cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ivar Koteng
Ivar Johannes Koteng (født 22. august 1959) er norsk bedriftsleder. Han er fra Tørhaug i Åfjord. Han driver innen eiendom og er en av de rikeste i Trondheim. Han var styreleder i Rosenborg Ballklub fra 2012 til 2022.
Neohebestola
Utbredelse
Bortsett fra én art i det sørlige Brasil og én i Argentina finnes denne slekten bare i Chile.
Wincrange
Wincrange (luxembourgsk: Wëntger; tysk: Wintger) er en kommune og et tettsted i Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 113,36 km², ligger i kantonen Clervaux. I 2005 hadde kommunen 3 504 innbyggere.
Bordtennis under Stillehavslekene 1975
Bordtennis under Stillehavslekene 1975. Bordtennis var en av flere sporter som var med i de femte Stillehavslekene som ble arrangert i Guam i perioden 1. til 10. august 1975. Det var femte gangen som bordtennis ar med på programmet for Stillehavslekene. Det var sju øvelser, individuell, double og lagkonkurranse for både menn og kvinner og en mixeddobleturnering.
Eksterne lenker
Resultat Stillehavslekene 1975
Nesiotrechus
Nesiotrechus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Slekten lever i Japan og Kina (Hubei, Henan).
Straffegjennomføringsloven
Loven bestemmer at straff skal gjennomføres på en måte som tar hensyn til formålet med straffen, som motvirker nye straffbare handlinger, som er betryggende for samfunnet og som innenfor disse rammene sikrer de innsatte tilfredsstillende forhold. Det følger også av loven at det ved varetektsfengsling skal legges til rette for å avhjelpe negative virkninger av isolasjon.
Straffegjennomføringsloven består av seks kapiter:
Susana Kotsjesok
Susana Arkadjevna Kotsjesok (russisk: Сусана Аркадьевна Кочесок, født 25. februar 1995) er en russisk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Hun representerte ROC under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 7.
Kaspar Förster den eldre
Kaspar Förster den eldre (ca. 1574 – 1652) var kapellmester og komponist i Danzig.
Förster var kantor og bibliotekar ved gymnasiet i Danzig fra 1606. Fra 1627 til 1652 var han kapellmester ved Mariakirka i Gdańsk og drev en bokhandel som bigeskjeft. Förster lå i en langvarig konflikt med den stridbare organisten i Mariakirka, Paul Siefert. Seint i livet konverterte Förster til katolisismen. Sønnen Kaspar Förster den yngre ble hans etterfølger.
Gaupen skole
Gaupen skole er barneskole for Gaupen-området i Ringsaker. Skolen ble åpnet 23. februar 2009 og er bygd for 185 elever. I 2010-åra har imidlertid elevtallet ligget på ca. 105.
Historie
Gaupen skole har egen skog, ballbinge, lekeområde med husker, klatrestativ, grillhytte og dokkestuer, og i samarbeid med Ringsaker idrettsforening disponerer skolen gras- og kunstgrasbane. Da den åpna, erstatta Gaupen de fire grendeskolene Solheim, Fredheim, Saugstad og Jølstad. Gaupen skole ligger på tomta til den gamle Saugstad-skolen, som ble revet etter at nyskolen sto ferdig.
Foreldrene i de gamle kretsene var sentrale i arbeidet med å opprette en moderne barneskole. Det var diskusjoner om stedsvalget, men i 2002 vedtok oppvekstutvalget i Ringsaker at ny skole skulle bygges på Saugstad. Så seint som i 2007 ville enkelte politikere i Ringsaker stoppe hele vedtaket om ny barneskole i Gaupen, men flertallet i kommunestyret sto fast på at området trengte et nytt skolebygg.
Kirkekretsen skole (Ringsaker)
Kirkekretsen skole er en barneskole som ligger i Veldre, drøye fem km fra Brumunddal og Skolen har ca 140 elever og 30 ansatte, fordelt på skole og SFO.
Yanny eller Laurel
Da lydklippet ble spilt inn i 2007 var det ment å representere «Laurel». I avstemninger på internett om hvilket av de to navnene folk hører deler deltagerne seg på midten, der rundt halvparten hører «Yanny», mens den andre halvparten hører «Laurel».
Opprinnelse og popularisering
Lydklippet er opprinnelig fra 2007, da nettstedet vocabulary.com hadde leid inn operasangere til å lese inn uttalen av flere hundre tusen ord. Operasangere ble valgt siden de både har klare stemmer og er vant med å fremføre verk på språk de egentlig ikke kan, og mange kan derfor det internasjonale fonetiske alfabetet godt. Operasangeren som stod bak «Laurel»-innspillingen (som senere ble til «Yanny eller Laurel»-fenomenet) har totalt lest inn 36 000 ord for vocabulary.com.
«Yanny eller Laurel»-fenomenet oppstod i mai 2018, da to venner fra Georgia i USA delte lydklippet i de sosiale mediene Instagram og Reddit, og spurte nettsamfunnene om hvilket navn de hørte. Kort tid etterpå ble saken plukket opp av YouTuberen Cloe Feldman, og interessen for fenomenet eksploderte.
Vitenskapelige forklaringer
Da saken nådde massemedia ble mange eksperter intervjuet for å uttale seg om hvordan forskjellige personer kunne oppleve samme lydklipp så forskjellig. Nettstedet CNET sammenlignet ti akademikeres forklaringer på «Yanny eller Laurel»-paradokset, og kom frem til at det var fire hovedforklaringer:
I Norge intervjuet Aftenposten seniorforsker på hørsel ved Folkehelseinstituttet, Bo L. Engdahl, som uttalte at «det minner om 'tritone paradox', en effekt som gjør at noen opplever at tonehøyden går opp og andre at den går ned. Denne preferansen avhenger av lytterens erfaring, språk eller dialekt».
Dafne Navarro
Dafne Navarro (født 30. januar 1996) er en meksikansk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Hun representerte Mexico under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 8.
Sele
Sele er reiminnretninger og annet for dyr eller mennesker, for eksempel bukseseler, setebelter eller seletøy til hester eller andre trekkdyr. Bukseseler brukes istedenfor belte (livreim) for å holde beinklær oppe. Selene kan være løse og bli festet med knapper eller klyper, eller de kan være fastsydd til plagget, som for eksempel på snekkerbukser, tyske lederhosen eller ulike typer selebukser for voksne og barn. Seler kan også omfatte andre typer reimtøy, for eksempel på ryggsekker og annet bæreutstyr, deriblant personlig utsrustning og oppakning hos soldater og enkle løfteseler. Skulderreim kan kalles bandolær.
Olivenhonningeter
Olivenhonningeter (Lichmera argentauris) er en fugl i gruppen Lichmera i familien honningetere. Den er endemisk til Indonesia.
Pål Anker Ravndal
Pål Anker Ravndal (født 24. mai 1951) er en norsk lokalpolitiker som representerer Kristelig Folkeparti. Han var ordfører i Lund kommune i Rogaland 2011-2015. Før dette hadde han to perioder bak seg i kommunestyret.
Ravndal er utdanna adjunkt. Siste sivile stilling før han ble ordfører, var som rektor ved en av kommunens skoler.
Grønvold Hageby
Grønvold Hageby er en hageby på Helsfyr i Oslo med adresse til Grønvoll allé 1–15.
Bebyggelsen er tegnet av arkitekt Magnus Poulsson og ble oppført i 1912 som arbeiderboliger for Nitedal Tændstikfabrikk som hadde sin produksjon like ved.
Nes ungdomsskole (Ringsaker)
Nes ungdomsskole (på folkemunne "Næs" ) er en ungdomsskole som ligger ligger på Stavsjø med Nes barneskole og den nye Nes idrettshall som nærmeste naboer. Skolen ble bygd tidlig på 1970-tallet, men har i de senere åra fått et oppussingsløft.
The Light (sang)
The Light er en sang som ble produsert i 2012 av melodic dubstep-artisten Blackmill. Sangen er blitt omtalt veldig bra på YouTube, og der har låta mer enn en halv million visninger og ca. 99% «tomler opp». Den varer 5 minutter og 53 sekunder.
Malak Hamza
Malak Hamza (født 5. november 2001) er en egyptisk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Hun representerte Egypt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 9.
Emil Henriques
Emil Henriques (født 19. desember 1883, død 19. november 1957) var en svensk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. Henriques vant en olympisk sølvmedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den svenske båten «Sans Atout» som kom på andreplass bak den norske båten «Taifun» i 8-meter-klassen. Mannskapet på båten besto av Edmund Thormählen, Bengt Heymann, Herbert Westmark, Alvar Thiel, Emil Henriques og Nils Westermark.
Det var sju båter i 8 meter-klassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Sans Atout» og den finske båten «Lucky Girl» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Sans Atout» vant skilleracet som ble avholdt 22. juli.
Mantal
Mantal (mtl.) var tidligere den offisielle enheten for måling av landbruksareal i Sverige og Finland. Tallet utgjorde et mål på gårdens skattekraft. Opprinnelig var mantall inndelt i hele, halve og fjerdedels mantall. Historisk betød ett mantall en gruppe gårder som til sammen kunne utruste en kriger med hest og utstyr. Allerede på 1600-tallet var de fleste gårder klassifisert som en mindre brøkdel av ett mantall. Gårder på et helt mantall ble ansett som storgårder eller gods. I deler av Finland kunne gårdsbruk på et helt mantall være på rundt 500–1000 hektar, men forholdet mellom mantall og flateareal var avhengig av verdien av jorden. I de sørlige delene av Sverige og Finland med den beste landbruksjorden var gårdsbruk på ett mantall dermed mindre i areal. I løpet av 1800-tallet ble de fleste gårdsbruk i Sverige og Finland inndelt i veldig små brøkdeler. For eksempel kunne en gård som forsørget et vanlig bondehushold være på 0,05 mantall. Ett mantall tilsvarte da gårdsbruk som kunne fø 20 husholdninger (100–200 personer).
Playbill
Playbill er et amerikansk magasin for teaterpublikum som blir utgitt månedlig. Magasinet ble første gang utgitt av et teater på 21st Street i New York i 1884 og brukes nå av nesten alle Broadway-teatre, samt mange Off-Broadway-produksjoner og teatre utenfor New York. Per september 2012 var opplaget på 4 073 680.
Playbill lanserte Playbill Vault, en omfattende digital database om Broadways historie, i 2011. Playbill Vault gir oversikt over Broadway-produksjoner fra 1930 og frem til i dag. Playbill lanserte appen Playbill Passport 4. januar 2016.
Ahmad Alenemeh
Ahmad Alenemeh (født 20. oktober 1982) er en iransk profesjonell fotballspiller som spiller for den iranske fotballklubben Naft Tehran. Han spiller i forsvar, og er også en del av.
Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Tractor Sazi og Sepahan Isfahan fra Iran.
Yimnashana
Yimnashana er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Ahmad Alenemeh
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.
Yimnashana
Utseende
Gyaritini er nokså små (sjelden over 10 millimeter), brunspraglete trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, ofte med lange hår.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Sri Lanka, Laos og det sørlige Kina).
Troisvierges
Troisvierges (luxembourgsk: Ëlwen; tysk: Ulflingen) er en kommune og et tettsted i Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 37,86 km², ligger i kantonen Clervaux. I 2005 hadde kommunen 2 585 innbyggere.
English Coast
English Coast er den delen av kysten av Antarktis som ligger mellom nordenden av Rydberg Peninsula og Buttress Nunataks, på vestsiden av Palmer Land. Lenger vest ligger Bryan Coast, og i nord går Rymill Coast øst for Aleksanderøya over George VI Sound. Denne kysten ble oppdaget og utforsket i 1940 av Finn Rønne og Carl R. Eklund og fra luften av andre medlemmer fra East Base I U.S. Antarctic Service (USAs) i 1939–41. Den ble opprinnelig kalt «Robert English Coast» etter kaptein Robert A.J. English, US Navy, som var administrasjonssekretær for USAs, 1939–41, og tidligere kaptein på «Bear of Oakland» under Byrd-ekspedisjonen i 1933–35. Navnet ble siden gjort kortere.
Villain Entertainment
Villain Entertainment er et plateselskap startet og eid av MC Ren. Det ble grunnlagt i 2004 og har foreløpig gitt ut et album av MC Ren.
Afrikamesterskapet i judo
Afrikamesterskapet i judo ble arrangert første gang i 1964 i Senegal, og arrangeres hvert år.
Trond Arne Pedersen
Trond Arne Pedersen (født 1. januar 1973) er en norsk lokalpolitiker som representerer Kristelig Folkeparti. Høsten 2011 blei han valgt til ordfører i Sokndal kommune. Før dette hadde han tre perioder bak seg i kommunestyret. Han er også 1. nestleder i Rogaland Kristelig Folkeparti.
Kylstad skole
Kylstad skole er en barneskole som ligger på Kylstad i Furnesåsen i søndre del av Ringsaker, midt mellom Brumunddal og Hamar. Skolekretsen er en sammenslutning av to mindre kretser, Gålås og Øksenseth, og Kylstad skole ble bygget på grensen mellom disse to kretsene. Bygget ble tatt i bruk i 1953, og har senere vært påbygd flere ganger.
Trond Arne Pedersen
Pedersen er utdanna elektroingeniør. Siste sivile stilling før han blei ordfører, var som prosjektleder i Gasnor.
Hosingen
Hosingen er et tettsted og en tidligere kommune i Luxembourg. Kommunen, som hadde et areal på 45,28 km², ligger i kantonen Clervaux i distriktet Diekirch. I 2005 hadde kommunen 1 628 innbyggere.
Den 24. mai 2011 ble kommunene Consthum, Hoscheid og Hosingen slått sammen. Den nye kommunen fikk navnet Parc Hosingen.
Maddie Davidson
Maddie Davidson (født 8. januar 1999) er en newzealandsk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Hun representerte New Zealand under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 10.
Arthur Ahnger
Arthur Ahnger (født 28. februar 1886, død 7. desember 1940) var en finsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm.
Ahnger vant en olympisk bronsemedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den finske båten «Lucky Girl» som kom på tredjeplass, bak den norske båten «Taifun» og «Sans Atout» fra Sverige, i 8-metersklassen. Mannskapet på båten besto av Gunnar Tallberg, Emil Lindh, Bertil Tallberg, Arthur Ahnger og Georg Westling.
A+E Networks
A&E Networks (skrevet som A+E Networks) er et amerikansk media-selskap som eier flere TV-kanaler som er tilgjengelige via kabel og satellitt-TV i USA og i utlandet. A&E står for Arts and Entertainment. . Selskapet er et joint venture mellom Hearst og Disney-ABC Television Group, en avdeling av Walt Disney Co., et datterselskap av The Walt Disney Company.
Alpha Repertory Television Service
Det slått sammen med A+E Networks i 1984 for å bli Arts and Entertainment Network (A+E Network).
A+E Networks
Kunst og Underholdning
A&E ble dannet fra sammenslåingen av Alpha Repertory Television Service, en premium TVå-kanal i 1984 med de samme eiere i det nye selskapet. Dermed var A&Es aksjonærer Hearst og ABC (fra ARTS) og Radio City Music Hall (Rockefeller Gruppen) og RCA eiere av NBC. Selskapet lanserte Arts & Entertainment Network som en kulturell kabel-kanal den 1. februar 1984.
Peeping Tom – En tyvtitter
Peeping Tom – En tyvtitter, (originaltittel: Peeping Tom) er en britisk spillefilm fra 1960 regissert av Michael Powell.
Sammendrag
I London møter Mark Lewis en prostituert, Dora, og filmer henne i hemmelighet med skjult kamera. Han følger etter kvinnen til leiligheten hennes, myrder henne og ser senere på filmen av det han har gjort. Neste morgen filmer Lewis politiets fjerning av liket hennes, og han later som han er en TV-reporter.
Lewis er medlem av et film-team, men han ønsker egentlig å begynne som filmskaper på egen hånd. Lewis er en sjenert, tilbaketrukket ung mann som knapt sosialiserer seg med noen utenfor arbeidsplassen sin. Han bor fremdeles i huset til sin avdøde far. Helen Stephens, en ung kvinne som bor sammen med sin blinde mor i leiligheten under hans, blir etter hvert venn med Lewis av nysgjerrighet etter at han har blitt oppdaget å spionere på hennes 21. bursdagsfest.
Kerr Point
Kerr Point er et nes 3-4 kilometer sørøst for Georges Point på østsiden av Rongé Island utenfor vestkysten av Graham Land i Antarktis. Det ble kartlagt av Belgica-ekspedisjonen under ledelse av Adrien de Gerlache i 1897-99 og navnsatt av United Kingdom Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) i 1960 etter Adam J. Kerr, andrestyrmann på RRS «Shackleton» som loddet Errera Channel i 1956-57.
Forbannelsen 3
Forbannelsen 3 (The Grudge 3) er en amerikansk skrekkfilm fra 2009, og den tredje filmen i The Grudge-filmserien. Den ble utgitt på DVD i Nord-Amerika 12. mai 2009.
Sammendrag
Jake (den eneste overlevende fra The Grudge 2) er innlagt ved et mentalsykehus etter hendelsene i den forrige filmen. Legen hans, Dr. Francine Sullivan, holder ham noen ganger låst inne, fordi han prøver å rømme flere ganger. Men Jake trygler henne om ikke å låse ham inne fordi han er livredd for at spøkelset Kayako skal komme etter ham, og han ikke har noen rømningsveier hvis døren til rommet hans er låst. Mens han ligger på sengen sin, hører han at Kayako er der. Han hamrer på døren for å slippe ut. Kayako griper Jake, og kaster ham rundt i rommet.
Sullivan følger med på overvåkningskamera. Hun lurer på hva Jake gjør mot seg selv, for Kayako kan ikke sees på filmen. Da legen kommer til rommet hans, er Jake død med hvert eneste bein i kroppen ødelagt. I tillegg er håndleddet hans kuttet over, og det er blod overalt. Nyheten om Jakes død når en ung kvinne i Tokyo som heter Naoko. Hun er søsteren til Kayako, og blir mobbet av sine kolleger på grunn av dette. En dag finner hun en krenkende og sjikanerende beskjed på skrivebordet sitt, sammen med en avis-artikkel om Jakes død. Naoko bestemmer seg for å stoppe forbannelsen en gang for alle, og hun reiser til USA.
Samtidig blir bygård fra den forrige filmen utsatt for omfattende renovering, i et forsøk på å få inn flere leietakere. Eier av bygningen – Max, hans to søstre Lisa og Rose, samt den eldre kvinnen Gretchen - er noen av de veldig få som fremdeles bor i bygningen. Naoko møter Max, og sier at hun ønsker å flytte inn i bygningen. Samme kveld, lager Gretchen ett maleri av Rose. Da Gretchen rydder opp maleri-utstyret sitt, hører hun en klaprende lyd som kommer fra rommet hvor maleriet av Rose henger. Idet hun skal sjekke hva som står bak lyden, finner hun maleriet ødelagt på gulvet. I det hun ser på maleriet, erstatter ansiktet til Kayako bildet av Rose, og Gretchen mister maleriet i skrekk. Plutselig begynner svarte dråper å falle fra ett maleri som henger på veggen, og Gretchen ser på i sjokk. Dette blir til en kaskade av svart hår, og Kayako kryper ut av maleriet og dreper Gretchen.
Jordan Thompson
Jordan Thompson (født 20. april 1994 i Sydney) er en australsk tennisspiller.
Forbannelsen 3
Sammendrag
Senere blir Dr. Sullivan drept av Kayako, og Naoko vil ha med Lisa og Rose på en eksorsisme. De nekter, men oppdager snart at Max er besatt av onde ånder. De blir med på en seremoni, og Naoko sier at de må drikke Kayakos blod som inneholder forbannelsen. Seremonien blir avbrutt av ånden, i Max sin kropp. Den besatte Max dreper Naoko. Rose drikker Kayakos blod. Da tar forbannelsen slutt, og Kayako forsvinner. Max blir angrepet av Naokos gjenferd, og han dør. Etter å ha hørt skrikene til Max, kontakter Lisa politiet. Filmen avsluttes med at likene blir lagt i likposer og kjørt vekk, mens Lisa og Rose sitter i en sykebil. Rose sier at hun er redd, og Lisa gir henne en klem. Kameraet snur seg rundt, og viser at Rosa egentlig er Kayako. Hun stirrer rett inn i kameraet, og kommer med dødsralling i det filmen kutter til svart.
Keiichi Okabe
Keiichi Okabe (岡部 啓一) er en japansk komponist, best kjent for å ha komponert musikk til Tekken og Drakengard-seriene. Han begynte sitt arbeid hos Namco i 1994, hvor han i all hovedsak komponerte musikk til arkadespill. Utenom videospill, har han komponert musikk til anime som Working!! og Yuki Yuna is a Hero. Han etablert et musikkproduksjonsstudio kalt Monaca i 2004, som komponerer musikk til diverse typer media.
Annamanum
Annamanum er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Jordan Thompson
Han representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde i singel.
Keiichi Okabe
Biografi
Okabe tok timer i å lære seg å spille el-orgel som barn. Der tok han for seg samtidsmusikk og filmmusikk. Selv om han ikke lærte mye av lærere, utviklet han musikkferdighetene sine ved å bli med i et band og å ta opp musikk. Han har selv sagt at han har blitt påvirket av Henry Mancini, Ennio Morricone og Ryuichi Sakamoto. Etter at han fullførte utdanningen sin ved Kobe Design University, startet han arbeidet sitt hos Namco i 1994, og hans første arbeid ble en del spor til Spiral Fall. Etter dette arbeidet han med spill som Air Combat 22, i tillegg til noen spor til Playstation 1-versjonen av Tekken 2. Dette førte til at han komponerte musikken i Tekken 3 sammen en annen komponist fra Namco, Nobuyoshi Sano. Begge to valgte å komponere big beat-musikk til dette spillet, ettersom det passet atmosfæren til spillet godt, og at det ikke hadde blitt gjort i et videospill før. Okabe og Sano arbeidet deretter med Tekken Tag Tournament med flere andre komponister.
Jordan Thompson
Hans beste resultat i Grand Slam-sammenheng er en 4. runde i US Open.
Annamanum
Utseende
Middelsstore til store (10-50 millimeter), mer eller mindre brunlige trebukker. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er avlange med markerte "skuldre". Beina er forholdsvis lange. Mange av artene er oppsiktsvekkende fargerike.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.
Keiichi Okabe
Biografi
Han forlot Namco i 2001 for å jobbe frilans, ettersom han ville ha mer frihet til å arbeide utenom spill. Dette førte til at kan komponerte en rekke sanger for diverse artister, blant annet Ryuichi Kawamura. Tre år senere grunnla han musikkproduksjonsstudioet Monaca. I begynnelsen besto dettte kun av han selv, men senere ble andre komponister som tidligere jobbet hos Namco med, blant annet Satoru Kōsaki, som også ønsket å jobbe med musikk utenom spill.
Bakhtiar Rahmani
Bakhtiar Rahmani (født 23. september 1991) er en iransk profesjonell fotballspiller som spiller for den iranske fotballklubben Foolad. Han spiller som midtbanespiller, og er også en del av .Iran.
Léa Labrousse
Léa Labrousse (født 6. april 1997) er en fransk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Keiichi Okabe
Biografi
I 2010 var han hovedkomponist for spillet Nier, og ble assisert av andre komponister i Monaca, blant andre Kakeru Ishihama and Keigo Hoashi, i tillegg til Takafumi Nishimura fra Cavia. Til spillets handling komponerte han et lydspor som han beskrev som mystisk, delikat og flyktig. De ble gitt mye frihet mens de arbeidet under Yoko Taro, som haddde gått på samme universitet som Okabe, og tidligere også hadde arbeidet hos Namco med grafisk design. Komponistene arbeidet med den engelsk-japanske sangeren Emi Evans, som skrev og sang all sangteksten til spillmusikken.
Jana Lebedeva
Jana Lebedeva (russisk: Яна Лебедева, født 19. desember 2001) er en russisk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Léa Labrousse
Hun representerte Frankrike under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 12.
Anderson Santamaría
Anderson Santamaría Bardales (født 10. januar 1992) er en peruansk fotballspiller som spiller for den meksikansk klubben Puebla FC.
Weiswampach
Weiswampach (luxembourgsk: Wäiswampech) er en kommune og et tettsted i Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 35,25 km², ligger i kantonen Clervaux. I 2005 hadde kommunen 1 155 innbyggere.
Keiichi Okabe
Biografi
Etter dette komponerte Okabe, Ishihama og Hoashi musikken til oppfølgeren til Nier, Nier: Automata, nå også sammen med Kuniyuki Takahashi. Denne musikken fikk en pris for «Best Score/Music» under The Game Awards 2017, og kom på andre plass til prisen for «Best Original Music» under IGN's Best of 2017 Awards.
Jana Lebedeva
Hun representerte Russland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 11.
Keiichi Okabe
Biografi
I 2019 komponerte han musikk for battle royale-spillet Cyber Hunter sammen med Ryūichi Takada og fiolinisten Yū Manabe.
Chalepides comes
Chalepides comes er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En middelsstor (10-15 millimeter), glatt, avlang, blankt svart hornbille. De mangler horn eller knøler på hodet, kroppsformen er jevnt oval og de kan overflatisk minne om vannlevende biller som vannkalver eller vannkjær. På undersiden har de en del stive hår, oversiden er helt naken, fint punktert. Bein og antenner er temmelig korte.
Levevis
I alle fall noen av artene har et halv-akvatisk levevis og lever på vannplanter, blant annet det problematiske ugresset vannhyasint (Eichhornia crassipes).
Utbredelse
Arten er utbredt i Colombia, Venezuela, Brasil og Bolivia.
Bakhtiar Rahmani
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.
Volleyball under Stillehavslekene 1975
Volleyball under Stillehavslekene 1975. Volleyball var en av flere sporter som var med i de femte Stillehavslekene som ble arrangert i Guam i perioden 1. til 10. august 1975. Det var femte gangen som volleyball var med på programmet under stillehavslekene. Det to turneringer, en for menn og en for kvinner.
Eksterne lenker
Resultat Stillehavslekene 1975
Arild Iversen
Arild Johannes Iversen (født 24. november 1956) er en norsk lokalpolitiker som representerer Kristelig Folkeparti. Han var ordfører i Volda fra 2011 til 2015 og har vært kommunestyremedlem siden 1999. I perioden 2007-2011 var han varaordfører.
Arild Iversen var styremedlem i energiselskapet Tussa Kraft AS i perioden 2004-2011. Siste året som nestleder.
Han var fylkesleder for KrF i Møre og Romsdal fra 2012 til 2016.
Brunhonningeter
Brunhonningeter (Lichmera indistincta) er en fugl i gruppen Lichmera i familien honningetere. Den forekommer i Australia og Indonesia.
Antinori
Marchesi Antinori Srl er en italiensk vinprodusent som kan spore sin historie tilbake til 1385. Dette er en av de største vinprodusentene i Italia. Selskapet hadde en viktig rolle i utviklingen av supertoskanske viner på 1970-tallet.
Brunhonningeter
Underarter
Det er beskrevet fire underarter av brunhonningeter :
Antinori
Historie
Rinuccio di Antinoro laget vin på eiendommen Castello di Combiate nær den toskanske byen Calenzano i 1180. Bygningene ble ødelagt i 1202, og familien flyttet til Firenze der de jobbet med silke og bankvirksomhet. I 1385 ble Giovanni di Piero Antinori medlem av Arte Fiorentina dei Vinattieri (forening for vinprodusenter i Firenze). Selv om selskapet ble stiftet først i 1898 som Fattoria dei Marchesi Lodovico e Piero Antinori, regnes dette som starten for familiens vinproduksjon.
Vinene solgte godt, og i 1506 kunne familien betale 4 000 florentiner (myntenhet) for Palazzo Antinori, bygget for Boni-familien på 1460-tallet. På denne tiden var Alessandro Antinori en av Firenzes rikeste, men som mange andre florentinere gikk han konkurs etter herjingene til spanskekongen Karl V. Etter freden gikk det bedre for familien, og Niccolo Antinori fikk tittelen marchese i 1861 for sin innsats for et forent Italia.
I 1900 kjøpte Piero Antinori flere vingårder i Chianti Classico-området, blant annet 47 hektar i Tignanello. Hans sønn Niccolò skapte skandale i Toscana i 1924 da han lagde chianti-vin som inneholdt Bordeaux-druer. Han fortsatte å eksperimentere med nye druekombinasjoner, nye fattyper, temperaturkontrollert gjæring og lagring på flaske. Niccolò trakk seg tilbake i 1966 og den enda mer innovative sønnen Piero tok over. Han eksperimenterte blant annet med tidlig innhøsting av hvitvinsdruer, ulike typer fat, tanker av rustfritt stål og malolaktisk gjæring av rødvin.
I 1971 lanserte Piero vinen Tignanello, en fatlagret vin fra vingården med samme navn. Denne vinen inneholdt cabernet sauvignon og cabernet franc, noe som medførte at den ikke kunne klassifiseres som Chianti Classico. I 1975 fjernet Piero også de grønne druene fra blandingen. Tignanello satte standarden for en ny kategori toskansk vin som inneholder ikke-tillatte druesorter etter lovverket.
Slike viner fikk tilnavnet «supertoskanere» og ble ikke definert som chiantiviner, men etter den laveste kvalitetskategorien Vino da Tavola (VDT) (bordvin). Navnet «supertoskaner» ble først brukt om enhver vin fra Toscana som falt utenfor de tradisjonelle vinlovene, men senere som et hedersuttrykk som beskrev de dyreste og kraftigste vinene en produsent kunne tilby. Teknisk sett var ikke Tignanello den første supertoskaneren. Den æren går til Sassicaia som ble laget av Antinoris slektning Marchesi Mario Incisa della Rocchetta, og Antinori-familien som hadde eksperimentert med Cabernet-blandinger siden 1920-tallet. Det var likevel Tignanello som skapte den største furoren i den italienske vinindustrien og førte til store endringer både i lovverk og holdninger til hva som var tillatt og ikke. Selv om Chianti DOCG-regelverket er endret, og nå tillater viner som Tignanello, har Antinori-familien valgt å klassifisere den som en IGT-vin (Indicazione geografica tipica), den nest laveste av de fire kvalitetskategoriene som tillates av italienske myndigheter. Etter suksessen med 20 prosent Bordeaux-druer i Tignanello, lanserte Antinori vinen Cabernet Sloaia i 1978 med 80 prosent Bordeaux-druer fra Tignanellos nabogård.
Under inflasjonen på 1980-tallet investerte Antinori tungt i vingårder og vinmarker både i Italia og i utlandet, blant annet i California der de kjøpte vingården Atlas Peak i 1985 og 325 hektar rundt Badia Passigano i 1987. Selskapet ekspanderte også til Piemonte og inngikk et samarbeid med en ungarsk vinprodusent i Bàtaapàti i Ungarn tidlig på 1990-tallet.
Eksterne lenker
Antinori
Frydens gate (Oslo)
Frydens gate (1a–5d, 2a–4c) er ei gate ved Carl Berners plass i Oslo. Den går fra Trondheimsveien opp en bakke til Grenseveien, men uten mulighet for utkjøring i denne. Gata var tidligere en del av Frydenbergveien, som vi finner igjen litt lenger oppe i Grenseveien. Begge er oppkalt etter Frydenberg gård (tidligere Søndre Hasle). Hovedhuset står ennå i Frydenbergveien 37.
På et bykart fra 1797 ligger den eneste vegen i området (utenom Trondheimsveien) der Frydens gate nå går. Dette har sannsynligvis vært en allé opp til gårdene Hasle og Frydenberg. Det står fortsatt gamle trær oppover langs gata.
Gårdene på begge sider av Frydens gate er teglsteinskledte eller pussa blokker fra 1930-tallet.
Strengestol
Stolen begrenser den fritt svingende strengelengden i den ene enden, oversadelen i den andre, og avstanden mellom dem definerer strengeinstrumentets mensur.
Ulike strengeinstrumenttyper har stoler med svært forskjellig utforming og konstruksjon, se for eksempel forskjellen mellom en fiolinstol og en gitarstol.
Stolen plasseres på det optimale klangdefinerende stedet på instrumentets resonator, på de fleste instrumenter er på et lokk av tre. Et unntak er banjo, der står stolen på en tynn, utspent membran av plast eller dyrehud som vibrerer når strengene anslås
Gløshaugen
Gløshaugen er et område omtrent to km sørøst for Trondheim sentrum. I dag er Gløshaugen-platået best kjent som NTNUs største universitetsområde, campus NTNU Gløshaugen, med Hovedbygningen fra Norges tekniske høgskole (NTH) som et synlig landemerke fra flere steder i byen. Før NTH ble etablert, hadde området gjennom tidene vært brukt til både gårdsdrift, ekserserplass, landsteder og spesialskoler.
Etter at Stortinget i 1900 hadde vedtatt at det skulle opprettes en teknisk høyskole i Trondheim, og Gløshaugen var bestemt som tomt for skolen, ble det avholdt en arkitektkonkurranse om hovedbygning og tre laboratoriebygninger. Dette var de bygningene man mente det var behov for. Arkitekt Bredo Greves prosjekt og plan for området ble valgt for utførelse.
Senere er skolen utvidet mange ganger, ulike arkitekter har satt sitt preg på bebyggelsen, og flere arealplaner er tegnet gjennom årene for å utnytte platået best mulig.
I 1996 ble Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) dannet, gjennom sammenslåingen av NTH og fem andre utdannings- og forskningsinstitusjoner. Campusutvikling er fortsatt et satsingsområde, men idealene har endret seg siden NTH ble etablert. Nå fokuseres det på bærekraftig utvikling og integrering av universitetet i byen, ikke så mye på en «fri og dominerende beliggenhet».
Björn Goop
Björn Goop (født 1976) er  en svensk travkusk, som sammen med faren Olle Goop driver en av Sveriges mest suksessrike staller. Han innehar den svenske rekorden i antall kuske seiere i løpet av en sesong, 501 seiere i 2006. Han vant blant annet Elitloppet i 2006. I perioden 2003 til 2007 kjørte han inn drøyt 131 millioner svenske kroner og han tok over 1500 seiere.
Tyskland under EM i friidrett 2010
Tyskland deltok med 74 utøvere under EM i friidrett 2010 som ble arrangert 27.juli–1. august 2010 i Barcelona. Utøvere fra Tyskland tok 17 medaljer under mesterskapet.
Gløshaugen
Gløshaugens historie
Området er blitt brukt til ulike formål opp gjennom tiden:
Hikaru Mori
Hun representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 13.
Gløshaugen
Gløshaugens historie
Eiendommene på Gløshaugen var lenge parseller under Elgeseter gård i Strinda kommune. En kilde sier at deler av området lå under Nardo gård. I 1893 ble Trondheim utvidet, og mesteparten av Gløshaugen ble liggende innenfor byens grenser. Senere byutvidelser har gjort at hele området nå ligger i Trondheim kommune.
Informasjonen nedenfor om Vestre og Østre Gløshaugen er i stor grad hentet fra samtidens panteregistre og matrikler og viser derfor stort sett til skifte av eiere og endring i gårdenes størrelse.
Campus NTNU Gløshaugen
NTNUs fakulteter og avdelinger er spredt over flere områder i og utenfor Trondheims sentrum, men både arkitekt- og sivilingeniørutdannelsen foregår i stor grad på Gløshaugen, som de gjorde i 1910 da NTH åpnet. Da var det 103 studenter som ble immatrikulert – og dermed utgjorde hele studentmassen. Det var totalt 7 mulige studieretninger å velge blant: Arkitekt-, Berg-, Bygningsingeniør-, Elektroteknikk-, Kjemi-, Maskin- og Almenavdelingen. I 2009 var det rundt 9300 studenter, av NTNUs totalt mer enn 18 400, som hadde Gløshaugen som sin hovedcampus.
De fakultetene som i dag er lokalisert på NTNU Gløshaugen, er:
Tre av de 15 bibliotekene under NTNU Universitetsbiblioteket holder til på Gløshaugen:
I tillegg har flere studentorganisasjoner, bokhandel, kantiner og andre serviceenheter sine lokaler her.
Campusutvikling gjennom tidene
Gløshaugen omfattes i dag av gjeldende campusutviklingsplan for NTNU, som ble vedtatt i NTNUs styre i 2007.
Gáldar
Gáldar ligger på nordkysten vest for Las Palmas de Gran Canaria. Nabokommunene er Santa Maria de Guia de Gran Canaria i øst, Artenara til Sør  og Agaete i sørvest.
Gløshaugen
Campusutvikling gjennom tidene
Siden etableringen av NTH i 1910 er det blitt utarbeidet nye arealplaner for Gløshaugen-området etter hvert som studenttall og antall linjer har økt, og fagenes utvikling har gjort det nødvendig med utvidelse av de eksisterende bygningene og planlegging av nye. Det skriftlige materialet som er knyttet til planene, viser at beliggenheten på Gløshaugen har vært sett på både som en styrke og en begrensning. I alle planene finnes et uttrykt ønske om å holde bebyggelsen oppe på selve platået – og beholde skråningene rundt som parkmessig behandlet område, selv om arealbehovet har økt voldsomt siden de første 103 studentene ble immatrikulert. Prinsippet med bebygget platå og grønne skråninger ble ikke brutt før konkurransen om Realfagbygget ble utlyst i 1994. Da ble skråningen mot sør valgt som område for det mer enn 60 000 m² store anlegget.
Gáldar
Økonomi
Tidligere ble det dyrket sukkerrør rundt  Gáldar, i dag er dyrking av banan, potet, tomat, løk og blomster utbredt. I tillegg finnes det også geit-, sau- og storfedrift. I et antall midre bedrifter blir næringsmidler produsert. Saueosten fra Gáldar er kjent for sin kvalitet siden århundrer.
Gløshaugen
Campusutvikling gjennom tidene
Ingen av arealplanene er blitt fulgt i detalj i utbyggingen av Gløshaugen, men de er historiske dokumenter som viser hvordan NTHs arkitekturprofessorer på 1900-tallet tok sin tids idealer fra byplanlegging inn i planleggingen av campus. Disse idealene, med sin strenge symmetri når det gjaldt plassdannelser og bygninger, lot seg ikke gjennomføre for en institusjon i kontinuerlig vekst og forandring. Planene ble derfor stadig revidert – og nye utviklet.
Gáldar
Økonomi
Rundt 20 prosent av de ansatte arbeider i byggebransjen, over 50 prosent i service-sektoren. Turisme spiller en økende rolle.
Gløshaugen
Campusutvikling gjennom tidene
Nedenfor følger en oversikt over noen av de viktigste avgjørelsene og mest omfattende forslagene, fra tomtevalg til bebyggelse og beplantning.
Gáldar
Historikk
Før den spanske erobringen var Galdar ved siden av Telde en av de to viktigste byene for urinnvånerne på Gran Canaria. Den siste Guanarteme Tenesor Semidán ble fanget av Kastilierne, brakt til Cordoba og døpt Fernando Guanarteme. Stedet ble kalt Villa de Santiago de los Caballeros de Gáldar av de Kastilianske erobrerne, skytshelgenen er St. Jakob den eldre.
Gløshaugen
1900: Tomtevalg
Stortinget vedtok 31. mai 1900 «oprettelse av en teknisk høiskole i Trondhjem». Kirke- og utdanningsdepartementet nedsatte deretter en plankomité, som blant annet skulle bistå ved valg av tomt for skolen. Komiteens medlemmer reiste til Trondheim for å se på kommunens tomteforslag til det som skulle bli NTH. Trondheim kommune hadde flere alternative forslag, men alle eiendommene lå inne i, eller svært nær, byens sentrum. Komiteens medlemmer mente at dette ville gi for liten mulighet for utvidelse. Da eieren av Østre Gløshaugen tilbød å selge sin eiendom som tomt for høyskolen, uttalte komiteen: «''Af de mulige Tomter, som man har undersøgt, har man enstemmig fæstet sig ved Gløshaugsletten som det Alternativ, man vilde være tilbøielig til at stille i Spidsen. Man vil imidlertid neppe kunne undgaa også at maatte disponere i hvert Fald over en mindre Del av Statens Eiendom Døvstumskolen.''» Formannskapet fulgte komiteens ønske.
1902: Bredo Greves plan
Da plankomitéen i 1901 utarbeidet programmet for en arkitektkonkurranse om NTHs hovedbygning og tre laboratoriebygninger, la de føringer for hvilken del av eiendommen som burde bebygges i første omgang. Arkitekt Bredo Greve, som ble valgt som utførende arkitekt etter arkitektkonkurransen i 1901/1902, plasserte bygningene rundt «et stort firkantet tun». Laboratoriebygningene hadde sine hovedinnganger fra dette «tunet», mens Hovedbygningens inngang vendte ut mot byen. Byggearbeidene ble satt i gang etter Greves plan sommeren 1905. NTH disponerte ikke hele platået på denne tiden.
1913: Ny byplan med positive følger for NTH
Trondheim hadde en kraftig vekst fra 1900 og fremover. Det var behov for en plan for videre utbygging og utnyttelse av ubebygget areal. I 1910 utlyste kommunen en nordisk konkurranse om en ny byplan for Trondheim. Vinnerprosjektet var svensk, men ble bearbeidet av bl.a. avdelingsarkitekt ved Stadskonduktørkontoret, Sverre Pedersen. Den bearbeidede planen ble vedtatt i bystyret i januar 1913. Professorrådet ved NTH var fornøyd med den plass høyskolen hadde fått i planen. Rektor skrev i november samme år følgende til Det kongelige kirke- og undervisningsdepartement: «Trondhjems by har igjennem bearbeidelsen av den avholdte reguleringskonkurranse i den av bystyret fremlagte og vedtagne reguleringsplan fastslaaet, at Gløshaugen skal forbeholdes for Den tekniske Høiskole og dens fremtidige utvidelser og for øvrig parklægges. Professorraadet slutter seg helt til denne plan.»
1913: J.Z.M. Kiellands plan
Allerede før første verdenskrig ble det klart at den opprinnelige planen for NTH var for begrenset. Landet var inne i en sterk industriell ekspansjon. Nå disponerte NTH dessuten hele Gløshaugen og det ble raskt utarbeidet planforslag for en høyskole med adskillig større dimensjoner enn man først hadde tenkt seg. Vedlagt rektors brev til departementet var en plan utarbeidet av arkitekturprofessor Jens Zetlitz Monrad Kielland. Her hadde han forutsatt store utvidelser av Bredo Greves bygninger og flere nye bygninger lenger sør på platået.
1920: Olaf Nordhagens plan
I «jobbetiden» under og etter første verdenskrig økte optimismen, og nok en gang ble det utarbeidet en plan over området, langt mer omfattende enn planen fra 1913. Professor Kielland var ikke lenger ved NTH. Nå var det professor Olaf Nordhagen som utarbeidet en «Reguleringsplan for Høiskoleplataaet». Han var opptatt av å ordne bebyggelsen, som «efter sin natur vil fremtræ med en viss monumentalitet», slik at man oppnådde «en fasthet og harmonisk sammenhæng». Nordhagens plan var ambisiøst anlagt med betoning av aksen nord-sør og parkmessig beplantede veier. Det var planlagt tennisbaner, restaurant, idrettsplass med tribuner og en jernbanestasjon på sørsiden av Gløshaugen. Nesten alt dette måtte utsettes og oppgis under den økonomiske krisen som fulgte.
1926: Sverre Pedersens plan
Professor Nordhagen døde i 1925. I 1926 la professor Sverre Pedersen frem et nytt reguleringsforslag. Han så både på selve platået og omgivelsene rundt, med parkmessig behandling av området fra Elgeseter bro opp mot Hovedbygningen. Aksen nord-sør er enda tydeligere understreket enn i 1920-planen gjennom bygningenes utforming og plassering. Parkområdet er foreslått behandlet etter barokk-klassisistiske retningslinjer. Pedersens plan ble heller ikke realisert, men det var denne planen bygartner Trygstad brukte som underlag for sin plan for parklegging av området året etter.
1948–1949: Konkurranse om utvidelse av NTH
Berner døde i januar 1947, før det var avklart hvor Kjemiavdelingen skulle plasseres. Professorrådet bestemte da, med departementets samtykke, at det skulle utlyses en arkitektkonkurranse om plassering og utforming av ny bygning for avdelingen. I juni 1948 ble konkurransen utlyst. Den omfattet både generalplan for NTHs fremtidige utvidelse og ny bygning for Kjemiavdelingen.
24. april 1949 kom juryens uttalelse. Oslo-kontoret Pran & Torgersen vant 1. premie og fikk i oppdrag å foreta den videre bearbeidelse av generalplanen og være utførende arkitekt for kjemibygningene. Et litt spesielt trekk ved Pran & Torgersens generalplan, var at de foreslo å rive Gamle kjemi, som i dag er foreslått fredet. Dette ble altså ikke tatt til følge, men flere andre forslag, som deres opplegg med fem kjemiblokker pluss en forsøkshall, ble fulgt i de videre planene.
1955: Karl Grevstads forslag
Arkitekturprofessor Karl Grevstad, som senere kom til å tegne de to høybyggene, Sentralbygg I og II, hadde et radikalt forslag til økning av kontor- og auditoriekapasiteten. Han foreslo to langsgående 9-etasjes blokker i retning nord-sør, midt på de sentrale åpne plassene. Den nordligste blokken var tenkt bygget på Greves tun, den andre, som var betydelig lengre enn Hovedbygningen, skulle ligge sør for Gamle kjemi. Planen ble senere revidert av Grevstad, i samarbeid med professor Bjarne Lous Mohr. Et trekk ved denne planen som ble gjennomført, var mateveien langs østsiden av platået, Høgskoleringen.
1966: Andersson & Skjånes' plan
Midt på 1960-tallet var to store bygningskomplekser i ferd med å ferdigstilles: de høye sentralbyggene midt på campus – og kjemiblokkene sør for disse. Statens bygge- og eiendomsdirektorat hadde overtatt statens administrasjon av høyskoleutbyggingen. De engasjerte Andersson & Skjånes til å utarbeide en disposisjonsplan for området, som nå begynte å fylles opp. Betydningen av å beholde hovedprinsippet fra tidligere planer understrekes også i denne: «Gløshaugens monumentale virkning må bevares og understøttes ved at bebyggelsen nedenfor platået i nord, vest og syd holdes lav, slik at grøntbeltet også i fjernvirkning danner skille mellom de ulike arter bebyggelse». Dette er den nyeste planen over Gløshaugen. Den er senere fulgt opp med en mer detaljert beplantningsplan.
1985–86: Gløshaugen-prosjektet
I forbindelse med NTHs 75-årsjubileum, tok Arkitektavdelingens styrer, professor Jan Brockmann, initiativ til at arkitektstudentene i 2.–4. årskurs skulle ha Gløshaugen som utgangspunkt for studentoppgaver i vårsemesteret. Hensikten var blant annet å markere Arkitektavdelingens interesse for det fysiske miljø på NTH og vise hvordan studentene som ressurs kunne gi ideer til utvikling av miljøet. Prosjektene ble deretter presentert i en utstilling og i et eget hefte. Professor Birgit Cold fremhevet i heftets forord at studentene hadde pekt på flere muligheter for fortetting på området.
2002–2007: Samlokaliseringsplaner og -debatt
Da staten overtok ansvaret for Regionsykehuset i Trondheim i 2002 – nå St. Olavs hospital – og en større utvidelse skulle igangsettes, ble mulighetene for en flytting av sykehuset til Dragvollområdet i utkanten av byen vurdert. En flytting av fagmiljøene fra campus Dragvoll til Øya, det mer sentrumsnære området der sykehuset holdt til, ble samtidig diskutert. Dette området ligger i gangavstand fra Gløshaugen. Det ble avgjort at Øya fortsatt skulle beholdes som sykehusområde. Trondheim kommune utredet da muligheten for å samlokalisere NTNU rundt Gløshaugen. NTNU informerte om utviklingen av dette prosjektet, og om en eventuell samlokalisering med Høgskolen i Sør-Trøndelag (HiST), på prosjektets egne nettsider. Utredningene og samlokaliseringsdebatten som fulgte, endte med at NTNUs styre gikk inn for en fortsatt to-campusløsning.
2004: Studentprosjektet «2030»
Også studentene engasjerte seg i samlokaliseringsdebatten. Under ledelse av førsteamanuensis Ole J. Bryn, utviklet en gruppe arkitektstudenter en overordnet utbyggingsplan for Gløshaugen. De skisserte nybygg og ombygninger som ville gjøre det mulig å samle hele NTNU på og ved Gløshaugen. Humaniora og samfunnsvitenskapelige fag ble foreslått flyttet fra campus NTNU Dragvoll til et nybygg i «Dødens dal». Fra dette bygget foreslo studentene en ny hovedretning øst-vest for trafikk og bebyggelse på platået. Prosjektet ble publisert i et eget hefte og ble tatt mer alvorlig enn det som er vanlig for studentprosjekter. Det skapte mye diskusjon, blant annet i Universitetsavisa.
2007– : Bærekraftig campusutvikling
NTNU har fortsatt en egen stab som arbeider med campusutvikling. Idéene om et universitet som skal ha en «fri og dominerende beliggenhet» med vekt på monumentale bygninger, er ikke lenger idealet, slik det var i NTHs første år. Sammen med Sasaki Associates og Trondheim kommune har NTNU arbeidet for å lage en levedyktig strategi og plan for et universitet som utvikler seg i samspill med byen.
Parkanlegg og veier
Beplantningen av Gløshaugen og områdene rundt startet allerede før Hovedbygningen var ferdig i 1910. Det første som ble plantet, i 1905, var trærne langs veien fra Elgeseter gate opp til området der Hovedbygningens hovedinngang skulle komme. Veien ble utvidet og oppgradert til en staselig adkomstvei, Høgskoleveien. Den fikk en bred kjørebane med en gangvei på hver side, flankert av alléer av platanlønn. Området foran Hovedbygningen ble planert og delvis terrassert ved hjelp av utgravningsmasser fra byggetomten.
Parken på Gløshaugen har i dag en av de fineste tresamlingene i Trondheim. De eldste trærne er de som står igjen etter gårdsanleggene Østre og Vestre Gløshaugen. Disse trærne er senere innpasset i planer for parkanlegget på platået. Arkitektene som sto bak de ulike arealplanene, hadde i varierende grad foreslått behandling av uterommene. Flere nøyde seg med å påpeke verdien av å beholde sentrale plasser og parklegge skråningene rundt platået. Kielland tegnet inn alléer langs ytterkantene av platået, Nordhagen foreslo alléer mellom bygningene og buskfuru i noen av skråningene. Sverre Pedersen tegnet inn geometriske bed og terrasser og foreslo også annen parklegning på og rundt Gløshaugen i sin plan fra 1926. Den første detaljerte planen for parkanlegget ble utarbeidet av bygartner E. Trygstad.