cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Implenia
Opprinnelse
På grunn av de store komplementære forretningsområdene fusjonerte Zschokke og Batigroup til Implenia fra 2005 til 2006. ZB Didumos AG, som ble grunnlagt som plassholder for det fremtidige selskapet, ble omdøpt til Implenia AG i 2005. Hovedkvarteret til det nye selskapet ble Zürich.
Implenia AG
Aksjene i Zschokke og Batigroup ble omsatt på SIX Swiss Exchange børsnotering den 3. mars 2006. Fusjonen ble gjennomført gjennom et innbytte av aksjene mot de nye Implenia-aksjene, der verdiforholdet ble satt til 65 (Zschokke) mot 35 (Batigroup). Den første handelsdagen for Implenia-aksjene på den sveitsiske børsen var 6. mars 2006.
27. oktober 2020 annonserte Implenia en aksellerert restrukturering fra 2021. Den over flere år forserte internasjonaliseringen av konsernet ble erklært avsluttet. Aksjemarkedet ble halvert i løpet av de siste to årene, hovedsakelig på grunn av tidligere oppkjøp som i Sverige mellom 2015 og 2017. Selskapet trakk seg fra ulønnsomme virksomheter i Sverige, Norge og Romania, og konsentrert seg hovedsakelig om Sveits og Tyskland. Der er Implenia aktiv som eiendomsutvikler og eiendomsforvalter, samt innen bygg- og anleggsvirksomhet, og på spesialområder som trekonstruksjon og fasadeteknologi. I resten av Europa er fokuset stort sett på tunnelbygging, som i Østerrike, Sverige, Norge, Frankrike og Italia. I løpet av denne aksellererte restruktureringen kunngjorde Implenia at 750 mennesker vil bli sagt opp fram til 2023, og at 2000 heltidsjobber vil bli avviklet. Denne nedbemanningen ble fullført før tiden.
I mai 2021 fullførte Implenia oppkjøpet av BAM Swiss AG, en byggetjenesteleverandør i helsesektoren i Sveits, med hovedkontor i Basel. Med dette oppkjøpet overtok Implenia de nåværende prosjektene til BAM Swiss AG som planlegging og realisering av det kantonale sykehuset i Aarau, BSSE i Basel – et moderne laboratorium og forskningsbygg for biosystemvitenskap og engineering, samt prosjektet Felix-Platter-sykehus i Basel og en studentbolig for ETH i Zürich.
Implenia kjøpte den sveitsiske leverandøren av eiendomstjenester Wincasa i mai 2023.
Selskapets struktur
Administrerende direktør (CEO) i Implenia er André Wyss. i tillegg er følgende personer del av ledelsen: Stefan Baumgärtner (CFO), Adrian Wyss (Head Division Real Estate), Jens Vollmar (Head Division Buildings), Christian Späth (Head Division Civil Engineering), Anita Eckardt (Head Division Specialties), Claudia Bidwell (Chief Human Resources Officer) og German Grüninger (General Counsel). Hans-Ulrich Meister er administrasjonsstyrets president. I 2022 genererte selskapet en omsetning på 3,6 milliarder CHF og sysselsatte 7639 personer. Selskapets hovedkontor er i Opfikon (Sveits).
Forretningsområder
Forretningsområdene til Implenia AG er delt inn i fire divisjoner: Real Estate, Buildings, Civil Engineering og Specialties.
Real Estate
I divisjonen Real Estate har Implenia samlet sin kompetanse innen integrert eiendomsutvikling. I tillegg utvikler divisjonen sin egen eiendomsportefølje, tilbyr eiendomsprodukter og investeringsobjekt. Implenia AG sin eiendomsvirksomhet er begrenset til Sveits og Tyskland. Bygninger for privat og offentlig bruk bygges som del av områdeutvikling, deriblant bydelen Lockstadt i Winterthur eller Green Village i Genève.
Buildings
I divisjonen Buildings sammenfatter Implenia sine tjenester innen rådgivning, planlegging, konsepter, gjennomføring og prosjektstyring av nye bygninger samt modernisering av eksisterende eiendommer i Sveits og Tyskland. Siden 2020 har denne divisjonen til Implenia blant annet jobbet med oppføringen av den nye bygningen til det kantonale sykehuset i Aarau, forsknings- og utviklingscampus Empa/Eawag, EUREF Campus i Düsseldorf og ulike datasentre.
Virksomheten i Østerrike ble solgt til Zech Bau i begynnelsen av september 2021.
Civil Engineering
Divisjonen Civil Engineering består av landbruks- og anleggsvirksomhet, spesialbygg under bakken og tunnelbygging i Sveits, Tyskland, Frankrike, Sverige, Norge, Østerrike og Italia. Implenia er det eneste selskapet i Europa som deltar i alle de fire alpine ferdselsveiene som for tiden er under bygging Gotthard-veitunnel, Brenner-basistunnel, Mont-Cenis-basistunnel mellom Lyon og Torino samt tunnelen Semmering som inngår i et fellesprosjekt og Koralm-tunnelen i Østerrike). I Norge jobber Implenia med den lengste jernbanebroen, den dobbeltsporede Tangenvika jernbanebroen, og i 2019 vant de sammen med Avenir-konsortiet to avsnitt i prosjektet Grand Paris Express, det største infrastrukturprosjektet i Europa, hvor Implenia skal bygge de nye tunnelene Métro de Paris.
Specialties
I divisjonen Specialties kombinerer Implenia sine nisjetilbud for byggebransjen under en felles ledelse. Disse inkluderer for eksempel trebygging og fasadeteknologi. Siden 2021 har Implenia for eksempel vært involvert som en generalentreprenør i «Pi-prosjektet», et 80 meter høyt trehus i Zug. Den bærende konstruksjonen i huset er planlagt av WaltGalmarini og vitenskapelig ledsaget av Andrea Frangi, professor i trekonstruksjon ved Instituttet for byggstatikk og konstruksjon ved ETH Zürich. Prosjektet er planlagt ferdigstilt i 2024. Implenia utfører også byggingen av trebygget «Hochhaus Rocket» til selskapet Ina Invest i Winterthur. Huset skal være 100 meter høyt med 32 etasjer og skal romme 255 leiligheter. Det er planlagt ferdigstilt og innflyttingsklart i 2026.
Divisjonens enheter inkluderer BBV Systems GmbH, Building Construction Logistics GmbH, Implenia Holzbau, Implenia Fassadentechnik GmbH og byggeteknologiplanleggeren Planovita.
Tvistemål
Ti år med rettssaker ble ført mot selskapet på grunn av byggemangler på Letzigrund-stadion i Zürich, som ble bygget av Implenia og som selskapet fullførte under stort tidspress for EM i fotball 2008. Utgangspunktet for dette var sprekker og defekte sveisesømmer på stålbjelkene, som Implenia avviste som «skremselspropaganda». Byen Zürich fryktet imidlertid at taket ville utgjøre en fare for tilskuerne og sikret taket med ekstra støtte på tribunene på egen bekostning. Sakene ble avsluttet i 2021 med rettsforlik, der begge parter ble enige om å frafalle hverandres krav som fortsatt var utestående.
Enebakkneset gravplass
Enebakkneset gravplass er øst for Øyeren og vest for riksvei 22, i en del av Lillestrøm kommune som tilhørte Enebakk frem til 1962.
Det ble oppført et gravkapell på stedet i 2006.
Per Erling Kristoffersen
Per Erling Kristoffersen (født 16. februar 1959) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Lørenskog FIL og Minerva.
Av en sliters memoarer
Av en sliters memoarer er et musikkalbum av Erik Lukashaugen utgitt i 2013. Tekstene er skrevet av Hans Børli (1918-1989) mens musikken er komponert av Lukashaugen. Albumet ble utgitt på Øksekar/Musikkoperatørene på LP/CD samt strømmetjenester.
Anmeldelser
«Børli Blues og stor visekunst» 6/6 Østlendingen «For en platedebut» 5/6 Romerikes blad «Må være den beste utgivelsen av Børli-sanger noensinne.» Hamar Arbeiderblad (6/6) «Et nydelig album!» Dagbladet «Resultatet står til 19,5 i stil; minst.»(5/6) Glåmdalen «Gull fra grønne skoger» Universitas «Ei varm og inderlig plate.» Vårt Land «Hvilken nennsom og vakker måte å ta diktene videre på.» TA «En høytidsstund i riket til skogens dikter!» Lokalavisa Sør-Østerdal «Ikke rart at Lukashaugen har fått Vidar Sandbecks kulturpris for 2013.» (5/6) Halden Arbeiderblad «Du verden, det låter flott.» (4/6) Oppland Arbeiderblad «En stødig tolkning av Børlis ord.» Gudbrandsdølen Dagningen «Melodiane er godt tilpassa Børlis dikt.» Fjuken «Dette er rett og slett en strålende debut. Se opp, Bjella!» (5/6) Rockblogg.no «Et feiende flott debutalbum. Og vi kan kun glede oss til fortsettelsen!» Dust of daylight
Gregor II
Gregor II (født 669 i Roma, død 11. februar 731 i Roma) var pave fra 19. mai 715 til sin død i 731. Han æres i den katolske kirke som helgen med minnesdag 11 februar. Catholic Encyclopedia skriver at Gregor kanskje var den største av alle store paver på 700-tallet.
Bakgrunn
Gregor var romer, var sønn av Marcellus av Savelli-familien og hans hustru Honesta. I ung alder ble han innskrevet ved schola cantorum, og ble utsett av pave Sergius I (687 – 701) til subdiakon og sacellarius (skattmester). I og med det sistnevnte fikk han ansvar for det pavelige bibliotek, og er den første bibliotekaren med dette ansvar som er kjent ved navn.
Da Constantinus ble pave var han blitt diakon, og fikk ledsage denne til Konstantinopel for å diskutere den situasjon som var inntruffet ved Romas avvising avbeslutninger fattet ved den trullanske synode, og billedspørsmålet.
Pave
Etter pave Constantinus' død 9. april 715 ble Gregor valgt til pave; han ble den 19. mai 715 konsekrert til biskop av Roma. Det første han foretok seg som pave var å begynne å gjenstille Romas bymurer som langobarderne hadde ødelagt. Man begynte med Porta Tiburtina. Arbeidet ble forsinket i oktober 716 da Tiberen brøt gjennom sine voller og oversvømte Roma, og forårsaket veldige skader i løpet av de åtte dager det tok før vannet trakk seg tilbake. Gregor forordnet en rekke litanier for å stagge flommen, som spredte seg over Campus Martius og til foten av kapitolinerhøyden.
Han opptok uten å vende seg mot det bysantinske keiserdømmet også striden mot Leo III Isaurierens billedstormende politikk og trosset med fremgang alle keiserhoffets forsøk på å styrte ham og nektet å betale en skattepålegg til keiseren. Han pleide kontakter viden rundt, som nord for Alpene med de bairiske stammers hertugdømme, med langobardene, og med Aquitania. I de kristne deler av Midt-Europa nøt pave Gregor den største anseelse. Han trådte i forbindelse med den angelsaksiske Wynfreth (Bonifatius), gav ham den 15. mai 719 misjonsfullmakt over de tyske områder og oppdrag å organisere den fremvoksende kristendom der. Etter at Bonifatius hadde misjonert i Thüringen og Hessen, utnevnte pave Gregor ham til biskop i 722 uten fast avgrensning av hans jurisdiksjonsområde. Bonifatius stod i jevn brevkontakt med pave Gregor. Paven anbefalte i et skriv til Karl Martell, som han gav Bonifatius i oppgave å overbringe, at gode forhold måtte bestå mellom Roma og frankerne.
Stor var også hans interesse for klostervesenet; særskilt begunstiget han benediktinerne.
Bortsett fra trusselen fra langobarderne holdt Middelhavet på å ble overtatt av saracenerne og muslimene. Pave Gregor var seg vel bevisst om at de kunne forsøkte å innta Roma, og mante frankerne til å stagge deres fremfart. Med langobarderne lyktes Gregor med å få deres leder til å anta en forfatning, men de inngikk senere allianse med eksarken av Ravenna mot ham. Ikke desto mindre støttet pave Gregor Eutychius som den rette eksark over eksarkatet Ravenna i kampen mot usurpatoren Tiberios Petasius, som i Tuscia hadde utropt seg til mot-keiser.
Pave Gregors personlige bånd til langobardernes kong Liutprand klarte imidlertid å bryte opp deres allianse, og Gregor slo ned opprøret i Ravenna med sine styrker.
Min nye venninne
Min nye venninne, (originaltittel: Une nouvelle amie) er et fransk drama fra 2014 regissert av François Ozon, og basert på en novelle av Ruth Rendell.
Vannhyasint
Beskrivelse
Den er en flyteplante som ikke er festet til bunnen, og kan stikke opptil én meter opp av vannet. Røttene danner en tett masse og er som regel 20–60 cm lange, men kan bli 300 cm. De er hvite på mørke steder, men er ofte purpurfargede, særlig når vannet ikke er næringsrikt.
Stengelen er kort og har opptil ti blader som sitter spiralstilt med 3/8 rotasjon. Midten av bladskaftet er ofte oppsvulmet og 2–5 cm tykt. Bladet er rundt, egg- eller nyreformet og opptil 15 cm i diameter med hjerteformet basis. Et opptil 6 cm langt akselblad omslutter basis av bladskaftet. I bladhjørnene vokser det periodevis fram utløpere som blir 10–50 cm lange før de løsner og gir opphav til nye planter.
Blomsterstanden er en klase med 7–15 spiralstilte blomster. Blomsterskaftet er 35–45 cm langt og har to støtteblad. Blomstene er sekstallige. Kronrøret er 1,5 cm langt med opptil 4 cm lange kronfliker. Kronbladene er purpurblå, men ett av dem er større og har en gul flekk omgitt av en mørkere purpurfarget ring. Kronfliken tvers ovenfor den store er litt mindre enn de fire på sidene.
Blomstene er tristyle. De har seks pollenbærere og én griffel, som kan ha tre ulike lengder. Middels lang griffel er det vanligste typen i invaderende populasjoner. Kort griffel er bare kjent fra det opprinnelige utbredelsesområdet i Sør-Amerika, og lang griffel er vanligst i Sør-Amerika, men forekommer også i Sørøst-Asia og svært sjeldent i Afrika. I hjemlandet gjøres pollineringen av den langtungede bia Ancyloscelis gigas og broddløse bier i slekta Trigona. Sjølpollinering gir god frøproduksjon i motsetning til hva som er vanlig hos andre heterostyle planter. Frukten er en eggformet kapsel med mange små frø.
Økologi
Vannhyasint vokser i ferskvann i tropiske og subtropiske elver og innsjøer, spesielt der vannet er rikt på næringsstoffer. Den kan også forekomme i rismarker. Optimal temperatur er 25–30 °C, og veksten stopper hvis temperaturen er høyere enn 40 °C eller lavere enn 10 °C. Planten tåler likevel korte perioder med frost. Optimal pH er mellom 6 og 8, og kalsiumkonsentrasjonen må være minst 5 mg/l for at veksten ikke skal stoppe. Vannhyasint tåler ikke saltvann og dør allerede ved en salinitet på en fjerdedel av sjøvann.
Veksten er ekstremt rask, og økningen i biomasse kan være 400–700 tonn per hektar per dag. Bladene har de anatomiske trekkene til C3-planter, men fotosyntesen ligner litt på C4-fotosyntese og er svært effektiv ved høy solintensitet. Rask vekst er avhengig av at det er mye nitrogen og fosfor i vannet, men mangel på disse stoffene er ikke så kritisk som kalsiummangel. Optimale konsentrasjoner av nitrogen er 21 mg/l, fosfor 62 mg/l og jern 0,6 mg/l.
Spredningen kan skje både med frø og vegetativt. Mennesker har flyttet vannhyasint til nye verdensdeler for å dyrke den i hagedammer på grunn av de vakre blomstene. Vind og strøm sprer planten, og plantedeler som stikker opp i lufta kan fungere som seil og transportere plantene motstrøms. Ufrivillig menneskelig spredning kan skje med kanoer, større båter, og i deler av Afrika med sekker av trekull som er lukket med plantestengler.
Planten har også svært effektiv spredning med frø. Etter blomstring bøyer skaftet seg ned slik at kapselen kommer under vann og frøene slippes løs. Frøene kan spire med en gang, men kan også bevare spireevnen i mange år. Luft og skiftende temperatur stimulerer spiring. Hvis vannivået faller, kan store mengder av planten spire i det tørrlagte mudderet. Frø kan også spres med mudder som tørker på fugler og pattedyr.
Utbredelse
Vannhyasint kommer opprinnelig fra Amazonasbekkenet i Brasil. Mot slutten av 1800-tallet var den etablert i Mellom-Amerika, Karibia og sørlige USA. I perioden 1890–1920 spredte den seg til Australia, Egypt, Sør-Afrika, Madagaskar, India, Sri Lanka, Japan, Kina og landene i Sørøst-Asia, og til Papua Ny-Guinea kom den i 1962.
I tropisk Afrika skjedde det en rask spredning fra 1950. I denne verdensdelen er det flere eksempler på hvor rask spredningen er. I 1950-årene brukte den bare tre år på å spre seg langs en strekning på 1600 km langs Kongo. I Victoriasjøen ble den først funnet i 1989, men tidlig i 1990-årene var den vanlig i alle grunne, beskyttede bukter i hele innsjøen.
I Europa er det bare på Den iberiske halvøy at det finnes store bestander med vannhyasint. Den ble antagelig forvillet i Portugal på 1930-tallet, og vokser nå i midtre og nedre deler av nedslagsfeltene til Sado og Tejo sentralt i landet. Det første dokumenterte funnet fra Spania var i 1989. Vannhyasint gjør mest skade i det midtre løpet til Guadiana sørvest på halvøya. Arten har hatt fordel av fjerning av kantvegetasjon som gir mer lys, intensivt jordbruk med mye bruk av kunstgjødsel, og vassdragsreguleringer som gir store variasjoner i vannføring og dermed gode forhold for spredning.
Skadevirkninger
Vannhyasint vokser raskt, kan utkonkurrere andre vannplanter og har lett for å spre seg. I hjemlandet holdes bestandene i balanse på grunn av beiting av amerikamanat og mange insekter, men i andre verdensdeler er det ingen dyr som kan spille denne rollen. Vannhyasint danner store monotypiske bestander som påvirker menneskelig aktivitet og biodiversitet. Den er tatt med i Verdens naturvernunions liste over de 100 mest skadelige invaderende artene i verden.
Planten er til hinder for båttrafikk i blant annet sørlige USA, Sør-Afrika, Sørøst-Asia, Australia, Kongo, Sudan, Panamakanalen og Victoriasjøen. I Nigeria er kostnadene til drivstoff og reparasjoner på båter tre ganger så høye som på steder der vannhyasint ikke forekommer. Planten er til skade til fiske, både ved å sperre adgang til områder og på grunn av fiskebestandene reduseres. Planten kan også skade vannkraftverk og bruer.
De tette bestandene av vannhyasint fortrenger naturlig vegetasjon og ødelegger dermed leveområdene til virvelløse dyr, fisker og fugler. Temperatur, pH, biologisk oksygenforbruk og innhold av næringsstoffer reduseres. Av og til forsvinner alt tilgjengelig oksygen så en får massedød av fisk. Bestandene av mygg, snegler og andre smittebærere kan øke slik at det blir mer av sykdommer som malaria, bilharzia, hjernebetennelse, filariasis og kolera.
Bekjempelse
Vannhyasint er i praksis umulig å utrydde når den først har etablert seg i et område, men det finnes ulike metoder for å redusere skadevirkningene. Et viktig første tiltak er å redusere tilførselen av næringsstoffer ved bedre behandling av avløpsvann. Driftsbarrierer kan hindre at planter flyter inn i kritiske områder. Bare små mengder kan fjernes manuelt, og fjerning i stor skala krever maskinelt utstyr. Mekaniske metoder innebærer som regel at planterestene legges på land ved hjelp av liner, skuffer eller transportbånd. På steder der planterester kan synke til bunns uten å skape oksygenmangel, kan man bruke båter med utstyr som knuser plantene. Plantevernmidler som 2,4-D og glyfosat blir mye brukt. Flere arter av snutebiller, mott, nattfly, bladteger, midd og sopp blir brukt til biologisk bekjempelse. Gresshoppen Cornops aquaticum ernærer seg utelukkende av planter i vannhyasintfamilien, og utsetting av den kan bli et effektivt tiltak.
Nytte
Vannhyasint blir dyrket som prydplante på grunn av de vakre bladene og blomstene. Planten er også blitt brukt som fôr for griser og vannbøfler, og til grønngjødsel. Blad og bladskaft blir av og til spist av mennesker som en grønnsak.
Rask vekst, stor biomasse og høy toleranse for mange typer forurensning gjør at vannhyasint er egnet til vannrensing. Den tåler høye konsentrasjoner av metaller som arsen, sølv, kadmium, krom, kobber, jern, nikkel, bly og sink, og organiske stoffer som naftalen, etion og fenol. Vannhyasint er blitt brukt til å rense spillvann fra bebyggelse og avløp fra papirfabrikker og meierier. Den kan også brukes til å fjerne tungmetaller i avrenning fra gruver og oljeraffinerier.
Systematikk
Denne planten ble vitenskapelig beskrevet som Pontederia crassipes av C.F.P. von Martius i 1823. I 1843 opprettet C.S. Kunth slekta Eichhornia for arter med trekamret fruktknute og ga samtidig vannhyasint det vitenskapelige navnet Eichhornia speciosa. Andre kombinasjoner ble også brukt på 1800-tallet, men etter 1883 er Eichhornia crassipes blitt det vanlig brukte vitenskapelige navnet. En fylogenetisk studie fra 2018 viser at Eichhornia er en polyfyletisk gruppe, noe som ikke er ønsket i moderne systematikk. Det anbefales derfor å flytte arten tilbake til Pontederia.
Extended Industry Standard Architecture
Extended Industry Standard Architecture (EISA) var en databuss-standard for IBM PC-kompatible datamaskiner. Den ble kunngjort i september 1988 av et konsortium bestående av produsenter av PC-kloner, som en motvekt mot IBM’s bruk av sin proprietære Micro Channel architecture i IBM Personal System/2.
Verdensarven i Danmark
Verdensarven i Danmark omfatter syv oppføringer på UNESCOs verdensarvliste. I tillegg kommer to oppføringer på Grønland. Oppføringene i Danmark er kulturarv og naturarv og de grønlandske kulturarv og naturarv. I tillegg har landet fem forslag på den tentative listen og ett for Grønland.
Verdensarvsteder
Følgende steder i Danmark står på verdensarvlisten. Årstallene viser til når stedene ble ført opp på listen av UNESCO.
På Grønland finnes to verdensarvsteder. Ilulissatfjorden ble tatt opp på verdensarvlisten i 2004, Kujataas kulturlandskap i 2017.
Oppføringer på den tentative listen
Følgende oppføringer er levert inn av Danmark til den tentative listen, som omfatter steder hvert land vurderer å nominere som verdensarv. Årstallet angir når forslaget ble oppført.
Roger Gjøvaag
Roger Gjøvaag (født 7. september 1956) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Strindheim IL og BUL.
The Wonderful 101
The Wonderful 101 er et action-eventyrspill utviklet av PlatinumGames og utgitt av Nintendo til Wii U. Det ble utviklet i regi av Hideki Kamiya og produsert av Atsushi Inaba, som begge har vært involvert i utviklingen av spillene Viewtiful Joe og Ōkami. The Wonderful 101 ble utgitt i august 2013 i Europa og Japan, og i Nord-Amerika måneden etter.
I The Wonderful 101 styrer spilleren en gruppe superhelter sett fra et fugleperspektiv. Heltene kan gjøre seg om til ulike gjenstander kalt «Unite Morphs», og spilleren kan bruke disse til å bekjempe fiender, løse gåter eller traversere miljøene i spillet.
En Kickstarter-kampanje ble opprettet i februar 2020 for å finansiere utgaver av spillet til Nintendo Switch, Microsoft Windows og PlayStation 4, med planlagt utgivelse i april 2020.
Kolbotn kapell og gravlund
Kolbotn gravlund er en gravplass på Kolbotn i Nordre Follo kommune. Kolbotn menighet forvalter gravlunden og eier kapellet.
Tomt til gravlund ble innkjøpt i 1921, og kapellet, som er tegnet av Karl Thingstad, ble innviet i 1928. Det ble ombygget av Kvernaas arkitekter i 2009.
Swe Cup 2013/14
Swe Cup 2013/14 var den nasjonale cupen i skiskyting i Sverige for sesongen 2013/14.
For hver utøver telte de åtte beste rennene av de ti rennene som ble arrangert.
Referanser
<References />
MF «Bastø IV» (2016)
MF «Bastø IV» er en pendelferge bygget i 2016. Fergen ble bygget ved Sefine skipsverft i Tyrkia og ble levert til Bastø Fosen i desember 2016. Hun seiler i fergesambandet Moss–Horten. MF «Bastø IV» ble døpt 12. januar 2017.
Fergen ble ombygget til elektrisk drift i 2021.
Arpa (elv)
Arpa er en elv i Armenia og Aserbajdsjan.
Størstedelen av elvevannet er smeltevann (57 %). Middelvannføringen er 21,6 m³. Maksimum – 146 m³, minimum – 6,2 m³. Elva flommer i perioden april til juni, og spesielt i mai. Vannet blir brukt til generering av elektrisitet og vanning. For å regulere vannstanden i Sevansjøen ble den 48,3 kilometer lange Arpa-Sevan-tunnelen bygd. Flere pumpestasjoner og vannreservoarer er bygd for å kontrollere vannstanden i elva.
ELMER
ELMER (Enklere og mer effektiv rapportering) er en forvaltningsstandard for skjema på Internett. Retningslinjene forvaltes av Brønnøysundregistrene. Nærings- og handelsdepartementet har vedtatt at alle offentlige skjemaer (på Internett) for næringslivet skal følge retningslinjene, som har som mål at skjemaers brukergrensesnitt skal være enhetlige og brukervennlige.
Thomas Griffiths
Thomas Griffiths (født 2. juni 1791 i Southwark i London, død 12. august 1847 ved Golden Square i Soho i London) var en engelsk katolsk apostolisk vikar og biskop.
Prest
I juli 1814 ble han presteviet i St. Edmunds College i Ware i Hertfordshire. Fire år etter ble han valgt som dets president, i en alder av 27 år. Han styrte colleget i 15 år, og gjorde meget for å sikre dets finansielle grunnlag.
Titulærbiskop, apostolisk vikar av London District
En biografisk skisse av en av hans prester beskriver Griffiths som «… taus, meditativ, intetsigende, ustøtende, alltid for glad til å tjene og forplikte alle; tålmodig, utholdende, tilgivende; uberørt av nedlatenhet, uvennlighet eller til og med fornærmelser - en mann etter Guds eget hjerte, fullt av tro, av håp, av kjærlighet; ikke en ting i dag og en annen i morgen, men alltid konsekvent og den samme.»
Agitasjonen for et regulært katolsk hierarki i England ble mer og mer uttalt, og som et foreløpig tiltak ble de fire kirkelige «Districts» som England hadde vært delt inn i siden James II av Englands regjeringstid i 1840 delt opp til åtte. Dr. Griffiths beholdt det nye London-distriktet. Kort tid etter dette begynte Oxford-bevegelsen å gjøre seg gjeldende, og de tilhørende katolske konverteringer; immigrasjonen av irske katolikker vokste samtidig. Den katolske veksten av de britiske koloniene, hvorav mange inntil nylig hadde vært styrt som en del fra London-distriktet, brakte ham i kontakt med regjeringen. I alle disse sfærer utførte Griffiths sine plikter med praktisk sans; og (i følge biskop Ullathorne) var dette grunnen til at etableringen ble utsatt.
Han døde noe uventet i august 1847 i en alder av 57 år, og ble bisatt i St. Mary Moorfields og levningene ble senere overført til St. Edmunds College i en kapell tegnet av Augustus Pugin.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Susanne Bickel
Susanne Bickel (født 1960 i Roma) er en fransk egyptolog. Hun studerte egyptologi i Genève og arbeidet så for Institut français d'archéologie orientale i Kairo og l'Institut suisse de l'antiquité égyptienne.. Bickel har arbeidet som arkeolog på flere funnsteder Midtre- og Øvre Egypt.
Siden 2000 har hun forelest ved Albert-Ludwigs-Universität i Freiburg og er siden 2006 professor i egyptologi ved Basels universitet hvor hun er ekspert på guder og demoner innen oldtidens Egypt. Susanne Bickels forskning fokuserer på religion og egyptisk arkeologi, spesielt dokumentasjonen av egyptiske templer.
Abdul Rahman Al Ghafiqi
Abdul Rahman Al Ghafiqi (død 732 ved Poitiers) var en hærfører for umajjadene, wali av al-Andalus 721 og 730-732.
Han deltok i den islamske erobringen av Spania 711-714. Etter at muslimene var blitt slått i et slag utenfor Toulouse i 721, ble han utnevnt til wali og øverste hærfører av kalifen. I 730 samlet han en hær i Pamplona, krysset Pyreneene inn i hertugdømmet Aquitaine, og vant et avgjørende slag utenfor Bordeaux. Hertugen fikk senere assistanse av frankerne, og disse vant i slaget ved Poitiers oktober 732, under ledelse av Karl Martell. Abdul Rahman Al Ghafiqi falt i slaget.
Slagets utfall stoppet den muslimske ekspansjonen i Europa.
Vittorio Emanuele Orlando
Vittorio Emanuele Orlando (født 19. mai 1860 i Palermo – død 1. desember 1950 i Roma) var en italiensk politiker. Orlando var utdannet jurist og professor ved universitetet i Modena (1885), Messina (1886), Palermo (1888), Roma i 1903 - 1932 og fra 1945. Han hadde et sete i deputertkammeret fra 1897 til 1925 og tilhørte det moderate venstre. Han var medlem av en rekke regjeringer og var selv statsminister fra 1917 - 1919. Vittorio Orlando representerte Italia på fredskonferansen i Paris 1919, der han var en av «de fire store» sammen med Clemenceau, Lloyd George og Woodrow Wilson. I spørsmålet om å beholde Fiume innenfor Italias grenser mot Dalmatia, måtte Orlando gi tapt og gikk deretter av som statsminister.
Bakgrunn
Vittorio Emanuele Orlando ble professor i 1885 i Modena, i 1886 i Messina og i 1888 i Palermo.
Politiker
I 1897 ble han valgt som representant i deputertkammeret (Camera dei Deputati) og var i Giovanni Giolittis ministerium som kulturminister 1903–05. Deretter var han professor i offentlig rett ved Romas universitet.
Han var justisminister i Giolittis ministerium 1907–09 og i Antonio Salandras 30. oktober 1914 – 20. juni 1916. I det følgende ministeriet ved Paolo Boselli, inngikk han som innenriksminister.
Statsminister
Selv om han ble klandret for å ha forsømt seg mot fredspropagandaen, ble han likevel statsminister da Boselli i oktober 1917 gikk av etter det italienske nederlaget ved Caporetto.
Sammen med sin utenriksminister, Sidney Sonnino, var Orlando italiensk delegert ved Pariskonferansen i 1919 og tilhørte der, imidlertid uten å uteve nevneverdig innflytelse, «de fires råd». I Fiumespørsmålet klarte han ikke å avstedkomme noen for den italienske folkeopinion akseptabel ordning, og så seg dermed tvunget til å gå av 29. juli 1919.
Heerden Herman
Heerden Herman (født 20. desember 1990) er en sørafrikansk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 400 meter fri.
Vittorio Emanuele Orlando
Etter statsministertiden
Fra november 1919 til juni 1920, var Orlando deputertkammerets president. Etter fascistregimet ble innført i 1922 inntok han en temmelig tilsidesatt plass innen det politiske liv, likesom de fleste liberale.
Etter Mussolinis fall ble han i en kort periode aktiv igjen, men nå som konservativ.
Orlando utgav atskillige kjente arbeider i statsrett, blant annet Principii di diritto costituzionale (tredje opplag 1890) og Di diritto amministrativo (andre opplag 1892). I år 1890 begynte han å utgi «Archivio di diritto pubblico». Han var ordfører i foreningen for ivaretakelsen av utenlandsitalienernes interesser. («Lega italiana per la tutela degli interessi nazionali all'estero»).
Diplomatarium
Diplomata'rium er en samling av diplomer, det vil si offentlige aktstykker fra middelalderen som i ettertiden har blitt ordnet systematisk eller kronologisk. På 1800-tallet ble det igangsatt innsamlings-, oversettings og trykking av middelalderdiplomer.
Prærie-apache
Prærie-apache, eller kiowa-apache, var et sørathabaskisk språk som ble snakket av prærieapacher. Denne etniske gruppen er idag organisert som apachestammen i Oklahoma, i nærheten av Anadarko i det sørvestlige Oklahoma. Språket har vært utdødd siden 2008, da Alfred Chalepah jr., den siste person som hadde språket som morsmål, døde.
Stein Are Agledal
Stein Are Agledal (født 18. februar 1955) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Sandefjord TIF og IK Tjalve.
Han vant fire NM-gull på 400 meter i perioden 1976–1980.
Håndball under Sommer-OL for ungdom
Håndball under Sommer-OL for ungdom har vært en fast idrett på det olympiske programmet siden de første ungdomslekene i Singapore i 2010.
Under 2018-utgaven i Buenos Aires ble øvelsen avholdt innen disiplinen strandhåndball.
Nanto
Nanto har flere betydninger:
Johnny Madsen
Johnny Madsen (født 31. mars 1951 i Thyborøn) en dansk musiker, sangskriver og kunstmaler fra Fanø i Jylland.
Gurebo kraftverk
Gurebo kraftverk er et vannkraftverk i Grimstad kommune i Agder.
Det er et minikraftverk som utnytter et fall på 18 meter fra Stemvannet til Rore.
Maskinen er en francisturbin på 178 kW, årsproduksjon 0,8 - 1,3 GWh.
Ahmed Gebrel
Ahmed Gebrel (født 22. januar 1991) er en palestinsk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 400 meter fri.
Åssiden gravlund
Åssiden gravlund ligger ca. 1,7 km vest for Åssiden kirke, nær der grensen gik mellom Drammen og Nedre Eiker kommuner.
Gravlunden (opprinnelig benevnt som kirkegård) ble innviet den 9. september 1990 og ble utvidet i 2008. Den omfatter ca. 41 mål og har felt for kistegraver og urnegraver.
Da Drammen fikk ny katolsk kirke på 1990-tallet, fikk Åssiden menighet overta den gamle kirken som gave. Den ble flyttet til Åssiden og innviet der den 14. desember 1996. Bygget kalles Åssiden kapell og ble i sin tid tegnet av arkitekten Ole Sverre. Det er en laftet langkirke med ca. 120 sitteplasser. Foruten at kapellet brukes til begravelser og bisettelser, avholdes iblant vanlige gudstjenester der, og det foretas enkelte vielser og barnedåper.
Zabia Khamis
Zabia Khamis (født 1958 i Dubai) er en forfatter fra De forente arabiske emirater.
I 1989 flyttet hun til Kairo. Zabia Khamis har utgitt flere diktsamlinger og noveller, samt gjort flere oversettelser.
Svein Erik Storlien
Svein Erik Storlien (født 1958) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte IK Tjalve.
Han vant fire NM-gull på 200 meter og 400 meter i perioden 1982–1986.
Astral Chain
Astral Chain er et actionspill utviklet av PlatinumGames og publisert av Nintendo til Nintendo Switch. Det er regissert av Takahisa Taura, hoveddesigneren for Nier: Automata, og utviklet under tilsyn av Hideki Kamiya, skaperen av Devil May Cry og Bayonetta, og mangategneren Masakazu Katsura. Det ble utgitt internasjonalt 30. august 2019.
David Thompson
David Thompson er navnet til flere personer:
Astral Chain
Spillet har fått generelt positiv mottakelse og har en snittscore på 87/100 på Metacritic. Det har solgt over én million kopier per desember 2019.
Handling
Astral Chain er et eventyrspill hvor spilleren skal påta seg rollen som en detektiv fra politiets arbeidsgruppe kalt «Neuron» som skal løse saker og undersøke hendelser som finner sted i «The Ark».
Gjennom å utforske «The Ark» og stille spørsmål, eller undersøke bevis som kan gi ledetråder, er en del av etterforskningen. I løpet av spillet kan spilleren også få tilgang til «Astral Plane» et inter-dimensjonalt område hvor de må krysse farlig terreng, fikse logiske gåter og kjempe mot forskjellige fiender. Neuron-medlemmer kan bruke «Legion» som kommer i forskjellige former, og har ulike evner som brukes til å løse puslespill eller bekjempe fiender. Spilleren begynner spillet med sverd-legionen, og fanger de andre fire «legioner» i løpet av spillet. Legioner kan byttes når som helst i løpet av kampene.
Spillet har fire innstillinger for vanskelighetsgrad, og kan bytte mellom forskjellig vanskelighetsgrad etter hvert enkelt kapittel. Tidligere fullførte kapitler kan også åpnes, og spilles på nytt hvis spilleren ønsker det. Spilleren kan også gå tilbake til tidligere områder for å vedlikeholde og tilpasse «legionene» sine, tilpasse karakteren, eller samhandle med andre Neuron-medlemmer i løpet av spillet.
Ramón Silva Bahamondes
Ramón Óscar Silva Bahamondes, bedre kjent som Moncho Silva, (født 16. juni 1944 til Valparaíso i Chile, død 3. september 2020 i Viña del Mar ) var en chilensk sanger og radiovert.
Karriere
Ramón Óscar Silva Bahamondes begynte å synge i skolealderen i folkemusikkgrupper, og gjorde sine første innspillinger med folkloregruppen Los del Sendero sammen med sangeren José Alfredo Fuentes. Mellom 1966 og 1968 sluttet han seg til sangerkvartetten Clan 91.
På eldre år vendte han tilbake til Valparaíso-regionen for å bosette seg i Concón. Han arbeidet ved Radio Congreso. Hans siste arbeide var for Concóns lokale radiostasjon, til han ble syk.
Død
I midten av august 2020 ble han innlagt på Hospital Naval Almirante Nef, et av sykehusene i Sistema de Salud Naval innen de væpnede styrker, med COVID-19; han døde der 3. september samme år.
«Capella»
«Capella» var en jernbark bygget av H. F. Ulichs i Vegesach i Tyskland i 1875. Skipet forliste utenfor Bovbjerg i Danmark den 23. november 1903.
Historie
«Capella» ble brukt til langfart på Atlanterhavet og gjennomføre en rekke turer mellom Weser og Trinidad med asfalt. Fartøyet fungerte også som skoleskip før det i november 1902 ble kjøpt av skipsreder Hans H. Pettersen fra Arendal.
Forlis
Fartøyet reiste fra Arendal 22. november 1903. Destinasjonen var Sør-Afrika og lasten var trelast. På overfarten kom fartøyet ut for uvær og «Capella» drev i land på Jyllands vestkyst litt nord for Bovbjerg kvelden 23. november. Skipet ble delt i to og ble liggende på en sandbank. Alle ombord omkom ved forliset. Besetningen besto av 15 mann. De fleste var hjemmehørende i Arendal og omegn.
Victor Willis
Victor Willis (født 1. juli 1951) er en amerikansk sanger, komponist og skuespiller. Han var medlem av Village People.
EM i turn 2011
Europamesterskapet i turn 2011 ble arrangert i Berlin, Tyskland fra 4. til 10. april 2011. Konkurransen ble avholdt i Max Schmelinghallen. 157 mannlige utøvere fra 39 land, og 86 kvinnelige utøvere fra 32 land deltok i mesterskapet.
VM i friidrett 2019 – Høydehopp kvinner
Øvelsen Høydehopp kvinner i VM i friidrett 2019 ble avholdt på Khalifa International Stadium i Doha, Qatar i 27. og 30. september 2019.
Kvalifisering
Kvalifiseringskrav: Utøverne som klarte direktekvalifiseringskravet på 1,94 m (Q) eller som i det minste hvert fall or at least 12 best performers (q).
Heavy Hearts (andre betydninger)
Heavy Hearts kan henvise til:
Dmitrij Tolstoj
Dmitrij Andrejevitsj Tolstoj (russisk: Дмитрий Андреевич Толстой, født i Moskva, død  i St. Petersburg) var en russisk greve og statsmann.
Octomicrellus
Octomicrellus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utseende
Disse artene er forholdsvis lange og smale og minner overflatisk mer om mer typiske kortvinger enn om den utseendemessige avvikende underfamilien køllebiller som de tilhører. De er små, lyst brunlige biller.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i sentrale og sørlige deler av Afrika.
Sambla Group
Sambla Group AS er et svensk fintech-selskap som tilbyr sammenligningstjenester og formidling av lån og forsikringer til forbrukere. Sambla Group ble etablert i 2021, da Nordic Capital gikk inn som ny hovedeier. Sambla og Digifinans er de største varemerkene i Sambla Group sin portefølje i Norge. Digifinans ble en del av Sambla Group etter oppkjøpet av Salus i 2022.
Sambla ble grunnlagt i Sverige i 2014 og har siden ekspandert til flere nordeuropeiske land, inkludert Norge. Sambla Group er nå etablert i fire nordiske markeder. Sverige, Finland, Norge og Danmark. Selskapets hovedkontor ligger i Stockholm og ledes av Per Österström.
Ivan Durnovo
Liv og virke
Ivan Durnovo tjenstegjorde en tid som artillerioffiser, ble senere adelsmarskalk i sine hjemtrakter og i 1871 guvernør i Jekaterinoslav. I 1882 ble han viseinnenriksminister under innenriksminister Dmitrij Tolstoj, og da Tolstoj døde i 1889 ble han selv utnevnt til innenriksminister. Han satt i dette embetet til 1895. Hans embetstid som innenriksminister ble en videreføring av forgjengerens politikk snarere enn et uttrykk for Durnovos eventuelle egne vyer og ambisjoner. Ettertidens historikere bebreidet ham blant annet for unnfallenhet under hungersnøden i årene 1891-1892.
Sambla Group
Virksomhet
Sambla Group sin hovedvirksomhet er låneformidling. Samba Group samarbeider med en rekke långivere og forsikringsselskaper for å tilby forbrukerne et utvalg av finansielle produkter.
Ivan Durnovo
Liv og virke
I april 1891 utferdiget Durnovo etter ordre fra tsar Aleksander III et memorandum som sammen med et nytt memorandum året etter, ga tsarens bror storfyrst Sergej rettslig grunnlag for å utvise alle jøder fra Moskva. Tsaren skal ha sagt til Durnovo at jødene måtte fordrives fordi «min bror vil ikke besøke Moskva med mindre byen er fri for jøder». Myndighetene startet håndhevelsen av de nye bestemmelsene som en ren maktdemonstrasjon, rettet mot jøder som befant seg i Moskva uten oppholdstillatelse. Avisen The Times of London rapporterte om massive, voldelige og systematiske husransakelser, og at jødiske kvinner ble utsatt for fornedrende behandling av en art som ikke lot seg beskrive. Med hjemmel i Durnovos to memorandi ble to tredjedeler av Moskvas 30 000 jøder tvunget til å forlate byen i årene som fulgte.
Ved sin avgang fra innenriksministerposten i 1895 fikk Durnovo den da betydningsløse honnørposten som ministerkomitéens president.
Sambla Group
Virksomhet
Per 2023 så har Sambla Group 6 varemerker i norden som de styrer, disse inkluderer:
Historie
Sambla ble grunnlagt i 2014 under navnet Consida. I 2016 ble Consida lansert i Norge, hvor de endret merkenavn til Sambla i 2017. Sambla etablerte seg så i Finland og Danmark i 2020.
Gjennom 2021 og 2022 kjøpte Sambla Group opp de finske låneformidlingsselskapene Rahalaitos, LVS Brokers og Salus.
Grigorij Gersjuni
Bakgrunn
Gersjuni var sønn av litauiske jøder. Han studerte farmakologi ved Universitetet i Kiev. Etter studiene slo han seg ned i Minsk og åpnet der et bakteriologisk laboratorium.
Politisk engasjement
Som overbevist sosialist var Gersjuni en av stiftelsesmedlemmene av Arbeiderpartiet for Russlands politiske frigjøring, noe som ble foranledning for at han i 1900 for første gang av det tsaristiske hemmelige politi, Okhrana.
Han ble snart etter løslatt, og i 1901 grunnla han så det sosialrevolusjonære parti, sammen med andre sosialister, blant annet med Jekaterina Bresvkovskaja, Viktor Tsjernov, Aleksander Kerenskij og Jevno Asef.
Året etter dannet Gersjuni den sosialrevolusjonære kamporganisasjon, som de påfølgende år var ansvarlige for en rekke attentater på tsarregimets folk. Det første var mot innenriksminister Dmitrij Sipjagin, som ble drept i 1902 av den sosialrevolusjonære Stepan Balmaskhov.
I 1903 myrdet terrorister fra Gersjunis organisasjon den tsaristiske guvernør i Ufa N. M. Bogdanovitsj. Allerede i mai 1903 ble Gersjuni arrestert i Kiev, etter at Okhrana hadde lykkes i å engasjere Gersjunis nestkommanderende, Jevno Asef, som hemmelig politispion. Asef sørket for at Okhrana fikk bevismateriale mot Gersjuni, som knyttet ham til terrorattentatene. Etter Gersjunis attestasjon overtok Asef ledelsen for kamporganisasjonen; hans stedfortreder ble Boris Savinkov.
Dom, fengsel, flukt til Amerika og Europa
Gersjuni ble dømt til døden, men straffen ble omgjort til livsvarig fengsel og tvangsarbeid, ettersom Gersjuni nektet for enhver befatning med attentatene og søkte tsaren om nåde. Allerede i 1905 klarte han å flykte fra fangeleiren i Øst-Sibir, og gjemt i et fat surkål kom han seg inn i Kina.
Fra Kina begav han seg først til Amerika og derfra til Europa, der han ankom i februar 1907. Der drev han propaganda for avskaffelsen av tsardømmet ved bruk av terror. Frem til sin død forsvarte Gersjuni sin etterfølger Asef mot ryktene om at han hadde forrådt organisasjonen.
I 1908 døde Gersjuni i Zürich, antagelig av tuberkulose.
Fontconfig
Fontconfig er fri programvare og et bibliotek som sørger for konfigurasjon, enumerasjon og erstatning av skrifttyper. Fontfig ble opprinnelig utviklet og vedlikeholdt av Keith Packard og senere av Behdad Esfahbod.
Fontconfig blir typisk brukt på grafisk Linux og andre Unix-lignende systemer, hvor den er en viktig del av håndtering av skrifttyper. Det brukes noen ganger også på andre plattformer, deriblant Windows-versjoner av programvare som utnytter Pango og utlegging og gjengivelse av tekst, som GIMP.
Oleg Popov
Oleg Konstantinovich Popov (russisk: Олег Константинович Попoв), født 31. juli 1930 i Vyrubovo i Moskva oblast i daværende Sovjetunionen, død 2. november 2016 i Rostov-na-Donu i Russland, var en sovjet-russisk klovn og sirkusartist.
Oleg Popov spilte rollen som bjørn i musikal-filmen Med Grimm og gru fra 1976, som har vært sendt på NRK en rekke ganger.
I 1981 vant han prisen «Clown d’Or» (Gullklovnen) på den internasjonale sirkusfestivalen i Monte Carlo (Festival international du cirque de Monte-Carlo).
Ytre planeter
Ytre planeter er en betegnelse brukt om planetene i solsystemet som liggere utenfor asteroidebeltet, og med det også henviser til gasskjempene som etter avstand fra solen er:
X.Org Server
X.Org Server er en fri og åpen vindustjener som utvikles av X.Org Foundation. Den ble lansert den 6. april 2004 for vindussystemet X. Den 17. juli 2014 ble den også tilgjengelig for vindussystemet Wayland. XWayland er et kompatibilitetslag i X.Org Server. Det gjør det mulig for klienter å oppnå bakoverkompatibilitet med vindussystemet X, også når de kjører på Wayland.
Den også inneholder også klientbibliotekene (som Xlib og XCB), utvikler- og brukerverktøy og resten av komponentene som er nødvendige for å kjøre systemarkitekturen til vindussystemet X. Siste versjon er 1.20.4 som ble lansert 26. februar 2019.
Tjenestene hvorved X.Org Foundation støtter X Server inkluderer pakking av versjoner, sertifisering (for en godtgjørelse), evaulering av forbedringer av koden, utvikling av nettsiden og håndtering av distribusjonen av pengedonasjoner. Versjonene av X.org server blir kodet, dokumentert og pakket av globale utviklere.
Ytre planeter
Et annet aspekt som gjelder for gasskjempene er de mange naturlige satellittene, hvorav to er større enn planeten Merkur (Jupiters Ganymedes og Saturns Titan). Disse to og Io, Callisto, Europa og Triton (måne) er større enn Pluto og Eris.
Denne regionen av rommet inneholder også Kentaurer, ulike områder med trojanere og kometer.
Pluto var tidligere ansett å være en ytre planet fra den ble oppdaget i 1930 og frem til Den internasjonale astronomiske unions omklassifisering i 2006, da den ble «nedgradert» til dvergplanet (se også Kuiperbeltet).
Utforskning
In situ-utforskning av romsonder inkluderer Pioneer 10, Pioneer 11, Voyager 1, Voyager 2, Ulysses, Galileo, Cassini-Huygens, og New Horizons. Planlagte oppdrag inkluderer Juno Jupiter Orbiter og muligens Outer Planet Flagship Missions. Det foreligger også en rekke andre forslag, slik som Uranus orbiter and probe. Pågående oppdrag til de ytre planetene inkluderer Cassini-sonden, i bane rundt Saturn, New Horizons som besøkte Pluto i 2015 og nå er på vei mot Kuiperbeltet, og Juno, på vei mot Jupiter. Cassini og New Horizons fløy også forbi Jupiter på sin ferd utover mot sine mål.
Et av gjennombruddene som gjorde utforskning av de ytre planetene lettere, var konseptet med gravitasjonsassistanse fra planetene. Discovered in the 1960s, a spacecraft approaches a planet like Jupiter in such a way as to be accelerated to a higher speed. This allows a much smaller rocket to be used for a given launch.
En annen lovende teknologi, som ble testet på Deep Space 1, er ionemotoren. Ionemotorer kan gjøre mye mer effektiv bruk av drivstoffet enn det eksisterende kjemiske raketter kan.
Arabisk mesterskap i friidrett 1999
Arabisk mesterskap i friidrett 1999 ble arrangert i Beirut i Libanon i 1999.
Nikola Spasov
Nikola Spasov (bulgarsk: Никола Спасов; født 15. desember 1958 i Sofia i Bulgaria, død 23. november 2020 i Montana i Bulgaria) var en bulgarsk profesjonell fotballspiller og -trener.
Spasov spilte for fotballagene PFC Lokomotiv Sofia, FC Dunav Ruse, PFC Tsjerno More Varna og PFC Spartak Varna i sitt hjemland. I desember 1986 flyttet han til Portugal, og forble der de påfølgende syv årene, med spillerkontrakter med etterhvert fem fotballag der. Sesongen 1989–1990 scoret han sitt karrierebeste med 34 mål for F.C. Paços de Ferreira.
I juli 1994, etter én sesong i hjemlandet for Tsjerno More, avsluttet Spasov sin spillerkarriere i en alder av nesten 36 år. Han fortsatte imidlertid som fotballtrener, i Portugal, Spania, Makedonia og til sist i Kasakhstan.
Pula (andre betydninger)
Pula har flere betydninger: