cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Faktisitet
Begrepet brukes også blant annet innenfor fotokunsten. Når man tar et bilde, har man fanget et sekund av virkeligheten. Det som bildet viser har skjedd en eller annen gang og det gir en ekstra dimensjon til fotoet, en faktisistisk dimensjon.
Isfiske
Saltvannsfiske
Havisfiske er vanlig mange steder i verden, og man kan ikke sjelden finne avisnotiser om fiskere som har havnet på isflak som er løsnet og drevet av. Rundt norskekysten er det få steder der havisen årvisst blir trygg nok til å ferdes på. I enkelte fjordarmer er der likevel ofte muligheter, slik som på sørlandskysten, hvor en til og med kan fiske makrell midtvinters på en lokal stim.
For å få hull i en fart, og ved tykk is, er isbor en fordel. En hende gang vil det kunne bli behov for øks for å utvide hullet for storfisk. Snøret bør være noe grovere enn sommer, siden det kan bli fortere slitt av iskanten. Pilking er vanlig, alternativt å nippe en sluk opp og slippe den ned.
Ferskvannsfiske
Siden de fleste islagte vann er mere årvisse, og stabile, er det mange steder godt kartlagt når og hvor der er fisk å få. Metodene til å få napp er gjerne utviklet gjennom generasjoner. Isfiskefestivaler med konkurranser er begynt å bli en del av steders PR-virksomhet.
For å lokke fisken til hullet brukes gjerne noe hvitt som synker langsomt. Det kunne være små gjennomvåte papirbiter, eller havregryn. Det aller beste etter manges mening er å bruke finmalt kasein, som fisken liker lukten av. Er der strømninger, må en ha to hull og tilpasse disse slik at kroken befinner seg nær det som synker. Mange bruker blink (en blank skjeformet metallbit) over kroken, og agn.
Carl Schjøll
Carl Schjøll (født 20. januar 1824 i Østre Toten, død 4. april 1886 samme sted) var en norsk jurist, gårdbruker og ordfører i Østre Toten fra 1872 til 1875.
Etter examinatus juris i 1850 giftet han seg to år senere og i 1856 tok han over farsgården. Schjøll hadde sakførerpraksis i tillegg til å bidra i kommunal virksomhet.
Schjøll er gravlagt ved Hoff kirke.
Tahuichi Fotballskole
Tahuichi Fotballskole (spansk: Academia de Fútbol – Tahuichi Aguilera) er en boliviansk fotballskole i Santa Cruz som ble etablert i 1978 av Rolando Aguilera.
Tre tusen spillere mellom fire og nitten år blir trent på skolen hvert år.
Den består av seksten lag fra Under 10 til Under 20.
For utenlandske spillere er det fotballskole to ganger fire uker i juni–august.
Tahuichi Fotballskole har 169 lag i internasjonale turneringer i Europa, USA, Asia samt Latin-Amerika. Den har seiret i 98 turneringer og kommet som nummer to i tretten.
Tahuichi Fotballskole har tilbud om skole, lege, tannlege samt mat til spillerne.
Slagord: «Ja til Sport. Nei til Narkotika!» samt «The Tahuichi Way.»
Daglig leder er Tanya Aguilera.
Söğüt
Söğüt er en by med 19 708 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Bilecik. Den ligger nordøst for Bozüyük, nordvest for Tepebaşı, sørøst for Bilecik, øst for Pazaryeri og vest for İnhisar.
Lasergravering
Lasergravering er en metode for gravere for eksempel skilt.
Gasslaser
Mediet er her en gass eller gassblanding, ofte i et langt glassrør. Gassen blir elektrisk ledende ved høy temperatur og varmes opp (eksiteres) ved at det sendes strøm gjennom den. Strømmen kan enten være likestrøm mellom elektroder inne i røret, eller høyfrekvent vekselstrøm koblet kapasitivt via plater lagt utenpå røret. Gasslasere med høy effekt kjøles ved at gassen strømmer gjennom røret til et kjøleaggregat og tilbake til røret.
Til bearbeiding av materialer er CO2-laseren så godt som enerådende blant gasslasere. Den har også størst utgangseffekt.
Faststofflaser
Mediet er her en stav av et gjennomsiktig krystallinsk materiale. I de første laserne var det en rubinstav. Disse leder ikke strøm og må eksiteres, eller pumpes med lys som absorberes i staven. Det vanligste er å bruke kraftige blitzlamper som fokuseres på staven. Det kommer da ut en puls med laserlys for hvert blitz. Kontinuerlig lys er også mulig med intense, høytrykks gassutladningslamper, men utgangseffekten må da være lavere. Et problem med lampepumping er at lampelyset er "hvitt", dvs. inneholder et bredt bånd av bølgelengder. Bare et meget smalt bånd bidrar til pumpingen av staven. Resten er unyttig. Virkningsgraden blir derfor lav. I senere år har man derfor tatt i bruk lysdioder til optisk pumping. Disse gir hele effekten i et smalere bånd, som kan tilpasses lasermediet.
I laserbearbeiding er den såkalte Nd:YAG-laseren den viktigste faststofflaseren.
Morten Aa Djupvik
Morten Aa Djupvik (født 15. januar 1975 i Hyen i Gloppen) er en norsk pedagog, langrennstrener, ekspertkommentator og fra desember 2014 idrettssjef for Norges Skiskytterforbund.
Han overtok som hovedtrener for det norske herrelandslaget etter Krister Sørgård i 2006. Med seg som trenere hadde han Vidar Løfshus som løperutvikler og Ulf Morten Aune som sprinttrener. Våren 2011 gav Aa Djupvik seg som landslagstrener. Suksessen i Ski-VM 2011 i Oslo ble dermed hans siste mesterskap som trener for Petter Northug og resten av landslagsløperne. Fra skisesongen 2014-15 ble han ekspertkommentator for NRK.
Aa Djupvik gikk på idrettsfag på Firda videregående skole fra 1991 til 1994. Han hadde senere et vikariat som lærer ved skolen. Han er bror til langrennsløperen Roger Aa Djupvik.
Carlos Burga
Carlos Burga (født 12. mai 1952 i Chepén i regionen La Libertad i Peru, død 18. januar 2021 i Lima) var en peruansk bokser.
Han deltok i vektklassen weltervekt ved Sommer-OL 1972. Burga deltok også i weltervektklassen i 1975 i de 7. panamerikanske leker i Mexico by.
Han døde den 18. januar 2021 av covid-19.
Westcliff-on-Sea
Westcliff-on-Sea er en forstad til Southend-on-Sea, et feriested og en enhetlig myndighet i Essex i sørøstlige England. . Den ligger på den nordlige bredden til Themsens elvemunning, omtrent 55 kilometer fra London. Forstaden blir betjent av c2c på London, Tilbury and Southend Railway-linjen.
Den viktigste handlegaten i Westcliff-on-Sea er Hamlet Court Road. Under den økonomiske nedgangen på 1980- og 1990-tallet fikk dette området en tilbakegang. Imidlertid gjennom gikk veien en opprustning 1 million pund tidlig på 2000-tallet og ytterligere regenerasjon i 2010. Gaten er i dag kjent for sine mange restauranter.
Det finnes to teatre: Cliffs Pavilion, som har utsyn over strandpromenade, og Palace Theatre.
Vinje kraftverk
Vinje kraftverk er et vannkraftverk ved Vinje i Skiensvassdraget i Vinje kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1964 med to turbiner og den tredje turbinen startet opp i 1965.
Kraftverket har 300 MW installert effekt på 3 francisturbiner og midlere årsproduksjon på 1017 GWh.
Hovedmagasin for kraftverket er Totak som er oppdemmet og reguleres mellom 687 og 680 moh. Vannet fra Totak overføres til Våmarvatn som reguleres mellom 687 og 677 moh.
Til Totak overføres det vann fra  Kjela kraftverk via Hyljelihylen til Venemovatn, som er oppdemmet og reguleres mellom 703 og 680 moh og fra Songa kraftverk.
Kraftverket er en del av Tokke/Vinje utbyggingen.
Kraftverket er eid av Statkraft.
Lucanus laetus
Lucanus laetus er en billeart i familien hjortebiller (Lucanidae).
Kjennetegn
En stor (hannen 30-53 millimeter), rødbrun til svart hjortebille, dekkvingene er brungule med svarte kanter langs ytterkanten og sømmen. Hannen har store, kraftige kjever, disse har en stor, innovervendt tann litt utenfor midten og er kløvde i spissen, forøvrig med fine tenner på innersiden i den ytre delen. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte. Bakhodet har skrå tverrkjøler på sidene, disse gjør at hodet utvider seg bak øynene og blir påfallende bredt hos denne arten gjerne nær dobbelt så bredt som pronotum. Beina er mer eller mindre mørkrødlige.
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Kina (Sichuan, Yunnan).
Systematisk plassering
Arten blir noen ganger plassert som en underart av Lucanus parryi.
Rettssystem
Et rettssystem er en distinkt gruppe av beslektede rettsordninger som beror i felles rettskultur og som i så henseende er å utlede av felles historiske, sosiale og politiske antecedentia såvel som felles idéinnflytelser. I verden idag består fremfor alt tre rettssystemer av videre betydning: romersk-germansk rett eller civil law, angloamerikansk rett eller common law, og religiøs rett. Av disse forefinnes også blandingssystemer.
Luzhai
Luzhai (kinesisk: 鹿寨县; pinyin:  Lùzhài Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Liuzhou.
Befolkningen var på 463,205 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 322 passerer gjennom området. Den fører fra Hengyang i provinsen Hunan, via Guilin og Nanning i Guangxi og frem til grensen mot Vietnam ved Vennskapsporten.
Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.
Rettssystem
Romersk-germansk rettssystem eller civil law
Den hovedsakelig anerkjente rettskilden i det kontinentale system består i en kodifisering av lover og sedvaner i et enhetlig lovverk, til forskjell fra common law, hvor det vesentlige henvisningsgrunnlaget dannes av dommeres prejudikata slik disse gir autoritativ presedens. I kontinental rett avgjøres derimot saker prinsipielt uten bindende hensyn til presedens; retten bestemmer apriorisk med utgangspunkt i lovverkets angivelser fra enkeltsak til enkeltsak, uten henvisning til andre tidligere, selv overordnede dommerbeslutninger. Likevel er det også i europeisk rett blitt vanligere at presedens utbrer seg i privatrett, og man henviser da i flere nasjoner til landets høyesterettsbeslutninger. – Fyndig uttrykt består den betegnende forskjellen mellom de to rettssystemene i at det kontinentale tar utgangspunkt i det allmenne, abstrakte prinsipp, som det da anvender på enkelttilfeller, mens det engelsktalende systemet først utleder abstraksjonene etterhvert av enkelttilfeller.
Forenklet skjematiserende kan man påstå at mens den romersk-germanske prosessmåten iakttar inkvisisjonsprinsippet, følger den engelske anklageprinsippet.
Romansk rettssystem
Se også: Code civil des français, Pasjonsdrap Mest representativt for det romanske rettssystem er Frankrike; under dette systemet hører også Albania, Belgia, Luxembourg, Romania, Italia, Spania og Vatikanstaten, som er bestemmende påvirket av førstnevntes Code Napoléon fra 1804.
Pathos og emosjonell lidenskap er typisk fremherskende, endog i rettsspråket.
Tysk rettssystem
Se også: Abstraksjonsprinsippet Mellomeuropeisk eller tysk rettssystem, som i mest representativ forstand benyttes i Tyskland, men forøvrig også i Østerrike, Sveits og Liechtenstein, samt ved siden av i slaviske land også i Hellas, Portugal og Tyrkia, betegnes ved sin intellektuelle tenkekonsekvens og sin enhetsdannende logiske systematikk slik systemet bl.a. er begrunnet på det såkalte abstraksjonsprinsippet. Særlig overfor det romanske utmerker det seg karakteristisk som mer tankenødvendig, enhetlig fornuftsbårent og nesten hvilende på et filosofisk-stringent begrepsgrunnlag.
Angloamerikansk rettssystem eller common law
Til pregende forskjell fra det romersk-germanske rettssystem ligger rettsvitenskapens røtter ikke i skolastisk metode, men i forensisk fremgangsmåte i hvert gitte tilfelle. Edssvorne utsagn spiller en mye betydeligere, karakteristisk rolle i rettsprosedyren. Denne prosedyren preges typisk også av det sterke motsetningsforholdet mellom partene, hvor det særlig inngår i dommerens rolle å gripe inn og sørge for at formelle regler blir iakttatt.
Amstel Gold Race 1976
Amstel Gold Race 1976 var den 11. utgaven av det årlige landeveisrittet "Amstel Gold Race", avholdt søndag 27. mars 1976 i den nederlandske provinsen Limburg. Rittet var 230 kilometer langt, med start i Heerlen og målgang i Meerssen. Det var totalt 118 ryttere som deltok, og 42 som fullførte rittet.
Kontinentalcupen i skihopping for kvinner 2004/05
Kontinentalcupen i skihopping for kvinner 2004/05 ble arrangert i perioden 23. juli 2004 – 12. mars 2005. Kontinentalcupen ble organisert av FIS (Det internasjonale skiforbundet). Den besto av 2 sommerrenn og 11 vinterrenn, hvorav én lagkonkurranse. Dette var den første sesongen med kontinentalcup for kvinner.
Ola Rawald
Ola Rawald (født 11. mars 1969) er en svensk langrennstrener.
Han var trener for det svenske landslaget i langrenn fra 2002 til 2006, med særlig fokus på sprint. Fra 2006 til 2007 var han ansvarlig for det kinesiske landslaget. Her jobbet han særlig med yngre utøvere.
Rong’an
Rong'an (kinesisk: 融安县; pinyin:  Róng'ān Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Liuzhou.
Befolkningen var på 319,195 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.
Satana
Satana (originaltittel: Сатана) er en sovjetisk film fra 1991, regissert av Viktor Aristov.
Handling
Datteren til Aljona Pavlovna, lederen for byens eksekutiv-komité, blir kidnappet. Forbrytelsen blir begått av en tilsynelatende kjekk ung mann ved navn Vitalij som krever løsepenger for å slippe henne løs.
Vitalij er ondskapsfull, og er tilsynelatende ikke bekymret for gjengjeldelse. Hva slags liv førte Vitalij før dette, og hva fikk ham til å begå en så forferdelig handling?
Fattighuset i Holmestrand
Fattighuset i Holmestrand er en fredet bygning fra 1762 i Holmestrand. Huset har vært brukt som fattighus, sykehus, gamlehjem og kommunal bolig. Huset ble fredet i 2003 og er i privat eie, etter at Holmestrand kommune solgte det for 1 krone i 2005. Huset ble fredet i 2003 i medhold av kulturminneloven, og fraflyttet i 2004. Grunnen til fredningen er husets sosialhistorie og arkitektur.
Historikk
Bygningen hadde opprinnelig kun én etasje, men i 1828 ble det tilføyd en annenetasje på det 18 meter lange tømmerhuset. Da ble det sannsynligvis også lagt raftepanel utenpå lafteveggene.
I 1909 var byens fattighus i en heller sjaber forfatning. Ifølge lokalhistoriker Gunnar Graarud var vinduene utette og veggene fulle av vegglus. Husets atmosfære ble beskrevet som «illeluktende». Året etter ble det satt igang en større reparasjon og oppussing. Spesielt værelsene mot syd ble utbedret, og resultatet skal ha vært at disse rommene ble «virkelig tiltalende og appetittelige». Samtidig ble navnet på bygningen endret fra «Fattighuset» til «Gamlehjemmet», og det nye navnet ble skrevet over inngangsdøren med gylne bokstaver. Tidligere bestyrer av Fattighuset, politibetjent Kristian Olaussen, ble ansatt som bestyrer av gamlehjemmet. Lønnen han mottok for dette var «fritt hus, to rum og kjøkken, lys og brendsel samt kroner 20 per år».
Skardtindan
Skardtindan er en fjellrygg som danner grense mellom Andøy og Sortland kommuner, nord på Hinnøya i Nordland. Den høyeste toppen heter Skrivartinden, 890 meter over havet. Dette er det høyeste punktet i Andøy kommune.
Mot nord fortsetter fjellryggen som den noe lavere Knurryggen.
Liste over golfspillere med flest seire på Europatouren
Dette er en veiledende liste over golfere som har vunnet ti eller flere turneringer på Europatouren siden den ble etablert i 1972. Det er visse komplikasjoner med å sette opp en slik liste, og ulike publikasjoner opererer med flere forskjellige tall. Denne listen er basert på organisasjonen European Tours egne tall.
Arabisk ulv
Arabisk ulv (Canis lupus arabs) regnes tradisjonelt som den fysisk minste av underartene av ulv. Den finnes trolig kun på Den arabiske halvøy.
Liste over golfspillere med flest seire på Europatouren
Listen er oppdatert per 17. juli 2016.
Arabisk ulv
Beskrivelse
Arabisk ulv blir gjerne ca. 18 kg tung og 66 cm i mankehøyde. Pelsen er gråsprengt med rødgule islett i brystregionen og over mot beige på bakparten av dyret, kort og mangler gjerne underull. Den har et smalt og langt, kantet hode med store ører. Kroppen er rektangulær og har lange slanke lemmer med flat muskulatur. Denne ulven skal ha gule øyne med sorte pupiller om den er ekte. Om de er brune, tyder det på at den er en krysning med vanlige viltlevende tamhunder. Dette er i øyeblikket en stor trussel for dens egenart og framtidige eksistensgrunnlag.
Adferd og reproduksjon
Arabisk ulv danner flokker på opptil 10 dyr, men ferdes like gjerne i par eller små grupper på 3-4 voksne individer. Av og til opptrer de også alene. Man mener arten kun er revirbundet når valpene er små. Valpene er blinde når de fødes, gjerne mellom mars og april, og dier til de er omkring åtte uker gamle. Etter dette vil voksne individene i gruppen gulpe opp halvfordøyet mat for en periode, inntil de kan spise ordentelig selv. Arabisk ulv kan ta dyr opp til sau og geits størrelse, men jakter helst på smådyr, som rotter og slikt. Arabisk ulv er kjent for sine hurtige forflytninger. Den kan vandre opptil 60 km på ei natt, og derfor tidvis dukke opp på nye og helt uventede steder.
Habitat og utbredelse
Arabisk ulv har med årene blitt sjelden på Den arabiske halvøy og i de vesentligste populasjonene av Israel (Negevørkenen) og etter hvert også i Saudi-Arabia. I Oman har imidlertid arten vokst seg sterkere, siden det ble forbudt å jakte på den, og man antar at den pånytt vil etablere seg i nabolandet, De forente arabiske emirater. Der ble den utryddet på 1980-tallet. Arten kan også forekomme i Syria, Jordan og på Sinaihalvøya i Egypt, men dette er uavklart.
Uenighet om type
Det har vært en viss uenighet mellom forskere om hvorvidt arabisk ulv (Canis lupus arabs) og asiatisk ulv (Canis lupus pallipes) er samme underart eller ikke. Forskjellene har imidlertid vært av en slik karakter at de fleste har ment de er to ulike underarter. Nå har imidlertid ny indisk forskning på den indiske delen av stammen gjort spørsmålet aktuelt igjen, fordi de har funnet at deler av den må revurderes som en helt ny art (Canis indica), eventuelt underart (Canis lupus indica).
Margarete Bonnevie
Margarete Ottilie Bonnevie (født Skattebøl) (født 13. desember 1884 i Nesbyen, død 28. mars 1970 i Oslo) var en norsk kvinnesaksforkjemper, venstrepolitiker, humanetiker og forfatter. Hun var leder for Norsk Kvinnesaksforening (NKF) 1936–1946 og stod i spissen for å gjenopplive og fornye kvinnesaksbevegelsen i Norge i 1930-årene. Hun regnes ved siden av Eva Kolstad som den viktigste lederen i kvinnesaksbevegelsen i Norge i det 20. århundre, etter NKFs grunnleggergenerasjon. Hun var også styremedlem i International Alliance of Women (IAW) fra 1939 til 1949, medstifter og styremedlem i Human-Etisk Forbund, vararepresentant i Oslo bystyre for Venstre og leder av Oslo Venstrekvinnelag.
Bonnevie stod for en klart progressiv likestillingslinje forankret i et liberalt grunnsyn. Andreas H. Hvidsten skriver at «Bonnevies liberale standpunkt kan oppsummeres som likestilling i rettigheter, friheter og muligheter – og en sterk tiltro til at en slik likestilling også vil føre til en større kulturendring hvor ‘meget som er skakt og vrangt [vil] bli rettet på, og at [...] mann og kvinne styrer samfund og hjem sammen’». NKF fikk i hennes ledertid ny formålsparagraf om å «virke for kvinners fulle likestilling med menn i stat og samfund» gjennom systematisk arbeid for «innflytelse på lovgivningen, og samarbeid med myndighetene». Bonnevie sa at NKF skal arbeide for løsninger som er til beste for alle kvinner og samfunnet, «være kapteinen som holder stø kurs» i likestillingskampen og «trekke opp hovedlinjene som skal følges og søke å få regjering, storting og kommunestyrer til å gjennomføre de reformer som er påkrevd».
Familie og bakgrunn
Hun var datter av høyesterettsdommer, Høyreleder og stortingsrepresentant Ole Larsen Skattebøl (1844–1929) og Karen Christine Poppe Rømcke (1854–1932). Hun vokste opp i Hallingdal, og giftet seg i 1913 med høyesterettsdommer Thomas Bonnevie (1879–1960). Hun var utdannet fransk translatør og arbeidet 1906–1913 som fransk korrespondent i Norsk Hydro. Hun var mor til jurist og kvinnesakskvinne Grete Bonnevie.
Politisk engasjement
Som forfatter, aktiv debattant og leder av Norsk Kvinnesaksforening (1936–1946) bidro hun til å vekke nytt liv i kvinnesaksbevegelsen, som hadde ligget nede i 20–30-årene. Hun stod for en klart progressiv likestillingslinje. Andreas H. Hvidsten skriver at «Bonnevies liberale standpunkt kan oppsummeres som likestilling i rettigheter, friheter og muligheter – og en sterk tiltro til at en slik likestilling også vil føre til en større kulturendring hvor ‘meget som er skakt og vrangt [vil] bli rettet på, og at [...] mann og kvinne styrer samfund og hjem sammen.’ Dette ble også i stor grad NKFs standpunkt.» Bonnevie erklærte at Norsk Kvinnesaksforening skal «være kapteinen som holder stø kurs» i likestillingskampen og «trekke opp hovedlinjene som skal følges og søke å få regjering, storting og kommunestyrer til å gjennomføre de reformer som er påkrevd». Hun mente at en kvinnesaksorganisasjon gjerne kunne være en «elitetropp», bare den arbeider effektivt.
Fra 1910 publiserte hun artikler om norsk og fransk litteratur, og var en tid leder av Leseforeningen for Kvinder, og fra 1920-årene skrev hun også om kulturelle og politiske emner. I 1928 utga hun den første sitatsamling på norsk, Ord som lever. Engasjementet for kvinnesak ble for alvor vekket da Oslo kommune i 1928 besluttet at gifte kvinner ikke lenger skulle ansettes i kommunen, og at kvinner som var gift med en mann som hadde arbeid skulle være de første til å bli sagt opp ved innskrenkninger. I 1932 utgav hun sin første og mest kjente bok, Ekteskap og arbeide.
I resten av sitt liv kjempet hun, i skrift og tale, for kvinnesaken. Hun var tidlig ute med å se hvilke reformer som var nødvendige for at kvinner skulle kunne delta i yrkes- og samfunnslivet på lik linje med menn, slik som barnehager, daghjem og mulighet for deltidsarbeid. Den viktigste reformen hun foreslo var imidlertid lønnsreformen, som ville innebære lik lønn for begge kjønn, og et eget forsørgertillegg etter antall barn, betalt av lønningsmassen. Hun fremmet sitt reformforslag gjennom sin mindretallsinnstilling som medlem av barnetrygdkomitéen (1934–1937). Etter vervet i barnetrygdkomitéen ble hun aldri siden oppnevnt i noen offentlig komité eller utvalg. I 1956 la hun frem et privat lovforslag som bygget på mindretallsinnstillingen sin fra 1937. Forslaget ble aldri behandlet i Stortinget. Politisk var Margarete Bonnevie forankret i Venstre. I 1930-årene var hun en tid vararepresentant for partiet til Oslo bystyre og leder av Oslo Venstrekvinnelag. I 1956 var hun med på stiftelsen av Human-Etisk Forbund, og satt i styret frem til 1958. Hun var styremedlem i International Alliance of Women fra 1939 til 1949.
Alexandra Bastedo
Alexandra Bastedo (1946–2014) var en britisk skuespiller spesielt kjent fra tv-serien The Champions. Hun var også kjent som en mangeårig forkjemper for dyrevern og utgav flere bøker om emnet.
Bastedo medvirket i 23 filmer og drøyt 30 tv-produksjoner i løpet av karrieren. Hun gjorde også en del sceneopptredener.
Bakgrunn
Hun ble født Alexandra Lendon Bastedo i Hove, England som datter av Dorina Rescagliova (1917–2001) og Gilbert Lendon Bastedo (1915–1985). Hun tok utdannelse ved Brighton and Hove High School og Brighton School of Drama.
Karriere
Hun tv-debuterte i en episode av The Count of Monte Cristo (1964) og hadde senere faste roller i serier som The Champions (1968–1969), Codename (1970) og miniserien Gåten på Afroditeøya (1979). Utover dette medvirket hun i noen tv-filmer, deriblant westernfilmen Draw! (1984), samt hadde gjesteopptredener i serier som blant annet Compact (7 episoder, 1964–1965), Helgenen (1965 og 1967), Randall and Hopkirk (Deceased) (1969), Jason King (1971), The Adventurer (1972), The Starlost (1973), Absolutt fabelaktig (1992) og Østkantfolk (2 episoder, 2008).
Privatliv og død
Bastedo ble gift i 1980 med skuespiller og regissør Patrick Garland. De var gift frem til hans død i 2013. Bastedo døde av brystkreft året etter, 67 år gammel.
Knut Magnusson V
Knut Magnusson V av Danmark (født ca. 1125, død 9. august 1157) var dansk samkonge sammen med Svein Grathe og Valdemar den store fra 1146–1157.
Knut Magnusson var sønn av kong Nils’ sønn Magnus den sterke som hadde drept Knut Lavard, onkel av Svein Grathe.
Etter at kong Erik Lam ble syk og abdiserte i 1146 valgte jydene Knut som deres konge. Sjællenderne foretrakk Svein Grathe, og denne uenigheten førte til krig på Sjælland. Knut deltok i 1147 på et korstog mot venderne. I 1151 ble han fordrevet fra Danmark og han søkte tilflukt i Tyskland. Hans anmodning om hjelp fra den tyske konge i 1154, den senere keiser Fredrik Barbarossa, resulterte kun i et kompromiss som gjorde ham til en underordnet medregent av Svein Grathe: som Danmarks lensherre bestemte Fredrik Barbarossa at Svein skulle være enekonge i Danmark mens Knut skulle ha Sjælland som len.
Det samme året brøt det ut stridigheter igjen og denne gangen hadde Knut alliert seg med Knut Lavards sønn, Valdemar, som hittil hadde støttet Svein Grathe. Denne gangen endte det med at Svein må flykte, men i 1157 vendte han tilbake igjen. Man ble enig med den tyske keiser om en tredeling av Danmark: Valdemar fikk Jylland, Knut fikk Sjælland og Svein fikk Skåne.
For å feire avslutningen av mange år med stridigheter innbød Svein Grathe sine medkonger til et fredsgilde i Roskilde, den såkalte blodgildet i Roskilde. Det fant sted den 9. august 1157. Under måltidet lot Svein sine menn overfalle Knut og Valdemar. Knut ble drept, men en såret Valemar klarte å flykte.
Ekteskap og barn
Det er lite som er kjent om Knuts person og karakter. I 1156 giftet han seg med Helena av Sverige. Deres barn var:
Frillesønn:
Christian Stabell Eriksen
Christian Stabell Eriksen (født 10. september 1965) er en norsk konsernsjef og terrengsyklist. Han er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI 1992, eier og konsernsjef i Centragruppen. I juli 2000 ble Centragruppens dagligvarevirksomhet solgt til NorgesGruppen. Siden da har selskapet prioritert investering i børsnoterte selskap og eiendom.
Eriksen er en etapperitt-terrengsyklist. Han vant canadiske TransRockies med Ole Kristian Silseth i 2007, kom på fjerdeplass i canadiske BC Bikerace med Brede Arntzen i 2008 og på femteplass i Cape Epic med Silseth i 2006.
Tsar Ivan Groznyj
Tsar Ivan Groznyj (originaltittel: Царь Иван Грозный) er en sovjetisk film fra 1991, regissert av Gennadij Vasiljev.
Dalsøyra
Dalsøyra er ei bygd i Gulen i Sogn og Fjordane. Her finnes barnehage, skole med barne- og ungdomstrinn og butikk. Fra gammelt av hadde bøndene på gården Dale allmenning og naust på Dalsøyra.
Tsar Ivan Groznyj
Filmen forteller historien om Ivan den grusomme, og hans brutale styre over Russland.
Dalsøyra
Historie
Folk på gården Dale skal fra gammelt av ha eid et jordstykke på Dalsøyra der de hadde naust. Da rutebåtene begynte å gå og det ble vanlig med motorbåter var det lite bruk for robåter og naust, og de forfalt et etter et.
Første landhandel
Den første landhandelen på Dalsøyra ble startet i 1902 av Isak Breidvik som også var damskipsekspeditør da fylkesbåtane fikk stoppested her. Dampskipskaien ble bygget i 1911. Fra 1904 var Isak Breidvik også ansvarlig for en telegrafstasjon inntil ca. 1920 da den ble flyttet og Staten tok over driften. Dalsøyra ble eget poststed i 1905, og den første poståpneren var John J. Kjellevoll.
Ny landhandel
Einar Sigurson Ellingsen tok over forretningen i 1957. Det ble da bygget fryselager og hele butikken ble utvidet og nyinnredet i 1965.
Flystripe
Dalsøyra har en flystripe for mikrofly, Rompene Airport, som etter siste utbedring måler 210x20 meter.
Los Santos
Los Santos er en oppdiktet by i spillet Grand Theft Auto, og er basert på byen Los Angeles i California.
Byen er en del av det enorme Grand Theft Auto: San Andreas-komplekset. Los Santos er byen hvor spillet starter, byen hvor gjengkrigene foregår og hvor CJ er født og oppvokst. Los Santos består av en stor by, og mindre steder, blant annet Montgomery hvor man kan satse på hester, og en blanding av åser/små fjell og gresslagt terreng med trær. Det er mange distrikter i Los Santos.
Bydeler
Byen kan deles i tre områder:
Rikmannsområdet i Los Santos. Skuespillere, sangere og rikinger bor her. Området dekker deler som Rodeo, et kommersielt strøk fylt med dyre butikker, eksklusive restauranter, og fancy hoteller. Det er basert på byen Beverly Hills, som ligger i Los Angeles County. Vinewood, som er en parodi på Hollywood, inneholder sin egen versjon av The Hollywood Walk of Fame. Flere kinoer og filmstudioer ligger også her. Santa Maria Beach er en vakker strand med en stor, kommersiell pir med butikker og en liten fornøyelsespark som lokker til seg turister. Den er basert på Santa Monica. Verona Beach, basert på Venice Beach i Los Angeles, ligger rett ved siden av, og har masse trendy butikker. Richman er et boligområde for kjendiser og har hentet trekk fra Bel Air. Mulholland, et lignende nabolag, er basert på Hollywood Hills. Market er et kommersielt strøk basert på byen West Hollywood i Los Angeles County, men det er ikke like eksklusivt og dyrt som Rodeo. Temple er basert på North Hollywood, og er et boligstrøk for middelklassen med masse leilighetskomplekser. Marina er et rikt boligstrøk med fine, små hus i latinamerikansk arkitektur, og en lang båthavn for beboerne. Byens kjerne og sentrum. Dette er også sentrum for finans og økonomi. Området er dominert av flere skyskrapere, mange basert på ekte skyskrapere i Los Angeles. Downtown Los Santos er hovedkjernen i bydelen, hvor de fleste skyskraperne er. Den høyeste og mest kjente er Los Santos Bank Tower, inspirert av U.S. Bank Tower, den høyeste bygningen i Los Angeles og California. Pershing Square tilsvarer Civic Center, og er et lite nabolag der Los Santos City Hall, byens politistasjon, et hotell, og et stort torg i midten av det hele ligger. Commerce er et kommersielt strøk med flere billige restauranter og små butikker. Los Santos International Airport, byens flyplass som ligger her, er en av de travleste i denne verdenen. Det fattige området. Ghettoen i Los Santos. Gjengkriminalitet som narkotikahandel, prostitusjon og mord er dagligdags her. Flere hurtigmatkjeder, pantelånere, frisørsalonger, tatoveringssalonger, strippeklubber, billige moteller, dårlige leiligheter og fattigmannshus dominerer området. Det er her Grove Street ligger, hvor spillet starter. Området er basert på South Central Los Angeles. Distrikter som Idlewood, en versjon av Inglewood, samt Ganton, en versjon av Compton er basert på små byer som ligger i Los Angeles. De eneste rikmannsdistriktetene i Østre Los Santos er East Beach, basert på byen Long Beach, Glen Park, basert på McArthur Park, og Las Colinas, basert på Los Felitz. Selv om disse nabolagene har noen rike innbyggere, er det fortsatt masse kriminalitet der. Steder som Jefferson, basert på Watts, og East Los Santos, basert på East Los Angeles, er noen av de farligste stedene i hele staten San Andreas.
Gjengene
Gjengene som holder til i Østre Los Santos er:
Los Santos i Grand Theft Auto V
I det nyeste Grand Theft Auto-spillet, Grand Theft Auto V, er Los Santos på nytt med. Her er byen mye større (nesten like stor som hele spillverdenen i Grand Theft Auto: San Andreas), og er mye mer basert på Los Angeles. I motsetning til San Andreas, er Los Santos den eneste storbyen i spillverdenen, som nå bare representerer den sørlige delen av staten San Andreas. I likhet med San Andreas sin versjon av Los Santos, kan GTA V sin versjon av Los Santos også bli delt opp i flere deler med hver sine nabolag.
Angor Wat (band)
Angor Wat var et punkband med base på UFFA-huset i Trondheim.
Historikk
Angor Wat ble startet i 1981 og gikk det første halvåret under navnet Dimensjon S. Besetningen var Erik Ingebrigtsen (vokal), Asbjørn Tiller (gitar), Håvard Houen (bass) og Jens-Petter Wiig (trommer). Tiller var som den eneste med tidligere banderfaring med som assisterende bassgitarist i Wannskrækk. Bandet gjorde da også sin debut-konsert sammen med nettopp Wannskrækk som på den tiden var Trondheims største punkband.
I 1983 kom også Viggo Mastad med på gitar og bandet ga året etter ut en splittkassett med Moldebandet Bannlyst som siden ble lisensiert og utgitt i flere land. I 1985 forlot Erik Ingebrigtsen bandet og Håvard Houen overtok vokalen mens Asbjørn Tiller gikk tilbake til bassen. Denne besetningen ga ut LP-en General Strike på det engelske selskapet Children Of The Revolution Records og turnerte i Danmark og England foruten Norge.
Angor Wat ble oppløst i 1988, men gjenoppstod som Israelvis senere samme år.
İnhisar
İnhisar er en by med 2 254 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Bilecik. Den ligger nord for Tepebaşı, sør for Gölpazarı, sørvest for Yenipazar, øst for Söğüt og vest for Mihalgazi.
Jakub Pešek
Jakub Pešek (født 24. juni 1993) er en tsjekkisk fotballspiller som spiller for Sparta Praha.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Whitechapelmordene
De fleste, om ikke alle ofrene—Emma Elisabeth Smith, Martha Tabram, Mary Ann Nichols, Annie Chapman, Elizabeth Stride, Catherine Eddowes, Mary Jane Kelly, Rose Mylett, Alice McKenzie, Frances Coles, og en uidentifisert kvinne var prostituerte. Smith ble voldtatt og ranet av en gjeng. Tabram ble knivstukket 39 ganger. Nichols, Chapman, Stride, Eddowes, Kelly, McKenzie og Coles fikk sine struper skåret over. Eddowes og Stride ble drept samme kveld, bare minutter og mindre enn en kilometer fra hverandre. Disse to drap ble kalt «double event» etter en setning i et postkort sendt til en avis av noen som utga seg for å være Ripper. Likene av Nichols, Chapman, Eddowes og Kelly var blitt lemlestet i maveregionen. Mylett ble kvalt. Kroppen av den uidentifiserte kvinnen var lemlestet, men den eksakte årsaken til hennes død er uklart.
Metropolitan Police, City of London Police, og private organisasjoner som Whitechapel Vigilancec Commitee var involvert i søket etter drapsmannen eller drapsmennene. Til tross for omfattende undersøkelser og flere arrestasjoner, unngikk den skyldige eller gjerningsmennene identifikasjon og arrestasjon Drapene gjorde at de dårlige levekår i slummen fikk stor oppmerksomhet og East End slummen ble senere forbedret. Det varige mysterium om den eller de som hadde begått forbrytelser har satt folks fantasi i sving helt til denne dag.
Sammendrag
På slutten av viktoriatiden ble Whitechapel ansett for å være den mest beryktede kriminelle yngleplassen i London. Området rundt Flower og Dean Street ble beskrevet som «kanskje de skumleste og farligste gater i hele storbyen». Dorset Street ble kalt «den verste gate i London». Assisterende politisjef Robert Anderson anbefalte Whitechapel til «de som er interessert i de farlige områder, et av Londons fremste beryktede kriminelle steder». Ran og vold var vanlig. Distriktet var preget av ekstrem fattigdom, elendig boligstandard, hjemløshet, drukkenskap og endemiske prostitusjon. Disse faktorene ble fokusert på det felles overnatting-huset som ga billig, felles innkvartering for de desperate og fattige i Whitechapel.
Mordofrene ble nummerert. Alle de identifiserte ofrene bodde i hjertet av ynglepøassen i Spitalfields, tre i George Street (senere kalt Lolesworth Street), to i Dorset Street, to i Flower og Dean Street og et i Thrawl Street.
Elleve dødsfall i eller i nærheten av Whitechapel mellom 1888 og 1891 var samlet i en enkelt fil, som ble referert til i politiets arkiver Whitechapel-drapene.Mye av det opprinnelige materialet er enten stjålet eller blitt ødelagt
Martha Tabram
Tirsdag 7. august, mandag etter bank holiday ble den prostituerte Martha Tabram myrdet. Kroppen hennes ble funnet innen George Yards bygninger, Hun hadde blitt knivstukket 39 ganger med en kort kniv. På grunnlag av uttalelser fra en annen prostituert og konstabel Thomas Barrett som var på patruljering i nærheten kunne Inspektør Reid stille soldater fra Tower of London og Wellington Barracks opp til en identifiseringsparade, men uten positive resultater. Politiet koblet det ikke til drapet på Smith, men de koblet det til senere mord. De fleste eksperter i dag kobler det ikke sammen med de andre drapene, siden Tabram ble knivstukket, mens de senere ofrene ble skåret opp, men en forbindelse kan ikke utelukkes.
Mary Ann Nichols
Fredag 31. august ble den prostituerte Mary Ann Nichols myrdet i Buck's Road, (senere omdøpt Durward Street), en bakgate i Whitechapel. Kroppen hennes ble oppdaget av vognmannen Charles Cross foran en stalldør. Halsen hennes hadde blitt kuttet to ganger fra venstre til høyre øre og magen hennes var lemlestet av et dypt hakkete sår. Flere grunnere kutt magen og tre eller fire tilsvarende kutt på høyre side forårsaket av den samme kniven. Side drapet skjedde i Bethnal Green ble det først undersøkt av lokale detektiver. Samme dag trakk James Monro seg som leder for Criminal Investigation Department (CID) på grunn av uenighet med Chief Commissioner for Metropolitan Police Sir Charles Warren. De innledende undersøkelser av drapet hadde liten suksess, selv om enkelte aviser koblet det til de to foregående mord og foreslo at drapene kunne ha blitt begått av en gjeng, som i tilfelle med Smith. Avisen The Star foreslo i stedet at en enkelt drapmann var ansvarlig, og andre aviser tok opp dens historie. Mistanke om en seriemorder på frifot i London førte til at detektiv inspektørerne Fredrik Abberline, Henry Moore og Walter Andrews ble sendt ut fra Scotland Yard. Av de tilgjengelige bevis konkluderte Coroner Baxter med at Nichols ble myrdet etter kl. 3 på ettermiddagen der hun ble funnet. I sin oppsummering, avviste han muligheten for at drapet hadde sammenheng med de på Smith og Tabram, da drapsvåpnene var forskjellig i alle tre tilfeller, og i ingen av de tidligere tilfellene var halsen skåret opp. Men før likskuet av Nichols var ferdig, ble en fjerde kvinne myrdet, og Baxter bemerket «likheten av skader i de to tilfellene er betydelig».
Annie Chapman
Den lemlestede kroppen av den fjerde kvinne, den prostituerte Annie Chapman, ble oppdaget på morgenen lørdag 8. september på bakken i nærheten av en døråpning i bakgården til et hus i Hanbury Street. Chapman hadde forlatt sitt losji dagen hun ble myrdet for å få penger fra en klient for å betale sin husleie. . Halsen hennes var skåret fra venstre til høyre. Hun hadde blitt skåret opp i maven, og hennes tarmer hadde blitt dratt ut og hengt over begge skuldre. Likhusets undersøkelse avdekket at en del av hennes livmor manglet. Patologen, George Bagster Phillips, var av den oppfatning at morderen må ha hatt god anatomisk kunnskap for å kunne skjære ut reproduktive organer med en kniv 15-20 cm lang. Men idéen om at morderen var i besittelse kirurgiske ferdigheter ble avvist av andre eksperter. Siden likene ikke ble nøye undersøkt på åstedet, ble det også foreslått at organer kunne ha blitt fjernet av likhusets ansatte, som solgte organer som allerede hadde blitt tatt ut som de solgte.
Den 10. september arresterte politiet en notorisk lokal, John Pizer, en skomaker kalt «Lærforkle», som hadde et rykte for å terrorisere lokale prostituerte. Hans alibi for de to siste drapene ble bekreftet, og han ble løslatt uten siktelse. På likskuet vitnet Mrs Elizabeth Long om at hun hadde sett Chapman snakke med en mann på like utenfor bakgården hvor Chapman senere ble funnet. Baxter antydet at mannen fru Long hadde sett var morderen. Fru Long beskrev ham som over førti, litt høyere enn Chapman, med mørk hudfarge, og av utenlandsk shabby utseende. Han var iført en lue og en mørk vinterfrakk. . Et annet vitne, snekker Albert Cadosch hadde gått inn i nabohuset omtrent på samme tid og hørte stemmer i etterfulgt av lyder som om noen falt mot gjerdet. I sine memoarer skrev Walter Dew at drapene forårsaket utbredt panikk i London. En mobb angrep en politistasjon, da de mistenkte at morderen var der. Samuel Montagu, medlem av Parlamentet for Whitechapel utlovet oen belønning på 100 pund (omtrent 10 000 pund i 2016).Rykter om at drapene var et jødisk rituelt drap førte til anti-semittiske demonstrasjoner. Lokale innbyggere dannet Whitechapel Vigliance Kommité under ledelse av George Lusk og tilbød en belønning for pågripelse av morderen—noe Metropolitan Police (under instruksjon fra Home Office) nektet å gjøre fordi det kunne føre til falske eller villedende informasjon. Komiteen ansatte to private detektiver for å undersøke saken.
Robert Anderson ble utnevnt til leder av etterforskningen 1. september, men han ble sykmeldt og reiste Sveits den 7. Inspektør Thomas Arnold tok ferie 2. september. Andersens fravær førte til at Chief Commissioner Sir Charles Warren oppnevnte Chief Inspector Donald Swanson til å koordinere etterforskningen fra Scotland Yard. En tysk frisør ved navn Charles Ludwig ble tatt i forvaring 18. september, mistenkt for drapene, men han ble løslatt mindre enn to uker senere da et dobbeltmord viste at den virkelige morderen fortsatt var på frifot.
Elizabeth Stride
Den 27. september mottok Central News Agency et brev, kalt «Dear Boss», der forfatteren, som registrerte seg selv som «Jack the Ripper», som hevdet å begått drapene. den 1. oktober, et postkort, kalt «Saucy Jacky» også signert «Jack the Ripper», ble mottatt av byrået. Det hevdet ansvar for det siste drap på 30. september, og beskrev drapene på de to unge kvinnene som «dobbel event», en betegnelse som har blitt stående.
Chaterine Eddows
Tirsdag 2. oktober ble en uidentifisert kvinne funnet i kjelleren til New Scotland Yard som var under bygging. Det ble knyttet til Whitechapel-drapene av avisene, men det var ikke inkludert i Whitechapel mord-filen, og noen forbindelse mellom de to er nå ansestt som usannsynlig. saken ble kjent som the Whitehall Mysterium. På samme dag besøkte den psykiske Robert James Lees Scotland Yard og tilbød seg å spore opp morderen ved hjelp av paranormale krefter. Politiet avslo ham bort og kalte ham en «tosk og en galning».
Leder av CID, Anderson kom tilbake fra permisjon 6. oktober og tok ansvaret for etterforskningen for Scotland Yard den 16. oktober, George Lusk fra Whitechapel Vigliance Committee hadde fått et annet brev som han hevdet å være fra morderen. Håndskriften og stilen var i motsetning til de «Dear Boss» brev og «Saucy Jacky» postkort. Brevet kom med en liten boks som inneholder halvparten av et menneskets nyre, konservert i alkohol. Brevets forfatter hevdet at han hadde tatt det fra kroppen til Eddowes og at han hadde stekt og spist den manglende halvparten. Uttalelse om hvorvidt nyret og brevet var ekte var og er motstridende. Ved utgangen av oktober hadde politiet intervjuet mer enn 2 000 mennesker, undersøkt i overkant av 300 og anholdt 80.
Mary Ann Nichols
Fredag 31. august ble den prostituerte Mary Ann Nichols myrdet i Buck's Road, (senere omdøpt Durward Street), en bakgate i Whitechapel. Kroppen hennes ble oppdaget av vognmannen Charles Cross foran et inngjerdet stalldør. Halsen hennes hadde vært kuttet to ganger fra venstre til høyre øre og magen hennes var lemlestet av et dypt hakkete sår. Flere grunnere snitt kutt magen og tre eller fire tilsvarende kutt på høyre side forårsaket av den samme kniven. Da drapet skjedde Bethnal Green ble det først undersøkt av lokale detektiver. På samme dag trakk James Monro seg som leder for Criminal Investigation Department (CID) på grunn av uenighet med Chief Commissioner for Metropolitan Police Sir Charles Warren. De innledende undersøkelser av drapet hadde liten suksess, selv om enkelte aviser koblet det til de to foregående mord og foreslo at drapene kunne ha blitt begått av en gjeng, som i tilfelle av Smith. Avisen The Star foreslo i stedet at en enkelt drapsmann var ansvarlig, og andre aviser tok opp denne historie. Mistanke om en seriemorder er på frifot i London førte til at Detektiv Inspektører Fredrik Abberline, Henry Moore og Walter Andrews ble sendt ut fra det Sentrale Kontoret i Scotland Yard. Av tilgjengelige bevis konkluderte Coroner Baxter med at Nichols ble myrdet etter 3 på ettermiddagen der hun ble funnet. I sin oppsummering, avviste han muligheten for at hennes drap ble koblet med de på Smith og Tabram, da de dødelige våpen var forskjellige i alle tre tilfeller, og ingen av de tidligere tilfellene involvert en opprustet hals. Men før likskuet av Nichols ble en fjerde kvinne blitt myrdet, og Baxter bemerket «likheten av skader i de to tilfellene er betydelig»
Mary Kelly
Fredag 9. november ble den prostituerte Mary Jane Kelly myrdet i sitt enerom hvor hun bodde på Millers Court, bak Dorset Street. En av de tidligere ofre, Chapman, hadde bodd i Dorset Street, og en annen, Eddowes, som ble rapportert å ha sovet tungt der. Kelly var alvorlig lemlestet. Kropp ble oppdaget kort tid etter ti på formiddagen, liggende på sengen. Den første legen som kom til, dr. George Bagster Phillips mente at Kelly ble drept av en overskåret hals. Hennes bukhul åpnet og alle hennes viscera fjernet og spredt rundt i rommet. Brystene hadde blitt kuttet av, ansiktet ødelagt til det ugjenkjennelige, og hennes lår delvis skåret opp til beinet og noen av musklene fjernet. I motsetning til de andre ofrene, var hun avkledd av og hadde bare på seg et lyst chemise. Hennes klær var lagt pent på en stol, med unntak av noe som ble funnet brent i ovnen. Abberline trodde klærne hadde blitt brent av morderen for å gi lys, da rommet ellers var bare svakt opplyst av et enkelt stearinlys.Kelly-mordet var det mest grusomme, sannsynligvis fordi morderen hadde mer tid til å begå sine grusomheter i et privat rom, snarere enn på gaten. Hennes tilstand, avkledd og klærne brettet sammen, førte til forslag at hun hadde kledde av seg selv før hun skulle legge seg, noe som skulle tilsi at hun var drept av noen hun av noen som hun trodde var en klient, eller at hun sov eller var beruset.
Rettsmedisineren, dr Roderick Macdonald presiderte over likskuet til Kelly's død i rådhuset. I scener med stor følelse. En enorm sørgende folkemengde deltok Mary Kelly's begravelse den 19. movember. gatene ble avstengt og folk slet med å reise fra Shoreditch likhus til den romersk-katolske kirkegården i Leytonstone hvor hun ble stedt til hvile.
Den 8. november gikk Charles Warren av som Byråd for Metropolitan Police etter at innenriksministeren informerte ham om at han ikke kunne gjøre offentlige uttalelser uten godkjenning. James Monro som hadde trukket seg noen måneder tidligere over uoverenstemmelser med Warren ble utnevnt som hans etterfølger i desember. Den 10. november skrev politikege Thomas Bond til Robert Anderson, leder for Londons CID i detalj om likheter mellom de fem drapene på Nichols, Chapman, Stride, Eddowes og Kelly, «ingen tvil om de er begått av samme person». På samme dag lovet regjeringen løst å tilby benådning til noen medsammensvorne som kom frem med informasjon som førte til domfellelse av den egentlige morderen. Metropolitan Police Commissioner rapportert at Whitechapel-morderen forble uidentifisert tross for 143 ekstra politimenn var utplassert i Whitechapel i november og desember.