cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mika Häkkinen
McLaren (1993–2001)
I kjørte Häkkinen det som skulle vise seg å bli hans siste sesong i Formel 1, før han ble erstattet av sin unge landsmann og protesjé Kimi Räikkönen. I mesteparten av sesongen var det teamkameraten David Coulthard som tok opp kampen mot Schumacher. Dessuten havnet Häkkinen i et kraftig krasj under åpningsløpet i Melbourne, da hjulopphenget foran sviktet mens han lå på andreplass. Ulykken lot til å ha lagt en betydelig demper på motivasjonen hans. Det var dog dager hvor Häkkinen minnet folk på sine ferdigheter. I Spanias Grand Prix lå han i ledelsen på siste runde, klar til å sikre seg sitt fjerde strake seier i Spania, men clutchen sviktet og han måtte bryte løpet bare fem svinger fra målstreken. På Silverstone dominerte han løpet og tok sin første seier for sesongen, mens han i Indianapolis kjørte et strålende løp og vant sin siste Grand Prix-seier. Etter sesongslutt forlot han Formel 1, egentlig for et sabbatsår, men innen sommeren 2002 hadde hadde han bestemt seg for å legge opp for godt.
Senere forbindelser til F1
Etter Häkkinen kunngjorde at han la opp dukket det flere ganger opp rykter om en eventuell retur. Häkkinen ble linket til Williams under 2004-sesongen, ettersom Montoya skulle gå til McLaren for neste sesong.
På Goodwood Festival Of Speed i 2006 kjørte Häkkinen McLarens MP4-20 fra 2005. Han var da den siste føreren som hadde vunnet førermesterskapet i en McLaren.
Det ble imidlertid også rapportert at Häkkinen hadde deltatt i en rådgiverrolle, og Ron Dennis uttalte at «Mika er en meget interessant person å hente inn for å evaluere noen av tingene vi utvikler.» Torsdag 30. november testet Häkkinen McLarens 2006-bil, en MP4-21, over en hel dag på Circuit de Catalunya i Barcelona, Spania. Han fullførte 79 runder på banen, men hans raskeste runde var tre sekunder langsommere enn de faste løpsførerne. McLaren sa at de benyttet hans ekspertise for å se hvordan Formel 1 hadde utviklet seg over de tre årene siden han la opp, for å vurdere mulige utviklingsmuligheter som kunne ha kommet ut av denne testingen.
DTM (2005–2007)
I 2005 gjorde Häkkinen et racing-comeback i Deutsche Tourenwagen Masters (DTM) med teamet til Mercedes-Benz. Det ble en vellykket sesong, med en seier på Spa-Francorchamps.
I 2006 kjørte han igjen i DTM-mesterskapet for Mercedes, men dette var en noe vanskeligere sesong, med en andreplass som hans beste resultat.
Häkkinen skulle bli hos Mercedes for en tredje sesong i mesterskapet, og 2007 skulle også bli hans beste i DTM. Han kvalifiserte regelmessig på første rad og vant to løp, på Lausitz og Mugello, og endte sesongen på en åttendeplass sammenlagt.
Senere karriere
Søndag 4. november 2007 kunngjorde Häkkinen at han ville legge opp som profesjonell racerfører. Han sa at avgjørelsen «ikke var lett», men la til at «jeg har fremdeles racing i blodet og denne avgjørelsen betyr ikke at det vil hindre meg i å kjøre racing for fornøyelsen».
I november 2008 kunngjorde Häkkinen at han ville begynne en ny karriere innen fører-management.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Fullstendige DTM-resultater
(Forklaring)
* Halve poeng ble utdelt grunnet en rekke feil fra løpsledelsens side.
Carolus Clusius
Charles de l'Écluse, kjent som Carolus Clusius (født 19. februar 1526 i Arras, død 4. april 1609 i Leiden) var en flamsk doktor og botaniker, mest kjent for å grunnlegge den botaniske haven Hortus Botanicus i Leiden. Clusius la grunnlaget for dyrkingen av tulipaner i Nederland, en blomst som landet i dag er kjent for og eksporterer i store mengder.
Clusius forsøkte ikke bare å bestemme og avbilde sitt materiale, men også å innordne plantene i et system.
Blant hans fremste arbeider er Rariorum plantarum historia (1601) og Exoticurum libri 10 (1605).
Det rene lands buddhisme
Det rene lands buddhisme (tradisjonell kinesisk: 淨土宗, forenklet kinesisk: 净土宗, jìngtǔzōng; japansk: 浄土仏教, jōdo bukkyō; koreansk: 정토종, jeongtojong; vietnamesisk: Tịnh Độ Tông), også kalt amidisme, er en buddhistisk skole innenfor retningen mahāyāna og en av de mest utbredte retninger innenfor østasiatisk buddhisme. Det er en tradisjon som fokuserer på Amitābha («det grenseløse lyset»), som en frelser. Innenfor den esoteriske retningen vajrayāna i Tibet, Nepal og Bhutan er Amitābha en av de fem dhyānibuddhaer, men innenfor det rene lands buddhisme er han hovedpersonen.
Legenden om Amitābha blir fortalt i «de tre rene lands sūtraer» – sūtraen om evig liv, amitābhasūtraen og amitāyurdhyānasūtraen. Der fortelles det om et menneske, Dharmakara, som levde mange tusen år før Buddha. Han hadde erfart denne verdens lidelse til bunns. Etter sin død ble han en «opplyst», en Buddha. Han skapte det rene land, et eksistensplan uten lidelse, sykdom og død. Og han sverget en troskapsed om at alle som messet hans navn (nianfo eller nembutsu) ville bli gjenfødt i hans rene land. I japansk buddhisme er mantraet for hans påkallelse namo amida butsu.
Læren om Amitābhas rene land oppstod i India og var svært populær i Kashmir og Sentral-Asia. Det rene lands sūtraer ble bragt fra Gandhāra til Kina i året 147 e.Kr. av Lokakshema fra Kushan og An Shigao fra Partherriket. Grunnleggeren av det rene lands buddhisme i Kina regnes for å være buddhistmunken Huiyuan som etablerte Donglintempelet på Lufjellet i året 402 e.Kr. Under Tangdynastiet ble læren popularisert av Shandao gjennom fem større tekster. Han dvelte ved Xiangjitempelet i Shaanxi, og hans kommentarer til de tre rene lands sūtraer ble svært innflytelsesrike. Skriftsamlingen Taishō Shinshū Daizōkyō, som er en moderne utgave av den kinesiske buddhistiske kanon, inneholder 290 tekster som omhandler Amitābha. Fra Kina, ankom det rene lands buddhisme Korea, Japan og Vietnam.
Myten om Amitabha
Buddhistisk mytologi sier at Gautama Buddha fortalte om en annen buddha ved navn Amitabha («uendelig lys»). Denne var opprinnelig en bodhisattva ved navn Dharmakara. Han hadde fulgt stien i mange tusen år og sverget på at når han en gang oppnådde oppvåkning, skulle det området eller «buddha-land» (hver buddha rår over sitt land ifølge buddhistisk mytologi) han rådde over være det reneste og beste av alle «buddha-land». Etter oppvåkningen fikk han navnet Amitabha og området ble kalt Sukhavati eller «Det Rene Land».
Det Rene Land er således den oppsamlede fortjenesten av Dharmakaras gode gjerninger i alle hans liv og årtusener før han ble Amitabha Buddha. Det Rene Land er ikke det samme som nirvana, men et rike eller paradis (kalles i Kina også «Vestens Paradis/Himmel») man blir gjenfødt i etter sin død. I dette paradiset finnes det ikke lenger noen hindringer til den fullstendige oppvåkning. Ingen negative handlinger eksisterer og det blir derfor ikke skapt noen dårlig karma, og det som fantes av dårlig karma fra tidligere liv vil forsvinne. I praksis og i alminnelig folketro blir ofte Det Rene Land oppfattet som ekvivalent med Nirvana, det ytterste mål.
Hengivelse og tro
Hengivelse og tro er meget sentrale begreper i Det Rene Land-buddhisme i forhold til andre skoler innen buddhismen. Objektet eller målet i denne formen for buddhismen er gjenfødelse i Det Rene Land. Dette kan forstås bokstavelig eller metaforisk; metaforisk kan det symbolisere at man blir «gjenfødt» i Det Rene Land i betydning av at man oppnår et rent sinn hvor man kan oppleve den absolutte og perfekte medlidenhet og visdom som Amithaba Buddha har.
Egen vilje/andres vilje
Det finnes mange varianter eller undersekter av Det Rene Land med forskjellige oppfatninger av hvordan man skal oppnå frelse. Et ideologisk skille som går igjen er mellom frelse ved egen eller ved andres vilje. Frelse ved egen vilje viser til hva vi gjør selv for å bli frelst gjennom  f.eks. meditasjon, resitasjon, hengivenhet og bekreftelse av Amitabha. Frelse ved andres vilje vil si gjennom Amitabhas makt, de eder han avla for levende vesener og gjennom «overskuddet» av gode gjerninger som han gir oss. I tradisjonell Rene Land buddhisme oppnås frelsen gjennom en kombinasjon av disse to, hvor de viktigste elementene er:
To veier til frelse
Det blir også understreket at det er to veier til frelse: nianfo/nembutsu – messing av Amitabha Buddhas navn og meditasjon. Nianfo/nembutsu ble vektlagt i senere utviklingen av Rene Land, spesielt i Japan. Ideen er at resitasjon av Amitabhas navn igjen og igjen vil resultere at troen og hengivelsen til Amithaba manifesterer seg og at dette i seg selv alene er nok for gjenfødelse i det Rene Land. Mantraet som gjentas er «Namo Amitabha Buddha» (sanskrit), «Nanmu Emituo Fo» (kinesisk) eller «Namo Amida Butsu» (japansk). Den viktigste bodhisattvaen og objekt for hengivelse i Det Rene Land er Guanyin (japansk: Kannon).
Litteratur
Knut A. Jacobsen: Buddhismen, Pax forlag, 2000, ISBN 9788253022086
Svenska Dagbladets Thaliapris
Svenska Dagbladets Thaliapris deles årlig ut til en person som har utmerket seg innen teaterverden. Prisen er på 15 000 SEK og et diplom. I 2004 var det første gang en koreograf som vant prisen; tidigere prisvinnere har vært skuespillere eller regissører.
Tor Berger Jørgensen
Tor Berger Jørgensen (født 27. desember 1945) er en norsk, luthersk teolog og kirkelig administrator tilhørende Den norske kirke. Han var biskop i Sør-Hålogaland bispedømme fra 2007 til 2016. 6. oktober 2019 ble han vigslet som biskop i Lutheran Church in Great Britain.
Jørgensen var domprost i Bodø Domkirke fra 2000 til 2007 og vikarierte da i flere perioder som biskop. Han ble utnevnt til biskop 17. november 2006 og ble vigslet til ny biskop etter Øystein I. Larsen 28. januar 2007.
Jørgensen er cand.theol. fra Misjonshøgskolen/Menighetsfakultetet 1972. Jørgensen har arbeidet 15 år som misjonsprest i Japan for Det Norske Misjonsselskap; og var deretter generalsekretær i samme organisasjon fra 1991 til 1999. I 2000 endret Jørgensen syn om homofiles stilling i kirken og har siden vært blant de mest liberale i dette synet. Jørgensen var også kandidat som biskop i Oslo bispedømme i 2005, da Ole Christian Kvarme ble valgt.
En knapp uke før han skulle vigsles til biskop 28. januar 2007 gav han overfor Aftenposten tilkjenne at han gikk inn for at det innføres et eget ritual i kirken for homofile par som inngår partnerskap.
Biskop Tor Berger Jørgensen presteviet den 8. januar 2009 en samboende til prest. Ordinasjonen var historisk i og med at aldri tidligere har en prest som har levd åpent som samboer blitt ordinert til prest i Den norske kirke. Dette er også i strid med Kirkens egne regler. I 1995 slo biskopene fast at en samboer ikke kan ordineres. Med dette kom biskopen på kollisjonskurs med andre toppledere i Den norske kirke. Både preses i bispekollegiet, biskop Olav Skjevesland, og leder Nils-Tore Andersen i Kirkerådet tok avstand fra biskop Jørgensens tilsidsesettelse av dette.
6. oktober 2019 ble han vigslet som biskop i det lille britiske kirkesamfunnet Lutheran Church in Great Britain.
Tor Berger Jørgensen var tidligere styreleder i foreningen Nei til Frontkollisjoner.
Japansk skrift
Japansk skrift består i dag av 3 skriftsystem: Kanji, Hiragana og Katakana.
Det går også an å skrive japansk med det latinsk alfabet: «Jeg» kan altså skrives på 3 måter: 私 (kanji), わたし (hiragana) og ワタシ (katakana – men det er uvanlig for dette ordet). I tillegg kan du skrive uttalelsen med latinske bokstaver ("watashi"), nemlig Rōmaji.
Who’s Sorry Now?
«Who's Sorry Now?» er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Ted Snyder (melodi) samt Bert Kalmar og Harry Ruby (tekst). Den ble publisert i 1923.
«Who's Sorry Now?» var med i Brødrene Marx-filmen En natt i Casablanca (1946), regissert av Archie Mayo og utgitt av United Artists.
Sangen har blitt spilt inn på plate av en rekke artister. The Tiny Hill Orchestra spilte den inn i 1945 (Mercury 2041). En annen versjon ble spilt inn av Jerry Gray and his Orchestra (Decca 27862).
«Who's Sorry Now?» ble spilt inn av Connie Francis i 1958 og siden da har sangen blitt nært forbundet med henne på grunn av den enorme populariteten til hennes versjon. Den ble hennes gjennombruddshit. Francis' far hadde mast på henne til å spille inn «Who's Sorry Now?» Connie delte ikke farens entusiasme, men da en innspillingssession i januar 1958 (formodentlig hennes siste, ettersom hun ikke hadde vunnet fremgang med hits) ble avsluttet tidlig, brukte hun den tiloversblevne studiotiden til å spille inn «Who's Sorry Now?» som en goodwillgest til faren. Den ble utgitt på singlen MGM Records K12588. Produsent var Harry Meyerson.
Salget i USA lå til slutt på sammenlagt én million enheter.
Ella Fitzgerald inkluderte sangen på sin LP på Verve, Let No Man Write My Epitaph (1960), kun akkompagnert av pianist Paul Smith.
Marie Osmonds tredje studioalbum, utgitt i 1975, hadde en nyinnspilling av «Who's Sorry Now?» som tittelspor. Den ble også utgitt på singlen MGM Recrds M 14786.
Gary Mackay-Steven
Gary Mackay-Steven (født 31. august 1990) er en skotsk fotballspiller som spiller for Heart of Midlothian FC.
Who’s Sorry Now?
En versjon med Lyn Paul ble utgitt på singlen Polydor 2057 514 i september 1974. Produsent var David Mackay.
Slåtthaug videregående skole
Slåtthaug videregående skole er en fylkeskommunal videregående skole i Fana bydel i Bergen. Skolen ble åpnet som Fana yrkesskole i 1966, og fikk sitt nåværende navn i 1992. Den ble slått sammen med Bjørkåsen videregående skole i 2005. Skolen er en knutepunktskole for både hørende, døve og hørselhemmede elever.
Who’s Sorry Now?
Leland Palmer, Ann Reinking og Erzsebet Foldi fremførte sangen i spillefilmen Bak kulissene (All That Jazz, 1979)
Slåtthaug videregående skole
Utdanningstilbud
Vedtatt utdanningstilbud for skoleåret 2023-2024:
Studieretningen Design og håndverk ble lagt ned høsten 2017.
Gary Mackay-Steven
Mackay-Steven inngikk en avtale med Liverpool FC i juli 2007, etter å ha imponert under prøvespill. Han ble fristilt og sluppet fra klubben sommeren 2009.
Who’s Sorry Now?
«Who's Sorry Now?» var bonusspor på albumet Your Song (2009) med Harry Connick Jr..
Gary Mackay-Steven
Han trente med Fulham før han vendte tilbake til Skottland i januar 2011 for å spille for Airdrie United. Han spilte da for denne klubben resten av 2010-11-sesongen og laget to mål i Scottish Cup. I juni 2011 inngikk han en to åres kontrakt med Dundee United. Denne ble i januar 2012 forlenget fram til 2015.
Who’s Sorry Now?
Den var også bonusspor på albumet Tried and True (2010) med Clay Aiken.
Gary Mackay-Steven
Han ble utnevnt til Scottish Premier Leagues Young Player of the Month for februar og mars 2012.
Who’s Sorry Now?
Sangen var emne for en rettstvist i den amerikanske høyesterettssaken Mills Music v. Snyder, 469 U.S. 153 (1985).
Gary Mackay-Steven
16. januar 2015 ble det offentliggjort at Mackay-Steven hadde skrevet kontrakt med Celtic, gjeldende fra sesongen 2015–2016 da hans kontrakt med Dundee United gikk ut på dette tidspunktet. I løpet av overgangsvinduet sammen januar be han kontaktet av Nigel Clough, manager for den engelske League One klubben Sheffield United, som la inn tre bud på ham, opp til £100,000, mens Dundee United ville ha minimum £250,000. På overgangsvinduets siste dag, 2. februar, la Celtic inn et bud på £250,000 og overgangen ble gjort med øyeblikkelig virkning, samtidig med at Celtic også kjøpte hans kollega i Dundee United, Stuart Armstrong.
Who’s Sorry Now?
Norsk versjon
Arve Sigvaldsen har skrevet en norsk tekst. Hans norske tittel er «Hvor er du nå».
Ieroklis Stoltidis
Ieroklis Stoltidis (gresk: Ιεροκλής Στολτίδης; født 2. februar 1975) er en gresk fotballspiller. «Iero» spiller defensiv midtbane i Olympiakos, og er kjent for sin tøffe spillestil der han kombinerer rå styrke med en enorm løpskapasitet. Nettopp hans løpskapasitet gjør at han ofte også kommer seg til scoringsposisjoner selv, og har scoret en god del mål opp gjennom karrieren.
Stoltidis startet karrieren i Pontii Kozanis i gresk 4. division. Han gjorde sin toppseriedebut for Iraklis som 17-åring i desember 1992, men ble ikke en del av førstelaget før sesongen 95-96. Siden var han imidlertid av lagets beste og viktigste spillere, og ble tre sesonger kåret til årets spiller blant fansen. I juni 2003 forlot han Iraklis for spill i Olympiakos, og han signerte en to-års kontrakt. Stoltidis kom for å erstatte brasilianske Ze Elias
Allerede i hans første sesong satte han sitt preg på klubben, og scoret blant annet viktige mål mot Panathinaikos og AEK Athen. Også i Champions League fant han veien til nettet, da han scoret to ganger på fem kamper. I den neste sesongen var han igjen fast i Dušan Bajević' mannskap, og spilte samtlige 540 minutter i Champions League. Han var også svært delaktig i at klubben vant The Double i Hellas.
Sesongen 05-06 var han i startoppstillingen til sesongens første kamp mot Panathinaikos, hvor han scoret det første målet i 2-0 seieren på bortebane med en flott heading. Senere det året ble han viden kjent i Norge, da han på brutalt vis brøt leggen til Per Ciljan Skjelbred med en stygg takling. Selv om Stoltidis sjelden har lagt noe i mellom i taklinger, gikk denne dypt innpå han da det ikke var meningen å gjøre 18-årige Skjelbred skadet. Olympiakos vant det samme året The Double igjen, og Stoltidis ble kåret til årets greske fotballspiller.
Den påfølgende sesongen var Stoltidis viktig for laget igjen, og var svært delaktig i at klubben vant den greske superligaen. Hans kanskje beste sesong gjennom karrieren kom sesongen 2007/2008, da han blant annet scoret tre mål i Champions League mot Werder Bremen. Hans første mål på Weserstadion utliknet ledelsen, og satte i gang snuoperasjonen da Olympiakos vant 3-1. I den avgjørende kampen på Georgios Karaiskakis scoret han både det første og det tredje i 3-0 seieren, i en kamp Olympiakos måtte vinne. Han fikk også to målgivende pasninger. Olympiakos vant The Double også dette året, og Stoltidis var den av utespillerne som spilte flest minutter.
Ieroklis Stoltidis gjorde sin debut for det greske seniorlandslaget i 1999, og spilte alle kampene i Athen-OL 2004. Til tross for i en årrekke å ha vært en av ligaens bedre spillere, valgte Otto Rehhagel å utelate Stoltidis til EM-troppen samme år, så vel som til alle kampene i kvalifiseringen til VM i 2006 og EM i 2008. Etter flere års spekulasjon i media, valgte Rehhagel å inkludere Stoltidis til en vennskapskamp mot Tsjekkia i februar 2008. Men ifølge Stoltidis kom denne oppkallingen for sent, og uttalte respektfullt dette i greske medier: «Jeg er ikke lenger i en alder hvor jeg kan holde et høyt nivå på alle fronter. Jeg vil forsikre fansen om at hvis denne oppkallingen hadde kommet tidligere i karrieren, hadde jeg takket ja med glede».
Josef Ternström
Josef Irving Ternström (født 4. desember 1888, død 2. mai 1953) var en svensk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerte i terrengløp. Han deltok i Sommer-OL i 1912 som ble holdt i Stockholm. I terrengløp for lag vant han gull sammen med Hjalmar Andersson og John Eke.
Aking under Vinter-OL 1994
Under Vinter-OL 1994 på Lillehammer ble det arrangert tre øvelser i aking, som fant sted på Hunderfossen. Det var niende gangen som aking var olympisk øvelse. Som i de åtte foregående vinterlekene konkurrerte mennene i to øvelser, ener og toer mens damene kun konkurrerte i ener. Italia ble beste nasjon i aking med to gull-, en sølv- og en bronsemedalje.
Toer
Ble avholdt den 18. februar. I alt var det 20 toere som deltok, hvorav 19 fullførte.
Ener
Ble avholdt 15.–16. februar. I alt var det 25 deltagere, hvorav 24 fullførte.
Andrés Palop
Andrés Palop Cervera (født i Alcudia de Carlet i Valencia i Spania 22. oktober 1973) er en tidligere spansk fotballspiller og fotballtrener, som for tiden er hovedtrener for den spanske klubben CD Alcoyano. Som aktiv var Palop keeper for Sevilla FC i den spanske eliteserien Primera División. Palop har også tidligere spilt for Valencia CF.
Mainila-episoden
Mainila-episoden (finsk: Mainilan laukaukset) var en hendelse som skjedde den 26. november 1939, hvor Den røde hær hadde beskutt landsbyen Mainila (nær Beloostrov) med artilleri, hvoretter de påsto at finsk artilleri hadde beskutt landsbyen. Målet var å gi russerne et casus belli for å angripe Finland, og hendelsen ble brukt i sovjetisk propaganda imot Finland. Hendelsen førte til begynnelsen av vinterkrigen fire dager senere.
Hendelsen
De private arkivene til partileder Andrej Zjdanov inneholder kilder som hentyder at hele episoden ble fabrikkert for å vise Finland som angriperne og for å gi russerne påskudd for å invadere Finland. Noen historikere mener at disse kildene ikke er troverdige.
Den 26. november 1939 iscenesatte russerne en episode ved landsbyen Mainila på den russiske siden av grensen, hvor de påsto at finsk artilleri hadde beskutt landsbyen og drept 4 sovjetiske soldater. De krevde at finnene skulle beklage hendelsen og beordre sine tropper å rykke 20–25 km vekk fra grensen. Finnene benektet å ha ansvaret for angrepet og nektet å akseptere russernes krav, noe russerne brukte som påskudd for å trekke seg fra ikke-angrepspakten.
Det ble senere bevist at episoden egentlig var en russisk provokasjon, iscenesatt for å gi russerne påskudd for en invasjon av Finland, ettersom intet finsk artilleri kunne nå Mainila fordi de hadde blitt flyttet vekk fra grensen nettopp for å unngå en episode som denne. Dette bekreftes av de finske artilleristenes dagbøker. Finske patruljer kunne observere hvordan russiske tropper samlet seg på den andre siden av grensen.
Sveitsergarden
Sveitsergarden er i dag en styrke av sveitsiske leiesoldater som tjenestegjør som pavens livgarde og Vatikanets forsvar. Deres offisielle språk er tysk.
Mainila-episoden
Etterspill
Den 30. november, fire dager etter episoden, krysset Sovjetunion den finsk-russiske grensen med 27 divisjoner, i alt 630 000 mann, bombet regjeringsdistriktet i Helsingfors og nærmet seg raskt Mannerheimlinjen.
Sveitsergarden
Det har vært flere «sveitsergarder» som har tjent forskjellige europeiske fyrstehus og makter, deriblant den sveitsiske Cent-Garde («hundre vakter») som tjenestegjorde ved det franske hoffet fra 1497 til 1830 og var den første sveitsergarden, og flere andre på 1700-tallet. Nå er det bare pavens sveitsergarde som fortsatt eksisterer.
Mainila-episoden
Etterspill
I 1994 fordømte Russlands president Boris Jeltsin vinterkrigen, og innrømmet at krigen var en sovjetisk aggresjon mot Finland.
Sveitsergarden
Historie
Den pavelige sveitsergardens mest kjente slag kom i 1527, ved invasjonen og plyndringen av Roma. Omtrent hele Sveitsergarden ble massakrert på trappen til Peterskirken. Av 189 vakter overlevde bare 42, men deres mot sikret at Pave Klement VII unnslapp ned passeto, en indre korridor i muren som går fra Vatikanet til Castel Sant'Angelo.
Rēzekne
Byen er i dag en spesiell økonomisk sone og et senter for utdanning og kultur i landsdelen. Den er vennskapsby med Arendal i Norge, Vitebsk i Hviterussland og Czestochowa i Polen.
Sveitsergarden
Historie
En populær myte sier at de tradisjonelle, gule, blå og røde uniformene som Sveitsergarden bærer, ble utformet av kunstneren Michelangelo. Men sannheten er at disse uniformene ble designet i 1905 av en kommandant i Sveitsergarden. Den myke baretten, det vil si alpelua, vamsen og bukser med slisser og i sterke farger etterlikner imidlertid landsknektenes klesmote tidlig på 1500-tallet.
Rēzekne
Demografi
Byen hadde 32,328 innbyggere i 2011.
AaB Fodbold
AaB Fodbold eller AaB er en dansk fotballklubb hjemmehørende i Aalborg og en del av Aalborg Boldspilklub som har flere idrettsavdelinger. I internasjonale sammenhenger benyttes forkortelsen Aalborg BK.
Sveitsergarden
Historie
I 1988 ble Sveitsergardens nye kommandant Alois Estermann og hans kone funnet myrdet i leiligheten sin. Estermann hadde bare ti timer tidligere blitt utnevnt til den 31. kommandant i Sveitsergarden. Mannen som drepte dem, og senere seg selv, var en misfornøyd ung visekorporal som følte seg forbigått i forbindelse med en medaljeutdeling. I 1981 forsøkte Estermann forgjeves å beskytte pave Johannes Paul II fra mordforsøket til Mehmet Alì Agça. Da skuddet kom, hoppet Estermann inn i pavens kjøretøy for å beskytte paven, men rakk det ikke tidsnok.
AaB Fodbold
Historie
AaBs historie begynte i 1885, og er dermed den nest eldste klubben etter av de beste klubbene i Danmark. Klubben er også, sammen med Brøndby IF, den eneste klubben som har spilt samtlige sesonger i SAS-ligaen.
Sveitsergarden
Sveitsergarden i dag
Styrken er i dag begrenset til ett enkelt kompani, og har vanligvis en total styrke på 135 personer, heri medregnet en feltprest. Soldatene er opplært og utstyrt med moderne våpen og taktikk, men har også opplæring i bruk av sverd og hellebard.
Rēzekne
Historie
Den gamle handelsveien mellom Litauen og Pskov snur øst langs elva Rēzekne. Tyske korsfarere ødela den latgaliske borgen som lå her og bygde sin egen på 1200-tallet. Rēzekne ble ødelagt under en livoniske krig og kom under Polen i 1528. Etter den første oppdelingen av Polen i 1772 kom byen under det russiske rike. I 1773 fikk de bystatus.
Sveitsergarden
Sveitsergarden i dag
Kravene til gardistene er strenge. De må være menn, tilhøre den romersk-katolske tro, ha sveitsisk nasjonalitet, ha gått rekruttskolen og tjenestegjort tre år i det sveitsiske forsvaret, og ha god vandelsattest. Rekruttene må dessuten være mellom 19 og 30 år og minst 174 cm høye.
AaB Fodbold
Historie
Klubbens sportslige høydepunkter er danmarksmesterskaperne i 1995, 1999 og 2008. I 1995 ble klubben samtidig den første danske deltager i Champions League, hvor det blant annet ble 2-1 seier over Panathinaikos. AaB ble egentlig slått ut i kvalikken av Dynamo Kyiv, men det ukrainske laget ble ekskludert etter en bestikkelsessak. Også etter klubbens tredje mesterskap i 2008, kvalifiserte AaB seg til den prestisjefylte turneringen, da man i to kvalifikasjonsrunder lyktes med å slå ut FK Modrica fra Bosnia-Hercegovina og FBK Kaunas fra Litauen. AaB spilte seg også til UEFA-cupenens gruppespill 2007-2008, da de slo Sampdoria, og ble det første danske laget som slo ut et italiensk lag ut av en europeisk turnering.
Rēzekne
Historie
Kongressen for latgalske rettigheter kom sammen i Rēzekne i april 1917 og vedtok å løsrive Latgale fra Vitebsk og gå inn i union med de andre regionene i Latvia. Rēzekne ble et senter for kultur og økonomi etter den latviske staten ble stiftet.
Sveitsergarden
Sveitsergarden i dag
De fleste sveitsergardistene kommer fra kantonen Wallis, der befolkningen er fransk- og tyskspråklig.
AaB Fodbold
Historie
AaB ble danske seriemestre i 2008 og kvalifiserte seg deretter til Mesterligaen 2008/2009. Her fikk laget en 3.-plass i gruppespillet, og gikk videre til UEFA-cupen, hvor klubben møtte Deportivo La Coruña i 1/16-finalene. AaB vant 6-1 sammenlagt, og møtte Manchester City i 1/8-finalene. AaB tapte 2-0 på bortebane i Manchester, men vant 2-0 på hjemmebane i Aalborg. Etter straffesparkkonkurranse gikk Manchester City videre, og Aalborg BK var ferdig i Europa for 2008/2009-sesongen.
Rēzekne
Historie
Under andre verdenskrig ble byen hardt skadet, men i 1950 ble renovasjonsarbeidet ferdigstilt og Rēzekne ble tvangsindustrialisert av de sovjetiske myndighetene.
Sveitsergarden
Edsavleggelse
Nye rekrutter avlegger årlig sin ed i Cortile di San Damaso den 6. mai, årsdagen for Sacco di Roma, plyndringen av Roma.
AaB Fodbold
Historie
AaB spilte Europaligaen i 2009/2010-sesongen.
Rēzekne
Historie
I senere tid har Rēzekne igjen blitt et sentrum for kultur. Latgalisk TV har sin stasjon her og byen har et vidt spekter av utdanningstilbud.
Sveitsergarden
Edsavleggelse
Gardens feltprest leser følgende ed på tysk:
AaB Fodbold
Spillerstall
Oppdatert 22. april 2023.
Rēzekne
Severdigheter
Den latviske staten har merket av 41 objekter i byen som bevaringsverdige.
Sveitsergarden
Edsavleggelse
Deretter går rekruttene én etter én til fanen og sverger med høyre hånd.
AaB Fodbold
Meritter
Superligaen
Rēzekne
Severdigheter
Det mest kjente monumentet i Rēzekne er monumentet for latgalisk frigjøring, kjent som «Latgales Mara» eller bare «Mara». Det ble opprinnelig utformet av Leon Tomasickis og støpt i bronse av skulptøren Karlis Jansons og ble avdekket i 1939. Statuen ble revet ned to ganger av de sovjetiske okkupasjonsstyrkene, men ble gjenskapt og avduket igjen i 1992.
AaB Fodbold
Meritter
Landspokalturneringen
Rēzekne
Severdigheter
Borghaugen midt i byen er det eldste historiske vitnesbyrdet i byen. På den ligger restene av en borg reist av Den tyske orden på 1200-tallet.
AaB Fodbold
Meritter
UEFA Intertoto Cup
Rēzekne
Severdigheter
Den største kirken og også den høyeste bygningen i byen er den katolske katedralen Jesu Hjerte. Den ble i 1995 katedral for det da opprettede katolske bispedømmet Rēzekne-Aglona. Fasaden er pseudo-romansk, men alteret er pseudo-gotisk. Den eldste kirken er den russisk-ortodokse kirken bygget i 1840–1846. Den fikk sitt nåværende utseende etter en gjenoppbygging i 1906.
Latgale-gaten har mursteinsbygninger som er de eldste som fremdeles står i byen. Rundt om i byen kan man også finne minnesmerker til ære for soldater som falt for Latvias uavhengighet i 1920 og frigjøringen fra nazismen i 1944. Det finnes også minnesmerker for de som ble deportert til Sibir i 1941 og 1949 og 30 av innbyggerne i landsbyen Audrini som ble offentlig henrettet i her.
Rēzekne har også et museum bygget rundt latgalisk historie og kultur fra steinalderen og fram til i dag.
Kultur
Rēzekne er vert for «Latgales TVs Musikkfestival» og sportsdanskonkurranser. Årlige foreteelser er en sangfestival på St. Hans (24. juni), en kunstmarkedsplass den siste søndagen i september og byfestivalen også i september.
Byen har to kulturhus og fire offentlige biblioteker. To teater finnes i byen, det ene heter «Jorick» og er arvtager etter det russiske nasjonalteateret og det andre heter «Rēzeknes nasjonalteater» og ble stiftet i 1959. Som i alle latviske byer så finnes det flere sangkor.
Flere kjente keramikere bor og jobber i Rēzekne.
Undervisning
Rēzekne har åtte større skoler, inkludert den polske skolen, Handelsskolen, Kunsthøyskolen og Musikkhøyskolen. Et institutt for høyere utdanning ble etablert i 1993. Det har fire fakulteter innen økonomi, pedagogikk, tekniske fag og humaniora.
De latviske grensevaktene har også en skole som gjennomgår utvidelser fra 2004.
Transport
Riksveien A12 går fra byen og går inn på A6 mot Riga.
Byen har en liten flyplass, men den brukes utelukkende av grensevakter.
Homogami
Homogami er personers tendens til å velge partnere med en bakgrunn som er lik ens egen. Bakgrunnen kan f.eks. være klasse, etnisitet eller utdanning.
Fenomenet er utbredt blant personer i høystatusyrker og yrker med lang embetsutdanning, som advokater, lærere, leger og sivilingeniører. Ett eksempel kan hentes fra medlemsstatistikken til TEKNA, Teknisk Naturvitenskapelig Forening, en forening for sivilingeniører. Blant kvinnelige medlemmer født etter 1950 er 25% gift eller samboer med et annet medlem.
For homogami etter utdanningsbakgrunn trekkes gjerne den såkalte "kantineeffekten" frem. Det vil si at på intensive studier tilbringer man mye av både arbeid og fritid sammen med de samme studiekamerater over flere år, samtidig som man er i den livsfasen der man søker partner. Andre faktorer kan også spille inn. I eksempelet med sivilingeniørstudiet kan også den prosentvis lave andelen kvinner spille inn.
Engelia
Engelia eller Engelien er en gård i Nordlia i Østre Toten. Stedet ligger på gammel Kallrustad-grunn, men deler av Ner-Kallrustad ble rundt 1850 lagt inntil Asgard. I 1965 ble imidlertid resten av Ner-Kallrustad slått sammen med Engelia, slik at det det dyrka arealet nå kom opp i ca. 90 mål. Skauen og beitet på Ner-Kallrustad ble i 1980 bygd ned med eneboliger (Kallrustadskauen) og den nye Nordli skole. Tidlig på 1970-tallet hadde flere boligtomter blitt solgt fra det egentlige Engelia (boligfeltet Engelienga).
I et hus på tunet lå den opprinnelige Engeliens skifabrikk, som ble bygd opp av Hans Engelien på 1890-tallet. Sønnen Johs. Engelien flytta rundt 1900 mesteparten av produksjonen til Gjøvik, men det ble gjort ski i Engelia til andre verdenskrig. Skifabrikkhuset i Engelia ble revet tidlig på 1980-tallet. Også de andre opprinnelige husa i Engelia er revet.
Surnadalen
Surnadalen er et dalføre som går østover fra Surnadalsfjorden nord for Trollheimen på Nordmøre. Dalen er bred og åpen med et rikt jordsmonn, som skyldes et belte av skifer og kalk går langs deler av dalen. Ellers består berggrunnen av gneis. Dalen har to sidedaler inn til Trollheimen, Vindøldalen og Folldalen.
Gjennom Surnadalen renner den kjente lakseelva Surna.
Radeon
AMD Radeon er AMDs merkevare for skjermkort og andre grafikkprosessorer. Det har vært i bruk siden 2000, da først av ATI, men siden av AMD som følge av at AMD kjøpte opp ATI i 2006.
Front de libération nationale
Front de libération nationale (fransk for Den nasjonale frigjøringsfront; arabisk: جبهة التحرير الوطني; Jabhat at-Taḩrīr al-Waţanī), forkortet FLN, er et algirsk sosialistisk og nasjonalistisk politisk parti som også er sterkt påvirket av algirsk islam, siden denne religionen var en viktig faktor i å bygge en algirsk nasjonalisme som kontrasterte de fransk-algirske pieds-noires. FLN ble grunnlagt 1. november 1954 som en sammenslåing av flere andre, mindre grupper, med det mål å løsrive Algérie fra Frankrike. Partiet kjempet dermed mot Frankrike, støttet av muhammedanske harkis, og mot de franske ekstremistiske terroristorganisasjonene Front algérie française og Organisation de l'armée secrète i den svært blodige Algeriekrigen fra 1954 til 1962 som den absolutt viktigste algirske motstandsorganisasjonen. Under krigen besto FLN av både en militær del (Armée de libération nationale, ALN) og en politisk del, offisielt en provisorisk regjering (Gouvernement provisoire de la République algérienne, GPRA). FLN, og også den franske hæren, ble kjent for sin omfattende bruk av terror mot både franskmenn og mot algirere som ikke støttet FLNs uavhengighetskamp, ikke minst mot harkiene som hadde støttet Frankrike.
Etter å ha forhandlet fram Algeries uavhengighet og separasjon fra Frankrike i 1962 i Évianfreden ble den radikale Ahmed Ben Bella i 1963 landets president på vegne av FLN, og han styrte fram til han ble styrtet i et kupp i 1965. Algérie ble en ettpartistat med FLN som eneste lovlige parti, og flerpartisystemet ble ikke innført før i 1988. Likevel styrte ikke FLN Algerie direkte i hele denne perioden på grunn av Houari Boumédiènnes militære styre fra 1965 til 1978. I tillegg til å føre en sosialistisk, men ikke marxistisk økonomisk politikk, har FLN blitt karakterisert som et populistisk nasjonalistisk parti, som har fremmet solidaritet med andre vanskeligstilte arabiske land, som Palestina og Vest-Sahara. Til tross for islamsk innflytelse på partiet, går det inn for en sekulær stat, og kjempet mot islamister i den algirske borgerkrigen. I hele Algeries historie etter løsrivelsen fra Frankrike, med unntak av årene 1990-96, har FLN vært en viktig del av Algeries politiske system. FLN er fremdeles landets største parti med en oppslutning på 22.98% i valget i 2007 (en sterk nedgang fra 34,3% i valget i 2002) og sitter i regjeringen sammen med støttende partier, og regner seg som det algirske folks representant. Algeries president Abdelaziz Bouteflika var partiets leder, mens generalsekretæren var Abdelaziz Belkhadem.
Cosimo Tura
Cosimo Tura, også kjent som Il Cosmè eller Cosmè Tura (født omkring 1430 i Ferrara, død 1495 i Ferrara), var en italiensk renessansekunstner.
Cosimo Tura fant en særpreget kombinasjon av gotisk og antikt som knapt gjenfinnes hos andre kunstnere i ungrenessansen.
Liv og verk
Tura var hoffmaler hos familien d'Este i Ferrara og grunnlegger av Ferraraskolen. Han kom senere til å stilles i skyggen av Ercole Roberti. Tura er mest kjent for veggmaleriene, bestilt av hertug Borso d'Este for Palazzo Schifanoia i Ferrara, med motiv fra den sorgløse livet ved hoffet. En mer dramatisk side av hans begavelse fremtrer i «Sankt Hieronymus», der den skulpturale behandlingen av skikkelsene tyder på påvirkning av Andrea Mantegna.
Aking under Vinter-OL 2002
Under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City ble det arrangert tre øvelser i aking.
Drøvtygger
Drøvtygger kan referere til:
UEFA-cupen 1989/90
UEFA-cupen 1989/90 ble vunnet av den italienske klubben Juventus med 3-1 sammenlagt i finalekampene over den italienske klubben ACF Fiorentina. Dette var UEFA-cupens 19 sesong, hvor engelske lag fra og med høsten 1985 til høsten 1990 var utestengt på grunn av Heysel-tragedien. Turneringens toppscorertittel ble for øvrig delt mellom Karl-Heinz Riedle fra Werder Bremen og Falko Götz fra 1. FC Köln med seks mål hver.
Ekebergrestauranten
Ekebergrestauranten er en restaurant i Ekebergåsen med utsikt ned mot Bjørvika i Oslo (Kongsveien 15), oppført for Oslo kommune 1927–1929. Bygningen ble tegnet av arkitekt Lars Backer og er et av de fineste eksempler på klassisk funksjonalisme i Norge.
Bygningen
Restauranten er bygd med flatt tak, store opprutede vindusflater, terrasse og et buet inngangsparti i et lavt hjørnetårn. Arkitekten la stor vekt på maksimalt antall vindusplasser. Fasaden er upusset betong som er støpt i høvlet og oljet forskalling. Avtrykket av de jevnbrede bordene skulle opplinjere veggene og gi liv til betongflatene, skrev Backer. Utvendig ble bygningen opprinnelig behandlet med mineralittmaling i tre nyanser av varmt gulbrunt, for at anlegget ikke skulle kunne oppfattes som et sår i åssiden.
Historie
Bygningen var i sin tid en av byens mest populære danserestauranter, men gikk på 1980-tallet inn i langvarig forfall og ble i 1997 stengt. Restauranten har senere vært gjennom en omfattende restaurering og ble gjenåpnet i mars 2005. Nåværende eier (2005) er Christian Ringnes og firmaet Eiendomsspar. Restauranten drives av Fursetgruppen restaurant group ved Bjørn Tore Furset. Interiøret i den nye Ekebergrestauranten er designet av Thomas Ness.
Restauranten ble tidligere kalt «Åreknuten» på folkemunne. Det var «fordi det var et litt slitent sjekkested for folk over 60»
Den norske spillefilmen Fifty-Fifty er delvis spilt inn på restauranten.
Tidligere bygning
Den første og opprinnelige Ekebergrestauranten ble oppført i 1916. Den var Tiedemanns Tobaksfabriks paviljong på Jubileumsutstillingen på Frogner 1914, etterpå gitt til kommunen og oppført som restaurant på Ekeberg, men revet da den nåværende ble bygd.
Kulturminne
Ekebergrestauranten er et kulturminne og har nummer 87639 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Pteronymia
Pteronymia er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Ithomiini i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Det er kjent ca. 46 arter som alle lever i den Neotropiske region (Sør- og Mellom-Amerika).
Utseende
Små til middelsstore, spinkle sommerfuglen med runde, glassklare vinger som er kantet med brunt. Forvingen har gjerne en brun, kommaformet flekk i midten (diskalflekk).
Levevis
Larvene lever på planter i søtvierfamilien. Som de aller fleste Danainae er disse sommerfuglene giftige, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende.
Earl Boen
Earl Boen (født 8. august 1941, død 5. januar 2023) var en amerikansk skuespiller.
Boen spilte psykologen Peter Silberman i Terminator-filmene. Bortsett fra Arnold Schwarzenegger, er han den eneste skuespilleren som er med i alle de tre første filmene.
Boen spilte også familien Harpers prest, pastor Lloyd Meechum, i Mama's Family. Hans rollefigur var med i flere av episodene.
Boen trakk seg tilbake fra skuespill i 2003, og var siden stemmeskuespiller i videospill, radio og tegnefilmer.
Vita Sackville-West
I 1946 ble hun tildelt Order of the Companions of Honour for sine litterære bidrag.
Tommy Ingebrigtsen
Tommy Wiggen Ingebrigtsen (født 8. august 1977 i Trondheim) er en norsk tidligere skihopper fra Trondheim som representerte Byåsen IL/ Trønderhopp. Han ble verdensmester i storbakken i Thunder Bay i 1995, bare 17 år gammel. Han fikk kallenavnet «Tigern» av presse og fans. Han ble tildelt Olavstatuetten og Stiftelsen Morgenbladets gullmedalje i 1995.
Vita Sackville-West
Tidlige liv
Vita Sackville-West ble født ved Knole House i nærheten av Sevenoaks i Kent som det eneste barn av Lionel Sackville-West, 3. baron Sackville og hans hustru Victoria Sackville-West, som var søskenbarn. Hennes mor var datter av Lionel Sackville-West, 2. baron Sackville. Hun ble døpt Victoria Mary Sackville-West, men var kjent som «Vita» hele sitt liv for å adskilles fra sin mor med samme navn.
Tommy Ingebrigtsen
Idrettskarriere
Ingebrigtsen fikk mange gode resultater fra skiflyging. Han satte verdensrekord i skiflyging med 219,5 meter i Planica 1999. Han ble nr. 4 i VM i skiflyging i Vikersund i 2000 og nr 5 i Planica i 2004.
Vita Sackville-West
Tidlige liv
Den vanlige engelske aristokratiske arveskikken ble fulgt i Sackville-familien, noe som forhindret at Vita arvet Knole ved sin fars død. Huset fulgte tittelen og hennes far testamenterte det isteden til sin nevø Charles Sackville-West, 4. baron Sackville. Tapet av Knole kom til å påvirke henne resten av livet; signeringen av dokumenter i 1947 som avskrev ethvert krav på eiendommen, del av dens overføring til National Trust, skrev hun at «signeringen… bortimot ødela mitt hjerte, sette min signatur på hva som jeg anså var et svik mot all tradisjonen til min forfedre og huset jeg elsket.»
Tommy Ingebrigtsen
Idrettskarriere
Etter en tung periode kom han tilbake i VM 2003 i Val di Fiemme hvor han tok sølv i normalbakke. Han var nummer seks etter 1. omgang, men med et kjempehopp på 105 meter i den siste omgangen klatret han opp på sølvplass. Adam Małysz ble verdensmester etter bakkerekordhopp på 107,5 meter i andre omgang.
Vita Sackville-West
Ekteskap
I 1913 da hun var 21 år giftet Vita seg med den 27 år eldre forfatteren og politikeren Harold George Nicolson (21. november 1886 – 1. mai 1968), kalt for «Hadji», den tredje sønn av den britiske diplomaten Arthur Nicolson, 1. baron Carnock (1849–1928). Paret hadde et såkalt åpent ekteskap, både Sackville-West hadde intime forhold på hver sin kant med andre av samme kjønn, hvilket også en del andre i Bloomsbury-gruppen av forfattere og kunstnere, som de hadde forbindelse med.
Tommy Ingebrigtsen
Idrettskarriere
Tommy Ingebrigtsen avsluttet også verdenscupsesongen 2004 godt, og var blant de ti beste i alle rennene. Han har tatt både gull, sølv og bronse i skiflyging opp gjennom årene, senest i Kulm 2006. I OL 2006 i Torino fikk han bronse i laghopp, til tross for et uheldig hopp på 116 meter. Her var det Lars Bystøl og Roar Ljøkelsøy som imponerte stort, mens Bjørn Einar Romøren hoppet middels.
Ingebrigtsen ble vraket fra hopplandslaget ved sesongslutt hoppsesongen 2006/07 etter å ha levert dårlige resultater i kontinentalcupen (26.-plass som beste plassering) og valgte derfor å legge opp som skihopper.
Vita Sackville-West
Ekteskap
Disse affærene hadde ingen hindringer i forholdet mellom Sackville-West og Nicolson, hvilket kan bli sett fra deres bortimot daglige korrespondanse (som ble utgitt etter deres død av deres sønn Nigel), og fra et intervju som de ga for BBC etter den andre verdenskrig. Harold Nicolson oppga sin diplomatiske karriere, delvis for at han kunne leve sammen med Sackville-West i England, uforstyrret av lange og ensomme posisjoner i utlandet.
Tommy Ingebrigtsen
Idrettskarriere
Han var inntil 2011 den nordmannen som har hoppet nest lengst med sine 231 meter fra Planica i 2005. Samme helgen falt han på 236 meter.
Vita Sackville-West
Ekteskap
Ved å følge mønsteret i sin fars karriere var Harold til ulike tider diplomat, journalist, radioarbeider, medlem av parlamentet, og forfatter av biografier og romaner. Paret levde en rekke år i Cihangir i Istanbul, og var tilstede i 1926 ved kroningen av Reza Pahlavi i Teheran, den gangen Persia. De kom tilbake til England i 1914 og kjøpte Long Barn i Kent, hvor de bodde fra 1915 til 1930. De ansatte arkitekten Edwin Lutyens for å gjøre mange utbedringer på huset.
Tommy Ingebrigtsen
Musikk
Tommy Ingebrigtsen er sønn av artisten Dag Ingebrigtsen og spilte tidligere gitar i progrock-bandet Arabs in Aspic. Han startet som gitarist i folkrock-bandet Draugmyr i 2008. Fra sommeren 2019 reinkarnerte Tommy gitarkarrieren sin i bandet The Flying Norsemen.
Georg V av Storbritannia
Georg V (George Frederick Ernest Albert; født 3. juni 1865, død 20. januar 1936) var konge av Storbritannia og besittelsene og keiser av India fra 1910 til 1936, samt konge av Irland og senere Den irske fristaten. Han tilhørte det tyske fyrstehuset Sachsen-Coburg-Gotha. I 1917, under første verdenskrig, tok han navnet Windsor.
Vita Sackville-West
Ekteskap
Paret fikk to barn, Nigel (1917–2004), som ble en velkjent redaktør, politiker og forfatter, og Benedict (1914–1978), kunsthistoriker og forfatter. På 1930-tallet anskaffet familien seg og flyttet til Sissinghurst Castle, i nærheten av Cranbrook, Kent. Sissinghurst hadde en gang vært eid av Vitas forfedre, noe som ga det en dynastisk tiltrekning for henne etter tapet av Knole. Her opprettet paret sine berømte hageanlegg som i dag blir administrert av National Trust.
Rosamund Grosvenor
Vitas første nære venninne var Rosamund Grosvenor (5. september 1888 – 30. juni 1944), som var fire år eldre enn henne. Hun var datter av Algernon Henry Grosvenor, (1864–1907), og barnebarn av Robert Grosvenor, 1. baron Ebury. Vita møtte Rosamund ved Miss Woolf's school i 1899 da Rosamund hadde blitt invitert til holde Vita med selskap mens hennes far deltok i boerkrigen. Rosamund og Vita delte senere en guvernante for deres morgenundervisning. Mens de vokste opp sammen ble Vita forelsket i Rosamund, som hun kalte «Roddie» eller «Rose» eller «Rubens-damen». Rosamund på sin side var forgapt i Vita. «Å, tør jeg si at jeg innså utydelig at jeg ikke hadde noe med å sove med Rosamund, og jeg burde absolutt aldri ha latt noen finne det ut,» innrømmet hun i sin dagbok, men hun så ingen virkelig konflikt: «Jeg var virkelig uskyldig.»
Georg V av Storbritannia
Fra en alder av 12 år tjenestegjorde Georg i den kongelige marine, men etter hans eldre bror Albert Victors uventede død, ble han tronarving og giftet seg med brorens forlovede, Mary av Teck, kjent som «May» i hennes familie. Selv om de tidvis besøkte det britiske imperiet, foretrakk Georg å være hjemme med sin frimerkesamling, og levde hva biografer kaller et kjedelig liv; en konvensjonell livsstil.
Vita Sackville-West
Rosamund Grosvenor
Lady Sackville, Vitas mor, inviterte Rosamund til å besøke familien i deres villa i Monte Carlo; Rosamund besøkte også Vita ved Knole, ved Rue Lafitte, og ved Sluie. I løpet av besøket i Monte Carlo, skrev Vita i sin dagbok, «Jeg elsker henne så mye.» Da Rosamund reiste, skrev Vita, «Merkelig hvor lite jeg bryr meg [at hun reiser]; hun hadde ingen personlighet, det er hvorfor.» Deres hemmelige forhold ble avsluttet i 1913 da Vita giftet seg. Rosamund døde i 1944 i et tysk rakettangrep med V1.