cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harry Dexter White
Agent for Sovjetunionen
White ble ved en rekke anledninger anklaget for å ha operert som sovjetisk spion under og etter andre verdenskrig. Whit hadde ved en viss mangel på forsiktighet ikke helt klart å skjule visse forbindelser med Sovjetunionen, slik at FBI til slutt klarte å anklage han som kommunistisk agent, likesom de også klarte å identifisere agenter som Frank Coe, Lauchlin Bernard Currie, William Ludwig Ullmann og Nathan Silvermaster. Så lenge president Franklin D. Roosevelt var i embedet, var det imidlertid ikke mulig for FBI å gå videre; det hvilte en form for politisk immunitet over dem. Da det senere kom til granskninger, anså man videre at man ikke kunne blottlegge sine da klareste beviser, som var knyttet til det fortsatt løpende og dermed strikt hemmelige Venonaprosjektet, men måtte benytte andre bevismidler.
Opplysninger fra det hemmelige Venonaprosjektet, som var fra tappet sovjetisk spionasje-telextrafikk, som kom frem etter dekryptering av NSA, avslørte Whites tettere samarbeide med den sovjetiske etterretningstjenesten. White ble påvist også å være innblandet i at Sovjetunionen fikk seddelplater for ubegrenset trykking av okkupasjonsvaluta i Tyskland etter krigen, noe som bidro til Berlinkrisen i 1948.
Død
White fikk to hjerteslag kort etter at han hadde vitnet for den amerikanske kongressens House Un-American Activities Committee (HUAC) og der nektet for å være kommunist. Etter det første hjerteslaget dro han fra Washington D.C. til sin gård i Fitzwilliam i New Hampshire for å komme seg. Der døde han to dager etter det andre hjerteslaget, i en alder av 55 år. Ifølge en offisiell forklaring var dødsårsaken en overdose av hjertemedisinen digoxin, også kjent i dagligtale som digitalis.
Hva visste amerikanerne, og når?
I amerikansk kontraspoinasje, det vil si FBI, var man siden sent på 1930-tallet på ferten etter White, med indikasjoner som bare over tid ble styrket. Venonaprosjektet viste at hans agentførere omtalte ham under dekknavnene «Lawyer», «Richard» og «Jurist». Det siste kodenavnet er senere blitt bekreftet av KGB-arkivaren Vasilij Nikititsj Mitrokhin; i hans materiale (hvorav meget er publisert i Mitrokhin-arkivet) er White med i en opplisting av seks sovjetagenter. Harry Dexter White oppføres der først som «KASSIR» og senere som «JURIST».
I 1953 avslørte senator Joseph McCarthy og Eisenhower-administrasjonens Attorney General Herbert Brownell Jr. at FBI hadde advart Truman-administrasjonen mot White før president utnevnte ham til IMF. Brownell publiserte for offentligheten det brev FBI sendte den 8. november 1945 til Det hvite hus som advarte mot White og andre, og avslørte at Det hvite hus hadde mottatt FBIs rapport om «Soviet Espionage in the United States», hvori medtatt White-saken, seks uker før Truman nominerte White til IMF.
Skjønt han ikke kom med innsigelser mot det forhold at FBI hadde sendt disse og andre advarsler til Truman, skriver senator Daniel Patrick Moynihan i 1997 i sin introduksjon til rapporten fra Moynihan Commission on Government Secrecy at president Truman aldri ble informert om Venona. Til støtte for dette siterte han en uttalelse fra NSA/CIAs offisielle historikk om Venona der det sies at ingen definitive bebiser er fremkommet som viser («no definitive evidence has emerged to show») at Truman ble informert om Venona.
Opplysningene om at White var deres agent ble senere tilbakevist av visse russiske høyerestående etterretningspersoner, som anså at White ikke trengte å bli vervet som formell agent ettersom han agerte av egen overbevisning til gavn for Sovjetunionen, blant annet ved å virke for at det skulle bli krig mellom Japan og USA.
Imidlertid var han såpass i kontakt med sovjetiske føringsoffiserer at han ble pekt i retning av deres målsettinger.
Carl Dietrich Hildisch
Carl Dietrich Hildisch (født 22. april 1867 i Horten, død 16. september 1949 i Bærum ) var en norsk industrileder og politiker for Quislings fascistparti Nasjonal Samling (NS) under andre verdenskrig.
Hildischs foreldre var tyske. Han var utdannet dr.ing. og med på å starte Denofa (De-No-Fa) i 1912, men båndene til bedriften ble brutt i 1924. Hildisch var innom Nordisk Folkereisning og Nasjonal Samling tidlig på 1930-tallet, for så å bli aktiv i partiet igjen hosten 1940 etter den tyske okkupasjonen. Samme år kastet Josef Terboven, tysk rikskommissær i Norge, den lovlige ledelsen i Denofa og Lilleborg og innsatte Hildisch som selskapenes «forvalter».
Da Nasjonal Samling presset ut ledelsen i Norges Industriforbund i 1943, ble Hildisch utnevnt til ny president. Industriforbundet ble så drevet etter et fascistisk førerprinsipp, der presidenten fikk uinnskrenket makt. I 1943 ble han visepresident i Norges Næringssamband, NS' paraplyorganisasjon for norske næringslivsorganisasjoner.
Dietrich Hildisch fikk etterhvert problemer med skattemyndighetene etter å ha unnlatt å betale skatt av forvalterhonoraret han hadde fått av Denofa og Lilleborg. I 1944 inngikk derfor Hildisch en avtale med NS-ledelsen, der han «donerte» kr. 400 000 til Vidkun Quisling i bytte mot at myndighetene droppet skattesaken.
Hildisch ble arrestert i mai 1945 og var varetektsfengslet i to år. I juni 1949 ble det utferdiget tiltalebeslutning mot ham ved Eidsivating lagmannsrett. Han var da syk og sterkt svekket og døde før saken kom opp for retten. Hans eiendommer og innbo ble deretter inndratt og solgt.
Geochus
Geochus er en slekt av små snutebiller med lang, tynn snute.
Utseende
Små (litt mer enn 1 millimeter), runde snutebiller, gjerne brunlige. Kroppen er svært grovt punktert. Et uvanlig trekk er at føttene mangler klør.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i New Zealand, med én art på Lord Howe-øya.
Karl Braun
Karl Braun (født 20. mars 1822 i Hadamar, Nassau, død 14. juli 1893 i Freiburg im Breisgau) var en tysk politiker, advokat og forfatter.
Han tilhørte 1848–1866 Nassaus andrekammer, 1858-1863 som dets president, og 1867-1887 den nordtyske forbundsdagen og tyske riksdagen, der han en tid var en av lederne av det nasjonalliberale partiet, men sluttet seg senere til de tyskfrisinnede. Braun var en ivrig tilhenger av frihandel, deltok i stiftelsen av den nasjonaløkonomiske kongressen og var fra 1859 dens president. Blant hans mange arbeider må nevnes Bilder aus der deutschen Kleinstaaterei (2 bd 1869; 3. oppl. i 5 bd 1881) og Die Wisbyfahrt (1882). Fra 1888 utgav han Vierteljahrsschrift für Volkswirthschaft.
Ragenfrid
Ragenfrid (død 731) var rikshovmester i Neustria og Burgund fra 715 da han fylte vakuumet i Neustria som ble skapt av Pipin av Herstals død, til 718 da Karl Martell etablerte seg endelig over hele det frankiske kongedømmet.
Hans opprinnelige maktsentrum var Vexin. Dagobert III utnevnte ham i opposisjon til Teodoald, sønn og arving av Pipin, og hans bestemor Plektrude, men han ble ignorert av både Plektrude og Karl.
Ragenfrid og Dagoberts etterfølger, Chilperik II, kjempet i 716 dypt i kjerneområdene til arnulfingernes makt, i Maas og Ardennene. De allierte seg med Dagoberts gamle fiende, hertug Radbod av Frisia og beseiret deres rival Karl nær Köln hvor han hadde blitt beleiret av Plektrude og Teodoald. Ragenfrid forlot område og Chilperik tvang Plektrude til å overgi nesten hele formuen til Austrasia, hennes barnebarns krav til embetet som rikshovmester og anerkjenne Chilperik som konge.
Ved dette vannskillet satte Karl opp sin egen merovingerkonge, Klotar IV. Dagoberts virkelige etterfølger, Chilperik II, ble en fast alliert av Ragenfrid og den neustriske nasjon. Ragenfrid og hans konge allierte seg med Odo den store, hertug av Aquitaine som hadde vært uavhengig siden 715, men ble beseiret ved Amblève (nær Liège) i 716, og i mars 717 ved Vincy, nær Cambrai og i 718 ved Soissons. Ragenfrid var nå helt uten makt og flyktet til Angers, men han gav ikke opp ennå. Da Paris og Loire-dalen ble tatt og Odo gav opp Chilperik som Karl endelig aksepterte (under sin hæl) i 719, gav Ragenfrid opp (720) og ble fratatt embetet, med unntak av hans områder i Anjou.
Neustria gjorde opprør i 724 under Fragenfrid, men de ble enkelt beseiret. Men Ragenfrid gav opp sine sønner som gisler i bytte mot å beholde sitt område. Han døde i 731.
Allround-NM på skøyter 1980 for damer
Allround-NM på skøyter 1980 for damer ble avholdt 8. og 9. mars 1980 på Nytrømoen, Tynset. Teknisk arrangør var Tynset Idrettsforening. Det ble også arrangert Junior-NM for damer samtidig.
Norgesmestere ble Bjørg Eva Jensen, IF Fram for senior damer og Janne Tenmann, Hamar IL for junior damer. Begge ble mestere ved den daværende regel om at man hadde vunnet mer enn halvparten av distansene, de hadde forøvrig også lavest poengsum som var neste kriterium for å kåre en mester.
Jacopo Bassano
Bassano, Jacopo (Jacopo da Ponte) (født ca. 1510–1518 i Bassano del Grappa, død 13. februar 1592 i Bassano) var en italiensk maler. Han var den mest kjente av malerfamilie som tok navnet etter byen Bassano, en liten by 65 km nordvest for Venezia.
Tidlige år
Bortsett fra en periode i 1530-årene da han gikk i lære hos Bonifazio Veronese i Venezia, virket Jacopo i Bassano hele sitt liv. Faren Francesco den eldre (ca. 1475–1539), var landsbymaler og på tross av at Jacopo viser påvirkning av moderne etsninger av manieristen Parmigianino, beholdt han noe av bondekunstneren i seg livet ut. Selv om han bodde i en mindre by i utkanten av hovedstrømningene fulgte han nøye med i det som rørte seg i tiden, og lånte trekk og detaljer i sine portretter fra andre samtidige, som for eksempel Lorenzo Lottos arbeider. Pionerer innen sjangere som landskapsmaleri og etsninger som Albrecht Dürer, Raffael og Parmigianino fikk avgjørende betydning for av Bassanos stil.
Utvikling
Omkring 1534 hadde han funnet sin plass og kurs i hovedstrømningen i kunsten til det nærliggende Venezia. Han lærte vel så mye av arbeidene til Titian om chiaroscuro og den ødsle fargebruken i den venetianske kunsten, som han gjorde av sine lærere. Han vant selv anerkjennelse og ble en av Venetos mest innflytelsesrike malere på midten av 1500-tallet.
Jacopo var i besittelse av stor uttrykkskraft og evnen til å lansere nye ideer om komposisjon. Han var opplært i farens verksted og brøt av fra den plikttro og populære tradisjonen ved å studere trykk av Raffal og utviklingen innen manierismen. I sine tidligste manieristiske arbeider benyttet han langstrakte skikkelser og strålende farger. På 1540-tallet var Jacopo eksperimentell som maler, positurene til skikkelsene i bildene hans var tvungne og stillingene unaturlige. Denne fasen viste seg å bli avgjørende for hans egne, personlige stil hvor han kunne assimilere nye ideer og forvandle dem til kunst med en sterk formidlende kraft. Hans folkelige realisme var underbygget av en usedvanlig bruk av lysvirkninger og kjennetegnet av en naturtrohet i skikkelser og detaljer i bildene, særlig med hensyn til gjengivelsen av dyr.
Den lokale smaken krevde at kunsten avbildet virkeligheten, og Jacopo hentet inspirasjon fra enkle, menneskelige situasjoner som livet på landet og sider ved naturen som han studerte i hjembyen.
Videreføring
Jacopo hadde fire sønner som også ble malere og som videreførte farens stil. Det var Francesco den yngre (1549–1592), Gerolamo (1566–1621), Giovanni Battista (1553–1613), og Leandro (1557–1622). Francesco (som begikk selvmord ved å kaste seg ut et vindu) og Leandro oppnådde begge en viss popularitet og berømmelse da de virket i Venezia. Jacopos verksted var en mindre virksomhet i Bassano. Han fire sønner videreførte stilen inn i det neste århundret. Bassanofamiliens arbeider er godt representert i Museo Civico i Bassano.
Betydning
Han føyde realisme og jordnærhet til manierismens energi og sammentrengte rom. Han fremstår som en ydmyk og forsiktig iakttaker. Det virker som om hans modeller er helt uvitende om hans nærvær. Han kom i økende grad til å benytte seg av religiøse og filosofiske emner som påskudd å male sjangerbilder og landskap.
I årenes løp ble uttrykket i økende grad storslagent og dramatisk. Det begynte med alterstykker (i Bassano, Treviso, Padova og Belluno) som begynner rundt 1550 og videre gjennom hele karrieren. Han behandlet bibelske emner på samme måten som landsens motiver og gjenga ekte landsens typer og dyr med virkelig hengivenhet.
På denne måten bidro han til å fremelske smaken for bilder hvor et element av stilleben tillegges større betydning enn de angivelig religiøse tema. Fra omkring 1560 blir arbeidene preget av mer uttrykt søken etter lysvirkninger, noe av Tintorettos iridiserende fargebruk.
Sven Stolpe
Sven Johan Stolpe (født 24. august 1905 i Stockholm, død 26. august 1996 i Flipstad) var en svensk forfatter, oversetter, journalist, litteraturforsker og litteraturkritiker. Han var sønn til overkontrolløren Johan Stolpe og Maria Schwartz. Han giftet seg i 1931 med fil.kand. Karin von Euler-Chelpin, datter av professor Hans von Euler-Chelpin og Astrid Cleve. Han var far til Staffan Stolpe, Lisette Schulman (og dermed morfar til mediapersonlighetene Alex Schulman og Carl Schulman) og Benkt Stolpe, bror til Birger og Herman Stolpe, og onkel til Jan Stolpe.
Karriere
Stolpe debuterte som forfatter i 1929 med essaysamlingen Två generationer. I 1930 utkom romanen I dödens väntrum, hvor Stolpe beskriver sine erfaringer fra opphold på sanatorium. Den ble en suksess, og ble etterfulgt av flere skjønnlitterære verk. Til tross for dette er Stolpe mest kjent for sin sakprosa, som introduktør, historiker og oversetter.
Stolpe ble tidlig interessert i katolisismen, hva som blant annet gav seg til uttrykk i essaysamling Den kristna falangen (1934–36). Til tross for dette sluttet han seg på 1930-tallet til den såkalte Oxfordbevegelsen, som var en internasjonal kristen vekkelsesbevegelse. I 1947 konverterte han til katolisismen. I forbindelse med dette skrev han Lätt, snabb och öm og Sakrament, av mange ansett som hans viktigste romaner. Mellom 1951 og 1960 var han medredaktør for det katolske tidsskriftet Credo.
En konsekvens av Stolpes katolske orientering var også biografiene han skrev om Jeanne d’Arc, dronning Kristina og den hellige Birgitta. I 1959 Han disputerte hanmed sin avhandling om Kristina, Från stoicism till mystik. I arbeidet med avhandlingen fikk Stolpe tilgang til det kirkelige arkiv i Roma.
I årene 1964-1972 arbeidet han som lektor i Mjölby. Han framstod ofte som konservativ kulturkritiker i media; blant annet var han kritiker i Aftonbladet mellom 1945 og 1961. Han var tidvis bosatt i Malexander, men også i Värmland, et landskap han beskrev i boken Mitt Värmland.
I 1970 gav han ut boken Låt mig berätta, en samling humoristiske, og ifølge Stolpe selvopplevde, minner og anekdoter som fikk to oppfølgere: Låt mig berätta mer i 1971 og Tål ni höra mer? i 1976. På 1970-tallet gav Stolpe også ut memoarverk, og begynte på egen hånd å skrive en svensk litteraturhistorie i flere bind. Der fikk han skrive om sine litterære forbilder, som Verner von Heidenstam og Selma Lagerlöf. Han dedikerte også et bind til August Strindberg, en forfatter han var betydelig mer negativ til. I 1980 publiserte han en kontroversiell studie av Olof Lagercrantz, en forfatterkollega Stolpe likte dårlig og mente hadde hatt en destruktivt innflytelse på det svenske kulturlivet. Stolpe utlovte også liknende granskninger av Bertil Malmberg og Eyvind Johnson, som han mente hadde utøvd skadelige påvirkninger, med disse ble ikke utgitt. Eyvind Johnson og Stolpe var fra gammelt av konkurrenter og ideologiske motpoler og hadde fra 1930-tallet til 1950-tallet utvekslet en serie karikaturer og polemikker; Stolpe figurerer for eksempel i Johnsons romaner Krilons resa (1942, under dekknavnet Dr Tollius) og Tidens gång (1955).
Etter å ha blitt smittet av tuberkulose oppholdt Stolpe seg på sanatorium i Sveits mellom 1927 og 1928 (skildret i romanen I dödens väntrum). Dette, sammen med en alvorlig trafikkulykke i voksen alder, gjorde at Stolpe bare hadde en halvt fungerende lunge.
Stolpe ble tildelt professors namn i 1993. Han bodde på herregården Valåsen på midten av 1900-tallet, øst for Karlskoga.
I populærkulturen
Sven Stolpe nevnes i Ola Magnells låt Nya perspektiv:
«När Sven Stolpe får Das Kapital i läxa
''(...)
Ja det är då, först då som saker börjar hända
Å det är då som de kan börja skönja nya perspektiv»
Berry College
Berry College  er et privat, kristent universitet i Mount Berry i delstaten Georgia, USA. Det ble opprettet i 1902.
Ved universitetet var det 1 842 studenter og 193 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 18 950. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Nasjonalliberalisme
Nasjonalliberalisme er en politisk ideologi som forener nasjonalisme og liberalisme. Nasjonalliberalismens store epoke var fra 1800-tallet og et stykke inn på 1900-tallet, da den spilte en stor rolle i mange europeiske land.
Røttene til nasjonalliberalismen finnes i 1800-tallet, da nasjonalliberalisme (også kalt konservativ liberalisme) var blitt den politiske elitens fremherskende ideologi i mange europeiske land, en liberalisme i europeiske monarkier. Den nasjonalliberale politikken ville med dagens øyne oppfattes som konservativ.
MTV Europe Music Awards
MTV Europe Music Awards ble etablert i 1994 av MTV Europe for å feire de mest populære musikkvideone i Europa. Showet ble opprinnelig etablert som et alternativ til den amerikasnke MTV Video Music Awards og er i dag et populært arrangement av hva MTV sine seere mener er den beste musikken. I motsetning til det amerikanske søstershowet er flesteparten av prisene stemt frem av seerne.
Prisene deles ut hvert år og showet sendes direkte på MTV Europe, MTV og de fleste internasjonale MTV stasjonene, samt på Internett. Hvert år er ulike byer vertskap for arrangementet.
Aphanicerca bovina
Aphanicerca bovina er en av art av steinfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve). Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe. Denne familien finnes i dag bare på den sørlige halvkulen, men den tilhører en gruppe (Arctoperlaria) av steinfluer som lever på den nordlige halvkulen, så det er sannsynlig at den er av nordlig opprinnelse og har vandret sørover.
Utseende
Små, mørke steinfluer. Et karakteristisk kjennetegn er at baklårene er svært kraftige.
Levevis
Artene i familien Notonemouridae kan finnes i en rekke forskjellige ferskvanns-lokaliteter, men foretrekker kaldt og oksygenrikt vann. Noen arter lever på steiner som blir overskylt av fossefall eller stryk, andre lever i elver eller innsjøer. Nymfene eter døde planter og dødt, organisk materiale og gjennomfører utviklingen på ett år. De har sterke bein og kan krype opp loddrette overflater, også mot en kraftig vannstrøm. De voksne fluene kan hoppe ved hjelp av sine kraftige baklår, noen arter flyr også godt. De tar trolig næring til seg.
Danse rundt gullkalven
Å danse rundt gullkalven er et uttrykk for en streben etter materiell rikdom og dyrking av Mammon eller penger.
Gullkalven var et gudebilde beskrevet i Bibelens 2. Mosebok, kapittel 32. Gudebildet ble laget under Arons ledelse mens Moses var oppe på Sinaifjellet for å motta de ti bud.
Otra
Otra er den største elva på Sørlandet og i Agder. Den har sitt løp fra Setesdalsheiene i Bykle kommune i nord til Kristiansand i sør. Elva renner ut i Østre havn i Kristiansand mellom Galgeberg og Tangen. Nederste del av Otra kalles også Torridalselva. Elva er lakseførende opp til Vigeland i Vennesla. I tillegg finnes den spesielle relikte laksen bleke i Byglandsfjorden.
Norges åttende lengste elv
Se også Liste over elver i Norge. Otra er 245 kilometer lang og er dermed Norges åttende lengste elv. Middelvannføringen er 150 m³/s. Høyeste vannføring er målt i oktober 1987 med ca. 1000 m³/s. Nedbørfeltet er 3 740 km² stort.
Det er to store innsjøer i vassdraget, Åraksfjorden og Byglandsfjorden.
Laks
Vannkvaliteten de siste årene har vært så god at det ikke er registrert forsuringsskader på smolten. Laksen klarer seg godt i Otra fordi elvevannet ikke er så surt. Det er kalkrik berggrunn i nedbørfeltet øverst i Setesdal som gir elvevannet en viss bufferevne mot forsuring.
Fangstene de siste årene har vært varierende:
Bleke
Bleke er en laksefisk som bare finnes i Otravassdraget. I likhet med småblank i øvre deler av Namsen er bleke en laksevariant som tilbringer hele livet i ferskvann, i motsetning til alle andre norske laksebestander som vandrer mellom ferskvann og saltvann. Bleka finnes nå bare i Byglandsfjorden. Tidligere fantes den også i Otra oppstrøms Byglandsfjorden. Som følge av forsuring og vassdragsregulering ble bleka nesten utryddet på 1970-tallet, men en større redningsaksjon var vellykket og sikret blekebestanden i et kultiveringsanlegg. Etter mange års bevaringstiltak med årlige utsettinger av bleke har det nå blitt reetablert en naturlig blekebestand i Byglandsfjorden. b
Ørekyt
Også karpefisken ørekyt har fått innpass i Otravassdraget. Frem til 2008 var det bare funnet ørekyt i hele vassdraget ovenfor Hekni. Denne fisken er uønsket i vassdraget, og det foregikk et arbeid for å hindre videre spredning. Dette arbeidet var mislykket og sommeren 2008 ble det først funnet ørekyt på Frøysnes og senere andre steder i Åraks- og Byglandsfjorden. Den vil trolig også gå videre ned vassdraget.
Regulering
Otra er en av Norges mest regulerte elver med en rekke kraftverk:
I tillegg til kraftstasjoner er det etablert pumpestasjoner for overføring av vann mellom reguleringsmagasin:
Valle
Sideelver:
Bygland
Sideelver:
Melaine Walker
Melaine Walker (født 1. januar 1983 i Kingston på Jamaica) er en jamaicansk friidrettsutøver (sprinter).
Walker ble olympisk mester på 400 meter hekk under OL 2008 i Beijing hun vant finalen med tiden 52,64. Et år senere ble hun verdensmester på samme distanse da hun vant finalen med tiden 52,42.
Walker ble etter OL i Beijing i 2008 ble Walker utnevnt til offiser av Utmerkelsesordenen.
Bengt Järnblad
Bengt Järnblad, egentlig Bengt Einar Järnblad, (født 20. november 1951 i Malmö) er en svensk skuespiller.
Järnblad studerte ved Statens scenskola i Stockholm. Han ble engasjert ved Stockholms stadsteaters faste ensemble 1986. Han har også vært engasjert ved Skånska teatern, Riksteatern, Göteborgs stadsteater og Folkteatern Gävle.
Frédéric Demontfaucon
Frédéric Demontfaucon (født 24. desember 1973) er en fransk judoka.
Halifax (England)
Navnet sies å være en forvanskning av gammelengelske ord for holy (hellig) og face (ansikt), en referanse til en legende om at Johannes Døperen ble gravlagt der. Legenden oppsto i middelalderen, og ble så viktig for byen av byvåpenet har et bilde av helgenen. Sognekirken, som ble reist på 1100-tallet, er viet til Johannes Døperen.
Beskrivelse
Halifax Piece Hall var en markedshall hvor stykker av ullstoff ble solgt. Den ble åpnet 1. januar 1779, og var bare åpen to timer i uken, på lørdag morgen. I den korte perioden var det hektisk aktivitet i de 315 rommene som ble leiet av handelsmenn. Etter mekaniseringen av ullindustrien ble hallen omgjort til et offentlig marked, noe den fortsatt brukes som. Tidligere lå Calderdale industrimuseum i hallen, men det har blitt nedlagt.
Rådhuset ble bygget i 1863 av Charles Barry, som også sto bak den moderne utformingen av Parlamentsbygningene i London. Wainhouse Tower fra 1871 er en underlig fabrikkpipe, bygget som en kuriositet for en tøyfargefabrikk som aldri ble tatt i bruk. Den har en indre vindeltrapp som leder opp til en observasjonsplattform med utsikt over byen.
Halifax var beryktet for Halifax gibbet, en tidlig form for giljotin som ble brukt til å halshugge forbrytere. Den ble sist brukt i 1650, og er altså langt eldre enn den mer kjente franske halshuggingsmaskinen. En kopi har blitt satt opp i Gibbet Street, der originalen engang sto. Rettsvesenet i Halifax var kjent for å være spesielt strengt, og den korte bønne som kalles Tiggerlitaniet lyder: «From Hull, Hell and Halifax, Good Lord deliver us!» («Fri oss, Herre, fra Hull, helvete og Halifax»).
Oroshigane
Oroshigane er et spesiallaget rivjern for planteroten wasabi, eller for andre vekster, urter eller røtter som er vanskelige å rive på et vanlig rivjern. Det finnes masseproduserte varianter av oroshigane, men det sies at det beste er å rive wasabi på tørket haiskinn, som har en enda finere overflate – nesten som sandpapir.
Alzada
Alzada er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.
Utseende
Små (ca. 1 millimeter), halvblanke, avlangt dråpeformede, rødbrunlige kortvinger. Føttene er fire-leddete, hos noen arter kan de være fem-leddete på bakbeina. Antennene er 9-11- leddete.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Fiji.
Siarhei Kukharenka
Han representerte Belarus under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i omspillet.
Ochina
Ochina er en slekt av små, vedborende biller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander.
Utseende
Små (2 – 4 mm), avlange biller, som oftest brunlige på farge. De artene som borer i ved er gjerne sylindriske, og brystskjoldet (pronotum) er høyt hvelvet og dekker hodet som en hette – dette er et trekk man finner hos mange treborende biller, for eksempel hettebiller (Bostrichidae) og barkbiller (Scolytinae). Denne gruppen har gjerne forholdsvis tynt hudpanser, og antennene er tynne og sagtakkede. Hodet er vanligvis lite og noe nedoverbøyd, fasettøynene runde eller ovale, ikke oppdelt. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis høyt hvelvet, ofte med tydelige knøler eller furer. Hos de fleste er det omtrent så bredt som dekkvingene, men av og til bare halvparten så bredt. Dekkvingene er oftest parallellsidige. Beina er forholdsvis lange og slanke, og kan foldes tett inntil kroppen.
Larvene er korte og trinne, gjerne mer eller mindre hårete.
Levevis
De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder. Den nordeuropeiske arten (O. ptinoides) er knyttet til bergflette.
Nicholas Wilkinson
Nicholas Wilkinson (født 15. mars 1988 ) er en norsk politiker (SV) som ble innvalgt på Stortinget i 2017. Han ble innvalgt fra Akershus hvor han var førstekandidat. Han er norsk og britisk statsborger.
Han var leder av Sosialistisk Ungdom (SU) fra 23. juni 2014 til 26. juni 2016, etter å ha vært medlem siden 2005. Tidligere har han vært hospitant i SVs stortingsgruppe og fylkessekretær for SV i Akershus.
Wilkinson har uttalt at hans politiske hjertesak er arbeidet mot barnefattigdom, men han er også opptatt av miljø og rettferdig fordeling. Wilkinson har frontet frihetsbegrepet på venstresiden av norsk politikk ifølge SVs nettsider og å bekjempe diskriminering av blant annet homofile. Kristin Halvorsen er hans politiske forbilde.
Wilkinson har en mastergrad i politisk økonomi fra University of Manchester, hvor han også har deltatt i studentpolitikken. Wilkinson kommer fra Oppegård.
Rúrik Gíslason
Rúrik Gíslason (født 25. februar 1988) er en islandsk fotballspiller som spiller for den tyske klubben SV Sandhausen.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Eggekollen Opp
Eggekollen Opp er et motbakkeløp i Lier som arrangeres av gardsgutta.com. Løpet ble første gang arrangert i 2008.
Løypa starter på ved Egge skole på 68 meters høyde, og har målgang på toppen av Eggekollen på 460 meter. Løypa er 4 km lang.
Bagatelle
Bagatelle var en gourmetrestaurant i Oslo. Den lå i Bygdøy allé 3 og var den første norske restauranten som ble tildelt to stjerner i Michelinguiden. Bagatelle er kjent fordi Eyvind Hellstrøm var kjøkkensjef fra 1982 til 2009 og drev Bagatelle til å bli Norges fremste gourmetrestaurant. Fra 1990-tallet var Bagatelle eid av forretningsmannen Christen Sveaas gjennom selskapet Kistefos AS.
Familien Jaquet
Bagatelle ble grunnlagt i 1931 under navnet Jaquets Bagatelle og restaurantdriften begynte året etter. Bagatelle var franskpreget og ble drevet av familien Jaquet frem til Eyvind Hellstrøm tok over etter Edmund Jaquet i 1982.
Eyvind Hellstrøm som kjøkkensjef
Ole Peter Rostad tok over driften i 1982 og gjenåpnet restauranten det samme året med Eyvind Hellstrøm som kjøkkensjef under navnet Bagatelle. Han drev deretter Bagatelle til å raskt bli Norges fremste gourmetrestaurant. I 1986 fikk restauranten én stjerne i Michelinguiden, og i 1992 fikk den to, som første restaurant i Norge. I 2008 mistet restauranten den ene stjernen, men fikk den tilbake allerede året etter.
Etter Eyvind Hellstrøm
Etter langvarig konflikt med hovedeier Sveaas sa Hellstrøm opp sin stilling og fratrådte 31. desember 2009, etter å ha jobbet i restauranten i 27 år. Sveaas valgte da å stenge Bagatelle midlertidig etter 21. desember. Restauranten gjenåpnet den 18. januar 2011 med Daniel Höglander fra Sverige som kjøkkensjef. I 2012 tok Derric Styczek fra USA over som kjøkkensjef og samme år ble Bagatelle på ny tildelt en stjerne i Michelinguiden. I 2013 tok Allan Poulsen over som kjøkkensjef. Restauranten ble på nytt stengt 2. september 2014. Brasseriet og vinbaren Lille B fortsatte imidlertid etter nedleggingen.
Marcus Svensson
Marcus Svensson (født 22. mars 1990) er en svensk skytter som konkurrerer i skeet.
Megion
Megion (russisk: Мегион) er en by i Khanty-Mansia i Russland. Den ligger på høyre bredd av elva Ob, rundt 380 km øst for Khanty-Mansijsk. Innbyggertall: 51 600 (est. 2007), 46 566 (folketelling 2002), 39 783 (folketelling 1989).
Alisha Glass
Alisha Glass (født 5. april 1988) er en amerikansk volleyballspiller.
Marcus Svensson
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 7 i skeet. Under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, Brasil tok han en sølvmedalje under skeet-konkurransen bak italienske Gabriele Rossetti.
Tingri
Tingri (kinesisk: 定日县; pinyin: Dìngrì Xiàn) er et fylke i prefekturet Xigazê i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Alisha Glass
Hun representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok bronse i kvinnenes innendørsturnering.
Tingri
Samferdsel
Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.
Pysjamas
Pysjamas, også skrevet pyjamas eller forkortet til pysj, er nattøy som består av en vid, lett skjorte og tilhørende bukse i tynne, myke tekstiler. Pysjamas kan brukes som soveklær av kvinner og menn, barn og voksne.
Historikk
Pysjamas ble tatt i bruk som uformelle inne- og hjemmeklær i England allerede på 1600-tallet. Dette var en slags dress av farget bomull eller silke, med en løs jakke med knapper og en bukse med snor i livet. Drakten var utformet etter indiske og persiske forbilder. Den europeiske pysjamasmoten gjaldt bare aristokratiet og varte kun kort tid. Plaggene ble imidlertid tatt opp igjen på 1880-tallet som nattøy og soveklær for menn og erstattet gradvis bruken av sid nattskjorte. Pysjamas for kvinner kom på 1900-tallet, først for jenter, siden også for voksne. Sist på 1920-tallet var pysjamaser en sterk konkurrent til nattkjoler. Både nattkjoler og pysjamaser ble heretter utformet i behagelige, attraktive snitt med en mengde varianter av halslinninger, ermer, lengder og materialer.
Wild Child (film)
Wild Child er en tenåringsfilm og komedie som ble laget i 2008. Hovedroller: Emma Roberts, Alex Pettyfer og Natasha Richardson. Filmen var Natasha Richardsons siste film, ettersom hun døde etter en skiulykke i 2009.
Pysjamas
Historikk
Det engelske navnet pajamas og pyjamas er lånt fra pijama, en type vid, lett bukse med snor i livet som fortsatt bæres av både kvinner og menn i sørlige og vestre deler av Asia. Selve ordet er satt sammen av pāē («fot, bein») og jāmah («drakt, plagg») i persisk og urdu.
Wild Child (film)
Handling
Filmen starter med at Poppy Moore (Emma Roberts) og vennene hennes ødelegger alle tingene til farens kjæreste. Faren blir sint og forteller Poppy at han sender henne til privatskole i England, som senere viser seg å være den samme moren hennes gikk på. Når hun ankommer skolen, kalt Abbey Mount, møter Poppy rektoren, fru. Kingsley (Natasha Richardson), overhodet Harriet (Georgia King), og hennes «venn» Kate (Kimberley Nixon). Hun føler at hun ikke passer inn blant romvenninnene sine, da hun ser de gamle telefonene de eier, som de må levere inn. Hun hater det nye livet sitt så mye, så hun gjør alt for å ikke passe inn og ikke få noen venner.
En dag hvor Poppy sitter på rommet sitt, våt etter at Harriets «tjener» sølte vann på henne, kommer Kate og snakker med henne, og låner henne mobilen sin, slik at hun kan ringe hjem ( de hadde levert inn falske mobiler). Kate og de andre på rommet tilbyr seg å hjelpe henne med å få henne utvist. De prøver å gjøre rampestreker som Poppy skal få skylden for. Da dette ikke hjelper, bestemmer de seg for at Poppy skal legge seg etter rektorens sønn Freddie, noe som er forbudt.
Før hun skal i skoleretten for å finne ut om hun skal bli utvist, tilgir Freddie henne. Poppy finner også ut at moren, som døde da hun var 11, også gikk på denne skole og var kaptein for Lacrosse laget. Venninnene hennes finner også ut at hun ikke skrev brevet, siden Poppy hadde dratt på date med Freddie da E-mailen ble sendt. De møter opp i retten for å støtte Poppy. Der finner alle ut at Poppy faktisk stoppet brannen, men at Harriet startet den igjen.
Filmen slutter med at faren kommer og ser på Lacrosse finalen, og blir forskrekket over den store forandringen av datteren. Skolen vinner finalen, Harriet blir utvist og filmen slutter.
Keith Morgan
Keith Morgan (født 12. november 1973) er en canadisk judoka.
Han representerte Canada under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i omspillet.
Trygve Brodtkorb
Trygve Brodtkorb (født 1. februar 1890 i Hamar, død 28. oktober 1976) var en norsk sivilingeniør som var direktør for Store Norske Spitsbergen Kulkompani i perioden 1946–1956.
Trygve Brotdkorb tok eksamen artium 1908. Han studerte ved Universitetets metalurgiske laboratorium 1909-10. Han ble immatrikulert ved NTH i 1910, og tok eksamen våren 1914 på Bergavdelingen.
Trygve Brodtkorb var styremedlem i det første styret i Studentersamfundet i Trondhjem høsten 1910, og ble formann vårsemestret 1911.
Fra 1914 var han ansatt som markscheider ved Stordø Kisgruber, og fra 1. mars 1915 grubeingeniør samme sted. Han var medlem av Stord herredstyre 1929-34. Han var direktør for Store Spitsbergen Kullkompani 1946-1956.
Eduardo Costa
Eduardo Costa (født 23. september 1977) er en argentinsk judoka.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i omspillet.
ARM Cortex-A8
ARM Cortex-A8 er en 32-biter RISC mikroprosessor som er lisensiert av ARM Holdings og som er en implementasjon av ARMv7-A arkitekturen.
ARM Cortex-A8 er i hovedsak en toveis superskalær utgave av ARM11. Den var den første Cortex-arkitekturen som fikk en bred utbredelse blant forbrukere.
Amanda Peet
Amanda Peet (født 11. januar 1972 i New York City i New York) er en amerikansk TV- og filmskuespiller. Hun startet som teaterskuespiller, men debuterte på film da hun fikk en rolle i en film fra 1995, Animal Room. Samme år fikk hun også en gjesterolle i serien Law & Order. Hun fortsatte med flere mindre roller i filmer og TV-serier, frem til 1999, da hun fikk en hovedrolle i TV-serien Jack & Jill, i rollen som Jacqueline 'Jack' Barrett. I 2006 fikk hun rollen som Jordan McDeere i Aaron Sorkins serie Studio 60 on the Sunset Strip, hvor hun spilte sammen med blant annet Matthew L. Perry og Bradley Withford. Serien ble riktignok ingen seersuksess, og fikk kun én sesong av NBC, den amerikanske kanalen som sendte og produserte serien.
Russ Feingold
Russ Feingold eller Russell Dana Feingold (født 2. mars 1953 i Janesville i Wisconsin i USA er en amerikansk demokratisk politiker. Han var senator i USAs senat mellom 1993 og 2011.
Livendula
Livendula er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.
Utseende
Ganske små (vingespenn 25-32 millimeter) og spinkle sommerfugler. Hannene er på oversiden gjerne mer eller mindre blåfiolette, den bakre delen av bakvingen ofte hvit. Hunnene er gjerne gulbrune med små, mørke flekker. Hannene er også gulbrune på undersiden, eventuelt med hvit bakre del av bakvingen.
Levevis
Disse sommerfuglene lever i skog, gjerne tropisk regnskog.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika, fra Venezuela i nord til Bolivia i sør.
Laputa – himmelslottet
Laputa – himmelslottet (japansk 天空の城ラピュタ, Tenkū no Shiro Rapyuta) er en japansk animefilm fra 1986 av Hayao Miyazaki. Det var den første filmen som ble produsert av Studio Ghibli, selv om filmstudioets grunnleggere hadde laget en film to år før. Filmen ble ikke kinolansert i Norge før 2008 av distrubusjonsselskapet Oro Film.
Laputa – himmelslottet vant Anime Grand Prix, som blir utdelt av magasinet Animage, i 1986.
Handling
Et luftskip har med seg Sheeta, en ung foreldreløs jente som er blitt bortført av regjeringsagenten Muska, blir angrepet av kaptein Dola og hennes sønner som er på jakt etter Sheetas lille krystallsmykke. I den påfølgende kampen faller Sheeta fra luftskipet, men bremses av en mystisk kraft i amuletten. Hun lander trygt i en liten grubeby, hvor hun blir oppdaget av den foreldreløse gutten Pazu. Han tar henne med seg hjem. Pazu forteller henne om en mystisk flytende by ved navn Laputa. Senere forfølges de av Dola og hennes pirater, og deretter av Muskas soldater. De møter den eksentriske Pomme, som forteller at Sheetas amulett er fremstilt av «hikouseki», et materiale som brukes til å holde Laputa og de andre byene flyvende.
Pour l’Afrique et pour toi, Mali
Tekst
[Vi svarer på]] ditt rop, Mali,
For at du skal blomstre
Ett folk, ett mål, én skjebne.
For et forenet Afrika
om så fienden viser seg
Innenfor eller utenfor
Vi står oppreist på festningsmurene
Rede til å dø.
Refreng :
Stå opp, byer og land
Stå opp, kvinner, unge og gamle
Mot en strålende fremtid.
La oss slutte rekkene
for å verne om vår verdighet
La oss sammen skape fellesgoder
for å trygge vårt folk
La oss skulder ved skulder
bygge veien til lykken.
(Refreng)
Det er en tung, tung vei
som fører til en felles lykke
Mot og hengivenhet
Bestandig årvåkenhet
Sannheten [vi har arvet] fra de gamle tider
Den evige sannheten
Lykke gjennom arbeid
Skal skape morgendagens Mali
Endelig reiser Afrika seg
Vi hilser den nye dagen
Vi hilser friheten
Vi marsjerer mot samhold
Vår gjenfunne verdighet
er til støtte for vår kamp
Tro mot vår ed
om å forene Afrika
Stå oppreist sammen, mine brødre
når dere på nytt ser æren komme
North American NA-50
North American NA-50 var et amerikansk jagerfly produsert for det peruanske flyvåpenet. NA-50 var basert på AT-6 Texan, men hadde i motsetning til denne en en-seters cockpit. Flyet var også utstyrt med en Wright R-1820-G3 9-sylindret stjernemotor med en ytelse på 825 hk, og bestykningen besto av to 7,62 mm mitraljøser. NA-50 hadde også festemekanismer under vingene for to bomber på opptil 45 kg hver. I alt syv fly ble levert til Peru mellom mars og mai 1939.
NA-50 ble brukt av Peru i kamp under krigen med Ecuador i juli 1941, hvor én ble skutt ned av ild fra bakken. Den siste NA-50 var fremdeles i operativ tjeneste så sent som i 1961.
Harold
Utbredelse
Harald var et vanlig navn i England før den normanniske invasjonen. Harold var et vanlig navn på begynnelsen av 1900-tallet.
I USA var Harold et populært navn fra 1890-årene til 1940-årene.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Flommen på Østlandet 2011
Flommen på Østlandet i 2011 var en flom i juni 2011 som hovedsakelig rammet områdene rundt Gudbrandsdalen og Østerdalen. Flommen oppsto ved en kombinasjon av varmt i høyfjellet og mye regn. Det var en såkalt hundreårsflom. Det er beregnet at flommen kom til å koste forsikringsselskapene minst 200 millioner kroner, noe som gjør flommen til den mest kostbare siden flommen i 1995.
Infrastrukturen fikk store problemer grunnet flommen. Blant annet ble Dovrebanen, E6 (ved Rosten og Dovrefjell), E16 (over Filefjell) og riksvei 3 (mellom Rena og Koppang) stengt. Kravene til tåle flom ble høyet for E6 Biri-Otta-prosjektet, hvilket kostet 200 millioner kroner.
Myrerudtjern
Myrerudtjern (eller Myrerudtjenn) er et vann nord for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Boyash
Boyash, også kalt rudari eller lungurari er en gren av romanifolket i Øst-Europa, på Balkan og Australia, samt i Nord- og Sør-Amerika. De er etterkommere av mennesker som ble tvunget til slaveri fordi de tilhørte romanifolket, og mistet derfor sitt språk (romani) fullstendig.
Blant sigøynere, som gjerne distanserer seg fra boyash-samfunnet, har boyash blitt en fellesbetegnelse på alle stammer av romanifolket som – i motsetning til de fleste sigøynere – ikke behersker romani.
Esprit-Marie-Joseph Florens
Esprit-Marie-Joseph Florens (født 4. juni 1762 i Lagnes i Frankrike, død 30. mars 1834) var en fransk katolsk biskop, misjonær og apostolisk vikar av Siam.
Prest
Esprit-Marie-Joseph Florens ble i 1786 ble han ordinert til prest i La Société des Missions Etrangères, som var dedikert til misjonsarbeid.
Biskop
Den 29. juni 1810 ble han av pave Pius VII utnevnt til titulærbiskop av Sozopolis in Haemimonto og til koadjutor-apostolisk vikar av Siam. Den 4. mars 1811 etterfulgte han Arnaud-Antoine Garnault i [Siam som apostolisk vikar. Han ble bispeviet den 12. april 1812 av biskop Jean Labartette, apostolisk vikar i Cochin.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ildergrevlinger
Ildergrevlinger (Melogale) tilhører underfamilien Helictidinae og er en slekt med fem arter i mårfamilien (Mustelidae). Alle artene finnes i Asia. Gruppa er enigmatisk, og slekta plasseres alene i underfamilien Helictidinae. Slektskapsforholdet til de andre underfamiliene i mårfamilien er fortsatt uavklart.
Fylogeni
Nyere genetisk forskning antyder at mårfamilien bør deles inn i åtte underfamilier. Forholdet mellom gruppene er ikke avklart, men det synes å være enighet om at Taxidiinae var den første linjen som splittet fra hovedlinjen. Likeledes synes det å være enighet om at Lutrinae og Mustelinae er søstergrupper.
Inndeling
Inndelingen følger Sato et al. (2004), Fulton & Strobeck (2006) og Law, Slater & Mehta (2018).
Speleonectes cokei
Speleonectes cokei er en art av krepsdyr, som er kjent fra funn i Karibia ved kysten av Belize. Arten inngår som en av tolv arter i slekten Speleonectes , som er en av tre slekter i familien Speleonectidae.
Hedobia
Hedobia er en slekt av middelsstore, vedborende biller.
Utseende
Små til middelsstore (2 – 9 mm) biller, mange har sylindrisk kroppsform, men dette varierer mye. Som oftest brunlige på farge, kroppen ofte helt eller delvis dekket med skjell. De artene som borer i ved er gjerne sylindriske, og brystskjoldet (pronotum) er høyt hvelvet og dekker hodet som en hette – dette er et trekk man finner hos mange treborende biller, for eksempel hettebiller (Bostrichidae) og barkbiller (Scolytinae). Hodet er vanligvis lite og noe nedoverbøyd, fasettøynene runde eller ovale, ikke oppdelt. Antennene er lange og trådformede. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis høyt hvelvet, ofte med tydelige knøler eller furer. Hos denne gruppen er det som oftest tydelig smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er oftest parallellsidige, men danner en oval til kulerund form hos tyvbiller (Ptininae). De er vanligvis matte, ofte med mønster dannet av skjell, av og til med rekker av grove punktgroper. Beina er forholdsvis lange og slanke, og kan foldes tett inntil kroppen.
Larvene er korte og trinne, gjerne mer eller mindre hårete.
Hygranillus
Hygranillus er en slekt av små løpebiller.
Utseende
En liten (ca. 2,2 millimeter), spinkel, hårete, gulbrun løpebille, likevel noe større enn mange beslektede grupper. Den mangler fasettøyne og er blind, maksillarpalpenes (munnfølernes) ytterste ledd er nålefint. Antennene er lange og trådformede. Hodet er kort og bredt, rundet. Maksillarpalpenes ytre ledd er nålefint. Pronotum er rundet trapesformet, dekkvingene jevnbrede uten påfallende punktrader, med noen lange børster langs sidene.
Levevis
Artene har et underjordisk levesett, og kan finnes under store steiner. Typeeksemplaret ble funnet i en brønn, 4,5 meter under bakkenivå.
Utbredelse
Slekten er utbredt på New Zealand.
Pyrocumulus
Pyrocumulus er en tett cumulusformet sky som oppstår i forbindelse med store branner, vulkansk aktivitet eller industriell aktivitet (f.eks. varmekraftverk). Skyene oppstår på grunn av intens oppvarming av luften nær overflaten som fører til konveksjon, det vil si at luft strømmer oppover, vanligvis i forbindelse med mye fuktig luft. Fukt fra den omkringliggende luften, og fukt som har fordampet fra brent vegetasjon eller vulkanske gasser, kan lett kondensere på askepartikler. Skyene er ofte grå eller brune, særlig i lavere lag, pga. røyk og aske fra brannen.