cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Løvgresshopper
Utseende
Middelsstore til meget store (10- over 100 mm), grønne eller brunspraglete gresshopper med lange antenner. Hodet har loddrett ansikt, fasettøynene er forholdsvis små og ovale, antennene trådformede, lange og tynne, vanligvis minst så lange som kroppen. Kjevene (mandiblene) er kraftige og skarpe, palpene nokså lange og tynne. Kroppen er høyere enn bred. Pronotum er mer eller mindre salformet. Forvingene er læraktig harde, vanligvis lange og slanke, men de kan være forkortet eller mangle helt. Hos hannen er bakkantene forsterket og brukes som filer som gnis mot hverandre for å lage lyd. Bakvingen, om de finnes, er brede, tynne og sløraktige, vanligvis uten påfallende farge. Mange arter er vingeløse eller har rudimentære vinger. Bakkroppen er vanligvis temmelig kort og tykk. Bakbeina er lange hoppebein, typisk omtrent så lange som kroppen, men hos enkelte små arter opptil dobbelt så lange. Leggene (tibiae) på alle beinpar er tynne og har rekker av torner. Føttene er fire-leddete, det tredje leddet er stort og to-lappet. Hunnen har et langt, skarpkantet, ofte sabelformet eggleggingsrør. Små nymfer er vingeløse; i sene stadier har nymfene av noen arter delvis utviklede vinger. De kjennes fra markgresshopper eller nymfer av slike ved de lange, trådtynne antennene. Fra andre norske insekter med lange antenner kjennes de ved at kroppen er høyere enn den er bred.
Levevis
De fleste løvgresshoppene er temmelig altetende (polyfage) og lever dels av plantekost (f.eks. blomster), dels av ulike smådyr (inkl. mindre gresshopper). Enkelte er rene planteetere, og bl.a. Saga pedo er rene kjøttetere. Noen arter er aktive i skumringen eller om natten, andre (f.eks. vortebiteren) er mest aktive i solskinn, og atter andre er aktive hele døgnet.
Selv om de har velutviklede hoppebein, hopper de fleste løvgresshopper ikke tilnærmet like mye som markgresshoppene (Acridoidea). Bl.a. vortebiteren hopper ofte, men enkelte arter hopper sjelden eller aldri. Mange løvgresshopper har mistet flyveevnen fordi vingene er redusert eller mangler, men enkelte mindre arter er gode flyvere.
Livsløp
I tempererte strøk har løvgresshoppene bare én generasjon i året. De overvintrer som egg, som legges i jord eller i barksprekker o.l. Eggene overvintrer ofte flere ganger, slik at arten ikke dør ut på stedet selv om sommeren blir så våt og kjølig at få eller ingen individer når kjønnsmoden alder. Dette forekommer særlig i den nordligste delen av utbredelsesområdet. Eggene klekkes om våren, i Norge som regel i mai. Insektene gjennomgår 6–7 nymfestadier før de er utvokst. De første stadiene er vingeløse. Senere vokser vingeanleggene gradvis frem for hvert stadium (unntatt hos vingeløse arter). Det samme gjelder leggebrodden hos hunnene. For øvrig kan nymfene skilles fra markgresshopper og nymfer av slike ved de lange, trådtynne antennene.
Lenger sør i Europa kan vi ofte se eller (oftest) høre voksne løvgresshopper alt i juni. I Norge er de sjelden ute før midt i juli, selv om vortebiteren på de varmeste stedene kan opptre sist i juni hvis våren og forsommeren har vært varm. De fleste artene gjør mest av seg i august, til dels også utover i september. På denne tiden kan en finne hunner med spermatoforer hengende under bakkroppen. Etter paringen legger hunnen egg. Enkelte arter kan formere seg ved parthenogenese. Hos Saga pedo (som i Europa finnes omtrent nord til Donau) sees hanner praktisk talt aldri. De voksne løvgresshoppene dør utover høsten.
Sangen
Løvgresshoppene er kjent for sin til dels svært lydsterke sang. Lydbildet hos visse arter gjenspeiler seg i navn som katydid på USA-engelsk og tizi på fransk (også det latinske artsnavnet viridissima på grønn løvgresshoppe kan minne om artens lydbilde, men betyr «den grønneste»). Hannene synger ved å gni de harde bakkantene på forvingene sammen, en skraper på oversiden av høyre vinge mot en fil på undersiden av venstre. Dette frembringer en mer eller mindre skjærende lyd som for noen arter, blant annet grønn løvgresshoppe, kan bære temmelig langt. Enda mer lydsterk er sanggresshoppen, som hører hjemme i Mellom-Europa og forekommer i Danmark og Sør-Finland. Sangen er som regel karakteristisk for hver enkelt art, men hos mange arter økes tempoet med stigende temperatur. Hunnene blir tiltrukket av lyden, men gir vanligvis ikke selv lyd fra seg. Hos noen arter kan de svare med svakere gnisselyder. I underfamilien Ephippigerinae (som ikke er påvist i Norge) synger også hunnen.
Løvgresshopper har ører på forbena, og hunner hos enkelte arter kan høre sangen på betydelig avstand. Sangen er imidlertid høyfrekvent – ca. 10 kHz for de frekvensene som bærer lengst hos grønn løvgresshoppe. Dette begrenser rekkevidden sterkt hvis sangeren sitter lavt i tett vegetasjon, men da er den til gjengjeld bedre beskyttet mot fugler. Forsøk har vist at hunnene kan høre sangen på 60 m hold hvis hannen sitter mer enn 1 m over bakken.
Enkelte arter synger bare om dagen, og vortebiteren bare i solskinn. Den grønne løvgresshoppen og buskhopperen synger mest om ettermiddagen og kvelden, også etter mørkets frembrudd. Løvgresshopper – iallfall i Norge – synger ikke ved langvarig eller kraftig regn, og ikke hvis temperaturen går under ca. 10 °C.
Ikke bare for å bringe kjønnene sammen
Nylig har en oppdaget at sangen også kan ha ganske andre funksjoner enn å bringe kjønnene sammen. Den australske løvgresshoppen Chlorobalius leucoviridis kan lage lyder som til forveksling ligner på dem som kommer fra kjønnsmodne hunner av sikader i Cicadini-gruppen, selv om løvgresshopper og sikader har vidt forskjellige lydorganer og for øvrig ikke er i slekt. Hannlige sikader blir lurt av den falske sikadesangen, lokkes bort til løvgresshoppen – og blir spist.
Farer og fiender
Som de fleste andre insekter har små løvgresshopper og nymfene av de større artene mange fiender blant rovinsekter og edderkopper. De store artene er mindre utsatt for slike fiender. Men de blir ofte etterstrebet av fugler, spissmus, katter og reptiler - i tropene også aper. Om natten er flyvende arter utsatt for flaggermus.
Hvis løvgresshoppene aner fare, slutter de å synge og sitter gjerne stille så de er vanskelige å få øye på. Blir faren overhengende, slipper de seg oftest ned i vegetasjonen fremfor å hoppe eller fly vekk.
Særlig de store artene kan bite kraftig, noe en særlig kan merke hvis de gripes over ryggskjoldet. Av og til kan de bite gjennom huden. Navnet vortebiter kommer av at man trodde at disse artenes bitt kunne kurere vorter. Samtidig som de biter, spyr de gjerne ut en brun, illeluktende væske.
Status
Mange arter av løvgresshopper har livskraftige bestander. Enkelte arter er sårbare eller direkte truet, eller kan ha dødd ut lokalt. I Norge står 3 av 8 kjente arter på rødlisten. Som for mange andre dyregrupper er tap av habitat oftest den farligste trusselen. I Europa, også i Norge, er f.eks. vortebiteren på tilbakegang, og mange steder er den blitt helt borte; i England er den nå meget sjelden. . I Norge omfatter tap av habitat dels granplanting eller forbusking (gjengroing) av tidligere enger og beitemark, dels at lokalitetene ødelegges av veier, bolig- og hyttebygging osv. Nettopp området rundt Oslofjorden, hvor klimaet er gunstigst for løvgresshopper, er et utpreget pressområde. Restriksjonene på bygging i strandsonen (som ble innført med strandloven i 1965) kan kanskje redde enkelte lokale bestander som er knyttet til strandenger.
Når en del eldre eller hørselsskadede mennesker tror at løvgresshoppene er blitt borte, er det fordi de ikke lenger er i stand til å høre dem (ved hørselstap forsvinner først evnen til å høre høye frekvenser).
Eksterne lenker
Žiogai
Smørflyndre
Smørflyndre (Glyptocephalus cynoglossus), også kalt mareflyndre, er en fisk i flyndrefamilien. Lengde opptil 60 cm med vekt på ca. 2,5 kg. Vanlig langs hele norskekysten, hvor den lever på sandbunn fra 40–1500 m dyp. God matfisk.
Democrazia è Libertà – La Margherita
Democrazia è Libertà – La Margherita (DL) (på norsk Demokrati er Frihet – Tusenfryd) var et italiensk sentrumsparti. Partiets leder var Francesco Rutelli, tidligere borgermester i Roma og Oliventrekoalisjonens kandidat til å bli statsminister ved parlamentsvalget i 2001.
DL ble dannet av tidligere venstreorienterte medlemmer av Democrazia Cristiana, enkelte tidligere medlemmer av det liberale og det republikanske partiet, samt personer som hadde hatt tilknytning til sosialispartiet og de grønne. DL ble på sin side den 14. oktober 2007 igjen en del av det nye partiet Partito Democratico.
Historie
Oktober 2000 ble det avgjort at Partito Popolare Italiano, I Democratici, Unione Democratici per l'Europa (UDEUR) og Rinnovamento Italiano skulle danne en felles liste under betegnelsen La Margherita (Tusenfryd) i den hensikt å stille til valget i 2001. Partiet fikk en oppslutning på 14.5 %, kun to prosentpoeng mindre enn Democratici di Sinistra.
På en kongress i februar 2002 ble det avgjort at man skulle gå et skritt videre og etablere et parti av den tidligere felleslista. UDEUR ble imidlertid stående utenfor det nye partiet. Det var en periode usikkerhet om det nye partiet ville forbli en del av Oliventrekoalisjonen, men etter at det ble bestemt at Romano Prodi skulle være koalisjonens kandidat ved parlamentsvalget i 2006, ble det avgjort at de skulle forbli en del av koalisjonen.
European Federation of American Football
Konkurranser
EFAF organiserer flere klubbturneringer. Der er mane turneringer i løpet av sesongen. Turneringen på det høyeste europeiske nivået er European Football League, som avsluttes med det årlige Eurobowl. Under dette finnes EFAF Cup, en tilsvarende turnering for lag fra lavere nivåer. Det 3. nivået har to turneringer; EFAF Challenge Cup (med mindre lag fra i all hovedsak Sør- og Øst-Europa) og EFAF Atlantic Cup (med mindre lag fra det nordlige Europa).
Brødretomten
Brødretomten er et lyststed i Amalie Skrams vei 45 i bydelen Sandviken i Bergen. I 1796 fikk kjøpmann Hendrich Meyer kjøpt skjøte på tomten på en auksjon. Sammen med sin bror, Frederich Meyer, oppførte han bygningen i 1797 etter arkitekt Johan Joachim Reichborns tegninger. Huset er en etasjes bygning med mansardtak og en bred loftsark mot lindeallén og hagen. Huset ble senere forbilde for en rekke villaer i nyempire i Bergen. Spisestuen på Brødretomten har veggmalerier av bergensmaleren Johan Georg Müller (1771-1822) som framstiller Slaget på Københavns red 2. april 1801 og Den engelske flåte på vei gjennom Øresund (1802). Et prospekt av Johan F. L. Dreier viser at huset opprinnelig hadde engelske skyvevinduer. Disse ble skiftet ut med empirevinduer på 1800-tallet.
På nabotomten mot nord for Brødretomten lå Christineborg. På 1800-tallet ble de kalt «tvillinghusene» på grunn av sine like fasader.
Eierskifter
I 1825 ble Frederich Meyer eneeier. Huset var i Meyerslektens eie frem til 1859, da Lars Olsen Rødberg fikk auksjonskjøte. Pastor Jørgen Walnum overtok eiendommen i 1866. I 1904 ble eiendommen solgt til disponent Alf Falck.
Sidebygg, ombygging og restaurering
Ved siden av hovedhuset fikk disponent Alf Falck oppført en kombinert garasje og portnerbolig etter arkitekt Ole Landmarks tegninger i 1919. Landmark ble også engasjert til å bygge om og restaurere huset i 1924. Hovedtrekkene i første etasjes romplan ble i stor grad beholdt, selv om to tidligere soverom ble slått sammen med en eldre stue til en dagligstue. Andre etasje fikk nye rom hvor listverk og dører ble laget etter modell fra første etasjen. En bakbygning i tre ble erstattet med et toetasjes tilbygg. Bakbygningen fikk moderne boligfunksjoner som baderom og garderobe med vannklosett. Bakbygningen fikk engelske skyvevinduer, lik de som huset hadde på prospektet av Dreier. Eksteriørmessig var det få endringer. I sydfasaden ble et nytt vindu satt inn hvor den nye dagligstuen ble lagt.
Brødretomten ble fredet av Riksantikvaren i 1927.
På 1950- og 60-tallet ble mesteparten av eiendommen bygget ut og en vei anlagt i forkant av huset. Deler av alléen ned mot Sandviksvei er fremdeles i behold.
Skrubbe
Skrubbe (Platichthys flesus) er en fisk i flyndrefamilien. Den kan bli opptil ca. 50 cm lang og veie ca. 2,5 kg. Den ligner på rødspette da den i likhet med denne også kan være pigmentert med røde «spetter». Den er tydelig mindre flat i tverrsnitt enn rødspetta.
Nøstvettunnelen
Nøstvettunnelen er en to-løps motorveitunnel langs europavei 6 i Follo i Viken. Tunnelen går fra Vinterbro i Ås kommune til Assurdalen i Nordre Follo kommune og er 3,7 km lang. Nordgående løp har tre felt på den siste delen av strekningen. Byggingen startet i september 2006, og tunnelen åpnet 9. september 2009 og tok da over for Ringnestunnelen.
U1 (Münchens undergrunnsbane)
U1 er en linje ved Münchens undergrunnsbane. Den har fargen grønn på rutekart og krysser byen nord til syd. Linjen betjener 15 stasjoner over 12 km med spor.
Nøstvettunnelen
Tunnelen går under Nøstvet gård, derav navnet til tunnelen. Gården har også gitt navn til Nøstvetkulturen og begrepet Nøstvetøks. Utløpet ved Vinterbro ligger rett ved fornøyelsesparken Tusenfryd.
U1 (Münchens undergrunnsbane)
U1 ble åpnet i 1980 sammen med U2 (som da het U8). I begynnelsen var U1 kun en seksjon av U2 men da utvidelsen til Rotkreuzplatz sto ferdig i 1983 ble det en egen linje.
På den travle sentrumsdelen av linjen går U1 og U2 med 5 minutters mellomrom selv utenfor rushtiden.
Ravelseidet
Ravelseidet er ei sørvendt bygd i Nordreisa kommune i Troms. Bygda ligger 15 km nordvest for kommunesenteret Storslett og 30 km fra tettstedet Skjervøy.
Ravelseidet hørte til Skjervøy kommune fram til 1972. Lars Hallen som var og er lengst sittende ordfører i Skjervøy kommune var bosatt på Ravelseidet.
Rødspette
Rødspette (Pleuronectes platessa) er en fisk i flyndrefamilien. Den er lett gjenkjennelig på sin brune, glatte overside med de karakteristiske røde «spettene». Den blir normalt ca. 50 cm lang og veier rundt 1 kg, men individer på opptil 1 m med vekt på hele 7 kg er observert. Den kan ligne på sandflyndre, som også har røde flekker, men skiller seg fra denne ved at skinnet er glatt og slimete, mens sandflyndras skinn har større skjell og tynt slimlag, og kjennes ru. På hodet har den 4–7 beinknuter på en rekke fra øyet bak til den fremre delen av sidelinja. Rødspetta lever på sandbunn ned til ca. 250 m dyp langs hele norskekysten. Den lever særlig av flerbørstemarker.
Fiske
Rødspetta er en svært god matfisk som i enkelte land, blant andre Danmark, er meget ettertraktet og viktig økonomisk. Det pågår et stort fiske etter arten i Nordsjøen. Langs norskekysten pågår det lite yrkesfiske etter rødspette, men en god del tas som bifangst, særlig i rekefiske, og av hobbyfiskere. Norgesrekordfisken ble fanget i Dalsfjorden, Bygstad (Sunnfjord). Fisken, som veide 5,2 kg og var 69 cm lang, er den største rødspetta som noen gang er tatt på sportfiskeredskap i Norge.
Hybridisering
Rødspetta kan danne hybrider med skrubbe og sandflyndre.
Bestand
Bestanden av rødspette har tatt seg opp igjen og regnes nå som meget god. I 2008 hadde Norge en totalkvote i Nordsjøen på 1105 tonn. I 2016 var den på 8920 tonn.
Rødspette er fredet i deler av landet deler av året (for eksempel Borgenfjorden første seks måneder).
Blyberghaugen
Blyberghaugen, tidligere også kalt Lageshaugen, er et lite, opprinnelig arbeiderboligstrøk på Nordsiden av Hønefossen. Den uregulerte bebyggelsen fulgte av sagbruks- og møllevirksomheten rundt fossen på 1700-tallet. Tilkomsten fra Nordre torv går via Hammerbrogate og Lagesens gate eller Gullagata og Ankersgate.
Strøket kan være oppkalt etter tidligere bakermester og mølleeier Peter Blyberg (1825–1888), men noen mener det er etter broren Ole Blyberg (1812–1868), som bestyrte landhandleriet der i 1830-årene på vegne av sin bestemor Olea Lagesen, enken etter Ole Lagesen på Hønen. Ole Lagesen på Hønen var ganske sikkert opphavet til navnet Lageshaugen.
Området ligger innenfor de opprinnelige bygrensene til Hønefoss, som fikk bystatus fra 1. januar 1952. Området omfatter den egentlige Blyberghaugen i vest, men denne ble planert vekk da Begna bru og Roa–Hønefosslinjen ble bygget i forbindelse med byggingen av Bergensbanen i årene 1907–1909, og Sankthanshaugen i øst. Arbeiderboligene på Blyberghaugen var gjort av laftet tømmer og bebyggelsen strakk seg fra fossen og opp langs begge sider av Hellebakken og innover på flaten innover langs begge sider av Lagesens gate, til jernbanetunnelen mot Storløkka og Rabba, samt en kort del av Ankersgate, som tidligere endte nord i Blyberggata, og på begge sider av de to smågatene Blyberggata og Brandals gate, som alle tar av fra Lagesens gate.
På Blyberghaugen lå i sin tid den vesle stua hans «Sukkertøy-Hans». Dette var ei ettromsstue laftet tømmerstue kledd med stående ukantet panel, trolig reist alt på 1600-tallet. Stua er borte i dag. Det var ogs vannpost der, både på flaten over Hellebakken og i Blyberggata. Brandals gate, som nærmest ikke lenger synes, gikk trolig i sin tid helt ned mot fossen og endte opp mellom Molvaldgata 4 og 6. I folketellingen fra 1865 er byen delt inn i fem bydeler; «Nordre Deel» (Nordsiden), «Søndre Deel» (Sørsiden), «Bjergfjerdingen» (Blyberghaugen), «Øen» (Øya) og Vesterntangen. Det bodde 1,026 personer i byen og Nordsiden var største bydel, med i alt 55 hus. På Sørsiden var det 35 hus, på Blyberghaugen 25 hus, på Øya 19 hus, og Vesterntangen 7 hus.
Tina Live
Tina Live er et DVD/CD-set med Tina Turner som ble gitt ut i 2009. Videoen innheloder en konserten som ble spilt inn 21. mars 2009 på GelreDome i Arnhem i Nederland og var en del av henns 50th Anniversary Tour. CD-en inneholder bare et utvalg av sangene fra DVD-en. DVD/CD-settet kom på 3.-plass i Nederland, 8.-plass i Østerrike, 11.-plass i Tsjekkia, 15.-plass i Kroatia, 18.-plass i Portugal, Tyskland og på Ultratop Flanders i Belgia, 43.-plass i Storbritannia, 45.-plass i Skottland, 58.-plass i Spania, Sveits og på Ultratop Wallonia i Belgia, 59.-plass i Sverige, 76.-plass i Italia, 80.-plass på R&B-lista, 93.-plass i Frankrike og Mexico og 169.-plass på Pop-lista.
Etiopia under Sommer-OL 1968
Etiopia under Sommer-OL 1968. 18 sportsutøvere fra Etiopia deltok i Sommer-OL 1968 i Mexico by. Det var fjerde gangen Etiopia deltok i et OL, de kom på 25.-plass på den uoffisielle medaljestatistikken med en gull- og en sølvmedalje.
Fløytingen
Fløytingen (25-103, 2-104 ) er en vei i Haug i Ringerike.
Meiose
Ved meiose, eller reduksjonsdeling, blir det dannet nye celler som inneholder halvparten så mange kromosomer som den cellen man startet med. Dette skyldes at kun ett kromosom fra hvert kromosompar blir valgt under celledelingen. Hos dyr er det denne prosessen som finner sted når kjønnsceller dannes.
Historikk
Meiose ble først oppdaget og beskrevet av den tyske biologen Oscar Hertwig (1849–1922). Han beskrev prosessen (meiose) hos kråkebolleegg i 1876. Meiose ble beskrevet igjen i 1883, men denne gang på kromosomnivå og av en annen forsker, den belgiske zoologen Edouard Van Beneden (1846–1910). Men først i 1890 ble den viktige betydningen som meiose har for arv og reproduksjon beskrevet av den tyske biologen August Weisman (1834–1914). Han la også merke til at det var nødvendig med to celledelinger for å forandre en diploid celle til 4 haploid celler, hvis antallet kromosomer skulle opprettholdes. I 1911 observerte den amerikanske genetikeren Thomas Hunt Morgan (1866–1945) "overkrysning" hos bananflue Drosophila melanogasters meiose og gav dermed den første genetiske tolkningen av meiose.
Oversikt
Meiosen er en tidkrevende og komplisert prosess som krever stor grad av nøyaktighet siden eventuelle feil vil bli overført til neste generasjon. Målet er å få dannet celler med halvparten av ordinær mengde kromosomer. Hos dyr kan disse smelte sammen med tilsvarende celler hos et annet individ av samme art. Hos planter og alger dannes sporer som vokser opp til mer eller mindre selvstendige individer, som så danner kjønnsceller ved mitose. Det er viktig å merke seg at cellen har dobbelt antall kromosomer når den går inn i profase I og at denne replikasjonen skjer i syntesefasen i cellesyklus. Meiosen kan deles inn i 8 hovedfaser og den første, profase I, kan igjen deles inn i 5 underfaser:
Meiose I
Meiose II
Profase I
I denne første fasen av meiosen er det fire ting som skjer:
Leptonema
I denne underfasen begynner kromatinet å pakke seg sammen og kromosomene, selv om de fortsatt er lengre enn normalt, kommer til syne. Langs hvert kromosom kan det observeres lokaliserte fortettningspunkter (chromomeres), som ser ut som perler på en snor. I senere tid har forskere funnet ting som kan tyde på at en prosess (homology search), som er essensiell for den første paringen av homologer, begynner i leptonema.
Zygonema
I zygonema fortsetter fortettningen av kromosomene og de begynner nå å søke etter sine homologer. Homologe kromosomer inneholder de samme genene, men kan ha ulike alleler. Homologene vil orientere seg ved siden av hverandre og ettersom meiosen fortsetter vil det dannes et synaptomalt kompleks mellom dem. Ved slutten av zygonema blir kromosomparene referert til som bivalenter. Antallet bivalenter i en art er lik det haploide kromosomtallet.
Pachynema
I overgangen mellom zygonema og pachynema er fortsatt kromosomene i en fortettings- og forkortingsprosess. Dette, og en videreutvikling av det synaptomale komplekset som ble dannet i zygonema, fører til at homologene kommer enda tettere sammen. I syntesefasen av cellesyklus ble arvestoffet replisert og cellen har derfor dobbelt antall av kromosomer. Disse kommer nå til syne i pachynema og hvert kromosom består nå av to genetisk identiske kromatider festet til hverandre i en centromer. Som en følge av dette vil bivalentene, som nå bestå av fire kromatider, skifte navn til tetrader.
Diplonema
I diplonema blir det enda tydeligere at hver tetrad består av to par søsterkromatider. Innenfor hver tetrad begynner parene av søsterkromatider så smått å separere fra hverandre. Til tross for dette er de fortsatt festet i punkter der ikke-søsterkromatider har viklet seg inn i hverandre. Slike kontaktpunkt kalles chiasma, og det antas at utveksling av genetisk materiale mellom kromatidene blir gjennomført her via overkrysning.
Diakinese
I dette siste stadiumet av profase I beveger kromosomene seg lengre fra hverandre, men de er fortsatt løst forbundet i chiasma. Kjernemembranen brytes ned og spindelapparatet som skal trekke kromosomene til midten av cellen i metafase I får tilgang.
Metafase I
Kromosomene er nå fullstendig formet og vil ikke endre seg før slutten av meiosen. Det eneste kontaktpunktet mellom ikke-søsterkromatidene er nå chiasma, og det er tilsynelatende det eneste som holder dem sammen. Centriolene, som nådde polene i slutten av profase I, har i en stund «fisket» etter kromosomer ved å bygge opp og bryte ned mikrotubuli. Etter at kjernemembranen ble brutt ned i profase I har de fått tilgang til kromosomene og vil binde seg til deres kinetochorer. Når kontakt har blitt oppnådd vil kromosomene trekkes mot midten av cellen ved hjelp av nedbryting i deler av mikrotubuli nær centriolen, og  motorproteiner som fysisk drar kromosomene med seg. Metafase I er fullført når alle kromosomene har blitt flyttet til midten av cellen.
Meiose hos menn og kvinner
Det er flere forskjeller i meiosen hos menn og kvinner.
Menn
Menns kjønnsceller, spermiene, produseres kontinuerlig fra puberteten. Fire haploide (et kromosom) spermier produseres fra hver primær spermatocytt.
Kvinner
Kvinner kjønnsceller, primæroocyttene, er utviklet allerede ved fødselen og arrestert i profase I. Fra puberteten vil hver meiotiske deling resultere i en eggcelle. Det vil si at en eggcelle som befruktes er like gammel som kvinnen; er kvinnen 25 år gammel er også eggcellen det. Frekvensen av feil ved meiotisk deling øker med mors alder. 90 % av trisomi 21 skyldes feil i maternell (kvinnelig) meiose. Selve feilen går ut på at det går galt ved reduksjonsdelingen, slik at barnet vil få et ekstra kromosom 21.
Mellomnorsk
Mellomnorsk er utviklingen av det norske skriftspråket i den mellomnorske perioden, som varte fra 1350 til 1550.
På 1200-tallet regjerte den norske kongen over Island, Færøyene, Grønland, Shetland. Mens på 1300-tallet døde kongeætten ut grunnet mangel på en tronarving. Dermed ble kongemakten svekket, og landet kom i union med Sverige og Danmark.
I 1348 kom svartedauden til Norge og mange av dem som kunne lese og skive, ble hardt rammet. Det regnes med at dansk overtok som skriftspråk fra midten av 1500-tallet.
Mellomnorsk er et stadium av norsk språk som varte fra tiden etter svartedauden og frem til reformasjonen i 1536.
Mellomnorsk tok gradvis over for det norrøne språket etter svartedauden hadde herjet landet omkring 1349. Talemålet i Norge hadde da begynt å endre seg betydelig fra den klassiske norrøne grammatikken, og det innfløkte norrøne bøyingssystemet ble kraftig forenklet. Samtidig oppstod det dialektforskjeller og språket fikk påvirkning utenfra. Det antas at moderne norsk gradvis tok over for mellomnorsk omkring reformasjonen på 1500-tallet, rundt samme tid som det norske skriftspråket gikk i oppløsning. Tidlig moderne norsk (fra om lag 1600) regnes som stort sett mulig å forstå for dagens nordmenn.
Norrønt
Språket som ble brukt i Norge mellom ca. år 700 og 1350 heter norrønt. Det blir også kalt for gammelnorsk. På 900-tallet flyttet norske vikinger til Island og tok med seg det norrøne språket dit. Det har gjort at dagens islending kan i stor grad forstå tekster fra 1200-tallet.
Norrøn ble skrevet med runer og risset inn i stein, tre og ben. Dette ble gjort frem til ca. år 1350. På 1000-tallet kom kristendommen til Norge. Det gjorde at man begynte å skrive norrønt med latinske bokstaver. Man skiller denne overgangen i to deler; eldre norrøn tid (700-1050) og yngre norrøn tid (1050-1350).
Svartedaudens effekt på språk og kultur
Svartedauden var en pestepidemi som kom til Oslo høsten 1348. Den kom uavhengig til Bergen i 1349 med et skip fra England. Den spredde seg via handelsrutene, og tok en tredjedel av befolkningen av Norge.
Allerede før pesten hadde Norge vært i union med Danmark og Sverige, men som en svakere part. En av konsekvensene av svartedauden var at mange av dem som var skrivekyndige, særlig folk knyttet til kirken, døde. Prester og munker hadde ofte ansvaret for å ta vare på de syke og dødende, og ble derfor fort smittet selv og spredte smitte videre. Dette hadde en stor effekt på det kulturelle, og Norges kontakt med utlandet. Det meste av skrift som ble skrevet var primært kommunikasjon relatert til for eksempel handel. Skjønnlitteratur ble nesten ikke skrevet og viten om norrønt språk ble derfor svekket.
I skriftene fra denne tiden vises det at det ble mindre av den rike litteraturen fra det forrige århundrene. Det norske skriftspråket ble hovedsakelig brukt i brev og uoffisielle dokumenter. Dessuten ble Norge en svakere part da Kalmarunionen skaptes i 1397 og det politiske sentrum ble flyttet utenlands. Et svekket Norge åpnet seg for påvirkning først fra svensk og senere dansk språk.
Også i talemålet skjer det endringer, noe som ser ut til å ha en sammenheng med tider der det er katastrofer og befolkningsmessige omveltninger. Grammatikken kraftig forenkles og deler av ordforrådet skiftes ut med tyske ord. Disse endringene skjedde parallelt i dansk, svensk og norsk, og skapte avstand til færøysk og islandsk. Fra 1500-tallet var disse å regne som egne språk.
Andre land ble også svært påvirket av svartedauden, også kalt den store mannedauden i samtiden. Pesten har blitt nevnt i rammefortellingen Decameronen, og forteller om en flokk mennesker som rømmer fra Firenze for å komme vekk fra sykdommen. Men i motsetning til Norge overlevde den voksende bykulturen i Italia etter pesten.
Norge ble rammet av flere pestbølger, noe som utslettet opp mot halve- til tre fjerdedeler av befolkningen.
Fra 1380 hadde Norge felles konge med Danmark, og i 1450 ble det slått fast i lovs form at Danmark og Norge skulle være under én konge “til evig tid”.
Grammatikk
Uttale
Mellomnorsk ble snakket og skrevet i senmellomalderen, fra rundt 1370 til 1525. Deretter utviklet mellomnorsk seg til ny-norsk og avløste norrønt fullstendig.
På Sør- og Sørvestlandet vant, som i dansk, de bløte konsonantene terreng. Bokstavene p, t og k gikk over til henholdsvis b, d og g. De norrøne frikativene þ (som i engelsk thing) og ð (som i engelsk that) forenkles til t (þing > ting) og d (þú > du, með > med).
I østnorsk oppstod dessuten tykk l for rð og l i visse tilfeller. På deler av Østlandet skjedde òg en del monoftongering, slik at for eksempel bein ble til ben. Det antas at dette kom fra nærliggende svenske dialekter.
Grammatikk
En viktig endring bort fra det norrøne språket er innskuddsvokalen som lettet uttalen av den norrøne r-endingen. Dette gjorde at for eksempel hestr (ubestemt entall, nominativ) ble forenklet til hester. I senere tid har r-en, deretter også e-en i de fleste dialektene, falt bort (hest).
Noe lignende hendte i mellomislandsk, men der var innskuddsvokalen u og verken r-en eller vokalen har falt bort.
Sluttvokalene i og u, men også a ble redusert til e.
Sammen med bortfall av r i ubestemt entall, nominativ i hankjønnsord, førte dette til oppløsning av kasussystemet. Med bortfall av kasus var det nødvendig med fastere ordstilling, slik vi har i moderne norsk. På norsk er derfor Olav drepte Harald og Harald drepte Olav to forskjellige setninger, mens på norrønt betydde Olafr drap Haraldi og Haraldi drap Olafr det samme (Olav drepte Harald).
Det var flere deler av språket som døde helt eller delvis ut under mellomnorsk. Blant annet døde både mesteparten av bøyningsformen konjunktiv ut, samt flertallsbøyingen av verb. I tillegg til bøying i person (ek em, men þú ert) og totallsformene av pronomen. Flertallsbøying av verb lever til en viss grad i enkelte dialekter den dag i dag.
Typical Male
«Typical Male» er en sang skrevet av Terry Britten og Graham Lyle som ble spilt inn og gitt ut på albumet Break Every Rule med Tina Turner i 1986. Sangen ble også gitt ut på singel senere samme år. Singelen kom på 2.-plass i Norge, på Pop-lista og i Sveits, 3.-plass på R&B-lista og i Tyskland, 6.-plass i Sverige og Østerrike, 8.-plass i New Zealand, 11.-plass på Hot Dance Club Songs, 12.-plass i Irland, 17.-plass i Belgia, 23.-plass på Adult Contemporary, 31.-plass i Frankrike og 33.-plass i Storbritannia. Albumet ble nominert til en Grammy i kategorien Best Female Pop Vocal Performance. Musikkvideoen ble regissert av Brian Grant.
Kalotermitidae
Kalotermitidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører underordenen termitter.
Utseende
Middelsstore termitter (kjønnede individer 10-13 mm lange), gulbrune på farge. Arbeiderne er blinde. De vingede individene kan kjennes på at de har punktøyne (ocelli), og på at haletrådene (cerci) er to-leddete.
Levevis
Kalotermitidae blir kalt "drywood termites" på engelsk, noe som indikerer at disse termittene helst finnes i forholdsvis tørr, død ved. De fleste angriper ved som befinner seg over marknivå. Men det finnes også arter som foretrekker råtten ved under marknivå. Koloniene til denne familien er middels store, gjerne med noen tusen arbeidere. Dronningen legger omtrent tolv egg per dag.
Utbredelse
Kalotermitidae er trolig den mest utbredte at termitt-familiene og er representert i alle verdensdeler.
Fossile arter
Inntil 2009 var det kjent fem slekter av fossile Kalotermitidae, men ingen av dem var eldre enn slutten av eocen-tiden. I 2009 ble det imdilertid publisert én art fra rav fra Burma, som stammer fra tidlig kritt. Dette individet, innekapslet i rav, hadde bakkroppen sprukket slik at tarminnholdet var smurt ut inne i ravstykket. Fra det fossiliserte tarminnholdet ble det identifisert 10 ukjente arter av flagellater og én amøbe-art. Dette er dermed det eldste kjente tilfelle av det symbiotiske forholdet mellom termitter og mikroorganismene som lever i tarmen deres.
Meteorologiåret 1977
Meteorologiåret 1977 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1977.
Fylkesvei 6978
Fylkesvei 6978 (Fv6978) går mellom Sem og Sunnan i Steinkjer kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 277 (Nord-Trøndelag).
Verfassungsschutzbericht
Verfassungsschutzbericht er tittelen på årlige rapporter om politisk ekstremisme som utgis både av det tyske føderale innenriksministeriet i samarbeid med Bundesamt für Verfassungsschutz, og på rapporter som utgis av de enkelte delstatenes innenriksministerier i samarbeid med delstatskontorene for vern av forfatningen.
Rapportene er en del av forbundsregjeringens og delstatsregjeringenes offentlighetsarbeid. Den mest kjente rapporten er den som utgis av det føderale innenriksministeriet og som gjelder i hele Tyskland. Rapporten blir utarbeidet av Bundesamt für Verfassungsschutz. Grunnlaget for offentliggjøringen av den føderale rapporten er Bundesverfassungsgesetz § 16
Team Capinordic
Team Caprinordic var et dansk kontinentallag i landeveissykling. Laget ble lagt ned etter 2009-sesongen.
Sørkjosleira naturreservat
Sørkjosleira naturreservat er et naturreservat i Balsfjord kommune, Troms. Naturreservatet ligger nordvendt ved Balsfjorden, øst for Grønvoll, og har status som ramsarområde, på grunn av sin betydning for trekkfugler. Reservatet ble opprettet i 1995 for å bevare et stort fjæreområde med tilgrensende strandarealer. Området omfatter godt utviklede brakkvannsenger og saltenger, pøler, saltpanner og strandmyr. Det er fylkets viktigste trekklokalitet for våtmarksfugl, og her er observert og registrert 18 av landets 32 andearter, og totalt 25 av 56 arter våtmarksfugl. Området er beiteområde både sommer og vinter og et viktig myteområde sommerstid. Reservatet har internasjonal verdi i ornitologisk sammenheng, og regional verdi i botanisk sammenheng.
Johnny Mercer
John Herndon Mercer (født 18. november 1909 i Savannah i Georgia, død 25. juni 1976 i Bel Air i California) var en amerikansk låtskriver og sanger. Fra rundt 1935 til 1955 var mange av sangene han skrev og sang, blant de mest populære hitsene. Mercer skrev teksten til mer enn 1000 sanger. Han skrev sanger til filmer og Broadway-show og fikk 19 Oscar-nominasjoner. Mercer hadde tilknytning til Capitol Records.
Sanger
Mercer skrev mange flere sanger, noen av dem står i The Great American Songbook.
Guinea under Sommer-OL 1968
Guinea under Sommer-OL 1968. Nitten sportsutøvere fra Guinea deltok i en sport under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Det var første gangen Guinea deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer
Knapper
Knapper er et sted i Nord-Odal kommune i Innlandet. Det har tidligere oppfylt SSBs tettstedsdefinisjon, sist i 2009 med 212 innbyggere. Stedet har matbutikk og et bilverksted, samt en velforening som arrangerer av blant annet 17. mai-arrangementer, julemesse og markensdag.
Skyrudsaga ligger på Tannes like ved Knapper.
Westfriedhof undergrunnsstasjon
Westfriedhof ligger på grensen mellom bydelene Moosach og Neuhausen-Nymphenburg.
Animal Collective
Solo- og relaterte utgivelser
Panda Bear:
Jérôme d’Ambrosio
Jérôme d'Ambrosio (født 27. desember 1985 i Etterbeek i Belgia) er en belgisk racerfører av italiensk herkomst. Han kjørte i -sesongen for Formel 1-teamet Marussia Virgin Racing. I er han testfører for Lotus.
Animal Collective
Solo- og relaterte utgivelser
Terrestrial Tones (Avey Tare og Eric Copeland fra Black Dice):
Avey Tare:
Avey Tare & Kría Brekkan:
Jérôme d’Ambrosio
Tidlig karriere
D'Ambrosio gikk til formelbil-racing i 2003, og vant det belgiske mesterskapet i Formel Renault (1,6 liter), hvor han kjørte for teamet til den tidligere Formel 1-føreren og landsmannen Thierry Boutsen. I 2003 kjørte d'Ambrosio også i det tyske Formel König-mesterskapet, hvor han kom på fjerdeplass i sammendraget. Han deltok også i en test for Renault F1s førerutviklingsprogram, som han vant, og dermed fikk en plass i programmet for 2004, men det ble bare med den ene sesongen. Han gikk videre til det franske mesterskapet i Formel Renault 2-liter for 2004, hvor han kom på fjerdeplass totalt som beste nykommer. Han deltok også i syv løp i Formel Renault 2,0 Eurocup. I 2005 byttet han over til det italienske Formel Renault-mesterskapet, kom på fjerdeplass, og deltok også i seks Eurocup-løp. I 2006 kjørte han på høyeste nivå i Formel Renault-hierarkiet, Formel Renault 3,5 liter, for Tech 1 Racing, men forlot serien etter fire runder uten å ha tatt noen poeng.
D'Ambrosio gikk over til Euroseries 3000, hvor han kjørte for Euronova Racing og tok tre pallplasseringer og endte på femteplass i sammendraget, til tross for at han ikke deltok i første halvdel av sesongen. Han deltok også i et enkelt løp i FIA GT Championship, hvor han kjørte en Gillet Vertigo i GT2-klassen.
I 2007 deltok d'Ambrosio i den første sesongen av International Formula Master-serien med teamet Cram Competition. Han vant fem løp, tok 100 poeng og vant det første mesterskapet i serien.
GP2
I 2008 konkurrerte D'Ambrosio både i GP2-mesterskapet og det nye GP2 Asia-mesterskapet for DAMS-teamet, med Kamui Kobayashi som lagkamerat. Han kom på ellevteplass i førermesterskapet, med to andreplasser som beste plassering. Han fortsatte for samme team i GP2 Asia 2008–09, og selv om han ikke vant et eneste løp kom D'Ambrosio på andreplass sammenlagt bak teamkompisen Kobayashi. Han fortsatte hos DAMS også i GP2-sesongen 2009, og kom nå på niendeplass sammenlagt. Han ble værende i samme team også i GP2-sesongen 2010, som en del av DAMSs samarbeid med Renaults Formel 1-team. Han tok sin første seier i GP2-mesterskapet i Monaco, men i de neste to ble han satt ut til fordel for Romain Grosjean. Han tok sin første pole position i GP2 på hjemmebane på Spa, men måtte bryte hovedløpet mens han lå i ledelsen. Etter en pallplassering på Monza avsluttet han sesongen på tolvteplass i sammendraget.
Formel 1
16. september ble det bekjentgjort at d'Ambrosio skulle erstatte Lucas di Grassi i Virgin på fire fredagstreninger: i Singapore, Japan, Korea og Brasil. Han kom selv med nyheten i et intervju med den belgiske TV-kanalen RTBF. På hans første fredagstrening i Singapore kom han på 21.-plass, to tiendeler bak teamkompisen Timo Glock.
Virgin (2011)
Den 21. desember 2010 bekjentgjorde Virgin Racing at d'Ambrosio skulle kjøre for teamet i. På hans første 13 løp for teamet fullførte d'Ambrosio 11 av dem, og de eneste gangene han måtte bryte var i Malaysia på grunn av problemer med bilens elektronikk, og i Italy på grunn av girkasseproblemer. Hans beste resultater var to 14.-plasser, i Australia og Canada. På hjemmebane i Belgia kom han på 17.-plass, men slo teamkameraten Timo Glock.
D'Ambrosio avsluttet sesongen på 24.-plass i førermesterskapet. For -sesongen ble han erstattet av franskmannen Charles Pic.
Jens Evensen
Jens Ingebret Evensen (født 5. november 1917 i Kristiania, død 15. februar 2004) var en norsk politiker (Ap), diplomat, jurist, høyesterettsadvokat og folkerettdommer ved Den internasjonale domstolen i Haag 1985–1994. Jens Evensen fremforhandlet Norges handelsavtale med EF i 1972, og var statsråd i Trygve Brattelis og Odvar Nordlis regjeringer, først som handelsminister, deretter som Norges første og hittil eneste havrettsminister 1974–1978. Med Arne Treholt som bisitter forhandlet han frem den omstridte «Gråsone»-avtalen. FNs havrettstraktat (1982) er i stor grad fundert på Evensens arbeid. I ettertiden levnes det liten tvil om at Evensen gjennom sitt virke innenfor havrett og statlig eierskap til norsk oljeindustri betegnes som helt avgjørende for de store inntektene Norge siden har fått fra denne virksomheten. Einar Førde omtalte Jens Evensen «en av de store nordmenn i dette århundret.»
Jérôme d’Ambrosio
Lotus (2012)
I var han testfører for Lotus, og fikk også kjøre Italias Grand Prix etter at teamets faste fører Romain Grosjean var blitt ekskludert fra løpet.
Jens Evensen
Oppvekst og tidlige arbeidsår
Jens Ingebret Evensen ble født til Jens Evensen og Hanna Marie Victoria Bjerkås 5. november 1917. Han vokste opp i en velstående Oslo-familie, hvis far var innehaver av en fremgangsrik slakteriforretning i Kristiania. Allerede som barn var det klare forskjeller mellom den velstående Jens Evensen og kameratene hans som tilhørte arbeidermiljøer i hovedstaden. Hans far gav jobber til mange av foreldrene til omgangsvennene hans som ikke var like velsituert, og tok etter sigende også inn ukjente og fremmede som da fikk jobber på slakteriet.
Jérôme d’Ambrosio
Fullstendige GP2-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Jens Evensen
Oppvekst og tidlige arbeidsår
Jens Evensen begynte på Hallings skole da han var fem år gammel. Det lå i kortene at han skulle overta slakteriforretningen etter sin far, og i en alder av 17 år tok han eksamen ved Oslo handelsgymnasium. Jens Evensen startet på deretter på jusstudiet ved Universitetet i Oslo i 1936. Etter fullført juridikum, fikk han sin første stilling hos advokatfirmaet Folkvard Bugge, som hadde spesialisert seg på å hjelpe husmenn i Nordmarka til å hevde sin nyvunne rett til å kjøpe plassen de bodde på av godseier Løvenskiold. Evensen tok seg av besøkene hos husmennene som var underlagt den mektige godseieren, og forklarte hvordan de kunne hevde sine rettmessige rettigheter ovenfor ham.
Jérôme d’Ambrosio
Fullstendige GP2 Asia-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Jens Evensen
Andre verdenskrig og landssviksoppgjøret
Under andre verdenskrig deltok Evensen i motstandsarbeid, blant annet ved å produsere falske identitetspapirer. Etter krigen ble han oppnevnt til fullmektig og aktor i landssvikoppgjøret. Her satt han med det omfattende arbeidet å finne ut hva Quisling og hans stab hadde tilranet seg av verdier under krigen. Evensen tok likevel sterk avstand fra dødsstraffen Quisling ble ilagt.
Jérôme d’Ambrosio
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Jens Evensen
Studier i USA og utenrikstjeneste
Evensen dro i 1947 til USA for videre utdannelse. Han fikk et utdanningsstipend fra Rockefeller-stiftelsen og begynte på Harvard, et internasjonalt miljø der han ble kjent med personer fra oljebransjen. Dette tente Evensens interesse for oljeforekomster og hans overbevisning om at ressursene måtte komme under offentlig forvaltning. Jens Evensen gikk ut av Harvard som Doctor juris i 1968. «til stor misunnelse for mange - feide [han] inn i utenrikstjenesten utenom alle interne avansementsordninger, om hans vennskap med Einar Gerhardsen, om hans innbitte kamp mot junta-diktaturet i Hellas, om hans sterkt kritiserte uttalelser da UD-sekretæren Gunvor Galtung Haavik ble spion-arrestert i 1977».
Oljealderen
Som ekspedisjonssjef i Utenriksdepartementet kom Jens Evensen med forslag om det første rammeverk for petroleumsvirksomheten, som ble kongelig resolusjon av 9. april 1965. Sammen med Carl August Fleischer og Terje Løddesøl fra samme departement sto Evensen sentralt i å sikre statens interesser i oljevirksomheten. Ifølge Rolf Hellem, som senere ble Aps oljepolitiske talsmann, var norske politikere på tidlig 60-tall nærmest uinteressert i olje.
Evensen tok opp de juridiske spørsmålene rundt oljen på et tidspunkt da flere tørre letebrønner hadde fått mange til å gi opp.
Evensens engasjement påvirket Einar Gerhardsen, og Evensen fikk tillatelse til å reise til de store oljelandene i Midtøsten, Latin-Amerika og til USA for å sette seg inn i spørsmålene rundt oljeutvinning. Her ble Evensen kjent med lederen av Esso Exploration, og sammen tegnet de opp det som senere ble norsk oljepolitikk. Gunnar Berge gir Evensen sammen med Fleischer og Løddesøl mye av æren for at den norske stats nå enorme olje- og gassinntekter ble sikret.
Havretten
Det var i kontakt med Einar Gerhardsen at Evensen ble engasjert i havrettsspørsmål. Evensen ivret etter økonomiske soner på inntil 200 nautiske mil, med rett for kyststatene til å utforske og utnytte de levende ressursene i havet. FNs havrettstraktat fra 1982 bærer preg av å være Evensens arbeid. Evensen hadde på dette vis stor betydning for at Norge fikk utvidet sin fiskerisone. Han ble beskyldt for å løpe Utviklingslandenes ærend og ofre industrilandenes interesser på idealismens alter.
Samarbeidet med Arne Treholt og Gråsoneavtalen
Jens Evensen ble tidlig på 1970-tallet kjent med Arne Treholt, som da var en ung journalist i Arbeiderbladet. De kom til å innlede et nært politisk samarbeid og personlig vennskapsforhold, og Evensen ble Treholts politiske mentor. Treholt var Evensens politiske sekretær da han var handels- og skipsfartsminister, og senere Evensens statssekretær da Evensen var havrettsminister.
Sammen forhandlet Evensen og Treholt frem «Gråsone»-avtalen med Sovjetunionen. Avtalen var svært omstridt, og det ble hevdet at Evensen og Treholt gikk ut over sine fullmakter. Arne Treholt ble senere arrestert og dømt som sovjetisk spion. Sigurd Allern skrev i Klassekampen:
Etter arrestasjonen av Treholt brøt Jens Evensen all kontakt med ham, og trakk seg også fra offentligheten i stor grad resten av livet. Evensen sa seg ferdig med Treholt-saken i 1989, da han vitnet under en høring om saken i Stortinget. I sitt vitnemål sammenlignet han Treholt med Vidkun Quisling. Treholts advokat Arne Haugestad ringte etter at dette ble offentlig kjent til Evensen for å fortelle ham at Treholt ville gå til sak mot ham for ærekrenkelse; Evensen sa «kjør i vei» før han brøt telefonforbindelsen.
Pensjonisttilværelse
Etter Jens Evensen gikk av med pensjon i 1994, trakk han seg tilbake til hjemmet i Vollen i Asker. Jens Evensens to store lidenskaper var å seile i Oslofjorden og å spille trekkspill. Han hadde interesse for hunder og var begeistret for newfoundlandshunden.
Død og begravelse
Jens Evensen døde 86 år gammel den 15. februar 2004. Hans begravelse ble holdt i Asker kirke.
Ettermæle
Jens Evensen ble overlevd av sin kone Sylvei Evensen og deres to sønner Jens og Even Evensen. Han er farfar til Victoria Marie Evensen, byråd i Oslo for Arbeiderpartiet.
Film
«Pioneren» er en dokumentarfilm av Torstein Molle Haug om Jens Evensen.
Kölnerdomen
Kölnerdomen (tysk: Hohe Domkirche St. Peter und Maria) er en romersk-katolsk katedral i Köln og et av byens mest kjente arkitektoniske landemerker. Kirken er katedralen til erkebiskopen av Köln.
Kölnerdomen ble påbegynt i 1248 og avsluttet i 1880, en byggetid på 632 år. Kirken ble bombet under andre verdenskrig og gjenåpnet i 1956.
Domen er den kirkebygningen i verden med størst fasade (ca. 7,000 m²). De to tårnene er 156 m høye og den var verdens høyeste bygning til Washingtonmonumentet sto ferdig i 1884. Kirken er fremdeles verdens tredje høyeste kirkebygning etter Ulmer Münster og Basilique Notre-Dame de la Paix.