cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pauly-Wissowa
En oppdatert utgave kalt Der Neue Pauly, bestående av 15 bind og en index, utkom mellom 1996 og 2003.
Paul Émile Lecoq de Boisbaudran
Karriere
Boisbaudran ble raskt kjent, og ble en anerkjent autoritet gjennom sitt fysisk-kjemiske arbeid innen gnistspektroskopi, en fersk metode som var blitt utviklet av Gustav Robert Kirchhoff og Robert Wilhelm Bunsen (1859).
Han utviklet en teori om forholdet mellom frekvensen til spektrallinjene og atommassen til et kjemisk element. På grunnlag av manglende linjer i spekteret av aluminiums- og indium forbindelser prøvde han tidlig å finne et så langt ukjent element som kunne klassifiseres mellom de to elementene. Men hans første forsøk mislyktes på grunn av den lille mengden av det isolerte stoffet. Etter eget utsagn kunne han da ikke verifisere eksistensen av noe slikt element, som den russiske kjemikeren og forskeren Mendeleev i 1871 hadde forutsatt og hadde kalt «eka-aluminium». Men han gav ikke opp: Han tok seg tid med det videre utstyret til laboratoriet sitt og begynte først i 1874 med prosessering av 54 kg av en sinkblende (sinkmalm) fra Pierrefitte i Pyreneene, som han hadde anskaffet i 1868. I september 1875 var han så for første gang i stand til å oppdage elementet han lette etter, ved hjelp av en spektrallinje. Samme måned reiste han til Paris og demonstrerte sitt nye element i laboratoriet til Charles Adolphe Wurtz. Her møtte han Charles Friedel blant andre. Det nye elementet «Gallium» ble oppkalt etter det eldgamle navnet Gallia for Boisbaudrans hjemland Frankrike.
I november lyktes Boisbaudran for første gang i å produsere metallisk gallium ved elektrolyse av en ammoniakkalisk galliumsulfatoppløsning. Etter kort tid hadde han produsert en tilstrekkelig mengde stoff for å bestemme de fysiske egenskapene. I 1876 arbeidet han med sin kollega Émile Jungfleisch med fire tonn sinkblende og ekstraherte 75 gram metallisk gallium ut av det.
Senere vendte Boisbaudran seg mot sjeldne jordartsmetaller og oppdaget grunnstoffene samarium i samarskitt (1879) og dysprosium i holmium jord (1886).
Etter 1895 kunne han ikke lenger utføre noe eksperimentelt arbeid på grunn av ankylose (leddstivning).
I 1878 ble han opptatt som korresponderende medlem av Académie des sciences.
Boisbaudran døde i Paris i mai 1912 i en alder av 74 år.
Paramore
2007-2008: Riot! og andre prosjekter
25. november 2008 gav Paramore ut konsertalbumet, The Final Riot!. Albumet inneholder en bonus-DVD som inneholder en full konsert fra Chicago, og en eksklusiv dokumentar bak scenen.
2009-nåtid: Brand New Eyes
I januar 2009 ble Josh intervjuet av musikkmagasinet Kerrang! om deres tredje album: «Vi skal prøve å spille det inn i Nashville. Jeg tror det vil bli inspirerende for oss å skrive sangene der, og hvis vi spiller det inn der kan vi sove i våre egne senger også, i stedet for på hoteller slik vi gjør 300 dager av året ellers! Vi er ikke sikre ennå på hvem som skal produsere albumet. Vi jobbet med Rob Cavallo på 'Decode', og det funket bra, men vi ser oss om og vil ikke bestemme oss før vi har en god del sanger og vet hva vi ser etter. Vi er veldig fornøyd med live-sounden vår, og vil ha en produsent som klarer å fange opp den».
21. januar 2009 ble det kjent at Paramore og The Sounds skulle delta på No Doubts sommerturné. Den skulle starte i mai 2009, og konsertene skulle holdes på amfiteatre og arenaer rundt om i USA og Canada.
I mars 2009 begynte Paramore å skrive sanger til sitt tredje studioalbum, kalt Brand New Eyes. 23. mars 2009 drog de til et studio i Hidden Hills, California for å spille det inn. Produsent var Rob Cavallo. Cavallo var kjent for å ha produsert Paramores sang «Decode», samt album for band som Green Day, Avril Lavigne, Less Than Jake og My Chemical Romance. Den 28. april 2009 meldte MTV at deres tredje album var ferdig innspilt og ville bli gitt ut den 29. september 2009. «Ignorance» ble gitt ut 7. juli som den første singelen fra Brand New Eyes.
2010: Josh og Zac forlater Paramore
"'A couple of months ago, Josh and Zac let us know they would be leaving the band after our show in Orlando last Sunday. None of us were really shocked. For the last year it hasn't seemed as if they wanted to be around anymore. We want Josh and Zac to do something that makes them happy and if that isn't here with us, then we support them finding happiness elsewhere. But we never for a second thought about leaving any of this behind.'"Josh og Zac Farro bestemte seg for å forlate Paramore etter turneen. De resterende medlemmene ville fortsette bandet uten brødrene.
Musikalsk stil og innflytelser
Alternative Press og andre musikk-kritikere har sagt at bandet i stor grad kan takke sin sceneopptreden for populariteten. Alternative Press sa også at Williams «har mer karisma enn sangere som er dobbelt som gamle som henne, og bandet hennes ikke er så helt borte de heller». Sangeren John Mayer roste Williams sin stemme i et blogg-innlegg i oktober 2007, der han kalte henne «det store oransje håpet»; "oransje" henspilte på hårfargen hennes. På grunn av sin kvinnelige frontfigur har Paramore blitt sammenlignet med Kelly Clarkson og Avril Lavigne; én anmelder avfeide denne sammenligningen som «fullstendig grunnløs». Kritikeren Jonathan Bradley konstaterte ved én anledning at «Paramore angriper musikken med smittende entusiasme (engelsk: Paramore attacks its music with infectious enthusiasm)». Han fortsatte imidlertid: «det er ikke store forskjellen mellom Riot! og noen av de bedre sangene til Kelly Clarkson og Avril Lavigne». En av NMEs musikk-anmeldere uttalte sammenlignet musikken til Paramore med «No Doubt (uten alt det ska-pisset) (engelsk: stripped of all the ska bollocks)» og «Kelly Clarkson's villeste drømmer». Williams har på sin side uttalt at bandet ikke bare er «et band med en jente som frontfigur» men et band som lager «musikk for at folk kan ha glede av den, ikke for at folk kan snakke om seksualiteten min».
Spillterning
På en terning med seks sider skal tradisjonelt to motstående sider alltid summeres til 7. Viser terningen f.eks. 5, skal verdien på motsatt side være 2.
Paramore
Musikalsk stil og innflytelser
Paramore har sagt at liker band som Fall Out Boy, Hanson, Panic! at the Disco, Blink-182, Death Cab for Cutie, Jimmy Eat World, Chicago, MewithoutYou, Sunny Day Real Estate, og Thrice and New Found Glory. Wilis Presley, the Shirelles, the Angels, the Ramones, Blondie, Aaliyah, Robert Smith fra The Cure og Etta James. H er artister som Williams er musikalsk påvirket av, ifølge henne selvun har også sagt at Pbramore ønsker å utviklenseg i samme retning som d som U2, «som er massværejøor som g hva de vil, skriver hva de vil og som står for noe», Jimmy Eat World, «som aldri skuffer fansen sin», og No Doubt, «som har gjort fantastiske ting».
Spillterning
Etymologi
Terning kommer fra det svenske tärning, oldnorske ten(n)ingr og det middelnedertyske ternink. Ordet minner om det middelnedertyske terlink, som betyr liten firkantet pakke, men opprinnelsen kan mulig komme fra det franske ordet terne. Betydelsen av terne er tre numre i en rekke i et lotteri, men i denne sammenhengen benyttes det i betydningen treer i terningsspill.
Paramore
Musikalsk stil og innflytelser
Paramores bandmedlemmer er kristne, og i et intervju med BBC sa Josh Farro at «troen vår er veldig viktig for oss. Det er klart at den også preger musikken vår, for hvis man tror på noe, så vil alt man gjør preges av ens syn på verden. Men vi driver ikke med dette for å holde prekener, vi driver med det fordi vi elsker musikk.»
Spillterning
Kilder
Hjalmar Falk og Alf Torp: Etymologisk ordbok over det norske og det danske sprog, 2006
Paramore
Diskografi
EP-er DVD-er
Mark Derwin
Mark Derwin (født 28. oktober 1960 i Park Forest i Illinois) er en amerikansk skuespiller.
Derwin er best kjent for flere høyprofilerte roller på dagtid såpeoperaer, og i to sesonger spilte han Bonnie Hunts ektefelle i Livet med Bonnie.
Biografi
Derwin deltok State University of New York, eller Suny, i Cobleskill, men ble kastet ut etter ett semester. Han arbeidet en kort stund for IBM og hadde en rekke ulike jobber før han flyttet til Los Angeles.
Stampa
Stampa kan vise til:
Changyi Wang He
Kong Hè av Chāngyí (tradisjonell kinesisk: 昌邑王賀; forenklet kinesisk: 昌邑王贺; hanyu pinyin: Chāngyí Wáng Hè; alternativt "Prins Hè av Chāngyí"; født ca. 92 f.Kr., død 59 f.Kr.), født Liú Hè (劉賀), var den niende keiseren av det tidlige kinesiske Han-dynastiet, kjent som det Det vestlige Han-dynasti, for tjuesju dager i 74 f.Kr.
Biografi
Han ble opprinnelig innsatt av en av datidens store statsmenn, Huo Guang, men han ble utelatt fra den offisielle keiserlisten. Han ble ofte referert til med den nedsettende tittelen markien av Hǎihūn ("av maritim inkompetanse"), som han fikk i 63, etter han hadde blitt avsatt. Da han ble avsatt, av regenten som opprinnelig hadde fått ham på tronen, ble han returnert til sitt opprinnelige len Chāngyí, men nå uten noen titler.
Gravfunn
Graven til markgreven av Haihun ble funnet i 2011 og utgravninger ble satt igang.
Graven er nord i Xinjian i provinsen Jiangxi og anses som den best bevarte av kongegravene fra det vestlige Han-dynasti. Om lag 20.000 artefakter erblitt funnet der, og blant dem er det mer enn 300 av gull, to millioner koppermynter, et speil ned det eldste kjente bilde av Konfucius. I 2019 bestred forskeren Jue Guo den gjengse identifikasjon av denne gjenstanden som et speil til bruk ved påkledsel, og hevdet at det i stedet var en talisman. Her fant man også den lenge savnede Qi-versjonen av Analektene.
Søknad er sendt om å få oppført gravanlegget på listen over Verdensarven.
Tanguter
Historie
Som nomader flyttet tangutene på seg i det område som man nå kan betegne som det nordlige tibetanske område, et område som strekker seg fra det nordlige belte av den autonome region Tibet og inn i Xinjiang og Qinghai.
Men etterhvert trakk de nordøstover. På 600-tallet var noen få på plass i Xiazhou, et lite sted ved Den kinesiske mur sør for Ordosplatået. I dette området dominerte den gang tibetanerne, fra 680 i konkurranse med Tang-dynastiets kinesere som da absorberte hele den regionen. Om lag hundre år etter – man regner med at året var 786 – ble området invadert av tibetanere.
Senest på 900-tallet hadde så tangutene slått seg ned og skaffet seg en viss dominans i denne delen av det nordvestre Kina, i Ningxia, Gansu, deler av Indre Mongolia, og nordlige og vestlige Shaanxi. Så snart de var etablert i dette nye området begynte en sinifiseringsprosess, slik at de ble mer og mer like den kinesiske befolkning. Den stat de etablerte i 982 under Li Deming (李德明), er best kjent under det kinesiske navnet «Xi-Xia» (西夏), men selv kalte de Tangutriket for Phiow¹-bjij²-lhjij-lhjij², som man kan oversette med «Den store hvite og opphøyede stat». Li Deming var ikke noen konservativ hersker, og snart begynte tangutene å absormere mer og mer den kinesiske kultur som omgav dem. Men de mistet ikke sin identitet, noe som bevitnes av den tangutiske littertatur de etterlot seg og som overlevde Tanggutstaten.
Li Demings mer konservative sønn, Li Yuanhao 李元昊, forsøkte å styrke tangutenes identitet ved å forodne at det ble skapt et tangutisk skriftspråk og ved å gi lover som støttet opp om tradisjonelle kulturelle skikker. Én av lovene forordnet at folk skulle kle seg tradisjonelt tangutisk, en annen at man skulle klippe håret kort eller rake av seg alt hår, i motsetning til hva som var kinesisk sedvande den gang. Han avviste bruken av de kinesiske slektsnavnene Li (som var blitt gitt til tungutene av Tang-dynastiet) og Zhao (gitt dem av Song-dynastiet), og foreskrev det tangutiske etternavn Weiming 嵬名. Han bestemte at rikets hovedstad skulle være Xingqing 興慶 (nå Yinchuan 銀川).
Til tider var Tangutriket svært i skyggen av kinesernes riker i øst. Kineserne klarte flere ganger å få tibetanske stammer til å angripe Xixia. I 1038 bad Li Yuanhao keiseren av Kina om å anerkjenne ham som Tangutrikets keiser. Selv om Song-keiseren nektet og kun ville kalle ham guvernør, tok Li likevel keisertittel. Tangutriket skulle bestå helt til det ble knust av Djengis Khans mongoler i 1227.
Den gamle tanguthovedstaden Khara-Khoto ble gjenoppdaget av den russiske oppdagelsesreisende og vitenskapsmann Pjotr Kusmitsj Kozlov i 1907.
Religion
Tangutstatens hovedreligion var buddhismen, og den spilte en svært viktig rolle i samfunnslivet. Denne formen for buddhisme hadde tydelige trekk fra tibetansk buddhisme, blant annet ble det ansett at tangutenes herskere delvis var åndevesener. Noen kilder indikerer at keiserne ble omtalt som bodhisattvaer. Den fullstendige buddhistiske kanon ble oversatt til tangitisk over en femtiårsperiode og publisert omkring år 1090 i rundt 3700 juan. Det tok kineserne betydelig lengre å foreta den samme oversettelse, så tangutenes innsats var bemerkesesverdig på dette område.
Det er også faglig uenighet knyttet til den tangutiske religions relajon til konfucianismen.
Det kan også ha vært kristne blant tangutene. I alle fall var det syro-orientalske bispeseter i deres område, skjønt det vel kan være at de kristne som var knyttet til dem, var folk av annen etnisk opprinnelse, for eksempel etterkommere av handelsfolk fra Vest- eller Sentral-Asia. Syro-orientalerne hadde ett erkebispesete i «Tangut» (eller «Tanchet»). Ettersom dette jo er folkeslagsnavn sikter kildene sannsynligvis til tangutenes daværende hovedstad Khara-Khoto (kinesisk: Heicheng, sannsynligvis identisk med Marco Polos Eçina), og det er sannsynlig at dette erkebispedømmet etter noen år ble flyttet til Yinchuan. Kildene gir ikke full eller sikker oversikt over hvor syro-orientalerne dessuten hadde suffraganbispedømmer, men det nevnes Ganzhou (i dag et distrikt i Zhangye) og Shazhou nær Dunhuang (moderne stedsnavn), bispeseter som kan anses som henholdsvis sikre eller som svært sannsynlige.
UTC−09.30
UTC−09.30 er et belte av tidssoner som ligger ni timer og tretti minutter etter standardtiden UTC. I 2008 omfattet UTC−09.30 følgende områder:
Som standard tid (hele året)
Huso horario
Britisk Honduras under Sommer-OL 1972
Britisk Honduras under Sommer-OL 1972. To sportsutøvere fra Britisk Honduras, nåværende Belize, deltok under Sommer-OL 1972 i München. Det var andre gangen Britisk Honduras deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer.
Pius VI
Pius VI (født 27. desember 1717 i Cesena i Kirkestaten, død 29. august 1799 i Valence i den franske republikk) var pave fra 22. februar 1775 til sin død.
Jon Hjørnevik
Jon Hjørnevik (født 14. april 1970 på Voss) er en norsk forfatter, dikter og komiker. Hjørnevik har gitt ut en rekke humoristiske diktsamlinger samt et rart leksikon på ett bind med tittelen Hjørneviks Store norske leksikon, som spiller på Store norske leksikon.
Pius VI
Liv og virke
Pius VI ble født som Gianangelo Braschi og fikk sin utdanning av jesuittene. Han var forlovet, men bestemte seg for å bli prest i stedet for å gifte seg. Han ble kardinal i 1773, etter å ha hatt ulike stillinger i Vatikanet. Ble valgt til pave i 1775, tross motstand fra bl.a. styresmaktene i Spania, Portugal og Frankrike, som ikke likte hans påståtte støtte til jesuittene. Pius VI friga jesuitter som den tidligere paven, Klemens XIV, hadde fengslet.
Han hadde flere motstandere i sin periode som pave, slik som keiser Joseph II og Napoleon.
Han ble arrestert i en alder av 82, og sendt til Frankrike. Han døde i eksil.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
The Heritage
The Heritage er en golfturnering på PGA-touren som arrangeres på Harbour Town Golf Links på Hilton Head Island i Sør-Carolina. Turneringen ble arrangert for første gang i 1969 og har gjennomgått en rekke navneendringer, men Heritage har alltid vært en del av navnet. Blant vinnerne av turneringen er et stort antall medlemmer av World Golf Hall of Fame, inkludert Nick Faldo, Hale Irwin, Bernhard Langer, Johnny Miller, Jack Nicklaus, Greg Norman, Nick Price, Arnold Palmer, Tom Watson og Payne Stewart.
Shailene Woodley
Shailene Diann Woodley (født 15. november 1991) er en amerikansk skuespiller.
Biografi
Woodley ble født i Simi Valley i California og fikk sin første rolle da hun var fem år gammel. I 2004 ble hun nominert til Young Artist Award for sin rolle i Place Called Home som California Ford. Hun hadde rollen som Felicity Merriman i An American Girl Adventure.
Woodleys spilte Kaitlin Cooper i den første sesongen av The OC. Woodley har hatt mindre roller i flere episoder av Crossing Jordan, Without a Trace, Alle elsker Raymond, My Name is Earl, CSI: NY, og Close to Home. I 2007 spilte Woodley i TV-serien Cold Case som Sarah Gunden.
I 2011 spilte Woodley en av hovedrollene i filmen The Descendants, en prestasjon hun ble belønnet med en Golden Globe-nominasjon for. George Clooney spilte hovedrollen som hennes far.
Hun har senere spilt i filmatiseringen av Divergent, og portrettert kreftsyke Hazel Grace i filmatiseringen av John Greens bok Faen ta skjebnen.
I 2017 hadde hun en av hovedrollene i miniserien Big Little Lies.
Orinocobeltet
Orinocobeltet (spansk: Faja Petrolifera del Orinico) er en forekomst av oljesand ved Orinoco i Venezuela. Det er antagelig verdens største forekomst av oljesand ved siden av Athabasca Tar Sands i Alberta i Canada. Området strekker seg rundt 600 kilometer fra øst til vest, og dekker et areal på 55 314 km². Venezuelas oljeforekomster på om lag 1,2 billioner fat befinner seg hovedsakelig i dette området.
William Gregory Lee
William Gregory Lee (født 24. januar 1973 i Virginia Beach, Virginia) er en amerikansk skuespiller.
Anders Kjær
Anders Kjær (født 20. august 1940 i Stockholm) er en norsk maler, bosatt i Krødsherad. Kjær vakte stor oppsikt da han i 1982 stilte ut en serie malerier som imiterte pornografiens estetikk.
Kjær er selvlært som maler, og har studert kunsthistorie, filosofi og arkeologi ved Universitetet i Oslo. Han debuterte på Høstutstillingen i 1966, og hadde sin første separatutstilling på Kunstnernes Hus, Oslo i 1968. Gjennom 1970-tallet samarbeidet han med andre kunstnere i Gras-gruppa, arbeidet i et uttrykk med inspirasjon fra amerikansk pop-art, og innen for et bevisst politisk engasjement.
Push Barman to Open Old Wounds
Push Barman to Open Old Wounds er Belle & Sebastians syvende album og ble sluppet 24. mai 2005. Albumet er et samlealbum og ble gitt ut på to CD-er eller tre LP-er.
Anders Kjær
Utstillingen Uten tittel på Galleri F 15 i 1982 omfattet mer enn 40 malerier, hovedsakelig akryl på lerret, hvor Kjær kopierte, imiterte og ironiserte over pornografiens estetikk. Ustillingen ble også vist i Bergen og Trondheim, og utgitt i bokform. Kunsthistorikeren Tommy Sørbø skriver at Kjær har «''dyrket overflaten med et postmoderne blikk. Det er nemlig ikke en damerumpe av kjøtt og blod han har malt, det er en damerumpe slik den fremstår i et glanset mannfolkblad. Å kritisere ham for å flørte med mykpornoens vakre modellkropper henger ikke helt på greip, det er nemlig det kunstige og iscenesatte som er hans hovedpoeng''.»
Push Barman to Open Old Wounds
Albumet inneholder alle singlene og EP-ene bandet gav ut på plateselskapet Jeepster Records:
Anders Kjær
På 1990-tallet arbeidet Kjær med nordiske naturmotiver i en stil som kan minne om impresjonisme, med spor av rennende maling og andre postmoderne trekk som "avslører" maleriet som maleri. Se eksempler med titler som Vidda, høst; Fjellmyr; Myr, skumring og Aftenlandet i lenken nedenfor.
Kjær har illustrert bøker med dikt av Tor Jonsson og Oddmund Hagen.
Hadley FC
Hadley F.C. er en engelsk fotballklubb som ble grunnlagt i 1882. Klubben pleide å spille på Hadley Common i Monken Hadley. Før i tiden så tiltrakk Hadley seg en del personer, men de måtte gi tapt til Barnet.
Hadley F.C. sin mest kjente spiller er den tidligere engelske landslagsspilleren Lester Finch. Finch var en del av England sitt landslag under OL i 1936, han dro senere til Barnet.
Katedralen i Lyon
Kirken er fra 1998 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv som en del av Lyons historiske bygninger og anlegg.
Meiji-perioden
I japansk historie betegnes tidsrommet da   Mutsuhito var keiser i Japan som  Meiji-tiden eller Meiji-perioden (jap. 明治時代 meiji jidai), i pakt med japansk politisk tidsregning. Det var årene 1868–1912. Med Meiji-restaurasjonen begynte omdannelsen av den eldre føydalstaten til en moderne keiserlig stormakt.
Politisk og militær utvikling
Den første store politiske begivenhet som skjedde i Mutsuhitos keisertid var den såkalte meijirestaurasjonen. Den japanske keisers makt ble gjenopprettet – og den siste Tokugawa-shōgun fratatt makten – ved opprøret til daimyōen (feudalherren) av Satsuma, Tosa og Chōshū og den derpå følgende boshin-krigen.
Da det nye keiserembedets stilling var sikret, begynte Mutsuhito med omfattende reformer som ble kunngjort i «De fem artiklers ed». I stor grad lå idéene til den lærde Yoshida Shōin til grunn for disse reformene.
Videre ble den hittil fulgte innadvendte og fremmedfiendtlige kurs stille avviklet til fordel for slagordet Et rikt land og en sterk armé. Dermed hadde man allerede i meiji-tidens begynnelse lagt veien til Japans rolle som militær stormakt.
I den nye statsforvaltningen ble alle føydale trekk fjernet for å sikre den nye keisermakten, Daimyōene (lensherrene) måtte overgi sine len til Tennō (keiseren) og fikk til gjengjeld store økonomiske erstatninger. Japan ble oppdelt i prefekturer. Keiseren flyttet fra Kyōto og tok nytt bosted i Edo som i juli 1868 ble omdøpt til Tokyo (den østlige hovedstad). Den tradisjonelle japanske stenderordningen ble avskaffet, og erstattet med en ny som var europeisk preget. Adelen ble ikke avskaffet, men den fikk titler som hadde de europeiske adelstitler som forbilde. Det dannet seg et såkalt meiji-oligarki av samuraiene fra de gamle provinsene Satsuma og Chōshū. Disse hadde vært bærekreftene i meijirestaurasjonen og de kom til å bestemme mye av retningen i japansk politikk frem til 1912.
Diplomatiske sendebud
For å gi Japan politisk og økonomisk tilknytning til vestlige land begynte man å sende ut diplomatiske sendebud. Den viktigste av disse diplomatiske reisene var den som ble oppkalt etter dens leder Iwakura Tomomi. Den foregikk fra 1871 til 1873 og førte til vidtrekkende økonomiske kontakter i Europa og USA. Japan deltok for første gang ved en verdensutstilling i 1873 i Wien. De første pengesedlene til den nyinnførte valutaen ble trykket i Frankfurt am Main.
I tillegg til offisielle politiske sendebud ble mange unge japanere sendt til europeiske høyskoler for å tilegne seg teknisk utdannelse. Ikke minst ble frem til 1899 over 3000 europeiske eksperter og fagfolk bragt til landet for å bidra med sin tekniske og militære viten. Likevel, allerede før 1867 hadde japanerne bygd to dampskip uten utenlandsk hjelp. Japanerne viste en stor evne til å ta i bruk europeisk teknikk.
Skoleplikt
En annen og svært viktig nyvinning var innføringen av alminnelig skoleplikt. I begynnelsen fantes den mest på papiret fordi fattige familier ikke så seg istand til å sende barna til skolen. Fra litt etter 1900 antar man imidlertid at alle japanske barn gikk seks år på skolen, og analfabetismen var i ferd med å bli borte.
Forbedringen av militærvesenet og Japans begynnende ekspansjon
Reformene av militærvesenet som foregikk etter keiser Mutsuhitos maktovertakelse, var viktige skritt mot å sette mottoet Et rikt land og en sterk armé ut i livet. Sammenstøtene mellom Satsuma-provinsen og europeerne i 1863–1865 hadde vist at det japanske militæret i sin daværende form var underlegent. Også på dette feltet ble det gjort en utrolig rask tilpasning til og kopiering av vestlige nyvinninger.
For å kunne modernisere de japanske stridskreftene reiste den forhenværende samurai og øverstkommanderende for den nye japanske hæren – Yamagata Aritomo – i 1869 til Europa og lot seg utdanne i vestlig militærteknikk og -organisasjon. Straks etter hjemkomsten begynte han å reformere militæret i Japan. Dette toppet seg med innføringen av alminnelig verneplikt i 1873. Den kom til å vare under forskjellige former til 1945. Det fantes også betydelig motstand mot disse reformene. På den en siden var de gamle samuraiene imot, fordi endringene fratok dem oppgavene som hadde vært tillagt deres stand. På den andre side var også bøndene i mot verneplikten. De samuraiene som ikke godtok nyordningen samlet seg om Saigō Takamori og gjorde opprør. Denne oppstanden som ble kjent som Satsuma-opprøret ble slått ned av de keiserlige styrkene under ledelse av Ōkubo Toshimichi og Yamagata Aritomo. Dermed var den gamle krigerstanden slått helt ut fra det japanske samfunnet.
Den nyvunne militære styrken ble straks brukt til å utvide området for japansk innflytelse i Øst-Asia. Allerede 25. mai 1874 landet japanske styrker på den kinesiske øya Taiwan (Formosa). I februar 1876 tvang Japan Korea gjennom Ganghwatraktaten til å åpne tre havner. Japans militære vekst toppet seg med seier i den første kinesisk-japanske krig (1895) og den russisk-japanske krig (1905) som førte til at Japan kunne innlemme Taiwan, Ryūkyū-øyene, det sydlige Sachalin og Korea i sitt område. Ved slutten av meiji-tiden var Japan blitt en imperialistisk stormakt som konkurrerte med USA og de europeiske kolonimaktene om innflytelsessfærer og avsetningsmarkeder.
I 1880 utgikk en keiserlig ordre om å behandle krigsfanger med respekt. Under den russisk-japanske krig i 1905 skrev F.A. Mackenzie, krigskorrespondent i Morning Post: «Den omsorg og oppmerksomhet det japanske folk viser sine beseirede fiender, kan ikke lovprises høyt nok.» Under første verdenskrig ble det tatt ca. 4.600 krigsfanger i den tyske kolonien Tsingtao på fastlandet. Også disse ble behandlet så godt at noen valgte å bli boende i Japan.
Opprettelsen av japanske folkepartier
Fra 1874 gikk konfliktlinjen i spørsmålet om folkets medbestemmelse i statsstyret mellom «Bevegelsen for folkets rettigheter og frihet» (jiyū minken undō) og tilhengerne av en øvrighetsstat etter prøyssisk mønster. De sistnevnte var for det meste å finne i meiji-oligarkiet. Itagaki Taisuke som stammet fra Tosa ble leder for den førstnevnte av disse politiske bevegelsene. På grunn av konflikten med Korea hadde han i 1873 trukket seg fra sin post i regjeringsrådet. I motsetning til Saigō Takamori foretrakk han fredelige midler for å sette sine interesser igjennom. Itagaki var i 1874 medforfatter til Tosa-manifestet som kritiserte meiji-oligarkiets herrevelde. Etter at han i 1875 hadde organisert sine tilhenger i den landsomfattende bevegelsen Aikoku Shoto (Patriotenes selskap), grunnla han i 1881 partiet Jiyuto (Det liberale parti) som gikk inn for en regjeringsform etter fransk mønster. Så fulgte dannelsen av Rikken Kaishintō (Det konstitusjonelle progressive parti). Det krevde et konstitusjonelt monarki med Storbritannias som forbilde. Den mest betydelige politikeren i dette partiet het Ōkuma Shigenobu.
Konservativ reaksjon og dannelsen av en forfatning
De konservative meiji-oligarkene, hvis fremste målsmenn var Itō Hirobumi, Yamagata Aritomo og Iwakura Tomomi, reagerte etter brått å ha avvist demokratibevegelsen med å grunnlegge Rikken Teiseito (Partiet for keiserlig herredømme) i 1882. Yamagata Aritomo var rigtinok ikke selv partimedlem. Keiser Mutsuhito støttet meiji-oligarkene. Selv om folkets trykk, og de derav utgåtte demokratiske partier, hadde tvunget keiseren til å utarbeide en forfatning, bestemte meiji-oligarkene i stor grad dens utformning. Dette ble også fremmet ved tiltagende stridigheter innen demokratibevegelsen. Det ble laget en forfatning som lånte mye fra den prøyssiske øvrighetsstaten og sikret keiseren stor makt. Som en tilståelse til demokratene ble det dannet et parlament (på engelsk: Diet) som i likhet med det engelske var delt i et overhus og et underhus. Siden overhuset hovedsakelig bestod av adelige fra meiji-oligarkiet og keiseren kunne overstyre enhver av parlamentets beslutninger med et veto, var den demokratiske innflytelse over regjeringen heller liten. Meiji-oligarkene kunne befeste sin status ved bruk av titelen genrō. Likevel satte demokratibevegelsen en milepæl i japansk historie fordi den for første gang gjorde det mulig for almenheten å bry seg om landets utvikling.
Hermann von Oppeln-Bronikowski
Hermann Leopold August von Oppeln-Bronikowski (født 2. januar 1899 i Berlin, død 19. september 1966 i Gaißach i Bayern) var en tysk general som deltok i første og andre verdenskrig.
Meiji-perioden
Videre utvikling henimot meiji-tidens slutt
I årene etter at forfatningen var vedtatt var det meiji-oligarkene som utøvde makt i Japan. Dette blir synlig hvis vi ser på hvem som var Japans statsministre frem til slutten på meiji-tiden: Itō Hirobumi selv klarte å sitte i fire perioder. Tross dette ble politiske problemer forsøkt løst gjennom forlik og demokratibevegelsen vant styrke. Også meiji-oligarkene begynte i større grad å benytte politiske partier for å sette sine anliggender igjennom.
Hermann von Oppeln-Bronikowski
Han var også deltaker i de olympiske leker 1936 i Berlin der han tok en gullmedalje.
Virke i det militære
Oppeln-Bronikowski tjenestegjorde etter første verdenskrigs utbrudd som frontoffiser i Frankrike. Etter krigen var han fra 1920 kavaleri-offiser i Reichswehr.
Meiji-perioden
Omgjøring av meiji-år til den gregorianske kalenders år
I japansk historieskriving er det vanlig å benytte årstall som teller hvor mange år den sittende keiser har regjert.
Hermann von Oppeln-Bronikowski
Virke i det militære
Ved utbruddet av annen verdenskrig (1939) var han kommandør for en rekognoseringsavdeling som rykket inn i Polen, og fra 1941 til 1945 var han stridsvognskommandør i Wehrmacht.
Etter å ha blitt såret i 1943 på Østfronten og påfølgende lasarettopphold ble Oppeln-Bronikowski i 1944 kommandør i Panzer-Regiment 100 i 21. Panzer-Division i Normandie og i 1945 kommandør i 20. Panzer-Division ved kampene i Schlesien. Han ble forfremmet til generalmajor den 30. januar. I april 1945 startet han med sine enheter under slaget ved Bautzen en vellykket avlastningsoffensiv og gjenerobret Bautzen, som var blitt delvis inntatt av sovjeterne. Etter kapitulasjonen 8. mai 1945 kom han først i amerikansk og så i britisk krigsfangenskap, en del av tiden i Internierungslager Staumühle, frem til han ble frigitt den 4. juli 1947.
Etter krigen var han sivil rådgiver for oppbyggingen av Bundeswehr.
Sportsmann
Oppeln-Bronikowski ble olympisk mester under OL 1936 i Berlin. Han var med på det tyske laget som vant dressurkonkurransen. Laget besto av Heinz Pollay på hesten «Kronos», Oppeln-Bronikowski på «Gimpel» og Friedrich Gerhard på «Absinth».
Manuel Estiarte
Manuel Estiarte (født 26. oktober 1961 i Manresa, Spania) er en tidligere vannpolo-spiller fra Spania. Han regnes av mange som den beste spanske vannpolo-spilleren gjennom tidene.
Estiarte har spilt 578 kamper for det spanske nasjonale vannpolo-laget, blant annet nådde han finalen i 1992 under Barcelona-OL på hjemmebane som Italia vant. Fire år senere, var han en del av det spanske nasjonallaget som gjorde opp for dette smertefulle tapet ved å vinne gull under de påfølgende Olympiske leker som ble gjennomført i Atlanta i 1996, da Spania slo Kroatia 7-5 i finalen. Estiarte er den andre spanske vannpolo-spilleren gjennom tidene som har konkurrert under seks påfølgende Olympiske leker, etter spanjolen Luis Álvarez de Cervera. Estiarte ble tildelt Fyrsten av Asturias' pris for sport i 2001.
Manchester City
Han er i dag en av Manchester City assistent trenere, samt sjef for spillerstøtte og protokoll.
Tsipouro
Tsipouro (Τσίπουρο) er en gresk alkoholholdig drikk. Den er spesielt populær i Thessalia, Epiros, Makedonia og på Kreta, men finnes også ellers i Hellas.
Tsipuoro er en sterk destillert sprit, normalt omkring 50 %, laget av τζωρτζινα (Georgina). Dette er ei blå drue utviklet spesielt for å fremstille tsipouro. Drueklasene med stilk blir knust og satt til fermentering (gjæring) og er ferdig etter ca 40 dager. Druemosten med skinn, stener og stilk blir deretter destillert minst 2 ganger i et pot still apparat. Noen vinprodusenter bruker rester av must fra vinpresser til produksjon av tsipouro, på samme måte som grappa i Italia. På Kreta er den gjerne noe sterkere, og kalles da tsikoudia.
Den tidligste produksjonen av tsipouro ble foretatt av munker på Athos i det 14. århundre. Den lages ofte lokalt og selges direkte fra tanker til barer eller til kunder som tar med egne flasker. Det er enklere å få løyve til å produsere tsipouro enn andre typer sprit i Hellas, ettersom det er lange tradisjoner for lokal produksjon. Det finnes også kvalitetsprodukter som selges i butikker og som eksporteres.
Tsipouro kan brukes som aperitif, som et alternativ til ouzo, mens den om vinteren noen steder drikkes oppvarmet med honning og kalles da ρακομελο (rakomelo). Som aperitif serveres den gjerne bar i enkle glass, med eller uten is fulgt av et glass vann, normalt som drikke til mezes. Mezes er forskjellige småretter av kjøtt, fisk, sjømatt, oliven eller grønnsaker. Enkelte steder inntas den også som en digestif, og den serveres da gjerne på huset sammen med regningen, dette er ikke en lokal skikk men kommet som en følge av turistene.
Karl XIIs likferd
Karl XIIs likferd er et, eller egentlig to, maleri av Gustaf Cederström, utført i 1878 i Paris og 1884 nær Uppsala. Bildet er blant de mest kjente svenske malerier.
En nærmere analyse av bildet vil vise at det ikke er historisk korrekt. Det er vanskelig å tenke seg at det noe sted på veien fra Halden til Uddevalla finnes et slikt landskap. Cederström komponerte imidlertid bildet med stor kunstnerisk frihet og sans for det drama som motivet krevde. Karolinerne på det første maleriet hadde drag fra de franske modellene som maleren engasjerte i Paris - blant annet fra kroene, mens han i den siste versjonen hentet modellene blant dragoner, husmenn, slekt og venner fra traktene rundt Krusenberg. Det er denne siste versjonen av maleriet som har blitt et av Sveriges mest utbredte og kjente kunstverk.
Den første versjonen av maleriet, fra 1878 finnes nå på Göteborgs konstmuseum, mens Krusenbergsversionen fra 1884 henger på Nationalmuseum i Stockholm.
Allmennfaglige studier
Det formelle navnet på eksamen fra gymnaset var Examen artium.
18. april
18. april er den 108. dagen i året, den 109. i skuddår. Det er 257 dager igjen av året.
Navnedag
Eilen Eilert Navnedagen stammer fra Eleuterius, etter sagnet biskop i Illyria ca. år 180
Fødsler
Se flere som er født 18. april i Kategori:Fødsler 18. april.
Canada under Sommer-OL 1960
Canada under Sommer-OL 1960. Åttifem sportsutøvere fra Canada deltok i fjorten sporter under Sommer-OL 1960 i Roma. Canada kom på 32.-plass med en sølvmedalje. Carl Schwende var Canadas flaggbærer under åpningsseremonien.
Fylkesvei 5020
Fylkesveg 5020 går mellom Mo og Auastad i Etne kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 37 (Hordaland).
MS «Pearl Seaways»
MS «Pearl Seaways» het opprinnelig MS «Athena» og var en del av østersjøtrafikken til Viking Line. I 2001 kjøpte DFDS skipet og satte det inn på ruten mellom Oslo og København, samme år pusset DFDS opp skipet for 950 millioner kroner og igjen i 2005 sammen med MS «Crown of Scandinavia» for 100 millioner kroner. Fra skipet ble satt inn på ruten i juni 2001 til januar 2011 het skipet MS «Pearl of Scandinavia». Jomfruturen til Pearl Seaways gikk fra København den 26. juni 2001. MS «Pearl Seaways» har 2100 køyer, noe som gjør skipet til et av de største hotellene i Danmark og Norge og er DFDSs største passasjerskip. Det nåværende navnet «Pearl Seaways» fikk skipet i januar 2011, samtidig som skipet ble malt om utvendig.
I januar 2014 gjennomgikk skipet en omfattende renovering. Nye fasiliteter ombord er blant annet nye luksuslugarer og en ny italiensk restaurant.
Agnen: A Journey Through the Dark
Agnen: A Journey Through the Dark er det andre studioalbumet til det norske ekstrem metal-bandet Keep of Kalessin.
Albumet har kommet ut i to versjoner med forskjellig rekkefølge på sporlisten.
Marita Traaen
Marita Traaen (født 11. april 1993) oppvokst i Rollag er en norsk skuespiller som høsten 2009 fikk en rolle som skuespiller i «Hotel Cæsar» i rollen som Runa, datteren til Bea. Traaen vant audition for rollen, og resultatet ble offentliggjort på God kveld Norge 2. mai 2009.
Vinteren 2013 var Traaens siste episode i såpserien. Karakterene hennes dør etter en sykdomsperiode med leukemi.
India Eisley
India Joy Eisley (født 29. oktober 1993 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespillerinne mest kjent for å spille Ashley Juergens i det nye ABC Familie-ungdoms drama, The Secret Life of the American Teenager.
India ble født til skuespillerinne Olivia Hussey og musiker og skuespiller David Glen Eisley.
Clifford Shull
Clifford Glenwood Shull  (født 23. september 1915 i Pittsburgh, Pennsylvania, død 31. mars 2001) var en fysiker fra USA.
Han fikk Nobelprisen i fysikk i 1994 sammen med Bertram Brockhouse for deres arbeid med nøytroner. Det utgis en pris i hans navn: The Clifford G. Shull Prize in Neutron Physics, fra The Neutron Scattering Society of America.
Håndvever
En håndvever er en håndverker som vever tekstiler for hånd. De som praktiserer faget i dag produserer interiør- og bekledningstekstiler, suvenirer og gaveartikler. Mange utøvere selger også varer og tjenester til andre næringsdrivende, for eksempel bunadstilvirkere og arkitekter.
Lindsay Greenbush
Rachel Lindsay Rene Bush (født 25. mai 1970 i Hollywood i California), kjent som Lindsay Greenbush, er en amerikansk tidligere barneskuespiller.
Håndvever
I Norge i dag er utdannelsen til dette yrket innen utdanningsprogrammet Design og håndverk. Du må gå to år på skole og to år i lære ute i bedrift. Første skoleåret er Vg1 Design og håndverk og andre skoleåret er Vg2 Design og tekstil.
Lindsay Greenbush
Hun er tvillingen til Sidney Greenbush som også var skuespillerinne og tvillingene samarbeidet med flere roller både i filmer og i TV-serier. Begge tvillingene spilte i enkelte reklamefilmer som Doublemint Gum (fra 1980 og som fremdeles finnes på nettstedet YouTube), Mattel Toys, Kentucky Fried Chicken og en rekke andre reklamefilmer. Både Lidsay og tvillingsøsteren Sidney ble uteksaminert fra den videregående skolen i Santa Monica i 1988.
Håndvever
Håndveverfaget er (pr. 2016) med på Utdanningsdirektoratets liste over små og verneverdige håndverksfag. Dette innebærer blant annet at bedrifter innen faget mottar utvidet støtte fra fylkeskommunen når de tar inn nye lærlinger.
Ole Martin Høystad
Ole Martin Høystad (født 1947) er professor emeritus i tverrfaglige kulturstudier ved Universitetet i Sørøst-Norge (USN) (tidligere Telemark distriktshøgskole), der han har vært ansatt siden 1979.
Karriere
Ole Martin Høystad er opprinnelig litteraturviter og tok i 1989 den første norske doktorgraden på Olav Duuns diktning med avhandlingen Odin i Juvikfolke: Olav Duuns språk og menneskesyn (Oslo: Aschehoug 1987). Han har siden arbeidet tverrfaglig med basis i litteratur, filosofi, idé- og kulturhistorie. Han har deltatt i å etablere tverrfaglige kulturstudier som egen studie- og forskningsdisiplin i Norge i tradisjonen etter britiske cultural studies, og ble professor i disiplinen da hovedfag, senere master, i tverrfaglige kulturstudier ble opprettet ved Høgskolen i Telemark i 1999. Han er medforfatter av den første nordiske innføringsboken i disiplinen, Nye kulturstudier: En innføring (2008).
Et resultat av hans tverrfaglige forskning er Hjertet – En kulturhistorie (2003 og 2011), om hjertets symbolske betydning i forskjellige kulturer. Boken er utgitt i 19 land.
Høystad-saken
Høystad ble i 1973 av Eidsivating lagmannsrett dømt til syv års ubetinget fengsel for spionasje til fordel for Sovjetunionen som følge av sin rolle i infiltrasjonen av Norges ambassade i Moskva. Saken fikk stor medieomtale i 1970-årene, og i dommen het det at domfelte har «krenket de plikter og den lojalitet han hadde overfor sitt land, med skadefølger som i en gitt situasjon kunne vært katastrofale». Han utdannet seg i litteraturvitenskap mens han satt i fengsel.
Filigranssølvsmed
En filigranssølvsmed er en håndverker som lager filigran sarbeider, det vil si metallgjenstander der tynne tråder og små kuler er loddet sammen til en helhet. Det mest kjente eksempelet er kanskje smykker av tråder i sølv og gull, da spesielt søljer til bunader.
Håndverket har flere tusen år gamle tradisjoner, blant annet fra Asia og middelhavsområdet. Ordet filigran kommer fra latin filium, som betyr tråd, og granum, som betyr korn. I Norge har filigransarbeider også blitt kalt viraverk.
Utdanning
I Norge på 2000-tallet kan man utdanne seg til dette yrket på videregående skole, innen utdanningsprogrammet design og håndverk. Du må gå to år på skole og to år i lære ute i bedrift. Første skoleåret er Vg1 Design og håndverk og andre skoleåret er Vg2 Design og gullsmedhåndverk. Tidligere var faget en del av gullsmedfaget, og ble lagt inn under lov om fagopplæring i 1953.
Filigranssølvsmedfaget er (pr. 2016) med på Utdanningsdirektoratets liste over små og verneverdige håndverksfag. Dette innebærer blant annet at bedrifter innen faget mottar utvidet støtte fra fylkeskommunen når de tar inn nye lærlinger.
Caithness
Caithness (av norr. Katanes ) er et stattholderskap og et tradisjonelt grevskap med cirka 23,866 innbyggere (2001). Grevskapet tilhører siden 1996 regionen Highland, som sammen med de Ytre Hebridene utgjør det skotske høylandet, og den utgjør det skotske fastlandets absolutte nordspiss. Grevskapshovedstaden er byen Wick med cirka 9,000 innbyggere.
Den nordligste landsbyen på den britiske hovedøya, John o' Groats, ligger i Caithness.
Toponymi
Elementet «Cait» i Caithness er enten piktisk eller muligens gælisk i sin opprinnelse, men opprinnelsen til sammensetningen av stedsnavnet Caithness er i sin helhet norrønt, og kan bli lest som «Neset ved Cait» eller «Caitneset», og ble stavet Katanes. Det gæliske navnet Gallaibh henviser til «de fremmede», det vil si de norrøne. Elementet «Cait» i Caithness er representert som Cat i Cataibh, det gælisk navnet for Sutherland («Sørlandet»), og som Cait i Na h-Innse Cait, det gammelirske navnet for Shetland. Kongedømmet Cait var i sin tid ett av de syv piktiske kongedømmene i Alba og er antatt å ha vært i området Caithness og Sutherland.
Geografi
Caithness strekker som omtrent 50 km nord-sør og omtrent 50 km øst-vest og har et areal på omtrent 1844 km². Topografien er flat i kontrast til det meste av de øvrige Nord-Skottland som er fjellrikt. Fram til den siste halvdelen av 1900-tallet da store områder var plantet med nåletrær er dette nå preget av bort fullstendig fravær av skog.
Den underliggende geologien for det meste av Caithness er gammel rød sandstein til en beregnet dybde av over 4 000 meter. Dette består av de sementerte sedimentene til De orkadiske innsjøer som eksisterte i devontiden, omtrent for 370 millioner år siden. Forsteinede fisker og planter er funnet mellom sedimentlagene. Eldre metamorfisk fjell av granitt finnes i områdene Scaraben og Ord i de mer høyereliggende områdene i sørvest. Caithness' høyeste punkt, Morven, ligger i dette området.
Flagget
Siden 2016 har Caithness et eget flagg, et typisk nordisk korsflagg som reflekterer den norrøne arven. Flagget ligner de nordiske flaggene, men det er sort med et kors i gull og blått. På kantonen residerer det en galei med en sort ravn på.
Forbindelse til Norge
Frem til 1266 ble Caithness styrt fra Orknøyene. Man finner spor fra norrøn tid blant annet i stedsnavnet Wick, som kommer av vik. I nyere tid var området en del av den katolske Nordpolmisjonens ansvarsområde, og en av sogneprestene i Wick var Bernard Bernard (i 1860), senere prefekt for Det apostoliske prefektur Norge.
Bertram Brockhouse
Bertram Neville Brockhouse (født 15. juli 1918, død 13. oktober 2003) var en fysiker fra Canada som fikk Nobelprisen i fysikk i 1994 sammen med amerikaneren Clifford Shull, for sin forskning på nøytroner.
Han tok Bachelor of Arts ved University of British Columbia i 1947, og ved University of Toronto tok han Master of Arts i 1948 og dr.philos. i 1950. Arbeidet som førte til Nobelprisen ble utført mellom 1950 og 1962 da han arbeidet ved Chalk River Nuclear Laboratory, som drives av Atomic Energy of Canada. Han var professor ved McMaster University i Ontario, Canada fra 1962 til 1984.
Han har fått to gater oppkalt etter seg, «Brockhouse Way» på McMaster University i 2005, og «Brockhouse Way» i Deep River, Ontario. Han har også fått en medalje oppkalt etter seg; «Brockhouse Medal», som utgis årlig av Canadian Association of Physicists.
Bernard-Pierre Donnadieu
Bernard-Pierre Donnadieu (født 2. juli 1949 i Paris, Frankrike, død 27. desember 2010 i Versailles, Frankrike) var en kjent fransk skuespiller. Bernard-Pierre Donnadieu studerte teater og film i Sorbonne, Paris før han begynte på sin karriere som skuespiller en alder av 25 år ved å gjøre opptredener sammen med anerkjente franske regissører. Donnadieu døde av kreft den 27. desember 2010 da han var 61 år gammel.
Bergsåsen
Bergsåsen, også (feilaktig) kalt Hagahogget, er en ås i Vestmarka i Asker kommune i Viken. Den har en høyde på 458,7 moh og er det høyeste punktet i Asker kommune. Det går nå merket sti opp til toppen av åsen fra Olledalen skytterbane.
Halvannen kilometer sørvest for Bergsåsen ligger Furuåsen, som er mindre enn en meter lavere enn Bergsåsen. Da toppen av Furuåsen ligger nærmere lavlandet i Asker enn det toppen av Bergsåsen gjør, vil Furuåsen gjerne oppleves som den høyeste av dem – både ovenfra og nedenfra.
På Bergsåsen var det tidligere et Nike-batteri tilknyttet Rustan leir, med vei opp fra Vestmarksetra. Restene av batteriet, inkludert en radom, står fremdeles på toppen. Meteorologisk institutt hadde lenge en værradar ved batteriet. Denne ble nedlagt i 2010 og erstattet av en ny værradar på Hurumlandet.
I ura sør for toppen ligger Hagahogget, som ble etablert som naturreservat i 2002. I 2016 ble det utvidet vestover til Furuåsen og Hagahogget naturreservat.
Lørenskog Skiklubb
Lørenskog Skiklubb (LSK), stiftet 1919, er Lørenskog kommunes eldste idrettsklubb. Klubben har rundt 700 medlemmer (i 2013) og aktive grupper innen langrenn, skiskyting og alpin. Skihytta er klubbhuset til LSK.
Den kaspiske senkning
Den kaspiske senkning, eller Det kaspiske lavland (russisk: Прикаспийская низменность – Prikaspijskaja Nizmennost), er en lavtliggende sletteregion i Kasakhstan og Russland som ligger sør for den pontisk-kaspiske steppe og omslutter den nordligste delen av Det kaspiske hav. Den kaspiske senkning er en del av den større Aral-kaspiske senkning rundt Aralsjøen og Det kaspiske hav.