cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antropocen
Formell etablering av begrepet
Betegnelsen «antropocen» brukes uformelt i vitenskapelige tekster uavhengig av formell etablering av begrepet. En har så langt ikke greid å bli enige om en startdato for epoken. Ett forslag, basert på atmosfæriske endringer, er å sette starten til den industrielle revolusjon rundt 1780, med oppfinnelsen av dampmaskinen. Andre forskere knytter det nye begrepet til enda tidligere hendelser, som jordbruksrevolusjon (rundt 12,000 år f.Kr.). Bevis for menneskelig påvirkning så tidlig finnes, og er relatert til arealbruk, endring av økosystemer, redusert biologisk mangfold og artsutryddelser. Forskerne mener at menneskelig påvirkning har endret (eller stoppet) veksten av biologisk mangfold. De som argumenterer for tidlig start for antropocen hevder at den kan ha begynt så tidlig som 14,000–15,000 år før vår tid, dette basert på geologiske bevis.
Det er ikke opplagt at antropocen er en epoke. Geologiske tidsperioder deles inn i epoker, perioder og æraer. Nå er jorden inne i den kvartære periode i den kenozoiske æra. Om de mennekseskapte påvirkningene blir store nok, kan det bli aktuelt å definere antropocen som en periode, eller endog som en æra.
Påvirkningens karakter
Den romersk forfatteren og naturforskeren Plinius den eldre (23–79) var en av de som tidlig var bekymret for menneskenes endring av naturmiljøet. Han var opprørt over at steinhuggere hentet ut marmor fra Alpene, ettersom han mente at fjellkjeder var jordens ryggrad og at de derfor ikke burde brukes til bygninger, fliser eller andre luksusprodukter.
Biodiversitet
Den menneskelige påvirkningen på biologisk mangfold er en av de viktigste kjennetegnene med antropocen. Mennesket står bak det som i flere sammenhenger kalles jordens sjette store utryddelse. Naturens evolusjon sørger for at nye arter utvikles, mens andre dør ut. De fleste eksperter er enige om at menneskelige aktiviteter gjør at artsutryddelsen skjer raskere. Den nøyaktige hastigheten er usikker, men kanskje er den 100 til 1000 ganger større enn den normale utryddelsesgraden. Flere av de tidligere geologiske epokene karakteriseres av omfattende artsutryddelser, men også at nye utviklet seg. Om antropocen virkelig vil utvikle seg til samme omfang som tidligere masseutryddelser er usikkert. Noen forskere mener at jordens biodiversitet ville ha fortsatt med eksponentiell vekst om menneskelig påvirkning ikke fantes.
En studie fra 2010 fant at «marint planteplankton, altså små alger som utgjør omtrent halvparten av jordens totale fotosyntetiske biomasse, har sunket betydelig i verdenshavene det siste århundret. Fra 1950 har algebiomassen blitt redusert med rundt 40 %, sannsynligvis på grunn av økende temperatur i havet forårsaket av global oppvarming». Reduksjonen har fortsatt de siste årene.
Menneskelig predasjon (spise andre dyr) blir omtalt som en unik hendelse i jordens historien. I så måte er mennesket en «superpredator» i global skala, med predasjon av voksne individer av andre toppkonsumenter (individer øverst i næringskjedene) og med utbredt innvirkning på næringskjeden i hele verden. En studie publisert i 2017 av Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America (PNAS) beskrev en «biologisk utslettelse» som rettferdiggjør tittelen «den sjette messeutryddelsen». Studien antydet at så mye som 50 % av alle dyreindivider som har eksistert på jorden allerede er utryddet. En annen studie publisert i PNAS i mai 2018 påstod at etter at sivilisasjonen oppstod, har 83 % av alle ville pattedyr forsvunnet. I dag utgjør husdyr opptil 60 % av total biomasse av alle pattedyr på jorden, fulgt av mennesker med 36 % og ville dyr de resterende 4 %. I henhold til rapporten Global Assessment Report on Biodiversity and Ecosystem Services utgitt av FNs naturpanel, er 25 % er alle plante- og dyrearter truet av utryddelse.
Biogeografi
Varig endring av utbredelsen av organismer på grunn av menneskelig påvirkning setter spor i geologiske lag (biostratigrafi). Forskere har dokumentert at mange arter er i bevegelse til regioner som tidligere var for kalde for dem, ofte i raskere tempo enn først antatt. Dette har delvis skjedd som et resultat av endret klima, men også på grunn av oppdrett og fiske, og ved utilsiktet innføring av fremmede arter til nye områder (via for eksempel import av matvarer, ballastvann og utsetting av dyr). Økosystemet i hele Svartehavet kan for eksempel ha endret seg i løpet av de siste 2,000 årene. Årsaken er tilførsel av næringsstoffer og silisiumdioksid fra erodering av avskogede landområder langs Donau.
Forskere har påvist at befolkningsvekst og stadig større menneskelig aktivitet har resultert i at mange dyrearter som normalt er aktive om dagen, som elefanter, tigre og villsvin går over til å bli nattaktive. Dette for å unngå å bli forstyrret av mennesker.
Klimaendring
En geologisk endring som følge av menneskelig aktivitet er økte nivåer av atmosfærisk karbondioksid (CO2). I løpet av istidssyklusene den siste millionen av år har naturlige prosesser ført til variasjon av CO2-innholdet i atmosfæren med omtrent 100 ppm (variasjon mellom 180 ppm og 280 ppm). I 2013 har de menneskeskapte nettoutslippene av CO2 ført til økning av konsentrasjon med en tilsvarende mengde: Fra 280 ppm (holocen eller preindustriell «likevekt») til over 400 ppm, med en stadig økende trend. Denne endringen av jordens klimasystem er signifikant fordi det skjer mye raskere, og i større grad enn ved tidligere lignende endringer. Mesteparten av denne økningen skyldes bruk av fossilt brensel som kull, olje og gass, og i en viss grad også sementproduksjon og endringer i arealbruk (for eksempel avskoging).
Geomorfologi
Naturlige geologiske prosesser fører til transport av stein, jord og grus. Menneskelig aktivitet i moderne tid er så omfattende at mer jordmasser flyttes per år enn alle andre geologiske prosesser utfører tilsammen. Den menneskelige virksomheten som går ut på å flytte store jordmasser for agrikultur er ett av kjennetegnene ved antropocen.
Andre påvirkninger og irreversible endringer
Mennesket påvirker i moderne tid jorden på utallige måter. Av større endringer som ikke er nevnt over nevner De forente nasjoner:
Den svenske forskeren Johan Rockström (1965–) og hans kolleger har kommet opp med en liste på ni områder der det må defineres grenser for forsvarlig forbruk. Disse er global oppvarming, tap av biodiversitet, endringer av kretsløpet for fosfor og nitrogen, ozonlaget, havforsuring, forbruk av ferskvann, forurensning, utslipp av aerosoler til atmosfæren og arealbruk. For global oppvarming, biodiversitet og kretsløpene for fosfor og nitrogen mener forskeren at en allerede har gått ut over trygge grenseverdier.
En har identifisert flere vippepunkter for klimasystemet som IPCCs femte hovedrapport definerer som «en storskala endring i klimasystemet som finner sted over noen få tiår eller mindre, vedvarer (eller forventes å vedvare) minst noen tiår, og som forårsaker substansielle forstyrrelser i menneskelige- og naturlige systemer». Klimaendringer kan være irreversible, definert som «irreversible på en gitt tidsskala om tilbakeføringstiden fra denne tilstanden ved naturlige prosesser er signifikant lengre enn tiden det tar for systemet å oppnå den forstyrrede tilstanden». Videre diskuteres mulig akselerasjon av andre naturprosesser, som igjen kan føre til ytterligere skadelige eller katastrofale konsekvenser for hele verden. Spesielt kan konsekvensene bli store om flere vippepunkter utløses etter hverandre og jordens klimasystem går i retning av en såkalt løpsk oppvarming.
Stratigrafi
Stratigrafi omhandler lagdeling, mekanismer for avleiring, karakter, alder og fordeling av i første rekke sedimenter og sedimentære bergarter, samt andre lagdelte bergarter. Yngre lag ligger alltid over eldre lag, om det ikke har foregått endringer ved for eksempel foldning av jordskorpen. Stratigrafi skal gi kunnskap om rekkefølgen i livets utvikling, klima, geografi, landskap og jordskorpebevegelser i jordens utvikling. Spor etter menneskelig aktivitet kan også være en del av de stoffer og materialer som lagres i jordskorpen og kan finnes igjen over store deler av planeten, også på en geologisk tidsskala.
Sedimentologisk registrering
Menneskelige aktiviteter som avskoging og veibygging antas å ha forhøyet de gjennomsnittlige totale transportstrømmene av sedimenter på jordoverflaten. Imidlertid betyr bygging av demninger i elver rundt om i verden at graden av sedimentavsetning på et hvert sted ikke nødvendigvis alltid øker i antropocen. Tilførselen av sedimenter til mange elvedeltaer rundt om i verden er redusert på grunn av opplagring i dammer. Dermed senker deltaene seg i havet slik at de ikke klarer å holde tritt med stigningen av havnivået (på grunn av global oppvarming).
Fossilt arkiv
Økning av erosjon på grunn av landbruk og annen virksomhet gjenspeiles av endringer i sammensetning av sedimentene, samt økning i deponeringsraten andre steder. I landområder med med netto lagring over lang tid vil konstruksjoner, søppel og andre etterlatenskaper ha en tendens til å bli gravlagt og bevart. Søppel som kastes fra båter, eller som hives i elver og bekker, vil samle seg i det marine miljøet, spesielt i kystnære områder. Slike menneskeskapte gjenstander bevart i stratigrafien er kjent som «teknofossiler». Spesielt vil landdeponier i fremtiden fremstå som kilder til slike teknofossiler.
Endringer av biologisk mangfold vil også gjenspeiles i fossilarkivet, det samme vil introduserte arter. Et eksempel er tamkyllingen, opprinnelig rød jungelhøne (Gallus gallus), hjemmehørende i Sørøst-Asia. Den har blitt verdens vanligste fugl gjennom menneskelig avl og forbruk, med over 60 milliarder spiste dyr per år. Etter konsum gjenfinnes restene som fossiliserte bein i søppelfyllinger.
Sporelementer
Når det gjelder sporstoffer finnes det tydelige signaturer etterlatt fra moderne samfunn. Fra 1945 til 1951 er det funnet kjernefysisk nedfall i området rundt testanlegg for atomprøvesprengninger, mens det fra 1952 til 1980 ble utført tester av fusjonsbomber (termonukleære våpen) som har etterlatt et tydelig globalt forhøyet bakgrunnsnivå av overskytende 14C, 239Pu og andre kunstige radionuklideer. Den høyeste globale konsentrasjonen av radionuklider ble registrert i 1965, dermed er denne datoene blitt foreslått som et mulig start for en formelt definerte antropocen.
Avgrensing i tid
I løpet av de siste 11 500 årene har mennesker spredd seg rundt hele jorden, økt i antall og forandret den fysiske verden i stort omfang. Slutten av siste istid, da så mye som 30 % av jordas overflate var isdekket, førte til en varmere verden med mer vann. Selv om mennesker også eksisterte i pleistocen (epoken før holocen), var det først i den siste holocene-perioden menneskene har hatt stor påvirkning på naturmiljøet. I dag er det flere mennesker i verden enn på noe tidligere tidspunkt i jordens historie. Den vitenskapelige diskusjonen dreier seg om hvilket startpunkt innenfor dette store tidsspennet som skal velges som starten på antropocen.
«Tidlig antropocen»-hypotesen
Fra den fjerne fortiden til i dag anser noen forskere antropocen og holocen som den samme geologiske epoken, mens andre ser på antropocen som litt nyere. Ruddiman hevder at antropocen kjennetegnes med betydelig menneskelig innvirkning på klimagassutslipp, noe som ikke begynte med industrialiseringen, men snarere for 8,000 år siden, da eldgamle bondekulturer ryddet skog for å dyrke avlinger. Ruddimans arbeid har blitt utfordret med data fra en tidligere mellomistid («Periode 11», for omtrent 400,000 år siden), noe som antyder at det må gå 16,000 flere år før den nåværende holocene mellomistiden tar slutt. Dermed kan hypotesen om en tidlig menneskeskapt antropocen ikke være sann. Videre utfordres argumentet om at «noe» må brukes for å forklare det unike med holocen. Forskning har vist at alle mellomistidene er unike.
Antikken
Et plausibelt startpunkt for antropocen kunne ha vært for rundt 2,000 år siden, noe som omtrent sammenfaller med sluttfasen av holocen, kjent som subatlantisk tid. På dette tidspunktet omfattet Romerriket store deler av Europa, Midtøsten og Nord-Afrika. I Kina blomstret klassiske dynastier og mellomkongedømmer i India hadde komplekse økonomiske systemer. Napata/Meroë-rikene utvidet seg over det nåværende Sudan og Etiopia. Olmec kontrollerte sentrale deler av Mexico og Guatemala, og det førinkanske Chavín-folket administrerte områder i det nordlige Peru.
Selv om disse sivilisasjonene hadde store avstander mellom seg, med mellomliggende økosystemer, var områdene som ble direkte påvirket store, blant annet på grunn av utvikling av jordbruk. I tillegg drev de med aktiviteter som gruvedrift, som ga omfattende forstyrrelse av naturforholdene og luftforurensning som kan finnes igjen i som avsetninger i is (iskjerneprøver) fra Grønlandsisen.
Europeernes kolonisering av Amerika
De britiske forskerne Mark Maslin (1968–) og Simon Lewis har argumentert for at starten på antropocen bør dateres til Orbis Spike, et lavpunkt for målt verdier av CO2-nivåer i atmosfæren. Nivået når et minimum rundt 1610, der de globale CO2-nivåene kom under 285 ppm. Dette knyttes til at europeiske oppdagere kom til Amerika. Det kraftige opptaket av CO2 forklares med skogvekst i Amerika, forårsaket av at de innfødte innbyggerne oppga jordbruksland etter en kraftig befolkningsnedgang på grunn av sykdommer som europeerne brakte med seg. En regner med at rundt 50 millioner mennesker, eller 90 % av den amerikanske urbefolkningen kan ha bukket under.
For Maslin og Lewis representerer Orbis Spike et Global Boundary Stratotype Section and Point, altså en markør som definerer starten på en ny geologisk periode. De mener videre at koloniseringen av Amerika bidro til utviklingen av globale handelsnettverk og den kapitalistiske økonomien. Dette igjen spilte en betydelig rolle for å sette i gang den industrielle revolusjonen og den store etterfølgende økonomiske veksten.
Den industrielle revolusjon
De fleste forskere mener at starten på antropocen må legges nærmere vår tid. Crutzen har foreslått den industrielle revolusjon som starten på antropocen, mens den britiske naturforskeren James Lovelock (1919–) foreslår at antropocen begynte med den første bruken av dampmaskinen i 1712.
FNs klimapanel peker på året 1750, og overgangen fra den førindustrielle tidsalderen, som startpunktet for endringer i sammensetningen av klimagasser i atmosfæren. Selv om den industrielle revolusjonen innledet en enestående global menneskelig innvirkning på planeten, var allerede store deler av jordoverflaten blitt preget av menneskelig aktivitet. Den menneskelige påvirkningen på jorden har vokst progressivt.
En markør for antropocen
Menneskelig aktivitet er etablert som den sjette faktoren for jorddannelse. Mennesket påvirker landjorden enten direkte, ved for eksempel utjevning av land, grøfting og bygging av voller for forskjellige formål, anrikning av organisk materiale fra tilsetning av husdyrgjødsel eller annet avfall, forringelse av organisk materiale på grunn av langvarig dyrking, komprimering fra overbeiting eller indirekte ved drift av erodert materiale eller miljøgifter. Antropogen jordsmonn er de deler av jordoverflaten som er betydelig påvirket av menneskelige aktiviteter, som pløying, tilsetning av gjødsel, forurensning, forsegling eller fremmedlegemer (i World Reference Base for Soil Resources er disse klassifisert som anthrosols og technosols). Oljeboring har også skapt hull og rør som det vil være spor av flere millioner år.
Jordskorpen tar over lang tid vare på gjenstander og endrede egenskaper (avsetninger, fysiske- og/eller kjemiske endringer) som vitner om omfanget av menneskelige påvirkninger. Derfor ser den ut til å være en mulig pålitelig markør for antropocen. Noen menneskeskapte typer jordsmonn kan sees som markører av geologer (Global Boundary Stratotype Section and Point), som er steder der det er lagsekvenser med tydelige bevis på en verdensomspennende hendelse, blant annet utseendet til visse særegne fossiler.
Den amerikanske astrobiologen David Grinspoon (1959–) har foreslått at stedet der månelandingsfartøyet Apollo Lunar Module landet på månen kan betraktes som markør for antropocen. Dette stedet mener han er karakteristisk for menneskenes teknologiske aktivitet. Stedet og gjenstandene vil overleve over lange geologiske tidsspenn, og kan betraktes som en milepæl i antropocen.
Det finnes også forskere som advarer mot en tidsangivelse for starten på antropocen. Argumentet er at allerede da alle mennesker var jegere og sankere, ble de økologiske forholdene påvirket, for eksempel ved å utrydde store pattedyr og brenning av skog. Disse forskerne er skeptiske til at mennesket kan bli oppfattet som en naturlig del av økosystemet, og dermed uten ansvar for å reversere endringer av atmosfæren og naturmiljøet.
Sosiale implikasjoner av antropocen
Antropocen er fremdeles bare et halvoffisielt begrep, men brukes utstrakt i fagartikler om menneskelig innvirkning på naturmiljøet. Begrepet er dermed etablert uavhengig av konsensus for geologiske definisjoner.
Antropocen-konseptet har blitt drøftet innenfor fagfelter som filosofi, litteratur og kunst. I den vitenskapelige verden har konseptet vært gjenstand for økende oppmerksomhet i tidsskriftsartikler, konferanser og rapporter. Antropocen, dens tidsepoke og økologiske implikasjoner reiser spørsmål om sivilisasjonens endelikt, minner, arkiver, omfanget og metodene for humanistisk tenkning, og den følelsesmessige reaksjonen på «slutten på naturen». Den har også blitt kritisert som en ideologisk konstruksjon. Enkelte historikere, økologer og antikapitalister, ikke bare på den politiske venstresiden, har ment at «capitalocen» er et mer historisk passende begrep. De hevder at kapitalismen har lagt til rette for at noen få av verdens mennesker kan ha et stort forbruk og forurense mye, mens brorparten av verdens befolkning kun i en svært begrenset grad bidrar til utslipp av klimagasser. Derfor mener de at «capitalocen» er et mer passende begrep enn antropocen. Samtidig antyder andre at antropocen er altfor fokusert på den menneskelige arten, og at naturens egenverdi blir ignorert, sammen med andre strukturelle skjevheter, som imperialisme og rasisme, som også har formet verden.
Historiske og filosofiske aspekter
I diskusjonen rundt antropocen-begrepet har metaforer blitt brukt i stor grad: mennesket beskrives som en geologisk eller naturlig kraft. Den australske geografen Lauren Rickards mener at metaforbruken er problematisk, og at «mennesket», «geologisk» eller «kraft» ikke er entydige begreper. Dessuten kan de gi assosiasjoner til myter, arketyper og teologiske verdensanskuelser. På den andre siden kan metaforer være fordelaktige, dersom de i sin billedlige kraft kan inspirere til forskning.
En del av klimaforskningen dreier seg om sannsynligheten for at jordens systemer kommer utenfor den stabile og trygge miljøtilstanden i holocen, slik at konsekvensene blir skadelige eller katastrofale for store deler av verden. Den indiske historikeren Dipesh Chakrabarty (1948–) sier dermed at mennesket legger føringer for hvordan fremtiden på jorden vil bli. Oppfatningen av naturen som en konstant bakgrunn for menneskelige aktiviteter vil dermed ikke lengre være riktig ifølge Chakrabarty, og diskusjonen går derfor på om skillet mellom natur og kultur ikke lengre gir mening. Helt siden historiefagets utvikling på slutten av 1700-tallet har en skilt skarpt mellom naturlige og kulturelle prosesser, men med antropocen-begrepet har det oppstått flere diskusjoner rundt slike sentrale historiske kategorier. Dette gjelder skillet mellom kultur og natur, tidsskalaene og oppfatningen om sammenhenger over store tidsspenn.
Med antropocen-begrepet kan det hevdes at tidsbegrepene kollapser ved at geologisk tid, som virker over tusenvis og millioner av år (dyptid), ikke kan holdes fraskilt fra historisk tid, som er omskiftelig og virker på en mye kortere skala. Historiske prosesser og hendelser får varig geologisk betydning i antropocen. Motsatt blir antropocen et krisebegrep for nåtiden: Nåtidsmenneskenes gjøren og laden får betydning for fremtiden, der en mulig krise frem i tid er avhengig av prioriteringer og valg her og nå.
Innenfor filosofien omhandler miljøfilosofi menneskets forhold til naturen. Det gamle skillet mellom natur og kultur er en sentral del innenfor faget, og diskusjonen går på om oppløsningen av dette skillet er et gode eller onde. De som mener at skillet mellom natur og kultur kan oppheves og at det også skjer i praksis, kalles økomodernister. Økomodernistene mener at prosessen bør føre til at menneskene «tar over styringen av naturen» (på We are Gods and we better be good at it). Motsatt mener andre filosofer at det skarpe skillet (dikotomien) mellom menneske og natur må endres, men av andre grunner. De mener at antropocen er et resultat av dette skarpe skillet: «Omfavnelse av antropocen er en omfavnelse av en forsterket tingliggjøring av naturen». Grunnleggende i denne oppfatningen er at også ikke-menneskelig natur har en egenverdi, altså at det blir galt å tenke at naturen er til for menneskene. Denne oppfatningen mener de er den viktigste årsaken til den stadige økende rovdriften på naturen.
Antropocen er skildret i dokumentarfilmer som L'homme a mangé la Terre, Anthropocene: The Human Epoch og Anthropocene.
Håndtering av antropocen
Det har blitt foreslått flere tilnærminger til hvordan menneskeheten skal kunne håndtere fremtidige konsekvenser av antropocen: Business-as-usual, avbøtende tiltak eller med geo-engineering (for eksempel endring av jordens systemer for å redusere global oppvarming). Dokumentet Global Assessment Report on Biodiversity and Ecosystem Services fra FNs naturpanel hevder i oppsummeringen at: «Et vesentlig bidrag for å skape bærekraftige utviklingsbaner er at de globale finans- og økonomisystemene utvikles for å bygge en global bærekraftig økonomi, som styrer vekk fra paradigmet om økonomisk vekst.» Videre konstateres at «det vil bety et skifte bort fra vanlige økonomiske indikatorer som bruttonasjonalprodukt over til mål som omfavner mer helhetlige, langsiktige oppfatninger om økonomi og livskvalitet.»
Emil Stangs andre regjering
Emil Stangs andre regjering var en Høyre-regjering som tiltrådte 2. mai 1893. 31. januar 1895 søkte den om avskjed. I statsråd 27. februar 1895 ba kongen regjeringen trekke avskjedssøknaden tilbake, uten at regjeringen var villig til dette. I statsråd 14. oktober 1895 ble Stangs andre regjering innvilget avskjed.
Hans Heiberg
Hans Dedichen Heiberg (født 28. januar 1904 i Kristiania (Oslo), død 6. desember 1978 samme sted) var en norsk kritiker, forfatter og teatersjef.
Etter examen artium 1922 studerte han til cand.jur. 1927 mens han var aktiv i Mot Dag og skrev for Omnibus og teaterspalten i Norges kommunistblad. I flere år arbeidet han som utenrikskorrespondent til Storbritannia og Irland (1929), Finland (1930), Japan og Kina (1932). Fra 1931 til 1940 var han litteraturkritiker i Arbeiderbladet. «Mot slutten av den annen verdenskrig skrev han en rekke illegale opprop under signaturen Frimand, ble arrestert og satt på fangeleiren på Grini». Fra 1945 til 1952 arbeidet han som litteratur- og teaterkritiker i Verdens Gang. I VG var han også kulturredaktør. Fra 1952 til 1973 var han sjef for NRK Radioteatret, og fra 1946 til 1965 var han formann i Den Norske Forfatterforening der han gjorde et stort arbeid for å bedre forfatternes kår.. Han gav ut to skjønnlitterære bøker og skrev også skuespill og noen kunstnerbiografier, blant annet Ibsenbiografien …født til kunstner, som han ble nominert til Nordisk råds litteraturpris for i 1969 og fikk Bokhandlerprisen for i 1968. Boka har kommet i mange nyutgivelser, senest i 2003, og den er også oversatt til svensk og engelsk. Han introduserte kriminalhørespill i NRK og oversatte selv svært mange, blant andre Dickie Dick Dickens.
Han var sønn av rådmannen i Oslo, Jacob Vilhelm Rode Heiberg (1860–1946) og Christiane Jeanette Aimée Dedichen (1872–1959). Hans bror var arkitekten Edvard Heiberg (1897–1958) som etablerte seg i Danmark.
Stax Records
Stax ble grunnlagt i 1957 og stengt (konkurs) i 1976. Plateselskabet ble startet av søskenparet Estelle Axton og Jim Steward.
Stax fikk ikke den store suksessen i starten, men da en lokal radio-DJ, Rufus Thomas, fikk en mindre hit i 1962, fikk Stax en landsdekkende distribusjonsavtale med Atlantic Records, en avtale som senere viste seg å være skjebnesvanger, da Atlantic hadde alle rettighetene til sangene.
Nye artister som Wilson Pickett, Sam and Dave, Booker T. & the M.G.'s og Otis Redding fikk stor suksess på Stax opp gjennom 1960-årene, ofte med sanger skrevet i samarbeid med Steve Cropper.
Musikken fra Stax Records fikk et oppsving da filmen The Blues Brothers kom ut i 1980.
Club Atlético River Plate
Club Atlético River Plate, alminnelig omtalt som River Plate eller bare River, er en argentinsk idrettsklubb kjent for sitt fotballag. Klubben ble stiftet 25. mai 1901, og holder til nord i hovedstaden Buenos Aires. Klubbens navn kommer av Rio de la Plata, kjent som River Plate på engelsk, den store elven som renner langs ved byen. River Plate spiller i Argentinas høyeste divisjon, Primera División de Argentina.
River er ved siden av sin erkerival Boca Juniors den største og mest populære fotballklubben i Argentina. Oppgjørene mellom disse to lagene er blant de mest beryktede derbyene i verden, kjent som «Superclásico». Klubben har vunnet den argentinske ligaen 33 ganger, sist i 2008. Andre meritter inkluderer blant annet fire Copa Libertadores (1986 og 1996, 2015 og 2018) og en Intercontinental Cup tittel (1986). En rekke argentinske landslagsspillere har en fortid i River, av nyere dato kan nevnes Claudio Caniggia, Hernán Crespo, Ariel Ortega, Roberto Ayala, Javier Saviola, Juan Pablo Angel, Pablo Aimar, Juan Pablo Sorín og Javier Mascherano.
Spillerstall
11. april 2021
Swedish International Liberal Centre
Swedish International Liberal Centre (Silc) er en svensk stiftelse som arbeider med demokratibistand utfra et vestlig-liberalt ståsted. Silc er knyttet til det politiske partiet Liberalerna.
Senteret har kontakt med partier, organisasjoner, institusjoner og enkeltpersoner om menneskerettighetsspørsmål. De viktigste samarbeidspartnerne er i Russland, Venezuela, Bolivia, Usbekistan, Egypt, Jordan, Georgia, Armenia, Ukraina og Hviterussland.
Odd Hølaas
Oddleiv Sigurd Bang Hølaas (født 27. mars 1898 i Kristiansand, død 2. mars 1968 i Oslo) var en norsk journalist og forfatter. Han var gift med tekstilkunstneren Kjellaug Hølaas.
Swedish International Liberal Centre
Silc sender valgobservatører til utlandet og henter utenlandske observatører til nordiske valg, blant annet det norske stortingsvalget 2009.
Odd Hølaas
Han arbeidet som journalist i Nationen og Tidens Tegn, var presseattaché i København fra 1946 til 1950, kulturattaché i Washington D.C. fra 1951 til 1956, etter det arbeidet han i Dagbladet og var spaltist i ukebladet Aktuell. I 1968 ble han nominert til Nordisk råds litteraturpris for essaysamlingen Livstegn og speilinger, som blant annet handler om Ku Klux Klan og forholdene som de hvite rasistene i sørstatene i USA stelte i stand for sine afroamerikanske landsmenn.
Swedish International Liberal Centre
Sammen med Kristdemokratiskt internationellt centrum (KIC) har Silc støttet politiske fanger på Cuba og deres familier.
Silc er registrert som samarbeidspartner med Den Liberale Internasjonale.
Stiftelsen driver også Silc förlag.
Frankrikes Grand Prix 2006
Frankrikes Grand Prix 2006 var et Formel 1-løp arrangert 14. juli – 16. juli 2006 på Circuit de Nevers Magny-Cours i Frankrike. Det var det ellevte løpet i Formel 1-sesongen 2006.
Rapport
Michael Schumacher forsvarte startposisjonen sin og tok en ny seier for Ferrari i Frankrike. Det er 8. gangen tyskeren vinner på Magny Cours siden banen ble tatt i bruk i 1991. Fernando Alonso tok andreplassen, mens Felipe Massa sikret tredjeplassen og dermed viktige poeng for Ferrari i konstruktørmesterskapet.
De to Ferrariene tok starten, og etter det var i praksis ikke Michael Schumacher truet, selv om ledelsen i løpet skiftet litt som følge av pitstopp. Ralf Schumacher viste at Toyota ikke bare var gode på kvalifiseringen, og sikret en fjerdeplass. Deretter fulgte Kimi Räikkönen, Giancarlo Fisichella, Pedro de la Rosa og Nick Heidfeld.
Kvalifisering
Noter til tabellen:
Red (album)
Red er et musikkalbum med Espen Lind fra 1997. Albumets største suksess var sporet «When Susannah Cries».
Jarocin
Jarocin (tysk Jarotschin) er en by i det sentrale Polen, i Det storpolske voivodskap, med 26,565 innbyggere (2021). Byen tilhørte Preussen og Tyskland det meste av tiden mellom 1793 og 1945, og lå i den prøyssiske provinsen Posen.
Jarocinfestivalen
Byen ble kjent på 1980-tallet takket være Jarocinfestivalen, en av de første rock- og punkmusikkfestivalene i Østblokklandene.
Mmm … Prepare to Be Swayed
Mmm ... Prepare to Be Swayed er debutalbumet fra Sway (Espen Lind), utgitt i 1995.
Muş (provins)
Muş er en av Tyrkias 81 provinser. Provinsens areal er 8 023 km². Administrasjonssenteret ligger i byen Muş.
Provinsen ligger sørøst i Tyrkia og grenser til provinsene Ağrı i øst, Bitlis og Batman i sør, Diyarbakır i sørvest, Bingöl i vest og til Erzurum i nord.
Distrikter
Provinsen Muş består av sju distrikter:
Motortorpedobåt
I mellomkrigstiden var interessen for disse båtene begrenset, men utover på 1930-tallet økte den igjen, og både Tyskland og Storbritannia hadde et stort antall motortorpedobåter ved krigsutbruddet i 1939. Norge hadde satt sine første motortorpedobåter i bestilling hos Vosper Ltd i Portsmouth, England, men båtene var ikke levert da Norge kom med i krigen 9. april 1940.
Lidskjalv
Lidskjalv (norrønt: Hliðskjálf) er i den norrøne mytologien Odins høysete i borgen Valaskjalv i Åsgard. Herfra ser Odin ut over hele verden og vet hva hver mann gjør. Lidskjalv er omtalt i Den yngre Edda (Gylvaginning), og nevnes også i de eldre eddadiktene Grimnesmål og Skirnesmål.
Snorre Sturlason skriver i Edda: ''«Þar er einn staðr, er Hliðskjálf heitir, ok þá er Óðinn settist þar í hásæti, þá sá hann of alla heima ok hvers manns athæfi ok vissi alla hluti þá er hann sá.»
1398 Donnera
1398 Donnera er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 26. august 1936 av Yrjö Väisälä i Åbo. Asteroiden er oppkalt etter den finske astronomen Anders Donner.
Erich Borchmeyer
Erich Borchmeyer (født 23. januar 1905 i Münster, død 17. august 2000 Bielefeld) var en tysk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Borchmeyer vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det tyske laget som kom på andreplass på 4 x 100 meter bak USA. De andre på laget var Helmut Körnig, Friedrich Hendrix og Arthur Jonath.
Fire år senere, under Sommer-OL 1936 i Berlin, vant han en bronsemedalje på 4 x 100 meter stafett sammen med Wilhelm Leichum, Erwin Gillmeister og Gerd Hornberger.
Paul Cérésole
Paul Cérésole (født 16. november 1832 i Friedrichsdorf, Hessen-Homburg i Hessen, død 7. januar 1905) var en sveitsisk politiker og jurist.
Cérésole var høyesterettsdommer fra 1867 til 1870 og han ble valgt inn som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet 1. februar 1870, et embete han forlot 31. desember 1875. Cérésole var tilknyttet Det frie demokratiske partiet i Sveits. Som medlem av Forbundsrådet var Cérésole president for den sveitsiske konføderasjonen i 1873. Cérésoles sønn Pierre var en kjent pasifist. Cérésole døde 73 år gammel i Lausanne i januar 1905. Avenue Paul-Cérésole, en gate i Vevey i kantonen Vaud, er oppkalt til minne om Cérésole.
Friedrich Hendrix
Friedrich «Fritz» Hendrix (født 6. januar 1911 i Aachen, død 30. august 1941 i Proletarskaja nær Leningrad) var en tysk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Hendrix vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det tyske laget som kom på andreplass på 4 x 100 meter bak USA. De andre på laget var Arthur Jonath, Helmut Körnig og Erich Borchmeyer.
Hans datter, Brunhilde Hendrix, vant en olympisk sølvmedalje på 4 x 100 meter stafett for kvinner under Sommer-OL 1960 i Roma.
1399 Teneriffa
1399 Teneriffa er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 23. august 1936 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Liste over ordførere i Sandøy
Dette er en liste over ordførere på Sandøy.
Referanser
2. Kommunens eget register/ liste over ordførere
Kolkata
Navnet Kolkata stammer trolig fra de to ordene Khal og Katta, som betyr naturlig kanal på bengali. Calcutta er engelsk uttale av Kolkata. Byen endret offisielt navn til Kolkata i 2001, men den britiske varianten Calcutta blir fremdeles brukt rundt omkring i verden.
Historie
Oppdagelsen av Chandraketugarh, et arkeologisk område i nærheten av byen, gir bevis for at området har vært bebodd i mer enn to tusen år. Byens dokumenterte historie begynner dog med ankomsten av Det britiske ostindiske kompani i 1690, da kompaniet samlet sine handelsforretninger i Bengal. Job Charnock, en administrator ved kompaniet, som bosatte seg ved Sutanuti etter en invasjon gjennom kongedømmet Hijli, blir tradisjonelt ansett for å ha vært byens grunnlegger.
Calcutta ble utnevnt til hovedstad for Britisk India i 1772. En samtidig beskrivelse kaller byen «the splendid sloth and languid debauchery of European society», når «great men rode about in State coaches, with a dozen servants running before and behind them to bawl out their titles». Det var i denne perioden, at våtmarksområder ble drenert, og regjeringsbygninger ble bygget langs Hooghly River. Richard Wellesley, som var guvernør i perioden 1797 til 1805, var i høy grad ansvarlig for byens store vekst og den arkitektur som gjorde at byen ble kalt «the City of Palaces». Emily Eden (guvernørens søster, som ga navn til Eden Gardens), skrev i 1836 om Calcutta: «''Depend upon it, Calcutta is the finest place in the world. I know there are towns with far larger and grander buildings; but then they are not half so clean, and new, and beautiful, as this bride-like city. I have been standing on the roof of the house the last half-hour for air, and, as it was midnight, had an opportunity of seeing all the gay company – returning from an entertainment at the government-house; and I assure you I never witnessed any thing that could compare with the splendour exhibited.''»
Dagens Kolkata omfatter et stort område som opprinnelig bestod av flere landsbyer. Da handelsfolk fra British East India Company «grunnla» byen i 1690 var det blant de tre landsbyene Sutanuti, Kalikata og Gobindapur. Førstnevnte var da allerede etablert som et viktig marked for bomull.
I starten av det 19. århundre var byen delt i to klart definerte deler, en britisk og en indisk, sistnevnte kjent som «Black Town». Selv for den tid ble fattigdommen i Black Town betraktet som sjokkerende. Byen undergikk høy vekst i industrien fra 1850-årene, spesielt innen tekstil og jute. Dette betød at det ble foretatt massive investeringer i områder som blant annet jernbanedrift og telegrafi fra det britiske styrets side. Sammensmeltingen av britisk og indisk kultur betød at det vokste frem en ny klasse av indiske byboere — Asias første middelklasse — hvis medlemmer ofte var forretningsmenn, leste aviser, var anglofile og typisk tilhørte en av de øverste kaster i det hinduistiske samfunnet. Opp gjennom det 19. århundre ble det generelle sosiale og kulturelle nivået løftet i det som kalles den «bengalske renessanse». Dette førte til at Surendranath Banerjea i 1883 organiserte en nasjonal konferanse — den første av sitt slag i 1800-tallets India. Senere ble Calcutta sentrum for indisk selvstyrekamp, spesielt de mer revolusjonære organisasjonene. Delingen av Bengal i 1905 førte til opptøyer og boikott av britiske varer, den såkalte Swadeshi bevegelsen. Dette sammen med det faktum at byen var upraktisk plassert i det østlige hjørnet av landet, fikk i 1911 britene til å flytte hovedstaden til New Delhi. Under 2. verdenskrig ble byens havn bombet to ganger av japanske styrker. Samtidig ble matvarer brukt til allierte tropper, hvilket betød at millioner sultet ihjel under hungersnøden i Bengal i 1943. Krav om opprettelse av en muslimsk stat førte i 1946 til uroligheter og resulterte i mer enn 2000 døde. Delingen av Britisk India i 1947 førte også til vold og en større endring i demografien, da et stort antall muslimer forlot Calcutta og flyttet til Øst-Pakistan, samtidig med at tusenvis av hinduer kom den andre veien.
Opp gjennom 1960- og 1970-årene førte forhold som manglende elektrisitet, streiker og en voldelig marxistisk/maoistisk bevegelse — Naxalitter — til ødeleggelse av byens infrastruktur og en generell økonomisk stagnasjon. I 1971 brøt det ut krig mellom India og Pakistan, hvilket førte til at det kom tusener av flyktninger til byen, noe som presset byens infrastruktur enda mer. I midten av 1980-årene overtok Mumbai som Indias mest folkerike by. Calcutta har vært en sterk base for indisk kommunisme, da Vest-Bengal har vært ledet av det indiske kommunistpartiet i mer enn 30 år, noe som gjør Vest-Bengal til det stedet i verden som har hatt en demokratisk valgt kommunistisk regjering lengst. Byens økonomi begynte i 1990-årene igjen å utvikle seg i den riktige retning etter liberaliseringen av den indiske økonomien. Siden 2000 har it-industrien også vært med på å øke veksten, samtidig med at industrien også utviklet seg i positiv retning. I 2001 besluttet statens regjering at byens navn skulle endres fra Calcutta til Kolkata.
Dusty Springfield
Mary Isobel Catherine Bernadette O'Brien, kjent under artistnavnet Dusty Springfield, (født 16. april 1939 i London, død 2. mars 1999 i Henley-on-Thames i South Oxfordshire) var en engelsk soulsanger. Hun blir ansett for å være en del av Den britiske bølgen.
På sitt høydepunkt, var hun den mest suksessfulle kvinnelige vokalisten, med 18 singler på Billboard hot 100-listen i årene 1964 til 1970, blant andre «I Only Want to Be with You» (1963), «You Don't Have to Say You Love Me» (1966) og «Son of a Preacher Man» (1968) som også ble en del av musikken til Quentin Tarantinos film Pulp Fiction
Gjennom sitt samarbeid med Pet Shop Boys vendte hun tilbake til de amerikanske og britiske Top 20-listene med sangene «What Have I Done to Deserve This?», «Nothing Has Been Proved» og «In Private».
Hun fikk diagnosen brystkreft i 1995 og døde fire år senere.
Hitsingler
Singler som kom på Topp-10-listen i Storbritannia:
Metamorpha elissa
Metamorpha elissa er en sommerfuglart som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). Den hører til den lille gruppen Victorinini og lever i Sør-Amerika.
Levevis
Arten forekommer i ulike slags skog opp til 1200 meter over havet. Livssyklusen er ikke kjent, men det er sannsynlig at larvene lever på planter i akantusfamilien, i likhet med mange beslektede sommerfugler. De voksne sommerfuglene flyr omkring i solskinn, besøker gjerne blomster, men drikker også fra sølepytter.
Utbredelse
Arten er utbredt fra Venezuela til Bolivia.
Langset kirke
Langset kirke er en langkirke fra 1859 i Eidsvoll kommune, Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Byggverket er i bindingsverk. Det ble opprinnelig oppført som korskirke etter samme tegninger som for Flå kirke i Hallingdal, men i 1891 ble tverrarmene revet. Interiøret ble endret i 1928-30 etter planer av Arnstein Arneberg.
Altertavlen har en kopi av Adolph Tidemands bilde Jesu dåp fra Trefoldighetskirken i Oslo.
Det er kirkegård ved kirken.
Chennai
Chennai (tamil: ), før august 1996 Madras, er en havneby på Koromandelkysten i India, ved Bengalbukta. Den er Indias fjerde største by med 4,3 mill. innbyggere (2004), og er hovedstad i delstaten Tamil Nadu. Navnet ble offisielt endret til Chennai i 1996, men det eldre navnet Madras er fremdeles i alminnelig bruk.
Chennai er et kulturelt og økonomisk senter. Byen er et veiknutepunkt med fem nasjonale motorveier som går til byer som Kolkata, Bangalore, Tiruchirappalli, Tiruvallur og Puducherry. Bil- og dataindustri og finans er de viktigste næringsveiene.
Byen har et universitet og flere høyskoler og er en viktig arena for karnatisk musikk, dans, tamilsk film og teater. Den har flere gamle hindutempler, som Kapaleeswarar og Parthasarathy, og den eldste britiske festningen i India, Fort St. George, ligger her. Chennai er kjent for den 12 km lange sandstranden Marina Beach og for Guindy nasjonalpark, ett av få slike områder som ligger innenfor en bygrense.
VM i ishockey for menn 1938
Ishockey-VM 1938 var det 12. verdensmesterskapet i ishockey og ble arrangert i Praha i Tsjekkoslovakia fra 11. til 20. februar. Turneringen gjaldt samtidig som det 23. europamesterskapet.
Det var andre gang Praha arrangerte ishockey-VM (første gang i 1933). Turneringen markerte 30-årsdagen for Det internasjonale ishockeyforbundet (Ligue Internationale de Hockey sur Glace, LIHG), og en spesiell feiring ble avholdt med kjente hockeyspillere fra hele Europa til stede. En årbok ble også produsert for de 22 medlemslandene som dokumenterte hvilke europeiske land som hadde flest ishockeyklubber (Tsjekkoslovakia med 361) og de kunstige isbaner (Storbritannia med 21).
Fjorten lag deltok i VM og ble fordelt på tre innledende grupper – to grupper med fem lag og en gruppe med fire lag. De tre beste lagene fra hver gruppe gikk videre til den andre runden hvor det ble spilt i tre nye grupper med tre lag hver. Ifølge turneringsreglene skulle de tre gruppevinnerne og den beste toeren gå videre til semifinalene, men det oppstod problemer med å avgjøre hvilket lag som skulle vurderes som beste toer. De tre toerne hadde nemlig fått 2 poeng og en målscore på 3-3. Turneringskomiteen besluttet at dømme Tyskland som den beste toeren fordi laget hadde tvunget de forsvarende verdensmesterne fra Canada i forlengning. Sveitserne var svært misfornøyde med LIHGs beslutning om å velge Tyskland som den fjerde semifinalisten.
Canada (representert av amatørlaget Sudbury Wolves) vant VM-tittelen for tiende gang etter å ha slått Storbritannia 3–1 i finalen. Storbritannia sikret dermed sin fjerde EM-tittel og tredje på rad. I bronsefinalen beseiret Tsjekkoslovakia Tyskland 3–0, mens i kampen om femteplassen vant Sverige 2–0 over Sveits. USAs 8.-plass var amerikanernes dårligste resultat hittil.
Den kjente svenske landslagsdrakten med «Tre Kronor» ble også brukt for første gang under turneringen. Inntil da hadde Sverige brukt en gul landslagsdrakt med det svenske flagget på, men den mangeårige lederen i AIK Ishockey Birger Nilsson syntes at den så kjedelig ut i forhold til mange andre lands drakter. Etter Nilssons forslag ble de nye blå draktene med Tre Kronor på brystet brukt for første gang i den innledende kampen mot Canada den 12. februar 1938.
Format og regler
Formatet var en variasjon av formatet brukt i VM året før. I den første runden ble 14 lag fordelt på 3 grupper – to grupper med fem lag og en gruppe med fire lag. De tre beste lagene fra hver gruppe gikk videre til den andre runden hvor det ble spilt i tre nye grupper med tre lag hver. De tre gruppevinnerne og den beste toeren gå videre til semifinalen, mens de siste toerne skulle spille en plasseringskamp om 5.- og 6.-plassene. Hvor man tidligere spilte en finalerunde ville semifinalene nå etterfølges av en bronsefinale og en finale. Bronsefinalen og finalen ville være første og siste gang man spilte en reell kamp om henholdsvis bronse- og gullmedaljen, inntil de ble gjeninnført ved i 1992.
I 1920 valgte LIHG å ta i bruk de canadiske reglene for alle VM- og OL-kamper. Hvert lag skulle ha i alt 6 spillere på isen: tre løpere (venstre ving, senter og høyre ving), to forsvarsspillere og en målvakt. Siden 1932 hadde spilletiden vært tre perioder à 15 minutters effektiv tid. Ved uavgjort etter ordinær tid skulle kampen forlenges med minimum én obligatorisk overtidsperiode á 10 minutter (altså uten sudden death) og maksimum tre overtidsperioden. Hvis ingen av lagene ledet etter 30 minutters overtid endte kampen uavgjort.
Regelendringene i 1936 omfattet banestørrelsen, oppdeling av banen og tacklingen. Banestørrelsen ble redusert fra 80 ganger 40 meter (som hadde blitt vedtatt i 1923) til dagens standardmål på 60 ganger 30 meter. Banen ble nå delt opp i tre soner (bestående av en forsvarssone, nøytral sone og angrepssone). Spillerne kunne ikke passe pucken til en medspiller på tvers av sonenes blålinjer, men måtte selv føre pucken fra en sonen til den andre. Kroppstaklinger («body-checking») var kun tillatt i ens egen forsvarssone.
Sluttresultater
Turneringens sluttresultater ifølge LIHG:
Direktoratets prisutdeling
Fair play-troféet ble utdelt av Ligue Internationale de Hockey sur Glace til følgende nasjon:
Landslagstropper
Følgende er en liste over landslagstroppene ved VM 1938:
Fylkesvei 3050
Fylkesvei 3050 går mellom Svarstad og Hukstrøm bru i Larvik kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 221 (Vestfold).
Antiepileptikum
Antiepileptika (pl. av antiepileptikum) er legemidler som demper sykdomsaktiviteten ved epilepsi. Ut over dette har de generelt krampedempende effekter som utnyttes i behandlingen av ulike tilstander som abstinens og forgiftninger. De senere årene har antiepileptika i stadig større grad blitt brukt ved psykiatriske tilstander, særlig som stemningsstabiliserende medikamenter ved bipolare lidelser.
Virkningsmekanismer
Antiepileptika virker i sentralnervesystemet ved å nedsette nevronenes tilbøyelighet til å fyre ukontrollert. De ulike antiepileptikaene oppnår dette gjennom ulike virkningsmekanismer, men de vanligste angrepspunktene er blokkering av natriumkanaler, kalsiumkanaler, AMPA- eller NMDA-reseptorer. Enkelte antiepileptika virker ved å hemme nedbrytningen av den dempende nevrotransmitteren GABA, eller ved å øke utskillelsen av denne.
Historikk
Fenobarbital var det første antepileptikumet, lansert i 1912. Medikamentet har fremdeles en sentral plass i behandlingen av epilepsi.
Det neste store fremskrittet var fenytoin som ble lansert i 1937. Benzodiazepinene ble utviklet på 1950-tallet, og har blitt sentrale særlig i behandlingen av akutte epilepsianfall ut over 1960-tallet. De antiepileptiske egenskapene til Valproat ble oppdaget på 1960-tallet, mens legemiddelindustrien i perioden fra midten av 1960-tallet til ca. 1985 var svært lite aktiv i utviklingen av antiepileptika.
De siste tiårene har trenden med bruk av stemningsstabiliserende medikamenter innen psykiatri ført til at det har blitt uttviklet en rekke nye antiepileptika med fære bivirkninger og mindre interaksjonsproblematikk.
Praktisk bruk
Antiepileptika forebygger anfall fullstendig hos 50-80% av epilepsipasientene. Forutsetningen er at medikamentene tas kontinuerlig.