cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atoll
En atoll er en eller flere koralløyer som helt eller delvis omkranser en grunn lagune. Korallene danner korallrev tilknyttet atollen. Koraller bygger rev bare i varme tropiske og subtropiske farvann. Ordet kommer fra dhivehi atholhu. Atoller er dannet fra utslukkede vulkaner som ofte reiser seg flere tusen meter opp fra havbunnen. Over tid har vulkanen sunket og erodert ned til under havflaten, mens de tilhørende korallrevene har fortsatt å vokse i høyden.
Avgrensning
Ordet atoll kommer fra dhivehi (et indoarisk språk snakket i Maldivene) atholhu. Charles Darwin introduserte ordet (atollon) som generell betegnelse i sin 1842-avhandling The Structure and Distribution of Coral Reefs (Strukturen og fordelingen av korallrev). Hans definisjon av atoll var der "en ...ringformet gruppe av små koralløyer ... synonymt med lagune-øyer".
Det finnes også koralløyer uten lagune som i noen sammenhenger blir kalt atoller.
Geomorfologi
Enkelte atoller har i tillegg til kalkstein også store mengder fosfatstein, dannet ved avleiring av guano.
Nedbrytningsprosesser
Den stadig økende konsentrasjonen av CO2 i atmosfæren har ført til forsuring av havenes overflatevann. Karbonatet i sjøvann angriper kalk og svekker atollenes stabilitet.
Det er observert at koraller dør ved havtemperaturer bare 1–2°C høyere enn normal maksimumstemperatur over noen få uker.
I noen land som Komorene er utgraving av korallsand en vesentlig eksportindustri. Konvensjonen om internasjonal handel med truede arter har vedtatt en henstilling om å begrense virksomheten.
Forekomst
Selv om koraller forekommer både i tempererte og tropiske farvann forekommer det korallrev på grunt vann bare i sonen mellom 30° N to 30° S. Tropiske koraller vokser ikke dypere enn 50 meter under havflaten. Den optimale temperaturen for de fleste korallrevene er 26–27 °C, og bare unntaksvis finnes det korallrev i havvann med temperatur under 18 °C. Verdens nordligste atoll er Kure Atoll, 28° 24' N, Hawaiiøyene. Det sydligste atollen er Elizabeth Reef, 29° 58' S, i Tasmanhavet.
Hyppigst forekommer atoller i Stillehavet. Verdens største atoll ved landareal er Kiritimati, 322 km² fulgt av Aldabraøya, 155 km². Den største ved lagunens utstrekning er Kwajalein 130 km lang og 32 km bred (2.174 km²). Banken Saya de Malha er et ringformet korallrev med total størrelse på 35.000 km², like stort som Nederland, men da revet er fullstendig undersjøisk klassifiserer det ikke til å kalles atoll.
Amerikas forente staters geologiske undersøkelse har publisert en katalog over verdens atoller fordelt på områder.
I Stillehavet:
I Sørkinahavet:
I Filippinene:
I Indonesia:
Olaf Krohn
Olaf Krohn (født 4. juni 1863 i Oslo, død 1933) var en norsk tegner. Han hadde utdannelse som maler, men arbeidet først og fremst som karikaturtegner, særlig i vittighetsbladet Vikingen. Her presenterte han karikaturer av kjente nordmenn samlet under tittelen Vore mænd. Han utgav Theaterkatten fra 1897 til 1929 og flere humoristiske samlinger, f.eks. Joujou; aarsrevue med vers (1886), Razzia gjennem Chr.a og ude paa landsbygden (1902 og 1909) og Oslo-short-stories (1929). Nasjonalgalleriet i Oslo har to tegninger av ham.
Atoll
Forekomst
I Rødehavet:
Olaf Krohn
Olaf Krohn var sønnen til skuespilleren Georg Herman Krohn (1831–1870) og broren til ingeniør Georg Monrad Krohn (1865–1934) og skuespillerne Lully Krohn (1862–1947) og Michael Krohn (1867–1918).
Atoll
Forekomst
I Det karibiske hav:
I Atlanterhavet:
Abraxas
Abraxas (kan også skrives Abracas) er et kabalistisk ord som ofte finnes risset inn med greske bokstaver i lykkesteiner eller gemmer (figurer av halvedelsteiner) brukt som talisman eller amuletter. Slike omtales gjerne som Abraxassteiner eller Abraxasgemmer. ''
Det finnes divergerende forklaringer på opprinnelsen til ordet abraxas. En skal være at det er en forvanskning av et egyptisk kongenavn eller orientalsk gudenavn Abrasax.
Gnostikeren Basilides (ca. 200 e.Kr) brukte Abraxas som et tetragrammaton (hemmelighetsfull betegnelse) for den højeste Guddom. Etter alfabetisk nummerologi i det greske tallsystem skal bokstavene i «Abraxas» adderes slik: (a = l, b = 2, r = 100, a = l, s = 200, a = l, x= 60) og gir summen 365, som tilsvarer dagene i året. Tanken er at det for hver dag emanerer seg en egen åndeverden fra Guddommen. (Andre gudenavn som f.eks. Mithras (skrevet Meithras) utgjør imidlertid også tallet 365.)
Den trakiske graven i Kazanlak
Den trakiske graven i Kazanlak er en bikubeformet grav (Tholos) bygget i hvelvet murverk. Graven ligger nær byen Kazanlak sentralt i Bulgaria.
Graven er en del av en stor trakisk nekropolis. Det består av en smal korridor og et rundt gravkammer, begge dekorert med veggmalerier som representerer en trakiske par i en rituell gravferd. Monumentet dateres tilbake til det 4. århundre f.Kr. og har vært på UNESCO beskyttede Verdensarvsliste siden 1979. Veggmaleriene er minneverdige for de fantastiske hestene og spesielt for farvel-gesten, hvor et sittende par griper hverandres håndledd i et øyeblikk av ømhet og likeverd. Maleriene er Bulgaria best bevarte kunstneriske mesterverk fra den hellenistiske perioden.
Graven ligger nær den antikke trakiske hovedstaden Seuthopolis.
Den sittende kvinnen på veggmaleriene er avbildet på reversen av den bulgarske 50 stotinkas mynten utstedt i 2005.
Kinas Jernbaner
Kinas Jernbaner (kinesisk: 中国铁路, engelsk betegnelse: China Railways, [CNR]) er det statlige kinesiske jernbaneselskap, med hovedkontor i Beijing. CNR, som bedriver både passasjer- og godstrafikk, hører under det kinesiske jernbaneministerium, som utøver mye av den besluttende myndighet og blant annet fastsetter alle billettpriser. En del av trafikken utføres med hjelp av forskjellige mindre jernbaneselskap.
Ramseeventyr
Ramseeventyr er betegnelsen på eventyr der fortellinga bygges opp ved en lang rekke korte episoder, og der de forutgående episodene gjentas hver gang, slik at eventyret mot slutten får preg av regle. «Pannekaka» er vel det mest kjente eksemplet på et ramseeventyr. Et annet kjent ramseeventyr er «Kjetta som var så fæl til å ete».
Det er registrert 14 ulike ramseeventyr i norsk tradisjon, i til sammen 144 varianter. Det mest utbredte er «Geita som ikke ville hjem om kvelden», som hos Asbjørnsen og Moe heter «Hårslå, som aldri ville hjem gå». Det er kjent i 53 varianter fra ulike landsdeler.
Movimento Politico dei Cittadini
'Movimento Politico dei Cittadini (Borgernes politiske bevegelse, MPC) er et venstreorientert populistisk italiensk politisk parti, grunnlagt den 27. september 2007 av senator Fernando Rossi, tidligere medlem av Partito dei Comunisti Italiani og Consumatori Uniti.
Sumpflatvikler
Sumpflatvikler (Acleris shepherdana) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 13 – 16 mm), rødbrun vikler. Forvingen er rektangulær, langs ytterkanten svakt sigdformet. Den har et nettmønster dannet av smale, brune tverrlinjer og mørke vingeårer. Bakvingen er brunhvit med brun ytterkant. Arten ligner mye på mjødurtflatvikler (Acleris aspersana ), og har også de samme næringsplantene som denne, men er i gjennomsnitt litt større.
Levevis
Arten har larver som lever mellom sammenspunne skudd av mjødurt (Filipendula ulmaria). De voksne sommerfuglene flyr i august – september.
Idrettslaget Norild
Idrettslaget Norild er et idrettslag fra Vadsø, som kun driver med fotball. Med rundt 300 medlemmer, hvorav 260 er aktive spillere, er Norild den største fotballklubben i Vadsø kommune. A-laget spiller i 2019 i Norsk Tipping-ligaen avdeling 2. Rekruttlaget og tredjelaget spiller i 5. divisjon fotball for menn (Finnmark). I 2019 bodde det ca. 5 800 mennesker i Vadsø.
Historikk
Klubben ble stiftet 17. mars 1935 av Erling Meggelæ, Aldrik Ratikainen, Einar Bohinen, Arne Rasvik, Karl Baumann, Hans Korvanen, Karl Heiskala og Wilhelm Pettersen, og ble tatt opp i NFF i 1945. I 1946 stod klubben oppført i Norges fotballeksikon under navnet Vadsø A.I.L. (Arbeidernes idrettslag), med merknad om at navnet var skiftet til I.L. Norild. Idrettslaget drev opprinnelig med fotball og friidrett.
Norild ble AIF(Arbeidernes idrettsforbund) kretsmestere i 1935-1939 og AIF nord-norgesmester i 1939. Klubben ble så kretsmestere i 1949 og 1950. I 1950 kom Norild til finalen i det Nord-Norske fotballmesterskap, etter å ha slått ut Stein i semifinalen. Finalen var mot Narvik Nor, og ble spilt på Aronnesbanen i Alta. Sluttresultatet ble 5-1 til Narvik Nor.
Norilds tilskuerrekord stammer fra 1963, da oppgjøret mot HIL/Harstad ga 3,600 betalende tilskuere. Den gangen var det 4,000 innbyggere i Vadsø.
1976 er et år å merke seg. For første gang kom Finnmarksklubber med i norsk fotballs ordinære 2. divisjon. Alta og Norild skulle da få måle krefter med de andre lagene fra Nordland og Troms. Det ble en tøff sesong for Alta og Norild som havnet henholdsvis sist og nestsist. Norild unngikk såvidt nedrykk etter at Bodø Glimt rykket opp. I 1977 ble det likevel nedrykk etter at laget havnet sist i 2. divisjon.
Seriespill etter 2010
2010 var en overgangssesong for nivå 4 i norsk fotball, da antall lag ble redusert fra 300 til 164 foran 2011-sesongen for å heve nivået i denne divisjonen. Norild spilte i avdeling 24, og havnet på en 5. plass. Det var akkurat nok til å unngå nedrykk. I 2011 spilte Norild i 3. divisjon avdeling 12, som bestod av lag fra Troms og Finnmark. Her ble plasseringen nummer 3 bak Finnsnes og Lyngen/Karnes.
I 2012 begynte det sportlige resultatene å bli svakere, og Norild havnet på en 8. plass, i god avstand fra både topp og bunn. I 2013 ble det imidlertid nedrykk etter å ha havnet på nestsiste plass i 3. divisjon avdeling 12.
I 2014 ble Norild nummer 2 i 4. divisjon Finnmarksserien, to poeng bak Alta 2. I 2015 ble Norild nummer 2, ett poeng bak Tverrelvdalen IL. I 2016 ble Norild nummer 3, bak Honningsvåg og Porsanger. I 2017 ble Norild nummer 2, fire poeng bak Bjørnevatn IL.
I 2018 ble Norild seriemestere i Finnmarksserien, og rykket opp for første gang til allnorsk seriespill i 3. divisjon, også kalt Norsk Tippingligaen. Denne omleggingen kom etter 2016 sesongen, og betyr at 3. divisjon består av 84 lag fra hele landet fordelt på 6 avdelinger.
Tarja Halonen
Tarja Kaarina Halonen (født 24. desember 1943 i Helsingfors) er en finsk jurist og politiker for Finlands sosialdemokratiske parti. Hun var president i Finland fra 2000 til 2012.
Tidlig karriere
Hun vokste opp med moren som eneforsørger i arbeiderbydelen Berghäll i Helsingfors, og er utdannet jurist fra Helsingfors universitet 1968. Sin første jobb hadde hun som sosialpolitisk sekretær og generalsekretær i Finlands Studentkårers Förbund (1969–70). Hun var juridisk saksbehandler i Finlands Fackförbunds Centralorganisation 1970–74 och 1975–79. Året 1974–75 arbeidet hun Statsministerns riksdagssekreterare hos statsminister Kalevi Sorsa.
I 1979 ble hun valgt inn i Riksdagen, hvor hun siden satt til 2000. Hun var leder av tre ulike riksdagskomiteer (sosial 1984–86; nestleder justis 1991–94; EU-komiteen 1995). Hun var sosialminister 1987–90 og justisminister 1990–91, begge deler i Harri Holkeris koalisjonsregjering. 1989–91 var hun samtidig Nordisk samarbeidsminister. Fra 1995 til 2000 var hun utenriksminister i Paavo Lipponens to regjeringer.
Hun har vært medlem av vennskapsforeningen Finland-Chile siden 1973; satt i styret for samvirkelaget Elanto 1975–2000; og var styreleder i foreningen SETA 1980–81. SETA er en forening for homofiles rettigheter. Hun har vært opptatt av teater, særlig barneteater, og er styreleder i teaterorganisasjonen TNL. Hun er opptatt av kunsthistorie, og er selv aktiv som tegner og maler. Hun har vært engasjert i rytmisk sportsgymnastikk, og har vært styremedlem i Finlands gymnastikförbund.
Halonens ektemann Pentti Arajärvi er dosent i sosialrett ved Helsingfors universitet. De giftet seg i 2000, etter 15 års særboerskap. Hun har en datter fra et tidligere ekteskap.
President
Halonen kunngjorde i 1999 at hun ønsket å stille som presidentkandidat året etter. Hun ville dermed bli den andre finske kvinnen som stilte til presidentvalg, etter Elisabeth Rehn (Sfp), som tapte presidentvalget i 1994 med knapp margin mot Ahtisaari. I sosialdemokratenes interne nominasjonsvalg stilte Halonen mot Pertti Paasio og Jacob Söderman. Den sittende presidenten stilte ikke til gjenvalg. Hun vant valget i 2000 med 51,6 % av stemmene, med Esko Aho som sin nærmeste konkurrent. Selv med en knapp valgseier har Halonen hatt solid oppslutning i meningsmålinger, med 88 % i desember 2003 som en topp. Da programmet Suuret suomalaiset (Store finner) ble sendt på Yle i 2004, fikk hun en femteplass i seeravstemningen, som eneste nålevende blant Topp 10. Kommentatorer beskriver hennes som «landsmoder» og «nasjonens Mummimamma».
Ved presidentvalget i 2006 fikk hun 46,3 % av stemmene i første valgomgang, og 51,8 % i andre valgomgang den 29. januar. Sauli Niinistö var den nærmeste konkurrenten i 2006.
Tidlig i karrieren markerte hun seg på venstresiden i partiet. Hun karakteriserer seg fremdeles som «relativt pasifist», er opptatt av menneskerettigheter og er motstander av finsk NATO-medlemskap.
Som president har hun hatt flere internasjonale oppgaver: Styremedlem i Oslosenteret 2006–; medlem av UNCTADs vismannsgruppe 2005–06; leder av ILOs globaliseringskomité 2002–04.
Halonen ble i 2000 tildelt storkors av St. Olavs Orden. I 2001 mottok hun Den hvite ørns orden fra Polens president.
Polarflatvikler
Polarflatvikler (Acleris arcticana) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 13 – 16 mm), nokså smalvinget, gråbrun-spraglete vikler. Forvingen er rektangulær med avrundede hjørner, spraglete i grått og brunt. Bakvingen er lyst gråbrun.
Levevis
Det er en nordlig art som har larver som lever på blant annet lappvier. Larven utvikler seg i juli.
Utbredelse
Arten er kjent fra det nordlige Fennoskandia og fra Nord-Amerika. I Norge er den bare kjent fra Hedmark, Oppland og Sør-Trøndelag.
De fabelaktige frynsete frikebrødrene
De fabelaktige frynsete frikebrødrene (engelsk The Fabulous Furry Freak Brothers) er en trio fiktive figurer i en undergrunnstegneserie skapt og utviklet av den amerikanske tegneren Gilbert Shelton. Deres første offisielle opptreden, alt etter hvordan man definerer det, var i tegneseriebladet Feds 'n' Heads, som ble utgitt av det alternative forlaget Print Mint i februar 1969. Året etter grunnla Shelton sammen med tre venner forlaget Rip-Off Press i San Francisco som egentlig var en liten trykkerimaskin de hadde kjøpt. Dette forlaget overtok etter hvert alle påfølgende utgivelser om Frikbrødrene. Den første samlingen var heftet The Collected Adventures of the Fabulous Furry Freak Brothers som første gang ble trykket og utgitt i 1971. Heftet har vært i kontinuerlig trykk siden den gang. I tillegg til andre undergrunnsutgivelser og skoleutgivelser, lisensiert eller bare «lånt», ble nye fortellinger utgitt i ulike magasiner som blant annet Playboy, High Times og Rip Off Comix. Sistnevnte var en antologi av ulike serier som også inkluderte Sheltons serier. De ulike fortellingene med frikebrødrene ble etter hvert samlet i egne hefter. Shelton fortsatt å skrive serien fram til 1992, blant annet i samarbeid med Dave Sheridan (1974–1982) og Paul Mavrides (siden 1978). Serien har fått en lojal, nærmest kultlignende tilhengerskare, og seriene er alltid tilgjengelige i tegneseriebutikker verden over, også i ulike samlerutgaver.
Siderhusreglene (bok)
Siderhusreglene er en roman skrevet av forfatteren John Irving.
Trøndelag kompetansesenter
Trøndelag kompetansesenter er et kompetansesenter i det statlige spesialpedagogiske støttesystemet – Statped.
Siderhusreglene (bok)
Boken ble publisert i 1985, og kom ut på norsk i 1986. I 1999 hadde filmen med samme navn som boken premiere, og filmen vant to Oscar. Det var John Irving selv som skrev filmmanus, et arbeid som ble belønnet med Oscar for beste bearbeidede film-manuskript.
Trøndelag kompetansesenter
Tjenesteregion
Trøndelag kompetansesenter har tjenesteytende oppgaver i Sør- og Nord-Trøndelag. Senteret er en del av Statpeds nasjonale nettverk, og utveksler komplementære tjenester og kompetanse med de andre virksomhetene i Statped.
Siderhusreglene (bok)
Navnet "The Cider House Rules" refererer til en liste med regler som alle arbeidere er nødt til å følge, når de arbeider i frukt-hagen Ocean View Orchards. Imidlertid kan ingen av arbeiderne lese ordentlig, og derfor var de fullstendig uvitende om disse reglene. Selv om reglene har eksistert i årevis.
Trøndelag kompetansesenter
Målgruppe
Senterets målgruppe er barn, unge og voksne med sammensatte lærevansker, sosiale og emosjonelle vansker. Vanskene er sammensatte ved at de ikke bare kan knyttes til individet, men også til relasjonelle-, didaktiske- og kontekstuelle forhold. En slik betraktningsmåte peker mot tiltak og arbeidsformer preget av systemtenkning.
Siderhusreglene (bok)
Handling
Homer Wells vokser opp på et barnehjem kalt St. Cloud's Orphanage, hvor han tilbringer barndommen med å forsøke å være "til nytte" som medisinsk assistent for barnehjemmets direktør, Dr. Wilbur Larch, hvis historie blir fortalt i tilbakeblikk: Etter et traumatisk forhold med en prostituert som ung mann, vender Wilbur ryggen til sex og kjærlighet. Han velger i stedet å hjelpe kvinner med uønsket graviditet å føde og deretter ta vare på babyene på barnehjemmet. Wilbur forsøker å opprettholde en følelsesmessig avstand til de foreldreløse barna, slik at de lettere kan klare overgangen til en eventuell adoptiv-familie. Men når det blir klart at Homer kommer til å tilbringe hele sin barndom på barnehjemmet, trener Wilbur ham som doktor og blir like glad i ham som sin egen sønn.
Trøndelag kompetansesenter
Målgruppe
Senteret gir tjenester til mennesker som er i en opplæringssituasjon i barnehage, grunnopplæring og voksenopplæring. Målgruppen har lære- og atferdsvansker med bakgrunn i svært ulike- og ofte sammensatte årsaker. Senterets målgruppe avgrenses til de med de største og mest sammensatte vanskene:
Siderhusreglene (bok)
Handling
Men Wilbur hjelper også, i hemmelighet, til med abort. Homer anser det som moralsk galt når han får vite om Wilburs hemmelighet. Som ung mann møter Homer et ungt par, Candy Kendall og Wally Worthington, som kommer til barnehjemmet på grunn av en abort. Homer velger å forlate barnehjemmet, og reiser sammen med paret til Ocean View Orchards (Wally-familiens frukt-hage) i Heart's Rock, i nærheten av Maine-kysten. Wally og Homer blir snart bestevenner, og Homer utvikler en hemmelig forelskelse til Candy. Wally blir sendt ut som soldat under andre verdenskrig, men flyet hans blir skutt ned over Burma. Han antas å være savnet av militæret.
Men Homer og Candy tror at Wally er død og går videre med livene sine, som inkluderer å begynne et romantisk forhold. Når Candy blir gravid, reiser de tilbake til St. Cloud's Orphanage, hvor sønnen deres blir født og får navnet Angel. Deretter blir Wally funnet i Burma og vender hjem, lam fra livet og ned. Han er fremdeles i stand til å ha samleie, men er steril på grunn av en infeksjon han fikk i Burma. De lyver for familien om Angels foreldre og påstår at Homer bestemte seg for å adoptere ham. Wally og Candy gifter seg kort tid senere, men Candy og Homer opprettholder en hemmelig affære som varer i 15 år.
Mange år senere blir tenåringen Angel forelsket i Rose, datteren til en av arbeiderne i familiens frukt-hage. Rose blir gravid, og Homer utfører en abort på henne. Homer bestemmer seg deretter for å komme tilbake til barnehjemmet etter dr. Wilburs død, for å arbeide som ny direktør. Selv om han fremdeles ikke liker å gjennomføre aborter, fortsetter han dr. Larchs arv fordi han ønsker å respektere pasientens valg. Men han drømmer om når aborter kan bli gratis, lovlige og tryggere å gjennomføre, slik at Homer ikke lenger føler seg forpliktet til å tilby abort.
Trøndelag kompetansesenter
Kompetanseområder
Senteret har og fortsetter utviklingen av høy tiltaksrettet kompetanse på aktuelle områder for målgruppen. Områdene er alternativ og supplerende kommunikasjon, inkluderende skolemiljø og tilpasset opplæring, samt læremidler for målgruppen. Senteret arbeider både forebyggende og avhjelpende og utvikler kompetanse om implementeringsstrategier.
Demokraten
Demokraten  er en avis som blir utgitt i Fredrikstad i Østfold.
Historie
Avisa kom ut første gang 22. mars 1906 som Smaalenenes Social-Demokrat. Stiftelsesdatoen for selskapet var imidlertid 18. juni 1906. Avisa var fra starten av en partiavis for Arbeiderpartiet i Østfold og kom ut tre ganger ukentlig, før den ble dagsavis i 1908. Avisa hadde egne redaksjoner i Halden og Sarpsborg.
Etter partisplittelsen i Arbeiderpartiet i 1921 valgte avisa å støtte utbryterne i det nye sosialdemokratiske partiet. Etter partisamlingen i 1927 brøt det ut strid om hvilke aviser som skulle fortsette som partiaviser i fylket. Mange mente at én avis rent økonomisk ville være det beste. Det endte med at Smaalenenes Social-Demokrat fortsatte som Arbeiderpartiavis i Fredrikstad. Østfold Arbeiderblad i Sarpsborg, som hadde støttet Arbeiderpartiet under splittelsen, fortsatte sin virksomhet. I Halden ble det opprettet en ny avis. Avisstriden ble forøvrig brakt helt til topps i Arbeiderpartiet før den fant sin løsning.
De fabelaktige frynsete frikebrødrene
Mens de fleste undergrunnstegneserier er humoristiske stiller frikebrødrene i egen slapstick-klasse som minner om de beste stumfilmene. Frikebrødrenes liv roterer nesten utelukkende rundt anskaffelsen og nytelsen av rekreasjonsdop, særlig marihuana. Ingen av dem har større bekymring eller interesse av å skaffe seg fast arbeid, og den eneste nytten penger har er for å skaffe seg mat og mengder av dop uten å bli «bøffet» av sleske dopdealere eller bli tatt av politiet. Til tross for denne ensidige interessen hviler seriens allmenngyldige humor i stor grad på en tradisjonell fortellerstruktur og vitser, preget av Sheltons genuine sans for hva som er morsomt. Andre temaer er den navnløse oransje katten til den ene av figurene, og som kalles kun for Feite-Freddys katt, og et militært regime av kakerlakker på kjøkkenet. Tegneserien har et politisk tilsnitt og driver ofte satire med etablissementet og konservativ politikk. Som en undergrunnstegneserie, eller en motkulturell serie, er standarden på det kunstneriske og håndverksmessige arbeidet av usedvanlig høy klasse, men trykksakens kvalitet yter ikke alltid tegningene størst mulig rettferdighet. Sheltons streben etter nøyaktighet og oppmerksomhet for detaljer har ført til at han er blitt sammenlignet med Hergé.
Demokraten
Historie
Men avisa fikk nytt navn 3. oktober 1940 som en følge av den nye tiden der politiske avisnavn skulle bort. Avisa ble hetende Folden, men 17. mai 1943 ble den tvangssammenslått med høyreavisa Fredriksstad Blad og ble til «Fredrikstad Blad og Folden», som fikk tvangsinnsatt NS-redaktør.
I fredsdagene i 1945 utgav fredrikstadavisene Fredrikstad-Pressen fra 9. mai til 2. juni før avisene var på gata igjen med sine egne navn den 4. juni. Dog hadde Folden byttet navn til Demokraten, som i 1972 ble utvidet til Fredrikstad-avisa Demokraten.
De fabelaktige frynsete frikebrødrene
De fleste titlene i serien består av en eller noen flere sider satt sammen med et antall striper på en side, særlig de tidligste. Mange av de korteste har en stripe nederst som inneholder en mer tradisjonell tegneserie med Feite-Freddys katt. En del av titlene kan også inneholde et lite antall tegneserier som ikke er direkte relatert til frikebrødrene, men er relevante innenfor Sheltons univers, eksempelvis en del parodier som på Chester Goulds ekstremt konservative politihelt Dick Tracy og Little Orphan Annie (Lille foreldreløse Annie) av Harold Gray, «høyresidens tomøyde fanebærer».
Tegneserien om frikebrødrene er for tiden, pr. 2010, i prosessen å bli tilpasset til en animert spillefilm som enkeltbildeautomatikk med forhåpentlig utgivelse i 2011.
Demokraten
Historie
Etter andre verdenskrig har Demokraten alltid vært nr. 2-avis. På 1970-tallet klarte imidlertid avisa å ta litt inn på forspranget under ledelse av redaktør Charlie Jansson.
De fabelaktige frynsete frikebrødrene
Figurer
Frikebrødrene er en trio av hippier fra San Francisco: Freewheelin' Franklin (norsk Frihjuls-Frank), Phineas Freakears (Finn Frik), og Fat Freddy (Feite-Freddy). Trioen er antihelter som bruker store mengder med dop, hovedsakelig hasj, og motarbeider konstant samfunnets autoriteter. De er late (flere fortellinger handler om «skrekken» om en av brødrene må finne seg arbeid) og er upålitelige — særlig i tilfellet med Feite-Freddy.
De tre frikebrødrene har ulik personligheter:
Demokraten
Historie
Mot slutten på 1980-tallet mistet imidlertid avisa igjen opplag i forhold til konkurrenten.
De fabelaktige frynsete frikebrødrene
Figurer
Andre figurer som opptrer med jevne mellomrom er:
Tematikk
Bruken av et utvalg ulovlig psykoaktiv narkotika er et fast tema som går gjennom alle fortellingene om frikebrødrene. Marihuana er det som hyppigst blir nevnt, men også en rekke andre stimulanser og hallusinoger blir nevnt. De fleste av fortellingene inkluderer bruken av dop, eller forsøket på å skaffe seg det. Hensikten er heller den humoristiske effekten enn å drive propaganda for ulovlig dop, og heroin er merkbart utelukket fra den listen som frikebrødrene benytter, antagelig for at heroin på ingen måte er morsomt, heller tvertimot. I en fortelling blir Frank vist mens han avslår et tilbud om «smack» (heroin) når han haiker.
Demokraten
Historie
I 2010 fikk Demokraten redusert opplaget med hele 1 058 og har med det et totalopplag på 7 187. Fredriksstad Blad er dermed omtrent tre ganger så stor som konkurrenten.
De fabelaktige frynsete frikebrødrene
Tematikk
Temaet utenlandsk mat er ofte utnyttet, mest i fortellingen Idiots Abroad, men mat generelt er et gjentakende emne. Disse fortellingene involverer som regel Feite-Freddy og hans enorme appetitt grunnet påvirkning av marihuana. Smuss og skitt som oppstår grunnet brødrenes likegyldighet er ofte framhevet; flere striper nevner boligens kakerlakker som blir hersket over av en form for fascistisk monarki av en leder som minner om general Douglas MacArthur. Flere av fortellingene driver satire over regjeringer, særlig den amerikanske, og disse eventyrene viser alltid politikere og deres agenter som korrupte og udugelige, eller begge deler.
Demokraten
Historie
I 2012 solgte A-pressen Demokraten til Agderposten (90 %) og Tanke Media (10 %), som en følge av A-pressens oppkjøp av Edda Media. Konkurransetilsynet stilte salg av Demokraten som en forutsetning for å godkjenne oppkjøpet. I uke 3 2023 reduserte Demokraten antall papirutgaver i uken fra tre til én.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Ansvarlig redaktør
De ansvarlige redaktørene for Smaalenenes Social-Demokrat (1906–1940), Folden (1940–1943), Fredrikstad Blad og Folden (1943–1945), Demokraten (1945–1972), Fredrikstad-avisa Demokraten (1972-2019) og Dagsavisen Demokraten (2019-d.d).
De fabelaktige frynsete frikebrødrene
Tematikk
En del av de mest kjente fortellingene er:
I tegnefilm
I 2006 begynte selskapet Grass Roots Films produksjonen på en animasjonsfilm basert på en omarbeidelse av fortellingen Grass Root. Filmen blir gjort med leirfigurer og er medprodusert av det tyske distribusjonsselskapet X Filme. Noen tidlige klipp kan bli sett på filmens nettside. Gilbert Shelton er delvis involvert i prosjektet.
Slagord eller fyndord
Tegneseriene om frikebrødrene omfatter en rekke slagord eller fyndord som har blitt en del undergrunnens bevissthet og hyppig siteres:
Bibliografi
Titlene i serien er ofte referert til av deres utgivelesnummer, men bortimot samtlige av dem har en tittel i ord. Her nevnes kun de amerikanske originalutgivelsene
Et antall titler med samlinger eller samlede verker har også blitt satt sammen til en bok, og det har også vært utgitt to bøker i farger:
Det har vært utgitt to store samlinger, den første med kun omslagene i farger og den andre hvor samtlige sier var i farger.
Egne serier med Feite-Freddys katt har også blitt utgitt.
NM i ishockey 1936
NM i ishockey 1936 var det andre norgesmesterskapet i ishockey og ble vunnet av fra Sandvika. Det ble ikke avholdt noe sluttspill, så vinneren av Hovedserien 1935/36 ble kåret som norgesmester.
Vestpreussen
Vestpreussen er et historisk landskap som ligger i dagens Polen. Vestpreussens største by er Gdańsk (tidligere Danzig).
Vestpreussen ble erobret av Den tyske orden i 1308. Området var under ordenens kontroll frem til 1466, da området gjennom den andre freden i Thorn falt til Polen. Vestpreussen ble etter dette kalt Det kongelige Preussen, for å skille det fra Hertugdømmet Preussen.
I 1772 ble Vestpreussen en del av kongeriket Preussen. Etter at kongeriket Preussen ble en del av det tyske keiserrike i 1871, ble dermed også Vestpreussen en del av nasjonalstaten Tyskland.
Etter første verdenskrig måtte Vestpreussen avstås til den nyopprettede staten Polen. Vestpreussen ble reannektert av Tyskland i 1939, og etter hvert gitt navnet Danzig-Vestpreussen. Etter Tysklands nederlag i den andre verdenskrig ble området levert tilbake til Polen i 1945. Området ligger idag hovedsakelig i Pommerske voivodskap.
Nürnbergprosessen
Nürnbergprosessen var rettssakene mot de ledende tyske nasjonalsosialistene etter andre verdenskrig. Rettssakene ble gjennomført av de allierte i den tyske byen Nürnberg fra november 1945 til oktober 1946. Domstolen er kjent som Det internasjonale militærtribunalet (engelsk: International Military Tribunal, IMT). Domstolen besto av dommere og aktorat fra USA, Storbritannia, Sovjetunionen og Frankrike, der de tiltalte var 22 ledende personer. Rettssaken var banebrytende.
Flere andre rettssaker ble også holdt i Nürnberg i tiden etter hovedprosessen, og disse kalles Nürnbergprosessene.
Tolv av de anklagede ble dømt til døden. Én av disse var allerede død, uten at dette var kjent for de allierte, én tok sitt eget liv, og ti ble hengt. Henging var tradisjonelt brukt for alminnelige kriminelle, mens militære anså det som uverdig og foretrakk å bli skutt. For eksempel ønsket Wilhelm Keitel, Alfred Jodl og Hermann Göring å dø som soldater. Göring tok sitt eget liv rett før henrettelsen. En amerikansk soldat fotograferte likene av de henrettede, med og uten klær. Fotografiene ble hemmeligstemplet.
Bakgrunn
Britiske myndigheter, med statsminister Winston Churchill og Lord Chancellor John Simon i spissen, ønsket å unnta ledende nazister fra vanlige strafferettslig behandling. Istedet ønsket de å henrette disse som fredløse uten rettergang straks de var arrestert og identiteten bekreftet i henhold til bill of attainder. Simon og Churchill fremmet dette synet i forhandlinger med de andre allierte i 1942-1943. På amerikanske side var det særlig Henry Morgenthau som støttet en slik summarisk prosess og han var særlig opptatt av holocaust (hans far hadde vært vitne til folkemordet på armenerne i 1915 ). Morgenthau skisserte samtidig en plan (i ettertid kjent som Morgenthauplanen) for å gjøre Tyskland om til et jordbruksland uten militær og industriell kapasitet. Churchill og Roosevelt ønsket å unngå massakre på nazister og andre tyskere noe de mente ville undergrav det politiske og moralske formålet med oppgjøret. Sovjetiske ledere ønsket å henrette et stort antall tyske ledere for å ødelegge den tyske krigsmaskinen. Britiske ledere fryktet at et rettssak etter vestlig standard ville skape sympati med de tiltalte. Dersom Hitler ble fanget i live fryktet britene at en rettssak ville gi Hitler en talerstol til å fremføre propaganda. Britiske myndigheter mente det var tilstrekkelig å straffeforfølge et titalls eller noen hundre.
United Nations War Crimes Commission ble etablert i London sent i 1943 på initiativ fra ni eksilregjeringer som mente det var behov for å straffeforfølge tyske krigsforbrytere. Moskva-erklæringen av 1. november 1943 bestemte at Hitler og andre toppledere («major war criminals») skulle rettsforfølges av de allierte. Britiske myndigheter betraktet jødenes skjebne og holocaust som underordnet i den militære kampen for Europas fremtid, og fryktet at særskilt fokus på jødene kunne sette alliansen med Stalin i fare og de kunne miste kontrollen over Midtøsten. Etter hvert som omfanget av holocaust ble tydelig kunne det ikke ignoreres av de allierte som ikke hadde et juridisk rammeverk til å håndtere en slik forbrytelse.
Henry L. Stimson, USAs krigsminister, var uenig i Morgenthaus ide om summariske henrettelser av ledende nazister. I stedet ville Stimson at USA skulle medvirke i et internasjonalt tribunal for straffeforfølgelse av nazilederne. På toppmøtet i Quebec i september 1944 gikk Roosevelt og Churchill inn for en britisk summarisk sak mot topplederne. Stimson ble støttet av general George C. Marshall og av generalkrigsadvokat Myron C. Cramer. Den amerikanske advokaten Murray C. Bernays, som under krigen var oberstløytnant som tjenestegjorde ved hærens generalstab, fikk i juli 1944 ansvar for å samle bevis for forbrytelser begått mot amerikanske soldater. Barnays så etterhvert for seg at nazistenes forbrytelser hadde strukturelt preg. Barnays mente at naziorganisasjoner som SS og Gestapo var del av en sammensvergelse som basert på nazistenes ideologi gjennomført mord, terror og angrep på sivilbefolkningen i strid med krigens regler. Han mente at disse organisasjonene burde tiltales kollektivt som gruppe og individuell deltakelse i disse organisasjonen i seg selv var kriminelt. Barnays foreslo å tiltale de ledende nazistene ikke bare for krigsforbrytelser, men også for en kriminell sammensvergelse om gjennomføre forbrytelsene. Bernays forslag var i tråd med både amerikansk og britisk strafferett. Bernays foreslo videre at dersom en organisasjon ble bevist å være en sammensvergelse kunne alle medlemmene av organisasjonen dømmes basert på medlemskap alene. Med denne fremgangsmåten ville en rettssak være nok til å dømme flere hundre tusen. Bernays ideer ble innarbeidet i et forslag som Stimson, justisminister Francis Biddle og utenriksminister Edward Stettinius jr. la frem for Roosevelt i januar 1945. Disse tre var tilhengere av rettferdig rettssak av både moralske og politiske grunner, de mente også at en full rettsbehandling ville bidra til viktig dokumentasjon av nazistenes forbrytelser.
De allierte ble strukket mellom ønske om på denne ene siden å gjøre Tyskland ufarlig og på den andre siden å rehabilitere tyskerne. Etter Roosevelts død i april 1945, bestemte Harry Truman seg for å straffe krigsforbrytere innenfor rettslige rammer. De øvrige allierte var mindre begeistret for et slik rettsoppgjør og USA tok derfor ledelsen.
I april 1945 holdt høyesterettsdommer Robert H. Jackson en tale som innebar en støtte for Stimson. I mai ble Jackson utnevnt til sjefsanklager på USAs side. Jackson plan var å tiltale nazilederne for sammensvergelse (engelsk: conspiracy) noe som gjorde det mulig å legge til grunn handlinger fra de kom til makten i Tyskland. Fordi det var vanskelig å bevise at Hitler og hans regimet hadde planlagt å utrydde jødene var det vanskelig å bruke sammensvergelse som grunnlag for tiltale mot de som var involvert i holocaust. William J. Donovan, sjef for Office of Strategic Services (OSS), foreslo i mars 1945 overfor presidenten at tyskerne selv burde rettsforfølge enkelte tyske krigsforbrytere i henhold til tysk lov fra før 1933.
Clement Attlee vant det britiske valget i juli 1945 og hans regjering var mer villig enn forgjengeren til å samarbeide om straffeforfølgelse, særlig punktet «forbrytelse mot freden». Artikkel 6 i charteret for Nürnberg-tribunalet ble vesentlig omskrevet etter britisk og sovjetisk ønske. Disse endringene fjernet Bernays' opprinnelig forslag om at overgrep mot tyske borgere (særlig jøder) før krigsutbruddet også skulle legges til grunn som del av sammensvergelsen. Bernays' forslag om «forbrytelse mot menneskeheten» ble beholdt.
De allierte utformet ved slutten av andre verdenskrig Nürnbergprinsippene som slo fast at enkeltpersoner kunne holdes rettslig ansvarlige for internasjonale forbrytelser (forbrytelser mot freden, forbrytelser mot menneskeheten og krigsforbrytelser). Prinsippene ble anvendt i Nürnbergprosessen. International Law Commission opprettet FNs generalforsamling foreslo i 1950 kodifisering av prinsippene:
Juridisk grunnlag
Hersch Lauterpacht medvirket ved gjennomføring av Nürnbergprosessen der han skrev innlednings- og avslutningsforedrag for den britiske anklageren Hartley Shawcross samt bidro til Nürnberg-charteret (også kalt London-charteret) som lå til grunn for prosessen. Lauterpacht foreslo begrepet forbrytelse mot menneskeheten for Robert H. Jackson i 1945. Forbrytelse mot menneskeheten hadde blitt brukt enkelte ganger etter folkemordet på armenerne. Lauterpacht presenterte Chaim Weizmann for Robert H. Jackson som ønsket å bruke Weizmann som vitne, mens britene foretrakk et ikke-jødisk vitne.
Bortsett fra Hersch Lauterpacht konsulterte ikke britiske myndigheter vitenskapsfolk eller flyktninger, mens Jacksons langt større team søkte bistand fra flere vitenskapsfolk i eksil og flere andre inkludert Robert Kempner. Holocaust ble ikke særskilt fokusert i Nürnbergprosessen hovedsakelig fordi amerikanske myndigheter fra 1944 hadde lagt opp til å betrakte selve krigføringen som den overordnete forbrytelsen. Alt relatert til krigen inkludert holocaust ble innpasset i denne modellen av krigen som en kriminell sammensvergelse. Den franske påtalemakten var mest positiv til å vektlegge holocaust i tiltalen. I forbindelse med etterfølgende Nürnbergprosessene oppfordret daværende sjefsanklager Telford Taylor sine medarbeidere om å anse holocaust som et sentralt kjennetegn ved naziregimet og forberede tiltaler som reflekterte dette.
Rettsoppgjøret i Nürnberg var radikalt nyskapende ved at statlige aktører kunne eller måtte stilles til ansvar og de ikke lenger var beskyttet nasjonal suverenitet. I den tradisjonelle modellen var staten håndhever av lov overfor individer. Internasjonal straffeforfølgelse av personer ble dermed ansett som umulig uten å overskride statenes suverenitet slik man mente «det westfalske systemet» ble etablert ved Freden i Westfalen. Nürnbergprosessen er den viktigste enkelthendelsen i utvikling av internasjonal strafferett. Ifølge den amerikanske jussprofessoren Lawrence Douglas ble internasjonal strafferett i praksis ble oppfunnet i forbindelse med Nürnbergprosessen. Tidligere var piratvirksomhet og krigsforbrytelser ansett som internasjonale forbrytelser. Nürnbergprosessen etablerte individuelt straffeansvar som generelt prinsipp i folkeretten. Etter Nürnberg formulerte Karl Jaspers begrepet forbryterstaten (tysk: Verbrecherstaat) i tilfeller der staten selv er den ledende gjerningspersonen snarere enn håndhever av lov og orden.
Nürnberg-charteret gjorde unntak fra tradisjonelle regler for bevisføring (engelsk: technical rules of evidence) og tillot domstolen å legge offisielle dokumenter fra myndighetene til grunn. Domstolen tillot på denne bakgrunn det meste bevismaterialet samlet av de allierte: Ordrer og direktiver (ofte signert av de tiltalte selv), utskrift av taler, dagbøker, fotografier, filmer, bøker, brev og mer. Aktoratet introduserte skriftlige erklæringer fra sakkyndige vitner underveis i prosessen. Domstoler under de nasjonale regjeringene gjorde tilsvarende unntak for eksempel tillot den britiske regjeringen eksplisitt at domstoler under britisk jurisdiksjon kunne bruke som bevis enhver muntlig fremføring og ethvert dokument som fremsto som autentiske (det vil si at annenhåndsopplysninger dersom øyenvitnet ikke var lett tilgjengelig).
Holocaust
Folkerettseksperten Jacob Robinson hadde 12. juni 1945 et møte med høyesterettsdommer Robert H. Jackson som i mai hadde fått i oppdrag å være USAs aktor ved saken mot ledende nazister i Nürnberg. Møtet var konfidensielt og det ble ført referat. I møtet argumenterte Robinson med at det jødiske folket hadde lidd mest under krigen, i det minste målt i andel drepte. Han mente derfor at det jødiske folket hadde en egen sak mot nazistene. Robinson mente nazistene hadde en «masterplan» om å drepe jødene og at det jødiske folket som helhet var offer og ikke bare jøder som et stort antall enkeltpersoner som tilfeldigvis ble offer. Jackson var opptatt av hvordan tallene for drepte jøder fremkom. De første anslagene over antallet drepte jøder fremkom ved differansen mellom befolkningstall for det enkelte land og tallet på jøder i frigjorte områder. Jacob Robinson, representant for de store jødiske organisasjonene, argumenterte overfor Jackson med at nazistenes antijødiske sammensvergelse var en sammensvergelse mot den demokratiske sivilisasjonen. Det var vanskelig å bevise en antijødisk sammensvergelse i årene før 1941. For Jackson var det dessuten uklart hva «det jødiske folk» var og «rase» var ikke en tysk oppfinnelse, men var et alminnelig begrep blant annet i de amerikanske sørstatene. Under rettssaken omtalte Jackson jødene som en rase. Jackson var ikke villig til å gi jødene og holocaust særskilt status i Nürnberg. Jackson mente at prosessen skulle være mot lederne for deres sammensvergelse mot verden hvor jødenes skjebne skulle ha en plass. Jackson ville ikke gi Robinson eller andre utsendinger status som amicus curiae. Sovjetiske myndigheter ønsket at hele det sovjetiske folkets lidelser skulle legges til grunn og ikke en bestemt folkegruppe.
Jacob Robinson og Institute for Jewish Affairs (IJA) forsynte Jacksons stab med dokumentasjon samt juridiske utredninger, statistiske analyser og bakgrunnsinformasjon om folkemordet på armenerne som forberedelse til rettssaken. Basert på folketellinger før krigen, antall flyktninger, antall gjenværende jøder og andre holdepunkter for statistisk analyse anslo IJA at nazistene hadde drept rundt 6 millioner jøder. En del av disse opplysningene ble tatt inn i tiltaledokumentet. I november 1945 reiste Robinson til Nürnberg for å forsyne Jackson med mer materiale som dokumenterte antall drepte jøder og arbeidet med forberedelse av det som ble kalt «jødeforfølgelsen» i tiltalen. Robinson bisto i november 1945 aktoratet i forbindelse med forhøret av Dieter Wisliceny (en av Adolf Eichmanns medarbeidere).
Da Robinson ble kjent med listen over tiltalte i hovedprosessen skrev han i juli 1945 direkte til Jackson at en SS Obersturmführer «Adolf Aichmann» (noen ganger stavet «Eichmann») burde føyes til listen over ledende naziforbrytere. Etter Robinsons vurdering var Eichmann en av som hadde størst direkte ansvar for folkemordet. De allierte presiserte Nürnberg-charteret 6. oktober 1945 ved at forbrytelser mot menneskeheten ble knyttet til aggressiv krigføring eller krigsforbrytelser slik at overgrep begått før andre verdenskrig ikke ble inkludert og holocaust ble ikke skilt ut som en selvstendig forbrytelse slik Robinson håpet.
Den amerikanske etterretningsetaten OSS begynte under krigen å samle informasjon om holocaust med sikte på rettsforfølge gjerningsmennene. Ved OSS' hovedkvarter arbeidet en medarbeider med dette. Franz Neumann, som da arbeidet for OSS, lanserte en teori om at nazistenes angrep på jødene bare var en spydspiss, et første trinn i nazistene program for å undertrykke og utslette andre folkegrupper.
Charles Irving Dwork, med doktorgrad i jødiske studier, arbeidet i Office of Strategic Services (senere omgjort til CIA) med å samle informasjon om holocaust til bruk i rettsoppgjøret. Robinson og IJA var ifølge den canadiske holocaustforskeren Michael Marrus den eneste jødiske lobbyen som engasjerte seg spesielt med hensyn til jødenes skjebne som del av rettsoppgjøret. Holocaust ble i den endelige tiltalen tonet ned som eget punkt.
Folkemord
I 1943 introduserte den polske juristen Raphael Lemkin begrepet folkemord, eller genocid. Etter folkemordet på armenerne og det pågående holocaust, ville Lemkin skape en rett som la til grunn at systematiske drap på mennesker på grunn av rase, tro eller religion var en forbrytelse som overgikk alle andre forbrytelser en stat og dens innbyggere kunne gjøre seg skyldig i. Lemkins bok Axis rule in occupied Europe (1944) fikk god anmeldelser i blant annet Washington Post og New York Times. Det er uklart om Murray C. Bernays, en amerikansk militærjurist som forberdte rettsoppgjøret, leste boken. Hilary Earl skriver at Bernays ideer er svært like Lemkins. Våren 1945 ble Lemkin ansatt i War Crimes Office, krigsforbryterkontoret, ved Judge Advocate General's Corps, det amerikanske militære juridiske tjenesten («JAG»). Lemkin tok kontakt med Robert Jackson straks Jackson var utnevnt. JAG sendte Lemkin til London sommeren 1945 for å arbeide i Jacksons team som forberedte tiltalen. Våren 1946 reiste Lemkin til Europa for å lete etter overlevende familiemedlemmer og for å snakke med juristene i Nürnberg.
Ifølge Telford Taylor, Jacksons etterfølger, var den britiske delegasjonen mot å bruke betegnelsen «folkemord» (engelsk: genocide) angivelig fordi ordet genocide ikke var oppført i Oxford English Dictionary. Jacob Robinson (folkerettsjurist) og Stephen Wise (president i World Jewish Congress) støttet Lemkin og skal ha snakket med britene om saken. Folkemord ble i tiltalens punkt 3 nevnt som del av beskrivelsen av «murder and ill-treatment of civilian populations»: systematisk og med overlegg folkemord nærmere bestemt utryddelse av folkegrupper eller raser særlig jøder, polakker og sigøynere. Folkemord ble ikke omtalt under tiltalepunktet om forbrytelser mot menneskeheten. David Maxwell Fyfe, en av de britiske aktorene, tok flere ganger opp temaet folkemord blant annet i kryssforhør av Konstantin von Neurath. Dommen 1. oktober 1946 nevnte ikke folkemord slik Lemkin hadde håpet. Lemkin mente at dommen i Nürnberg unnlot å definere folkemord som en forbrytelse i fredstid fordi dommen bare omtalte utryddelse av sivilbefolkningen i forbindelse med angrepskrig (forbrytelser begått mot jødene før 1939 ble ikke straffet i Nürnberg).