cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nicolae Ceaușescu
Politiker
Etter den kommunistiske maktovertakelsen i 1947 ble han medlem av Gheorghiu-Dejs regjering, først som visejordbruksminister og senere som viseforsvarsminister.
I 1952 ble han valgt inn i kommunistpartiets sentralkomité og i 1954 i politbyrået som varamedlem.
Generalsekretær, president
I 1965 ble han partiets generalsekretær og i 1974 ble han Romanias president, etter å ha vært president av det såkalte «statsrådet» (rumensk: «consiliul de stat»). Ceaușescu drev en utenrikspolitikk som var relativt uavhengig av Sovjetunionen. Blant annet fordømte han og avslo å delta i invasjonen av Tsjekkoslovakia i 1968. Dette økte hans popularitet i vesten. Innenrikspolitisk var imidlertid Ceaușescu en brutal diktator.
Ceaușescus styre var preget av en enorm personkult han lyktes i å skape omkring seg selv. Rumenske historikere har i ettertid pekt på at selv om den nasjonalistiske fascisten Corneliu Zelea Codreanu ble fordømt etter den kommunistiske maktovertakelsen etter andre verdenskrig, bar den siste perioden med Ceaușescu preg av den samme personkultusen.
Mens Ceaușescu levde i luksus sammen med sin familie, levde store deler av folket i stor fattigdom. Ceaușescu var også en hensynsløs diktator som systematisk forfulgte annerledestenkende og minoriteter gjennom sitt fryktede sikkerhetspoliti, Securitate. Få våget imidlertid å protestere på grunn av redsel for regimets represalier.
I likhet med mange andre land i Øst-Europa gjorde befolkningen opprør på slutten av 1980-årene, men i Romania ble dette betydelig blodigere enn i de andre landene. Dråpen som fikk begeret til å renne over var Ceaușescus ordre om å skyte ubevæpnede demonstranter i Timișoara. Den 22. desember 1989 flyktet Ceaușescu sammen med konen og noen få medarbeidere med helikopter fra taket på kommunistpartiets sentralkomitébygningen i București, men ble tatt til fange og stilt for en militærdomstol. Etter en summarisk rettergang ble ekteparet Ceaușescu dømt til døden og henrettet ved skyting den 25. desember 1989 i Târgoviște.
Ceaușescu ble i 1980 tildelt storkors av St. Olavs Orden i forbindelse med statsbesøk i Norge. Ordenen ble trukket tilbake i 1989.
Familien
I 1946 giftet han seg med Elena Ceaușescu, og de fikk tre barn: Valentin (født 1947), Zoia (1949–2006) og Nicu (1951–1996).
Niculina (1914 -1990) var søsteren som han bodde hos i București da han flyttet dit som tiåring. Hun var hjemmeværende og fikk aldri noen politisk stilling senere.
Maria (gift Agachi; 1920- 2007) arbeidet i București ved Electromagnetica-fabrikken, der hun var seksjonssjef.
Hans bror Ion Ceaușescu var, blant annet, visestatsråd i Jordbuksdepartementet og leder for Romanias Akademi for jordbruksvitenskap. Hans bror Ilie Ceaușescu ble stedfortredende forsvarsminister. Han var den eneste av alle søskene som gikk syv år på skolen. Alle andre hadde gått kun fire år. Hans bror Marin Ceaușescu (1916- 28. desember 1989) ledet fra 1974 til 1989 Romanias Handelskammer i Wien. Han begikk selvmord i Wien. Hans bror Nicolae Andruță Ceaușescu ledet det hemmelige politiets offisersskole i Băneasa.
Florea Ceaușescu arbeidet først i Steagul Roșu (kommunistpartiets avis i București) før han gikk over til kommunistpartiets hovedorgan Scânteia.
Costel Ceaușescu (1930- ukjent dødsår) døde ung.
Mariah Carey (album)
Mariah Carey er det selvtitulerte debutalbumet til den amerikanske sangeren Mariah Carey.
Albumet ble utgitt i USA 12. juni 1990. Singler fra albumet fikk fire #1 plasseringer på den amerikanske Billboardlisten. Selve albumet lå elleve uker på topp på Billboard album-listen. Albumet solgte til gull i USA 7. august 1990 og 9x platina (over 9 mill. eksemplarer solgt) 15. desember 1999. Totalt har albumet solgt over 12 millioner eksemplarer verden over.
Singlen Vision of Love ble #1 hit i 11 land. Albumet ble nominert til «Album of the Year» på 1991 Grammy Awards mens «Visions of Love» fikk nominasjoner for «Song of the Year» og «Best Female Pop Vocal Performance». Carey vant sistnevnte, samt «Best New Artist»
Fylkesvei 123
Fylkesvei 123 (Fv123) går mellom Homstvetkrysset ved Mysen i Indre Østfold og Kroksund i Marker. Veiens lengde er 25,5 km, hvorav 23,2 km i Østfold og 2,3 km i Akershus. Veien passerer blant annet tettstedet Havnås i Indre Østfold, med Indre Østfold Fengsel, avdeling Havnås, i den gamle NIKE-leiren. Ved kommunegrensen mellom Marker og Aurskog-Høland ligger Basmo festning på åsen nord for veien.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei. Da motortrafikkveien Momarken–Melleby ble åpnet 1. oktober 2014 ble den tidligere strekningen mellom Mysen bru og Korterud del av.
Dick Dale
Dick Dale (født Richard Anthony Mansour; 4. mai 1937 i Boston i Massachusetts, død 16. mars 2019 ) var en amerikansk rockegitarist, og en av de tidligste foregangspersonene innen virtuos gitarrock. Han var kjent som «The king of the Surf Guitar».
I oppveksten interesserte han seg for trommer og ukulele. Omsider ble han imidlertid mest interessert i gitar. Etter at familien flyttet fra staten New York til California, begynte han å opptre på forskjellige måter. Han var også meget interessert i surfing.
Dick Dales superraske enkeltnote staccato plukketeknikk på gitaren samt hans fremtoning med gitaren er sett på som forløperen til heavy metal-musikken, som påvirket gitarister som Jimi Hendrix og Eddie Van Halen.
Black Ice (album)
Black Ice er det femtende studioalbumet til den australske hardrock-gruppa AC/DC.
Albumet ble utgitt den 20. oktober 2008 i Europa og dagen etter i USA og Canada. Albumet solgte 1,7 millioner eksemplarer første uken og toppet listene i 29 land, inkludert Australia, Canada, Storbritannia og USA. Første single fra albumet var «Rock 'N' Roll Train» som ble utgitt 28. august 2008. «War Machine» er det femte sporet på albumet. Den kom ut som single nr to og fikk en Grammy Award for «Best Hard Rock Performance».
Vassfaret (andre betydninger)
Vassfaret har flere betydninger:
Edward Ochab
Edward Mieczysław Ochab (født 16. august 1906 i Kraków, da i Østerrike-Ungarn, død 1. mai 1989 i Warszawa) var en polsk kommunistisk politiker og general.
Bakgrunn
Ochab var av bondeslekt, skjønt faren var kontortjenestemann ved politiets sentrale kontor i Kraków.
Han var i 1925 ferdig med en handelsutdannelse. I 1927 ble han uteksaminert fra en høyere kurs i kooperativ vitenskap ved jordbruksavdelingen i Det jagellonske universitet i Kraków. Fra 1925 var han ansatt han i en kooperativ landsbygdsforening i Wieliczka og i 1928 ble han sjef for et kooperativt selskap i Radom.
Ochab ble tatt ut til verneplikt og i juni 1928 ble han sendt til en militærskole. Men der han bedømt å ha subversive holdninger, og å være en tydelig erklært kommunist, og ansatt i arbeiderkooperativ. Han måtte forlate skolen i oktober og vendte tilbake for å drive sitt kooperativ i Radom til februar 1930.
Kommunist
Han ble medlem av det polske kommunistpartiet i 1929. I tiden etter ble han fengslet flere ganger.
Mellom 1939 og 1944 oppholdt han seg i Sovjetunionen og meldte seg i 1941 som frivillig til Den røde armé. Han var blant organisatorene av «Forbundet av polske patrioter» og Berlingarméen.
Partiledelse, regjeringsmedlem
Fra 1945 til 1946 tilhørte han sentralkomitéen i PPR, og fra 1950 til 1956 og igjen fra 1959 til 1964 sentralkomitéen i PZPR. Han satt i regjeringen som minister for offentlig forvaltning og arbeidet som første partisekretær i Katowice. Han ble også utnevnt til general, og var viseforsvarsminister og sjef for den politiske avdelingen i den polske hæren fra 1949 til 1950.
Etter Bolesław Bieruts død i Moskva ble han valgt som kompromisskandidat til partisjef av politbyrået i mars 1956. Etter urolighetene i Poznań ble han imidlertid avsatt og erstattet av Władysław Gomułka. Fra 1957 til 1959 var han landbruksminister, og fra 1961 til 1964 stedfortredende statsrådsformann.
President
Fra 1964 til 1968 var han statsrådsformann, dvs. statsoverhode i Folkerepublikken Polen. I forbindelse med den antisemittiske kampanjen i 1968, som han ikke støttet, trakk han seg tilbake. Etter sin pensjonering forble han ikke bare en hengiven og hardfør kommunist, men også en høylytt kritiker av den politikk som ble ført av hans etterfølger.
Blues
Blues er en form for musikk som kjennetegnes av såkalte blåtoner, gjentagende mønstre og den mye brukte tolvtaktersstrukturen. Formen oppsto i afroamerikanske miljøer i det sydlige USA i overgangen fra det 19. til det 20. århundre med utgangspunkt i spirituals, arbeidersanger, field hollers, afroamerikansk folkemusikk og rimende, fortellende ballader med engelsk og skotsk-irsk opphav. Forbindelsen til afrikansk musikk høres i blåtonene og call and response-mønstrene både i tekst og musikk. Bluesen påvirket senere amerikansk og vestlig popullærmusikk, gjennom å gi elementer til jazz, bluegrass, rhythm and blues, rock and roll, hiphop og popmusikk. Bluesmusikk bruker gjerne akkompagnement på gitar; ulike retninger legger ulik vekt på instrumenter som gitar, bassgitar, piano, trommer og munnspill.
Etymologi
«The blues» er et sjargonguttrykk som viser til et anfall av «the blue devils», det vil si nedstemthet, depresjon og tristhet. En tidlig bruk av frasen finnes i George Colmans farse 'Blue Devils (1798). Et annet tidlig tilfelle finnes hos den amerikanske dikteren Washington Irving i 1807. På 1800-tallet ble frasen en eufemisme både for delirium tremens og politiet, og ble brukt i brev fra soldater i den amerikanske borgerkrigen. Tidligste kjente tilfelle i afroamerikansk musikk er fra 1912, dog kan det skrive seg fra mye før det, da Hart Wands Dallas Blues ble den første rettighetsbelagte blueskomposisjonen. Siden det har «the blues» i sangtekster som regel beskrevet et trist humør.
Improvisasjon er sentralt i blues, og den mest brukte bluesskalaen er en mollpentatonskala med blåtonen i tillegg. Blåtonen er tritonusen til grunntonen. Med blåtonen får vi to halvtonetrinn etter hverandre fra kvarten til kvinten. Bluesskala i C-dur: C – Eb – F – F# – G – Bb – C. Rytmikken i blues er relativt enkel. Den er stort sett preget av et gitarkomp som går hele vegen med triolpunkteringer og en solo som baserer seg på gjentagelser og med mye pauser. En vanlig tolvtaktersstruktur i blues kan være:
C | F | C | C7 | F | F | C | C7 | G | F | C | G7
Viktige trekk
Det er få karakteristika som er felles for all blues, siden sjangeren i stor grad formes av den enkelte utøvers tilnærming. Det er allikevel noen trekk som har vært til stede hele tiden.
Opphav
«Call-and-response shouts» var en tidlig form for blues-lignende musikk, enda formen ikke har noen særlig musikalsk struktur. Slaver i USA sang slike og lignende former til arbeidet. Det vi nå kjenner som blues kan sies å være basert på europeiske harmonier og vestafrikansk call-and-response-tradisjon, samlet i samspillet mellom stemmen og instrumenter, særlig og opprinnelig gitar. Senere ble akkompagnementer og harmonier fra minstrelshow og spirituals lagt til uttrykket. Sjangeren hentet også trekk fra ragtime, som utviklet seg omtrent samtidig, men mistet de "opprinnelige melodiske mønstrene fra afrikansk musikk". Bluessanger fra denne tidlige perioden, som innspillinger av Lead Belly og Henry Thomas, har en rekke forskjellige strukturer; tolv-, åtte- og seksten-takters blues med vekt på tonika, subdominant og dominant (se diatonisk funksjon) hadde ennå ikke etablert seg som så enerådende som de skulle bli.
Tekster
Tekstene i tidlig blues var ofte lange fortellinger med nokså fri form. Sangeren sang om «sine egne sorger i en brutal virkelighet: tapt kjærlighet, ufølsomme politimenn, undertrykkelse fra hvite [og] harde tider» Mange av de eldste opptakene av blues har tøffe, realistiske tekster i motsetning til tekstene i populærmusikken fra samtiden, noe «Down In the Alley» av Memphis Minnie er et godt eksempel på. Musikk som dette ble kalt baljebass-musikk (gut bucket blues); en baljebass er et hjemmelaget strengeinstrument, laget av en balje man brukte til å rense svineinvoller, en ingrediens i slavenes mat. Baljebassbluesen dreide seg ofte om røffe, eller dampende, forhold mann og kvinne i mellom, uflaks og harde tider. Baljebassbluesen ga bluesmusikken et dårlig rykte. Kirkegjengere skydde bluesen; men fremstående bluesmusikere, som Son House og Skip James hadde en rekke religiøse sanger på repertoaret, og artister som Reverend Gary Davis og Blind Willie Johnson blir ofte regnet som bluesmusikere i det musikalske, mens tekstene deres er tydelig religiøse.
Hokum er en retning som bar preg både av farse og komedie, med Tampa Reds «Tight Like That» som et godt eksempel på ordleken og de mange (ofte upassende) underforståtthetene.
I etterkrigsbluesen var tekstene noe enklere, og tekstene dreide seg nesten utelukkende om sangerens seksuelle bekymringer. Temaer som gikk igjen før andre verdenskrig, som økonomiske problemer, samferdsel, teknologi, hester, kuer, Djevelen, gambling, magi, oversvømmelser og tørke, forsvant i etterkigsbluesen.
Den mest utbredte versstrukturen i bluesmusikken knyttes til den mest utbredte formen, 12-takters blues, på formelen A A B:
Musikalske trekk
De harmoniske strukturene i blues var ennå ikke tydelig definert i de første tiårene på 1900-tallet. Mange sanger var på en åttetaktersform, som «How Long Blues» og «Key to the Highway», andre var i odde former: Howlin' Wolfs «Sitting On Top of the World» følger et nitakters skjema. Rundt 1930 var tolvtakters blues blitt standarden, selv om andre skjemaer figurerte og figurerer. Taktarten er gjerne 4/4. Den typiske harmoniske strukturen er slik:
der romertallene viser til skalatrinn (se diatonisk funksjon). I C-dur vil derfor I være C, IV vil være F, og V vil være G. Teksten slutter gjerne i den tiende takten, slik at de to siste taktene kun fylles med av det akkompagnerende instrumentet, med en såkalt turnaround. Denne kan være svært kompleks harmonisk, men ender i de fleste tilfeller enten på tonika (I) eller aller helst på dominant (V).
Melodiene i blues kjennetegnes av små terser, tritonus og liten septim (de såkalte blåtonene)
Opphav
Blues har utviklet seg fra den vokale musikken uten akkompagnement, og de muntlige tradisjonene til afroamerikanske slaver (importert fra Vest-Afrika, hovedsakelig Mali, Senegal, Gambia og Ghana) og svarte bønder til mange forskjellige stiler og undersjangre med variasjoner fra region til region i USA og senere også Europa og Afrika. De musikalske formene og stilene til det som i dag blir regnet som «blues» og moderne countrymusikk, oppstod i de samme regionene på 1800-tallet i det sørlige USA. Innspillinger med blues og country går helt tilbake til 1920-årene da plateindustrien utviklet seg og dannet markedskategorier kalt «rasemusikk» og «hillbillymusikk» for å selge musikk av svarte for svarte og av hvite for hvite. Svarte og hvite musikere spilte ofte sammen og lærte av hverandre, men innspillinger med grupper med blandet besetning forekom svært sjelden. Et unntak var den hvite banjospilleren Polk Miller (1844-1913) og hans fire svarte medspillere i Old South Qartette.
På denne tiden ble det ikke noe klart musikalsk skille mellom blues og country, bortsett fra etnisiteten til de som spilte musikken, og selv dette ble ikke godt dokumentert av plateselskapene. Studier har vist at opphavet til spirituals var da slavene hørte de sørlige hvite sine salmer og formet sine egne toner fra salmene til metodisten John Wesley, som predikanter på 1800-tallet tok med seg, og senere skotsk-irsk musikk. Den afroamerikanske økonomen og historikeren Thomas Sowell skriv også at tidligere svarte slaver til en viss grad ble påvirket av kulturen til sine skotsk-irske naboer. Studiene viser derimot også at mange sider av blues-uttrykket kommer fra afroamerikansk kultur.
Flere historikere ser på utviklingen av bluesmusikk tidlig på 1900-tallet som en overføring av musikk spilt av grupper til en mer individuell stil. De hevder at utviklingen av blues er knyttet til den nye friheten som de tidligere slavene hadde fått. Ifølge Lawrence Levine var det en direkte sammenheng mellom den nasjonale ideologiske framhevingen av det individuelle, populariteten til Booker T. Washingtons lære og bluesen tilblivelse. Videre sier han at psykologisk, sosialt og økonomisk ble de tidligere slavene kulturforandret på en måte som hadde vært umulig under slaveriet og at det ikke var overraskende at dette kom fram i musikken deres.
Førkrigsblues
Handy var en formelt utdannet musiker, komponist og arrangør som var med på å gjøre blues populært ved å transkribere og instrumentere blues på en nesten symfonisk måte med band og sangere. Han ble en populær og produktiv låtskriver og kalte seg selv «Father of the Blues» («Bluesens far»), men komposisjonene hans kan skildres som en blanding av blues med ragtime og jazz, noe som ble gjort lettere med bruk av cubanske habnerarytmer som lenge hadde vært en del av ragtime;  Handys viktigste bidrag var «St. Louis Blues».
I 1920-årene ble blues en viktig del av afroamerikansk og amerikansk populærmusikk, og nådde et hvitt publikum via Handys arrangement og klassiske kvinnelige bluesartister. Blues utviklet seg fra uformelle framføringer i barer til underholdning i teater. Bluesframføringer ble organisert av Theater Owners Bookers Association i nattklubber som Cotton Club og juke joints, som barene langs Beale Street i Memphis. Denne utviklingen førte til at det dukket opp mange stiler og et klarere skille mellom blues og jazz. Flere plateselskaper, som American Record Corporation, Okeh Records og Paramount Records, begynte å spille inn i afroamerikansk musikk.
Etter hvert som plateindustrien vokste, ble countrybluesartister som Bo Carter, Blind Lemon Jefferson, Lonnie Johnson, Tampa Red og Blind Blake populære i det afroamerikanske samfunnet. Sylvester Weaver var den første som spilte inn musikk med slidegitar der han dro et knivblad eller den avsagde halsen på en flaske over gitarhalsen. Slidegitaren ble en viktig del av deltablues. De første bluesinnspillingene fra 1920-tallet var i to kategorier, en tradisjonell, landlig countryblues og glattere «byblues» eller urban blues.
Countrybluesartister improviserte ofte, enten uten akkompagnement eller med bare en banjo eller en gitar. Det var mange regionale stiler innenfor countryblues tidlig på 1900-tallet. Mississippi- eller deltablues var en tradisjonell og enkel stil med lidenskapelig vokal sammen med slidegitar. Robert Johnson, var en artist som kombinerte både urban og landlig blues, men han hadde få innspillinger. Sammen med Robert Johnson spilte forgjengerne hans Charley Patton og Son House deltablues. sangere som Blind Willie McTell og Blind Boy Fuller spilte den sørøstlige «vanskelige og lyriske» piedmontbluesen som benyttet en komplisert fingerplukkingsteknikk på gitaren. Georgia hadde også en tidlig slidetradisjon.
1920-tallet og framover
Den livlige memphisblues-stilen, som utviklet seg i 1920- og 1930-årene rundt Memphis i Tennessee var påvirket av jug band, som Memphis Jug Band og Gus Cannon's Jug Stompers. Artister som Frank Stokes, Blind Old Tom Anderson, Sleepy John Estes, Robert Wilkins, Big Boy Brazier, Joe McCoy og Memphis Minnie benyttet i blues for øvrig uvanlige instrument som vaskebrett, fele, kazoo eller mandolin. Memphis Minnie var kjent for sin vanskelige gitarstil. Pianisten Memphis Slim begynte karrieren sin i Memphis, men den forholdsvis særegne stilen hans var glattere og hadde flere element av swing. Mange bluesmusikere i Memphis flyttet til Chicago sent i 1930- eller tidlig i 1940-årene og ble en del av den urbane bluesbevegelsen som blandet country og elektrisk blues. Urbane bluesstiler var mer kodifiserte og kompliserte. Klassiske kvinnelige urbane eller varietébluessangere var populære i 1920-årene, som Mamie Smith, Gertrude «Ma» Rainey, Bessie Smith og Victoria Spivey. Mamie Smith, som var mer en varietéartist enn en bluesartist, var den første afroamerikaneren som spilte inn blues i 1920. Den andre platen hennes, «Crazy Blues» solgte 75,000 eksempler den første måneden.
Ma Rainey, som ble kalt «Mother of Blues», og Bessie Smith sang hver sang rundt sentertoner, trolig for at stemmen skulle bære lettere til den andre siden av rommet. Urbane mannlige artister inkluderte populære svarte musikere som Tampa Red, Big Bill Broonzy og Leroy Carr. Før andre verdenskrig ble Tampa Red av og til kalt «the Guitar Wizard» («Gitartrollmannen») Carr valgte å bli akkompagnert av et piano, noe som var uvanlig på denne tiden.
En annen utvikling i denne perioden var storbandblues. «Territoriumbanda» med base i Kansas City, som Benny Moten orchestra, Jay McShann og Count Basie Orchestra spilte også blues, med 12-taktsbluesinstrumentaler som Basies «One O'Clock Jump» og «Jumpin' at the Woodside» og larmende «bluesroping» av Jimmy Rushing på sanger som «Going to Chicago» og «Sent for You Yesterday». En velkjent storbandblues-sang var Glenn Millers «In the Mood». I 1940-årene utviklet jump blues-stilen seg. Jump blues er påvirket av storbandmusikk og benytter saksofon eller andre messingblåseinstrumenter og gitar i rytmeseksjonen for å skape et jazzaktig og uptempo lydbilde med høyttravende vokal. Jump blues-sanger av Louis Jordan og Big Joe Turner, som holdt til i Kansas City, påvirket senere utviklingen av rock and roll og rhythm and blues.
Boogie-woogie var en annen viktig stil i urban blues i 1930- og tidlig i 1940-årene. Selv om stilen ofte blir assosiert med solopiano, ble boogie-woogie også benyttet til å akkompagnere sangere og som en solodel i band og små jazzorkestre. Boogie-Woogie-stilen hadde en fast bassgang, en ostinato eller et riff og endring av tonenivå på venstrehånden, mens høyrehånden utpenslet og fylte ut hver akkord. En pioner innen boogie-woogie var Jimmy Yancey and the Boogie-Woogie Trio (Albert Ammons, Pete Johnson og Meade Lux Lewis) fra Chicago. Andre boogie-woogie-artister fra Chicago var Clarence «Pine Top» Smith og Earl Hines, som knyttet drivende rytmer fra ragtimepianister med venstrehånden sammen med melodiske toner som lignet Louis Armstrongs trompet med høyrehånden. Den glatte Louisiana-stilen til Professor Longhair, og i nyere tid Dr. John, blander klassisk rhythm and blues med bluesstiler.
Tidlig etterkrigsblues
Bassist og låtskriver Willie Dixon spilte en stor rolle i chicagoblues-miljøet. Han skrev mange standardsanger i perioden, som «Hoochie Coochie Man», «I Just Want to Make Love to You» (begge skrevet for Muddy Waters) og «Wang Dang Doodle» og «Back Door Man» for Howlin' Wolf. De fleste artistene som spilte chicagoblues gav ut musikken sin på Chess Records i Chicago. Andre viktige bluesselskap i denne perioden J.O.B. Records og Vee-Jay Records.
I 1950-årene hadde blues en stor påvirkning på amerikansk populærmusikk og særlig i utviklingen av rockabilly. Mens populære artister som Bo Diddley og Chuck Berry var påvirket av chicagoblues avvek den entusiastiske framføringen deres fra det melankolske aspektet i blues. Diddley og Berrys tilnærming var en av faktorene som medvirket til overgangen fra blues til rock ’n’ roll. Elvis Presley og Bill Haley var mer påvirket av jump blues og boogie-woogie. de gjorde rock and roll populære hos den hvite befolkningen. Chicagoblues påvirket også zydecomusikken fra Louisiana der Clifton Chenier benyttet blues-stiler. Zydecomusikere benyttet også elektrisk sologitar og cajun-arrangement fra bluesstandarder.
Fredrik Reinfeldt
John Fredrik Reinfeldt (født 4. august 1965) er en svensk politiker for Moderata samlingspartiet. Han var partileder fra 25. oktober 2003 til 10. januar 2015, og han var Sveriges statsminister fra 6. oktober 2006 til 2. oktober 2014. Han etterfulgte Bo Lundgren som partileder, og han etterfulgte Göran Persson som statsminister.
Skriptspråk
Skriptprogrammeringsspråk, som oftest kalt skriptspråk, er en type programmeringsspråk som tolkes og utføres av separate programmer. Et skript er en fil som inneholder kommandoer i et skriptspråk. Et skript er som et «manuskript» for tolkeprogrammet. De første typiske skriptspråkene ble ofte kalt «jobbkontrollspråk».
Fredrik Reinfeldt
Han er bosatt i Täby nord for Stockholm og var tidligere gift med Filippa, som er medlem i landstingsrådet (m) i Stockholm läns landsting. De har tre barn sammen.
Etter at den borgerlige valgalliansen, Allians för Sverige, vant ved riksdagsvalget 17. september 2006, ble han innsatt som Sveriges statsminister, landets tredje yngste statsminister gjennom tidene, etter Robert Themptander og Rickard Sandler.
Oppvekst og karriere
Fredrik Reinfeldt ble født i Österhaninge i Stockholms län, som sønn av Bruno og Birgitta Reinfeldt. Reinfeldts farfars far, John Reinfeldt, var uekte sønn av Emma Dorotea Reinfeld fra Eckau i dagens Latvia og mulatten John Hood, sirkusdirektør fra New York. Reinfeldt har også påstått italienske aner, og det påstås at hans farmor var i slekt med Ferdinand IV av Sicilia. Han vokste opp i Tensta. Han ble med i Moderata Ungdomsförbundet i 1983, atten år gammel, efter å ha vært politisk engasjert i lengre tid. I studietiden ved Stockholms universitet var han engasjert i Borgerliga Studenter - Opposition '68, som han ledet 1984–1989. I 1990 avla han siviløkonom-eksamen og året deretter, i 1991, ble han innvalgt i Sveriges riksdag.
Reinfeldt ble valgt til ny leder for Moderata ungdomsförbundet på förbundsstämman i Lycksele 1992, med stemmetallene 58–55 over den daværende lederen Ulf Kristersson. Denne kongressen var kulmineringen av en lang periode med interne stridigheter mellom de konservative og nyliberale grupperingene innen ungdomspartiet, der Reinfeldt representerte de konservative og Kristersson de nyliberale. Da Reinfeldt ble valgt til MUF-leder var han lojal mot Bildt-regjeringen og støttet de borgerliges oppgjør med Socialdemokraterna. Gradvis ble han imidlertid åpent mer og mer kritisk overfor partiledelsen. Som MUF-leder skrev han i 1993 boken Det sovande folket, der han kritiserer den svenske velferdsstaten og argumenterer for et nyliberalt samfunnssystem. Etter det borgerlige valgtapet i 1994 gikk han til angrep mot den daværende partilederen Carl Bildt, som han anså hadde fått en altfor stor dominans innen partiet. I boken Nostalgitrippen kort deretter beskrev han et titalls personer innen partiledelsen, bl.a. Gunnar Hökmark og Bo Lundgren, som "Carl Bildt-kopier". Dette ledet i sin tur til hard motkritikk fra moderatenes riksdagsgruppe, som mente at Reinfeldt hadde gått over grensen. Den 14. februar 1995 ble han innkalt til et møte med riksdagsgruppen, som han har beskrevet som en "enda lång utskällning". Etter dette tonet han ned sin kritikk og la seg på en politisk linje i midten hos moderatene, men han fikk de neste årene ingen viktige politiske oppdrag. Da Bo Lundgren i 1999 ble valgt til ny partileder, ble Reinfeldt samtidig valgt inn i riksdagens förtroenderåd, hvilket ble den første viktige posten siden konflikten med partiledelsen. Fra 2001 til 2002 var han leder av justiskomitéen i riksdagen.
Partileder
Etter moderatenes store nederlag i valget i 2002 ble Reinfeldt valgt til moderatenes gruppeleder i riksdagen, talsmann i økonomiske spørsmål, samt nestleder i finanskomitéen.
Reinfeldt ble enstemmig valgt til ny partileder på moderatenes årsmøte 25. oktober 2003. Som ny partileder fikk han raskt gjennomførst flere store forandringer av moderatenes politikk. Bl.a. oppgav man tidligere krav om omfattende skattereduksjoner og man uttrykte seg betydelig mindre kritisk om den svenske velferdsmodellen. Som en term for denne forandringen har begrepet "de nya moderaterna" blitt skapt. Man kaller seg også for "Sveriges nye arbeiderparti". Internt er disse forandringene omstridte – kritikerne mener at partiet nå for tiden preges av sosialdemokratisk venstreretorikk, mens tilhengerne anser at forandringene var nødvendige for å kunne vinne valget. Samtidig har partiets støtte i opinionen blitt fordoblet fra 2002 til 2005.
Reinfeldt var i midten av 2004 en av de drivende kreftene bak dannelsen av den borgerlige valgalliansen Allians för Sverige, med sikte på maktskifte etter valget i 2006. Som leder for det største partiet innen den borgerlige alliansen ble han betraktet som den mest sannsynlige statsministerkandidaten ved en eventuell valgseier.
Skriptspråk
Forskjell fra kompilerte språk
Formelt skiller man mellom tolkede språk (skriptspråk) og kompilerte språk. Forskjellen er at kildekoden til et skript leses som en del av utførelsen, enten rett før eller under kjøring. Et skript er ikke et dataprogram i egentlig forstand, siden kildekoden aldri kompileres helt til prosessorinstrukser. Noen ganger kalles også skript for programmer, siden det er liten praktisk forskjell. Noen ganger sier man også at et skript kompileres i forbindelse med kjøring, selv om koden ikke blir gjort om til maskinspråk.
De fleste moderne implementasjoner av de mest brukte skriptspråkene er i dag gjort ved hjelp av en virtuell maskin   , det vil si en maskinuavhengig lavnivårepresentasjon, ofte kalt bytekode. Dette åpner opp for bruk av sanntidskompilering og andre ytelsesoptimaliseringer som er vanlig i virtuelle maskinimplementasjoner, noe som ofte gir mange ganger økt ytelse i forhold til en rent tolket kjøring av skriptet.
Fredrik Reinfeldt
Partileder
Reinfeldt har ifølge eget utsagn lært mye av Moderatenes tidligere justisminister Gun Hellsvik.
Statsminister
Etter seieren til Allians för Sverige ved valget i 2006 ble Fredrik Reinfeldt valgt til Sveriges nye statsminister av den nye Riksdagen torsdag 5. oktober 2006. Resultatet av voteringen om forslaget til ny statsminister ble 175 ja-stemmer og 169 nei-stemmer. Regjeringen Reinfeldt tiltrådte 6. oktober 2006.
Andre periode som statsminister
I riksdagsvalget i 2010 økte moderatene sin stemmeandel til 30,06%, og alliansen fikk et flertall av stemmene, men med 173 seter ingen majoritet i riksdagen, men med opposisjonen splittet, samt Sverigedemokraternas debut i riksdagen, kunne regjeringen imidlertid fortsatt sitte, imidlertid med økt krav om forståelse for opposisjonspartiene i enkeltsaker.
I skoleåret 2011/12 ble Gy 2011 gjennomført, hvilket innebar endret karaktersystem og obligatorisk historie som fag i alle studieprogram. Også grunnskolereformen Lgr 11, med dens nye læreplan, ble gjennomført. Dette innebar endret karaktersystem også for grunnskolen, og karakterer ble innført fra 6. klasse, mot 8. klasse slik det var fram til reformen.
Forsvarsministeren Sten Tolgfors gikk av 29. mars 2012, som følge av sin rolle i Saudiaffæren, som etter avsløringer førte til en økt debatt angående våpensalg til diktaturer. Reinfeldt forsvarte imidlertid våpensalgene med de muligheter disse gir med tanke på arbeidsplasser.
Aleksander Zawadzki
Aleksander Zawadzki (født 16. desember 1899 i Dąbrowa Górnicza ved Sosnowiec, død 7. august 1964 i Warszawa) var en polsk kommunistisk politiker. Han var statsrådsformann, eller statsoverhode, i Folkerepublikken Polen fra 1952 til 1964.
Bakgrunn
Aleksander Zawadski ble født i en fattig gruvearbeiderfamilie og begynte ved 13 års alder å arbeide i gruvene.
Kommunist
Han sluttet seg i 1923 til det underjordiske kommunistiske ungdomsforbundet.
Som medlem av det kommunistiske ungdomsforbundet gikk Zawadski i eksil i Sovjetunionen i 1931, etter å ha sittet seks år i fengsel for undergravende virksomhet mot den polske stat og for å ha organisert mordet på Antoni Kamiński, en kamerat fra det kommunistiske ungdomsforbundet.
Blues
Tidlig etterkrigsblues
Andre bluesartister som T-Bone Walker, Michael Walton og John Lee Hooker var ikke direkte påvirket av Chicago-stilen. T-Bone Walker fra Dallas er ofte knyttet til californiablues, som er glattere enn chicagoblues og en overgang mellom chicagoblues, jump blues og swing med noen elementer av jazzgitar. John Lee Hookers blues er mer «personlig» og basert på Hookers dype stemme og akkompagnert av en enkel elektrisk gitar. Selv om han ikke er direkte påvirket av boogie woogie blir den «groovy» stilen hans av og til kalt «gitarboogie». Den første hitten hans «Boogie Chillen» nådde førsteplass på R&B-lista i 1949.
Aleksander Zawadzki
Annen verdenskrig
Han vendte tilbake til Polen i 1939, rett før utbruddet av andre verdenskrig, og ble umiddelbart grepet. Han ble satt fri fra fengsel ved den sovjetiske invasjonen av landet, og sluttet seg etterpå til den sovjetisk organiserte polske folkearmé, der han ble forfremmet til generalmajor.
Blues
Tidlig etterkrigsblues
Sent i 1950-årene ble swamp blues utviklet nær Baton Rouge med artister som Slim Harpo, Sam Myers og Jerry McCain. Swamp blues har et senere tempo og enklere bruk av munnspill enn i chicagobluesen til Little Walter eller Muddy Waters. Sanger fra denne sjangeren er blant annet «Scratch my Back», «She’s Tough» og «I’m a King Bee».
Aleksander Zawadzki
Politiker
Etter gjennomføringen av Wisła-Oder-offensiven ble han gjort til den nye regjeringens representant for det tidligere tyske territoriet Schlesien, som ble overført til Polen etter krigen. Mange av de tyske innbyggerne hadde flyktet vestover, men langt fra alle. Den 18. juni 1945 gav han militær orde om å fordive dem fra sine hjem og sette dem i interneringsleirer. Senere ble de fordrevet, men i leirene ble 1.000-1.500 menn, kvinner og barn enten tatt livet av eller omkom av sult eller sykdom.
Blues
Blues i 1960- og 1970-årene
På begynnelsen av 1960-tallet var sjangre påvirket av afroamerikansk musikk, som rock and roll og soul, av de mest populære musikksjangrene. Hvite artister hadde ført afroamerikansk musikk ut til et nytt publikum både i USA og resten av verden. I Storbritannia etterlignet britiske band amerikansk blues og den britiske bluesrocken fikk etter hvert en viktig rolle utpå 1960-tallet.
Bluesartister som John Lee Hooker og Muddy Waters fortsatte å spille for entusiastiske publikum og inspirerte nye artister til å kaste seg ut i tradisjonell blues, som Taj Mahal fra New York City. John Lee Hooker blandet bluesstilen sin med rock og spilte med yngre hvite musikere, og dannet en musikalsk stil som en kan høre på albumet Endless Boogie fra 1971. B. B. Kings virtuose gitarteknikk førte til at han fikk tilnavnet «kongen av blues». I motsetning til Chicago-stilen, benyttet King blåsere i bandet sitt, som saksofon, trompet og trombone, i stedet for slidegitar og munnspill. Bobby «Blue» Bland fra Tennessee, stod som B. B. King med ett bein i blues og et annet i R&B. I løpet av denne perioden spilte Freddie King og Albert King ofte med rock- og soulartister (Eric Clapton, Booker T & the MGs) og hadde en stor påvirkning på disse med sine musikkstiler.
Aleksander Zawadzki
Politiker
Han ble innvalgt i sejmen i 1947 og var viseregjeringssjef i 1948-49.
Grisekno
Grisekno (også kjent som syltelabb) er en tradisjonell norsk rett, som regel spist fra en tid etter høstslakt og til rundt juletider. Griseknoen marineres i saltlake og deretter kokes.
Gustav Freij
Gustav Freij (født 17. mars 1922, død 4. august 1973 i Malmö) var en svensk bryter som deltok i de olympiske leker 1948 i London, 1952 i Helsingfors og 1960 i Roma.
Aleksander Zawadzki
President (leder for statsrådet)
Den 20. november 1952 ble han formann for det polske statsrådet og var dermed Polens statssjef etter Bolesław Bierut frem til sin død i 1964.
Grisekno
Tidligere var det veldig vanlig å spise Grisekno, men nå er det mer kjent som en juledelikatesse for entusiaster. Grisekno selges vanligvis ferdig kokt og saltet i blisterpakning, mens den før gjerne ble tatt opp av kokevannet hos slakteren og solgt i løs vekt.
Gustav Freij
Freij ble olympisk mester i bryting under Sommer-OL 1948 i London. Han vant den fjerde letteste vektklassen, lettvekt opp til 67,0 kg, i gresk-romersk stil. I finalen beseiret han Aage Eriksen fra Norge.
Grisekno
Grisekno blir ofte spist alene som snaks, eller servert med med rødbeter, sennep og ferskt brød eller med lefse eller flatbrød. I selskaper og lag blir grisekno gjerne servert med juleøl, eller annet øl og sprit (som akevitt). Dette er fordi grisekno er veldig salt mat. Surmelk i forskjellige varianter er for barn og andre som ikke vil ha alkohol.
Gustav Freij
Eksterne lenker
'
Blues
Blues i 1960- og 1970-årene
Musikken til borgerrettsbevegelsen og ytringsfrihetsbevegelsen i USA førte til en ny interesse for tradisjonell amerikansk musikk og tidlig afroamerikansk musikk. I tillegg førte Jimmi Bass Music-festivaler som Newport Folk Festival tradisjonell blues til et nytt publikum og vekket interesse for akustisk blues fra førkrigstiden av artister som Son House, Mississippi John Hurt, Skip James og Reverend Gary Davis. Mange samlinger av klassisk førkrigsblues ble gitt ut på nytt av Yazoo Records. J. B. Lenoir fra chicagoblues-miljøet i 1950-årene spilte inn flere plater med akustisk gitar, av og til sammen med Willie Dixon på akustisk bass eller trommer. Sangene hans kommenterte politiske tema som rasisme eller vietnamkrigen, som var uvanlig i denne perioden. Et tekstutdrag fra sangen hans Alabama Blues er:
St Davids
St Davids (walisisk Tyddewi), formelle navn St David's and the Cathedral Close en by og et samfunn i Pembrokeshire i Wales. Det er Storbritannias minste by, med omkring 2000 innbyggere (2004). Denne type bystatus forbeholdes normalt større byer. Den ligger ved elven Alun, på St David's halvøy i Pembrokeshire, Wales. Byen er den de facto geistlig hovedstad i Wales og hvor Wales skytshelgen den hellige David, som har gitt stedet sitt navn, hviler.
Blues
Blues i 1960- og 1970-årene
«I never will go back to Alabama, that is not the place for me (2x)
You know they killed my sister and my brother,
St Davids
Ifølge tradisjonen ble sankt David født ved St Non's rett sør for byen, omkring år 500. Han skal ha blitt døpt ved Porthclais, som nå er St Davids havneområde. Det er også sankt David som får æren for grunnleggelsen av byen, da under et annet, ukjent navn, i ca. 550.
Blues
Blues i 1960- og 1970-årene
and the whole world let them peoples go down there free»
Eggtann
Eggtann er en utvekst som ungene hos noen eggleggende dyr har for å åpne eggeskallet under klekking. Den forekommer hos de fleste fugler og krypdyr. I tillegg har også kloakkdyr og noen frosker og edderkopper eggtann.
Blues
Blues i 1960- og 1970-årene
Det hvite publikumets interesse for blues i 1960-årene økte på grunn av Paul Butterfield Blues Band fra Chicago og den britiske bluesbevegelsen. Britisk blues ble utviklet i Storbritannia av band som Fleetwood Mac, John Mayall & the Bluesbreakers, The Rolling Stones, The Yardbirds og Cream, som spilte klassiske bluessanger fra Delta- eller chicagobluestradisjonen.
St Davids
Andre attraksjoner i byen er en byport fra det 13. århundre, et keltisk høykors og et akvarium. Byen er et populært mål for fotturister, som kan bo på et av flere hoteller eller på ungdomsherberget. Det finnes kun én pub i St Davids, noe som er høyst uvanlig for en britisk by.
Blues
Blues i 1960- og 1970-årene
De britiske bluesmusikerne fra tidlig på 1960-tallet inspirerte mange amerikanske bluesrock-artister som Canned Heat, Janis Joplin, Johnny Winter, The J. Geils Band, Ry Cooder og Allman Brothers Band. Mange av Led Zeppelins første sanger var tolkinger av tradisjonelle bluessanger. En bluesrock-artist, Jimi Hendrix, var uvanlig for sin tid, en svart mann som spilte psykedelisk rock. Hendrix var en særs dyktig gitarist og en pioner innen bruken av lydeffekter som forvrenging og feedback i musikken sin. Gjennom disse artistene og andre påvirket bluesmusikken utviklingen av rock.
Gjersjøelva
Gjersjøelva, elv i Nordre Follo kommune, Viken, renner fra Gjersjøen og nordover ut i Bunnefjorden. Elva har således et samlet fall på 40 meter. Elveløpet veksler mellom stilleflytende partier og dammer, små stryk og fosser. I elva finnes rik vann- og vannkantvegetasjon. Det nederste stykket danner elva grense mot Oslo.
St Davids
Den er den eneste byen i Storbritannia som i sin helhet ligger i en nasjonalpark, nærmere bestemt Pembrokeshirekysten nasjonalpark.
Bruno Kernen (1961)
Bruno Kernen (født 25. mars 1961 i Schönried i kantonen Bern) er en tidligere sveitsisk alpinist.
Han kjørte i verdenscupen fra 1982 til 1986. I løpet av karrieren hadde han 22 plasseringer blant de 10 beste. Det beste resultatet kom i 1983, da han vant utforrennet under Hahnenkammrennene i Kitzbühel.
Bruno Kernen har en navnebror som også var alpinist. Denne fjerne slektningen ble i tyskspråklige TV-sendinger ofte omtalt som Bruno Kernen II.
Kernen driver et hotell på hjemstedet sammen med familien.
Gjersjøelva
Fiskeslag som finnes i elva er gjedde, abbor, gjørs, mort, brasme, sørv, ål og ørekyt. I nedre del av elva går det laks og sjøørret. Bestanden av laksefisk betegnes som «moderat påvirket» og «redusert». Fiske etter laks og sjøørret er tillatt fra 15. juni til 30. september unntatt 1. til 14. juli.
Blues
Blues i 1960- og 1970-årene
Sent på 1960-tallet oppsto West Side-stilen i Chicago med Magic Sam, Magic Slim og Otis Rush. West Side-stilen hadde en stødig rytmisk gitar, og en sterk elektrisk bass- og trommerytme. Albert King, Buddy Guy og Luther Allison hadde en West Side-stil som var dominert av elektrisk sologitar. Siden tidlig i 1970-årene har texasblues dukket opp der gitaren blir brukt til både soloer og rytme. I motsetning til West Side-blues, var texasblues sterkt påvirket av den britiske bluesrockbevegelsen. Framstående musikere innen texasblues er Johnny Winter, Stevie Ray Vaughan, The Fabulous Thunderbirds og ZZ Top. Disse musikerne debuterte på 1970-tallet, men fikk ikke stor internasjonal suksess før utpå 1980-tallet.
Gjersjøelva
Ved elva var det også både salpeterverk og kruttmølle, som var i drift i perioden 1750 - 1869.
Blues
Blues på norsk
I Club 7-miljøet ble det i 1960-årene sunget bluesmusikk, men det var først i 1971 at en bluestekst ble utgitt på norsk språk. Den kanskje første norske bluesteksten var det Øystein Sunde som gav ut: «Hvis Glomma var whisky», en oversettelse av en Muddy Waters-låt, med tekst etter Gus Cannon, først innspilt i 1928. Kåre Virud ga ut sitt første album, Barbeinte engel, i 1974, det første bluesalbumet med bare norske tekster.
1980-årene til i dag
Siden 1980-årene har blues igjen blitt populært i visse deler av noen afroamerikanske samfunn, særlig rundt Jackson i Mississippi og andre «Deep South»-områder. Den ble ofte kalt «soulblues» eller «Southern Soul» og musikken fra denne bevegelsen fikk uventet suksess med to innspillinger på Malaco Records i Jackson: Z. Z. Hills Down Home Blues (1982) og Little Miltons The Blues is Alright (1984). Andre afroamerikanske artister i denne sjangeren er Bobby Rush, Denise LaSalle, Sir Charles Jones, Bettye LaVette, Marvin Sease og Peggy Scott-Adams.
Blues Foundation opprettet i 1980 Blues Hall of Fame der artister og personer av viktighet for bluesen velges inn en gang i året.
I 1980-årene fortsatte blues i både tradisjonelle og nye former. I 1986 kom albumet Strong Persuader og gjorde Robert Cray til en stor bluesartist. Det første Stevie Ray Vaughan-albumet var Texas Flood i 1983 og gitaristen fra Texas ble en stor internasjonal bluesstjerne. I 1989 ble John Lee Hooker igjen populær med albumet The Healer. Eric Clapton som var kjent for sine framføringer med the Blues Breakers og Cream gjorde comeback i 1990-årene med albumet Unplugged, der han spilte standardblues på akustisk gitar. Chris Rea slapp i 2005 en boks med 11 CD-plater, hvor han tar for seg ulike typer blues.
Gaute Ormåsen
Gaute Ormåsen (født 20. april 1983 i Brumunddal) er en norsk musiker, først kjent for sin deltakelse i første sesong av talentkonkurransen Idol på TV 2.
Musikalsk virke
Ormåsens karriere som musiker startet da kom til finalen i Idol i 2003, hvor han endte opp på andreplass etter å ha blitt slått av Kurt Nilsen.
Idol-deltakelsen ga ham kontrakt med plateselskapet Bertelsmann Music Group (BMG), hvorpå han ga ut albumet New Kid in Town. Albumet solgte i omtrent 30 000 eksemplarer og ga opphav til singlene «Chasing Rainbows» og «Miss You When You're Gone». Albumet nådde andreplass på VG-lista, og «Chasing Rainbows» gikk helt til topps.
I 2009 takket han ja til å delta i Melodi Grand Prix 2010. Han deltok med låta «Synk eller svøm». Ormåsen gikk videre til «Siste sjansen», men kom ikke til finalen. Låta dukket opp på hans fjerde studioalbum, Oss imellom, som ble sluppet i 2010.
Hans femte album ble annonsert i 2012 gjennom singelen «Hei sommer!». I 2013 deltok han igjen i Melodi Grand Prix, denne gang med låten «Awake». Ormåsen kom på tredjeplass i den tredje delfinalen 2. februar og gikk dermed videre til finalen 9. februar, hvor han ikke gikk videre til «gullfinalen».
Han har gjennomført juleturneer med en rekke andre artister, blant andre Cecilia Vennersten, Trine Rein, Christian Ingebrigtsen og Maria Arredondo.
Han har skrevet og produsert mange barnesanger for blant annet Forut. Han har også skrevet for den tyske DJ Robin Schulz.
Under Melodi Grand Prix 2023 avslørte Ormåsen å være en del av popgruppen Subwoolfer som ulven «Jim». Hans partner «Keith» ble avslørt som den britiske musikeren Ben Adams. Gruppen vant Melodi Grand Prix 2022 med låten «Give That Wolf a Banana» og ble nummer 10 i Eurovision Song Contest i Torino samme år.
Skuespillerdebut
I 2008 debuterte han som skuespiller i TV 2s såpeserie Hotel Cæsar der han spilte musikeren «Marius Nordheim» gjennom åtte måneder. Rollefiguren hans spilte inn sangen «Gi meg et bilde», som også ble gitt ut som singel utenfor såpeserien, og var med på samleplata Absolute Music 58.
Realityprogrammer
Kort tid etter Hotel Cæsar ble han deltager i Skal vi danse, hvor han sammen med partneren Elena Bokoreva Wiulsrud endte opp på fjerdeplass.
Våren 2009 deltok han i TV 2s kjendisrally Zebra Grand Prix. Han og partneren Lene Alexandra Øien ble slått ut i de innledende rundene.
Liste over byer i Den demokratiske republikken Kongo
Dette er en liste over byer i Den demokratiske republikken Kongo.
Det største byområde i Den demokratiske republikken Kongo er Kinshasa. Området har 8 093 048 innbyggere (1. januar 2005). Dermed bor omkring 14 prosent av landets befolkning i hovedstadsregionen.
I tabellen er byer med mer enn 50 000 innbyggere tatt med. Antallet ved folketellingen 1. juli 1984 samt et beregnet folketall 1. januar 2005 er oppgitt. Folketallet omfatter byene uten forsteder. Tabellen er sortert etter folketall i 2005. Med unntak av Kinshasa er provinsene byene ligger i oppgitt.
Prosorrhyncha
Prosorrhyncha er en delgruppe av nebbmunner (Hemiptera). Gruppen består av de to delgruppene: Coleorrhyncha og den tradisjonelle underordenen Teger.