cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Players Championship 1996
The Players Championship 1996 ble arrangert på TPC at Sawgrass i Ponte Vedra Beach, Florida i USA i 1996.
Sudova Vysjnja
Sudova Vysjnja (ukrainsk Судова Вишня, polsk Sądowa Wisznia) er en liten by i Mostyska rajon i Lviv oblast (fylke) i Ukraina. Byen hadde omkring 6,000 innbyggere (2011).
Sudova Vysjnja ligger ca. 50 km vest for Lviv.
Gammarus brevicornis
Gammarus brevicornis er en art i slekten Gammarus innenfor familien Gammaridae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder.
Den er ikke funnet i norske farvann eller i nordlige Atlanterhavet.
Galápagosøyene
Galápagosøyene, eller Galápagos-arkipelet (spansk: Archipiélago de Colón, Islas de Colón eller Las Islas Galápagos. Også kjent som Las Islas Encantadas, eller «De forheksede øyene») er en øygruppe i Stillehavet, om lag 972 kilometer vest for Ecuador. Øygruppen tilsvarer den ecuadorianske provinsen med samme navn, med ti større og en rekke mindre øyer, hvorav de fleste ligger sør for ekvator.
Øygruppen ble oppdaget i 1535 og ble underlagt Ecuador i 1832. Galápagosøyene har et samlet areal på 8 010 kvadratkilometer, og har en befolkning på rundt 19 000. Provinsens hovedstad er Puerto Baquerizo Moreno på øya San Cristóbal, mens den største byen er Puerto Ayora på Santa Cruz.
Galápagos-provinsen fikk vedtatt et eget flagg i 1961. Øygruppens navn kommer av det spanske ordet galápago som betyr «skilpadde».
Geografi
Galápagosøyene består av 18 øyer med et areal større enn én kvadratkilometer, hvorav de største er San Cristóbal, Santa Cruz og Isabela. Øyene er vulkanske, har et tørt klima, og vegetasjonen er ganske sparsom. Høyeste punkt er vulkanen Wolf på 1 707 meter. Ekvatoren krysser nordspissen av den største øya, Isabela.
Store deler av faunaen og floraen er enestående for øyene. Flere dyrearter er stedegne for Galápagosøyene, som blant annet:
97,5 % av Galápagosøyenes areal ble nasjonalpark i 1959, og i 1986 ble det omkringliggende havet et maritimt reservat.
Historie
Øyene ble oppdaget av dominikaneren Fray Tomás de Berlanga, biskop av Panama, i 1535 og var den gang ubebodde. Han oppdaget øyene ved en tilfeldighet da han var på vei til Peru for å megle mellom Francisco Pizarro og hans løytnanter etter erobringen av Inkariket. Det ble vindstille og skipet drev mot land og Galápagosøyene. Berlanga beskrev øyene i et brev til Carlos V av Spania som ugjestmilde, ørkenaktig med store skilpadder, iguaner som lever i vann, fugler uten vinger og at alle dyr var tamme.
Det antas at øyene er omkring 6 millioner år gamle, og øyene er oppstått av vulkansk aktivitet under havoverflaten. Øyene var ubebodde da Berlanga oppdaget øyene, men Thor Heyerdahl foretok en ekspedisjon til øyene i 1953 og oppdaget elleve boplasser eller leirplasser etter en prekolumbisk indianerbefolkning. Ekspedisjonen gravde frem gjenstander av flint og obsidian, potteskår og en keramikkfløyte. Heyerdahls teori om tidlig kontakt mellom øyene og fastlandet er fremdeles kontroversiell.
Øyene ble første gang avmerket på kart i 1570, og ble navngitt som Insulae de los Galopegos (Skilpaddeøyene).
På 1600- og 1700-tallet ble øyene brukt som gjemmested og forsyningsstasjon for sjørøvere som plyndret spanske gallioner fullastet med gull og sølv på fra Sør-Amerika til Spania.
På 1800-tallet ble øyene brukt som base for hvalfangere og pelsjegere.
Øyene ble en annektert av Ecuador 12. februar 1832, og gitt navnet Archipiélago de Ecuador.
Charles Darwin kom til øyene i september 1835 og studerte geologi og biologi på øyene i fem uker. Noen av oppdagelsene han gjorde her, kom til å få stor betydning da han flere år senere utviklet sin evolusjonsteori. Blant annet skjønte han etter hvert at finkene som finnes på øyene (og som senere ble oppkalt etter ham: darwinfinker), må ha dannet nye arter der, etter at én stamart hadde forvillet seg til øygruppen.
En del nordmenn emigrerte i 1925–26 til Galápagosøyene og dannet en liten koloni. De kom til øyene med en gammel sementbåt, Albemarle. Fantasirike reportasjer i norsk presse kunne fortelle om gratis jord og en sorgfri tilværelse. I stedet opplevde man vannmangel og stor nød. En hermetikkfabrikk ble startet, men blant annet på grunn av lang vei til nærmeste marked som var Ecuador 1000 km øst, ble denne fabrikken ingen suksess.
Verdensarven
Galápagosøyene kom med på UNESCOs verdensarvliste i 1978, og i 2001 ble også det maritime reservatet tatt opp på verdensarvlisten.
Turisme
Øygruppen er fredet, men er åpen for turisme kontrollert av myndighetene. 60 000 turister besøker årlig øyene, og alle må betale en turistskatt på US$ 100. Det er strengt forbudt å etterlate seg noe eller å ta noe som helst med seg, totalforbud mot røyking, og all ferdsel må skje på oppmerkede stier under oppsyn av autorisert guide.
To ganger daglig har øyene flyforbindelse med Guayaquil og Quito i Ecuador.
Anders Ekanger
Anders Ekanger (født 5. oktober 1902, død 5. januar 1993) var en norsk motstandsmann. Han var sentral i utgivelsen av NKPs illegale avis Radio-nytt. Ekanger ble tatt av Gestapo i 1944 ved Bryn stasjon i Oslo, der han skulle treffe to kurerer. Han hadde med den illegale avisa fra en hytte på Høybråten, der den ble produsert. Ekanger ble tatt med ryggsekken full av aviser og en avispakke i hver hånd. Ved pågripelsen klarte han imidlertid å smugle revolveren han bar innunder setet i bilen han ble stuet inn i. Han ble utsatt for omfattende tortur på Victoria Terrasse. Etter mishandlingen ble han båret ned i den samme bilen, da tyskerne ville kjøre ham ut for å finne hytta. Da de to stapo-folkene som voktet han et øyeblikk gikk ut av bilen klarte han å lirke fram våpenet. Han skjøt begge, kapret en sykkel fra en forbipasserende og unnslapp.
Han var så svekket av mishandlingen at han knapt kom rundt første svingen i veien. Der slepte han med sykkelen bak noe buskas. Det reddet ham sannsynligvis, da tyskerne trodde han var kommet lenger unna. Ekanger klarte å ta seg fram til folk som sørget for legehjelp, og kom seg etter en tid såpass at han kunne fraktes til Sverige.
Hjerte (andre betydninger)
Hjerte eller hjerter kan vise til
Larsenskarvet
Larsenskarvet er et fjell i Mühlig-Hofmannfjella i Dronning Maud Land. Det ligger på sørøstsiden av Jøkulkyrkja, Dronning Maud Lands høyeste fjell, og består av bratte skråninger og isdekte klipper. Høyeste punkt ligger 2835 moh.
Området ble flyfotografert og undersøkt under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60 (NAX). Dette dannet grunnlag for utarbeidelse av kart over området, og i den forbindelse ble fjellet navngitt etter Per Larsen, stuert på NAX.
Xianju
Xianju (kinesisk: 仙居县; pinyin:  Xiānjū Xiàn) er et fylke i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Taizhou.
I 1999 hadde fylket 448,828 innbyggere.
Jody Crawforth
Jody Crawforth (født 4. august 1980) er en britisk terrengsyklist.
Den spillemand snapped fiolen fra væg
«Den spillemand snapped fiolen fra væg» er opprinnelig et dansk skillingstrykk med tekst av Holger Drachmann (1846–1908). Han var en dansk poet og dramatiker, som var født i Danmark. Han prøvde seg først om kunstmaler, men ble i stedet forfatter. Melodien til denne visa er laget av den danske komponisten Leopold Rosenfeld (1849–1909).
Teksten
1.Den spillemann snappet fiolen fra vegg, og gikk til den grønne skov, til den grønne skov. Hei piker små en dans skal I få, den gamle han ga jo forlov, en feiende dans med Per eller Hans så godt som det kan falle, jeg spiller for en, jeg spiller for to, jeg spiller for hver og alle.
Ref.: Bind ditt skjørt og flett ditt hår, legg an ditt hodeklede, i Presetvenget dansen går med fryd og megen glede.
2.Den spillemann fingret seg over sitt skjegg, og så mot den grønne skov, og så mot den grønne skov. Så lunt han lo nu, ja min tro så får ble gi Jer forlov, men la ikke Per Jer komme for nær, la Hans Jer ikke bestjele et kyss eller to det lader jeg gå men bruk Jer forstand ved de dele.
3.Den bondeknøl slo seg nedad sin legg og gikk i den grønne skov, og gikk i den grønne skov. I piker kjær vi danser med Jer den gamle han ga jo forlov. Vi svinger Jer rett som var I så lett som dun og spindel forresten så gikk vi i skoven to og to og snakker om lysning hos presten.
4.Så gikk da dansen den var ei treg ut i den grønne skov ut i den grønne skov. Der sto et spor i den bløte jord hvor føttene tok seg forlov og skumringen kom og plassen sto tom den hvisket og lo mellom løvet, da morgenen grydde så gikk der to, men da var den ene bortrøvet.
Hadi Saei
Hadi Saei (født 10. juni 1976) er en iransk tidligere taekwondoutøver som konkurrerte i klasse 80 kilo. Han representerte Iran under Sommer-OL 2008, der han tok gull. Han har også gull fra Sommer-OL 2004, og en bronse fra Sommer-OL 2000.
Charrería
Charrería er en hestesport og Mexicos nasjonalidrett. Den utøves på en såkalt Lienzo Charro, en rund arena med et lengre innløp på motsatt side fra lekterne. Idretten består av ni greiner for menn og én for kvinner. Den som utøver idretten, kallas charro hvis han er mann, og adelita hvis hun er kvinne. Ordet charro stammer fra innbyggernavnet til personer fra Salamanca i Spania, men i Mexico fikk ordet betydninga «hestepasser», og er omtrent synonymt med gaucho i Sør-Amerika og cowboy i USA.
Kvinner
Escaramuza er en lagriding i formasjon der bare halt og galopp er tillatt. Draktene er viktige, og laget er uniformt kledd i såkalte «adelitaklær» og rir i kvinnesal.
Gammarus bucharensis
Gammarus bucharensis er en art i slekten Gammarus innenfor familien Gammaridae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder.
Royal Botanic Gardens i Kew
Royal Botanic Gardens i Kew, i dagligtale ofte kalt Kew Gardens, er et omfattende hageanlegg med store botaniske drivhus mellom Richmond upon Thames og Kew i sydvestre London, i distriktet Richmond upon Thames.
Anlegget har sitt opphav fra den eksotiske hagen til Kew House etablert av Lord Capel av Tewkesbury, og ble utvidet av prinsesse Augusta, enken etter Fredrik, prins av Wales. Georg III utviklet hagene med hjelp av William Aiton og Joseph Banks. Det gamle Kew House ble revet i 1802. Det tilstøtende Dutch House ble kjøpt av Georg III i 1781 som daghjem for de kongelige barna. Huset er en enkel murstensbygning som idag har navnet Kew Palace.
Til tross for ugunstige groforhold (atmosfærisk forurensning fra London, tørr jord og lite regn) er Kew Gardens en av de mest innholdsrike plantesamlinger i Storbritannia. I et forsøk på å utvide samlingen unna de ugunstige forholdene har Kew opprettet to utestasjoner, ved Wakehurst Place i Sussex og Bedgebury Pinetum i Kent.
På 1800-tallet ble det kultivert gummitrær i et forsøk på spredning utenfor Syd-Amerika. Kew har en av de viktigste frømagasinene og samarbeider med Harvard universitet og det australske nasjonalherbarium for å bygge en autoritativ oversikt over planteterminologi.
Kew Gardens fikk status som verdensarvsted i juli 2003.
Publikum har adgang til anlegget, men må betale inngangspenger. Den nærmeste jernbanestasjonen er Kew Gardens stasjon, mens Kew Bridge stasjon ligger i gangavstand nord for parken.
Blake Skjellerup
Skjellerup representerte New Zealand under Vinter-OL 2010, og deltok på 500 meter, 1000 meter og 1500 meter. Han kom til kvartfinalen på 1000 meter, men ble slått ut der. På de to andre to distansene ble han slått ut i kvalifiseringen.
Hans beste internasjonale resultat er 10.-plass i et world cup-løp i 2008/09-sesongen, i et løp i Beijing.
Sagamihara
Sagamihara (相模原市; Sagamihara-shi) er en by i Kanagawa i Japan.
Byen ble grunnlagt 20. november 1954.
Bydeler
Sagamihara har 3 bydeler:
Swan River
Swan River er en elv i delstaten Vest-Australia i Australia. Ved munningen av elven ligger delstatens hovedstad Perth og havnebyen Fremantle. Elven har sitt navn fra svartsvanene som holder til i området.
Historie
Området rundt elven var bebodd av aboriginer fra noongarstammen for ca. 40 000 år siden. Den første europeeren i området var trolig Frederick de Houtman som seilet langs kysten av Vest-Australia i 1619. Han gjorde ingen forsøk på landgang og seilet videre nordover.
28. april 1656 forliste det nederlandske skipet «Vergulde Draeck» 107 kilometer nord for Swan River på vei til Batavia. En senere ekspedisjon oppdaget Rottnest Island ved munningen av elven, men de gikk ikke i land. De seilet videre nord og fant vraket etter «Vergulde Draeck».
Elven ble navngitt av Willem de Vlamingh som utforsket elven oppstrøms i 1697.
I likhet med sine forgjengere ble heller ikke de Vlamingh spesielt imponert av området og den nederlandske interessen for området var ikke stor. Etterfølgende franske og engelske ekspedisjoner viste også liten interesse for å kolonisere området. Det var først i mars 1827 at James Stirling utforsket området delvis til fots at interessen ble vekket. Området ble tatt i bestitelse i 1829 av Charles Fremantle og det som skulle bli byen Perth ble grunnlagt av Stirling som en britisk koloni med navnet Swan River Colony.
Edvard Storm Munch
Edvard Storm Munch (født 7. februar 1780 i Vågå, død 14. juli 1847 i Christiania) var en norsk prest og stortingsmann.
Han var ferdig utdannet prest i 1804. Fram til 1809 var han huslærer hos daværende amtmann Severin Løvenskiold på Fossum i Gjerpen. Fra 1813 og i nesten 20 år var han sogneprest i Gjerpen, derettet stiftsprost i Christiania. Han ble i 1827 valgt inn som representant for Bratsberg amt på Stortinget.
Han var sønn av sogneprest Peter Munch. I 1809 giftet han seg i med Johanne Sofie Hofgaard fra Skjeberg i Østfold. De fikk 11 barn. Han var far til historiker og professor Peter Andreas Munch, og farfar til maleren Edvard Munch.
Munch var ridder av Nordstjerneordenen.
Neobidessus
Neobidessus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.
Kristiansandsregionen brann og redning
Kristiansandsregionen brann og redning IKS (forkortet KBR) er en interkommunal brann- og redningstjeneste i Kristiansandregionen. Det interkommunale brannvesenet ble grunnlagt i 2009. Det første frivillige bannvesenet i Kristiansand ble stiftet i 1709. Kristiansandsregionen brann og redning IKS dekker et areal på til sammen 1.891 km² og har ansvaret for over 140.000 innbyggere. KBR arbeider med forebygging, har egen feieravdeling, er tilknyttet varslingssentralen 110 Agder og rykker ut på melding om brann, ulykke, truende drukning og akutt forurensing. Hovedbrannstasjon er Kristiansand brannstasjon. Det er følgende brannstasjoner i Kristiansandsregionen:
Neobidessus
Utseende
Små, avlange, blankt lysbrunlige vannkalver, gjerne med mørkere brunlige striper på dekkvingene.
Levevis
Slekten lever i rennende vann, mest i små bekker.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-, Mellom- og Sør-Amerika.
Pink Robots II
Pink Robots II er andre albumet til The Pink Robots, utgitt i august 2013.
Sigurd Syr
Småkongen Sigurd Syr (død ca. 1018) knyttes av sagaen til en storgård på Ringerike, men er kanskje best kjent som stefar til Olav den hellige (995–1030) og far til Harald Hardråde (1015–1066), som begge ble konger over Norge på 1000-tallet. Sigurd Syr var sønn av Halvdan Sigurdsson.
Sigurd Syr var ifølge sagaen sønnesønn av Harald Hårfagres sønn Sigurd Haraldsson Rise. Nyere historikere og slektsforskere mener at det er tvilsomt.
Han var en dugelig bonde, men en dårlig kriger iflg. Snorre, men hvor han hadde den informasjonen fra vet ingen. Sagaen forteller derimot at Sigurd sto Olav den hellige bi under slaget ved Nesjar i år 1016. Det var også ham Olav henvendte seg til for råd og hjelp, da Olav ønsket å bygge en hær i Norge.
Tilnavnet Syr blir som regel tolket sugge, i betydningen ei purke som roter i jorda. Siden Sigurd var en respektert mann av høy byrd må vi regne med at tilnavnet er en hederstittel. Om tolkningen er rett kan den derfor peke til at Sigurd Syr var en dyktig bonde, men dette vet man altså ikke med sikkerhet. Det finnes andre tolkninger, der spesielt en er interessant. Den tolker tilnavnet til å ha med slektskap å gjøre.
Hole kommune har tatt Sigurd Syr til inntekt for sitt kommunevåpen, gjennom å nevne ham som en av de fire kongene kronene symboliserer. Om han var Holeværing eller hadde sete på en av de andre storgårdene i ringeriksdistriktet er imidlertid høyst uavklart.
I Oslo er en gate oppkalt etter ham.
Georges Gautschi
Georges Harold Roger Gautschi (født 6. april 1904, død 12. februar 1985) var en sveitsisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1924 i Chamonix.
Gautschi vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1924 i Chamonix. Han kom på tredjeplass i mennenes konkurranse bak svenske Gillis Grafström og Willy Böckl fra Østerrike.
Dearthrus
Dearthrus er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden. Det er kjent 24 arter fra Norge, mange av dem bare eller hovedsakelig innendørs.
Utseende
Små (ca. 3 millimeter), avlange, brunlige til svarte klannere. Antennene er klubbeformede. Oversiden er kledt med korte hår. Hodet er forholdsvis lite og ofte skjult under brystskjoldet. Antennene har en avlang, 3-leddet kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra nærmest halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. Dekkvingene er litt flate. Beina er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. Larvene er mer eller mindre kjegleformede og gjerne kledt med lange hår.
Levevis
Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Slekten Megatoma lever særlig i skog i billene kan påtreffes under løs bark på døde stokker, også fra gamle vepse- og humlebol. De kan også opptre som rovdyr og ete egg eller larver av andre insekter. De voksne billene besøker gjerne blomster for å ete pollen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i USA med én art i den østlige og én i den vestlige delen.
Varg Veum – Tornerose
Varg Veum – Tornerose er den andre filmen i filmserien om detektiven Varg Veum. Filmen er basert på boken Tornerose sov i hundre år (1980) av den bergenske forfatteren Gunnar Staalesen, og ble utgitt direkte på DVD 13. januar 2008.
Lycomimus
Lycomimus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små til middelsstore, spinkle trebukker, farget i hvitt til oransje og svart. Artene i denne slekten etterligner giftige biller i familien rødvinger (Lycidae) og har påfallende farger og vingeformer. Antennene er svarte og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er sylindrisk, litt bredere enn langt. Dekkvingene er kraftig, rundet utvidet i den bakre delen slik at kroppen sett ovenfra blir nærmest pæreformet. Dekkvingene er ganske tynne, hver med to-fire opphøyde lengderibber.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika (Panama, Fransk Guyana og Brasil).
Ankenytown (Ohio)
Ankenytown er et kommunefritt område (unincorporated community) i Knox County, i delstaten Ohio i USA.
Historie
Et postkontor kalt Ankenytown var i drift mellom 1848 og 1938. Samfunnet har fått navn etter George Ankeny, en som tidlig hadde slått seg ned på stedet og som seinere var med i den lovgivende forsamlingen i delstaten. Det finnes også en variant av navnet, nemlig Squeal.
Joey Gough
Joey Gough (født 30. januar 1981) er en britisk terrengsyklist.
Assar Rönnlund
I løpet av sin internasjonale karriere vant han seks VM- og OL-medaljer, tre i VM og tre i OL, tre i stafett og tre individuelt, tre i gull og tre i sølv.
I tillegg vant han fjorten SM-gull, og i 1967 vant han Vasaloppet.
Leonard Martin
Leonard Jack Martin (født 24. november 1901, død 25. desember 1967) var en britisk seiler som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Martin ble olympiske mester i seiling under OL 1936 i Berlin. Han var med på den britiske båten «Lalage» som vant 6-meter klassen foran den norske båten «Lully II» og «May Be» fra Sverige. Seilingene ble avviklet utenfor Kiel i perioden 4. til 12. august 1936. Mannskapet på «Lalage» besto av Martin, Christopher Boardman, Miles Bellville, Russell Harmer og Charles Leaf.
Ungarn under VM i svømmesport 2022
Ungarn deltok som vertsnasjon under VM i svømmesport 2022 i Budapest i Ungarn fra 18. juni til 3. juli 2022.
Vannpolo
<section begin=AStandings/>
Sissel Grytå
Sissel Grytå (født 6. april 1972) er en norsk maler, illustratør og grafisk designer. Hun har bachelor-grad i illustrasjon fra Academy of Art College i San Francisco der hun studerte 1995–1999. Hun har illustrert bøker og bidratt med utsmykninger på Hurtigruten.
Østerhogna
Østerhogna (svensk: Härjåhogna) er et fjell på grensa mellom Engerdal kommune i Norge og Älvdalen kommune i Sverige. Det har en høyde på 1 185 meter over havet. På toppen står riksrøys 136.
Slovakia under Vinter-OL 2010
Slovakia under Vinter-OL 2010. 73 sportsutøvere fra Slovakia i åtte ulike grener deltok under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Britisk Columbia i Canada 12. til 28. februar 2010. Skiskytteren Anastasija Kuzmina vant Slovakias første gullmedalje som selvstendig nasjon, hun vant også en sølvmedalje.
DS «Kong Harald»
I hurtigruten
I 1919 ble DS «Kong Harald» satt inn i hurtigruten som avløserskip. Natt til 17. juni 1924 på sørgående fra Svolvær, kom skipet ut i tett tåke. Like over midnatt ved Utgrunnsflesa 6 sjømil nord av øyen Landegode, kolliderte det med nordgående hurtigrute DS «Haakon Jarl». Baugen til DS «Kong Harald» skar seg inn i DS «Haakon Jarl»s akterskip, og bare åtte minutter senere sank DS «Haakon Jarl». 17 mennesker omkom i tragedien. DS «Kong Harald» var nå i fast rotasjon i hurtigruten, og ble oppgradert for denne tjenesten. I januar 1929 brøt det ut brann på 1. plass (1. klasse) i akterskipet. Skipet ble reparert og ombygget ved Nordre verft i Trondheim. Hun fikk ny bro og bestikklugar, og midtskipshuset ble kledd igjen.
Under det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 var DS «Kong Harald» på sitt årlige verkstedbesøk i Trondheim. Alle hurtigruteavganger ble innstilt, og kom først i gang igjen utpå sommeren samme år. På grunn av krigsfaren ble Tromsø nordligste anløp høsten 1941. Seilingene videre til Finnmark ble utført av mindre skip og kuttere – den såkalte erstatningsruten. I desember 1941 var DS «Kong Harald» i farvannet under det 2. Lofotraidet, og ble oppbragt av britiske krigsskip utenfor Lødingen. Prisemannskap ble satt ombord, og planen var å ta skipet med til Storbritannia. DS «Kong Harald» hadde imidlertid for lite kull til overfarten, og skipet ble derfor etterlatt. 14 av mannskapet valgte å bli med angrepsstyrken tilbake til Storbritannia. 21. januar 1943 ble skipet angrepet av to norske torpedobåter i Frøysjøen ved Bremanger, men torpedoene bommet og eksploderte nær land. I juli 1944 på Folda, sør for Rørvik ble hun angrepet av en uidentifisert ubåt. Torpedoene passerte under skroget og gjorde ingen skade. 4. oktober 1944 lå DS «Kong Harald» ved Bergen Mekaniske Verksted i Laksevåg da allierte bombefly angrep ubåtbunkeren like ved. Skipet ble påført betydelige skader, men ble reparert.
Etter den tyske kapitulasjonen 8. mai 1945, var mangelen på skipstonnasje skrikende, og hurtigrutens seilingsmønster fra før krigen ville ikke kunne gjenopprettes på flere år. DS «Kong Harald» var et av skipene som hadde kommet helskinnet gjennom krigsårene, og i juli 1945 fortsatte hun som hurtigruteskip. I februar 1946 ble hun det første hurtigruteskipet som anløp Øksfjord etter krigen. Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab besluttet å oppgradere og modernisere DS «Kong Harald» i påvente av nye hurtigruteskip. I juni 1948 ble skipet levert fra Trondhjems Mekaniske Værksted (TMV) ferdig ombygget. Innredningen var pusset opp, en ny og kortere skorstein var montert, og broen var ombygd. 17. oktober 1950 grunnstøtte DS «Kong Harald» ved Heggebåen nær Florø. En stund så det ut som skipet skulle kantre, men bergingsbåten «Uller» kom til assistanse og fikk slept henne til Trondheim.
Etter hurtigrute-karrieren
De nye Italia-skipene var nå levert, og det var ikke lenger bruk for DS «Kong Harald» i hurtigruten. Skipet lå i opplag i Trondheim til februar 1951, da det belgiske rederiet Remorquage Letzer SA i Antwerpen kjøpte henne for 500 000 kroner. Hun ble omdøpt til DS «Westende» og ble brukt som «badeskip» i Oostende. I juni 1954 ble skipet solgt og hugget opp i Brugge.
Skipet
Ved levering var DS «Kong Harald»s tonnasje 953,11 bruttoregistertonn, 583,14 nettoregistertonn, og lasteevnen var 511 dødvekttonn. Etter ombyggingen i 1909 var tonnasjen 1 110 bruttoregistertonn, 679 nettoregistertonn, og lasteevnen var 865 dødvekttonn. Hovedmaskinen var en kullfyrt trippel ekspansjon dampmaskin med arbeidstrykk160 psi, levert av H. Pauksch i Landsberg, som den gang lå i Tyskland, nå Gorzów Wielkopolski i Polen. Oppgitt ytelse var 834 ihk (indikerte hestekrefter) og 167 nhk (nominelle hestekrefter), noe som ga en toppfart på 12 knop. Ved levering hadde skipet 3 passasjerklasser med totalt 70 køyeplasser og sertifikat for 300 passasjerer i kystfart. I 1907 var passasjersertifikatet på 286 i kystfart, 502 i lokalfart, og 70 i europeisk fart. Ved ombyggingen i 1929 ble 2. plass (2. klasse) sløyfet, og skipet hadde nå 2 passasjerklasser. 1. plass med 48 køyeplasser lå akter, mens 3. plass med 50 køyeplasser lå midtskips der 2. plass hadde vært tidligere. Skroget var hvitmalt frem til 1914.
Johan Potgieter
Johan Potgieter (født 6. januar 1987) er en sørafrikansk terrengsyklist.
Asdøla
Asdøla er en elv øst i Lier kommune i Viken fylke.
Elva renner vestover fra Asdøltjern gjennom Asdølajuvet naturreservat. Ved gården Asdøl krysses elva av fylkesvei 285 Ringeriksveien, hvoretter elva svinger sørvestover og renner gjennom ravinelandskap til den møter Nordelva ved gården Korsrud. Selv om det er Nordelva som har størst vannføring her, beholder elva navnet Asdøla videre ned til møtet med Glitra ved gården Åmot. Herfra heter elva Lierelva.
Gammarus korbuensis
Gammarus korbuensis er en art i slekten Gammarus innenfor familien Gammaridae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder.
Den er ikke funnet i norske farvann eller i nordlige Atlanterhavet.
Asdøla
I Asdøla kan det fiskes abbor og ørret.
Forum Fisheries Agency
Pacific Islands Forum Fisheries Agency, også kalt Forum Fisheries Agency (FFA), er en internasjonal organisasjon for fiskerisamarbeid mellom stater og områder i Stillehavsregionen. Den ble etablert i 1979. Organisasjonen har som mål å styrke medlemslandenes evne til å forvalte tunfiskressursene i landenes eksklusive økonomiske soner og tilstøtende havområder.
Organisasjonen skal bidra til forvaltning av tunfiskressursene, inkludert utnyttelse og bevaring av disse, gjennom å styrke medlemslandenes kapasitet og ved samarbeid medlemmene imellom. Hovedkontoret ligger i Honiara på Salomonøyene. Organisasjonen har 17 medlemsland:
Les Mills International
Les Mills International er et selskap fra New Zealand som leverer ferdig koreograferte musikk-til-trening gruppetreningskonsepter til treningssentre verden over. Selskapet var i 2006 suverent størst i verden på denne virksomheten med kunder i 55 land og i over 10 000 klubber, hvilket samlet tilsvarer 4 millioner deltagere i uken.
I dag tilbyr selskapet åtte forskjellige treningskonsepter:
Programmene fornyes hver tredje måned med ny musikk og ny koreografi.
Jana Andolan 1990
Jana Andolan er et navn på nepali på det store ''demokratiopprøret i Nepal våren 1990.
Jana Andolan betyr egentlig folkebevegelse, og transkriberes ofte som Jan Andolan, janandolan, janaandolan. Jana Andolan brukes også som et navn på det store demokratiopprøret i 2006 (se Jana Andolan 2006).
Opprøret retta seg mot det kongelige diktaturet som blei oppretta ved et statskupp av kong Mahendra den 15. desember 1960, og som fra 1962 hadde det misvisende offisielle navnet Panchayat-demokratiet.
Opprøret begynte den 18. februar, og endte den 19. april med at diktatoren kong Birendra måtte tillate flerpartisystem og gi fra seg makta til ei koalisjonsregjering leda av Nepals Kongressparti.
1950-tallets brutte løfte om demokrati
18. februar 1951 avslutta kong Tribuvan Nepals første demokratiske revolusjon, da han i en tale erklærte at fra nå av hadde landet flerpartisystem, og han utnevnte landets første demokratiske regjering. I talen lovet kongen også at det skulle holdes frie valg på en grunnlovgivende forsamling.
Dette løftet blei ikke holdt. Kong Tribuvan og hans sønn Mahendra utsatte stadig på 1950-tallet parlamentsvalg, og utnevnte og avsatte i stedet regjeringene sjøl.
I 1957 og 1958 tvang en stor protestbevegelse gjennom at det blei holdt parlamentsvalg tidlig i 1959. Men kong Mahendra proklamerte sjøl en ny grunnlov bare 6 dager før valget. Grunnloven ga kongen makt til bl.a. å avsette regjeringa og parlamentet når det passa ham.
I valget fikk Nepals Kongressparti reint flertall. Statsminister B. P. Koirala gjennomførte en moderat jordreform og vedtok at kongens og andre føydalisters land skulle skattlegges. Dette førte til at kongen oppmuntra til politiske protester og intrigerte mot statsministeren i parlamentet, regjeringa og Kongresspartiet.
15. desember 1960 gjennomførte Gyanendra statskupp, og forbød alle politiske partier. B.P. Koirala og andre politiske ledere fikk mange års fengsel.
Gatens adel
Gatens adel (originaltittel: The Lady) er en amerikansk stumfilm fra 1925 regissert av Frank Borzage, med Norma Talmadge og Wallace MacDonald i hovedrollene. Filmen ble vurdert for norsk sensur 15.04.1924.
Jana Andolan 1990
1950-tallets brutte løfte om demokrati
Kongresspartiet starta i 1961 en ny demokratirevolusjon med støtte fra India, men måtte gi opp den væpnete kampen mot diktaturet i 1962, da India kom i krig med Kina og ikke lengre tillot at partiet angrep fra indisk område.
Gatens adel
Handling
En ung kvinne gifter seg med den snobbete sønnen til en velstående britisk aristokrat. Men den nye ektemannen hennes mister snart de få pengene han har igjen, fordi han gambler for mye ved forskjellige kasinoer. Ektemannen hennes dør kort tid senere, og etterlater den unge kvinnen helt uten penger - og med ansvaret for deres lille sønn.
Når hennes tidligere svigerfar forsøker å få omsorgen over spedbarnet, etterlater hun i stedet sønnen sin sammen med et par som hun stoler på. Men når hun senere forsøker å finne igjen sønnen sin, opplever hun flere komplikasjoner.
Jana Andolan 1990
1950-tallets brutte løfte om demokrati
Det åpna for at Mahendra kunne stabilisere diktaturet ved å proklamere det såkalte partiløse Panchayat-demokratiet i 1962. Det var ei form for rojalistisk diktatur, forkledd med valg i spesielt utpekte forsamlinger som var lojale mot kongen.
Kampen mot Panchayat-systemet
Protester førte etter hvert til en del liberalisering innafor Panchayat-systemet. Etter hvert fikk noen flere stemmerett, og det blei i praksis større spillerom for de forbudte politiske partiene.
Særlig viktig var et stort student- og folkeopprør i 1979, som fikk kong Birendra til å proklamere en folkeavstemning mellom Panchayat-systemet og flerpartidemokrati i 1980. (Denne kampen blei en slags generalprøve på demokratiopprøret i 1990. Mange av alliansene og metodene som blei brukt i 1990, blei først prøvd i 1979 og 1980.)
Kongen vant folkeavstemninga, men med forholdsvis knapp margin (som mange mistenkte skyldtes valgfusk, organisert av prins Gyanendra. I storbyene var det flertall for demokrati.
Etter avstemninga blei valgsystemet revidert, slik at alle fikk stemmerett ved valga. En del representanter for de forbudte partiene, både Kongresspartiet og ulike kommunistpartier blei valgt inn. Dette styrka den illegale opposisjonen.
Samtidig gikk Panchayat-systemet i oppløsning innafra. Korrupsjonen vokste. Bl.a. blei kongens brødre, prinsene Gyanendra og Dhirendra, mistenkt for å påvirke regjeringa og parlamentet, samtidig som de var innblanda i alvorlig kriminalitet. Et mordforsøk på en kjent journalist som skreiv om dette førte til skandale.
I 1985 avtalte Nepals Kongressparti og flere kommunistpartier at de skulle starte ei ny ulydighetskampanje for demokrati. Men etter at bevegelsen hadde starta, eksploderte flere bomber i Kathmandu, og Kongresspartiet stoppa demonstrasjoene. (Hvem som plasserte bombene er fortsatt ikke oppklart. Opposisjonen mente det var en provokasjon fra palasset, kanskje organisert av prins Gyanendra.)
Opptakten til opprøret
I 1989 blei det krise i Nepals forhold til India. India hadde et sterkt tak på Nepal gjennom ensidige avtaler om handel og transitt, som nå skulle fornyes. Regjeringa avviste Indias forslag. India svarte med å sabotere import og eksport fra Nepal.
Det blei snart mangel på nødvendige varer, bensin osv. Misnøyen vendte seg etter ei tid mot regjeringa i Kathmandu.
Nepals Kongressparti og de viktigste moderate kommunistpartiene, NKP (ML) og NKP (Marksbadi), bestemte seg for at tida var inne for å sette i gang ei ny, felles kampanje for demokrati.
De viktigste av det store antallet kommunistpartier slutta seg sammen i to allianser:
15. januar blei det offentliggjort at ULF var danna.
Vedtaket om opprøret blei fatta ved sjukesenga til kongresslederen Ganesh Man Singh i januar. Dato blei satt til 40-årsdagen for kong Tribuvans erklæring om demokratiet i 1950.
Demokratiopprøret 1990
Demonstrasjonene som begynte den 18. februar var i innledningsfasen dominert av partiaktivister.
Sammenstøt med politiet førte til flere dødsfall og tusenvis av arrestasjoner i Kathmandu og resten av landet, men trakk i første omgang ikke med seg store folkemasser utafor partienes rekker. I midten av mars virka det som om bevegelsen var i nedgang.
Fra 29. mars begynte lyseslukkeraksjonene i en by i Tarai. De spredde seg til Kathmandudalen og fikk stor betydning, fordi de ga det store flertallet en trygg måte å protestere på og samtidig gjorde det lettere for et mindretall av aktivister å konfrontere politiet i de mørklagte gatene.
Nå begynte protester fra frie yrkesgrupper og fra representanter for Panchayat-demokratiet. Representanter for utenlandske donorer uttrykte også bekymring overfor regjeringa.
31. mars kom et avgjørende vendepunkt. Innbyggere i Patan, som var rasende etter at politiet hadde skutt i byen, oppretta en komite for offentlig sikkerhet, stengte alle veier inn i byen med grøfter og sperra politiet inne i det gamle slottet ved stortorget. Både her og i Bhaktapur spilte det ei stor rolle at befolkninga tilhørte newari-nasjonaliteten og var knytta sammen i et tett nettverk av familie – og kasteforbindelser, noe som førte til at politiangrep blei oppfatta som angrep på alle i hele bysamfunnet.
6. april holdt kong Birendra en dramatisk tale. Han erklærte at statsminister Marichman Singh hadde gått av og Lokendra Bahadur Chand var innsatt isteden. Kongen lovet også diskusjoner om reformer med opposisjonen. Disse konsesjonene var ikke lenger nok til å tilfredsstille folkemassene. Seinere på dagen demonstrerte 200 000 i Kathmandu og forlangte øyeblikkelig legalisering av de politiske partiene.
Mange tusen, trolig leda av de revolusjonære kommunistpartiene, gikk mot slottet. Hæren eller politistyrker fikk ordre om å skyte, og det blei meldt om 50 drepte i Kathmandu (men dette tallet blei ikke bekrefta seinere).
Portforbud blei innført i Kathmandudalen, men regjeringa tok kontakt med partilederne og tillot partiene å komme sammen og konsultere.
8. april dro ledere fra Kongressen og ULF til slottet for å forhandle. De godtok legalisering av de politiske partiene, og Krishna Prasad Bhattarai erklærte at kampen var over.
Venstresida i bevegelsen var misfornøyd med det, og ønska bl.a. at Panchayat-systemet skulle vært formelt oppheva før demonstrasjonene ga seg.
9. april var det store gledesdemonstrasjoner.
Men det viste seg at kongen nå forsøkte å fortsette uten å avsette Chand og oppheve Panchayat-lovene. Dette førte til nye, store demonstrasjoner før Chand gikk av den 16. april, og K. P. Bhattarai tok over som statsminister for ei overgangsregjering den 19. april.
Det offisielle antallet drepte var 63. Mange tusen var såra.
Jana Andolan 2006
Jana Andolan 1990 har mange slående likhetspunkter med demokratiopprøret 16 år etter. Dette er ingen tilfeldighet, for mange av kampmetodene som blei brukt i Jana Andolan 2006 blei utvikla i 1990. Hundretusener som deltok den gangen, var på gatene i 2006. Mange av lederne var også de samme (bl.a. G. P. Koirala, Prachanda, Baburam Bhattarai og daværende prins Gyanendra). Planene for opprøret i 2006 blei lagt på grunnlag av erfaringene fra 1990, og for å appellere til minnene fra 1990-opprøret.
Ei lengre sammenlikning mellom de to demokratiopprørene står nederst i artikkelen om Jana Andolan 2006.
The Players Championship 1995
The Players Championship 1995 ble arrangert på TPC at Sawgrass i Ponte Vedra Beach, Florida i USA i 1995.
Andy Ruiz
Andrés «Andy» Ponce Ruiz jr. (født 11. september 1989 i Imperial, California i USA) er en mexicansk-amerikansk profesjonell bokser som 1. juni 2019 ble tungvektsmester ved å beseire Anthony Joshua med en TKO i syvende runde. Kampen fant sted i Madison Square Garden i New York City. Ruiz innehadde derved titlene fra WBA, WBO, IBO og IBF. I en returkamp mot Joshua i Riyadh den 7. desember 2019 tapte han titlene på grunnlag av en énstemmig dommeravgjørelse.
Horten filmklubb
Horten filmklubb er Vestfolds største filmklubb med sete i Horten. Alle over 15 år kan bli medlem i filmklubben.
Horten filmklubbs arbeid
Filmklubben har tidligere hatt visninger på Kulturhuset 37 og kinoen i Horten. For tiden har ikke filmklubben regulær visningsaktivitet, men er tilgjengelig på nett.
Historie
Horten filmklubb ble stiftet 13. april 2002, og har eksistert periodevis tidligere. Etableringen var et resultat av ønsket om å skape et miljø for filminteresserte i Horten. Initiativet til ny oppstart kom fra flere ansatte i AME Space. I de første årene ble de fleste visningene holdt på Kulturhuset 37, i Horten. Horten filmklubb har siden 2008 hatt en samarbeidsavtale med Norsk Kinodrift, drifter av Horten kino. Filmklubben har benyttet sal 2 med plass til 66 personer. Alle regulære visninger ble frem til 2010 gjennomført på Horten kino, bygget i 1936. De to siste visningene høsten 2010 ble avlyst grunnet digitalisering av kinoen.
Dagens situasjon
Horten filmklubb er tilknyttet Norsk filmklubbforbund (NFK). Klubbens formål er å fremme interessen for, og kunnskapen om, film både som kunstart og underholdning. Horten filmklubb er åpen for alle som er nysgjerrig på film eller som lurer på om de kan bli det. Det sosiale er en viktig del av filmklubbvirksomheten. Før filmvisningene inviteres det til en uhøytidelig filmprat. Enhver person over 15 år eller eldre kan bli medlem i Horten filmklubb. Medlemskapet er for seks måneder av gangen, og gir tilgang til visninger i andre filmklubber tilknyttet Norsk filmklubbforbund.
Horten filmklubb produserer fimvisninger inndelt i sesonger, på seks måneder hver, benevnt vårsesongen og høstsesongen. Horten filmklubb har egen gruppe på Facebook.
Designprogram
Horten filmklubb har et originalprodusert varemerke inspirert av bokstavmalingen på filmplakaten til Ice Follies fra 1939. I designprogrammet inngår også skriftsnittet Cholla Slab tegnet av Sibylle Hagmann. Filmklubben varierer visuelt tema for hver sesong, og har fra sesongen våren 2009 valgt å ta i bruk et ekstra ikon, James Di'no. James Di'no er en japansk håndholdt videospill barnevariant av den James Dean vi kjenner fra "Rotløs ungdom", og er ikke basert på noen virkelig person.
Hver sesong produseres visittkort med oversikt over sesongens visninger, og et eget sesongkort med oversikten på baksiden. Visittkortene har etterhvert blitt lokale samlerobjekt grunnet den stramme utformingen, og den visuelle leken over sesongens visuelle profil. Særlig de brente og de håndsydde visittkortene har vært populære blant medlemmene.
Det visuelle tema for vårsesongen 2009 er grafikk i japansk 'social network' stil og tilhørende kultur, i lav oppløsning.
Vårsesongen 2009 på Horten kino
Rotløs ungdom, Nicholas Ray, USA 1955
Gammarus caucasicus
Gammarus caucasicus er en art i slekten Gammarus innenfor familien Gammaridae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder. Arten har tre underarter.
Den er ikke funnet i norske farvann eller i nordlige Atlanterhavet.
Trond Ivar Hansen
Trond Ivar Hansen (født 13. februar 1968 i Vesterålen) er en norsk illustratør, tegneserietegner og spilldesigner. Han har utdannelse fra Kunsthøgskolen i Bergen. Hansen har tegnet flere tegneserier for Jippi Forlag og levert illustrasjoner til blant annet Bergens Tidende. Han var inntil 2009 ansatt i videospillselskapet Funcom i Oslo.
Phonapate
Phonapate er en slekt av hettebiller som borer i ved.
Utseende
Middelsstore til ganske store (gjerne 20-30 millimeter), langstrakte, nokså smale biller. De kan minne om barkbiller (Scolytinae) men kan skilles fra disse blant annet på at fasettøynene er ovale og ikke oppdelt. Hos de fleste artene er brystskjoldet (pronotum) høyt hvelvet, hetteformet, og dekker hodet sett ovenfra. Hodet er kort og bredt med små fasettøyne. Hos underfamiliene splintvedbiller (Lyctinae) og Polycaoninae er hodet fremstrakt og godt synlig ovenfra, hos de andre undergruppene er det dekket av det hetteformede brystskjoldet. Antennene er korte til middels lange og består av 9-11 ledd. De tre ytterste leddene er noe tykkere enn de øvrige og danner en avlang kølle. Fasettøynene er ovale, ikke delt av noen innskjæring. Brystskjoldet (pronotum) er nokså flatt, firkantet sett ovenfra hos splintvedbiller og Polycaoninae, hos de andre gruppene er det karakteristisk hetteformet. Den fremre, bratt nedstigende delen har gjerne tverr-rynker og ofte er fremkanten trukket ut til et par korte horn. Dekkvingene er lange og parallellsidige. De slutter bratt bak, og mange arter har bakover- eller oppoverrettede tenner i den bakerste delen, i likhet med mange barkbiller. Beina er korte, framleggene har ofte tenner eller pigger. Føttene er nokså lange, slanke og fem-leddete. Larvene er bleke, svakt C-formede, med korte hår. De har en kraftig hodekapsel med nokså små, men sterke kjever (mandibler) og korte bein.
Phyllyctus
Phyllyctus er en slekt av splintvedbiller som borer i ved.
Phonapate
Levevis
De fleste av hettebillene borer i død ved. I naturen lever de i døde greiner, kvister og trestammer, men de kan også utvikle seg innendørs. Noen arter har blitt spredt over hele verden med treverk, og det er ikke uvanlig at eksotiske arter klekkes fra importerte møbler eller tømmer. Mikroorganismer hjelper billene å fordøye veden. Disse billene etterlater seg et karakteristisk, fint boremel (pulveraktig).
Utbredelse
De fleste av artene lever i Afrika.
Phyllyctus
Utseende
Små, smale, rødlige biller. Kroppen er nokså sylindrisk. Antennene er svakt klubbeformede. Oversiden er tett og fint punktert. Hodet er bredt med utstående fasettøyne, pronotum firkantet, dekkvingene jevnbrede.
Levevis
Splintvedbillene kan leve i ganske tørr og hard ved, for eksempel i møbler og parkett. I naturen lever de i døde greiner, kvister og trestammer, men de kan også utvikle seg innendørs. Noen arter har blitt spredt over hele verden med treverk, og det er ikke uvanlig at eksotiske arter klekkes fra importerte møbler eller tømmer. Mikroorganismer hjelper billene å fordøye veden. Disse billene etterlater seg et karakteristisk, fint boremel (pulveraktig).
Utbredelse
Arten er utbredt i Sør-Amerika.
Copelatus
Copelatus er en slekt av biller i familien vannkalver (Dytiscidae).
Både imago og larvene lever i vann. De er avhengig av atmosfærisk luft for å leve, og den henter de i vannoverflaten.
Vannkalver er rovdyr både som larve og imago.
Utseende
Copelatinae er middelsstore, avlange og strømlinjeformede, oftest svarte vannkalver, gjerne med lysere kanter.
Levevis
Alle vannkalvene lever i vann både som larver og som voksne. Det eneste stadiet som er på land er puppestadiet: når larven er fullt utvokst, kryper den på land, graver ut et kammer i jorden e.l. og forvandler seg til en puppe. De voksne vannkalvene flyr godt og kan derfor påtreffes et stykke fra vannet.
Utbredelse
Gruppen er hovedsakelig tropisk, men forekommer over det meste av jorda, dog ikke i Norge.
007: Quantum of Solace
007: Quantum of Solace er et førstepersonsskytespill basert på James Bond-filmen Quantum of Solace. Spillet ble utgitt i 2008 og har 16 års aldersgrense i Norge.
Albert Jærn
Albert Martinius Jensen Jærn (1893–1949) var en norsk grafiker, tegner og illustratør. Han huskes særlig for sitt arbeid med ex libris,      og som illustratør av Rikka Deinbolls Barnerim og barneregler (1936),  Gabriel Scotts Kilden (utgave fra 1924), Sigrid Undsets Kristin Lavransdatter (utgave fra 1925). og Herman Wildenveys verseutgave av Æsops fabler (1941). Han sa selv at han hadde laget bokutstyr på 1200 norske bøker.
007: Quantum of Solace
Handling
Spillet begynner med at James Bond skal kidnappe Mr. White, et medlem av en tidligere ukjent kriminell terror-organisasjon kalt Quantum, som M 16 aldri har hørt om tidligere. Men når Bond og M forsøker å avhøre Mr. White, blir de angrepet av den forræderske MI6-agenten Henry Mitchell, som blir drept av Bond samtidig som Mr. White klarer å stikke av. Senere blir James Bond sendt for å spionere på et møte mellom flere Quantum-medlemmer og han fotograferer dem, blant dem er Dominic Greene - en kjent miljøvern-aktivist.
Albert Jærn
Han utga en bidlebok med regler og rim i 1942, og en mer personlig preget og illustrert krigsdagbok i 1945.
En utstilling med Jærns trykkplater ble vist på galleri 222T høsten 2019, med tittelen «Why Matters Matter Vol. 1» Hans arbeider finnes på Nasjonalmuseet og Maihaugen.