cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alexander Ramsey
Ramsey ble valgt fra Pennsylvania som en Whig til Representantenes hus og var i den 28. og 29. kongress fra 4. mars 1843 til 4. mars 1847. Etter dette var han den første territoriale guvernør av Minnesota fra 1. juni 1849 til 15. mai 1853 som medlem av Whig-partiet.
I 1855 ble han borgermester i St. Paul i Minnesota, valgt som den andre guvernør av den nå nye staten Minnesota den 2. januar 1860 til 10. juli 1863. Han gikk fra guvernørstillingen etter å ha blitt valgt til å inneha posten som senator i 1863 som republikaner. Han ble gjenvalgt i 1869 og holdt plassen sin til 3. mars 1875.
Diane Valkenburg
Diane Maria Valkenburg (født 30. august 1984 i Bergschenhoek, Zuid-Holland) er en nederlandsk skøyteløper som har spesialisert seg på mellomdistansene.
Hun representerte sitt land i Vinteruniversiaden 2007 som ble holdt i Torino. Hun vant gullmedalje i lag forfølgelse sammen med Moniek Kleinsman og Janneke Ensing.
Valkenburg deltok i verdenscupen i sesongen 2007/08. Hennes første løp var 1500 meter i Salt Lake City hvor hun endte på 15.-plass. I sitt tredje løp, 3000 meter i Calgary, ble hun nr. 9. I 2007 vann hun også det nederlandske juniormesterskapet i liten firkamp. I seniormesterskapet vant hun bronsemedalje på 1500 meter og sølvmedalje på 3000 meter bak Gretha Smit.
Felix av Danmark
Felix, prins til Danmark (Felix Henrik Valdemar Christian), greve av Monpezat (født 22. juli 2002 på Rigshospitalet i København) er sønn av prins Joachim og prinsesse Alexandra av Danmark. Han er nr. åtte i arvefølgen til den danske tronen.
Han ble døpt 6. oktober 2002 i Møgeltønder kirke. Etter at Joachim og Alexandra ble skilt har de felles foreldremyndighet for sønnene.
562 Salome
562 Salome er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Eos. Den ble oppdaga den 3. april 1905 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter den jødiske prinsessen Salome, som var datter av Herodias, og blir derfor identifisert som «Herodias' datter» i Bibelen. Navnevalget er inspirert av Richard Strauss' opera Salome, som igjen er basert på Oscar Wildes skuespill Salomé.
Holmen kirke (Sigdal)
Holmen kirke er en stor laftet korskirke med vesttårn, reist i Prestfoss i årene 1850–1853 og innviet 9. november 1853. Kirkestedet ligger i Sigdal kommune i tidligere Buskerud, nå Viken fylke, og har hatt kirke siden middelalderen, da dette området i videre forstand ble kalt Tverrdalene.
Holmen kirken avløser Holmen gamle kirke, som i begynnelsen på 1800-årene var ei sterkt ombygd stavkirke i forfall. Gamlekirken sto omkring 500 m nordøst for nye Holmen kirke, nærmest som en forlengelse av tunet på Holmen prestegård (gnr. 36 i Sigdal), som også kalles Sigdal prestegaard og nevnes av biskop Jens Nilssøn i 1595 (JN 353). Prestegårdsnavnet var opprinnelig Holmen (av norr. Holmheimr), som også er opphavet til navnet på kirken. Navnet har trolig sammenheng med noen små holmer som finnes i elva Simoa. Prestegården har avstått grunn til både gamlekirka og nykirka. Den eide i sin tid grunnen helt ned til elva, og sikkert også holmene som ble opphavet til gårdsnavnet.
Holmen kirke har adkomst via fylkesvei 287 eller fylkesvei 2820. Den har cirka 700 sitteplasser. Stavkirken ble revet i 1855.
Kirkestedet
Holmen kirke er ett av tre kirkebygg som eies av Sigdal menighet. De to andre er Solumsmoen kapell og Vatnås kirke. Forvalter er Sigdal kirkelige fellesråd, som også forvalter de to kirkene i Eggedal menighet. Fellesrådet er videre ett av flere i Eiker prosti, som videre inngår i Tunsberg bispedømme.
Eksteriøret
Planene med å bygge ei ny kirke tok for alvor til i 1845. Tegningene til nye Bamble kirke ble lagt fram som et grunnlag til vurdering i byggekomiteen i 1849, noe arkitekt Christian H. Grosch (som var medlem av komiteen) ikke hadde noe imot. Tegningen ble opprinnelig utferdiget av sognepresten i Bamble, Gustav Adolph Lammers. Ved kgl. res. av 22. august 1849 ble det så bestemt å reise ei ny kirke, hvoretter byggingen kom i gang på et nytt kirkested året etter.
Nye Holmen kirke er en stor tømret korskirke med vesttårn i bindingsverk og ble panelt utvendig 1859. Skipet og de to kortere og smalere tverrskipene har saltak, som bæres av sperrer som hviler på loftsbjelkenes ender og avstives med hanebjelker. Tverrarmene har rektangulære portaler i gavlen, med høye, trekantavdekkede overlysvinduer og fyllingsdører. Tårnfoten har ei rektangulær to-fløyet fyllingsdør med høyt, trekantet overlysvindu.
Kirketårnet har høy hjelm med et kort spir med kule og fløy. Klokkestua i tårnet har korsformet saltak og én stor lydglugge i hver himmelretning, samt to klokker støpt ved Olsen Nauen Klokkestøperi i henholdsvis 1853 og 1856. Den største av klokkene ble støpt i 1853 og har en diameter på 79 cm og en høyde på 73 cm. Den minste ble støpt tre år senere og har en diameter på 70,5 cm og en høyde på 69 cm. Begge klokkene har ornamentale border øverst, den ene med båndverksornamentikk og den andre med engler i halvfigur, fugler og bladornamentikk. Midt på klokka har den eldste innskriften «''Anskaffet af Sigdals menighed Kirkken til prydelse Aar 1853. Støbt af O. Olsen paa gaarden Nauen ved Tønsberg» og den yngste innskriften «Støbt af O. Olsen paa Nauen ved Tønsberg 1856. Lyd til Herrens pris og ære / at din klang maa budskap bære / om hans hiælp i al vor nød / om hans trøst i liv og død''».
Interiøret
Fire søyler og to halvsøyler som står inn mot nord- og sørveggen, samt et gulvoppbygg med trapp markerer korskillet i kirkerommet og skiller koret fra resten av skipet.
Shire (hest)
Shire eller Shire-hest er verdens største hesterase, som stammer fra den engelske the Great Horse, som i sin tur stammet fra de store tunge hestene som ble tatt med til England etter den normanniske erobringen. Disse stammet i sin tur fra den primitive skogshesten. Shire kom til USA på slutten av 1800-tallet.
Bryggeriet Heineken i Amsterdam har en stall med Shire-hester som de benytter i PR-øyemed. Shire-hestens kraft og utholdenhet gjør den til en hest som passer best for tunge vogner. Den har dessuten rykte på seg for å ha god helse.
Hodet er mellomstort med en litt konveks neserygg, pannen er bred og øynene store med et fromt uttrykk. Ørene er små og den lange halsen sitter på brede skuldre. Kroppen er kompakt, med en bred og sterk rygg og kraftig bakparti.
T-70
T-70 var en lett stridsvogn utviklet av Sovjetunionen som en forbedring av stridsvognen T-60 som hadde vist seg å ha utilstrekkelig ildkraft og pansring etterhvert som tyske stridsvogner utviklet seg. Over 8 000 ble produsert før produksjonen stanset i 1944. T-70 faller som de fleste andre sovjetiske stridsvogner i skyggen av T-34, men disse lette stridsvognene spilte en stor rolle i blant annet slaget ved Kursk.
Slakting
Slakting i skog og mark
Slakting er også en del av en vellykket jakt i skog og mark etter at et dyr er skutt. Da gjennomføres blodtapping og uttagning på stedet, mens byttet gjerne transporteres til et egnet sted for videre bearbeidelse.
T-70
T-70 hadde en bestykning på en 45 mm ZiS-19BM kanon og en 7,62 mm mitraljøse, panseret var fra 10 mm til 60 mm tykt og den var drevet av to GAZ-202 bensinmotorer på 70 hk hver. Den hadde et mannskap på to og veide 9 050 kg. T-70A hadde et modifisert tårn med blant annet tykkere panser, men var ellers identisk med T-70.
T-70 ble også brukt som grunnlag for selvdrevet artilleri SU-76.
Slakting
Slakting av fisk
Slakting av fisk og skalldyr foregår i forbindelse med forskjellige former fiske og fangst, både profesjonelt og som fritidsaktivitet. De siste tiårene er det også omfattende slakting i forbindelse med oppdrett av forskjellige arter til sjømat for konsum. Slakting av hval og sel kalles gjerne fangst, og som for jakt foregår avlivningen da med forskjellige former for skyte- eller slagvåpen.
Slakting av hval
Skyting av hval (vågehval) skal foregå med godkjent harpungranat. Til avliving av vågehval som ikke er drept med harpunskudd, skal det brukes rifle kaliber 9,3 mm (366) eller større, helmantlet, rundneset ammunisjon med anslagsenergi på minst 350 kgm på 100 m. Det er forbudt å bruke ammunisjon med blyspiss.
Selslakting
Unger av sel kan skytes, men avlives vanligvis med hakapik eller slagkrok. Hakapiken er i prinsippet en hammer av jern med en pigg på baksiden festet til et langt skaft. Hakapiken har vært brukt til avliving av sel i over 100 år, og har nærmest vært uendret i formen. Slagkroken ble innført så sent som i 1969. Ved såkalt plukkfangst skytes voksne dyr og svartunger fra baugen på fangstfartøyet, fra mindre fangstbåter eller fra isen når konsentrasjonen av dyr er stor. Dyrene skytes i hodet og skuddavstandene er korte, vanligvis 30 – 70 m.
En undersøkelse som ble foretatt ved Norges veterinærhøgskole for en del år siden registrerte at over 98 % av ungene som skytes under plukkfangst, døde momentant.
Ved bruk av hakapik skal selen slås i hodeskallen. Unger slås først med redskapets butte ende eller hammer, slik at skalletaket knuses. Deretter slås piggen inn i hjernen på dyret før det blodtappes. Alle skutte dyr skal snarest mulig slås med hakapik og blodtappes. Skutte dyr slås bare med den spisse enden. Slag med hakapik og blodtapping kan virke unødvendig når dyret er skutt, men det gjøres likevel som en ren rutine. Blodtappingen sørger for at dyret vil være dødt, dernest at kjøttet blir mer holdbart og får en bedre kvalitet. Den er uansett en naturlig start på flåingen. Ved flåing følger spekklaget med skinnet. Skinn og spekk utgjør omtrent halvparten av dyrets vekt. Skinnene føres til anlegg i land hvor spekket freses vekk. Deretter saltes skinnene for senere beredning. Spekket brukes til olje som raffineres og inngår i en rekke produkter. Kjøttet av voksne dyr har vanligvis blitt dumpet på havet, mens noe er fryst ned til mat. Kjøtt av årets unger har i stor utstrekning blitt saltet og hjemført som mat.
Slakting av rein
Samene i Skandinavia har tradisjon for å bruke krumkniv når rein avlives og slaktes til eget bruk. Reinen stikkes først i hjernen med krumkniv som bedøvelse, og deretter snittes pulsåren i halsen og dyret blør i hjel.
Slaktemetoden har vakt reaksjoner, blant annet hos EUs kontrollorgan ESA, som ville ha slutt på praksisen. Mattilsynet har funnet av direktivet gir unntak for avliving som kan regnes som begivenheter i kultur- eller sportssammenheng. Tyrefekting tillates i EU under disse unntakene. Mattilsynet legger til grunn at samenes praksis kommer inn under dette kulturbegrepet. Forskriften sier nå at kniv kan brukes når rein avlives utenfor slakteriene. Mattilsynet setter som krav at utøveren er opplært, og at riktig type krumkniv benyttes. Forskriften trådte i kraft 1. august 2009.
Krumkniv er en treegget kniv med bøyd spiss, som føres inn i lillehjernen fra nakken. Riktig utført regnes dette som en dyrevernmessig forsvarlig metode. Det er ikke tillatt å benytte nakkestikk med vanlig kniv. Dette gir en motorisk lammelse av dyret og ikke bevissthetstap. En årsak til bruk av annen kniv kan være liten tilgjengelighet, da krumkniv kun produseres på bestilling. En annen, ikke tillatt avlivingsmetode, er direkte hjertestikk.
Rituell slakting
Halal- og kosherslakting var lenge forbudt i Norge.
Halalslakting kom offisielt i gang igjen i 2001 da produsentsamvirket opprettet et eget slakteri som brukte disse slaktemetodene. Dette kom etter at det på 1990-tallet var avdekket tilfeller av uorganisert og ikke-forskriftsmessig, privat halalslakting. I dag omsettes 300 tonn halalkjøtt årlig i Norge.
Stortinget vedtok forbud mot kosherslakting (kosher shechita) 12. juni 1929. Det er ikke lenger noe eksplisitt forbud mot kosher-slakting, men påbudet om at dyr skal bedøves før avliving gjør at kosher-slakting ikke er mulig innenfor dagens lovverk. Tyskland forbød kosherslakting etter at nazistene tok makten i 1933. I Tyskland ble forbudet opphevet rett etter nazistenes fall. 22. juni 2009 vedtok EU et direktiv som tillot slik slakting og dermed må Norge som del av EU-området utarbeide nye forskrifter. I dag kan norske jøder importere kjøtt som er kosher fra Frankrike.
Slakting av kreps og skalldyr
Hummer, taskekrabbe, kongekrabbe, reker, sjøkreps og ferskvannskreps omfattes av dyrevernloven (Lov om dyrevern, 1974) som slår fast (§9) at avliving av dyr ikke skal medføre fare for unødig lidelse. Det er forbudt å koke dyr levende, men det er gjort unntak fra dette forbudet for krepsdyr. Krepsdyr er tradisjonelt ansett å ha begrenset, eller mangle evne til smertepersepsjon eller opplevelse av stress. Dette har i kombinasjon med praktiske hensyn medført bruk av avlivingsmetoder og ”forbehandlinger”, som kan påføre dyrene unødvendige lidelser.
Ved avliving av krabbe og hummer er det ganske vanlig at bedriftene nytter ulike former for forbehandling, som enten er ment å roe ned eller bedøve dyrene. Forbehandlingen er ofte motivert ut fra å lette håndteringen eller av kvalitetshensyn. For eksempel er det viktig at krabbe til konsum (krabbe som selges hel) ikke mister klør eller føtter (autotomi). Videre ønsker noen å bedøve dyrene før koking av hensyn til dyrevelferd. En vanlig metode for taskekrabbe er å legge dyrene i ferskvann over en lengre periode (flere timer, for eksempel 8-10 t). Dyrene vil da dø av omvendt osmose, som gjør at det blir for lav saltholdighet i cellene.
Kongekrabbe bringes som regel nedkjølt og levende til mottak. Før koking er det vanlig å kløyve/knekke krabben på langs ved å presse/slå buksiden av kroppen mot en stålkant. Kløyving sies å skje raskt og medføre øyeblikkelig opphør av all bevegelse hos krabben. Krabben forhandles vanligvis i form av slike halvdeler med tre gangbein og en klo på hver. Ved tillaging av hel kongekrabbe er det ikke uvanlig å bløgge krabben først, dvs. utføre hjertestikk.
Slakting av forsøksdyr
Det tidligere utbredte, og noe tvilsomme, begrepet «human avliving av dyr» er i dag i mange sammenhenger erstattet av «dyrevernmessig forsvarlig».
All avliving krever erfaring som bare kan opparbeides gjennom relevant trening. Et totalt bevisstløst dyr kan avbløs, men medikamenter som lammer musklene før bevisstløshet inntrer, slik som stoffer med kurareliknende effekt, bør ikke brukes uten forutgående bedøvelse. Det samme gjelder bruk av elektrisitet dersom strømmen ikke passerer gjennom hjernen.
Kjetil Manheim
Kjetil Esten Haraldsson Manheim (født ). Han brukte bare etternavnet Manheim som artistnavn. Han var trommeslager i det norske black metal-bandet Mayhem.
Biografi
Manheim startet Mayhem sammen med Jørn Stubberud (bass) og Øystein Aarseth (gitar) i 1984. Før Manheim og Stubberud møtte Aarseth hadde de allerede spilt sammen i flere band uten at de var særlig fornøyde. De ville heller lage noe mørkere og hardere, som Venom og Sodom. Det var da de møtte Aarseth, som hadde samme ambisjoner som dem selv.
Manheim forlot bandet etter utgivelsen av albumet Deathcrush. Hans nye musikalske lidenskap ble noise, og siden 2001 har han spilt konserter i Oslo sammen med Russell Haswell, Lasse Marhaug og duoen Fe-mail. I 2013 dannet Anders Odden bandet Order sammen med Manheim, Messiah og René Jansen.
Manheim er daglig leder for blogg.no.
Brithe
Brithe, Brite og Britte er eldre kortformer av kvinnenavnet Birgitta, som har opprinnelse i Brigida, den latiniserte formen av det keltiske navnet Brighid. Navnet kan være dannet av keltiske briganti / brig, «høy, mektig», eller brigh, «styrke, kraft».
Utbredelse
Brithe, Brite og Britte er alle svært sjeldne navn.
Brithe var et populært navn på norske jentebarn på 1700- og 1800-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Vanuatu under Sommer-OL 1988
Vanuatu under Sommer-OL 1988. Fire sportsutøvere, tre menn og en kvinne fra Vanuatu deltok i to grener, friidrett og boksing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Det var første gangen som Vanuatu deltok i et sommer-OL. De vant ingen medaljer.
Pisa
Pisa er en by i Toscana, Italia, ved elva Arno. Den har 89,512 innbyggere (2018). Pisa er en betydelig handels- og sjøfartsby med stor turisttrafikk, mye på grunn av det spesielle skjeve tårnet som befinner seg der.
Pisa har også et svært kjent universitet, Università di Pisa, grunnlagt 1343, som særlig har hevdet seg innen det juridiske området.
I middelalderen var Pisa en av de fire maritime republikkene (de andre var Genova, Amalfi og Venezia). Dessuten var byen et stort handelssted.
Landslaget for språklig samling
Landslaget for språklig samling (stiftet 1959) er en norsk språkpolitisk organisasjon som ønsker å få ett felles norsk skriftspråk i Norge (samnorsk). Organisasjonen søker å oppnå dette målet ved å oppfordre folk til å skrive mest mulig dialektnært.
Foreningen har hatt en viss innflytelse i kraft av at den har hatt to representanter i Norsk språkråd, én i bokmålsseksjonen og én i nynorskseksjonen.
Kan du inte tala?
Kan du inte tala? er en berømt figur, produsert av Gustavsbergs porslinsfabrik i perioden 1882–1925.
Figuren forestiller en liten gutt som har øyekontakt med en stor hund, og retter spørsmålet til den.
Figuren ble laget i parian-porselen (også kalt carraraporselen), som er en spesiell finkornet, gulaktig type biscuit-porselen som inneholder mer feltspat, og som ofte likner marmor fra Paros. Typisk størrelse: Lengde=267mm, bredde=177mm, høyde=166mm, vekt=1627g.
Det hevdes at den opprinnelige originalskulpturen ble laget i terrakotta av prinsesse Eugénie av Sverige og Norge på 1860-tallet, men dette bestrides av andre.
Motivet er også benyttet både til malerier og fotografier, og avstøpninger eller avbildninger av motivet var vanlig i mange norske og svenske hjem.
Augusta av Reuss-Ebersdorf
Augusta Caroline av Reuss-Ebersdorf og Lobenstein (født 19. januar 1757 i Ebersdorf, død 16. november 1831 i Coburg) var en tysk grevinne. Hun var datter av grev Heinrich XXIV Reuss av Ebersdorf og grevinne Karoline Ernestine av Erbach-Schönberg.
Hun ble gift 13. juni 1777 i Ebersdorf med hertug Franz av Sachsen-Coburg-Saalfeld. De fikk følgende barn:
Augusta var bestemor til både Victoria av Storbritannia og til Victorias mann Albert av Sachsen-Coburg-Gotha.
Ljørdalen kirke
Ljørdalen kirke er en kirke konstruert i en rektangulær form, fra 1872 i Trysil kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 200 plasser.
Aiguá
Aiguá er en by i Maldonado-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har om lag 2 676 innbyggere.
Historie
Aiguá (guaraní for «rennende vann») ble grunnlagt i 1892 av Margarita Muñiz.
Befolkning
Aiguá har 2 676 innbyggere (beregning 2004)
Kilde:
Kommune
Byens ordfører (alcalde) er Ruben Álvarez.
Transport
Ruta 13 forbinder Aiguá med Lavalleja og Velázquez (øst).
Ruta 39 forbinder Aiguá med Punta del Este (sør) og Lavalleja (nord).
Peder Senstad
Peder Olsen Senstad (født 23. april 1831 i Land i Oppland, død 25. mars 1918 i Oslo) var en norsk gårdbruker og forfatter av lærebøker om landbruk.
Gouvernement d’Union Nationale de Transition
Gouvernement d'Union Nationale de Transition, eller GUNT, var en koalisjonsregjering av væpnede grupper som de facto ledet Tsjad fra 1979 til 1982, under den mest kaotiske perioden i den langvarige borgerkrigen som startet 1965. GUNT erstattet den skjøre Malloum-Habré-alliansen, som kollapset februar 1979. Den nye regjeringen var preget av innbyrdes striding som førte til væpnede konfrontasjoner. I 1980 invaderte Libya Tsjad til støtte for GUNTs president Goukouni Oueddei mot GUNTs tidligere forsvarsminister Hissène Habré.
På grunn av press fra internasjonalt hold og det komplekse forholdet mellom Goukouni and Gaddafi, ba førstnevnte Libya november 1981 å forlate Tsjad til fordel for en Inter-African Force (inter-afrikansk styrke) (IAF). IAF viste ingen vilje til konfrontasjon mot Habrés milits. I august 1982 kastet Habrés milits Goukouni, og Habré ble innsatt som president.
GUNT, alltid under ledelse av Goukouni, forble en koalisjon av opposisjonelle grupper med intensjoner om å styrte Habré. Libya kom igjen til å spille en avgjørende rolle, med massiv støtte til Goukouni, men GUNT var blitt en stedfortreder for Libya i konflikten. Fra 1983, gjennom en fransk intervensjon i Tsjad, ble mulighetene for å styrte Habré nærmest blokkerte, da Libyas og GUNTs kontrollerte områder var begrenset til nord i Tsjad. Interne stridigheter og problemer med libysk støtte, arrestasjonen av Goukouni inkludert, førte til GUNTs oppløsning i 1986.
Vinstra (elv)
Vinstra er ei elv i Innlandet fylke.
Geografi
Elva er ei sideelv til Gudbrandsdalslågen fra vest-sørvest som munner ut i Lågen ved byen Vinstra. Selve Vinstra har sitt utspring i Bygdin og er 88,3 km lang (iberegnet Vinsteråne mellom Bygdin og Vinstre) mens elvestrengen som består av Mjølkedøla og Vinstra har sitt utspring i et navnløst tjern i Luster kommune rett nord for Mjølkedalsvatnet øvre. Dette vassdraget er 128,82 km langt og har et nedslagsfelt på 1 380 km². Elvestrengen går gjennom kommunene Luster, Vang, Øystre Slidre, er grenseelv mellom Sør-Fron og Nord-Fron før den forlater grensa og renner gjennom Nord-Fron inn i hovedvassdraget Gudbrandsdalslågen. Før den når Lågen, flyter den gjennom innsjøene Vinstre, Vinstervatna, Øvre Hersjøen og Nedre Hersjøen og gjennom dammen Ostappen, der den tar opp elva Espa.
Næring
Elva er utbygd til kraftproduksjon i kraftverkene Øvre Vinstra og Nedre Vinstra.
Diplomatisk note
Diplomatisk note er en kommunikasjonsform innen diplomati i form av et skriftlig dokument utstedt av en stats ambassade og sendt til vertslandets utenriksdepartement eller omvendt. Noter kan også utveksles mellom to lands ambassader. Noter er den vanlige kommunikasjonsformen mellom ambassader og et utenriksdepartement. Er noten skrevet i tredjeperson kalles den verbalnote. Når en utenriksminister er avsender, kalles noten ministerbrev. Formell kommunikasjon mellom stater angående forslag til innhold i nye avtaler eller tolkning av eksisterende kalles også noter.
Noter utformes etter et oppsett med faste høflighetsfraser innledningsvis og til avslutning. De er ikke undertegnet, men påføres tjenestestempel og initialene til den diplomatiske tjenestemann som har godkjent innholdet.
Bowin gasskraftverk
Bowin gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Chonburi i Thailand. Det har en installert produksjonskapasitet på 740 MW fordelt på 2 x 370 MW blokker med kombinasjonssyklus-gassturbiner. Teknologien er levert av Alstom. Brenselkilden er naturgass.
Brenselkilden er naturgass. Anlegget ble utbygd med driftsstart for to blokker i 2003. Operatør er selskapet Glow Group. Selskapet har en 25-års konsesjon hos EGAT.
Benedikte av Danmark
Benedikte, prinsesse til Danmark, prinsesse av Sayn-Wittgenstein-Berleburg (Benedikte Astrid Ingeborg Ingrid) (født 29. april 1944 på Amalienborg slott i København) er datter av kong Frederik IX og dronning Ingrid av Danmark, og er søster av dronning Margrethe II.
Prinsesse Benedikte og prins Richard har tre barn:
Da prinsesse Benedikte giftet seg fikk hun kongens samtykke, men med en rekke forbehold:
Ettersom ingen av prinsessens barn har oppfylt disse kravene, har de ikke arverett.
VM i friidrett innendørs 1985
VM i friidrett innendørs 1985 (World Indoor Games) ble arrangert i perioden 18. til 19. januar i Paris i Frankrike.
60 m
18. januar 1985
200 m
19. januar 1985
400 m
19. januar 1985
800 m
19. januar
1500 m
19. januar 1985
5000 m kappgang
19. januar
Høydehopp
18. januar
Stavsprang
19. januar
Lengdehopp
19. januar
Tresteg
18. januar
Kule
19. januar
60 m
19. januar
200 m
18. januar
400 m
19. januar
Slăntsjev brjag
Slăntsjev brjag (bulgarsk: Слънчев бряг; engelsk: Sunny Beach) er en turistby i Bulgaria som ligger ved Svartehavet, ca. 4 km fra Nesebăr og omtrent 35 km nord for Burgas. Slăntsjev brjag er Bulgarias største reisemål, med over 200 hoteller og 130 restauranter.
VM i friidrett innendørs 1985
3000 m
19. januar
60 m hekk
18. januar
Slăntsjev brjag
Slăntsjev brjag ble bygd ut som turiststed på 1950-tallet. Stedet har bare en liten lokalbefolkning, men blir i sommermånedene besøkt av mange titalls tusen turister.
VM i friidrett innendørs 1985
3000 m kappgang
18. januar
Høydehopp
19. januar
Slăntsjev brjag
«Bloody Beach»
I 2007 førte mange tragiske hendelser på feriestedet til at stedet ble kalt «Bloody Beach» i skandinaviske medier. Saken ble aktuell etter at en svensk turist ble drept, en dansk ungdom døde og en nederlender druknet. I august 2007 ble situasjonen så alvorlig at norske myndigheter sendte sin ambassadør i Bulgaria til møte med de bulgarske, for å diskutere kriminaliteten som forekommer i Slăntsjev brjag.
VM i friidrett innendørs 1985
Lengdehopp
18. januar
Slăntsjev brjag
«Bloody Beach»
Ryktet som «Bloody Beach» har med tiden blitt fjernet, og stedet er også kjent for å være et velegnet familiested.
VM i friidrett innendørs 1985
Kule
18. januar
Slăntsjev brjag
Bilder
<div style="height: 194px; width: 70%; overflow: auto; padding: 3px;text-align: left; border:solid 1px;" title="braglist - zum scrollen"; > <br style="clear:both;"/>
Rhodopis (andre betydninger)
Rhodopis har flere betydninger:
Rhodopis kan også være del av de følgende vitenskapelige navnene:
Katarina
Katarina er et kvinnenavn av gresk opprinnelse. Det er dannet av katharos, «renset», «ren».
Det er opphav til langt over 100 varianter av kvinnenavn, for eksempel: Caitlin, Caitlyn, Caisa, Caja, Cajsa, Cara, Caren, Cari, Carianne, Carin, Carina, Carine, Carna, Catalina, Catarina, Cate, Caterina, Caterine, Catharina, Catherina, Catherine, Cathinca, Cathinka, Cathleen, Cathrin, Cathrina, Cathrine, Cathy, Catinka, Catrin, Catrina, Catrine, Catriona, Ecaterina, Ekaterina, Jekaterina, Kaarina, Kaatje, Kaia, Kaisa, Kaja, Kajsa, Kaisu, Kaitlin, Kajsa, Kare, Kareen, Karen, Karete, Karethe, Karette, Kari, Karia, Kariane, Kariann, Karianne, Karin, Karina, Karine, Karna, Katalin, Katariina, Katarine, Katarzyna, Kate, Katelin, Katelina, Katelyn, Katerina, Katerine, Kateryna, Katharina, Katharine, Kathe, Katherin, Katherina, Katherine, Kathi, Kathie, Kathinka, Kathleen, Kathlen, Kathlyn, Kathrin, Kathrina, Kathrien, Kathryn, Kathy, Kati, Katia, Katica, Katie, Katina, Katinka, Katja, Katlyn, Katri, Katrin, Katrina, Katrine, Katsiaryna, Katti, Katty, Katy, Katya, Kaya, Ket, Keth, Kethlin, Kethy, Ketty, Kine, Kit, Kith, Kitt, Kitti, Kitty, Käte, Käthe, Riina, Thrine, Trina og Trine.
Utbredelse
Katherina var, sammen med andre former av navnet, det fjerde vanligste kvinnenavnet i Tyskland i senmiddelalderen. Katarina var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 10 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Fernando Fernán Gómez
Fernando Fernán Gómez (28. august 1921 i Lima, Peru, død 21. november 2007 i Madrid) var en spansk skuespiller og regissør.
Etter den spanske borgerkrigen begynte han å studere til jurist, men han avbrøt studiene sine for å jobbe i teater. I 1942 begynte han å jobbe på kino samtidig som han fortsette å jobbe i teater. Han dannet sitt eget teaterselskap og der mottok han priser for sin regi og skuespill. I 1950 begynte han å regissere filmer.
Han giftet seg med María Dolores Pradera i 1945, men de skilte seg i 1959. Han giftet seg med Emma Cohen i 2000.
Land Rovers historie
Land Rovers historie strekker seg fra den første Land Roveren ble lansert i 1948 fram til i våre dager.
Land Rover har vært eid av britiske Rover, som igjen senere har vært eid av British Leyland og så tyske BMW.
I begynnelsen
Den første Land Roveren ble lansert til Amsterdam Motor Show i 1948. Konstruksjonen lånte mye fra krigs-jeepen, men med et mer påkostet karosseri i aluminium. Valget av aluminium ble tvunget fram av etterkrigstidens stålrasjonering. Rover hadde et annet problem i etterkrigstidens Storbritannia: De hadde en ny, stor fabrikk i Solihull ved Birmingham, som de hadde fått bygget gratis like før krigen for å produsere flymotorer. Problemet lå i at de ikke hadde en bilmodell å produsere der. De førkrigsmodellene de hadde klar til produksjon ville ikke selge i kvanta store nok til å rettferdiggjøre drift av det store anlegget.
Maurice Wilkes, som jobbet hos Rover, designet den første modellen i 1947 som erstatning for jeepen han hadde brukt på gården. Broren hans, Spencer, var sjef for Rover på dette tidspunktet. Sammen tok de fram et design som var basert på jeepen, men med kraftuttak for å drive redskaper på gården. Britisk industri hadde et desperat behov for eksportprodukter etter andre verdenskrig, og den første prototypen hadde førersetet i midten for å enkelt kunne eksporteres til markeder med både venstre- og høyrekjøring. Denne idéen ble ikke brukt i produksjonsmodellen. Siden stål var rasjonert i etterkrigstiden så valgte man å bruke en legering av aluminium og magnesium kalt Birmabright til karosseriet.
Den første Land Roveren, senere kalt Series I, ble markedsført som en erstatning for traktoren. Reklamen viste bilen brukt til alt fra trekkvogn for plog til personbil. I praksis ble ikke Land Roveren noen arvtager for traktor, men solgte godt for det, på tross av en relativt høy pris.
Etter en førproduksjonsserie på 25 kjøretøyer ble Land Rover vist for verden på Amsterdam Motor Show 30. april 1948. Nå hadde kjøretøyet normalt montert ratt og motor fra Rover 60. Rover selv ble overrasket over interessen. Noe av grunnen til suksessen var at de hadde et kjøretøy som kunne kjøpes momsfritt av britiske bønder, men også kunne eksporteres ut av landet for å få sårt tiltrengt valuta. Den enkle og likeframme konstruksjonen gjorde at den kunne vedlikeholdes langt fra nærmeste verksted.
Salget steg jevnt og trutt til ut på 1960-tallet. Underveis ble det gjort forsøk med Land Rovers robuste hjuloppheng under et bilkarosseri. Prosjektet ble kalt Road Rover og kom aldri på veien, men det la fundamentet for senere utvikling av Range Rover. I mellomtiden ble Series I oppgradert til Series II og IIA, med nyere, kraftigere motorer som viktigste salgsfortrinn. Dieselmotor ble også tilbudt, noe som var viktig ut fra kundegruppene i landbruket.
Et utall forskjellige spesialbygde kjøretøyer ble også tilgjengelig, alt fra brannbiler til mobile sveiseapparater. Rover-fabrikken hadde et program med utvalgte utstyrsleverandører hvor leverandøren kunne få godkjennelse hos fabrikken for ekstrautstyret sitt. Kunden kunne da beholde nybilgarantien på Land Roveren sin, også etter utstyret var montert.
Årene under British Leyland
I 1974 måtte Land Rover trekke seg ut av Nord-Amerika, på grunn av strengere krav til sikkerhet og utslipp. Det skulle gå rundt et tiår før de var tilbake igjen, og da bare med Range Rover.
I 1974 gikk British Leyland Motor Corporation på en økonomisk smell. De hadde problemer med overlappende modellutvalg fra de forskjellige underbrukene, lite samarbeid internt i selskapet, dårlig kvalitet og et katastrofalt dårlig «image» hos kunden. Bankene som selskapet skyldte penger tok affære, og sammen med myndighetene ba de Sir Don Ryder om å utrede selskapet, i kraft av sin stilling som styreleder i National Enterprise Board. Rapporten, kalt Ryder-rapporten, var klar på rekordtid (14 uker) og la fram en rekke tiltak som krevdes. Blant annet ble det anbefalt at administrerende direktør Donald Stokes måtte trekke seg, at produksjonsmateriellet måtte fornyes i all hast og en mer sammenhengende strategi måtte utarbeides for hele selskapet.
Resultatet ble at selskapet ble nasjonalisert og omorganisert. Rover med Land Rover var en av de få avdelingene som tjente penger, så et resultat av omorganiseringen var investeringer i Land Rover. Blant annet ble fabrikkanleggene ved Solihull oppgradert.
Når den nye direktøren Michael Edwards tok roret i British Leyland i 1978 ble en ny retning for Land Rover tydelig. Noe av det første han gjorde var å dele British Leylands bilavdelinger inn i to delvis uavhengige grupper. Den ene ble hetende Jaguar-Rover-Triumph Ltd. Den andre gruppen ble delt inn i enda mindre grupper, kalt Jaguar Cars, Rover-Triumph og Land Rover Ltd. Dette var første gang Land Rover hadde en egen ledelse.
I 1987 kom Range Rover tilbake på det nordamerikanske markedet. Først var det biler med høy spesifikasjon og automatgir, tilpasset det lokale markedet. Sent i 1993 bestemte de seg også for å ta inn Defendere, både 110 og 90, men med automatgir og veltebur, noe som ikke var standard ellers i verden. Under 10 000 av disse ble importert, og amerikanske sikkerhetsstandarder tilsier at ingen fler kan bli importert med mindre LR gjør drastiske endringer i teknologien. De gjenværende eksemplarene er samlerobjekter i dag.
Under BMW sitt eierskap og senere
Rover var eiet av tyske BMW i perioden 1994–2000. BMW solgte senere Land Rover separat fra "modermerket" Rover. 1990-tallet ble også perioden hvor Land Rover ble mer et merke for massemarkedet. Discovery og senere Freelander var laget med mer personbilpreg enn nyttekjøretøyene, og med en lavere prislapp enn Range Rover. I takt med at de nye modellene har blitt introdusert så har også Range Rover blitt dyrere og mer luksuriøs.
Discovery ble introdusert i 1989, som et svar på japanske firehjulstrekkeres inntog på det britiske markedet. Prosjektet ble kalt Project Jay, og brukte mye teknologi fra Range Rover. Det hadde blitt startet bare i 1987, og hadde tatt fram den nye bilen relativt raskt. Discovery ble en suksess, og var med på å gi Land Rover bedre tak på massemarkedet. Defender og Range Rover var ikke volummodeller på samme måten. Utover på 90-tallet ble markedet nok en gang dominert av japanske konkurrenter. Denne gangen var det med mer kompakte firehjulstrekkere som Honda CRV og Toyota RAV4. Land Rover kom med Freelander som et svar, og hadde igjen suksess.
Den foreløpig siste modellen fra Land Rover er Range Rover Sport, bygget på teknologi fra siste generasjon Discovery, selv om den utvendig ligner på Range Rovere. Land Rover kaller bilen en «sportstourer».
Land Rover eies i dag av Ford, og er en del av Fords Premier Auto Group, sammen med merkene Volvo, Lincoln, Jaguar og Aston Martin.
Pressing (straff)
Pressing eller knusing var en tortur- og henrettelsesmetode som ble brukt i flere land. Metodene som ble brukt varierte.
Det er ikke lenger noe land som benytter metoden i lovlig sanksjonerte henrettelser.
Pressing i det engelske rettsvesenet
Peine forte et dure (fransk juridisk uttrykk for «streng og hard straff») var en torturmetode som ble brukt i Englands, og senere Storbritannias rettsvesen. Man kunne ikke dømme en person som ikke ville erklære seg skyldig eller uskyldig under rettssaken, og for å fremtvinge en erklæring ble den tiltalte dømt til pressing. Personen ble lagt på et gulv med en plate over seg. Deretter ble det lagt stein eller lodd på platen, med stadig økende vekt. Den dømte kunne være i live i flere timer, inntil brystkassen ble så sammenklemt at pusting ikke lenger var mulig. Prosessen stoppet når personen erklærte seg skyldig eller uskyldig. Den viktigste årsaken til at mange ble ihjelpresset var at de på denne ble fritatt dom. Dermed ble ikke eiendommen deres inndratt, og arvingene ble ikke rammet.
Metoden ble avskaffet i 1772. Den siste kjente bruken av metoden var i 1741. Senere innførte man regelen om at dersom personen ikke svarer på skyldspørsmålet, blir stillheten tolket som «ikke skyldig».
Det mest kjente offeret for pressing var den katolske helgenen Margaret Clitherow, som ble presset ihjel 25. mars 1586 etter å ha nektet å uttale seg om skyldspørsmålet da hun ble anklaget for å ha skjult prester i sitt hjem. Hun gjorde dette for å unngå en rettssak hvor hennes barn ville blitt tvunget til å vitne mot henne.
Pressing har også blitt brukt ved ett tilfelle i USA. Under hekseprosessene i Salem nektet Giles Corey å uttale seg sin skyld eller uskyld, og 19. september 1692 ble han presset ihjel. Hans siste ord skal ha vært «mer vekt!».
Henrettelse med elefant
I Sør- og Sørøst-Asia har henrettelse med elefanter blitt brukt som henrettelsesmetode i minst 4000 år, en metode også romerne og kartaghenerne i noen tilfeller brukte.
Plan- og bygningsloven
Plan- og bygningsloven er sentral for all arealforvaltning og byggevirksomhet i Norge. Loven gjelder for hele landet og i sjøen til én nautisk mil utenfor grunnlinjene. Dagens plan- og bygningslov ble vedtatt 27. juni 2008 som erstatning for den tidligere loven fra 1985. Sentrale deler av loven trådte i kraft 1. juli 2010. Loven gjelder for planlegging av arealbruk og for byggesaksbehandling.
Lovens formål
Formålene er særlig å fremme bærekraftig utvikling, samordne offentlige oppgaver, sikre at byggetiltak blir i samsvar med lovgivningen, og sikre at saksbehandlingen blir forsvarlig med bl.a. muligheter for medvirkning. Dessuten skal det tas hensyn til universell utforming, barn og unges oppvekstvilkår og estetisk utforming av omgivelsene.
Plan- og bygningsloven gir rammer for arealplanlegging i det offentlige og det private, og på hva eiere kan sette i gang av bygging og andre tiltak på eiendommene sine. En rekke sektorlover kan også ha betydning, for eksempel veiloven, forurensningsloven og naturvernloven.
Lovens oppbygging
Plan- og bygningsloven har en første del med alminnelige bestemmelser, så en plandel og deretter en gjennomføringsdel, videre: en byggesaksdel, en del med håndhevings- og gebyrregler, samt en siste del med bestemmelser om ikrafttreden, overgangsregler og endringer i annet lovverk. Det er også gitt forskrifter til lovens deler og bestemmelser. Plandelen inneholder bestemmelser om statlig, regional, fylkeskommunal og kommunal planlegging. Plandelen er underlagt Miljøverndepartementet, mens byggesaksdelen i hovedsak er underlagt Kommunal- og regionaldepartementet.
Planlegging
Sentralt i loven står kravet om medvirkning. § 5–1 omtales som "medvirkningsparagrafen" og her fremgår det at «Enhver som fremmer planforslag, skal legge til rette for medvirkning. Kommunen skal påse at dette er oppfylt i planprosesser som utføres av andre offentlige organer eller private.»
Kommunene er viktige ved den offentlige planleggingen av arealbruk. Det er der de fleste plansakene skal vedtas. Men et planleggingsansvar ligger også hos fylkestingene som regionale planmyndigheter, og i departementet. Dessuten har private rett til å fremme planforslag gjennom detaljregulering. Kommunen må følge visse statlige planretningslinjer, planbestemmelser og arealplaner. Kommunen må også følge vedtatt regional planstrategi og regional plan.
Kommunestyret er øverste planmyndighet i vanlig kommunal planlegging. Dermed får vedtakene en politisk karakter. Kommunestyret kan likevel ikke gå utenfor det loven tillater, eller ut over vedtak fra høyere myndigheter. Kommunen kan selv opprette de utvalg som den finner nødvendig for å gjennomføre den kommunale planleggingen.
Kommunen skal ha en samlet kommuneplan som omfatter samfunnsdelen med handlingsdel og arealdel. Samfunnsdelen er mer langsiktig for utviklingen i kommunen og skal legges til grunn for kommunens virksomhet. Handlingsdelen skal gi grunnlag for kommunens prioritering av ressurser, oppgaver og tiltak.
Arealdelen skal vise «sammenhengen mellom framtidig samfunnsutvikling og arealbruk», og ha bl.a. plankart, bestemmelser og planbeskrivelse. Vedtatt arealdel i kommuneplan er bindende for nye tiltak. Arealdelen skal også vise arealformål slik disse er nærmere bestemt i loven. I arealdelen skal bl.a. inngå spesielle hensynssoner med tilhørende retningslinjer og bestemmelser. Hensynssoner kan være områder med slikt som spesielle sikrings-, støy- og risikoforhold, spesiell infrastruktur, landbruk, friluftsliv, natur- og kulturmiljø.
Loven har et eget kapittel om reguleringsplaner, det vil si et arealplankart med bestemmelser for områder i kommunen. Både kommunen selv og private kan foreslå reguleringsplaner. Det er flere bestemmelser om saksbehandlingen for reguleringsplaner, så som høring og offentlig ettersyn. Reguleringsplaner blir fastsatt av kommunestyret eller annet kommunalt organ som det har delegert denne myndigheten til. En reguleringsplan kan bare utarbeides av fagkyndige.
For større tiltak skal det utarbeides konsekvensutredninger. Loven har flere bestemmelser om konsekvensutredninger. Det er et eget kapittel om slike utredninger for tiltak og planer etter annet lovverk. Det skal fastsettes en egen forskrift om konsekvensutredninger.
Gjennomføring
Lovens tredje del er Gjennomføring: Innløsning, erstatning, ekspropriasjon, utbyggingsavtaler, ordninger for vei, vann og avløp samt dispensasjon.
Innløsning og erstatning dreier seg om grunneieres rettigheter når deres eiendommer blir båndlagt i kommuneplanens arealdel eller i reguleringsplan. Ekspropriasjon er å erverve eiendomsrett ved å tvinge eieren med loven i hånd og mot erstatning. Det er klare restriksjoner i loven for når myndighetene kan gå til et slikt skritt.
Utbyggingsavtaler kan inngås mellom kommune og grunneier eller utbygger, når det er en utbygging der kommunen har planmyndighet, og det dreier seg om en kommunal arealplan. For å bli bindende for partene, kan slike avtaler bare inngås på visse vilkår og etter en fastsatt behandlingsmåte.
En bebyggelse på en eiendom forutsetter normalt at vei, vann og avløp er i orden, men slike anlegg berører alltid flere eiendommer. Loven regulerer hvilke krav til anleggene som kommunen kan stille for å gi tillatelse til å bygge. Det er bestemmelser om hvordan forholdet skal være til andre eiendommer, og hvordan utbygger kan kreve refusjon av kostnadene fra andre som får nytte av anleggene.
De private som ønsker å få unntak fra vedtatte planer og bestemmelser, må søke om dispensasjon. Loven setter strengere vilkår enn tidligere og den avskjærer kommunen fra å gi dispensasjoner som vesentlig setter til side hensynene bak den aktuelle lovbestemmelsen eller lovens formål. Dessuten må fordelene ved å gi dispensasjon være klart større enn ulempene. Under sin vurdering av dispensasjonssøknader, skal kommunen særlig legge vekt på konsekvenser for helse, miljø, sikkerhet og tilgjengelighet.
Byggesaksdelen
Denne delen av loven starter med viktige bestemmelser om når det kreves søknad og tillatelse for å kunne få utføre bygg, anlegg og visse andre tiltak. Alle større tiltak krever byggesøknad og tiltakshaveren må da benytte fagfolk som kan få ansvarsrett. Loven har krav om ansvarsrett for å inngi søknaden, prosjektere, utføre og til dels for å kontrollere arbeidene.
Noen mindre tiltak kan tiltakshaveren søke selv uten at ansvarsrett er nødvendig, og ved visse begrensede og små tiltak krever loven ingen søknad eller tillatelse.
Det er flere bestemmelser om ansvarsrett i byggesaker: særlig om hvordan fagfolk kan søke om ansvarsrett, hvilke faglige kvalifikasjoner de må ha, typer ansvarsrett, oppgavene for de ansvarlige, hvilken styring, systemer, rutiner og kvalitetssikring de må ha for arbeidet m.m.
Som tiltak i lovens forstand er også tatt med opprettelse og endring av eiendommer og eiendomsgrenser. Disse skal bli registrert i matrikkelen og loven viser til lov om eigedomsregistrering. Tillatelse til slike tiltak krever søknad, men ikke ansvarsrett.
Til byggesaksdelen av loven er knyttet Byggesaksforskriften av 2010 (vanligvis forkortet til: SAK eller SAK10). Den har mer spesifiserte regler om tiltak, søknader, saksbehandling, ansvarsrett, kontroll og tilsyn.
Loven har en rekke bestemmelser om saksbehandlingen ved søknader og kommunens vurdering av søknader. Den har enkelte alternative framgangsmåter: særlig å ha en forhåndskonferanse med kommunen og andre berørte før søknad inngis, å dele opp søknaden for rammetillatelse og en eller flere igangsettingstillatelser, samt å søke om midlertidig brukstillatelse før ferdigattest.
Loven har mange krav som må være oppfylt for at søknader om tiltak kan bli innvilget: bl.a. til byggetomt, ubebygd areal, arkitektonisk utforming, visuelle kvaliteter, plassering, høyde og avstand til naboer, helse, miljø og sikkerhet, energibruk, planløsning, innemiljø m.v. Det er også krav til tekniske installasjoner og anlegg, produkter som skal inngå i byggverk, avfallshåndtering, samt heis, rulletrapp og lignende.
Det er en rekke mer spesifiserte, tekniske krav til byggverk i Byggteknisk forskrift av 2010 (vanligvis forkortet til TEK eller TEK10). Der er det også fastsatt krav til bl.a. dokumentasjon for oppfyllelse av tekniske krav, produkter, forvaltning, drift og vedlikehold. Videre regulerer forskriften grader av utnytting samt beregnings- og måleregler, sikring mot naturpåkjenninger, forhold til uteareal og ytre miljø.
Også eksisterende byggverk kan bli berørt av plan- og bygningsloven. Slike bygg vil bli berørt når nye tiltak skal knyttes til dem. Men loven regulerer også tilfeller som når eksisterende byggverk og installasjoner kan medføre fare for skader eller vesentlige ulemper. Da kan kommunen gi pålegg om sikring og istandsetting, eventuelt riving.
Håndhevings- og gebyrregler. Sluttbestemmelser
Kommunen kan pålegge retting av ulovlige forhold, opphør av bruk og stansing av arbeid. Påleggene kan tvinges gjennom med tvangsmulkt og forelegg samt med å ilegge overtredelsesgebyr. I alvorlige tilfeller kan det være aktuelt med straff i form av bøter og til og med fengsel.
Lovens sluttbestemmelser inneholder bl.a. flere overgangsregler mellom den nåværende loven av 2008 og den tidligere plan- og bygningsloven av 1985. Ikrafttredelsen av dagens lov er noe gradvis: plandelen i kraft 1 juli 2009, byggesaksdelen i kraft 1 juli 2010 og noen særbestemmelser om ansvarlig kontrollerende foretak i kraft 1 juli 2011.