cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tom Moore
Covid-19-pandemien
Sommeren 2020 ble han etter forslag fra Boris Johnson adlet (som Knight Bachelor) av dronning Elisabeth II, og fikk dermed rett til å bruke tittelen Sir foran døpenavnet. Adlingen fant sted på plenen innenfor Windsor Castles murer i juli 2020.
Han døde 2. februar 2021 på et sykehus i Bedford, 100 år gammel, etter å ha blitt rammet av covid-19. Han hadde ikke kunnet vaksinere seg mot covid-19, på grunn av medisiner han hadde fått mot en lungebetennelse.
Sagamarsjen
Historie
Sagamarsjen ble første gang arrangert i 1964, da under navnet Olavsmarsjen. I 1965 fikk arrangementet navnet Sagamarsjen. Kaptein i HV-13 Øyvind Lærum, som hadde deltatt i Nijmegenmarsjen i flere år, var initiativtaker. De første årene gikk marsjen fra Sul i Verdalen til Steinkjer. I flere år ble marsjen arrangert i mange forskjellige traseer med felles mål på Stiklestad. Flest antall deltakere var i 1971 med 4000. I 1991 meldte Sagamarsjen seg inn i det internasjonale turmarsjforbundet International Marching League (IML) som i 2006 skiftet navn til IML Walking Association. Sagamarsjen er eneste norske medlem av organisasjonen, og det genererer deltakelse fra utlandet. På 2000-tallet har den årlige deltakelsen vært på 1500–2000 deltakere. I 2020 ble marsjen avlyst på grunn av koronaviruspandemien.
Freim kraftverk
Freim kraftverk er et vannkraftverk i Odda kommune i Vestland.
Platons hulelignelse
Platons hulelignelse (eller bare hulelignelsen) er kanskje den mest kjente blant hans mange metaforer og lignelser. Denne lignelsen finnes i bok VII av Platons Staten.
Freim kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 220 meter i Freimselva.
Platons hulelignelse
Hulelignelsen illustrer Platons idélære ved å vise at det som menneskene oppfatter som virkeligheten, bare er et vagt gjenskinn av den egentlige virkeligheten – ideenes verden. Den er kanskje enklest å forstå slik Platon selv gjorde det, ved å fortelle den som en historie og deretter forklare den.
Freim kraftverk
Kraftverket ble åpnet i 2013. Det ligger nær Odda sentrum.
Platons hulelignelse
Lignelsen
Man må forestille seg en flokk fanger som har vært lenket fast dypt inne i en hule siden deres barndom. Ikke bare fangenes hender, men også deres hoder er holdt fast av lenkene slik at deres øyne er rettet mot bakveggen. Bak fangene er det et stort bål, og mellom fangene og bålet går det en opphøyd vei hvor noen bærer «alle slags gjenstander, som rager opp over muren, og menneskelige figurer og dessuten dyr, laget av stein og tre og allslags materialer. Det er lett å tenke seg, at noen av bærerne snakker, og andre tier stille». Man kan tenke seg at når en av dem snakker så gjør ekkoet fra bakveggen det slik at det virker som figurene som snakker. Fangene ser kun skyggebildene og hører lydene av de som snakker, og dette er det eneste som fangene kan sanse.
Freim kraftverk
Aggregatet er en peltonturbin med en generator på 700 kW. Årsproduksjon er 3,6 GWh.
Platons hulelignelse
Lignelsen
Det går på samme måte hvis han blir trukket ut av hulen til sollyset hvor hans øyne vil bli blendet av i en slik grad at ikke kan se noe som helst. Først vil han bli i stand til å se de mørkeste former, som for eksempel skygger, og først deretter vil han kunne se lysere og klarere gjenstander. Det siste han vil kunne se, er solen og han vil først med tiden forstå at:
Denne del av lignelsen svarer nøye til Platons sollignelse, som finnes nær slutten av Staten.
Den nå opplyste, frigitte fangen vil uten tvil ønske å kunne vende tilbake til hulen for å befri sine medfanger og forklare for dem hva som er grunnen til, at det er solen som er den grunnleggende årsaken. Problemet er at de andre fangene ikke vil gjenkjenne den frislupne fangen. De vil høre han rope på dem, men de vil ikke kunne gjenkjenne stemmen hans. De tror det bare er en av de vanlige skyggene som prater. Dette kan tolkes som et bilde på Sokrates' skjebne.
Platons egen fortolkning
Platon er ikke tilfreds med bare å antyde tingene, han fortolker også lignelsen: «Dette bilde, hulelignelsen, må vi bruke i dets helhet overfor alt hva som er sagt.» Det vil si at den kan brukes til å fortolke de foregående sider i Staten som dreier seg om to lignelser, sollignelsen og lignelsen om den delte linje. I særdeleshet sammenligner Platon «området som avsløres ved synets hjelp», det vil si de mest alminnelige gjenstander omkring oss
Vi ser alt gjennom våre fordommer, og kan ikke frigjøre oss fra dem uten å stå i fare for å miste vår forstand. Det er derfor et meget dristig prosjekt å innse hva som er de sanne fordommer for alt, nemlig det Platon kaller det godes idé, og som sola her er et symbol på. Sollignelsen sier at slik sola er det grunnliggende prinsipp for alle sansbare ting og slik også for menneskets evne til å se disse tingene, slik er det godes idé det prinsipp som gjør de enkelte tings idéer mulige. Det godes idé gjør det også mulig for menneskets tenkeevne å tenke idéen, slik sola gjør det mulig for menneskets syn å se det sansbare.
Den strålende sol utenfor hulen står for det Godes vesen, og i denne som i andre passasjer kan man få det inntrykk at Platon betrakter dette som en skapende Gud. Vi holdes normalt fanget og ser kun skygger av bestemte figurer som ikke engang selv er den ekte ting, som kun kan finnes «utenfor hulen» i en forståelig verden av former som gjenkjennes av fornuften og ikke av de relativt «tåkete» sanser.
Dessuten er man tilbøyelig til å vise seg som en ynkelig figur når man er vendt tilbake til menneskenes sørgelige elendighet etter å ha gjennomtenkt det guddommelige,
Tolkning av Platons hensikt
Det er viktig å merke seg at disse tre lignelser nevnt over er lignelser og ikke teori. I Platons skrifter veksler framstilling mellom dialogisk argumentasjon og lignelser. For Platon er det en grense for hva vi kan komme fram til gjennom dialogisk argumentasjon. Der hvor de filosofiske spørsmål støter mot logikkens ytterste grenser forsøker Platon å hjelpe oss til innsikt gjennom lignelser.
Den veiledning vi trenger for å komme opp av hulen er altså av to typer. Dels den dialogiske argumentasjon, hvor vi gjennom å utspørre hverandre vurderer holdbarheten av våre fordommer. Dels lignelsene, hvor Platon gjennom litterære bilder forsøker å få oss til å innse de alternativene til våre fordommer som den dialogiske argumentasjonen leder oss henimot, men ikke evner å føre oss helt fram til.
Det kan se merkelig ut at i samme åndedrag som han «vende tilbake etter å ha gjennomtenkt det guddommelige», er Platon i gang med å beskrive idealstaten, styrt av filosofkonger, en betegnelse som betyr at de har regelmessig kontakt med det godes vesen. I virkeligheten motsier han ikke seg selv da poenget i Staten er at noen, nemlig de som kjenner filosofien, er bedre egnet til å styre, mens andre igjen kan tjene staten ved å være soldater og resten må gjøre forskjellig arbeid i det som de er best egnet til.
Det er altså forbehold noen enkelte å vite bedre enn andre. Disse få blir satt til å lede samfunnet til alles beste. Det må bemerkes at demokratiet ikke var den styreform som Platon foretrakk, men heller et styre bestående av en form for aristokrati av de som vet bedre, nemlig filosofene.
Herøyfjorden (Herøy)
Herøyfjorden er en fjord i Herøy kommune i Møre og Romsdal. Den er rundt åtte kilometer lang og to kilometer bred, og går fra vest mot øst mellom Bergsøya og Gurskøya.
Fjorden har en største dybde på 175 meter.
Lengst øst i fjorden ligger de små øyene Herøya, som har gitt navn til både kommunen og fjorden, og Nautøya, hvor fjorden krysses av riksvei 654 via Herøybrua. Midt i Herøyfjorden ligger den fraflyttede øygruppen Flåvær, som er noen små øyer med et fyrtårn og noen feriehus. På sørsiden av Herøyfjorden ligger Moltustranda, og på andre siden ligger Eggesbønes.
Herøyfjorden er et naturlig valg om man kommer sjøveien fra Nordsjøen eller langs kysten sør for Stad, og skal innom Eggesbønes eller videre mot Ulsteinvik eller Ålesund. Hurtigruten går to ganger daglig forbi Herøyfjorden.
Ophoelis
Ophoelis er en slekt av lysbiller.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Cassiopea-kvartalet
Cassiopea-kvartalet, svensk: Kvarteret Cassiopea er et stort trekantet kvartal i midten av Gamla stan i Stockholm. Kvartalet er omgitt av Svartmangatan i vest, Kindstugatan i nord, Själagårdsgatan i øst, og Tyska skolgränd i sør. På nordsiden av området ligger Brända tomten og på østsiden den tyske kirken.
Navnet
De fleste av kvartalene i Gamla stan er blitt oppkalt etter personer eller hendelser (hovedsakelig guder) fra gresk og romersk mytologi. Cassiopea var i gresk mytologi mor til Andromeda. Begge disse kvinnene har gitt navn til stjernebilder og kvartaler i Gamla stan.
Eiendommer
Kvartalet ble etablert i 1729, og var da delt i 14 eiendommer, i dag elleve: Cassiopea 1-7 og 9-13.
Eiendommen Cassiopea 6 er et registrert byggnadsminne, og var blant annet eid av Svante Nilsson, som var svensk regent 1504-1512. Her startet i 1846 Nicolai fri- och fattigskola (nå Storkyrkoskolan).
Restaurering og ombygging
I 1936 ble det satt i gang et omfattende prosjekt for utbedring av Gamla stan under ledelse av arkitekt Albin Stark, som førte til at den første store parken i Gamla stan ble anlagt i nabokvartalet Cepheus. Albin Stark hadde laget lignende saneringsplaner for kvartalene Cassiopea, Phaëton og Ceres. Planene ble bare gjennomført i Cepheus.
Stockholm kommune kjøpte i 1968 Cassiopea 13 med adresse Kindstugatan 11. Eiendommen hadde da vært i samme families eie i over 200 år. På 1980-tallet ble det gjennomført en grundig renovering av eiendommen. Stockholms stadsmuseum forsket i husets 500-årige historie, og hvem som hadde eid det gjennom århundrene. Bygningen er nå et byggnadsminne.
Ricaniidae
Ricaniidae er en familie av sikader, og en del av gruppen Fulgoromorpha.
Utseende
Middelsstore (gjerne 10 – 15 mm), bredvingede sikader. Hodet er kort og bredt, ansiktet har en lengdelist i midten. Vingene er store, brede, trekantede og rundede og holdes flatt ut fra kroppen, slik at dyrets omriss blir trekantet. De har også vanligvis fargede bånd eller flekker slik at disse sikadene kan minne sterkt om små sommerfugler, kanskje særlig familien breimøll (Choreutidae), eller også om små målere (Geometridae). Vingene har markert årenett.
Utbredelse
Ricaniidae er artsrike i tropiske områder av Afrika, Sørøst-Asia og Australia. Bare to arter av slekten Ricania forekommer i Europa.
Systematisk inndeling
De rundt 400 kjente artene blir fordelt på over 40 slekter.
Den uendelige historien 2
Den uendelige historien 2 (original: The NeverEnding Story II: The Next Chapter) er en tysk-amerikansk eventyrfilm fra 1990. Den er oppfølgeren til Den uendelige historien (1984). Filmen var regissert av George T. Miller. De ledende rollene spilles av Jonathan Brandis, Kenny Morrison, og Alexandra Johnes. Den eneste skuespilleren som returnerte fra den første filmen var Thomas Hill som Mr. Koreander.
Denne filmen brukte elementer fra Michael Endes roman The Neverending Story (primært andre omgang), men introduserte en ny historie.
Filmen fikk hard medfart av kritikerne.
Handlingsreferat
Bastian Balthazar Bux besøker Carl Conrad Coreanders antikvariske bokhandel for å søke råd om heltemot, hvor han oppdager historien om "Den uendelige historie" og han hører en keiserinne som roper etter hjelp fra boken. Bastian tar med seg boken hjem. Auryn-amuletten som det er bilde av på boken faller på magisk vis fra bok-omslaget som Bastian tar med seg, og han blir sendt til Fantasia. Han møter en skapning som heter Nimbly, og han blir gjenforent med Atreyu. Bastian forstår at en styrke kalt "Tomhet" sprer seg over hele Fantasia. Denne kommer fra den onde trollkvinnen Xayide, som ønsker å ta makten over hele Fantasia. Xayides utvikler et apparat kalt Tri-Face som ødelegger ett minne fra Bastians hukommelse hver gang han bruker Auryn-amuletten til å gjennomføre et ønske. Nimbly ble sendt som spion for å overtale Bastian til å komme med forskjellige ønsker frem til Bastian ikke lenger klarer å huske hvorfor han egentlig havnet til Fantasia.
Bastian og Atreyu tar Xayide til fange. Hun ser ut til å forlate sin søken etter makt, og godtar tilsynelatende å lede dem til keiserinnen. Underveis til keiserinnens slott forsøker Xayide å få Bastian til å ønske seg en rekke latterlige ønsker. Det blir også åpenbart at de blir ledet uten mål eller mening. I mellomtiden har Bastians far Barney lagt merke til sønnens forsvinning. Han oppdager boken til Bastian, og legger merke til et klistremerke på forsiden med bokhandlerens adresse. Barney konfronterer Mr. Coreander, som forteller at de bare kan finne svarene på sønnens oppholdssted inni boken. Barney kommer senere tilbake med politiet, men blir sjokkert over å finne bokhandelen tom og forlatt.
Barney begynner å lese i boken, og blir overrasket over å lese om alle sønnens handlinger i Fantasia. Atreyu innser hva Xayide egentlig planlegger. Men Bastian er overbevist om at Atreyu har vendt seg mot ham. I en slåsskamp mellom dem faller Atreyu til sin død. Bastian oppdager at han bare har to minner igjen, bestående av moren og faren hans. Bastian bruker sitt nest siste minne om moren sin for å ønske Atreyu tilbake til livet. Xayide forsøker å tvinge Bastian til å bruke hans aller siste ønske til å komme hjem til hans egen verden igjen. Men Bastian ønsker også at Fantasia skal gjenopprettes.
Carlos Riolfo
Carlos Riolfo (1905–1978) var en uruguayansk fotballspiller som blant annet spilte for Peñarol.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1930, der laget hans vant gull. Han ble således en av de første fotballspillerne som ble kåret til verdensmestere.
Løkkebergparken
Løkkebergparken en park på Toppenhaug i Drammen kommune, som ligger mellom Løkkebergveien og Lammers gate, øst for Evensbakken.
Her ligger idrettslekeplassen Kjappen og en skulpturpark med arbeider av Ørnulf Bast, skjenket av Peter Y. Berg jr. til Drammen kommune i 1971-72. Nordøst for parken ligger barneskolen Bragernes skole. Løkkebergveien fikk sitt navn i 1923 i forbindelse med reguleringen av Drammens første villastrøk i nyere tid, og ble opparbeidet noen år senere. Veien, som ble kalt «Vanvids Vei», går fra brannposten over Løkkebergene forbi Løkkebergparken til Tomineborgveien, og har sitt navn etter Løkkebergene, som i sin tid var et kjent utfartssted med danseslette på flabergene.
Parken har turveier, skulpturer, volleyballbane, lekeplass, kunstgressbane og benker.
Storgrovtinden
Storgrovtinden er en markant tind i Jotunheimen med toppunkt på 2 229 meter over havet, men primærfaktoren på 30–34 meter er for beskjeden til at toppen kommer på listen over Norges høyeste fjell med en primærfaktor over 50 meter.
Toppen ligger i Lom (Innlandet) mellom Heimre Illåbrean i vest og Storjuvbrean i øst. Galdhøpiggen ligger på andre siden av Storjuvbrean, to kilometer i sørøstlig retning (luftlinje).
Bestigning av Storgrovtinden krever sikringsutstyr et kort stykke.
Johann Friedrich Reichardt
Johann Friedrich Reichardt (født 25. november 1752 i Königsberg i Preussen, død 27. juni 1814 i Burg Giebscheinstein ved Halle) var en tysk komponist og forfatter.
Biografi
Reichardt var sønn av stadsmusiker Johann Reichardt og ble fra barndommen av utdannet innen musikk og særskilt i fiolinspill. Da han var 10 år gammel foretok faren en konsertreise i Østpreussen sammen med 'vidunderbarnet' sitt. En av Reichardts lærere i Königsberg var organisten C.G. Richter som gjorde ham kjent med musikken til J.S. og C.Ph.E. Bach og også med fiolinisten F.A. Veichtner.
Etter tilskyndelse fra Immanuel Kant studerte Reichardt fra 1769 til 1771 jus og filosofi i hjembyen og i Leipzig. Det sies at studiene led under et løssluppent studentliv. I 1771 unngikk han et borgerlig yrkesvalg ved at han som virtuos la ut på en reise preget av tidens Sturm und Drang. Reisen førte ham til de viktigste sentra for tysk musikk, og gjorde ham kjent med samtidens mest betydningsfulle diktere og musikere. Han offentliggjorde sin betraktninger i Briefe eines aufmerksamen Reisenden, die Musik betreffend. I 1774 vendte han tilbake til Königsberg og ble kammersekretær i Ragnit. I 1775 utnevnte kong Fredrik II av Preussen ham til kongelig kapellmester i Berlin. Reichardt hadde allerede sendt en prøve på operaen 'Le feste galanti' til kongen. Etter to år som kapellmester trakk Reichardt seg tilbake, giftet seg med Juliane Benda og konsentrerte seg om å forfatte og komponere sanger og instrumentalverk. Paret fikk tre barn.
På hjemveien fra sin første kunstnerreise til Italia i 1783 stanset han i Wien og ble kjent med keiser Josef II og komponisten Christoph Willibald Gluck. Dette året døde så hans kone Juliane, og Reichardt giftet seg allerede i desember samme år med enken Johanna Dorothea Wilhelmina Alberti-Hensler fra Hamburg. De fikk fem barn sammen. Ytterligere kunstnerreiser til England og Frankrike gav imidlertid ikke den ønskede gjenklang og han vendte motvillig tilbake til Berlin. Fra 1786 utviklet han nærmere forbindelser til Goethe, Herdfer og Schiller. Nye forsøk (i 1788) på å skaffe seg et fotfeste i Paris mislyktes, selv om Reichardt var bitt av den revolusjonære basill.
Etter utgivelsen av Vertrauten Briefe (Fortrolige brev) ble han avskjediget fra embedet som hoffkapellmester. Deretter bodde han først i Hamburg hvor han utgav tidsskriftet Frankreich. Så bodde han fra 1794 i Giebichenstein ved Halle (Saale). I 1796 ble han benådet og utnevnt til saltverksdirektør i Halle. Derfra reiste han ofte til Berlin for å lede oppføringer av komposisjonene sine. Reichardts eiendom ved Giebichenstein ble til et 'Romantikkens herberge'. En ny reise til Frankrike i 1802 dempet i betydelig grad hans begeistring for franskmennene og deres politikk: Reichardt ble til en motstander av Napoléon Bonaparte. Da godset hans fire år senere ble besatt og plyndret av franske tropper flyktet han til Danzig (Gdańsk) og ble patriot og frihetskjemper. I 1807 utnevnte Napoléons bror Jérôme i Kassel den i fattigdom tilbakevendte Reichardt til teaterdirektør. Dette ble et mellomspill som bare varte i 9 måneder. I 1809 søkte han lykken i Wien. Opplevelsen av Haydn, Mozart og Beethoven åpnet ham – noe forsinket – for Wienerklassisismen. Han trakk seg imidlertid tilbake til Giebichenstein der han døde 27. juni 1814 som følge av en magelidelse. Hans samtidige glemte snart både Reichardt verkene hans.
Komposisjon
Sitt rykte som komponist fortjente Rechardt i stor grad for sin tonesetting av Goethes tekster, men også for sine syngespill. Han komponerte også rekvien, Te Deum oratoriet. Han satte musikk til noen salmer og laget såvel verdslige som kirkelige kantater. Orkester- og kammermusikk finnes også blant hans verker.
Rene Bourque
René Bourque (født 10. desember 1981) er en canadisk tidligere ishockeyspiller.
Han representerte Canada under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok bronse.
Bourque avsluttet karrieren 2018 etter en sesong i Djurgårdens IF i SHL.
Elisa Di Lazzaro
Elisa Di Lazzaro (født 5. juni 1998) er en italiensk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp og er sportsjournalist.
Balansert målstyring
Balansert målstyring (BMS) er det norske begrepet for strategi- og ytelsesmålingsverktøyet «Balanced scorecard».
De seneste årene har balansert målstyring vært et av de ledelsessystemene som har hatt størst fremgang og tyngde globalt innen både offentlig og privat sektor. Konseptet ble første gang lansert på starten av 1990-tallet av to amerikanske akademikere, Robert S. Kaplan og David P. Norton. Ledelsessystemet er omtalt og klassifisert av Harvard Business School som et av de viktigste tilskuddene innen ledelseslitteraturen de siste 75 årene.
Balansert målstyring slik det fremstår i dag, baseres på et flerdimensjonalt rammeverk for å kunne implementere og ytelsesmåle vedtatte strategier på alle nivåer i en organisasjon.
Slangestjerner
Slangestjerner (Ophiuroidea) er en gruppe pigghuder. De omfatter omkring 2,000 arter som gjerne lever på hard bunn i mørkt dypt vann.
Slangestjernene mangler anus, og munnåpningen har derfor funksjon både som munn og anus. Slangestjerner har skiveformet læraktig kropp med fem tynne lange fleksible armer med ledd som er skarpt avgrenset fra den sentrale skivekroppen. I motsetning til sjøstjerner, hvor kroppen kan sies å være delt inn i flere deler etter armene, er slangestjernenes midtpunkt mere en egen legemsdel.
Slangestjerner har ikke sugeskiver på rørføttene, og rørføttene brukes ikke til bevegelse som hos sjøstjernene, men har sensoriske oppgaver og hjelper med matinnsamling. De kryper og klatrer rundt på bunnen mellom steiner, koraller og alger ved hjelp av de sterkt bevegelige armene, som hos noen kan rulles inn mot munnsiden.
De er stort sett særkjønnede. Hos noen arter bærer et hunnindivid et mindre hannindivid rundt omkring. Noen slangestjerner er imidlertid hermarfroditter. I mange tilfelle er det slik at yngelen fødes som en form for larver som flyter rundt omkring. Omkring 30 arter finnes langs Norges kyst.
Sea Cruise
«Sea Cruise» er en amerikansk rock and roll-sang skrevet og sunget av Huey «Piano» Smith.
Coverversjoner
Frankie Ford spilte inn en coverversjon av sangen i 1959, hvor han brukte Smiths originale backingspor. Den ble en Top 20-slager.
Coverversjoner ble senere spilt inn av:
Norsk versjon
Eldar Vågan har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Harry Hoover». Sangen ble utgitt av Vazelina Bilopphøggers på LP-platen Fem fyrer med ved (Slagerfabrikken/Opal SLP 99004) i 1984. Den er også med på 12" maxisinglen Vazelina Bilopphøggers Maxi-medley (Slagerfabrikken S12 45009) samme år.
Sjøstjerner
Sjøstjernene er en klasse av pigghuder som finnes i alle hav. Det fins ca. 2,000 ulike arter.
Sjøstjernen puster og urinerer gjennom huden, og på undersiden har den mange små tubeføtter i form av sugekopper som gjør den i stand til å flytte seg og feste seg på underlaget. Den har også smaksløkene på undersiden, så den smaker på alt den passerer over. Finner den mat, kjenner den smaken med kroppen. Den spiser ved å gulpe opp magesekken og tømme fordøyelsessaft over maten.
Sjøstjernens Kjønnsåpninger sitter mellom armene, og tømmer ut egg og sperm (ytre befruktning). Larvene ser ut som en bittesmå sjøstjerner med fallskjerm. Stort sett er sjøstjerner særkjønnede, men noen er hermafroditter. Noen kan produsere mer enn to millioner egg på én gang.
En rekeart på Hawaii, Harlequin-shrimps, har spesialisert seg på sjøstjerner. De samarbeider om å dra en fanget sjøstjerne inn i rekehulen, der de begynner å spise av en arm snart vokser ut igjen. En sjøstjerne blir derfor en slags fornybar ressurs som kan holde dem lenge med mat, og Harlekin-reker kan mate fangen slik at den fungerer som matlager lengst mulig.
Sjøstjernen kan låse skjelettet sitt når det passer seg slik. Straks den har klart å lage en glipe i blåskjell den prøver å åpne, låses skjelettet så den ikke trenger bruke mer kraft for å holde blåskjellet åpent. Så klemmer sjøstjernen magesekken sin inn i glipen og tømmer fordøyelsessaft ut over offeret, som fordøyes i levende live.
I Norge finnes omkring 50 arter. Mest alminnelig langs norskekysten er korstrollet, som har fem armer og kan ha en diameter på opptil 60 cm. En annen type er solstjerner, med 9–12 armer.
Sjøstjerner spiser små dyr, som muslinger. Noen kan også ta små fisk.
Magomed Mirzabekov
Magomed Mirzabekovovich Mirzabekov (født 16. november 1990) er en russisk-aserbajdsjansk fotballspiller som spiller for den aserbajdsjanske klubben Gabala FK.
Arve Solstad
Arve Solstad (født 15. november 1935 i Orkdal, død 3. juni 2016 ) var en norsk pressemann. Han var sjefredaktør i Dagbladet i perioden 1973–1989, og professor II ved Institutt for medier og kommunikasjon ved Universitetet i Oslo (UiO) fra 1994.
Solstad var sjefredaktør i Dagbladet fra 1973 til 1989 og politisk redaktør fra 1990 til 1995. I Solstads redaktørtid gikk Dagbladet over til tabloidformat og kuttet partipolitiske bånd til Venstre. I hans redaktørtid ble den politiske journalistikken fornyet ved at avisen i større grad begynte å analysere det politiske spillet i stedet for å kun referere politikernes utspill.
Han var også leder i Norsk Pressehistorisk Forening 1993-2003 og leder av Oslo Redaktørforening. Solstad ble tildelt Narvesenprisen i 1969 (forløperen til den store journalistprisen) og Fritt Ords honnørpris for året 2000.
Glyptina
Glyptina er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små, avlangt-ovale, blanke, gulrøde til svarte jordlopper.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Amerika.
Marc-André Gragnani
Han representerte Canada under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok bronse.
Corscombe
Corscombe er en landsby og verdslig sogn i distriktet West Dorset i grevskapet Dorset, midt mellom Yeovil og Beaminster. Den regnes gjerne som en forstad til Yeovil. Sognet omfatter også de små bosetningene Benville og Toller Whelme i sør. Ved folketellingen i 2011 hadde sognet og landsbyen en befolkning på 445 innbyggere.
Historie
På høyere mark i landsbyen står sognekirken St. Mary som ble reist på 1400-tallet. Den ble restaurert i årene 1875-1877. I 1905 beskrev Frederick Treves kirken som en «vakker bygning» med en «overordentlig fin» situasjon. Bygningen Corscombe Court, som står i nærheten, er datert fra 1200-tallet og er delvis omgitt av en vollgrav. Den har en tiende-låve som delvis ble en gang benyttet av munkene fra klosteret Sherborne Abbey.
I 1685 fant oppgjøret etter slaget ved Sedgemoor sted i Corscombe. Slaget var en del av James Scott, 1. hertug av Monmouths, mislykkede opprør. Robert Fawn, som var fra Corscombe, hadde kjempet for Monmouth, og ble hengt sammen med tolv andre. Deres lik ble partert, kokt i tjære og utstilt offentlig. Omkring hundre fanger ble gitt til George Penne, som eide Weston Manor og Oak Farm. Han solgte de fleste av fangene som ufrie tjenere – i praksis nærmest slaver – til plantasjeeiere i Nord-Amerika og Vestindia. I 1690 viste Penne seg å være mindre lojal mot kongen, da han hjalp Vilhelm av Oranien mot Jakob II av England.
Personer fra Corscombe
Sangeren og musikeren P.J. Harvey bodde tidligere i landsbyen. En annen kjent tidligere innbygger er Thomas Hollis (1720–1774), en filantrop som er spesielt kjent for sine generøse støtte til Harvard University. Kartotekprogramvaren som brukes av Harvards bibliotek heter Harvard OnLine Library Information System, et navn som er konstruert for å gi akronymet HOLLIS. Han var nokså eksentrisk. Da huset hans brant, kom han rolig gående ut med sitt bilde av forfatteren John Milton. Han tok ikke i seg alkohol, sukker eller melk, av frykt for å dø tidlig. Etter hans død ble han etter eget ønske gravlagt på et av sine egne jorder, som så ble pløyd over så det ikke fantes spor etter gravstedet.
Liste over ordførere i Surnadal
Liste over Surnadals ordførere er ei liste over ordførere i Surnadal kommune etter at kommunene Surnadal, Stangvik og Åsskard ble slått sammen i 1965.
Tore Gullen
Tore Gullen (født 11 juni 1949 på Jevnaker ) er en norsk tidligere langrennsløper som også var aktiv i fotball, orientering og sykling. Han representerte Jevnaker Idrettsforening.
Idrettsutøver
Gullen vant 15 km i NM på ski, langrenn i 1977 og 30 km (kongepokalen) i 1981. Han gikk på Jevnakers lag som vant NM på 3 x 10 km stafett i 1977. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1980 i Lake Placid med 30.-plass på 15 km. Han la opp som idrettsutøver i 1986.
Langrennstrener
I 1986 ble Gullen trener for det sveitsiske landslaget; denne stillingen hadde han i tre år. Etter dette trente han det danske landslaget, og våren 1994 ble han trener for det norske kvinnelandslaget. Han trakk seg etter bare ett år; konflikter om laguttak skal ha vært en av årsakene til denne avgjørelsen. Han var trener for det svenske landslaget i langrenn i perioden 1995–1998.
Militært landslag
Gullen var som idrettsbefal i Forsvaret i mange år patruljefører for det norske landslaget i militært patruljeløp og under hans ledelse tok Norge gull i 1975, 1981 og 1984. I tillegg skal han ha ledet Norge til ett sølv (1982) og to bronse (1983 og 1986) i denne militære idrettsgrenen. Gullen ble også militær verdensmester to ganger: på 15 km med skyting i 1974 og på vanlig 15 km i 1982.
Charles Francis Brush
Charles Francis Brush (født 17. mars 1849 i Euclid, Ohio, død 15. juni 1929) var en amerikansk oppfinner, forretningsmann og filantrop.
Brush oppfant bl.a. dynamoen for likestrøm, som ble bl.a. brukt til å drive buelamper til gatebelysning i New York City, og senere London, og han videreutviklet akkumulatoren i varianter med bly og syre. Han anses som den første oppfinner av den moderne vindturbin til produksjon av elektrisk strøm.
Kanchenjunga
Kanchenjunga (8586 moh.), også kjent under navn som Kangchenjunga, Kangchen Dzö-nga, Khangchendzonga, Kanchenjanga, Kanchendzonga og Kangchanfanga, er det tredje høyeste fjellet i verden og det nest høyeste i Nepal. Fjellet ligger på grensen mellom den tidligere selvstendige staten Sikkim (nå delstat i India) og det østlige Nepal. I Nepal hører fjellet til Taplejung i Mechi sone, Østregionen, i Kanchenjunga naturvernområde.
Nordmenn på toppen
Jon Gangdal besteg toppen 18. mai 2009.
Giovanni Boccaccio
Giovanni Boccaccio (født 16. juni 1313 sannsynligvis i Toscana, død 21. desember 1375 i Certaldo, nær Firenze) var en italiensk dikter, forfatter og humanist.
Boccaccio skrev blant annet en biografi over Dante og han holdt forelesninger om Den guddommelige komedie. Boccaccio huskes trolig mest som forfatteren av Dekameronen, 100 fortellinger av tildels erotisk tilsnitt. Den kom ut på norsk første gang i 1934, oversatt av Henrik Rytter og kunstnerisk utsmykket av Arent Christensen.
Bakgrunn
Detaljene om Boccaccios fødsel er usikre. Han var sannsynligvis uekte barn av en florentinsk grosserer og bankier og en ukjent kvinne. En tidlig biografi påstår at hans mor var pariserinne, og at han også selv var fra Paris, men det er avvist som romantisk diktning. Hans fødselssted er sannsynligvis Toscana og kanskje i Certaldo, der hans far var født.
Boccaccio vokste opp i Firenze. Hans far arbeidet for Compagnia dei Bardi og giftet seg i 1320-årene med Margherita del Mardoli, som var av en fremstående familie. Boccaccio ble muligvis undervist av Giovanni Mazzuoli, som tidlig innførte ham i Dantes verker. Omkring 1327 flyttet Boccaccio til Napoli, hvor hans far ble utnevnt til direktør i Napoli-avdelingen av sin bank.
Boccaccio fikk praksis i banken og tilbragte seks år der. Bankarbeide var imidlertid ikke et erverv han næret noen interesse for. Derfor overtalte han sin far til å gi ham tillatelse til å studere jus. Faren hadde da introdusert sønnen for den napolitanske adel og Robert den Vises franskpåvirkede hoff. Boccaccio ble venn med Niccolo Acciaiuoli, som også var fra Firenze, og nøt fordeler av hans innflytelse. Acciaiuoli hadde muligens en affære med Catherine de Valois-Courtenay, som var enke etter Philip I av Taranto. Acciaiuoli ble senere dronning Joan av Towers rådgiver.
Det er intet som tyder på at Boccaccio brød seg mer om jussen enn om bankarbeid, men studiene gav ham gode kontakter og venner. Blant dem var Paolo da Perugia som var museumsinspektør og forfatter av en samling myter, Collectiones, humanistene Barbato da Sulmona og Giovanni Barrili og teologen Dionigi da San Sepolcro.
I 1330-årene ble Boccaccio far. Han fikk to barn utenfor ekteskapet: Mario og Giulio.
Forfatter
I Napoli begynte Boccaccio sitt egentlige kall, poesien. Blant hans verker er Filostrato (kilden til Geoffrey Chaucers Troilus and Criseyde), Teseida (kilden til Chaucers The Knight's Tale), Filocolo (en prosaversjon av et fransk dikt) og La caccia di Diana (et dikt som besynger napolitanske kvinner). Boccaccio var en betydelig formfornyer. Han innførte formentlig den sicilianske ottave rime i Firenze, hvor den fikk betydning for Petrarca.
I Firenze førte avsettelsen av Walter VI av Brienne til popolo minuto-regjeringen. Den minsket adelens og den rikere handelsklasses innflytelse og førte til nedgangstider i Firenze. Byen led ytterligere under pesten i 1348, som tok livet av omtrent tre firedeler av befolkningen. Pesten skulle bli utgangspunktet for Dekameronen. Fra 1347 tilbrakte Boccaccio mye tid i Ravenna, der han søkte nye forbindelser. Det er slett ikke sikkert at han var i det pestherjede Firenze på tross av sin påstand om det. Hans stemor døde under epidemien. Hans far fungerte som byens forsyningsminister og døde i 1349. Giovanni Boccaccio ble som familieoverhode nå tvunget til en mer aktiv rolle.
Turn- og Idrettslaget Hovding
Turn- og Idrettslaget Hovding (TIL Hovding) er et fleridrettslag i Åsane bydel i Bergen stiftet 4. oktober 1936. Klubbens hjemmebane er Leikvang Stadion. Fleridrettslaget har tilbud innen friidrett, turn og fotball.
Giovanni Boccaccio
Forfatter
Boccaccio påbegynte arbeidet med Dekameronen omkring 1349. Det er sannsynlig at han har tatt verkets struktur fra tidligere arbeider, men valget av rammefortellingen – tre menn og syv kvinner forteller hverandre hundre fortellinger i løpet av ti dager (oversatt decameron) under pesten i Firenze – stammer avgjort fra denne tid. Dekameronen var ferdig i 1352 og var Boccaccios siste på italiensk, bortsett fra den misogyne (kvinnefiendlige) Corbaccio fra 1355 eller 1365. Boccaccio reviderte og omskrev Dekameronen i 1370-71. Manuskriptet til omskrivningen er overlevert til moderne tid.
Turn- og Idrettslaget Hovding
Historie
TIL Hovding ble stiftet av ungdommer i områdene Haukås og Kyrkje i Åsane. Laget ble stiftet som et lokalt tilbud til utøverne som pendlet til Salhus for å trene med Idrettslaget Norna-Salhus som var stiftet året før. De første årene hadde TIL Hovding aktivitet innen sykling, ski, friidrett og turn. Fotball ble introdusert i midten av 1950-tallet. Siden 1960 har klubben hatt seniorlag sammenhengende det norske divisjonssystemet.
Giovanni Boccaccio
Forfatter
Fra 1350 ble Boccaccio sterkt opptatt av den italienske humanisme og involvert i regjeringen i Firenze. Hans første offisielle misjon gikk sent i 1350 til Romagna. Han besøkte denne bystaten to ganger senere og ble også sendt til Brandenburg, Milano og til paven i Avignon. Han fremmet studiet av gresk, og huset Barlaam av Calabria støttet hans forsøk på oversettelser av Homer, Euripides og Aristoteles.
I oktober 1350 fikk han til oppgave å motta og innkvartere Francesco Petrarca i sitt hjem i Firenze. Møtet mellom dem var meget utbytterikt, og de ble venner. Boccaccio anså Petrarca som sin lærer og mentor. De møttes igjen i Padova i 1351, idet Boccaccio offisielt inviterte Petrarca til å påta seg et professorat ved universitetet i Firenze. Selv om Boccaccio ikke hadde hellet med seg, førte diskusjonene mellom de to til at Boccaccio skrev Genealogia deorum gentilium. Den første utgave ble ferdig i 1360 og skulle forbli et nøkkelverk om klassisk mytologi i mer enn 400 år. Diskusjonen mellom Boccaccio og Petrarca gav også Boccaccios ideer om poesi en fastere form. Noen kilder mener at Petrarca beveget Boccaccio fra å være den åpne, humanistiske forfatter av Dekameronen til en mer asketisk dikter som var tettere på det 14. århundres ideal som ble fulgt av Petrarca og Dante. De var bannerførere for en arkaisk og flyktig form for latinsk poesi. Etter et møte med pave Innocens VI i 1359 og flere møter med Petrarca er det sannsynlig at Boccaccio fikk visse religiøse ideer. Det er en vedvarende, men usikker teori om, at han i 1362 skal ha unnsagt sine tidligere verker, som Dekameronen, som profane. Om Dekameronen er ingen i tvil.
Turn- og Idrettslaget Hovding
Historie
TIL Hovding har opprettholdt god aktivitet innen en rekke idretter og flere utøvere har markert seg med nasjonale og internasjonale resultater. Per 2016 hadde laget 573 aktive medlemmer og aktivitet innen friidrett, turn og fotball.
Giovanni Boccaccio
Forfatter
Etter et feilslått kupp i 1361 ble en rekke av Boccaccios venner og bekjente henrettet eller sendt i eksil. Selv om han ikke var direkte med i sammensvergelsen, forlot Boccaccio samme år Firenze for å bosette seg i Certaldo på avstand fra regjeringens saker. Han reiste til Napoli og videre til Padova og Venezia, der han møtte Petrarca før han vendte tilbake til Certaldo. Han møtte Petrarca nok en gang i Padova i 1368. Da Boccaccio hørte om Petrarcas død (19. juli 1374), skrev han et minnedikt som kom med i samlingen av lyriske dikt, Rime.
Turn- og Idrettslaget Hovding
Fotball
Klubbens A-lag i fotball rykket i 2005 ned fra 2. divisjon, og spilte i 3. divisjon til divisjonen ble lagt om i 2010. I 2011 spilte laget i 4. divisjon før de i 2014 rykket ned til 5.divisjon.
Hovding spiller i 2016 i 5.div avd. 2.
Giovanni Boccaccio
Forfatter
Han påtok srg så misjoner for Firenze i 1365, dit han vendte tilbake for å arbeide for regjeringen. Han påtok seg en misjon til pave Urban V i Avignon. Da pavestolen vendte tilbake til Roma i 1367, ble Boccaccio sendt med lykkønskninger. Han ble også utsendt på diplomatiske oppdrag til Venezia og Napoli.
Boccaccios siste år var preget av sykdommer; mange hadde med hans store overvekt å gjøre. Han døde den 21. desember 1375 i Certaldo.
Niagara Falls
Niagara Falls kan vise til:
Carrie & Lowell
Carrie & Lowell er det syvende studioalbumet til Sufjan Stevens. Det ble gitt ut 31. mars 2015.
Cesare Zacchi
Cesare Zacchi (født 28. november 1914 i Ortignano Raggiolo i Toscana i Italia, død 24. august 1991 i Roma) var en italiensk katolsk prelat som arbeidet i Den hellige stols diplomatiske tjeneste. Han representerte Kirken og Den hellige stol på Cuba fra 1967 til 1974 og ledet deretter Det pavelige diplomatakademi, som utdanner Pavestolens diplomater, fra 1975 til 1985.
Prest
Cesare Zacchi ble ordinert til prest 17. oktober 1937. For å forberede seg på en diplomatisk karriere begynte han på Det paavelige diplomatakademi i Roma i 1948.
Han arbeidet i de apostoliske nuntiaturer i Østerrike, Jugoslavia, Colombia og Cuba.
Pollevannet
Pollevannet er et vann mellom Nesset og Vinterbro i Ås kommune i Viken. Det ligger 1 meter over havet.
Cesare Zacchi
Cuba
Han hadde vært stasjonssjef på Cuba siden 1969 da nuntien der, Luigi Centoz, var blitt utnevnt til en stilling i Roma 5. juli 1962. Med Zacchis utnevnelse som midlertidig charge d'affaires for nuntiaturet i Cuba, håpet Vatikanet å etablere en modus vivendi under Castro-regimet. Zacchi sa: «Min hovedoppgave er å redusere mistilliten mellom det cubanske presteskap og regjeringen.»
Pollevannet
Vannet var en sjøbukt til utpå 1600-tallet, og har utviklet seg fra en saltvannssjø med stagnert sjøvann i bunnen. Området har et mangfold av vegetasjonstyper, men sumpene i nord og sør har spesiell interesse på grunn av artsrikdom og innslag av saltplanter. I vannet finnes blant annet gjedde og abbor. Området ble vernet som naturreservat 2. oktober 1992.
I vikingtiden sto havet 4 meter høyere enn i dag, og i sjøbukta her var det industri og handelsvirksomhet. Skip kunne trekkes inn gjennom en trang bevoktet kanal «Pollenrenna» til Fåle. Østre Follo skipreide hadde antagelig sitt skip der.
Cesare Zacchi
Cuba
Den cubanske regjeringen nektet å anerkjenne de katolske biskopene på Cuba som noe annet enn agenter for en utenlandsk enhet; den ignorerte dem derfor og forholdt seg istedet til med Zacchi, hvis posisjon identifiserte ham som Pavestolens representant. Zacchi kom med positive kommentarer om regimet for å få en viss lempelse av myndighetenes restriksjoner. Med en viss suksess oppfordret han biskopene til å operere uten å antagonisere regjeringen og støtte samarbeid med regjeringsprogrammer.
Zacchi sa til en intervjuer: ''«Den cubanske katolikk må bli del av de folkelige organisasjonene i samfunnet han lever i. Han må delta i frivillig arbeid, han må melde seg inn i militsen; han må bli med i sportslige og kulturelle organisasjoner. Han må også ta en aktiv del i studentbevegelsen og i profesjonelle organisasjoner. Dette vil naturligvis gi gjensidige impulser.»''
Lycée du Parc
Lycée du Parc er en offentlig videregående skole som ligger i 6. arrondissement i Lyon, Frankrike. Navnet kommer fra Parc de la Tête d'Or, en av de største urbane parkene i Europa, som ligger i nærheten.
Cesare Zacchi
Titulærbiskop
Den 16. september 1967 utnevnte pave Paul VI ham til titulærbiskop av Zella. Han mottok bispevielsen i Havanna den 12. desember 1967 av erkebiskop Emanuele Clarizio, apostolisk delegat i Canada, med medkonsekrantene Evelio Díaz y Cía, erkebiskop av Havanna, og José Maximino Eusebio Domínguez y Rodríguez biskop av Matanzas, og Fidel Castro deltok på mottakelsen etter seremonien.
Lycée du Parc
Det gir utdanning på lyceumnivå og tilbyr også forberedende klasser, eller prépas, som forbereder studentene til å gå inn i elite Grandes Écoles som École Polytechnique, CentraleSupélec, École des Mines de Paris, ESSEC Business School, ESCP Business School og HEC Paris.
Cesare Zacchi
Titulærbiskop
Den 24. mai 1974 eleverte pave Paul hans rang til titulærerkebiskop av Maura og utnevnte ham til apostolisk nuntius til Cuba; Zacchi presenterte sine akkreditiver til den cubanske utenriksministeren Raúl Roa den 20. desember 1974.
Lycée du Parc
Skolen ble bygget på stedet for den tidligere Lunette des Charpennes, en del av Ceintures de Lyon-systemet av festningsverk bygget på 1800-tallet.
Cesare Zacchi
Roma
Den 1. juni 1975 ble han utnevnt til president for Det pavelige diplomatakademi. Han hadde den oppgaven frem til utnevnelsen av hans etterfølger, Justin Francis Rigali, den 8. juni 1985.
Erkebiskop Cesare Zacchi døde i Roma den 22. august 1991.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Bjercke og Eliassen
Praksisen blei i 1960 overtatt av Georg Eliassens sønn Trond Eliassen og Birger Lambertz-Nilssen under navnet Eliassen og Lambertz-Nilssen Arkitekter.
Matnog
Matnog (Bayan ng Matnog) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Sorsogon. Folkemengden var på 41,101 innbyggere i 2015.
Barangayer
Matnog er inndelt i 40 barangayer.
Python-kvartalet
Python-kvartalet, svensk: Kvarteret Python er et av de smaleste kvartalene i Gamla stan i Stockholm. Kvartalet er omgitt av Österlånggatan i vest, Nygränd i sør, Skeppsbron i øst og Kråkgränd i nord.
Navnet
De fleste kvartalene i Gamla stan har navn etter personer eller hendelser i gresk mytologi. Python var en stor slange eller drage som ble drept av guden Apollon ved Delfi.
Kvartalet
Python-kvartalet ble opprettet i 1729 og hadde da åtte eiendommer (Östra 42 til Östra 49). Også på Lundgrens kart fra 1885 er det avmerket seks eiendommer som er angitt med romertall (Python I-VI). I dag består kvartalet av tre eiendommer, Python 3, 6 och 9.
I Nygränd 2 ligger borgeren Hans Hanssons hus som fikk sitt nåværende utseende etter en ombygging gjennomført av Hansson i 1651. På Nygränd 4 ligger det såkalte Måns Nilssons huset. Det er en middelalderbygning som har sin opprinnelige trappegavl i behold. På Nygränd/Österlånggatan ligger siden 1969 restauranten, Fem små hus som daterer seg til 1600-tallet.
Mot Skeppsbron ligger Sutthoffska palatset. Joachim Sutthoff var kjøpmann på Skeppsbroen i 1750-årene, og han fikk oppført denne bygningen. Han hadde kjøpt hele den østre tomten i Python-kvartalet som var bebygd med to eldre hus som på 1600-tallet var eid av kjøpmann Stigler og kamreraren Hans Törner. I løpet av 1800-tallet ble bygningens fasade vesentlig endret.
Espen Tønnessen
Espen Tønnessen (født 20. juni 1970) er forsker, forfatter og treningslæreekspert i fra Kristiansand. Siden 2018 har han jobbet som professor i treningsvitenskap ved Høyskolen Kristiania. Tidligere har han vært juniorlandslagstrener i friidrett, samt vært fag- og forskningssjef ved Olympiatoppen.
Tønnessen har skrevet en rekke treningslæreartikler og vært medforfatter for flere fagbøker innenfor trening. I sin forskerkarriere har han publisert flere titalls vitenskapelige artikler om utholdenhetstrening blant verdensenere i typiske utholdenhetsidretter, hurtighetstrening i fotball og metodestudier innenfor loggføring av trening og testing av hurtighet og spenst.
Tønnessen forsvarte i 2009 doktorgradsavhandlingen «Hvorfor ble de beste best? En case studie av kvinnelige verdensenere i orientering, langrenn og langdistanseløp» ved Norges idrettshøgskole.
Miguel José de Azanza
Miguel José de Azanza, hertug av Santa Fe (født 20. desember 1746, død 20. juni 1826) var en spansk politiker og diplomat. Han var visekonge av Ny-Spania fra den 31. mai 1798 til den 30. april 1800.
Neolucanus fuscus
Utseende
En stor (gjerne ca. 45 millimeter) og bred, blank, svart hjortebille, dekkvingene rødlige. Hannens kjever er forholdsvis lange, omtrent dobbelt så lange som hodet, slanke og krumme med en kam av fine tenner i spissen. Pronotum er avrundet, stort og bredt, noe innsnevret bakerst. Dekkvingene er nokså jevnbrede, litt innsunkne på sidene foran, vanligvis brunrøde med en litt diffus, kileformet svart tegning i midten. Beina er svarte. Hunnen ligner hannen bortsett fra at kjevene ikke er like forstørrede, kroppsformen er litt bredere. Det finnes også en helsvart form.
Utbredelse
Arten er utbredt i Vietnam og det sørlige Kina.
Teresa Errandonea
Teresa Errandonea (født 15. november 1994) er en spansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.
Teleskopet
Teleskopet (latin Telescopium) er et stjernebilde på den sørlige himmelhalvkule.
Hane (våpendel)
En hane kan enten være utenpåliggende (synlig fra våpenets utside) og mulig å spenne med for eksempel tommelen, eller innebygd (ikke synlig fra våpenets utside). Mange moderne våpen er haneavfyrte, for for eksempel HK416.
På eldre skytevåpen med luntlås, hjullås, snapplås eller flintlås slår ikke hanen på en tennhette, men utfører likevel en lignende bevegelse som har til formål til å antenne våpenets drivladning.
Bridegroom
Bridegroom (full tittel: Bridegroom: A Love Story, Unequaled) er en amerikansk dokumentarfilm fra 2013. Filmen handler om oppveksten og forholdet mellom to homofile gutter. Filmen ble regissert og produsert av Linda Bloodworth-Thomason. Bridegroom hadde premiere under Tribeca Film Festival 23. april 2013. Filmen fikk mye presseomtale da den tidligere presidenten Bill Clinton introduserte filmen under filmfestivalen.
Den vant publikumsprisen under festivalen for beste dokumentarfilm. Bridegroom vant også en GLADD Media Award i 2014 for beste dokumentarfilm sammen med Call Me Kuchu. Filmen ble vist på TV 27. oktober 2013 på The Oprah Winfrey Show. I etterkant ble den også utgitt på Netflix og på DVD 19. november 2013. Bridegroom fikk god kritikk, noe som gjenspeiles i 89 % på kritikersiden Rotten Tomatoes. På Metacritic har den tilsvarende 85 %.
Zoja Barantsevitsj
Zoja Barantsevitsj (Зоя Баранцевич, født 7. april 1896, død 11. desember 1952) var en russisk stumfilmskuespiller og dreiebokforfatter.