene, kanskje spesielt i Versailles og Whitehall på 1600- og 1700-tallet, fikk ofte elskerinner stor makt og innflytelse. En konge kunne ha mange elskerinner, men ha én som sin favoritt eller offisiell elskerinne (på fransk «maîtresse en titre»), som tilfellet etter sigende var med Ludvig XV og Mme de Pompadour. Det er antatt at både Ludvig XV og Charles II var under sterk påvirkning av sine elskerinner og disse forholdene var alment kjente «hemmeligheter». I Danmark-Norge hadde minst tre konger ni barn med sine elskerinner, det var minst fem av dem, og etterkommerne av disse tre fikk alle etternavnet Gyldenløve, et navn som ikke på noen måte signaliserer skam, fordekthet eller uekthet – snarere det motsatte.
Blant maktmennesker som ikke var konger eller kjøpmenn og som holdt elskerinner er også pave Alexander VI. Han er bare ett eksempel på en pave som levde i strid med den katolske kirkens krav om og forpliktelse til sølibat. Han fikk tre sønner og en datter med en av sine mange elskerinner, Vannozza dei Cattani, og tre andre barn, to sønner og en datter, hvis mødre er ukjente. På 1800-tallet utviklet moralen seg i puritansk retning og man holdt ikke elskerinner like åpenlyst som før. Samtidig som den offentlige moralen ble strengere, ble, som alltid, ønsket om det stikk motsatte forsterket både hos menn og kvinner. Når en mann av overklassen giftet seg med en kvinne av samme byrd, slik normen var, hadde hun sannsynligvis fått en streng oppdragelse som også innebar viten om at samleie kun skjedde for å skape en ny generasjon, ikke for fornøyelse, forlystelse, glede og rekreasjon. Mange ektemenn valgte derfor å gå til en elskerinne om de ønsket kvinnelig selskap som ikke var så snerpet.
Omvendte roller
Gjennom historien har det selvsagt skjedd at en kvinne har hatt en høyere posisjon både økonomiske og sosialt enn sine elskere. Katarina II av Russland hadde flere elskere i sin regjeringstid og rundt 10 av dem er kjent ved navn. I likhet med flere mektige kvinner på den tiden, og som enke, fri til å gifte seg, valgte hun å ikke dele makten med en ektemann og beholdt absolutt makt i egne hender.
I litteraturen bygger D.H. Lawrences kjente roman Lady Chatterleys elsker på en situasjon hvor en kvinne tar sin manns viltvokter til elsker. Inntil nylig var det ansett som langt mer kontroversielt at en kvinne valgte seg en elsker med en lavere sosial status enn henne enn om en mann gjorde det samme.
På 1900-tallet
Etter hvert som kvinner fikk høyere utdannelse, ble likestilte og fikk mulighet til å forsørge seg selv, ble det mindre tilfredsstillende å velge avhengighet av gifte menn, og relasjoner til ugifte menn ble mer attraktivt.
Skilsmisse ble også mer akseptert sosialt og det ble enklere for menn å gifte seg med kvinner som, i tidligere tider, ville blitt eller forblitt deres elskerinner. Imidlertid eksisterte fortsatt slike relasjoner blant gifte menn, spesielt blant velstående. I Europa anerkjenner og aksepterte flere kulturer fortsatt praksisen med å holde elskerinner. Den italienske statsministeren Silvio Berlusconis posisjon i opinionen er ett eksempel, selv om nyere avsløringer (november 2009) gjør at de mange forholdene hans er i ferd med å bli en belastning også politisk og popularitetsmessig.
Det skjer at gifte menn skiller seg og gifter seg med sin elskerinne. Den franskengelske politikeren James Goldsmith uttalte da han giftet seg for 3. gang, denne gangen med sin elskerinne: «Når du gifter deg med din elskerinne, blir en jobb ledig». Og ganske riktig, han skaffet seg etterhvert en ny elskerinne og fikk to barn med henne.
Elskerinner i litteraturen
I John Clelands Fanny Hill og Daniel Defoes Moll Flanders samt i tallrike romaner om sterke og egenrådige kvinner, er forskjellen mellom en ”holdt” elskerinne og en prostituert avgjørende viktig. Forsvarere av tradisjonen, refererer gjerne til at det var vanlig med konkubiner i Det nære østen og de siterer ofte vers fra Bibelen som viser at det er en gammel praksis som var, om ikke akseptabel, så i det minste forståelig. I romaner som er lagt til 1700-tallets England ligger det med å ”være holdt” sjelden langt under overflaten og disse kvinnene har offerroller.
Danmarks forhistorie
Danmarks forhistorie betegner den delen av Danmarks historie som er forhistorisk tid og som begynte da de første jegere og samlere kom til landet i eldre steinalder. Blant historikere er det imidlertid vanlig å la historien begynne først på det tidspunkt hvor der finnes skriftlige kilder og dokumentasjon. Perioden før skriftlig vitnemål, forhistorien - tiden før historisk tid, gjør at kun arkeologiske funn og forskning gir informasjon om epoken. Å dele menneskets historie opp i historiske perioder kan aldri bli helt tilfredsstillende, men 1047, året da Svein Estridsson ble konge av Danmark, symboliserer en overgang fra den danske vikingtiden til dansk middelalder. I så måte har man fra omkring 1035 også bedre danske kilder til historien enn tidligere.
Jegersteinalder 12 800-4000 f.Kr.
Først da isen begynte å trekke seg tilbake for ca. 15 000 år siden kom menneskene tilbake til de nåværende danske områdene. I begynnelsen dreide det seg om jegere som fanget og kanskje drev med reindrift i de vestjyske områdene som var tidligst helt isfrie. Disse menneskene levde som jegere, fiskere og samlere som påvirket naturen i svært liten grad. Man gir tiden fra cirka 12 800-4000 f.Kr. betegnelsen jegersteinalderen, fordi de menneskene som bodde i Danmark på denne tiden hadde som hovednæringskilde ville dyr. For det meste brukte man våpen av flint, men diverse redskaper av dyreknokler har også vært brukt. På denne tiden begynte mennesker med sikkerhet å bosette seg i det området vi i dag kaller Danmark. I begynnelsen var klimaet fremdeles kaldt og tilsvarte noenlunde det man finner i det nordlige Skandinavia i dag. Det var også hovedsakelig reinsdyrjakt som var næringsvein. De neste 2 000 årene endret naturen seg gradvis, og nye dyregrupper kom til, samtidig med at skogen begynte å dekke store deler av landet. Det danske området ble med en stigende vannstand mer likt det Danmark man kjenner i dag. Tidligere hadde det vært land langt ute i Nordsjøen, og Sverige og Tyskland hadde vært landfast over Østersjøen. Det varmere klimaet fikk folketallet til å stige, selv om folketallet sannsynligvis fremdeles bare telles i tusen.
Berømte danske arkeologiske funn av kjøkkenmøddinger fra denne tiden har vist at menneskene også har ernært seg ved bær og ville planter de kunne samle i skogen, og av fisk og muslinger de kunne fange. Mye tyder på at jakten på mat gjorde at man vekslet mellom sommerboliger inne i landet og vinterkolonier ved havet.
Bondesteinalder cirka 4000-1800 f.Kr.
Antagelig som en konsekvens av en voksende befolkning, og følgelig mindre tilgang på mat begynte åker- og husdyrbruk å komme inn sørfra og vinne innpass i området. Dette førte til den mest revolusjonerende begivenheten i Danmarks oldtid. Naturen begynte å bli underlagt menneskets handlinger. Overalt begynte jegerne å droppe jakten og i stedet hugge trær, dyrke jorden og bosette seg som bønder. Åkerbruket skapte mulighet for at mennesket kunne ernæres av et langt mindre areal, og de flere funn fra denne tiden tyder på en befolkningseksplosjon. De første egentlige tegn til jordbruk kommer inn fra ca. 4000 f.Kr. Da var det basert på svedjebruk ved lysninger i skogen. Da befolkningen var liten, kunne man enkelt forlate et område og flytte til en ny lysning, mens jordens fruktbarhet ble gjenoppbygd på det forrige området. Det innebar at naturlig skog fikk tid til å gjenetablere seg ved suksesjon, og på den måten var belastningen av ressursene ganske ubetydelig.
Bondelivet var svært annerledes enn jegerlivet ved at man nå måtte organisere seg bedre. Slik kunne mann sikre seg at også året etter kunne man høste fra det området man nettopp hadde sådd til. Det er fra denne tiden man begynner å se noe som kan ligne kultur i det danske området. I det danske landskapet finnes mange eksempler på at man allerede i den tidlige bondesteinalderen har hatt ideer om døden, noe som fremgår av at megalittgravene ble vanlige. Også det høyt utviklede keramikkhåndverket vitner om en stigende utvikling.
Bronsealder 1800-500 f.Kr.
I bronsealderen kan man se de første tegnene på lagdeling av samfunnet med markant sosial ulikhet. Det er tydelig at det var den rike overklassen som ble begravet i de kunstige gravhaugene på de mest synlige stedene i landskapet. Bronsealderen kjennetegnes ved en kultur som var preget av rike gravgaver. Den økende befolkningstettheten kombinert med at man belastet betydelige jordarealer for uttak av gresstorv til gravhaugene, medførte et økt press på naturressursene. Det milde klimaet og de store arealene med urørt skog innebar imidlertid at man fremdeles kunne brødfø alle.
Kobber og tinn til bronse ble for det meste tilegnet ved byttehandel med rav og skinn. Fra Danmark dro man i åpne kanoer opp langs Norgeskysten med flint, og skinnet ble deretter seilt oppad Elben, hvor de sammen med rav ble solgt for kobber, og kobber og skinn ble siden solgt i England for tinn.
Bronsestøpningen krevde stor kunnskap, og bare de fremste slektene eide våpen og prydgjenstander av det nye metallet.
Det nye og eksotiske materialets utbredelse til Skandinavia skyldtes antageligvis at det fant sted en form for organisert handel, styrt av en mektig overklasse. Blant de mange bronsefunnene er det kunstferdig produserte, religiøse gjenstander (f.eks. solvognen) og musikkinstrumenter (lurer).
Tilsynelatende ble folk drept og nedsenket i småsjøer og myrer som avstraffelse eller ofring. De vel bevarte likene kjennes som myrliksom er verdifulle kilder til kunnskap om dagliglivet i bronsealderens Danmark.
Reinheimen
Reinheimen nasjonalpark ble opprettet i 2006, og omfatter 1974 km². I tillegg ligger følgende verneområder inntil nasjonalparken: Finndalen landskapsvernområde, Ottadalen landskapsvernområde, Lordalen landskapsvernområde, Romsdalen landskapsvernområde, Trollstigen landskapsvernområde, Tafjord-Reindalen landskapsvernområde, Brettingsmoen naturreservat.
Den østlige delen er et enormt åpent land av avrundede fjell med store daler som Finndalen, Lordalen, Grøndalen, Asbjørnsdalen og Ulvådalen. Høyest opp ruver Gråhø med 2014 meter over havet. Vest for Torsdalen og nord for Ulvådalen finner vi dype daler og ville tinder i området mellom Romsdalen og Tafjord. Der landskapet går over fra rolige runde fjell til vestlandsnatur, ligger to markerte tinder, Karitind (1982 moh.) og Pyttegga (1999 moh.). Vest for dette området ligger Reindalen, Kaldhusdalen og Herdalen. Det er skogkledte daler mellom enorme fjell. I nord ligger Trolltindan, hvor Trollveggen faller fra 1700 meter og ned i Romsdalen, hvorav 1000 meter loddrett fall. Trollveggen er den høyeste loddrette fjellveggen i Nord-Europa.
Alle turisthyttene i fjellet er konsentrert i vest og nord. Naturlige inngangsporter til Reinheimen: Grotli, Billingen, Bjorli, Verma, Trollstigen, Valldal og Tafjord.
Det er 2000 rein vinterstid i Reinheimen. Folk i bygdene rundt Reinheimen har i alle tider jaktet på villreinen. Det er mange fangstanlegg i området, spesielt i Lordalen. Kulturminnene viser at mange har livnært seg på fangst i tidligere tider. I dag er det villreinjakt i perioden 20. august til 14. september for omtrent 550 jegere i Reinheimen.
Wenche Krossøy
Wenche Krossøy vokste opp på Andørja i Troms. Familien drev med jordbruk og hadde hest, sauer og kyr, og faren dro også på Lofotfiske. Barndomsminnene fra Nord-Norge ble brukt i Wenche Krossøy sine første barnebøker. Hun var utdannet fra folkehøgskole, med del-artium, Nansenskolen og studier i mediekunnskap fra Volda distriktshøgskole. Hun arbeidet på kontor, og hadde kunstnerstipend.
Wenche Krossøy debuterte i 1974 med Mens pappa er på Lofoten, og har gitt ut 11 barne- og ungdomsbøker. Hun fikk Kirke- og undervisningsdepartementets pris for Magdalena (1977). Hennes første bøker skildrer utkantmiljø i Nord-Norge med understreking av de positive verdiene i bygdemiljøet.
Magdalena ble i 1980 oppført som norsk bidrag til IBBY Honour List 1980.
Verdenscupen i skiskyting 1979/80
Verdenscupen i skiskyting 1979/80 ble arrangert av UIPMB (Union Internationale de Pentathlon Moderne et Biathlon). Sesongen startet 18. januar 1980 i Ruhpolding i Vest-Tyskland, og ble avsluttet 30. mars 1980 i Murmansk i Sovjetunionen.
Kalender
*Stafettene var ikke tellende i verdenscupen.
Villiers (Paris Metro)
Stasjonen betjener linje 2 og linje 3.
Hamburg-Blankenese
Adalbert av Bremen bygget sin bispebolig her i 1060, senere bygget også greven av Holstein sitt slott i Blankenese, og stedet var en uavhengig landsby i Holstein til 1927, da det ble slått sammen med Altona, som så i 1938 ble slått sammen med Hamburg. Bydelen har vel 13 000 innbyggere og et areal på 8.3 km². Den flotte utsikten over elven har ført til høye priser for eiendommer i bydelen.
Chengdusletten
Chengdusletten (成都平原; pinyin: Chéngdū Píngyuán) er en slette i Sichuanbekkenet. Den er oppkalt etter storbyen Chengdu, og ligger sentralt rundt denne byen i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Chengdusletten kalles også Chuanxisletten (Chuanxi Pingyuan) eller Vestsichuansletten.
Rombølge
Rombølge (engelsk skywave) er en  radiobølge som blir reflektert fra ionosfæren, og derfor kan brukes til forbindelse til områder bak horisonten. Under visse omstendigheter kan man faktisk oppnå forbindelse rundt hele jordkloden. Det er særlig på kortbølge (HF), og med NVIS at denne er interessant i forhold til jordbølge.
Arkitekturåret 1493
Arkitekturåret 1493 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1493.
Juan Vespucci
Juan Vespucci (egentlig Giovanni di Antonio Vespucci, født 1486 i Firenze, ukjent dødsdato) var en florentinskfødt los, kartmaker og handelsmann virksom i spansk tjeneste. Han er kjent for sine kart.
Liv og virke
Vespucci flyttet til Sevilla i Spania, der onkelen også arbeidet. I Spania virket han som los, kosmograf og kartograf. I 1512 begynte Vespucci å arbeide som los for Casa de la Contratación de las Indias i Sevilla. I 1514 deltok han i en ferd over Atlanterhavet til det som i dag er Panama.
Vespucci er kjent for kart som bærer hans signatur. En portulan over Europa og Middelhavet er fra 1520. Planisfæren hans er fra 1526. Videre ble et trykket verdenskart utgitt med hans navn i Italia i 1524. Dette kartet er kjent i tre varianter. En versjon av hans verdenskart, datert 1526, er en del av samlingene til Hispanic Society of America i USA.
Tjenesten for Casa de la Contratación de las Indias endte i 1525. Vespucci var deretter engasjert i handelen med Vestindia. Han var med på ytterligere minst én reise til den nye verden. Han er sist nevnt i kildene i 1527.
Det er hevdet at Vespucci var spion for Lorenzo de' Medici i Firenze, men det skyldes ifølge en studie en forveksling med en annen italiener av samme navn som i noen måneder i 1514 var i Spania samtidig som Juan Vespucci.
Rodney Wilkes
Rodney Adolphus Wilkes (født 11. mars 1925, død 24. mars 2014) var en vektløfter fra Trinidad og Tobago som deltok i de olympiske leker 1948 i London, 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.
Wilkes vant en olympisk sølvmedalje i vektløfting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på andreplass i den nest letteste klassen, fjærvekt opp til 60 kg. Det var totalt seks vektklasser, en mer enn under de fire foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen, Paris, Los Angeles og Berlin. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Wilkes løftet sammenlagt 317,5 kilo, femten kilogram mindre enn gullvinneren Mahmoud Fayad fra Egypt som vant med 332,5 kg som var ny verdensrekord.
Han vant en gullmedalje vektløfting i fjærvekt under de første Panamerikanske leker 1951 i Buenos Aires i Argentina.
Kristen Media Norge
Kristen Media Norge er en forening stiftet i 2008 under navnet Kristenfolket og er eier av konferansen Oslo Symposium.
Kristen Media Norge er en forening som produserer kristne TV-programmer blant annet på Kanal 10 Norge og Bedehuskanalen samt på Facebook og YouTube.
Kristen Media Norge har et ideelt formål og baserer virksomheten på gaveinntekter.
Budstikke (andre betydninger)
Budstikke er en kort stav eller rør av tre eller jern som i tidligere tider ble brukt for å frakte offentlige meldinger. Budstikke, også i bestemt form, budstikka/budstikken, har flere betydninger:
Kristen Media Norge
Styreleder er Bjarte Ystebø.
Plautia Urgulanilla
Plautia Urgulanilla (levde 1. århundre e.Kr.) var den første konen til den romerske keiseren Claudius. De giftet seg omkring år 9 e.Kr., da Claudius var 18 år gammel. Ifølge historikeren Svetons verk Livene til de Tolv Cæsarer, skilte Claudius seg fra henne i år 24 e.Kr. På grunn av utroskap med Plautia og hans mistanke om hennes delaktighet i mordet på hennes svigerinne Apronia.
Hennes far var Marcus Plautius Silvanus, en general som var konsul i året 2 f.Kr. Han hadde blitt beæret med en triumf.
Urgulanilla var oppkalt etter hennes bestemor, Urgulania, en nær venninne av keiserinne Livia Drusilla.
Hun fødte sønnen Claudius Drusus, hvis forlovelse med en datter av Sejanus ga utilfredsstilte forventninger hos Claudius. Claudius Drusus døde ung.
Urgulanilla fikk datteren Claudia fem måneder etter skilsmissen med Claudius. Ettersom Claudia var vidt kjent for å være den illegitime datteren av den frigjorte slaven Boter, avviste Claudius rbarnet og fikk henne lagt på dørstokken til Urgulanilla. Hennes adopterte nevø var Tiberius Plautius Silvanus Aelianus.
Urgulanilla var etrusker. En bror av Urgulanilla ble utnevnt til patrisier av Claudius. Den adopterte sønnen av en annen av hennes brødre ble konsul i år 45.
Copa América 1935
Copa América 1935 eller Campeonato Sudamericano de Fútbol de 1935 var den 13. utgaven av Copa América, det søramerikanske mesterskapet i fotball. Det blei organisert av CONMEBOL og arrangert i Lima, Peru, fra 6. til 27. januar 1935.
Medisinsk ultralyd
Medisinsk ultralyd eller medsinsk sonografi, er en ultralydbasert diagnostisk teknikk som brukes for å visualisere kroppen.
Innen fysikk anvendes begrepet ultralyd på all lyd med en frekvens som er høyere enn menneskets øre kan oppfatte, vanligvis om lag 20 kilohertz hos unge. Prinsippet er det samme som ved ekkolodd ved at man ved piezoelektrisk sender inn høyfrekvent lyd i kroppen, og samtidig fanger inn reflektert lyd. Valget av frekvens er avveining mellom bildets spatiale oppløsning og hvor langt inne i kroppen avlesning skal skje. Vanlige diagnostiske sonografiutrustninger arbeider i frekvenser på 2–15 MHz.
Konfliktåret 1931
Dødsfall
…
God aften, mitt navn er Cox
God aften, mitt navn er Cox er fellesnavnet på flere serier krimhørespill som gikk på NRK Radio fra 1955 til 1972. Hørespillene handler om den velstående verdensmannen Paul Cox som ofte havner i trøbbel. Rollen som Cox spilles av Arne Lie. Hørespillene om Cox ble opprinnelig skrevet av det tyske ekteparet Rolf Becker og Alexandra Becker. De skrev det for tysk radio i 1952. De også kjent for å ha skrevet seriene om Dickie Dick Dickens. Cox ble oversatt til norsk av Hans Heiberg.
Hørespillseriene ble meget populære og har blitt sendt flere ganger i reprise. Det ble sendt som påskekrim i 1984, 1992 og 1999. Det ble i tillegg sendt i 2008. Seriens karakteristiske kjenningsmelodi i form av en foxtrot ble skrevet av den tyske komponisten Hans-Martin Majewski til den originale tyske serien.
Første serie ble spilt inn i 1955, mens femte og siste serie ble spilt inn i 1972. Den originale innspillingen av de to første seriene ble slettet på slutten av 1950-tallet. Den første ble innspilt på ny i 1963 med nesten alle de samme skuespillerne som i den opprinnelige versjonen. Den andre ble slettet, men ble senere rekonstruert på bakgrunn av private lydbåndopptak.
Handling
Paul Cox (spilt av Arne Lie) er en verdensmann, en eventyrer, som sjelden mangler penger, penger tjener han på gambling og hesteveddeløp. Metropolitan Police i London, alltid omtalt som Scotland Yard i serien har ham mistenkt for litt av hvert. Motvillig og på flukt både fra en ukjent morder og lovens håndhevere har Cox, som sterkt misliker privatdetektiver like meget som han forakter politiets fattevene, selv blitt en slags detektiv for å forsøke å bevise sin uskyld.
Vi befinner oss i et England fylt av mystiske personer. De flyter ut og inn av historien som mer eller mindre mistenkte mennesker i en intrikat historie. I dette galleriet av mer eller mindre løgnaktige og ustabile figurer blir lov og orden representert ved inspektør Carter.
Oversikt over de 5 seriene
Serie 1. "Mord er straffbart", 8 episoder (Oversatt av Jens Gunderssen. Instruktør: Otto Nes. Teknisk ansvarlig: Paul Skoe). Innspilt 1. gang i 1955 og sendt da. Denne ble slettet på slutten av 50-tallet. Deler av den (muligens hele) er gjenfunnet fra private opptak. Serien ble spilt inn på nytt i 1963 og sendt på vårparten året etter. Denne nyinnspillingen er sendt i reprise et antall ganger opp gjennom årene, og den ble gitt ut som lydbok på CD i 2000.
Advokaten Herbert Wallins blir funnet drept i sitt hjem. På badet gjemmer den talentfulle Paul Cox seg. Det er ikke han som har drept advokaten, men på grunn av de spesielle omstendighetene, blant annet at offeret ble drept med Cox' kniv, gjør at politiet tror at han er den skyldige. Cox skjønner at den eneste måten han kan bevise sin uskyld på, er å finne den ekte morderen. Han involveres i et spill der han får hjelp av den merkelige drosjesjåføren Richardson (spilt av Bjarne Andersen) og må finne ut av hvem av de vakre kvinnene Margot, Alora og Helene han kan stole på. Richardson viser seg nettopp å være privatdetektiv.
Serie 2. 7 episoder (Oversatt av Hans Heiberg. Instruktør: Otto Nes). Innspilt og sendt i 1956. Også denne ble slettet på slutten av 50-tallet, men ble ikke spilt inn på nytt. Rundt år 2000 lyktes det å få rekonstruert serien ved hjelp av private opptak, og den ble sendt i reprise før jul i 2001 og somrene 2008 og 2011. Opptakene er restaurert, men lydkvaliteten er vesentlig dårligere enn den originale. Denne serien foreligger ikke på lydbok pr august 2011. Den var derimot en periode tilgjengelig som podcast på NRKs Internettsider.
Atter en gang befinner Cox seg i badet – denne gang sitt eget – når historien starter, og atter en gang har Scotland Yard ham mistenkt for et mord, som han dermed blir tvunget til å løse. Ikke uten hjelp av den allestedsnærværende drosjesjåfør og privatdetektiv Richardson, selvsagt.
Serie 3. "Den lille heksen", 10 episoder. Innspilt og sendt i 1968. Opptakene er bevart, og den er sendt i reprise minst en gang. Utgitt som lydbok i 2005.
En regnvåt søndag får amatørdetektiven Paul Cox motorstopp i en trist småby (Illingham), men treffer en vakker ung pike med mange navn, og havner på et ulovlig spillekasino. Her får han et oppdrag han ikke kan avslå – å spore opp en kvinne som er forsvunnet. Og før han vet ordet av det er han involvert både i gangstere og mord.
En skal være forsiktig med å motta invitasjoner til selskap. Enten er maten dårlig eller så er det noe i veien med gjestene. Eller så er det noe enda verre på ferde. Det er i alle fall erfaringene til Paul Cox, og han har ikke vært lenge i selskapet hos den rike familien Gatewell før han merker at noe underlig ligger i luften. Han får også et mystisk budskap fra sin venn privatdetektiv Richardson.
Serie 5. 10 episoder (5 dobbelt-episoder). Innspilt og sendt i 1972. Bevart. Episodene er: 1 – "Det Hører Med Til Yrket" der Paul Cox blir med Richardson på et av hans oppdrag. 2 – "Skytekunst" der Cox må infiltrere et sirkus der et drap er begått. 3 – "Et Fortryllende Aftenselskap" der Cox og Richardson skal hindre at noe skjer med en gruppe arvinger.
Denne serien skiller seg fra de tidligere ved at Paul Cox nå fungerer mest som en medhjelper til sin venn Richardson når sistnevnte får sine oppdrag som privatdetektiv. Cox blir med andre ord ikke utsatt for mordmistanker selv i noen av disse episodene. De tre første dobbeltepisodene fra 1972 kom ut som lydbok i oktober 2009. De to resterende i 2010. Alle fem ble gitt ut på Digikort i 2010.
Innspillingen
De andre faste personene ble spilt av forskjellige personer i de forskjellige seriene.
Oversatt til norsk av Jens Gunderssen og regissert av Paul Skoe i Norge. Serie 1/1. utg og serie 2 ble regissert av Otto Nes.
Seriene om Paul Cox ble også til en tysk film i 1955, Gestatten, mein Name ist Cox, og en tysk tv-serie i 1961.
Anna Krefting skole
Anna Krefting skole er en barneskole i Bærum som ble etablert 1. august 2018 ved sammenslåing av Bærums Verk skole og Lesterud skole. Skolen holder til i de tidligere lokalene til Lesterud skole.
Thomas Wharton, 1. baron Wharton
'''Thomas Wharton, 1. baron Wharton''' (født 1495, død 23. august 1568) ble født i Kirkby Stephen, Westmorland, England, som den eldste sønnen av Thomas Wharton av Wharton Hall og hans hustru Agnes Warcup. I 1518 giftet han seg med Eleanor Stapleton, datter av Bryan Stapleton av Wighill. I 1531 kjøpte han herregården Healaugh hvor han bodde i den siste delen av livet sitt.
Han ble gjort til ridder ved Windsor i 1527 og var medlem av parlamentet for Appleby i årene 1529–1536 og for Cumberland 1542–1544. Han var sheriff av Cumberland (1529), utpekt som vokter av de nordlige områdene mot Skottland i 1537, og i 1541 ble han kaptein for festningen Carlisle Castle. Han fikk en del positiv omtale for sin krigføring mot skottene i 1542, spesielt for hans seier i slaget ved Solway Moss, noe han ble belønnet med et baroni av kong Henrik VIII av England i 1544, og han tok sitt sete i Overhuset i 1545.
Han er, for øvrig, fortsatt omtalt i negative vendinger i området rundt Kirkby Stephen for å ha ødelagt og fjernet byen Wharton ettersom den lå i vegen for hans utsikt over dalen. Han er beskrevet som en bestemt mann og en tyrannisk herre. Han var konstant i krangle med folk i sitt nabolag. Senere i livet flyttet han fra Wharton Hall til Healough i Yorkshire ettersom han var konstant i frykt for at noen av hans fiender ville drepe ham. Han døde ved Healaugh i 1568.
Han giftet seg første gang med Eleanor Stapleton i 1518 og fikk følgende barn med henne:
Han giftet seg andre gang med Anne Talbot den 18. november 1561 i Sheffield. Ekteskapet synes å ha vært barnløst.
Gamlehaugen
Gamlehaugen er den offisielle kongeboligen i Bergen. Bygget ligger i et parkanlegg på Paradis, like ved Nordåsvannet i Fana bydel.
Lyststedet Gamlehaugen
I middelalderen og fram til svartedauden var det gårdsdrift knyttet til stedet hvor Gamlehaugen ligger i dag. I 1665 ble det igjen jordbruksland knyttet til Fjøsanger hovedgård.
I 1809 ble Lille Fjøsanger gård utskilt fra Fjøsanger og omdøpt til Nyhaugen. Først da kom navnet Gamlehaugen i offisiell bruk, men er kjent fra 1665. Gamlehaugen ble regnet som en plass under Fjøsanger hovedgård frem til Danckert Krohns niese, Marie Krohn, arvet den i 1809. Nyhaugen like ved ble overtatt av nevøen Albert Henrik Krohn. På begge eiendommene ble det oppført nye våningshus. Disse var tilnærmet identiske enetasjes bygninger med midtark og avvalmet mansardtak. Gamlehaugen ble senere ombygget til sveitserstil. Nyhaugen ble også ombygget før denne ble revet for å gi plass til ny bebyggelse.
Villa for Michelsen
I 1898 kjøpte rederen og politikeren Christian Michelsen Gamlehaugen. Han fikk revet den eksisterende hovedbygningen for å gi plass for den nåværende bygningen i mur. Denne slottsaktige villaen ble oppført årene 1900–02 etter tegninger av arkitekt Jens Zetlitz Monrad Kielland.
Gamlehaugen ble donert som kongebolig til den norske stat i 1925 gjennom en folkegave som påla staten å vedlikeholde bygget.
Michelsen flyttet selv inn i bygningen da den stod ferdig, men fra 1911 stykket han ut parseller for salg, de fleste på østsiden av jernbanelinjen og utbygd med bolighus.
Interiør
Hallen er i dragestil og de store dobbeltdørene har stolper med dyrehoder. På døroverstykket finner vi drager i kamp, den ene er omgitt av et romansk rankeverk. Forbilder er sene 1200- og 1300-talls stavkirkeportaler. Trappegelendere og rekkverk har dekor med motiver fra saga og mytologi, utført av treskjæreren Ingebrigt Vik etter arkitekt Kiellands tegninger.
Parken
Villaen på Gamlehaugen er omkranset av et stor park på rundt 120 dekar. Michelsen fikk gartneren Olav Moen til å opparbeide parken rundt villaen i engelsk landskapsstil, med visse trekk av nyformalisme. I 1999 startet et rehabiliteringsarbeid som skulle opprettholde grunntrekkene i Michelsens park og tilføre nye kvaliteter i tråd med vår tid. Det er blant annet bygget nye murer mot veien og opparbeidet en badeplass. Norske anleggsgartnere - NAML tildelte parken utmerkelsen Årets grønne park 2005. Parken er åpen for besøkende, bortsett fra når kongefamilien er i Bergen.
Forvaltning
Eiendommen driftes i dag av Statsbygg etter føringene for forvaltning av gaven. Bygningene og parken er formelt ikke vedtaks- eller forskriftsfredet, men forvaltes gjennom såkalt administrativt vern hvor Riksantikvaren uttaler seg i alle saker som går utover jevnt vedlikehold.
U17-EM i fotball for menn 2002
U17-EM i fotball for menn 2002 ble arrangert i Danmark i 2002.
Ekornvegen (Nannestad)
Veien ligger cirka 210 meter over havet. Mårvegen er en sidevei til Ekornvegen.
Velteplass
Velteplass, også kalt lunneplass eller lunningsplass, er i skogbruket en anleggsplass for mellomlagring, håndtering og videretransport av tømmer.
Tømmeret fremkjøres direkte fra huggstfeltene i skogen eller fra mindre lunneplasser, og frem til velteplassen hvor det stables i tømmerlunner/tømmervelter. På velteplassen sorteres og kappes tømmerstokkene.
Velteplasser anlegges ved skogsbilveier med tilstrekkelig kapasitet for henting av tømmeret eller ved offentlig vei, hvorfra det er mulig å laste opp og transportere tømmeret videre. Tømmerprisen forhandles gjerne for tømmer levert ved vei, det vil si på velteplass/lunneplass. Ved offentlige veier som er riksveier gjelder i Norge særskilte regler og begrensninger for anlegg av velteplasser, fastsatt i forskrift om plassering av skogvirke ved riksvei.
Malle (andre betydninger)
Malle kan referere til:
Eivind Engelstad
Eivind Stenersen Engelstad (født 21. juni 1900, død 16. februar 1969) var en norsk arkeolog og kunsthistoriker. Engelstad tok i 1934 doktorgraden i nordisk arkeologi med avhandlingen Østnorske ristninger og malinger av den arktiske gruppe. Ellers har han bl.a. utgitt Senmiddelalderens kunst i Norge ca. 1400-1535 (1936) og Kunstindustrien, tidsmiljø, teknikk, form og dekor (1950).
I 1948 ble han ansatt som førstekonservator ved Norsk Folkemuseums byavdeling, fra 1960-67 direktør ved Kunstindustrimuseet i Oslo, og som Statens museumsdirektør fra 1964.
Fjøsanger
Fjøsanger er et område i Bergen, på grensen mellom bydelene Fana, Fyllingsdalen og Årstad. Fjøsanger ligger ved foten av Løvstakken og den nordlige enden av Nordåsvannet, og hørte opprinnelig til Fana kommune.
Fjøsanger er et trafikknutepunkt hvor hovedinnfartsåren til Bergen fra sør (Fjøsangerveien og motorveien Fritz C. Riebers vei) forenes med kryssende hovedveier (Straumeveien og Statsminister Michelsens vei).
Fjøsanger er en del av grunnkretsene Kråkenes (Fyllingsdalen bydel) og Storetveit (Fana bydel) i Bergen kommune.
Norge under EM i friidrett 1954
Norge deltok med 13 utøvere under EM i friidrett 1954 som ble arrangert 25.–29. august 1954 i Bern. Norge tok tre medaljer under mesterskapet.
A Ranch Romance
A Ranch Romance er en amerikansk stumfilm fra 1914.
Liste over kardinaler utnevnt av Innocens IX
Liste over kardinaler utnevnt av Innocens IX er en liste over de to kardinalene pave Innocens IX utnevnte under konsistoriet i 1591.
East Baton Rouge Parish
East Baton Rouge Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger i de sørøstlige delene av staten og det grenser mot East Feliciana Parish i nord, West Feliciana Parish i nordvest, West Baton Rouge Parish i vest Iberville Parish i sør Ascension Parish i sør og øst og Livingston Parish i øst og nordøst og mot St. Helena Parish i nordøst.
East Baton Rouge Parish totale areal er 1 219 km² hvorav 39 km² er vann. I 2010 hadde fylket 440,171 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Baton Rouge.
Police Quest
Police Quest og SWAT er en serie videospill produsert av Sierra On-Line mellomm 1987 og 1998. De første tre spillene var eventyrspill laget av ex-politimannen Jim Walls, mens de siste spillene ble laget av Daryl F. Gates, en tidligere sjef for LAPD. SWAT og sanntidsspillet SWAT 2 beholdt navnet Police Quest, og fikk nummer V og VI.
Spill
De første tre ble produsert av Jim Walls og handlet om politimannen Sonny Bonds, en erfaren politimann i byen «Lytton».
Fra 1987 til 1991
I det første spillet, Police Quest: In Pursuit of the Death Angel fra 1987 (gjenutgitt med ny grafikk i 1992), begynner Sonny Bonds i trafikkpolitiet, men en etterforskning av en bilulykke, leder han inn i både en narkotikasak og noe som viser seg å være en drapssak. Spillet legger stor vekt på korrekt prosedyre, og utfordrer spilleren som må finne rett fremgangsmåte.
I det neste spillet Police Quest II: The Vengeance fra 1988 er Sonny Bonds blitt drapsetterforsker, og må beskytte kjæresten sin mens han igjen må spore opp "The Death Angel" som har rømt fra fengselet han ble satt i etter pågripelsen i Police Quest I. Spill nummer to er enda mer opptatt av korrekt prosedyre, og man må også vedlikeholde våpenet sitt for å unngå at det feiler i farlige situasjoner.
I Police Quest III: The Kindred fra 1991 blir Sonny gift, men må håndtere et narkotikakartell som opererer i Lytton samt rykter om en satanistisk kult. Sonny må håndtere en kollega med u-etiske tilbørligheter, og må finne mønstre i kriminaliteten som begås for å komme videre. Dette spillet brukte bare mus slik at man ikke lenger måtte skrive inn hva Sonny skulle gjøre og si. Jim Walls forlot Sierra før spillet var ferdig.
Fra 1991 til 1998
Daryl Gates overtok serien og kom med Police Quest: Open Season (1993), der en ny rollefigur John Carey var drapsetterforsker i Los Angeles i California. Careys venn blir drept, og han må spore opp morderen. Spillet var for et mer voksent publikum, og hat-kriminalitet, ny-nazisme, vold og narkotikamisbruk var elementer i spillet.
I 1995 kom Police Quest: SWAT. Dette spillet brukte forhåndsinnspilte filmsekvenser, og trengte 4 CD-er for å få med all informasjonen. Spillet var ikke et eventyrspill, men forsøkte å være realistisk - noe som ikke ble ansett som en suksess.
Police Quest: SWAT 2 kom i 1998, og der kunne man velge å lede politiets spesialtropp eller du kan lede en paramilitær gruppe som vil "frigjøre" folket fra regjeringens tyrrani. . Spillet var et sanntids-strategispill med kun få elementer av oppgaveløsing, og den klareste referansen til tidligere spill var at Sonny Bonds kan rekrutteres til laget.
Små Einsteins
Små Einsteins (Little Einsteins) er en amerikansk animasjonsserie rettet mot barn i alderen 2-5 år. Serien ble sendt på Disney Channel og Playhouse Disney, både i USA og Norge.
Police Quest
Fra 1998 til 2006
SWAT 4 kom i 2005 og ble utviklet av Irrational Games. Spillet var også et taktisk skytespill, men SWAT4 ble laget med enda en ny motor, denne gang Unreal Engine 2. I 2006 kom utvidelsen SWAT 4: The Stetchkov Syndicate. SWAT 4 fikk gode kritikker, men ble det siste i serien.
Gjenoppliving av serien
I juli 2013 forsøkte Jim Walls å gjennopplive serien med Precinct på Kickstarter. Målet var å samle 500,000 dollar, men i august ble prosjektet avsluttet da 1870 personer hadde gitt 85,756 dollar.
I august 2014 gjenopplivet Activision Sierra Entertainment varemerket som eier rettighetene til serien.
Bo Balderson
Bo Balderson er et svensk forfatterpseudonym. Forfatteren bak dette pseudonymet har skrevet den humoristiske krimserie om «Ministeren».
Hvem Bo Balderson er, har ennå ingen funnet ut av, men både Olof Palme, Astrid Lindgren og flere andre kjente svensker er – fra tid til annen – blitt utropt som forfatterens sanne identitet.
Liste over riddere av Elefantordenen utnevnt under Christian X
Liste over riddere av Elefantordenen utnevnt under Christian X er en oversikt over utnevnelser til ridder av Elefantordenen foretatt i tiden Christian X av Danmark var ordensherre, det vil si fra 1912 til 1947. Oversikten omfatter 67 utnevnelser fra Christian Xs tid som ordensherre. Oppført status og tittel er den vedkommende elefantridder førte på tildelingstidspunktet.
Kong Christian X utnevnte disse elefantridderne:
Per Spelmann
Per Spillemann er en kjent norsk folkevise som forteller om en spillemann som bytter bort den eneste kua ham har for å få tilbake fela si. Sangen er utbredt i barnehager og skoler, og er blitt mye brukt i norsk folkedans.
Det første verset av «Per Spillemann» ble først nedskrevet i 1874 av L.M. Lindemann fra en bokhandler og fattigforstander, Adolph Theodor Holst, fra Drammen. Holsts sønn, Elling Holst, hadde sangen med i Norsk Billedbog for Børn i 1888. I 1903 tok Hulda Garborg med denne melodiversjonen og tre vers i den første viseboka hun gav ut. Viseboka fra 1905 hadde enda et vers. I ettertid er to vers kommet til, og kan ha oppstått innen folkedansbevegelsen.
Fingernavn
Fingernavn er hva vi kaller de enkelte fingrene på menneskehånden. Navngivningen kan variere, men den mest nøytralt beskrivende måte er:
Fingerramser
For barn kan fingernavnene også bli uttrykt som ramser; tommeltott, slikkepott, langemann, Gullbrand og lille Petter spillemand.
I sin ABC gjengir Andreas Austlid en variant: Tumars-Tott, Sleikje-Pott, Lange-Lasse, Litle-Jens og han Stokkutte-Per, som etter ser.
Simon Helberg
Simon Maxwell Helberg (født 9. desember 1980) er en amerikansk skuespiller og komiker. Han er best kjent for sin rolle som Howard Wolowitz i situasjonskomedien The Big Bang Theory. Han har hatt birolle i filmen A Serious Man.
Frederick George Jackson
Frederick George Jackson (født 6. mars 1860, død 13. mars 1938) var en britisk utforsker av Arktis. Hans første reise i arktiske farvann var på en hvalfangstskute i 1886 – 1887. I 1893 utførte han en reise på 3,000 miles på slede over den frosne tundraen mellom Ob og Petsjora i Sibir. Hans beretning om denne reisen ble utgitt under tittelen The Great Frozen Land i 1895.