cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaupangen i Skiringssal
Registreringsfasen
Det er vanlig at man før selve utgravningen undersøker området som skal graves ut. Det gir seg selv at man så for seg et langt og komplisert feltarbeid, og la mye vekt på den innledende fasen. Arbeidet begynte med å gå over hele bosetningsområdet og lete etter løsfunn i overflaten av dyrket mark visuelt (såkalt field-walking), og med metalldetektor. I tillegg benyttet man også magnetometer for å finne anomalier i jordsmonnet. Dette viste seg problematisk siden deler av berggrunnen på stedet er naturlig magnetisk. Man brukte også georadar (Ground Penetrating Radar; GPR) og fant anomalier som kunne være menneskeskapte. For å sjekke dybden av jordsmonnet over undergrunnen ble det stukket systematisk med jordbor. Resultatene fra registreringsfasen ble brukt for å planlegge selve utgravningen.
Utgravningsfasen
Selve utgravningene begynte allerede i 1999, først med sjakting i forkant av anlegg av gang- og sykkelvei og vannledning. Dette som en ordinær forvaltningsgraving, men i regi av prosjektet. Gravningene innenfor selve forskningsprosjektet gikk over tre feltsesonger fra 2000 til 2002. I 2003 ble det foretatt en begrenset undersøkelse i vikingtidens havneområde.
Funnene
Gjenstandsmaterialet avspeiler et vidt spekter av håndverk, handel og husholdningsavfall. Bevaringsforholdene for bein, gevir og metall var generelt dårlige. Likevel lar gjenstandsmaterialet seg sammenlikne med det som er kjent fra for eksempel Ribe, Hedeby og Birka. Handel og håndverk lar seg etterspore gjennom hele Kaupangs levetid.
Bygningene
Det vanlige Kaupanghuset var relativt lite, med to par takbærende stolper, sentralt ildsted og jordgulv. Noen av bygningene har et adskilt rom i den ene enden. Inngangene er stort sett i gavlene, som vendte mot sjøen. Enkelte bygninger har slående likhet med hus som er funnet i den norrøne bosetningen i Dublin. Brønnene er bygd på forskjellig måte, med avstivning av flettverk, men også med laftet plank. Dette er noe av de aller tidligste eksemplene på lafting som er funnet i Norge. Bryggene var antakelig bygd av tømmer og plank. Det Blindheim tolket som steinbrygger var antakelig steinsatte gangveier over den leirete fjæra.
Konklusjon
Utgravningene bekrefter at Kaupang ble etablert rundt 800, på et område der det ikke var etablert bosetning fra tidligere. Bosetningsområdet strekker seg langs datidens strandlinje, som lå ca. 3,5 m over dagens. På det største var bosetningen 750 m lang og bredden varierte mellom 20 og 90 m. I alt dekket den ca. 54 da. De sentrale delene var organisert i parseller. De mer perifere var løsere organisert, og later til å ha hatt annen funksjon enn de sentrale. Kanskje var de i bruk bare periodevis eller i sesonger. De nordligste delene av området ble en gang i siste halvdel av 800-tallet, eller i begynnelsen av 900-tallet, lagt ut til gravplass.
Kaupang var i bruk fram til omkring 930. Da opphørte aktiviteten, tydeligvis ganske raskt, men det ser ut til å ha vært en viss virksomhet rundt 950-70-årene. Området vokste deretter til med skog. Mot slutten av middelalderen ble stedet for størsteparten dyrket opp.
Skiringssalen (?) på Huseby
Som nevnt ovenfor har forskere i mange år bitt seg merke i at nabogården til Kaupang heter Huseby. Navnet deler den med 53 andre gårder i Norge, og enda flere i Sverige og Danmark. Stort sett har de til felles at de er større enn gjennomsnittet, og ligger sentralt i bygda. Historiske kilder viser at de påfallende ofte spiller en eller annen rolle i forhold til det tidlige kongedømmet.
Navnet betyr «gården med mange og/eller store hus», og etymologisk sett er ordet relativt nytt. Man er enig om at disse gårdene opprinnelig har hatt et annet navn, og at de har fått navnet Huseby i det de får en ny rolle gjennom det nye rikskongedømmet.
En gang i 3-400-tallet var det bygget en gravhaug på stedet. I siste halvdel av 700-tallet ble denne haugen delvis utplanert og dannet deler av husterrassen. På den ble det reist en stor hallbygning som må ha stått der gjennom hele 800-tallet. Senere, kanskje på 1000-tallet, ble det reist en stor laftebygning her. Selve hallen var det nå lite igjen av, men på basis av de stolpehullene som var bevart, og av steinfundamentene langs veggene mente man å konstatere at hallen var maksimalt 11,5 m bred og omkring 35 m lang. Slike hallbygninger ble bare bygget for og av det øverste aristokratiet; en virkelig kongelig bygning. Fra Husebyhaugen er det direkte sikt sørover mot bebyggelsen på Kaupang, og videre ut Kaupangkilen. Bygningen må ha virket meget kraftig i det lettkuperte landskapet. Det virker nærliggende å tro at dette kanskje virkelig er Skiringssalen.
Kaupang blir nedlagt
Blindheims forklaring på at Kaupang ble nedlagt var at landhevning og gjenslamming gjorde havnen i Kaupangkilen ubrukbar, og at virksomheten derfor måtte flyttes.
Dagfinn Skre ser heller historiske og politiske grunner til nedleggelsen. Etter en lengre gjennomgang av sagalitteraturen, både ut fra egen lesning og tolkningene ved historikeren Claus Krag, konkluderer Skre med at Vestfold i merovingertiden var under dansk overherredømme. (Dette innebærer at de lokale makthaverne hadde gått i forbund med danekongen og anerkjent ham som overordnet; ikke at vestfoldingene var etnisk danske.) Det er derfor på dansk initiativ at Kaupang grunnlegges i årene rundt 800. Dette overherredømmet ser ut til å svinne hen i løpet av første halvdel av 900-tallet. Dette igjen må være en viktig grunn til at virksomheten på Kaupang forsvant gradvis, og helt ca. 950. Når det danske kongedømmet, særlig under kong Harald Blåtann, igjen vinner terreng, vil danskene igjen åpne handelssteder i Norge, men denne gang ikke ved Kaupang. Mot slutten av 900-tallet ser man nemlig sakte, men sikkert oppkomst av byer i Skien og i Oslo, men denne gang bydannelser av en annen og mer regulert art enn det vi så i Kaupang. Dette er byer som er anlagt ved direkte kongelig initiativ.
Litteratur
Dagfinn Skre (ed): Kaupang in Skiringssal. Kaupang Excavation Project Publication Series, Vol. 1. Norske Oldfunn XXII, Oslo 2007 ISBN 978-87-7934-259-0
Karusellen
Karusellen, også kjent som Jomfru, jomfru Skjær (fra svensk), er en sanglek hvor man leier hverandre (holder hender) og danser, hopper eller løper i en ring. Dansen skal gå fortere og fortere etter som sangen går.
Erich Neumann
Erich Neumann (født 31. mai 1892 i Forst i Lausitz i Tyskland, død 23. mars 1951 i Garmisch-Partenkirchen) var en tysk jurist, SS-offiser og embedsmann i regjeringsverket. Han deltok på Wannsee-konferansen i 1942, noe som innledet en ny fase i nazistenes jødepolitikk, med forsert og mer effektiv utryddelse av jøder.
Naumann ble internert etter krigen, men ble løslat i 1948 på grunn av sviktende helse.
Bakgrunn
Neumann var født i Forst i en protestantisk familie. Hans far var fabrikkeier. Etter grunnskole og etter å ha fått sitt høyskolediplom, studerte han jus og økonomi ved universitetene i Freiburg im Breisgau, Leipzig og Halle an der Saale. Han tjenestegjorde under den første verdenskrig og fikk graden Oberleutnant.
Karriere
I 1920 ble han Regierungsassessor i det prøyssiske innenriksministeriet og senere i Essen-distriktet. Han tjenestegjorde deretter som regeringsråd (Regierungsrat) i det prøyssiske handelsdepartement. Han ble forvaltningstjenestemann (Landrat) i Freystadt (Nedre Schlesien). Senere tjenestegjorde han som ministerassistentsekretær (Ministerialrat), atter en gang i det prøyssiske handelsdepartement. I september 1932 ble han befordret til permanent sekretær (Ministerialdirektor) i det prøyssiske statsdepartement.
Nasjonalsosialismens tid
I motsetning til mange andre høyere statstjenestemenn sluttet Neumann seg tll nazistpartiet på et heller sent tidspunkt, først i mai 1933, fire måneder etter Adolf Hitlers utnevnelse til Tysklands rikskansler og etter partiets maktovertagelse. Han ble medlem i SS i 1934 med graden major (Sturmbannführer). I 1936 ble han utnevnt til direktør for utenlandsvalutaavdelingen ved Byrået for fireårsplaner.
I 1938 ble Erich Neumann forfremmet til statssekretær og deltok den 12. november 1938 på Hermann Görings konferanse om arianiseringen av den tyske økonomi.
Holocaust
Den 20. januar 1942 deltok han på Wannsee-konferansen som representant for kontoret for fireårsplanen; Neumann representerte således forskjellige ministerier som økonomi, arbeide, finans, mat, transport, utrustning og ammunisjon. Neumann anmodet om at jødiske arbeidere i virksomheter som var essensielle for krigsinnsatsen inntil videre burde unntas fra deportasjoner inntil det var funnet andre arbeidskrefter som kunne tre inn som erstatning i deres sted. Neumann var trolig fullt informert om det pågående massedrapet på jøder bak østfronten. Det er uklart hvilken rolle Neumann hadde i Wannsee. Under rettssaken mot Adolf Eichmann i Jerusalem ble Neumann bare nevnt i forbifarten. Synspunktet var i pakt med den allerede inngåtte overenskomst mellom Reichssicherheitshauptamt og Wirtschaftsrüstungsamt des OKW (OKW= Wehrmachts overkommando). Adolf Eichmanns deportasjonsretningslinjer av 31. januar 1942 inneholdt i pakt med dette unntak for tyske jøder i rustningsrelatert virksomheter og i landbruket.
I august 1942 ble Neumann generaldirektør for det tyske potassiumsyndikat. Hans mangeårige stilling som leder av valutaavdelingen ble overtatt av ministerialdirigent Friedrich Gramsch.
Etterkrigstiden
Neumann var den eneste av deltakerne i Wannsee som frivillig sluttet i tjeneste før 1945. Han gikk av fordi fireårsplanene ikke lenger var relevante. Neumanns avgang viser at selv tjenestemenn på høyt nivå hadde mulighet til å trekke seg. Han ble pågrepet av de allierte 10. mai 1945, og satt i varetekt i Ludwigsburg og deretter i Nürnberg. Under forhør svarte han vagt og unnvikende, og hevdet at han ikke husket. Neumann hevdet at han ikke var tilstede under Wannsee-konferansen. Han ble løslatt i 1948 på grunn av dårlig helse, like før IG Farben-prosessen var avsluttet. Han døde av sykdom i 1951 og enken søkte straks om etterlattepensjon. I 1952 ble deltakerne på Wannsee-konferansen saksøkt. Eberhard Liegner, Neumanns nestkommanderende og deltaker på oppfølgerkonferansen, var på den tiden leder ved den lavere domstolen i Frankfurt am Main. Liegner ble saksøkt i Neumanns stad, men saken ble avvist av mangel på bevis.
Bjørn Sverre Birkeland
Bjørn Sverre Birkeland (født 11. februar 1964 i Haugesund) er en norsk tekstforfatter, komponist og artist. Birkeland var i perioden 2015 til 2019 ordfører i Tinn kommune i Telemark for Senterpartiet.
Birkeland var opprinnelig medlem av Høyre og var også leder av Tinn Høyre (2013-2014), men meldte seg ut av partiet etter nedleggelsen av Rjukan sykehus, som endelig ble bestemt i Stortinget 17. juni 2014.
Bjørn Sverre Birkeland var frontfigur i rockebandet Codex på 1980-tallet og seinere med i duoen Quo Vadis, sammen med Bernt Michael Kallevik. Han har gitt ut soloplatene Det du aldri sa i 2005 og I meg trår vinden i 2009.
Av yrke er Birkeland spesialsykepleier i psykiatri og var leder av psykiatritjenesten i Tinn kommune før han ble ordfører. Han er ellers en mye brukt foreleser og foredragsholder. I 2001 utga han fagboka På rett spor.
Utbytte
Utbytte deles normalt ut i form av kontanter eller aksjer fra aksjeselskapet til selskapets aksjonærer.
Aksjelovgivningen setter strenge materielle og formelle rammer for overføringer av økonomiske verdier fra selskap til aksjonær. Aksjeloven og allmennaksjeloven har i §§ 3-6 likelydende bestemmelser om utdeling fra selskapet. Bestemmelsene fastslår at «Utdeling fra selskapet kan bare skje etter reglene om utbytte, kapitalnedsetting, fusjon eller fisjon av selskaper, og tilbakebetaling etter oppløsning.»
I tilfeller hvor en utdeling ikke følger noe regelsett vil utdelingen kunne bli kategorisert som ulovlig utdeling.
BNSF Railway
BNSF Railway (Burlington Northern & Santa Fe Railway før 2005) er pr. 2015 et av de største jernbaneselskapene i USA. Selskapet ble opprettet 22. september 1995 da Atchison, Topeka and Santa Fe Railway og Burlington Northern Railroad fusjonerte og dannet det som på det tidspunktet var USAs største jernbaneselskap.
BNSF Railway opererer i 27 amerikanske delstater, samt over mindre strekninger i Canada
Big Thunder Ski Jumping Center
Big Thunder Ski Jumping Center er et skihoppanlegg ved byen Thunder Bay i provinsen Ontario i Canada. Det er en del av Big Thunder Sports Park, som også består av et langrennsstadion. Anlegget var arena under ski-VM 1995. Hoppanlegget har hoppbakker med størrelse K120 og K90, samt to mindre bakker med K64 og K37.
Hoppanlegget ble bygd i 1970. Det hadde verdenscuprenn i spesielt hopp hvert år fra verdenscupens første sesong i 1980 til 1991 og igjen i 1994, etter at hoppbakkene var blitt ombygd og modernisert i 1992. Etter VM, i 1997, førte imidlertid økonomiske problemer til at anlegget ble stengt av myndighetene i Ontario, og det har siden blitt stående å forfalle.
Storbakken (K120) i Big Thunder var lenge Canadas største hoppbakke. Den siste anerkjente bakkerekorden var 137 meter, satt av Tommy Ingebrigtsen (Norge) i VM 18. mars 1995. I K90-bakken er bakkerekorden 108 meter, satt av Takanobu Okabe (Japan) under trening i VM 11. mars 1995.
Aurangabad (distrikt i Maharashtra)
Aurangabad (marathi: औरंगाबाद जिल्हा ) er et distrikt i den indiske delstaten Maharashtra. Distriktets hovedstad er Aurangabad.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 3,695,928 innbyggere i distriktet, mot 2,897,013 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 43,74 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 13,98 % i 2011 mot 16,15 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 848 i 2011 mot 890 i 2001.
Vinter-OL 1944
Vinter-OL 1944 skulle opprinnelig vært avholdt i Cortina d'Ampezzo i Italia. Byen ble tildelt lekene etter avstemming under IOKs 31. sesjon 9. juni 1939 i London i Storbritannia.
Allerede ved tildelingen uttalte Henri de Baillet-Latour, daværende president i den internasjonale olympiske komité (IOK), sin skepsis til at lekene kunne gjennomføres. Lekene ble avlyst på grunn av andre verdenskrig, men det nøyaktige tidspunktet for når avgjørelsen om avlysning ble tatt er ukjent. Cortina d'Ampezzo arrangerte senere vinterlekene i 1956
Valg av arrangørby
Tre byer søkte om å få arrangere lekene, Cortina d'Ampezzo i Italia, Montréal i Canada og Oslo i Norge.
Tonja Buford-Bailey
Tonja Buford-Bailey (født 13. desember 1970 i Ohio) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver (hekkeløper).
Buford-Bailey deltok i OL 1992 i Barcelona, der hun ble utslått i semifinalen. I VM 1993 ble hun nummer fem på tiden 54,55. I VM 1995 tok hun sølv etter lagvenninnen Kim Batten. Batten satte ny verdensrekord på 52,61, og Buford-Baileys tid på 52,62 var også under den gjeldende rekorden, som Sally Gunnell hadde på 52,74. Tiden er fremdeles den tredje raskeste gjennom tidene (etter Batten og Julija Petsjonkina).
I OL 1996 tok hun bronse på tiden 53,22. Hun var også i finalen i VM 1997 og 2001, med henholdsvis sjette- og fjerdeplass som resultater.
António Leitão (misjonær)
António Leitão, egentlig Xu Bideng (født 1578 eller 1581 i Macao i Kina, død 10. juni 1611 til sjøs), var kinesisk katolsk misjonær i Kina og medlem av jesuittordenen som legbror fra året 1603. Han virket blant annet i Kaifeng i provinsen Henan, der han arbeidet for å finne jøder og etterkommere av tidligere kristen misjon. Fra 1608 var han i Shaozhou i Guangdong.
Norra Bullaresjön
Norra Bullaresjön (også kalt Norra Bullaren) er en innsjø i Tanum kommune i Bohuslän. Innsjøen har et areal på 6.88 kvadratkilometer og ligger 38,2 meter over havet. Største dybde er 37,5 meter. Sjøen har utløp gjennom Enningdalselva, som renner mot nord til Iddefjorden. Riksgrensa ligger like etter utløpet fra sjøen.
Yohan
Yohan kan være:
Hermann Betschart
Hermann Betschart (født 19. desember 1910, død 1950) var en sveitsisk roer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Betschart vant to olympiske medaljer i roing, en sølv- og en bronsemedalje under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på de sveitsiske firerne, både med og uten styrmann. Sammen med roerne Hans Homberger, Alex Homberger, Karl Schmid og Rolf Spring som var styrmann vant han sølv i firer med styrmann bak Tyskland. Den sveitsiske fireren uten styrmann kom på tredjeplass bak Tyskland og Storbritannia. Det var de samme roerene som på fireren med styrmann
Betschart var også med på den sveitsiske åtteren som ble nummer fire bak USA, Italia og Tyskland.
Ratchet & Clank Future: Tools of Destruction
Ratchet & Clank Future: Tools of Destruction er et PlayStation 3-spill som er utviklet av Insomniac Games. Spillet ble sluppet på markedet 23. oktober 2007 i USA, og 9. november 2007 i Europa.
Spillet handler om Ratchet og robotvennen hans Clank som finner ut at hovedstatden på planeten Kerwan er blitt ødelagt av en hær med onde roboter som er under ledelse av Emperor Tachyon.
Ratchet og Clank klarer etterhvert å samle sine allierte, og overvinner den onde Emperor Tachyon og hæren hans. Mens de allierte feirer reiser Clank hjem til planeten sin til tross for protestene fra Ratchet. Ratchet hører ikke mer fra Clank, og begynner å lete etter ham.
Svaret på hvor Clank virkelig ble av er å finne i det neste spillet som skal hete Ratchet & Clank Future: Quest for Booty.
Olav Kavli
Olav Kavli (født 7. januar 1872 på Årø i Bolsøy, død 22. september 1958 i Bergen) var en norsk forretningsmann, kjent for etableringen av Kavli smelteost.
Tidlig liv og karriere
Kavli vokste opp på Årø utenfor Molde som sønn av gårdbrukerne Knut Olsson Kavli (1836–1912) og Ane Jensdotter (1834–1909). I tidlige kilder er Olav ført som Ole, en vanlig dansk skrivemåte for Ola(v), og med mellomnavnet Knudsen, et patronymikon han sluttet å bruke.
Liste over nasjonalparker i Tyskland
Dette er en liste over nasjonalparker i Tyskland, sortert fra nord til sør:
Olav Kavli
Tidlig liv og karriere
I 1880 reiste han til Bergen, hvor han tok handelsbrev og etablerte egen ostehandel i 1894. Kavli etablerte grossistavtaler med kjøpmenn langs kysten fra Christiania til Kirkenes. En annen viktig milepæl var avtalen med staten om levering av proviant til arbeiderne som bygget Bergensbanen. Han utvidet i perioden fram til 1910 med handelsforbindelser i England, Sverige og Danmark, samt USA etter en handelsreise dit i 1910.
Liste over nasjonalparker i Tyskland
Tyskland har også Biosfærereservater.
Olav Kavli
Smøreostens «far»
I 1914 startet han meieri i Sandnes og fikk i 1924 gjennombrudd med lanseringen av osten Primula, verdens første holdbare smelteost, basert på ideer fra studiereise til Sveits, Serbia og Bulgaria. Ved å smelte sammen det beste fra yoghurten og osten oppnådde han bløt ost med god holdbarhet.
Friidrettsstiftelsen Aust-Agder
Friidrettsstiftelsen Aust-Agder (stiftet 1988) er en stiftelse i Aust-Agder med formål om å øke interessen for friidrett.
Olav Kavli
Smøreostens «far»
Olav Kavlis sønn Knut (1896–1965) ble i 1924 medeier i Kavli og fikk ansvar for driften i Norge. Olav reiste mye og utviklet agenturer i USA, Hellas, India og Afrika. Tubeost ble lansert i 1929 og tilpasset enkelte land og deres markeder. Før annen verdenskrig var eksporten til over femti land. Produksjonen i Danmark startet i 1935. Etter hans død i 1958 ble aksjene overført til O. Kavli og Knut Kavlis Almennyttige Fond (1962). Kavlifondet er i dag eier av O. Kavli AS og Q-Meieriene. Overskuddet fra disse selskapene går til Kavlifondet, som igjen støtter kultur, forskning og humanitære formål.
Nebo
Nebo eller Nabu var en gud i Mesopotamia som omtales som visdommens og skrivekunstens gud. Trolig var han en vestsemittisk gud som folk i Mesopotamia etterhvert tok opp. Han ses gjerne på som sønn av Marduk og Sarpanitu, men man hadde kanskje også andre forestillinger om hans slektskap. Han sies å ha vært gift med gudinnen Tashmetu.
Friidrettsstiftelsen Aust-Agder
Stiftelsen samarbeider med Aust-Agder Friidrettskrets med å utvikle friidretten i kretsen gjennom tiltak og oppgaver, i tillegg til å gi økonomisk bidrag og støtte. Stiftelsen har flere medlemsbedrifter som bidrar med økonomisk støtte.
Olav Kavli
Utenfor næringsmiddelbransjen
O. Kavli var i perioder også involvert i forretninger utenfor næringsmiddelbransjen. I 1917/18 var han en av fire eiere som overtok gamle Sogns Uldspinderi og Fargeri, som ble omdøpt til A/S Sognefjorden Uldvarefabrik.
Nebo
I babylonsk overlevering ble han også betegnet som «underverdenens nattlige sol» og i Borsippa som «kronens bærer». Som maktens gud gav han kongene deres septer.
Utenfor Mesopotamia
Nabu er nevnt i Nevi'im i Tanakh som Nebo (bibelsk hebraisk: נבו) i Jesaja 46,1.
Som visdommens og skrivekunstens gud ble han blant grekerne likestilt med enten Apollo eller Hermes, sistnevnte senere av romerne med deres egen guddom Merkur.
Etymologi
Det akkadiske "nabû" tolkes i retning av "å annonsere, profetere, utsi", knyttet til den semittiske roten N-B; som samstemmer med gammelsyrisk ܢܒܝܐ(nvīyā), arabisk نبي (nabiyy), og hebraisk נביא (naví), som alle innebærer betydningen "Profet".
Bildøyhallen
Bildøyhallen ble bygget i 1985, og åpnet i 1986. Ligger på Bildøy i Øygarden kommune, i Vestland fylke. Består av en håndballbane med tribuneanlegg til tre hundre mennesker, ett klasserom og garderobeanlegg med seks garderober. Hallen har gjennomgått rehabiliteringer i senere år.
Sinittisk
Sinittisk er en grein av sino-tibetansk og omfatter blant annet kinesisk.
Overblikk
Tabellen nedenfor gir et overblikk over de sinittiske språk, med brukere og geografisk område. Data for brukere er fra Ethnologue.
I tillegg kommer Bai, et språk talt i den kinesiske provinsen Yunnan av rundt 1,2 millioner, som har en omstridt klassifisering. Det har sinittiske trekk, men har tradisjonelt vært regnet som et tibetoburmesisk språk.
Twents
Twentsk (på Twentsk: Tweants eller Twents) er en nedertysk eller nedersaksisk dialekt som snakkes i Twente i Øst-Nederland. På grunn av at dialekten har tatt mange ord fra nederlandsk, forveksles det noen ganger med dette språket. Det snakkes av omtrent 320.000 mennesker.
Dialekten har ingen standardform og uttalen varierer fra by til by. Store forskjeller finnes mellom nordøsttwentsk og vesttwentsk. Nordøsttwentsk har kortere vokaler enn vesttwentsk.
Nanded (distrikt)
Nanded (marathi: नांदेड जिल्हा ) er et distrikt i den indiske delstaten Maharashtra. Distriktets hovedstad er Nanded.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 3,356,566 innbyggere i distriktet, mot 2,876,259 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 27,23 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 13,24 % i 2011 mot 16,59 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 897 i 2011 mot 929 i 2001.
Múm
Múm (uttales «moom») er en eksperimentell musikkgruppe fra Island. Musikken deres karakteriseres av myke vokaler, elektroniske effekter og diverse tradisjonelle instrumenter.
Bandet ble startet i 1997. De opprinnelige medlemmene var Gunnar Örn Tynes, Örvar Þóreyjarson Smárason og tvillingsøstrene Gyða og Kristín Anna Valtýsdóttir. I 2002 forlot Gyða bandet for å fortsette med studier i Reykjavík.
Japansk sjølyng
Japansk sjølyng er en rødalge som opprinnelig kommer fra det nordlige Stillehavet, men som ble registrert i Nederland for første gang i 1994 og på Vestlandskysten i 1996. Den er også registrert i Sverige, Spania og Frankrike.
Den blir 30 cm høy og lever på opptil 42 meters dyp. Små fragmenter av algen har stor evne til å vokse. Japansk sjølyng har stor toleranse for temperatur og salinitet. Den kan overleve temperaturer mellom 0 og 30 grader celsius. Optimale forhold er 19-25 grader og en salinitet på 30 psu.
Den kan lett forveksles med Heterosiphonia plumosa, og kan også ligne på Brogniartella byssoides eller Bonnemaisonia asparagoides.
Pepperstad Skog
Pepperstad skog er et boligområde i Vestby kommune i Akershus, mellom Vestby jernbanestasjon og Hvitsten.
Fylkesvei 110 (Vestfold)
Fylkesvei 110 i Vestfold gikk mellom Torstvet og Torstrand i Larvik kommune, med arm til Yttersø. Veien vaer 2,8 km lang.
Pepperstad Skog
Området ble vesentlig utbygd på andre halvdel av 1970-tallet. Bebyggelsen består av blandet og variert småhusbebyggelse, foruten skoler, idrettsanlegg, skateboardbane og annen infrastruktur. Mellom Pepperstad og Vestby går Fv2 (Erikstadveien). Det interne veinettet på Pepperstad er i vesentlig grad oppkalt etter figurer fra Sigrid Undsets og Johan Herman Wessels romaner. Det er egen bussforbindelse mellom Vestby jernbanestasjon og Pepperstad. En betydelig andel av beboerne på Pepperstad er pendlere. I nærområdet finnes forøvrig gårdstun, ridemuligheter og turterreng. Nærmeste badestrender er i Hvitsten og Emmerstadbukta.
Fylkesvei 110 (Vestfold)
2019 ble strekningen eerstattet med fylkesvei 3000 og fylkesvei 3002.
Pepperstad Skog
Pepperstad skog ble av Statistisk sentralbyrå regnet som tettsted i 2014 og 2015, og har siden inngått som en del av tettstedet Vestby.
Av severdigheter kan nevnes Wesselstua, Johan Herman Wessels fødested, samt den nærliggende Brattåsen med panoramautsikt over Oslofjorden.
Grønlia (Asker)
Grønlia, også kjent som Grønnlia og Syverstadbråten, er et skogsområde på 280 dekar på Nesbru og Hofstad i Asker, mellom Holmen og Syverstad. Tidlig på 1900-tallet besto det meste av Nesbru av skog og jorder. Etter hvert ble området bebygget av boliger og veier. I dag er Grønlia det største og viktigste gjenværende skogområdet på Nesbru.
Naturverdier
Området består av mye kalkfuruskog. Enkelte steder finner en også løvskog med stor artsrikdom. Midt i skogen i Grønlia ligger Syverstaddammene, som er to menneskelagde dammer som utgjør omtrent 1/12 av Grønliaområdet. Dammene ble laget for å produsere og selge is. Dammene inneholder bestander av salamander.
Friluftsliv
Området er mye nyttet til rekreasjon, turer, trim og andre utendørsaktiviteter, og har også en lysløype. Skogen er godt egnet for sopp- og bærplukking om høsten. Det er plassert flere benker i skogen og det finnes flere stier utenom lysløypene. Om vinteren pleier det å bli kjørt skiløyper i lysløypen. Like nord for Grønlia ligger Holmen idrettspark. Denne strekker seg delvis inn på friområdet, med blant annet to hoppbakker og flere klatrestativer. I dag er hoppbakkene ute av drift, og planlagt fjernet.
Robert Ferguson
Robert Ferguson eller Bob Ferguson er navnet til flere personer:
Robert Weinberg
Robert Weinberg (født 11. november 1942 i USA) er en professor og forsker på kreft ved Massachusetts Institute of Technology og American Cancer Society Research. Weinberg er også tilknyttet Broad Institute og han er en av grunnleggerne for Whitehead Institute for Biomedical Research. I 2004 ble Weinberg tildelt utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for naturvitenskap og teknologi.
Monika-saken
Monika-saken er en omstridt norsk politietterforskning og varslersak som startet med henleggelse av drapet på åtte år gamle Monika Sviglinskaja som selvmord i 2011. I oktober 2014 pågrep politiet en person som politioverbetjent og varsler Robin Schaefer hadde utpekt som mulig gjerningsmann i januar samme år. Vedkommende ble siktet for drap på Monika og dømt til 18 års fengsel.
Monika-saken ble gransket av Riksadvokaten, som påpekte nye feil i saksbehandlingen. Spesialenheten for politisaker etterforsket mulig uforstand i tjenesten av polititjenestemenn og ledelse i Hordaland politidistrikt, og en avgjørelse fra Spesialenheten for politisaker ventes den 25. februar 2015. 14. februar 2015 varslet politimester Geir Gudmundsen at han på bakgrunn av Monika-saken trakk seg fra sin stilling inntil videre.
Dødsfall og henleggelse
Åtte år gamle Monika Sviglinskaja ble funnet død i sitt hjem på Berge i Sund kommune på Sotra, 14. november 2011. Hun ble funnet med et belte rundt halsen. På beltet ble det påvist DNA fra henne selv, samt fra en ukjent person. Et vindu på ytterdøren var slått inn. Det var strødd krydder på kjøkkenet og i stuen. Syv telefonoppringinger på fem minutter gikk fra Monikas mobil til morens. Mobilen hennes ble aldri funnet. 15. august 2012 besluttet politiet å henlegge saken som intet straffbart forhold. Det var politiinspektør Sidsel Isachsen som tok den endelige avgjørelsen. Politiet konkluderte med at jenten døde som følge av selvpåførte skader.
Bakgrunn
I januar 2014 gikk politioverbetjent Robin Schaefer igjennom dokumentene fra saken i forbindelse med etterforskning i en annen sak,  Etterforskeren varslet saken internt gjennom en rapport ved Hordaland politidistrikt, men fikk ikke tillatelse fra ledelsen til gjenopptagelse. Deretter varslet han politimester Geir Gudmundsen og visepolitimester Gunnar Fløystad direkte i et brev: «Det dreier seg tross alt om et mulig drap på en liten jente på åtte år som har potensial til å bli oppklart.» Ledelsen frarådet ham å ta ytterligere skritt i saken. Hans engasjement i saken ble også kritisert av toppledelsen på et fellesmøte. I løpet av våren 2014 varslet etterforskeren avdødes bistandsadvokat Stig Larsen om opplysningene han hadde. Først etter at Kripos-etterforsker Asbjørn Hansen på oppdrag fra Larsen kom til samme konklusjon, og saken fikk avisoppslag, gjenopptok politiet etterforskningen.
Varsling fra Schaefer
Robin Schaefer, en etterforsker ved bergenspolitiets vold- og sedelighetsseksjon jobbet med en drapssak. En mann fra Litauen var funnet død med stikkskader i en hage på Wergeland i Bergen. Siden de fleste involverte personene er fra Litauen, kom han tilfeldigvis over saken om litauiske Monika Sviglinskaja, som var blitt funnet død høsten 2011, og ba om å få utlevert saksmappen. Den inneholdt blant annet utskrift av over 40 vitneavhør, bilder fra åstedet og beslagrapporter. Schaefer oppfattet da at det var sannsynlig at Monika ble drept. Etter å ha lest mappen stilte etterforskeren spørsmål ved hvorfor og hvordan en syk jente på åtte år stå skulle opp, knuse hull i glasset i inngangsdøren uten å etterlate seg fingeravtrykk, og uten å skjære seg på bare ben. Han mente også at opplysninger fra to vitner, som begge hadde observert en mann i området i tiden rundt dødsfallet, ikke var blitt vektlagt nok. Han pekte i tillegg ut det han mente var en rekke åpenbare feilvurderinger som han oppsummerte i en rapport.
I januar 2014 slo Schaefer alarm, siden han var over­bevist om at saken var henlagt på feil grunnlag. Han varslet også sin nærmeste leder, Rigmor Isehaug.
Noen dager senere ble det holdt et møte om saken mellom blant andre Isehaug, Isachsen, etterforskningsledelsen på Sotra, samt polititjenestemannen som slo alarm. Etterforskningsledelsen på Sotra sa seg enig i deler av kritikken. Møtet ble avsluttet med et løfte fra Isachsen om at hun skulle vurdere å gjenoppta saken.
Ca. én uke etter møtet kom svaret fra Isachsen. Politiinspektøren mente at etterforskerens rapport ikke bragte noe nytt, og at etterforskningen ikke skulle gjenåpnes. Etterforskeren har i ettertid av møtet sagt at han satt igjen med et inntrykk av at Isachsen og resten av Sund-teamet erkjente at politiets etterforskning var mangelfull på enkelte punkter. Han skrev derfor en ny rapport, men denne gangen sendte han den enda høyere opp i systemet, til politimester Geir Gudmundsen. I den nye rapporten la han vekt på at saken omhandlet et mulig drap på en liten jente, og hadde potensial til å bli oppklart. Han bemerket samtidig at tid var en viktig faktor. Politimesteren mottok rapporten i begynnelsen av februar. Den havner også hos politistasjonsjef Olav Valland og visepolitimester Gunnar Fløystad, som var Sidsel Isachsens nærmeste leder.
Privat etterforsker
På dette tidspunktet var etterforskeren nær ved å kontakte bistandsadvokat Stig Nilsen, noe han har varslet sine overordnede om. Han mente at funnene var så viktige at de pårørende hadde krav på å bli informert. Etter det Bergens Tidende fikk opplyst, ga Fløystad klar beskjed om at etterforskeren ikke måtte kontakte andre i en sak han ikke har ansvaret for. I midten av mars måned 2014 skal han ha blitt kalt inn på Rigmor Isehaugs kontor. Der skal etterforskeren ha fått samme beskjed. Stig Nilsen fikk etter hvert likevel kjennskap til etterforskerens bekymringer. Han representerte åtteåringens mor, Kristina Sviglinskaja. Hun hadde fått forsikringer om at politiet hadde etterforsket alle muligheter da Isachsen avgjorde å henlegge saken. Nilsen hyrte umiddelbart inn den tidligere Kripos-etterforskeren Asbjørn Hansen som privat sakkyndig. I mai leverte Hansen sin rapport, som konkluderte med at saken var blitt henlagt på feil grunnlag. I etterkant ga sentrale personer uttrykk for at etterforsker Schaefers innvendinger ikke måtte komme ut i mediene.
Ricky Wilson
Ricky Wilson (født 19. januar 1978 i Keighley, West Yorkshire, England) er vokalisten i det engelske indiebandet Kaiser Chiefs.
Monika-saken
Riksadvokatens rapport
9. februar 2015 la Riksadvokaten frem sin rapport med kritikk av Hordaland politidistrikt forhåndteringen av Monika-saken. Politimester Geir Gudmundsen innrømmet at Monika-etterforskningen ikke var god nok.
Etterspill
Redaktøren for politiets fagblad Politiforum, Ole Martin Mortvedt sa at Politidirektoratet «kom inn i saken etter at politimesteren hadde gransket egne rekker og funnet at Schaefer ikke var blitt trakassert. Det er forstemmende at leder for seksjon for Helse, miljø og sikkerhet i Politidirektoratet gjør dette. POD har ikke noe med straffesaken å gjøre, skal bare hjelpe en ansatt i en vanskelig situasjon. Og så gjør de det motsatte, og tar med en psykolog, slik at de blir to mot en. Husk at dette var i en periode hvor Schaefer var svak og hadde vært sykmeldt i flere omganger».
Samme dag trådte Geir Gudmundsen til side som politimester i Hordaland frem til granskingene i Monika-saken er over. Politidirektøren støttet beslutningen, og beklaget belastningen politiets håndtering av saken hadde påført Monikas mor.
Robin Schaefer ble sykmeldt før sommeren 2014 under henvisning til belastningene saken hadde påført ham.
Spesialenheten for politisaker konkluderte den 25. februar 2015 at Hordaland politidistrikt hadde vist grov uforstand i sin håndtering, og ila den et forelegg på 100,000 kroner, men fant ikke grunn til å vurdere straffeansvar for enkeltpersoner i saken.
2. mars 2015 besluttet konstituert politimester i Hordaland politidistrikt, John Reidar Nilsen å vedta foretaksstraffen, forelegget på 100 000 kroner.
Samme dag offentliggjorde Fritt Ord beslutningen om å tildele Robin Schaefer (og Jan Erik Skog) Fritt Ords Pris 2015 «for deres modige innsats for å avdekke kritikkverdige forhold i norsk arbeidsliv.»
I 2016 startet rettssaken mot en mann som Riksadvokaten mener er drapsmannen.
25. juli 2016 ble siktede i Monika-saken dømt til 18 års forvaring med en minstetid på 10 år. Han må også betale en erstatning til Monikas mor på 250,000 kroner, mens regjeringen, i brev signert Erna Solberg, ikke anbefaler at staten betaler henne noen oppreisning for politiets mangelfulle innsats.
Sivhøne
Sivhøne (Gallinula chloropus) er en fugl.
POP3
POP står for Post Office Protocol (Post Kontor Protokoll). 3 står for tredje versjon (publisert mai 1996).
Protokollen brukes for å hente post fra en e-post-tjener til egen datamaskin gjennom TCP/IP-protokollen.
POP3, sammen med SMTP og IMAP, er de aller vanligste protokollene for å håndtere e-post. POP3 og IMAP er hent-protokoller (klienten henter data fra serveren), mens SMTP er en send-protokoll (klienten sender data til serveren uten å bli forespurt). IMAP er et alternativ til POP3.
Den viktige forskjellen mellom IMAP og POP3 er at POP3 ikke lagrer gamle beskjeder på server-siden etter at de er hentet av en klient.
Det er vanlig at POP3 virker over TCP-porten 110.
Virkemåte
POP3 begynner ved at klienten oppretter en TCP-tilkobling til en mailserver gjennom port 110. Etter dette går POP3 gjennom tre faser: Autorisering, transaksjon og oppdatering.
Sauøya
Sauøya er ei øy i Iddefjorden. Øya ligger i Halden kommune i Østfold fylke. Øya har et areal på 0,3 km². Det høyeste punktet er 72 moh.
Rick Swenson
Rick Swenson (født i Minnesota, USA) er en amerikansk hundekjører fra Two Rivers, Alaska, USA.
Swenson flyttet til Alaska i 1973 for å kunne drive med hundekjøring. Han deltok for første gang i Iditarod i 1976 der han ble nummer 10. Året etter vant han verdens lengste hundesledeløp, og den bedriften gjentok han i 1979, 1981, 1982 og 1991. Med sine fem seire er han den mestvinnende hundekjøreren i løpets historie. Swenson har også rekorden for flest deltagelser i Iditarod, og den er etter Iditarod 2006 på 29 løp. Totalt har han gjennomført løpet 28 ganger, og den eneste gangen han har brutt var i 2005 da han brøt ved sjekkpunktet McGrath.
I 1980 ble hundesledeløpet Kuskokwim 300 arrangert for første gang med Rick Swenson som vinner. Han vant også dette løpet i 1984.
Eksterne lenker
Biografiside fra Cabela
Polen under Paralympiske vinterleker 2006
Polen deltok med ti deltakere i de paralympiske vinterlekene 2006 i Torino.
Fredrik Andersson Hed
Fredrik Andersson Hed (født 20. januar 1972, død 24. oktober 2021 ) var en svensk profesjonell golfspiller på Europatouren.
Andersson Hed ble født Andersson, men tok sin kones etternavn Hed i tillegg da de giftet seg i 2004. Han ble profesjonell i 1992. Han har hatt problemer med å beholde spilleretten på Europatouren, og har derfor også spilt mye på Challenge Tour, der han har to seire. Hans første seier på Europatouren kom i 2010, da han også endte på 22.-plass på tourens pengeliste, hans beste plassering så langt i karrieren.
Det moralske argument
Det moralske argumentet er et av mange argumenter for å bevise logisk eksistensen av Gud. Det skjer i mange former, alle med det mål å støtte påstanden om at Gud eksisterer med henvisning til moral. Motargumentet er vanligvis ondskapens problem.
Generelle form
I sin mest generelle form er det moralske argument som følgende:
Den første påstanden (1) legger til grunn at dersom det ikke finnes en transendent skaper som har en hensikt eller et mål med sitt skaperverk, kan man heller ikke snakke om at ting ikke er slik de burde. Det legger også til grunn at moral forutsetter en hensikt med livet, og påstår at uten en Gud vil det ikke finnes en slik endelig hensikt. Som en analogi kan man si det er noe galt med en bil dersom den ikke går, men det forutsetter at biler er lagd for å kjøre. Hvis verden ikke er lagd for noe, kan man heller ikke si at noe er galt med verden.
Den andre påstanden (2) forfektes gjerne i sammenligning med moralsk subjektivisme, hvor argumentet er at hvis moral er subjektivt kan vi ikke slå fast at en type moral er bedre enn en annen.
Innvendinger mot det moralske argument er at moralske absolutter eksisterer (eksempelvis «det er galt å drepe spedbarn for moro skyld») og er observert i alle samfunn (nær alle samfunn i historien har framstilt mord som absolutt moralsk galt). Den moralske lov er også selvinnlysende ved det faktum at mennesker kommer med unnskyldninger for å bryte den.
Deduktive form
Den amerikanske analytiske teologen og filosofen William Lane Craig har formulert en deduktiv utgave av det moralske argument:
Denne formen tar Fjodor Dostojevskijs posisjon som uttrykt i Brødrene Karamasov: «Om det er ingen Gud, da er alt tillatt» som første premiss. Den franske filosofen Jean-Paul Sartre gjorde en omvendt utgave av dette argumentet ved å gjøre ikke-eksistensen av Gud som premiss og logisk deduserte ikke-eksistensen av objektive verdier. som svar på Dostojevskijs posisjon.
Ardrishaig
Ardrishaig (Skotsk gælisk: Rubha Aird Driseig) er en landsby (village) i regionen Argyll and Bute i Skottland. Landsbyen ligger på vestsiden av Loch Fyne, like sør for Lochgilphead.
Ved folketellingen i 2001 hadde Ardrishaig 1 283 innbyggere. I 2006 ble folketallet estimert til 1 250 innbyggere.
Den tidligere lederen av Labour, John Smith, var født i Ardrishaig.
Hvit nøkkerose
Hvit nøkkerose (Nymphaea alba) er en plante i nøkkerosefamilien som lever i innsjøer. Planten er hvit med gule frø. Frøene fester den til en liten sekk med luft. Planten finnes i Europa, Midtøsten og Nord-Afrika. Den er giftig og kan virke lammende ved store inntak eller ved store doser, ved alt for store inntak kan dette føre til fataliteter.
Megamasso
Megamasso (メガマソ) er et japansk visual kei-band startet av ex-gitarist av Ayabie, Ryōhei. Grunnen til at Ryōhei forlot Ayabie, var uenigheter om musikken de lagde. Ryōheis siste dag med Ayabie var 30. august 2006. Senere samme år, 6. desember, startet han Megamasso. Samme måned ga Megamasso ut sin første CD, mini-albumet Namida Neko. Deres seneste utgivelse kom ut 17. oktober 2007, en A/B utgivelse. I den ene medfølger det en kalender.
Medlemmer
Ryōhei (涼平)
Inzargi (インザーギ)
Gou
Tidligere medlemmer
Yuuta (優太)
Det musicalske Lyceum
Det musicalske Lyceum var en musikkforening som eksisterte i Christiania fra 1810 til 1838, for øvrig i nært samarbeid med Det dramatiske Selskab (av 1799).
Stiftelsen
Kildene er usikre med hensyn til å knytte stiftelsen til en bestemt person. Gunnar Rugstad og Kofod Olsen heller til den oppfatning at stifteren var den dansk-norske embetsmann og komponist Hans Hagerup Falbe. Falbe kom til Christiania i 1809 og ble en meget sentral person i byens musikkliv. Samtidig var forretningsmannen Paul Thrane og hans familie meget viktige drivkrefter i Lyceet. I familiens hjem i Storgaten ble det jevnlig holdt huskonserter. Thranes datter Clausine Rehbinder, fremholder sin far som selskapets egentlige stifter. Blant stifterne var også kjøpmannen, skuespilleren og musikeren Lars Møller Ibsen.
Formålet
Lyceets lover var forankret i en voksende demokratisk tankegang og erkjennelse av at de musikalske talenter fantes i alle lag av befolkningen. Peder Anker hadde allerede i 1809 opprettet et musikkinstitutt for barn på Bærums Verk og snart fikk de flinkeste av barna delta og få større oppgaver Lyceet. Gjennom Lyceet skulle det være mulig også for uformuende å få utdannelse og bli musikere på den offentlige scene. Ved den første offentlige konserten presenterte Lyceet seg som
Lyceets virksomhet
Forestillingene ble de første 17 årene fremført i Det dramatiske Selskabs lokaler i Grændsehaven. Fra 1827 ble forestillingene holdt i Hotel du Nord i Dronningensgate like ved Krigsskolen.
Lyceet var fra stiftelsen ansvarlig for de musikalske innslag i forestillingene til Det dramatiske Selskab og ble raskt hovedstadens musikalske sentrum. De to ensemblene fremførte mer enn 25 ulike syngespill mellom 1810 og 1838, og dessuten utdrag fra noen operaer, blant andre Rossinis «Barbereren i Sevilla» og Mozarts «Don Giovanni». Komponister som Dalayrac, Devienne og Boieldieu var populære, mens Bach, Händel, Haydn, Mozart og Beethoven var sjeldnere å se på konsertplakatene i hovedstaden.
Hans Hagerup Falbe reiste etter en tid til Stockholm som statsråd og Waldemar Thrane overtok i 1817 som ensemblets mest sentrale musiker (orkesteranfører). Senere ledere av Lyceet var dansken Frederik Carl Lemming, Ole Bull (1828) og den tyske fiolinisten August Schrumpf (1829).
Det musicalske Lyceum fremførte i februar 1825 Waldemar Thranes Fjeldeventyret. Syngespillet ble en stor publikumssuksess og gikk for tre fulle hus i Det dramatiske Selskabs lokaler.
Samvirkende årsaker gjorde at Lyceet fikk mindre oppslutning mot slutten av 1830-tallet. Det offentlige theater gjorde at de profesjonelle musikerne ikke hadde det samme behov for engasjement som tidligere. I tillegg kom konkurransen fra studentersangmiljøene i dette tiåret. Mot slutten av sin virketid ble Det musicalske Lyceum en privat klubb som organiserte soareer og dans for medlemmene.
Sveip (1995)
Sveip var et norsk direktesendt underholdningsprogram som gikk på NRK fra 1995 til 1996. Programledere for serien var Alf Tande-Petersen og Hilde Hummelvoll (kun Tande-Petersen i 1996). Det første året gikk programmet fredager, mens programmet ble flyttet til lørdager i 1996.
Nargaroth
Nargaroth er et tysk enmanns black metal-band, dannet av vokalisten Kanwulf, som egentlig heter René Wagner.
Sveip (1995)
Øivind Blunck debuterte med skikkelsen «Fridtjof» i dette programmet. Ingrid Evertsen hadde faste humorinnslag som «Mossa».
Nargaroth
Historie
Nargaroth ble dannet av Kanwulf i 1989, men grunnet sin nære venns død startet han ikke å publisere musikk før i 1999.
Diskografi
Et av hans mest kjente verker er albumet Black Metal Ist Krieg (Svartmetall er krig)
Mel Gibson
Mel Columcille Gerard Gibson (født 3. januar 1956 i Peekskill i New York) er en amerikansk skuespiller og regissør. Han og familien flyttet fra USA til New South Wales i Australia. Han er regnet som en av de største filmskuespillerne innen actiongenren.
Mel Gibson vant en Oscar i 1995 for beste regi med filmen Braveheart.
Sveip (1995)
Programmet hadde meget høye seertall. Premieren ble sett av 880 000, mens sesongpremieren i andre sesong hadde 1 164 000 seere. Den meste sette episoden i første sesong ble sett av 1,34 millioner seere, mens den mest sette i andre sesong ble sett av 1,26 millioner.
Mel Gibson
Gibson fikk mye oppmerksomhet rundt sin film The Passion of the Christ som han produserte om Jesu lidelse. Dialogene i The Passion of the Christ ble uttalt på arameisk, latin og hebraisk.
Tidlig liv og utdannelse
Hutton Gibson flyttet familien sin til Sydney i Australia i 1968, etter å ha fått $145 000 i erstatning i en rettssak mot New York Central på grunn av en arbeidsskade i 1968. Familien flyttet da Gibson var 12 år gammel. Flyttingen skjedde av økonomiske grunner, og fordi han trodde at det Australske militæret ikke ville ha hans eldste sønn til krigen i Vietnam.
Familie
Gibson møtte sin kone Robyn Moore på 1970-tallet like etter å ha filmet Mad Max da de begge to var leietakere i samme hus i Adelaide. På den tiden var Robyn tannpleier, og Mel var en ukjent skuespiller som arbeidet for South Australian Theatre Company. 7. juni 1980 giftet de seg i en katolsk kirke i Forestville i New South Wales. Gibson har referert til sin kone som «min fjell i Gibraltar, bare mye vakrere» og sier videre: «livet handler om kjærlighet og forpliktelser og fan ta de som mener det er en klisje.» Paret har en datter, seks sønner og et barnebarn. Deres syv barn er Hannah (1980), tvillingene Edward og Christian (1982), William (1985), Louis (1988), Milo (1990), og Thomas (1999).
Datteren Hannah Gibson giftet seg med blues-musikeren Kenny Wayne Shepherd den 16. september 2006.
Den 13. april 2009 ble det kjent at Robyn søkte om skilsmisse fra Mel Gibson grunnet «uforenlige forskjeller». Seks uker etter at skilsmissen ble kjent, avslørte Gibson på talkshowet til Jay Leno at han ventet et nytt barn med sin nye kjæreste, Oksana Grigorieva. Gibson fortalte også samtidig at han og Robyn hadde vært separert i tre år. Gibson regisserte etterhvert en musikkvideo for Grigorieva, som også hadde signert en kontrakt med hans plateselskap, Icon Records.