cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brunbjørn
Om arten
Noen har antydet at isbjørnen egentlig bør betraktes som en underart av brunbjørn. Genetiske studier viser nemlig at brunbjørn på de amerikanske ABC-øyene er nærmere beslektet med isbjørn enn med andre brunbjørner, noe som kan indikere at isbjørnen ikke kan regnes som en egen art.
Den fysisk største brunbjørnen er kodiakbjørn (Ursus arctos middendorffi), en underart som kan bli like stor eller til og med større enn isbjørn. Denne tilhører den vestlige linjen og finnes kun på noen få øyer utenfor Sørvest-Alaska. En nesten tilsvarende stor brunbjørn finnes også på Kamtsjatkahalvøya og på Paramushirøya i Russland, men den såkalte kamtsjatkabjørnen eller kjempehalvøybjørnen anerkjennes normalt ikke som egen underart.
Geografisk spredning og habitat
Brunbjørn finnes over store deler av Nord-Amerika, Europa og Asia, inkludert øya Hokkaido i Japan. Tidligere fantes den også i Atlasfjellene i Afrika, men der mener man at den nå kan være utdødd. Sikre er man imidlertid ikke. Likeledes mener man at brunbjørnen kan være utryddet (omkring 1960) i det nordlige Mexico og i de sørlige delene av USA, som i Sierra Nevada og de sørlige delene av Rocky Mountains.
Brunbjørner finner man i nærmest alle tenkelige habitater, fra kyststrøk via skoger og sletteland til fjell. Temperaturmessig er de også svært fleksible. Det viktigste for bjørnens valg av habitat ser ut til å være tilgangen på foretrukket føde og fleksibilitet med hensyn til skjulesteder, hvilket betyr at habitatet trolig endrer seg gjennom sesongen. I Nord-Amerika finner man brunbjørn i alle typer habitat, mens den i Sibir ser ut til å foretrekke de store skogene. I Europa er den mer vanlig å finne i fjellskog.
Beskrivelse
Brunbjørner er brune, men kan variere fra forholdsvis lys gulbrun til mørk brun, og nærmest svart, i fargen. Noen har også et varierende innslag av sølvgrått i hårtuppene (grisling), derav grizzly – som betyr gråmelert eller grislet. Grizzlybjørner preges av kostholdet og regnes som innlandsbjørner, i motsetning til kystbjørner som har pels uten grisling. Voksne brunbjørner har også en lett gjenkjennelig muskelkul i nakkeregionen. Denne gir ekstra styrke til framlabbene når bjørnen graver.
Pelsen er tett og kan bli opp mot 10 cm lang. De har forholdsvis små ører, bred skalle og et smalt snuteparti der kjevene er utstyrt med 42 tenner, inkludert de lite utviklede rovtennene. Vekten varierer både med habitat og årstid. En voksen hannbjørn blir i snitt ca. 135–410 kg tung og binna blir ca. 90–200 kg. En kodiakbjørn hann blir omkring 350–675 kg tung, mens binna gjerne veier omkring 160–350 kg. Den største kodiakbjørnen som har blitt skutt veide 855 kg, men man regner med at det kan finnes eksemplarer på opp mot 900–1000 kg. Bjørnene veier minst på våren, like etter de har forlatt vintersøvnen, og mest på høstparten, like før de går i vintersøvn.
Som alle andre bjørner er også brunbjørnen sålegjenger. Det vil si at de går med hele foten, slik vi mennesker gjør. De kan ha opp mot 10–13 cm lange klør på framlabbene. Klørne kan ikke trekkes inn. Brunbjørnene kan også stå oppreist og gå på to ben, slik vi mennesker gjør, men de er hurtigst på alle fire. En brunbjørn kan faktisk oppnå en toppfart på opp mot 50–60 km/t. De største eksemplarene kan bli nærmere 300–310 cm høye når de står på bakbeina (kodiakbjørn og kamtsjatkabjørn). De kan også sitte, men voksne individer kan på grunn av vekten ikke klatre i trær. I vill tilstand kan brunbjørnen bli opp mot 25–30 år gammel, mens den i fangenskap kan leve til den blir omkring 50 år.
Anerkjente underarter
Disse underartene anerkjennes av mange taksonister, selv om noen også mener at eurasisk brunbjørn og grizzlybjørn egentlig er en og samme underart. Man kan også hevde at brunbjørn er brunbjørn, men av praktiske årsaker ønsker man gjerne å dele den inn.
Delvis anerkjente underarter
Disse underartene anerkjennes av et flertall taksonister, men altså ikke på langt nær av alle.
Lite anerkjente underarter
Disse underartene anerkjennes bare av et mindretall taksonister, men har altså blitt beskrevet. Det finnes mange flere slike eksempler på lokale underarter eller varieteter. I så måte må den skandinaviske brunbjørnen (Ursus arctos scandinavicus) regnes som en varietet av enten vanlig brunbjørn (Ursus arctos arctos), eller dersom bare 2 underarter skal anerkjennes, vanlig grizzlybjørn (Ursus arctos horribilis).
Atferd
Brunbjørnen er ikke revirhevdende, men har leveområder som kan overlappe andre bjørners. Bjørner som lever i kystnære strøk har gjerne et mindre leveområde (50–250 km²) enn innlandsbjørner, som gjerne trenger et større areal, opp mot 700–1000 km², for å sikre seg nok føde. Leveområder på opp mot 2600 km² har blitt registrert, men gjennomsnittet ligger, uavhengig av kjønn, på ca. 73–414 km². Binnenes leveområde utgjør gjerne 40-50 % av hannenes, slik at en hann ofte dekker et område hvor det inngår flere binner.
Når det gjelder aggresjon, viser forskning at det er distinkte forskjeller mellom artene. For eksempel regnes amerikanske brunbjørner å være mer aggressive enn europeiske. Likevel skal man aldri gå mellom ei binne med unger, uansett art. Brunbjørnen kan også forsvare byttet sitt for andre rovpattedyr, som rev, ulv og jerv. Det er også registrert distinkte forskjeller i atferd mellom europeiske og asiatiske brunbjørner, der en rekke populasjoner av sistnevnte ofte viser langt større aggresjon mot mennesker enn europeiske bjørner. Noen forskere hevder at dette i mange tilfeller kan skyldes lokale forhold, som økt befolkningstetthet og større press på de habitater der disse bjørnene trives. Det er imidlertid klart at dette ikke kan forklare alle forskjellene som finnes.
Vintersøvnen
Vinterstid går brunbjørner gjerne en dvalelignende tilstand kalt (uekte) vintersøvn. De senker ikke forbrenningen og kroppstemperaturen tilnærmet like mye som smådyr i ekte dvale gjør (f.eks. piggsvin og flaggermus). Binna pleier å føde under vintersøvnen, og bjørner kan faktisk våkne og ta seg en kort rusletur utenfor hiet fra tid til annen om vinteren. Vintersøvnen begynner vanligvis i oktober–desember og varer til i mars–mai, avhengig av habitat, lokale forhold og individuell kondisjon blant bjørnene. I sydlige populasjoner kan vintersøvnen være kortere, og i noen tilfeller helt utebli. Vanligvis graver bjørnen sitt eget hi og lager en seng av vegetasjon den finner. Som regel ligger hiet i en beskyttet skråning, gjerne under noen store steiner eller i forbindelse med ei stor trerot eller tue. Slike hi kan bli benyttet i flere år av samme bjørn.
Reproduksjon
Brunbjørner regnes som kjønnsmodne fra de er ca. 4–6 år gamle, men de fortsetter å vokse til de er ca. 10–11 år. I Yellowstone nasjonalpark (USA) er det kjent at bjørner har reprodusert seg helt opp i 25–års alderen.
Binna parer seg gjerne med flere hanner i brunsttiden som gjerne varer i 10–30 dager. Hannbjørnene kan slåss om tilgangen til binna og gjerne vokte henne i 1–3 uker i denne perioden. Selve paringstiden er gjerne i mai/juni. I løpet av denne perioden kan en binne pare seg med flere (5–7) hanner. Befruktede egg utvikler seg bare til et visst stadium (embryonisk diapause), for så ca. fem måneder etter paring (i november) å bli innplantert. Deretter følger en drektighetsperiode på ca. 6–8 uker, før ungen(e) fødes i januar–mars, vanligvis mens binna fortsatt ligger i vintersøvn. Den totale drektighetsperioden (inkl. førstadiet) blir derav ca. 180–266 dager. Binner forblir i brunst i hele paringstiden inntil paring skjer. Deretter vil de normalt ikke komme i brunst igjen på minst to år (vanligvis 3–4 år). Ei binne føder normalt 2–3 unger per kull.
Nå bjørnungene er 2-3 år gamle, blir de jaget av binna. Unge hunnbjørner er lite mobile og etablerer seg i forbindelse med moras leveområde, mens hannbjørner drar ut og kan streife over store områder før de kommer tilbake til reproduksjonsområdet, eventuelt etablerer leveområde et annet sted. Det er ukjent/svært uvanlig at hunnbjørner etablerer seg med unger utenfor reproduksjonsområdene, men det kommer nå og da ubekreftede meldinger om at binner med unger er sett forskjellige steder.
Det er kjent at brunbjørner kan pare seg med andre arter i slekten Ursus og få fertilt avkom.
Ernæring
Brunbjørnen spiser nærmest alt. Mest vanlig er imidlertid en diett som består av ca. 60–90 % røtter, knoller, gress, urter, korn, nøtter, bær og frukt. De spiser imidlertid også insekter, gnagere, hjortedyr, beitedyr, fisk og kadavre (herunder kadavre av sjødyr). Der det finnes svartbjørn, hender det at den dreper og spiser denne også. I Alaska, Britisk Columbia, og Kamtsjatka (Russland) er den også kjent for å fortære store mengder laks når denne går opp i elvene for å gyte om høsten. Når tilgangen er størst, spiser den gjerne bare hodet og skinnet, siden dette er mest fettrikt og gir mest energi med tanke på vintersøvnen.
Bevaring
Brunbjørn er en sterkt truet art i Norge. Bjørnens største utfordring er avskoging og tap av habitat, men også jakt bidrar i stor grad til at visse populasjoner kan forsvinne. En rekke populasjoner har alt gått tapt.
Bjørneforskere har siden tidlig på 1950-tallet øremerket bjørn for å lære mer og bedre kunne ivareta lokale populasjoner. I 1976 begynte man også å radiomerke bjørn. Dette ble første gang utprøvd i Norge i 1988.
Utbredelse i Europa
I Europa som sådan regner forskerne med at det er omkring 14 000–20 000 brunbjørner (Russland ikke medregnet), hvorav ca. 2 000-4 000 dyr finnes i Norden. I dag finnes det bare noen små, isolerte bestander igjen i den vestlige delen av Sør-Europa, blant annet i Frankrike, Spania og Italia. Flere land i det gamle Øst-Europa, blant annet det tidligere Jugoslavia, Bulgaria og Romania har større antall, men likevel isolerte bestander.
Den nordiske bestanden
Historisk sett hadde Norge den største stammen av brunbjørn i Norden. På begynnelsen av 1800-tallet talte trolig denne omkring 3 000 dyr i Norge alene, noe utgjorde omkring 65 % av den felles norsk/svenske bestanden på den tiden. Politiske beslutninger, avskyting og fangst gjorde imidlertid sitt til at bjørnen forsvant fra norsk fauna utover på 1900-tallet, der det etter hvert som bjørnen forsvant ble mer og mer vanlig å la bufeet få ferdes fritt i utmarka, uten permanent tilsyn fra gjetere. Også i de andre nordiske landene gikk det hardt utover bjørnestammen på denne tiden, og på 1930-tallet antar man at de kun fantes ca. 130 brunbjørner igjen i Skandinavia, noe som skapte en såkalt genetisk flaskehals (en periode i bestandens historie da den genetiske variasjonen minker dramatisk fordi antallet individer reduseres til et utrydningstruet nivå). Etter dette økte imidlertid bestanden igjen, som til tross for flaskehalsen i 1930-åra viser en bemerkelsesverdig genetisk variasjon.
Den nordiske bjørnebestanden deles gjerne inn i to ulike grupperinger, den norsk/finsk/russiske i nordøst og den norsk/svenske mot sør, som fordeler seg på tre ulike svenskbaserte poulasjoner fra nord mot sør i Sverige. Hvor stor stammen er totalt vet man ikke, men den svenske andelen ble i 2004 anslått å være på omkring 1635-2840 dyr. Dette hadde økt til 2968–3667 i 2008. I Finland har man anslått antallet bjørn å være omkring 800-1200 dyr. Tallene er usikre og omdiskuterte blant både forskere og dyrevernere, men Norges andel er uansett svært beskjeden. I 2019 ble det påvist minst 148 brunbjørner i Norge gjennom DNA-analyser. Av disse var 57 hunnbjørner og 91 hannbjørner. Det er liten politisk vilje til å øke denne bestanden i særlig grad.
Den norsk/svenske bestanden
Den norsk/svenske bjørnebestanden har sitt tyngdepunkt i tre reproduksjonsområder i Sverige. Studier av mitokondrie-DNA viser at brunbjøren innvandret til Norden fra to kanter, fra sør og øst.
De to nordligste populasjonene av bjørn må opprinnelig ha innvandret fra øst. Disse bjørnene fordeler seg i to større populasjoner på svensk side av riksgrensen, fra Pasvik i nord til Jämtland/Nord-Trøndelag i sør. Øst-vest grensen mot den sørligste populasjonen går omtrent ved Storsjøen i Sverige.
Den sørligste populasjonen befinner seg hovedsakelig på svensk side av riksgrensen, i området Dalarna/Härjedalen/Hedmark. Analyser av vev- og ekskrementprøver fra bjørn i det sydlige kjerneområdet viser at deres mtDNA ligner det man finner hos bjørnestammer i Pyrenéene og de kantabriske fjell i Frankrike og Spania. Man regner derfor med at bjørner fra en felles europeisk stamme har vandret nordover etter siste istid.
På Østlandet er det spesielt i områdene øst for Glomma i Hedmark at man finner bjørn. Det ble imidlertid også registrert bjørn i Oppland og Buskerud i 1995 og 1996, samt i 1997/1998 i Telemark, Aust-Agder og Vest-Agder. Spesielt i Oppland og i deler av Buskerud og Akershus er det imidlertid grunn til å tro at det regelmessig ferdes bjørn, selv om den kanskje ikke overvintrer der.
Det blir holdt individer i fangenskap ved flere opplevelsessentre i Norge.
Skandinavisk brunbjørn
Skandinavisk brunbjørnen inngår i underarten Ursus arctos arctos, selv om noen også har forsøkt å klassifisere den som en egen underart kalt Ursus arctos scandinavicus. Moderne studier med DNA har imidlertid slått fast at dette er problematisk, fordi likheten til de ulike populasjonene i Europa ikke gir et tilstrekkelig grunnlag for å hevde en egen skandinavisk underart. Skandinavisk brunbjørn har dessuten opphav i to ulike hovedstammer, en vestlig med to ulike stamlinjer fra henholdsvis Den iberiske halvøy og Balkan, og en østlig med kun en stamlinje fra Russland. Begge hovedstammene oppsto trolig for rundt 850 000 år siden.
I Norge har bjørn vært totalfredet siden 1973. Det er bare lov å felle bjørn i nødverge eller hvis den gjør betydelige skader på bufe eller tamrein. I mai 2004 vedtok Norge en ny rovviltpolitikk.
Bestandsmålet for bjørn er satt til 13 årlige ynglinger. Bestandsmålene er fordelt på fire av landets åtte rovviltregioner på følgende måte:
Bjørn/menneske
Skandinavisk brunbjørn regnes ikke som spesielt aggressiv. Den kan ta bufe og rein, men stikker som regel av når den får ferten av mennesker. Det er sju kjente tilfeller i Skandinavia i løpet av de siste 20 årene der mennesker har blitt skadet av bjørn, hvorav fem fra Sverige der bjørnen var skadeskutt. I perioden 1750–1962 ble det registrert 27 dødsfall og 48 skadetilfeller forvoldt av bjørn i Norge og Sverige tilsammen.
I Norge skjedde det siste dødsfallet i 1906, men omstendighetene er uklare og beretningene annenhånds. Gjetergutten Johan Sagadalen var bare 13 år da han ble angrepet av en bjørn ved Blåfjellhaugene i Vassfaret. Han døde på sykehus i Drammen et par uker senere, fordi sårene han fikk i hodet utviklet seg til hjernehinnebetennelse. Da slagbjørnen Rugg ble skutt den 13. mai 1908 etter lengre tids jakt, ble det spekulert i om den store hannen også var Sagadalens bane. Det tok 28 mann sju uker med intensiv jakt å få has på bjørnen. Rugg ble til slutt felt av Steinar Steinarsen Ormerud. Tilnavnet Rugg fikk den imidlertid først i 1919, da Mikkjel Fønhus ga ut boka Der villmarken suser.
Arne Sigmund Øvergård fra Flendalen i Trysil ble imidlertid angrepet av en radiomerket bjørn sommeren 2000. Han overlevde møtet med bjørnen, men ble bitt i foten. Den 12 år gamle hannen, som fikk navnet «Silas», ble skutt 13. august 2000.
Den 8. oktober 2007 ble en svensk våpenløs elgjeger og hunden hans angrepet av bjørn og drept nær Valsjöbyn i Jämtland, Sverige.
Generell utbredelse
Verdens naturvernunion har pr. februar 2018 denne inndelingen av utbredelsen av arten: 1) Opprinnelig art i disse landene/områdene: Afghanistan, Albania, Armenia, Aserbajdsjan, Belarus, Bosnia-Hercegovina, Bulgaria, Canada, Estland, Finland, Frankrike, Georgia, Hellas, India, Iran, Irak, Italia, Japan, Kasakhstan, Kina, Kroatia, Nord-Korea, Kirgisistan, Latvia, Mongolia, Montenegro, Nepal, Nord-Makedonia, Norge, Pakistan, Polen, Romania, Russland, Serbia, Slovakia, Slovenia, Spania, Sverige, Sør-Korea, Tadsjikistan, Tyrkia, Ukraina, USA, Usbekistan
2) Muligens utdødd art i: Bhutan
3) Utdødd art i: Algerie, Belgia, Danmark, Irland, Israel, Jordan, Libya, Liechtenstein, Litauen, Luxembourg, Mexico, Moldova, Monaco, Marokko, Nederland, Palestina, Portugal, San Marino, Storbritannia, Tunisia, Tyskland, Ungarn
4) Innført art under ukjente betingelser: Libanon, Syria
Einar Østvedt
Einar Østvedt var sønn av kjøpmann Sophus Andreas Østvedt (1869–1921) og Ellen Helga Johanne Grønneberg (1881–1963). Han ble student i 1922, cand.philol. i 1930 og dr.philos. i 1947. Han var flere ganger på studieopphold i utlandet. Fra 1931 til 1971 var han lektor ved Skien offentlige høyere almenskole, og fra 1939 til 1949 lektor i fransk ved Skien Handelsgymnas.
Østvedt utga en lang rekke bøker om lokalhistoriske emner fra Skien og Telemark og om Henrik Ibsen. Han skrev dessuten NSBs historie til 100-årsjubileet i 1954, samt biografier om Bernhard Dunker, Christian Magnus Falsen og Frits Thaulow.
Han fikk Telemark fylkeskommunes kulturpris i 1978.
Natalja Voronina
Natalja Voronina (født 21. oktober 1994) er en russisk skøyteløper.
Hun representerte Olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun tok bronse på 5,000 meter.
Sammenlagt i verdenscupen i hurtigløp på skøyter
Oppdatert etter sesongen 2021/22. Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
Zambia under Sommer-OL 2008
Zambia under Sommer-OL 2008. Åtte sportsutøvere, seks menn og to kvinner fra Zambia deltok i tre sporter, badminton, boksing, friidrett og svømming under Sommer-OL 2008 i Beijing. De vant ikke noen medalje. Bokseren Hastings Bwalya var landets flaggbærer underåpningsseremonien.
The Professor (1919)
The Professor er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Charlie Chaplin.
Votedalselva
Våtedalselva (også Votedalselva) er ei elv i Votedalen (Våtedalen) i Gloppen kommune. Den inngår i Breimsvassdraget. Vannskillet mellom Våtedalselva-Stardalselva og Paulselva (Storelva med utløp til Breimsvatnet ved Førde) går ved Klakegg.
Elva er kalkfattig og brevannsfarget, avhengig av sesong. Den omtales som en fiskeelv med god, men lite ørret.
Fylkesvei 3454
Fylkesvei 3454 går mellom Trondal og Frydendal i Risør.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 9 (Aust-Agder).
Hverdagshelter
Hverdagshelter er et musikkalbum med Ottar «Big Hand» Johansen, utgitt i 1978. Dette er hans første plate som soloartist.
Universiteit Antwerpen
Universiteit Antwerpen (eller UA) er et mellomstort universitet som er etablert i Antwerpen. Universitetet ble opprettet i 2003 ved en fusjon av «de Universitaire Faculteiten Sint-Ignatius Antwerpen (UFSIA)», «het Rijksuniversitair Centrum Antwerpen (RUCA)» og «de Universitaire Instelling Antwerpen (UIA)».
VM i curling for mikspar 2019
VM i curling for mikspar 2019 ble arrangert i Stavanger i Norge fra 20. til 27. april 2019.
Rue La Boétie
Rue La Boétie er en gate i 8. arrondissement sentralt i Paris og går fra Rue d'Astorg til Avenue des Champs-Élysées. Den er oppkalt etter Étienne de La Boétie (1530-1563), og fikk dette navnet i 1879. Her lå tidligere hovedkontoret for regjeringspartiet Union pour un mouvement populaire. Legemiddelfirmaet Sanofi har også sitt hovedkontor her.
Jajva
Elven starter der elvene Severnoj Jajvy og Poludennoj Jajvy renner sammen nær grensen til Sverdlovsk oblast, vest for Typyldalen. Jajva munner ut i Kama via Kamareservoaret.
De største sideelvene til Jajva er Gub, Abija, Kad, Tsjikman, Tsjanva, Vilva og Usolka fra venstre, og Ulvitsj og Ik fra høyre.
Steffen Leinsvang
Steffen Haugen Leinsvang (født 25. januar 1989) er en norsk musiker og sanger. Han er kjent som vokalist i countrybandet Dakota fra Røros-området. Den 20. januar 2012 platedebuterte gruppa via plateselskapet Tylden & co, albumets navn er På rett spor. Han har skrevet en låt på albumet.
Napton-on-the-Hill
Historie
Stedsnavnet er av angelsaksisk opprinnelse fra før 600-tallet. Første del er fra personnavnet Cnapa og andre del tun i betydningen «bosetning» eller «gård». I Domesday Book av 1086 er det nedtegnet som henholdsvis «Kanapatone» og «Chapetone». I middelalderen var stedet en av de største bosetninger i Warwickshire, med omtrent samme befolkningstall i år 1400 som i dag.
Napton har en vindmølle fra 1543, som har blitt restaurert og som er et landemerke som kan sees på lang avstand. Rett nord for landsbyen ligger stedet for Oxfordkanalen og Grand Union-kanalen møtes. Oppover i åssiden hvor Napton ligger er det en serie sluser i Oxfordkanalen.
Elven Stowe har sitt utspring like ved Napton.
Potion Craft: Alchemist Simulator
Potion Craft: Alchemist Simulator, også kjent som bare Potion Craft, er et strategi-simulatorspill utviklet av den russiske spillutvikleren niceplay games, og er utgitt av den amerikanske utgiveren tinyBuild. Spillet ble gjort tilgjengelig med tidlig tilgang 21. september 2021 for Windows på Steam.
Spillet har fått veldig god tilbakemelding fra Steam-brukere og noe god tilbakemelding fra spillkritikere, hvor hovedpoengene har vært spillets visuelle innhold og håndverkssystemet («crafting system»).
Spillopplevelse
I Potion Craft: Alchemist Simulator tar man på seg rollen som en landsbys nye alkymist, og driver landsbyens trylledrikksjappe. I butikken sin har man en morter, en stor gryte, en blåsebelg, samt et soverom, en liten hage, en kjeller og en salgsdisk. Hver dag kommer det inn nye og gamle kunder som har spesifikke ønsker, og noen som selger spilleren ressurser.
Brygging av trylledrikker
En stor del av spillets gang foregår i alkymistens laboratorium, hvor man kan kombinere forskjellige urter og planter for å oppnå ønsket resultat. De forskjellige trylledrikkene behøver ikke spesifikke planter, da prosessen å lage en drikk med ønsket effekt tar plass på et kart, hvor de forskjellige ingrediensene gir spilleren en spesifikk bane i én retning. Det vil si at for å oppnå en helbredelseseffekt, må man ned til høyre på kartet, og man kan selv planlegge ruten med unike urter. Om man pulveriserer urtene med morteren, vil banen bli lenger. Trylledrikkenes effekter er sterkere om spillerens brikke er nærmere effektikonet på kartet.
Brukergrensesnittet til denne skjermen inneholder forskjellig utstyr som spilleren kan samhandle med. Spilleren kan dra opp og ned blåsebelgen, røre gryta og pulverisere i morteren. Spilleren kan også helle vann i gryta for å dra nærmere startpunktet. En notatbok er også tilgjengelig hvor spilleren kan lagre unike veier, hvor de da også kan gjenskape trylledrikken om de har ressursene tilgjengelig. Når trylledrikken er brygget, kan spilleren også egendefinere utseendet på sine trylledrikker.
Salg og besøkende
De forskjellige kundene som kommer inn i trylledrikkbutikken har forskjellige ønsker som kan være alt fra vage beskrivelser til direkte ønsker. Om man ikke gir dem det de ønsker blir de fort misfornøyde, som risikerer at de forlater butikken og gir spillerens rykte går ned. Noen besøkende kunder refererer til tidligere handlinger som spilleren har gjort, da det er noen små moralske valg som også kan ha effekt på spillerens rykte.
Carl Johnson
Carl «CJ» Johnson er hovedpersonen i spillet San Andreas fra Grand Theft Auto-serien. Stemmen er spilt av Young Maylay, som er stemmeskuespiller og småkjent vestkyst-rapper.
Historie
Carl er sønn av Beverly Johnson og en navnløs far, og bor i Grove Street i Ganton-distriktet Los Santos. Han har to brødre Sean og Brian, samt en søster - Kendl. I en ung alder ble Carl, Sweet og Brian venner med Melvin "Big Smoke" Harris og Lance "Ryder" Wilson, som bodde i samme nabolag. De slo seg etter hvert sammen med gjengen Grove Street Families, hvor Sweet etter hvert ble gjengens leder. I 1987 har narkotika-salget økt voldsomt, og de fleste gjengene i Los Santos selger narkotika i et forsøk på å øke deres egen makt. Imidlertid forhindrer Sweets moral ham å begynne med narkotika, noe som gjorde at gjengens mistet innflytelse og territorier til deres rivaler.
Omtrent samtidig blir Brian drept i en gjeng-konflikt. Carl skal ha vært vitne til angrepet, men valgte å ikke gripe inn. Dette ødela forholdet til resten av familien og vennene hans, spesielt Sweet, som beskyldte Carl for brorens dødsfall. Carl bestemte seg for å flytte til Liberty City, hvor han begynte med bil-tyveri. Spillet begynner når Carl returnerer til Los Santos etter at moren hans ble skutt i 1992. Rett etter å ha ankommet byen blir han konfrontert av korrupte politi-betjenter Frank Tenpenny, Edward "Eddie" Pulaski og Jimmy Hernandez.
Politiet advarer Carl om at de har planer om å gi ham skylden for drapet på politi-betjent Ralph Pendlebury, som de hadde drept for å hindre at Pendleburry skulle avsløre deres egne kriminelle aktiviteter. De tvinger også Carl til å utføre arbeid for dem i bytte for Carl og familiens sikkerhet. Carl blir gjenforent med Sweet, Kendl, Big Smoke og Ryder. Men får vite at gjengen deres har mistet nesten alle deres territorier. Han blir venn med Kendls kjæreste og Varrios Los Aztecas-leder Cæsar Vialpando, til tross for innvendinger fra Sweet. Han hjelper også et gjeng-medlem Jeffrey "OG Loc" Cross som rapper, til tross for hans åpenbare mangel på talent. Men Carl oppdager at Big Smoke og Ryder har forrådt gjengen, og planla angrepet som drepte moren hans.
Samtidig som Carl oppdager denne sannheten, blir Sweet tatt i bakhold av en fiendtlig gjeng og han blir hardt skadd. Carl må leve i eksil på landsbygda for å unngå å bli arrestert. Han møter Cæsars kusine Catalina, som han inngår i et kortvarig forhold til. Han møter også den blinde triade-lederen Wu Zi Mu. Carl og hans nye allierte reiser deretter til San Fierro. Carl jobber senere for de lokale triadene, og styrker samtidig båndene med Woozie i prosessen. Carl forsøker samtidig å infiltrere og ødelegge det største narkotika-kartell, Loco Syndicate, i området. Carl møter også Mike Toreno, som er avslørt for å være en hemmelig agent fra amerikanske myndigheter, som tvinger Carl til å gjennomføre forskjellige kriminelle jobber i bytte for Sweets løslatelse fra fengsel. Senere reiser Carl til Las Venturas for å hjelpe Woozie med å åpne et kasino, og rane det rivaliserende mafia-drevne kasinoet, Caligula's Palace.
Nathan Patterson
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Sam Cross
Sam Cross (født 26. august 1992) er en britisk rugbyspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes sjumannsrugbyturnering.
Ban Gu
Ban Gu (kinesisk: 班固, født i år 32 e.Kr. i Kina, henrettet i 92 i Luoyang i Kina) var en kinesisk historiker som skrev om Han-dynastiet. Han stammet fra en lærd slekt; også hans far Ban Biao var en renommert historieforfatter, og broren Ban Chao en berømt feltherre. Ban Gu var rådgiver for embedsmannen Dou Xian og ble henrettet etter statskuppet mot Douslekten under keiser He.
Ban Gu var hovedforfatter for Han Shu (漢書, Det tidlige Han-dynastiets historie). Det var faren som begynte på det, men så overtok Ban Gu, som imidlertid ikke ble ferdig før sin henrettelse slik at siste hånd på verket var hans søsters, Ban Zhao. Han Shu ble forbilde for fremtidige hoffkritikere.
Verket er delt i tre hoveddeler, etter forbilde fra Sima Qians verk Shiji:
Yuanmoumennesket
Yuanmoumennesket (Homo erectus yuanmouensis, kinesisk: Yuanmou yuanren 元谋猿人 eller Yuánmóurén 元谋人) er betegnelsen på noen små fossiliserte overkjevetenner (incisorer) som ble funnet i 1965 av geologen Fang Qian i Shangnabang i fylket Yuanmou i den sørkinesiske provinsen Yunnan. Grunnet deres likheter med funnene i  Zhoukoudian av Pekingmennesket blir de – likesom Jianshimennesket – tilordnet Homo erectus.
Funnets alder er uavklart, ettersom det ikke har latt seg fastslå med god nok nøyaktighet hvilket aldersskikt i utgravningsfeltet det tilhørte. I nærheten av funnstedet er det områder som er blitt datert til å være ca. 1,7 millioner år gamle. Men andre funn, med dyrefossiler, i samme område, kan på sin side åpne for at funnstedet har gjennomgått vesentlige omkalfatringer slik at noen dypereliggende funn faktisk er eldre enn de ovenforliggende. Anslag der man har tatt med i betraktning andre funnsteder med Homo erectus i Asia fremmer en hypotese om at dette funnet kunne være mellom 600.000 til 500.000 år gammelt.
Funnstedet ble i 1982 satt på Kinas liste over verneverdige kulturminner.
Layzie Bone
Steven Howse (født 23. september 1975), bedre kjent som Layzie Bone eller L-Burna er en amerikansk rapper. Han er medlem i gruppen Bone Thugs-n-Harmony og har ofte blitt sett på som 'lederen' i gruppen.
Fylkesvei 3440
Fylkesvei 3440 går mellom Moensmyrene og Moen i Risør kommune. Veien er 557 meter lang.
Layzie Bone
Layzie har sluppet flere soloalbumer og har jobbet med kjente artister som: Snoop Dogg, Outlawz, WC, Mr. Criminal, Mr. Capone-E.
Fylkesvei 3440
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 2 (Aust-Agder).
Layzie Bone
Layzie Bone er også sjefen for det uavhengige plateselskapet Mo Thug Records.
Han er også kjent for sitt arbeid med rapperen Young Noble (medlem av Outlawz) og for sitt sidearbeid med Bizzy Bone.
Oman under OL
Oman deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, og har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. De har aldri deltatt i vinterlekene. Oman har aldri vunnet noen medalje.
Diego Demme
Diego Demme (født 21. november 1991) er en tysk-italiensk fotballspiller som spiller for den italienske klubben SSC Napoli.
Landslaget
10. juni 2017 fikk han sin første landskamp for mot.
Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland. Han måtte trekke seg fra troppen på grunn av skade.
José Contreras
José Ariel Contreras Camejo (født 6. desember 1971) er en cubansk baseballspiller som deltok i De olympiske leker i 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney.
Contreras ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Han var med på det cubanske laget som vant den olympiske baseballturneringen foran Japan og USA. Cuba vant finalen mot Japan 13–9.
Fire år senere, under OL 2000 i Sydney, vant han en sølvmedalje i baseball. Cuba tapte finalen til USA 0–4.
Bram van Velde
Bram van Velde (født Abraham Gerardus van Velde 1895 i Zoeterwoude, Nederland, død 1981 i Grimaud, Frankrike) var en nederlandsk maler og tegner.Bram van Velde var bror av Geer van Velde.
I 1922 sluttet Van Velde seg til malerkolonien i Worpswede i Tyskland. I 1924 dro til han Paris og bodde der, mens han fra 1965 var bosatt i Genève.
I starten av sin karriere malte han særlig fauvistisk inspirerte landskaper og blomstermalerier i kraftige, ekspressive farger. I verkene hans fra slutten av 1920-årene kan man se at han er påvirket av kubismens formspråk, mens fra rundt 1930 utviklet verkene hans seg mer mot det abstrakte.
Etter den andre verdenskrig ble han en abstrakt ekspresjonist og fremviste et meget personlig uttrykk.
Uni5: The World’s Enemy
Uni5: The World's Enemy er det åttende albumet fra den Cleveland-baserte hiphopgruppen Bone Thugs-n-Harmony, utgitt mai 2010. Albumet representerer gruppens gjenforening etter 10 års splittelse.
Hjertesykdom
Hjertesykdom eller hjertefeil er en fellesbetegnelse på en rekke sykdommer på hjertet. En mer utbredt kategorisering er hjerte- og karsykdommer som også inkluderer sykdommer i blodkar utenfor hjertet.
Noen vanlige hjertesykdommer er:
Lostprophets’ diskografi
Lostprophets er et band fra Wales som ble startet i 1996. Bandet gav ut tre ep-er før deres debutalbum ble gitt ut. thefakesoundofprogress var debutalbumet og har blitt sertifisert Gold av The BPI. Fra debutalbumet kom hitsinglen Shinobi vs. Dragon Ninja som Lostprophets har spilt på alle sine konserter. Deres andre studioalbum var Start Something som er bandets mest solgte album og har blitt sertifisert platina i Storbritannia og gull i USA. Albumet inneholdt hitsinglene «Last Train Home», «Burn Burn» og «Wake Up (Make a Move)». Deres tredje studioalbum var Liberation Transmission som er det roligste albumet bandet har gitt ut. Albumet har blitt sertifisert til gull i Storbritannia og var det 94. mest solgte albumet i 2006. Albumet inneholdt singlen «Rooftops (A Liberation Broadcast)».
Listeplassering
Singler
Kanebogen stadion
Kanebogen stadion (tidligere navn: Åsmyra) er en idrettsplass i Kanebogen i Harstad som i vesentlig grad har vært brukt til friidrett og skøyter. Tidligere fungerte stadion og som fotballarena.
Like ved ligger Kanebogen skole. Etter at Harstad stadion fikk kunstgress høsten 1977, ble det bestemt at den lokale skøyteaktiviteten skulle flyttes til Kanebogen.
Under Sprint-NM i 1985 forbedret Edel Therese Høiseth mesterskaprekorden i sprint-NM på 500m, og ved sprint-NM 1995 forbedret Roger Strøm mesterskaprekordene både sammenlagt og på 500 meter.
Disse tre rekordene ble senere forbedret av dem selv i et senere mesterskap, bortsett fra herrenes 500m som ble forbedret av Grunde Njøs.
Skøyter
På stadion er det blitt arrangert flere mesterskap:
Pablo Sánchez-Valladares
Pablo Sánchez-Valladares (født 12. november 1997) er en spansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp.
Kanebogen stadion
Skøyter
Andre typer stevner som har blitt arrangert her er:
Friidrett
Den 24. juni 1990 ble Festspillekene arrangert her med IK Hind som arrangør.
Pablo Sánchez-Valladares
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 800 meter der han ble utslått i førsøksheatet.
The Profiteer (1919)
The Profiteer er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av John K. Holbrook.
Steinstolen
Steinstolen er et musikkalbum utgitt av Bukkene Bruse i 1997.
Kongo under Sommer-OL 2004
Kongo under Sommer-OL 2004 kan være:
Eurovision Young Musicians 2010
Eurovision Young Musicians 2010 er den 15. finalen i Eurovision Young Musicians som arrangeres. Arrangementet ble produsert av ORF for Den europeiske kringkastingsunionen i samarbeid med Wiener Festwochen.
Innledningsvis var det en semifinale, hvoretter syv deltagere ble utvalgt til delta i den fjernsynsoverførte finalen fra Rathausplatz i sentrum av Wien. De ble ledsaget av Radio-Symphonieorchester Wien under ledelse av dirigent Cornelius Meister.
Rovena Marku
Rovena Marku (født 21. mai 1987) er en albansk svømmer.
Kari Grossmann
Kari Jakobsen Grossmann (født 5. mai 1942 i Trondheim) er en norsk illustratør og forfatter. Hun har i flere tiår vært en av Norges mest populære og benyttede bildebokskapere.
Rovena Marku
Hun representerte Albania under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 50 meter fri.
Kari Grossmann
Bakgrunn og arbeid
Kari Grossmann har utdannelse fra Werkkunstschule Münster i Tyskland der hun fikk statseksamen i 1966. Hun har siden tegnet for tidsskrifter, aviser, barne-tv og tegneserier og laget informasjonsmateriell for og om barn både i Norge og i utlandet. Hun står dessuten bak en omfattende produksjon av bildebøker, særlig for små barn; fram til 2011 hadde Kari Grossmann illustrert 35 titler for andre forfattere og laget 27 bøker med egen tekst, hvor flere utgivelser har solgt i store opplag. Ifølge forlaget har hun utgitt 30 egne bildebøker i et samlet opplag på rundt 400 000. Bøkene er oversatt til dansk, svensk, finsk, tysk og engelsk.
Kari Grossmann er gift med illustratøren Werner Grossmann. De har samarbeidet om ei lang rekke oppdrag og bøker, blant annet om Kristin- og Håkon-maskotene fra OL på Lillehammer. Begge arbeider i strek og akvarell med barnevennlige figurer og et vell av gjenkjennelige detaljer, ofte fra barns dagligliv.
Utmerkelser
Våren 2011 mottok Kari Grossmann «Klassikerprisen» under illustratør- og designerorganisasjonen Grafills Visuelt-arrangement. Høsten 2017 fikk hun Brageprisens hederspris for å ha «formgitt og formidlet barneblikket og barnlig nysgjerrighet med sjarm, alvor og lekenhet i mer enn femti år».
James Davies
James Davies (født 25. oktober 1990) er en britisk rugbyspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes sjumannsrugbyturnering.
Camilla Tostrup
Camilla Tostrup (født 29. januar 1949, død 19. februar 2013 ) var en norsk skuespiller, dukkespiller, teaterregissør, teatersjef og dramatiker.
Kunstnerisk virke
Etter å ha studert ballett i Norge, med tilleggsutdanning fra London, var Camilla Tostrup elev ved Romerike folkehøgskoles musikk- og teaterlinje i skoleåret 1968/69. Hun fikk deretter et engasjement som skuespiller ved Det Norske Teater. Hun var en av i alt seks tidligere elever fra Romerike folkehøgskole som i 1971 stiftet den frie teatergruppen Musidra sammen med sine tidligere lærere Eyvind Solås og Helge Reistad. På det tidspunktet hadde hun elevkontrakt ved Oslo Nye Teater. Teatergruppen Musidra fungerte de første årene som en teaterutdanning, og Camilla Tostrup underviste i dans og bevegelse. Hun gikk ut av Musidra i 1973, men vendte tilbake til gruppen i 1977, og var siden sentral i Musidras virksomhet. Med Musidra produserte Camilla Tostrup blant annet en rekke skoleforestillinger som teatret turnerte med rundt om i landet, med støtte fra Riksteatret. Sang, musikk og figurteater var vesentlige innslag i mange av disse produksjonene beregnet på barn og unge.
Camilla Tostrup inkluderte også figurteater i en rekke av Musidra Teaters oppsetninger. Hun var også opptatt av dialog med teaterets målgruppe under utarbeidelsen av forestillingene. Eksempelvis oppsøkte hun sammen med dukkemaker Lisbeth Narud barna i Stabekk barnehage i Bærum for å høre hva de ønsket at det skulle lages teater om. På bakgrunn av disse samtalene laget Tostrup og Narud forestillingen Det magiske skrinet – en teaterlek om farligheter, som hadde premiere i 1994. Utdrag av forestillingen ble presentert i NRK Barne-TV i februar 1995, i tre episoder av serien Kveldsstund med Teodor., der Birgit Strøm var dukkespilleren som førte bamsen Teodor.
Da hun døde av kreft i 2013 hadde Camilla Tostrup ledet Musidra Teater i 41 år.
Club Tijuana
Club Tijuana Xoloitzcuintles de Caliente er en meksikansk fotballklubb fra Tijuana i Baja California. Den spiller i Liga MX.
Vibeke Olsen
Vibeke Olsen (født 1962) er en norsk tidligere svømmer som representerte Lambertseter Svømmeklubb.
Club Tijuana
Tijuanas hjemmebane er Estadio Caliente. Draktene er røde og sorte. Xoloitzcuintle er det meksikanske navnet på hunderasa meksikansk nakenhund, som er et symbol på klubben. Laget blir også ofte kalt Xolos.
Vibeke Olsen
Hun vant 6 NM-gull og 15 NM-medaljer i perioden 1976–1978.
Club Tijuana
Klubben ble grunnlagt 10. januar 2007. Den rykka opp til Primera División (nå Liga MX) etter Clausura 2011-sesongen etter å ha slått Irapuato sammenlagt i de to opprykksfinalekampene. Den vant Liga MX i Apertura 2012-sesongen, etter 4–1 sammenlagt over Toluca i de to finalekampene.
Vibeke Olsen
Internasjonale plasseringer
Olsen deltok på Norges stafettlag på 4x100 meter medley under EM i svømmesport 1977, der Norge ble nummer 7.
Hun deltok også på Norges stafettlag på 4x100 meter fri under VM i svømmesport 1978, der Norge ble nummer 9.
Zimbabwe under Sommer-OL 2000
Zimbabwe under Sommer-OL 2000. Seksten sportsutøvere, elleve menn og fem kvinner fra Zimbabwe deltok i fem sporter, friidrett, stuping, svømming, tennis og triatlon under Sommer-OL 2000 i Sydney. De vant ikke noen medalje.
An Over-Incubated Baby
An Over-Incubated Baby er en britisk stumfilm fra 1901 regissert av Walter R. Booth.
Den fagraste rosa
Den fagraste rosa er et musikkalbum utgitt av Bukkene Bruse i 2001. Dette er gruppas første juleplate.
Bogstadveien (Oslo)
Bogstadveien (1-73, 2-80) er en travel handlegate og innfartsåre i Oslo.
Hegdehaugsveien går over i Bogstadveien i krysset med Professor Dahls gate / Underhaugsveien, Veien går så over i Sørkedalsveien ved Majorstuen skole (nr. 74) og den sørvestlige undergangen til t-banen på Majorstuen stasjon. Gaten het opprinnelig Sørkedalsveien, men byttet navn til Bogstadveien da den i 1878 ble innlemmet i Kristiania. I 1892 ble gaten utvidet i bredde for å tjene som hovedgate opp mot Majorstuen, og i 1932 ble gateløpet mer strømlinjeformet. I forbindelse med dette ble de to siste trehusene, Bauergården nr. 15 og 36, revet. I sistnevnte bodde Aasmund Olavsson Vinje, og ble der kjent med maleren Peder Balke. Den norske eventyrsamleren Peter Christen Asbjørnsen bodde en periode i et lite trehus i krysset mellom Bogstadveien og Rosenborggaten.
Gaten fra Sorgenfrigata til Parkveien ble oppgradert med prioritering av trikk og gående som mål. Fortauene fikk granittgulv med gatevarme. Anlegget ble åpnet i 2014 og ble designet av Bjørbekk & Lindheim.
The Profiteers
The Profiteers er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av George Fitzmaurice.
Erika Lagerbielke
Erika Lagerbielke (født 5. januar 1960) er en svensk designer. Lagerbielke er kanskje mest kjent for de glass-serier som hun har produsert i samarbeide med Orrefors glasbruk: Intermezzo, Merlot og Difference.
Evenrød skole
Skolen ble opprettet i 1873 på østsiden av Evenrødveien. Tomt ble utskilt fra gården Evenrød, eiet av Glemminges ordfører, Michael Henriksen (1837-1919). I 1922 ga sønnen Morten Evenrød (1881-1959) tomt på vestsiden av veien til dagens bygning i Evenrødveien 82. Skolen ble åpnet i 1923, og da ble den gamle Veum skole på den andre siden av veien gjort om til lærerbolig. Evenrød skole hadde da fire klasseværelser, sløydrom og lærerværelse.
Frem til nedleggelsen i 1990, da Ambjørnrød skole ble åpnet, fungerte den som barneskole. Skolebygningen ble solgt til Fredrikstad Handicapidrettslag i 1991.
Fluen 2
Fluen 2 (originaltittel: The Fly II) er en amerikansk sciencefiction-grøsser fra 1989, regissert av Chris Walas, med Eric Stoltz og Daphne Zuniga i hovedrollene. Den er en oppfølger til Fluen fra 1986.
Handling
Flere måneder etter hendelsene i den forrige filmen, føder Veronica Quaife en larvesekk før hun dør. Larvesekken deler seg opp, for å avsløre en tilsynelatende normal gutt. Anton Bartok, eieren av selskapet som finansierte Seth Brundle og hans opprinnelig eksperimenter innenfor teleportering, adopterer barnet og gir ham navnet Martin. Den unge gutten vokser opp i et klinisk miljø, testet og undersøkt på av Dr. Jainway og Dr. Shepard, to forskere blant Bartoks ansatte. Martins fysiske og mentale modenhet er svært akselerert, og han har et intellekt som et geni, utrolige reflekser, og ikke behov for søvn. Han vet at han eldes raskere enn et normalt menneske, men er uvitende om den virkelige årsaken, etter å ha blitt fortalt at faren hans skal ha dødd av den samme raske aldringssykdommen.
I en alder av tre år har Martin kroppsbygningen til en 10-åring, og sniker seg ofte rundt for å utforske Bartok-komplekset. Han oppdager et værelse som inneholder laboratorie-dyr, hvor han blir venn med en hund. Neste natt kommer han med mat til hunden, men oppdager at den har forsvunnet. Deretter oppdager han en gruppe forskere som prøver å teleportere levende skapninger. Et forsøk på å teleportere hunden mislykkes, og etterlater hunden fryktelig deformert. Dyret lemlester en av forskerne, og skremmer den unge Martin. To år senere har Martins kropp modnet til en 25 år gammel ung mann. Årene går, og Martin får en stilling ved det samme anlegget. Han blir også venn med en annen ansatt, Beth Logan, som inviterer Martin til en sosial sammenkomst. Men der oppdager Martin at den muterte hunden han ble glad i flere år tidligere fremdeles blir holdt i live, og blir studert på. Den nå deformerte hunden, med forferdelige smerter, husker fremdeles Martin. En tårevåt Martin avlivet hunden med kloroform.
Martin blir etter hvert kjæreste med Beth, men Martin begynner å vise tegn på mutasjon til en hybrid mellom menneske og flue. Martin finner ut en potensiell kur for tilstanden hans, som innebærer å bytte ut de muterte genene sine med sunne menneskelige gener. Men han skrinlegger snart denne ideen, når han innser at den andre personen ville bli utsatt for en grotesk genetisk vansiring. Men en dag oppdager Martin farens virkelige skjebne. Under en konfrontasjon med Bartok forklarer han at han er klar over - og har ventet på - Martins uunngåelige mutasjon til en flue. Bartok avslører planen sin om å bruke Martins kropp, og maskiner de har bygget til genetisk manipulasjon, for å tjene mest mulig penger. Martin forsøker deretter å stikke av fra Bartok Industries. Martin går til Beth for å forklare situasjonen, og de flykter sammen. Men Martins fysiske og følelsesmessige endringer blir for mye for Beth, og hun overgir ham til Bartok.
Liste over kulturminner i Søndre Land
Liste over kulturminner i Søndre Land er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Søndre Land. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Lars Magnus Fætten
Lars Magnus Fætten (født 31. juli 1985) er en norsk musiker og gitarist. Han er kjent som gitarist i Dakota som ble dannet i 2008. Gruppa platedebuterte den 20. januar 2012 med albumet På rett spor via plateselskapet Tylden & co og med Lars Lien som plateprodusent.
Par le trou de la serrure
Par le trou de la serrure (norsk betydning: Gjennom nøkkelhullet) er en fransk stumfilm fra 1901 regissert av Ferdinand Zecca.
Die Prostitution
Die Prostitution er en tysk stumfilm fra 1919, regissert av Richard Oswald.
Jantra
Jantra (bulgarsk: Янтра) er en elv nord i Bulgaria, og er en av sideelvene til Donau fra høyre. Elven er 285 kilometer lang (den tredje lengste sideelven til Donau i Bulgaria), og har et nedbørfelt på 7 862 km².
Jantra har sitt utspring ved den nordlige foten av fjellet Hadzji Dimitar i de sentrale områder av Balkanfjellene i en høyde på 1 340 meter. Den øvre delen av elven blir ofte kalt Etar (Етър), som er det gamle navnet på elven. Jantra munner ut i Donau nær byen Svisjtov.
Man finner mange juv langs elven, og det største ligger nær Veliko Tarnovo og har en lengde på 7 kilometer, selv om det egentlig er dobbelt så langt på grunn av alle svingene elven gjør i området.
Av byer langs elven finner man Gabrovo, Veliko Tarnovo, Gorna Orjahovitsa, Polski Trambesj og Bjala, nær den kjente broen Belenski most over Jantra.
Framekspedisjonen
Framekspedisjonen, senere gjerne omtalt som Sydpolekspedisjonen var en norsk-finansiert Antarktisekspedisjon ledet av Roald Amundsen. Ekspedisjonen ble i 1911 den første som nådde det geografiske sydpolpunktet. I årene 1910 til 1913 reiste Amundsen med Nansens fartøy «Fram», som også ble brukt to ganger i Arktis, til Hvalbukta der han førte hunder og utstyr i land og satte opp sitt vinterkvarter. Derfra dro han med hundesleder fra sin base Framheim mot Sydpolen hvor han ankom den 14. desember 1911, 34 dager før sin rival Robert Falcon Scott fra den britiske Terra Nova-ekspedisjonen, i det som har blitt kalt «kappløpet om Sydpolen».