cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den omvendte verden
Nyere eksempler
Den norske forfattertrioen André Bjerke, Odd Eidem og Carl Keilhau utga de satiriske og parodiske humorbøkene Den bakvendte boken i 1949 og oppfølgeren Den bakvendte familieboken i 1951.
Opp-ned-verdener
Omvendte verdener er også beskrevet som steder som bokstavelig talt er vendt på hodet. Av moderne eksempler kan nevnes den oskarnominerte animasjonsfilmen Head over Heels (2012), animetegnefilmen Sakasama no Patema (2013) og det romantiske science-fiction-eventyret Upside Down (Un monde à l'envers, 2012) med Kirsten Duns.
The World Turned Upside Down inngår for øvrig i titlene på mange engelskspråklige kulturprodukter, deriblant et musikkalbum av House of Lords fra 2006 og utgivelser som debattboka The World Turned Upside Down: The Global Battle over God, Truth, and Power fra 2011. Begrepet skal også ha blitt brukt om maskeradeball blant den britiske overklassen på 1800-tallet.
Den japansk-nederlandske illustratøren Gustave Verbeek (Gustave Verbeck, 1867–1937) lagde flere morsomme tegneserier som kunne leses som nye historier dersom en snudde tegningene på hodet. Disse ble trykt i New York Herald fra 1903 til 1905 under tittelen The Upside Downs of Little Lady Lovekins and Old Man Muffaroo.
Bakvendtland som skjellsord
Betegnelsen «baktvendtland» brukes ofte som et pejorativ (nedsettende kallenavn) for å beskrive forhold som man mener er urimelige, preget av håpløs galskap og omvendt av det naturlige. Begrepet blir ofte brukt i politisk debatt eller i samfunnskommentarer. Et liknende kritisk uttrykk er «å gå baklengs inn i framtida».
En positiv vri på «bakvendtland» som politisk begrep, er betegnelsen «annerledeslandet». Det er det norske Senterpartiets uttrykk for et selvstendig Norge som et godt alternativ til EU.
Inger Lise (Album 2001)
Inger Lise er det tolvte studioalbumet fra den norske popsangeren Inger Lise Rypdal. Det ble utgitt i 2001 på plateselskapet Master Music.
Albumet må ikke forveksles med hennes debutalbum fra 1970, som også het  Inger Lise.
Han Myung-sook
15. januar 2012 ble hun valgt til vervet som første leder i Det demokratiske enhetspartiet.
Havreslettskogen
Veien starter som en sidevei til veien Almemoen, ved lekeplassen midt i boligfeltet. Den starter i sørvestlig retning, men deler seg i flere veier, nordover og sørover. Den ene veien går over i Tørrjulfaret i Havreslettskogens nordlige ende. Veien preges av trehusbebyggelse, og ligger cirka 150 meter over havet.
Ånstadblåheia skitrekk
Ånstadblåheia Alpinsenter ligger på sørsida av Ånstadblåheia (503 moh.) ved Sortland i Nordland. Anlegget er eid og drives av Sortland Alpinklubb. Det har én heis og til sammen tre løyper med total bakkelengde 1400 meter. Hovedtraséen er 1080 meter lang, med et fall på drøyt 300 meter og maksimal helling ca. 30 grader.
Selve bakken ble bygd våren og sommeren 1978, og heisen (950 meter) ble satt opp og tatt i bruk vinteren 1979. Snøkanoner ble installert i 2007. Før alpinanlegget i Ånstadblåheia ble bygd, brukte alpinklubben et lite skitrekk i Rundheia ved Sortland, som var satt opp i siste halvdel av 1960-tallet.
Sortland Alpinklubb arrangerte nordnorsk mesterskap for jenter og gutter i Ånstadblåheia i 1980, og NM i utfor for yngre junior i 1981. I februar 2013 arrangerte klubben igjen nordnorsk mesterskap i alpint (slalåm, storslalåm og super-G) i Ånstadblåheia.
Sosva
Sosva (russisk: Сосьва) er ei elv i Sverdlovsk oblast i Russland. Den er det høyre av elva Tavdas to tilløp. Elva er 635 km lang, med et nedslagsfelt på 24 700 km².
Sosva har sitt utspring rundt 6-700 moh, på østsiden av Uralfjellene gjennom de to korte (under 20 km) tilløpselvene Store (Bolsjaja) og Lille (Malaja) Sosva, og den renner deretter gjennom en til tider smal og bratt dal i fjellområdet Denesjkin Kamen (1492 moh). Deretter renner Sosva i sørlig, og senere nordøstlig retning gjennom de vestligste delene av det vestsibirske lavlandet, til den 12 km nord for Gari til slutt løper sammen med Lozva og danner elva Tavda.
Ved bosetningen Sosva, rundt 160 km før munningen, har elva en middelvannføring på 123 m³/s (minimum i mars med 17 m³/s, maksimum i juni med 453 m³/s). Vannstanden i de midtre og nedre delene av elva kan variere med 5-6 meter i løpet av året. I de nedre delene er elva 80-100 m bred, 3 m dyp, og med en strømhastighet på 0,3 m/s. De viktigste sideelvene er Vagran, Turja, Kakva og Ljalja. Sosva er frosset over fra først i november til vårløsningen i april.
Sosva er seilbar på de nederste 333 km, opp til samløpet med sideelva Kakva nær Serov, men regnes for tiden bare som offisiell vannvei på de nederste 160 km, opp til bosetningen Sosva.
The Groove Valley JazzCamp
The Groove Valley JazzCamp (TGV JazzCamp) ble startet i 2005 etter en idé av kulturkonsulent i Beiarn kommune, Rune Paulsen, i samarbeid med jazzmusikeren Jan Gunnar Hoff. Ideen var å skape et nytt konsept for å gi musikere og amatører mulighet til å komme sammen for å lære om jazzmusikk og spille sammen. Undervisningen består av clinics, masterclass, samspillgrupper og egne grupper for hvert instrument.
Erik Bakken Olafsen
Erik Bakken Olafsen er et pseudonym for den norske forfatteren Erik Foynland. Han har skrevet to romaner under dette navnet: Koranoid (2005, Gyldendal Norsk Forlag) og Turisten (2007, Gyldendal Norsk Forlag). En av årsakene til pseudonymbruken hevdes å være et potensielt trusselbilde i forbindelse med utgivelsen av den omdiskuterte debutromanen, "Koranoid", som harselerer over islamsk fundamentalisme, vestlige betraktningsmåter av islam og møtet mellom islam og Norge. "Koranoid" er fyldig omtalt i Marta Norheims "Røff guide til samtidslitteraturen" (2007, Samlaget). Forfatteren gjør gjenbruk av pseudonymet ved å kalle hovedpersonen i den delvis selvbiografiske romanen "Turisten" for Erik Olafsen. "Turisten" handler om en ung mann fra Solbergelva i Buskerud som reiser som turist til krigsområder. Boken ble av Dagbladets anmelder betegnet som "den mest samfunnsrelevante romanen siden 2001", og fikk generelt en god mottakelse av anmelderkorpset da den kom ut, våren 2007. Erik Bakken Olafsen ble av Vårt Lands anmelder sammenliknet med Chuck Palahniuk og Michel Houellebecq. I forbindelse med Olafsens nominasjon til P2-lytternes romanpris 2007 presenterte NRKs anmelder, Marta Norheim, boken på Frokost-TV med beskrivelsen "Hemingway pluss". I oktober 2010 kom Kranium og sand (Gyldendal Norsk Forlag), denne gangen utgitt under forfatternavnet Erik Foynland.
Romanse (album)
Romanse er det ellevte studioalbumet fra den norske popsangeren Inger Lise Rypdal. Hun laget albumet sammen med gitaristen Lakki Patey. Albumet ble utgitt i 1988 på plateselskapet Agentus.
Temelín kjernekraftverk
Temelín kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i Temelín i regionen Sydböhmen i Tsjekkia. Det ble bygget i perioden fra 1981 til 2002. Anlegget eies av selskapet ČEZ.
Installert maksimal effekt i to reaktorer er om lag 1 805 MW, og årsproduksjonen i 2006 var på om lag 11,38 TWh elektrisk kraft. Anlegget har vært omstridt p.g.a angivelige sikkerhetsutfordringer.
Ugla
Ugla er et boligområde i den vestre delen av bydelen Byåsen i Trondheim. Boligområdet avgrenses av Kyvannet og Ferstad i øst, Lianvannet og Lian i vest, Bymarka i nord og Dalgård i sør. Ugla har egen ungdomsskole, Ugla skole, som mottar elever fra Stavset, Dalgård og Byåsen barneskoler. Området består i all hovedsak av eneboligbebyggelse. Boligområdet er oppkalt etter Ugla gård, og navnet er sannsynligvis et elvenavn. Ugla har en holdeplass på forstadbanen Gråkallbanen.
I bakvendtland
«I bakvendtland» er ei norsk vise for barn med tekst av Alf Prøysen og melodi av Bjarne Amdahl. Visa ble utgitt i 1959.
Ugla
Historie
Gården Ugla er nevnt for første gang i 1559, og var i 1647 krongods. I 1661 tilhørte gården Caspar C. Schøller, og senere slekten With, før den i 1769 ble solgt til Frederik Larsen. Ugla tilhørte generalmajor Carsten Gerhard Bang ved slutten av 1700-tallet, og ble da benyttet som underbruk under Ferstad. Gården ble et selvstendig bruk igjen i 1847 da den ble solgt til Peder N. Solberg. I 1794 fantes det et større møllebruk på Ugla. Denne besto i 1847 av to møllebruk og en stampekvern.
I bakvendtland
Sangen står i en tradisjon av bakvendtland, en omvendt verden eller et fantasisted der mye er komisk annerledes enn «her», det vil si den «fornuftige» virkeligheten i Norge på 1950-tallet, «for i bakvendtland, der kan alt gå an, der er de like tøysete og rare alle mann». Barna får for eksempel sirup og sukkertøy istedenfor å ha brøkregning.
Ugla
Historie
I 1917 ble Ugla gård overtatt av A/S Graakalbanen, og jordveien ble utstykket til boligbebyggelse. Gården var omgitt av en liten park, og ble drevet som gjestgiveri og utfluktssted. Parkens inngang var gjennom en hvalkjeve, som var et kjent vartegn på Byåsen. I 1925 ble gården overtatt av A/S Ugla Gjestgiveri, som bygde den ut med restaurant, terrasser, andedam og en liten dyrepark. I 1927 ble det også bygget en fornøyelsesplass på Ugla. Bygningene på gården ble i 1929 ødelagt av en brann. Ugla var i årene 1925–1933 endeholdeplass på Gråkallbanen, før denne ble videre utvidet til Lian. Det tidligere hovedbruket var i 1939 utskilt og solgt til Leotine Emilie Hansen, som oppførte en ny hovedbygning i 1940. Eiendommen ble i 1940 kjøpt av A/S Ugla.
I bakvendtland
Visa ble spilt inn med Alf Prøysen og dattera Elin med Willy Andresens orkester i 1959. Den ble utgitt på singlen Philips P 353149 PF. Dette var hennes platedebut. På den andre sida av plata var Det er gemt å bo på landet, også den med tekst skrevet av Alf Prøysen. I bakvendtland ble svært populær, og den er spilt inn med flere andre artister siden. Visa kom som tegnefilm i 2011. Lydsporet der er fra originalinnspillinga.
Et bakvendtland der det forbudte og gale er lov, kan tolkes som et karnevalesk paradis, det vil si en antiautoritær frisone full av lek, frodig humor og radikal (om enn ikke varig) omvurdering av nivåer og verdier. Den korte teksten avslører også detaljer om samtida, for eksempel at det var vanlig med skammekrok og at det var merkelig å ha «lueskyggen bak».
Svensk versjon
Ulf Peder Olrog har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Bakväntland».
Sören Andersson spilte den inn på singlen Cupol (CS 118) i 1963.
John Rutsey
John Howard Rutsey (født 23. juli 1952, død 11. mai 2008) var en av grunnleggerne av det kanadiske progressive rockebandet Rush sammen med Jeff Jones og Alex Lifeson. Han var bandets trommeslager fra våren 1968 til juli 1974. Rutsey spilte trommer på bandets første singel «Not Fade Away» og bandets første album Rush. Han sluttet i bandet grunnet mangel på lyst til å turnere, samt på grunn av problemer med sin diabetes. Rutsey døde 11. mai 2008 av et hjerteinfarkt.
Edvard Grimstad (folkeminnesamler)
Edvard Grimstad (født 30. mai 1886 i Skjåk, død 11. september 1955) var lærer og folkeminnesamler fra Gudbrandsdalen.
Han samlet en del fra muntlig tradisjon, men mesteparten av samlingene hans besto av skolestiler. I 1930-årene sendte han brev til alle skolelærere i dalen og ba dem gi «Gamalt frå heimbygda mi» som stiloppgave. Dette prosjektet engasjerte tydeligvis, for mange stiler bærer preg av at de er skrevet av besteforeldre og ikke skolebarn.
På grunnlag av dette materialet redigerte han fire bøker utgitt av Norsk folkeminnelag:
Knud Magnus Haaland
Knud Magnus Haaland (født 1876 i Kopervik, død 1935 i Bergen) var en prisbelønt norsk lege og forsker, kjent som den første norske kreftforsker, og for å ha fjernet tyfoidfeber på 1920-tallet.
Etter examen artium i Stavanger og cand.med. fra Kristiania 1900 startet han sitt forskervirke, som var inspirert av hans opphold hos Fredrik Georg Gade ved Anatomisk Institutt i Bergen. Med støtte fra Nansenfondet var han i flere år fra 1903 ved kjente steder som Pasteurinstituttet i Paris hos immunforskeren Eliah Metschnikof, kreftforskeren Amadée Borre og feberforskeren Georges Widal. Derfra dro han til Tyskland for å være hos patologen Ludwig Aschoff i Marburg. Med Paul Ehrlich studerte han transplantasjon av kreftsvulster, Ehrlich fikk jo Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1908 for sine bidrag til kjemoterapi.
I 1906 deltok han på den første internasjonale konferansen om kreft. Fra 1907 var han med på å starte det nye Imperial Cancer Research Fund i England sammen med Erwin Bashford. Her påviste han reticulose, en lymfekreft hos mus, og fant ut at mer om kjemoterapi, altså at ved varmebehandling dør kreftcellene  mens de friske overlever. Forvandlingen fra carcinom til sarcom var det også Haaland som fant ut.
Haaland mottok i 1909 sin dr.med. med blant andre Fredrik Georg Gade i komiteen. Da Gade i 1912 åpnet sitt nye Gades Institutt var Haaland innhentet fra England, og han ledet da oppbyggingen av et laboratorium for bakteriologi og immunologi. Her bedrev man serologisk rutinediagnostikk av syfilis og tyfoidfeber, som det var mye av på Vestlandet på den tiden, men som var utryddet i 1930. Han ble i 1916 gift med dr. Margit O. Ruud. De arbeidet sammen om mangt, og selv var hun den som først påviste hvordan li-ryper fikk blodsykdom av en parasitt.
Nelson Chamisa
Nelson Chamisa (født 2. februar 1978 ) er en zimbabwisk politiker som er partileder i Movement for Democratic Change og parlamentsrepresentant i House of Assembly of Zimbabwe for Kuwadzana i Harare. Chamisa var MDCs kandidat til presidentvalget i Zimbabwe i 2018.
Utdanning
Chamisa har en bachelorgrad i statsvitenskap og offentlig administrasjon, og juridisk grad fra Universitetet i Zimbabwe. Han har jobbet som advokat.
I oktober 2021 fordømte deres politiske parti et nytt angrep mot lederen, Nelson Chamisa, som kom uskadd ut etter å ha blitt skutt dagen før mens han var i bilen etter et politisk stevne.
Stefan Löfven
Kjell Stefan Löfven (født 21. juli 1957 i Stockholm) er en svensk fagforeningsleder og politiker (S) som fra 3. oktober 2014 til 30. november 2021 var Sveriges statsminister. I perioden 1. januar 2006 til 27. januar 2012 var han forbundsleder i IF Metall. Fra 27. januar 2012 til 4. november 2021 var han partileder i Sveriges socialdemokratiska arbetareparti.
Biografi
Stefan Löfven begynte i 1979 som sveiser på Hägglund & Söner i Örnsköldsvik. Sitt første fagforeningsoppdrag fikk han i 1981 da han ble valgt til verneombud på arbeidsplassen. Gjennom årene har han hatt en rekke fagforeningsoppdrag. I 1995 begynte han som sentralt ansatt ombud i det daværende Svenska metallindustriarbetareförbundet (Metall) og har blant annet arbeidet med avtale- og internasjonale spørsmål. I 2001 ble Löfven valgt til stedfortredende forbundsleder, og på IF Metalls konstituerende kongress i november 2005 ble han valgt til dets forbundsleder.
Sosialdemokratenes partileder
Löfven har vært engasjert i Socialdemokraterna siden 13-årsalderen. Han ble valgt inn i partiets valdes in i partiets arbeidsutvalget i 2005. Etter at Håkan Juholt forlot stillingen som partileder for Socialdemokraterna foreslo arbeidsutvalget den 26. januar 2012 at Löfven skulle velges som ny partileder. Dagen etter, den 27. januar ble Löfven valgt til partileder av en enstemmig partiledelse. Valget av Löfven som partileder ble bekreftet av partikongressen den 4. april 2013.
Löfven slo tidlig fast at han ville utvikle Socialdemokraternas nærings- og innovasjonspolitikk for å skape flere bedrifter. I sin første 1. mai-tale som partileder lanserte han ideen om et innovasjonspolitisk råd.
I Löfvens første valg som partileder i Europaparlamentsvalget 2014 fikk Socialdemokraterna 24,19 prosent av stemmene. Resultatet var en marginal svekking sammenlignet med Europaparlamentsvalget 2009 og innebar at Socialdemokraterna mistet et mandat i Europaparlamentet. Det var samtidig også det laveste valgresultatet for Socialdemokraterna på riksnivå siden den allmenne stemmeretten ble innført.
I 2013 deltok Löfven på Bilderberggruppens møte.
Embetstid som Sveriges statsminister
Riksdagsvalget 2014 innebar at den rød-grønne blokken ble større enn Alliansen, men uten egen majoritet i riksdagen. Löfven forsøkte først å bygge en blokkoverskridende koalisjonsregjering med Centerpartiet og Folkpartiet som tenkbare samarbeidspartnere, men begge partiene forklarte at de ikke ville inngå i en regjeringskonstellasjon med Socialdemokraterna ettersom man ville bevare det eksisterende alliansesamarbeidet. Den 2. oktober 2014 ble Stefan Löfven oppnevnt av den svenske riksdagen som statsminister til å lede en mindretallsregjering med Miljöpartiet. Av riksdagens 349 representanter stemte 132 for Löfven, 49 nei og 154 avstod, noe som var en rekordsvakt avstemning for en statsministerkandidat.
Den 3. oktober 2014 presentere Löfven sin liste over de statsråder som skulle inngå i regjeringen.
Da regjeringen ikke fikk tilstrekkelig støtte i riksdagen for sitt budsjettforslag oppsto det en regjeringskrise som senere kulminerte i Decemberöverenskommelsen der partiene kom til enighet om en ny praksis ved fremtidige budsjettforhandlinger. Decemberöverenskommelsen opphørte 9. oktober 2015 som følge av at Kristdemokraterna forlot samarbeidet.
I sin sommertale 22. august 2021 på Runö i Åkersberga kunngjorde Löfven at han ville gå av som statsminister og som leder for Socialdemokraterna på landsmøtet i Göteborg den 3.–7. november 2021. Den 4. november 2021 ble han etterfulgt av Magdalena Andersson som partileder og den 30. november 2021 som Sveriges statsminister.
Den magiske bryteren
Den magiske bryteren var et norsk musikalsk barneprogram som gikk på NRK-TV i 1985. Serien var på syv episoder og handlet om mannen Dag som holdt til i et gammel hus, og som hver uke fikk besøk av 12 år gamle Ninette som bodde i etasjen over. For hver episode dro de to 10 år tilbake i tid ved å vri på en magisk bryter.
Om serien
For å understreke kontrasten, beholdt Ninette og Dag sine egne 1984-klær på hele reisen tilbake til gamle dager. De andre medvirkende var kledd i datidens mote. Serien inneholdt flere musikalske innslag fra de ulike tiårene. Rollene ble spilt av Ninette Sandsgaard og Dag Åkeson Moe.
Anastasia Baburova
Anastasia Baburova var en russisk journalist.
Hun jobbet som journalist i avisen Novaja Gazeta.
Hun ble skutt på gaten og omkom den 19. januar 2009.
Honningsvåg Turn & Idrettsforening
Honningsvåg Turn & Idrettsforening (stiftet 29. september 1904) er et idrettslag fra Honningsvåg i Finnmark. Idrettslaget har aktiviteter innefor fotball, håndball, turn, klatring og revy.
Revygruppa ble tildelt Finnmark fylkes kulturpris i 1993.
Fotball
A-laget i fotball for menn spiller i 2022 i 4. divisjon.
Finse stasjon
Finse stasjon er en jernbanestasjon på Bergensbanen som ligger i Ulvik kommune i Vestland, mellom Hallingskeid i vest og Ustaoset i øst ved km 302. Med sine 1 222.22 moh. er Finse Norges høyest beliggende stasjon.
Tidligere var det snøryddingsbase på Finse, men driften av denne ble nedlagt da Finsetunnelen åpnet i 1993. Stasjonen har ikke forbindelse med veinettet.
Thin-film transistor
Thin-film transistor, forkortet TFT, er en teknologi utviklet for LCD-skjermer. Det som er spesielt med denne teknologien, er at det ikke blir noe mer vanskelig for oss å se skjermen ved et eventuelt direkte treff av sollys. TFT teknologien brukes i alt fra TV til mobiltelefoner og er derfor en av de mest utbredte skjermteknologiene som finnes.
Tørrjulfaret
Tørrjulfaret er en vei på Almemoen i Ringerike, like nord for Hønefoss.
Veien ligger i nordenden av et nyere boligfelt og går ut fra veien Almemoen, i sørvestlig retning. Den har også en avstikker mot sør, som går over i Havreslettskogen. Tørrjulfaret preges av ny trehusbebyggelse og ligger cirka 150 meter over havet.
Midthordland (andre betydninger)
Ordet Midthordland kan bety flere ting:
Skip med navnet «Midthordland»:
Reus
Reus er hovedstaden i comarca Baix Camp i Catalonia, Spania. Den ligger på en høyde på mellom 114 og 142 meter over havet. Byen har rundt 100 000 innbyggere og et areal på 52,78 km². Reus ligger 14 kilometer fra Tarragona og 90 km fra Barcelona.
Byen er fødeby for den kjente arkitekten og kunstneren Antoni Gaudí, og de mindre kjente Juan Prim (general) og Marià Fortuny (maler).
«Krusche i Ender» mursteinshus
«Krusche i Ender» mursteinshus (polsk Kamienica firmy ”Krusche i Ender“) ligger ved Piotrkowska-gaten 143 i Łódź.
Mursteinshuset ble bygd til det største firmaet i Pabianice – Krusche i Ender – i 1898 etter tegninger av Dawid Lande. Den fem etasjer høye bygningen var opprinnelig treetasjes. Påbygningen fant sted i årene 1923–1924.
Amphiceratodon capensis
Utseende
Middelsstore (7-11 millimeter), sylindriske, brune eller svarte, blanke skarabider. Kroppen er avlang og sylindrisk, spredt og grovt punktert. Hannen har to korte horn på hodet. Antennene er korte, med en spredt, tre-leddet klubbe ytterst. Pornotum er minst så langt som bredt, tvert avkuttet foran og avrundet på sidene og bak. Dekkvingene har tydelige punktstriper. Beina er nokså korte, leggene med fine pigger på yttersiden.
Levevis
Disse billene graver i sandig jord nær vann.
Utbredelse
Arten forekommer i det sørlige Afrika.
BHP
BHP, tidligere BHP Billiton, er verdens største gruveselskap. Det ble etablert i 2001 gjennom sammenslåingen av det australske Broken Hill Proprietary Company (BHP) og det britiske Billiton, som har en nederlandsk og sørafrikansk opprinnelse. Resultatet er et «Dual-listed company» med hovedkontorer i Melbourne og London. BHP Billiton Limited, som er majoritetspartner i selskapet, er notert på Australian Securities Exchange, mens BHP Billiton Plc er notert på London Stock Exchange og inngår i aksjeindeksen FTSE 100.
Selskapet opererer over hele verden og har ni primære forretningsområder:
Fiinbeck og Fia
Fiinbeck og Fia (engelsk Bringing up Father) er en tegneserie av George McManus. I USA gikk serien fra 12. januar 1913 til 28. mai 2000.
Handling
Serien handler om Christian Fiinbeck (engelsk Jiggs), en ire bosatt i USA som brått har blitt rik, men som ønsker å holde kontakten med sine gamle venner og holde på mange av sine gamle vaner, som å spise oksebryst med spisskål (en fri oversettelse av corned beef med kål) og slappe av på Olsens bar, til ergrelse for hans kone Fia (engelsk Maggie), som ønsker å klatre på den sosiale stigen. Fiinbeck og Fias vakre unge datter heter Eulalia (engelsk Nora). McManus' sans for design og rene linjer fikk stripen til å skille seg ut på tegneseriesidene, og påvirket mange senere tegnere.
Historikk
Serien var inspirert av The Rising Generation, en musikalkomedie av William Gill som han så da han var liten i Grand Opera House i St. Louis på slutten av 1800-tallet. Da McManus døde i 1954, fortsatte serien under en rekke andre tegnere, medregnet Bill Kavanaugh og Frank Fletcher. Det var forventet at McManus' mangeårige assistent Zeke Zekley skulle ta over serien, men King Features Syndicate valgte å heller erstatte McManus med Vernon Greene. Da Greene døde i 1965 tok Hal Campagna over serien, og Frank Johnson erstattet Campagna i 1980. Med de senere tegnerne mistet imidlertid serien mye av sitt stilistiske preg, og den sank gradvis i popularitet. Da syndikatet la ned serien i 2000 hadde den holdt på sammenlagt i 87 år, og regnes å være det tjuende århundrets nest mest langtlevende tegneserie. (The Katzenjammer Kids var nr. 1.)
Real Sociedad Femenino
Real Sociedad Femenino er kvinnefotballaget til den spanske klubben Real Sociedad. Klubben holder til i byen San Sebastián i den baskiske provinsen Gipuzkoa. De spiller i Primera División, det øverste nivået i spansk fotball for kvinner.
Laget ble etablert i 2004, og rykket opp to år på rad i sine to første sesonger og spilte i 2006/07-sesongen på øverste nivå for første gang.
Skum
Skum er i bredeste forstand bobler i en væske eller fast stoff. Det er normalt et svært komplekst system bestående av polydisperse gassbobler i tynne filmer som drenerer væske fra skummet. Skum blir også brukt om lignende systemer slik som skumgummi. Fint skum kan sees på som et kolloid.
Skumstruktur
Skum i naturen er svært forskjellige, så studier av skum blir gjort med idealiserte matematiske systemer. Weaire-Phelan-strukturer er antatt å være den optimale enhetscellen for et perfekt ordnet skum. Et skum er et nettverk av sammenkoblede filmer. Filmene kalles lameller og sammenkoblingene Plateau-grenser.
Flere betingelser må oppfylles for at skum skal dannes: mekanisk arbeid, overflateaktive substanser og dannelsen av skum må være raskere enn nedbrytingen.
hvor γ er overflatespenningen.
Stabiliteten av skummet gis av van der Waalske krefter mellom molekylene i skummet, elektrisk dobbeltlag forårsaket av dipolare tensider og Marangonieffekten.
Flere effekter virker destabiliserende på skummet, slik som gravitasjonen som drenerer væske fra skummet ned til skumbasen, osmotisk trykk som gir grenering fra lamellene til Plateau-grensene og Laplacetrykk som gir diffusjon av gass fra små bobler til større.
Parosorius
Parosorius er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små (2-5 millimeter), langstrakte, jevnbrede kortvinger, som oftest mørkt fargede. Ellers kan de varierer en del i utseende og ligner ofte på andre underfamilier, særlig tannkortvinger (Oxytelinae). Noen arter er påfallende flate. Et god kjennetegn er at bakkroppen ikke har markerte sidekanter. Hodet er forholdsvis stort og bredt med nokså små fasettøyne. Noen arter har hornlignende utvekster i pannen. Hos en del arter har kroppen markerte lengderibber. Pronotum er forholdsvis smalt og kan være sylindrisk eller mer eller mindre hjerteformet. Dekkvingene er temmelig korte, bakkroppen lang og smal, sylindrisk til avflatet. Beina er temmelig korte.
Levevis
I alle fall noen arter lever under barken på døde trær. Andre lever på sandete elvebredder, i død ved eller i løvstrø. Noen holder til i trekroner, og en del ser ut til å være knyttet til maur og termitter.
Utbredelse
Slekten lever i Sørøst-Asia (Thailand, Sumatra).
Glebe Park
Det er en høy plantehekk som strekker seg omtrent tre fjerdedeler langs nordsiden av stadionet, bak ståtribunen. Bak denne hekken igjen befinner det seg en liten treningsbane.
"The Glebe" blir også benyttet til reservelagskamper for SPL-laget Aberdeen.
Figurativ kunst
Figurativ kunst er kunst som fremstiller menneskeskikkelser, dyr eller andre gjenkjennelige gjenstander, det motsatte av abstrakt kunst/ non-figurativ kunst.
Figurativ kunst omfatter en meget stor del av kunsthistoriens billedverden inntil kubismens gjennombrudd, og senere virkelighetsskildrende retninger, uansett hvor symbolsk billedspråket måtte være bak utførelsen av de formene som kan gjenkjennes. Den figurative kunst omfatter historiemaleriet, det religiøse og mytologiske maleri, portrettet, landskapsmaleriet, stilleben- og sjangermaleriet.
Dukovany kjernekraftverk
Dukovany kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i Dukovany i regionen Vysočina i Tsjekkia. Det ble bygget i perioden fra 1970 til 1985. Anlegget eies av selskapet ČEZ.
SWOT-analyse
«Styrker, svakheter, muligheter og trusler» er en analyse hvor man sammenstiller positive og negative faktorer. Den brukes ved strategisk planlegging eller kartlegging av en organisasjon eller bedrifts egne sterke og svake sider, samt identifisering av eventuelle problemer og muligheter som kan påvirke utvikling. Analyseformen kan også brukes i mange andre sammenhenger. Eksempelvis ved en persons valg av studieretning eller studiested.
På engelske er analyseformen også kjent som strengths, weaknesses, opportunities and threats (SWOT) eller strengths, opportunities, faults and threats (SOFT).
Historie
SWOT blir av enkelte forfattere tilskrevet Albert S. Humphrey, som på 1960-tallet var en del av en forskningsgruppe ved Stanford Research Institute (nå SRI International), finansiert av Fortune 500-selskaper. På bakgrunn av denne forskningen utviklet Humphrey SOFT-modellen, en forløper til SWOT-analyse. Men Humphrey selv hevdet aldri at han var skaperen av SWOT, så opprinnelsen er fortsatt uklar.
SWOT- og situasjonsanalyse
SWOT-analyse er ikke det samme som en situasjonsanalyse, men den har utgangspunkt i situasjonsanalysen. En SOFT-analyse dekker kun styrker, svakheter, trusler og muligheter, mens situasjonsanalysen også dekker arbeidsforholdene i bedriften.
SWOT- og gapanalyse
SWOT-analyse skiller seg fra gapanalyse på tre måter : Både SWOT- og gapanalyse er imidlertid fleksible teknikker som kan benyttes om hverandre på mange ulike måter og områder.
Tolstoj (krater)
Tolstoj er et stort og gammelt nedslagskrater på Merkur Det ble oppkalt etter Leo Tolstoj. Bassenget er ca. 400 km bredt med flere ringer rundt, et teppe av oppvirvlet materiale som strekker seg opptil 500 km fra kanten og et gulv som er fylt med glatte og jevne overflatematerialer.
KH-serien
KH-serien er en serie med gitarer laget av ESP Guitars i samarbeid med Kirk Hammett, derav bokstavene KH.
Gitarmodeller
I denne serien finnes følgende gitarmodeller:
Hudson’s Bay Company
Hudson's Bay Company (HBC) er det eldste aksjeselskapet i Canada (og Nord-Amerika). Det ble opprettet 2. mai 1670 og er dermed også et av de eldste i verden som fremdeles er aktivt. Det fikk over tid handelsmonopol i områdene som omgir Hudson Bay, samt å utøve hele den lovstiftende, dømmende og iverkstillende makt der. Dette område ble kalt Ruperts land.
Historie
De første handelsfaktoriene i landet ble anlagt i 1670- og 1680-årene ved Jamesbukten (sørligste del av Hudson Bay) og ved elvene Churchill og Hayes. De fleste av disse faktorier ble erobret av franske styrker under kong Vilhelms krig og ble kontrollert av franske handelsinteresser 1686–1713. Selskapet hadde imidlertid en betydelig gevinst, som steg betraktelig etter at Frankrike i freden i Utrecht (1713) definitivt avstod alle områder rundt Hudson Bay. Selskapets oppkjøpere og pelsjegere kom tidlig i kontakt med mange grupper av indianere, og selskapets nettverk av handelsstasjoner utgjorde grunnstammen for de senere offisielle myndigheter.
Fra det mangeårige hovedkvarteret i York Factory ved Hudsonbukta kontrollerte selskapet i flere hundre år pelshandelen i store deler av britisk-kontrollerte Nord-Amerika - store deler av det vestlige Canada og USA (før USA ble et land og etterpå).
Det fungerte som en «de facto-regjering i mange områder på kontinentet, før de første bosettinger i større stil ble etablert. Etter at Frankrike i 1763 avstod Canada til England, fikk kompaniet en vanskelig konkurrent i North West Company som ble opprettet i 1783 i Montréal. Denne konkurranse førte til at kompaniet fra 1774 begynte å anlegge handelsstasjoner også i innlandet.
Ruperts land hadde ikke nøyaktig bestemte grenser, noe som snart førte til blodige konflikter mellom de konkurrerende kompaniene, i særdeleshet 1811–1818. Disse konfliktene førte til at den britiske regjering fremtvang sammenslåing av de to handelskompaniene i mars 1821 under Hudson Bay-kompaniets navn. Det nye kompaniet fikk bekreftet sitt handelsmonopol gjeldende i 21 år i alle områder besatt av dem. I 1838 kom Hudson-Bay-kompaniet i enebesittelse av dette monopol som ble forlenget for ytterligere 21 år. Etter dette (1859) ble ikke privilegiet fornyet, men pelshandelen ble latt åpen for alle, med unntak av handel i Ruperts land. Det veldige området ble i perioden 1821-60 styrt med kraft av kompaniets guvernør, George Simpson, som aktivt oppmuntret til geografiske forskningsferder, men i det lengste forsøkte å holde innvandrere og jordbrukskolonister på avstand. Ved en traktat avtrådte Hudson-Bay-kompaniet i 1869 sine territorielle rettigheter og øvrige privilegier tll Canada for 300 000 pund.
Organisasjon
Hudson Bay-kompaniet ble utviklet til et selskap med et sentralisert byråkrati. Den årlige selskapsforsamlinger (General Court) valgte en Governor (guvernør) og en Committee (styre) for å lede virksomheten. Det var de som organiserte pelsauksjoner, bestilte handelsvarer, anstatte personal og arrangerte sjøfrakten til og fra Hudson Bay. De utnevnte en guvernør som fungerte som selskapets styrer i Hudson Bay-området. Hvert handelsfaktor stod under ledelse av en Chief Factor som ved sin side hadde et råd. Guvernøren og styret i London fastsatte det grunnleggende handlingsprogram som skulle følges i Ruperts Land. Endringer i programmet ble besluttet på grunnlag av de årsberetninger, dagbøker og regnskapsbøker som årlig ble innlevert til hovedkontoret i London fra faktoriene ved Hudson Bay.
Sammenslåingen med North West Company framtvang en endring i selskapets kanadiske organisasjon for å lette sammensmeltningen av to svært forskjellige selskapskulturene. Britisk Nordamerika ble inndelt i handelsdepartement, som i sin tur var inndelt i handelsdistrikt. Distriktsjefene møttes årlig i rådsmøter under den nordamerikanske guvernøren George Simpson. Ved disse møter bestemte man reglementer for den lokale handel, personal ble fordelt mellom handelsstasjonenr og beslutninger fattet om hvilke stasjoner som skulle åpnes eller stenges. Transportkvoter ble fastatt også for distriktene. Guvernør og styre i London hadde vetorett mot rådenes beslutninger.
Selskapet ble styrt fra England til 1931, da et kanadisk styre fikk mandat til alene lede virksomheten i Canada. Dette styre stod imidlertid ansvarlig for guvernøren og styret i England. Ved 300-årsjubileet i 1970 gav dronning Elizabeth selskapet en ny oktroa, som formelt opphevet de fleste statutter i den opprinnelige oktroaen, og overførte selskapet fra Storbritannia til Canada. Et nytt hovedkontor ble etablery i Winnipeg. Med avviklingen av de nordlige forretningsinteressene ble hovedkontoret flyttet til Toronto. Selskapets arkiv og historiske samlinger er imidlertid fortsatt i Winnipeg.
Tongren
Tongren kan være:
Elzunia
Levevis
Som de aller fleste Danainae er disse sommerfuglene giftige, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende. Larvene lever på planter i slekten Prestonia (gravmyrtfamilien, Apocynaceae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Colombia og Ecuador, finnes kanskje også i Peru.
Oscar Reynert Olsen
Oscar Reynert Olsen (født 23. mai 1925 i Stavanger) er en norsk tegner, maler og grafiker.
Han tok examen artium ved Kongsgård skole i Stavanger i 1947. Oscar Reynert Olsen er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) fra 1950 til 1954 og Statens kunstakademi fra 1954 til 1957. Han arbeidet som tegner i Sørøst-Asia fra 1958 til 1960 og i Kenya fra 1966 til 1971. Oscar Reynert Olsen har hatt flere utsmykningsoppdrag og er innkjøpt av blant annet Nasjonalgalleriet, Museet for Samtidskunst og Kunstmuseet i Rogaland. Han har også laget flere bokillustrasjoner. Oscar Reynert Olsen har ellers undervist ved grafisk linje ved SHKS fra 1976 til 1995, samt ved den private Mosebekkskolen i Oslo, og vært ansvarlig redaktør for Tegnerforbundets tidsskrift Numer.
Sommeren 2014 stilte Oscar Reynert Olsen ut på Galleri Oscarsborg med en retrospektiv separatutstilling, og i 2015 har han "Jubileumsutstilling" i Avistegnernes Hus, i Drøbak.
Oscar Reynert Olsens arbeider er ofte kjennetegnet av friske farger og en fri strek, stiliserte former og slående komposisjoner. På sitt 95. år er Oscar Reynert Olsen fortsatt å finne foran sitt staffeli på Grefsen.
Chicago Marathon 2017
44.405 utøvere fullførte løpet, og over 1,5 millioner tilskuere møtte opp.
Oppsummering
Galen Rupp fra USA vant herreløpet, og slo regjerende mester Abel Kirui. Rupp ble den første utøveren fra USA som vant løpet siden Khalid Khannouchi i 2002, og den første USA-fødte som vant siden Greg Meyer i 1982. Dette var Rupps første seier i World Marathon Majors-serien.
Tirunesh Dibaba fra Etiopia vant kvinnenes maraton på 2:18:30, som var den nest beste tiden i kvinneklassen noensinne. Brigid Kosgei fra Kenya kom på andreplass, og fikk med det sin første pallplassering i en World Marathon Major. USAs Jordan Hasay kom på tredjeplass med 2:20:57, som var den nest beste tiden en kvinne fra USA har greid i Chicago Marathon.
Kvinnenes rullestolmaraton ble vunnet av Tatyana McFadden fra USA, for sjuende år på rad. Hun satte ny løyperekord med 1:39:15 – samme tid som sølvvinner Amanda McGrory. Sveitsiske Marcel Hug vant mennenes rullestolmaraton, med tiden 1:29:23, og forsvarte sin seier fra året før. Han slo Kurt Fearnley med over et minutt.
Iryna Khokhlova
Iryna Khokhlova (født 29. januar 1990) er en ukrainsk moderne femkjemper. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 10.
Kirill Pantsjenko
Kirill Viktorovitsj Pantsjenko (født 16. oktober 1989) er en russisk fotballspiller som spiller for FK Arsenal Tula.
Lofotfiskets historie
Lofotfiskets historie begynner rundt år 1000. Lofotfisket er et kommersielt sesongfiskeri som opp til moderne tid har spilt en viktig rolle for norsk økonomi, og har vært Norges største eksportnæring. Først ble fisken videreforedlet som tørrfisk. Senere, på begynnelsen av 1700-tallet, ble tørking og salting til klippfisk mer vanlig.
Lofotfisket foregår i vintermånedene januar til april. På denne årstiden er været svært skiftende, og fiskerne har derfor alltid vært utsatt for forlis og ulykker. Etter andre verdenskrig ble filetfabrikker med eksportprodukter som ferskfisk og frossenfisk etablert, men også i nyere tid foredles store mengder av fangsten til tørrfisk og klippfisk.
En kjenner ikke til nøyaktig når og hvordan eksporten av tørrfisk fra Lofoten til England og resten av Nord-Europa startet. En regner med at denne eksporten var kommet godt i gang på 1000-tallet. En viktig årsak til at det på denne tiden oppstod et marked for tørrfisk mener en var oppblomstringen av flere store byer, med en befolkning med spesialiserte yrker som ikke selv drev jordbruk. Med innføringen av kristendommen kom også strenge krav til faste. Kjøtt kunne ikke spises i fasten, men fisk var tillatt. Historikere mener at tørrfisk var et kostbart produkt som bare de mest velhavende hadde råd til. I bytte mot tørrfisk ble det importert korn og andre produkter som var vanskelig å fremskaffe i jevnt stort kvanta i Norge. I tillegg ble mange varer som ikke fantes i landet, også innført. Kornimporten ble viktig for muligheten for utbredelse av norsk bosetning i ytre kyststrøk på 1500-tallet. Helt frem til denne tiden var allmuen i Nord-Norge fiskerbønder, men fra nå av ble en del av befolkningen helårsfiskere som var bofaste i fiskevær. De som organiserte utenrikshandelen med tørrfisk var den nordtyske handelsorganisasjonen Hansaforbundet med kontor i Bergen.
Utover på 1600-tallet var det sterk nedgang i lofotfisket. Blant annet virket klimaendringer, hungersnød og krig i Europa og endog verdensomspennende økonomiske nedgangstider inn. Det er mulig at klimaendringer både påvirket hvor fisken valgte å gyte, samt at fiskerne ble forhindret i å komme ut på havet på grunn av uvær. Utover på 1700-tallet kom det nye oppgangstider. Da ble det også innført nye fiskeredskaper som line og garn. Dette var mer effektive redskaper enn håndsnøre (juksa). Stadige forbedringer utover på 1800-tallet forbedret fangstene, men også flere fiskere deltok. Dermed ble reguleringer og kontroller fra myndighetenes side nødvendige for å unngå konflikter. Til tross for forsøk på å innføre mer industrielle fiskemetoder og større båter, har lofotfiske hele tiden stort sett vært drevet med mindre båter. Det vil utover fra 1900-tallet og opp til nyere tid si sjarker og skøyter med lite mannskap.
Naturgrunnlaget for lofotfisket
Skreiinnsiget til Lofoten regner en med fant sted før det kom mennesker til området. Farvannene rundt Lofotøyene er nokså avgrenset, delvis omkranset av store øyer og holmer som gir en viss beskyttelse mot vær og vind. Temperatur og saltinnhold i sjøen avgjør skreiens gytesteder lokalt. Noen år vil derfor det meste av gytingen skje i vest, rundt Værøy og Røst, andre år lenger øst, rundt for eksempel Hølla utenfor Svolvær. Gytingen i Lofoten skjer for en stor del sør for Lofotøyene, altså i Vestfjorden.
Det at skreien kommer til Lofoten på vinteren, gjør at forholdene for å tørke fisken på hjell (reisverk eller stillas, vanligvis av tre, for utendørs tørking av usaltet fisk) er optimale. Temperaturen er da lav nok til at fisken ikke råtner eller fluer legger egg, men også høy nok til at fisken ikke fryser slik at fiskekjøttet ødelegges. Mye vind sørger også for god tørking. Fisken kan ikke henges om det er for varmt, da kan den ytterste delen av fiskekjøttet tørke så fort at væske i fisken stenges inne. En sier at fisken blir sur og råtner.
Høvdingene organiserte skreifiske i jernalderen
Ut fra arkeologiske funn er det fastslått at fiske og fangst har foregått langs norskekysten så lenge mennesker har hatt tilhold her. I førstningen dreide det seg om jakt-, fangst- og sankersamfunn. Ved den neolittiske revolusjonen var det en overgang til jordbruk der dyrkning og husdyrhold fikk en sentral plass. Et samfunn med eiendomsrettigheter og maktinstitusjoner vokste sakte frem. Denne utviklingen skjedde først rundt Kristi fødsel i Norge. Da ble det etablert bosetning med gårdsbruk i hele landet. Langs kysten drev befolkningen kombinasjonsdrift med fiske og fangst på havet og husdyrhold, korn- og fôrdyrking på land. Noen historikere mener at dette var de første fiskerbøndene, mens andre tror at denne organiseringen først kom senere. Et kjennetegn ved dette var en kjønnsdelt arbeidsdeling der mennene drev fiske og fangst, mens kvinnene hadde ansvar for dyr, fjøs, husholdning og barn.
Utenfor Nordland kunne skreifisket i tidlige tider vært drevet på Trænabanken, i Vesterålen og utenfor Senja, men størst må allikevel lofotfisket på Vestfjorden ha vært. Fiskeressursene i Vestfjorden har vært utnyttet av befolkningen i nærområdene Lofoten, Vesterålen og Salten siden jernalderen. Menneskene her tørket fiskene for å legge seg opp et forråd som de kunne bruke av gjennom hele året. Ved Borg på Vestvågøy er det spesielt mange hustufter og naust fra jernalderen, og derfor regner en med at høvdingen som holdt til her organiserte fiske i jernalderen. Selv om skreifisket har vært et viktig fundament, var også forholdene for husdyrhold og åkerdrift gode. Befolkningen i Lofoten og Vesterålen var stor gjennom hele vikingtiden, og opp til middelalderen.
Egils saga omtaler Torolv Kveldulvsson som i år 875 sendte folk til Vágar for å fiske skrei. Denne ble så eksportert som tørrfisk til England for varebytte. Sagaen forteller: «Hann Hafði þá menn i skreiðfiski i Vágum, en suma i sildfiski». Det Egils saga forteller om er egentlig ikke et økonomisk system med fiskebønder, men en organisering der en høvding utstyrte og sendte sine menn på fiske og fangst. Dette er kalt for det redistributive system, der ikke bare frie menn som arbeidsfolk, drenger og leilendinger, men sannsynligvis også treller ble sendt på fiske. Noen historikere mener derfor at fiskerbonden som gruppe ble etablert da fisket ble kommersialisert utover på 1000-tallet. Senere på 1100-tallet ble høvdingene helt borte, og fra da av var det kongen som hadde makten. Etterkommere til de som tidligere var medlemmer av høvdingens husholdninger ble etter dette selvstendige småbønder og leilendinger. De som bodde nært Lofoten dro på vinterfiske med båter, utstyr, klær og mat som de selv skaffet seg på sine gårder.
Lofotfisket blir en eksportøkonomi
Arkeologiske funn og skriftlige kilder kan tyde på at fiske i noe større skala enn bare til lokal anvendelse kan ha skjedd før år 1000. Dette gjelder hustufter etter store naust på Vestvågøy som kunne romme store båter egnet for vinterfiske. Det er også funnet spor etter fiskevær, eller rorvær, fra jernalderen i Lofoten. Et rorvær er opprinnelig et ubebodd sted som brukes av tilreisende fiskere i sesongen. Fra andre arkeologiske funn har en spor etter handelsforbindelse mellom dagens Nordland og Trøndelag. Denne forbindelsen kan ha vært etablert allerede på 500-tallet. Trøndelag hadde et visst overskudd av korn i et normalår, slik at det er sannsynlig at tørrfisk og fangstprodukter nordfra ble byttet mot korn.
Historikerne mener også at tørrfiskeksport neppe kunne ha noe videre omfang i vikingtiden. Dette skyldtes blant annet at det i områdene rundt Nordsjøen og Østersjøen på denne tiden allerede var et omfattende fiske. Arkeologiske funn tyder på at folk spiste lokale fiskeslag, og bare unntaksvis fisk importert langveisfra. Selv om konservering i disse områdene er mer kostnadskrevende, så vil transporten helt fra Lofoten ha vært enda dyrere. Imidlertid tror en at vikingtiden var en etableringsperiode for tørrfisken, altså at den ble gjort kjent i områdene utenfor Skandinavia.
Norskekysten har noen av de mest produktive fiskeriene i verden. På den andre siden er forholdene for jordbruk meget begrenset, i større grad desto lengre nordover en kommer. Lengst nord er forholdene blant de mest marginale i verden. Dermed er forholdet mellom fiske og jordbruk på norskekysten svært ulike. En stor omlegging har derfor skjedd da fisket gikk over fra å dreie seg om livberging for husholdninger av forskjellig størrelser, til å bli en økonomi med omsetning av fisk på et marked.
Fremveksten av fiskerbondesamfunn
Fiskerbondens liv var organisert rundt husholdningen. Etterkommerne etter arbeidsstokken til høvdingene etablerte seg på 1000- og 1100-tallet som småbønder og leilendinger langs kysten. I denne helt tidlige perioden av det kommersielle fisket er det usikkert om lokale stormenn eller kjøpmenn fra Trondheim og Bergen var utredere (ga kreditt til utstyr og bruk) og oppkjøpere av fisken. Det som uansett skjer er at bøndenes egne hushold står for det som skal til av mat, klær og utstyr for lofotfisket. Dette skjer først i nærområdene, så brer denne ordningen seg både sør og nordover langs kysten ut fra Lofoten. En annen endring er at det er fiskeren selv som selger fisken og kjøper varer, dette i motsetning til tidligere tider, da høvdingene stod for selve handelen. Fiskerbonden ble både produsent av tørrfisk og første leddet i handelen.
Fiskerbøndenes liv var blant annet karakterisert ved at mennene var borte i lange perioder, det være seg både lofotfiske og for noen vårtorskefiske. Bare i onnene arbeidet kvinnene og mennene sammen. I realiteten var det kvinnene som var bønder. Imidlertid var arbeidsintensiteten for gårdsdriften på det laveste om vinteren, dermed spilte det ikke så stor rolle om mennene dro vekk på denne tiden. Et karakteristisk trekk med overgangen fra jernalderen til vikingtiden var at mennene ble lengre borte på sesongfiske.