cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Queen
Queen på film
Flere andre filmer bruker Queens sanger, blant andre Iron Eagle, Wayne's World, Small Soldiers, Super Size Me, A Knight's Tale, The Girl Next Door og Shaun of the Dead. Sangen «Bohemian Rhapsody» ble gjenutgitt etter at den var inkludert i filmen Waynes's World, noe som hjalp til at den igjen toppet hitlistene i USA.
Filmen Bohemian Rhapsody hadde premiere på norske kinoer 2. november 2018. Filmen handler om Queen og i hovedsak Freddie Mercury.
Queen som musikal
I 2002 åpnet en musikal basert på Queens sanger, kalt We Will Rock You, på Dominion Theatre i West End, London. Musikalen var skrevet av den britiske komikeren og forfatteren Ben Elton i samarbeid med Brian May og Roger Taylor. Den har senere blitt fremført i Barcelona, Melbourne, Köln og Las Vegas
Musikalen hadde premiere i Norge på Strinda vgs i Trondheim, hvor den årlige Strindamusikalen spilte We Will Rock You i 2007. Musikalen ble også oppsatt på Folketeateret, med premiere i januar 2011.
Denne musikalen kom samtidig med dronning Elisabeth II av Storbritannias gulljubileum. Som del av jubileumsfeiringene fremførte Brian May en gitarsolo av Storbritannias nasjonalsang God Save the Queen, slik den er på plata A Night at the Opera, fra taket på Buckingham Palace.
Konsert i Norge
Konserten åpnet med «Flash Gordon», og ble avsluttet med «We Will Rock You» og «We Are the Champions». «Under Pressure» ble også spilt.
Queen skulle opprinnelig ha en konsert på Chateau Neuf i Oslo fredag 29. november 1974 i forbindelse med sitt album Queen II, men konserten ble avlyst på grunn av et trafikkuhell med en av traileren med utstyr til konserten.
Sousse kraftverk
Sousse kraftverk er et kompleks av to sammenkoblede varmekraftverk ved Sousse i det østlige Tunisia. Det har en installert produksjonskapasitet på 306 + 364 MW, fordelt på to anlegg:
Brenselkildene er naturgass og destillatolje. Operatør er energiselskapet Societe Tunisienne de l'Electricite et du Gaz.
Lasse Glomm
Lasse Glomm (1944–1996) var en norsk filmregissør og manusforfatter. Han regisserte åtte spillefilmer og hadde manus på syv. Han var i tillegg produsent på flere filmer.
Karriere
Glomm begynte karrièren som filmjournalist og redaksjonsmedlem i filmtidsskriftene Fant og Filmavisa og debuterte som filmarbeider i 1972. Han var produksjonsassistent og -leder på flere filmer, blant annet Joseph Loseys filmatisering av Et dukkehjem (1973) og Per Bloms Mors hus (1974). Glomm regidebuterte med Det andre skiftet (1978) og fulgte opp med At dere tør! (1980), begge etter bøker av Espen Haavardsholm. Etter barnefilmen Zeppelin (1981) kom Svarte fugler (1983), en kjærlighetshistorie lagt til forlagsmiljø, mens Havlandet (1985) var et historisk hverdagsdrama for Nordkalotten. Filmen hadde sitt litterære forelegg i Idar Kristiansens romansyklus om den finske innvandringen til Nord-Norge i 1860-årene. Dystopien Sweetwater (1988) var basert på Knut Faldbakkens to Uår-romaner.
Han var produksjonleder for Vårnatt (1976) og produsent for Is-slottet (1987), begge basert på bøker av Tarjei Vesaas. Han hadde manus på nesten alle de filmene han regisserte og hadde i tillegg manus på den Oscar-nominerte Søndagsengler fra 1996, som ble hans siste spillefilm.
I 1990-årene hadde han også oppdrag for tv og regisserte noen episoder av såpeserien Offshore (1996).
Glomm var kunstnerisk leder for Norsk Film A/S i årene 1984–1987. Han var også i en periode lærer ved Dønski videregående skole.
Filmografi
{| cellpadding="2" cellspacing="2" border="0" style="width: 100%;"
TV
(Regi)
Bethlem Royal Hospital
Bethlem Royal Hospital (opprinnelig Saint Mary of Bethlehem) var et viktoriansk sinnssykeasyl som fungerte gjennom det 18. århundre. Det engelske ordet Bedlam, brukt om sinnstilstanden opprør og forvirring, har sin opprinnelse i institusjonens tidligere kallenavn. Det lå i Lambeth, daværende London-forstad, som var preget av dagleiere og forurensning.
Broadmoor-anstalten ble oppført i 1863 av militærarkitekten sir Joshua Jebb som avlastning for den belastede pasientkvotienten. Bygningene huser i dag Imperial War Museums.
Arcos de la Frontera kraftverk
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 1 571 600 tonn, kvoten var samme år 1 249 800 tonn.
Mehmandarov
Mehmandarov er en aserbajdsjansk adelsfamilie. Etterfølgere av blant annet Qajar-dynastiet. Navnet kan vise til:
Nemonychinae
Nemonychinae er en artsfattig gruppe av snutebiller, men har tidligere vært mye større. Både larver og voksne lever av pollen, de aller fleste artene på hannkongler av bartrær.
Virna Lisi
Virna Lisi (født 8. november 1936 i Ancona, død 18. desember 2014 i Roma) var en italiensk skuespillerinne.
Nemonychinae
Levevis
Av de 22 slektene de nålevende nemonychidene deles inn i, lever alle bortsett fra to på hannkongler (hannblomster) av ulike slags nakenfrøete planter (hovedsakelig bartrær), der de spiser pollen. De to unntakene er en slekt i den palearktiske sone som lever på pollen av urter i soleiefamilien, og en søramerikansk slekt som lever på sørbøk (Nothofagus). De øvrige artene på den nordlige halvkulen lever på furu-slekten (Pinus). Alle de nakenfrøete plantene er såkalt primitive plantegrupper som har eksistert lenge og det er sannsynlig at de mange fossile artene hadde et lignende levevis. De utvokste larvene kryper ut av hannkonglen, faller til bakken, graver seg ned og forvandler seg til en puppe. Puppestadiet kan vare opptil 2 år.
27. kongelige prøyssiske jägerbataljon
27. kongelige prøyssiske jägerbataljon var en bataljon oppsatt i Tyskland under første verdenskrig med frivillige fra Finland. De finske frivillige var med i den såkalte Jägarrörelsen og hadde reist til Tyskland for å få militær utdanning som et grunnlag for å frigjøre Finland fra Russland.
Finske veteraner fra 27. kongelige prøyssiske jägerbataljon spilte en viktig rolle i kampene under den finske borgerkrigen og under vinterkrigen var mange av de høyere offiserene på finsk side veteraner fra bataljonen.
Olav Sande
Olav Øysteinsson Sande (født 28. juni 1850 i Kyrkjebø, Sande, på sørsida av Sognefjorden, i dag Høyanger, død 23. august 1927 i Bergen) var lærer, Venstrepolitiker, folkeminnesamler, folkemusikksamler, komponist og statsstipendiat fra Systrond, Leikanger.
Han var bondesønn, tok eksamen på Stord seminar 1871 og arbeidet to år i heimbygda før han bosatte seg i Systrond i Leikanger. Her engasjerte han seg på flere områder: han deltok i avholdsarbeidet, stiftet folkevæbningslag og Venstrelag, og var varamann til Stortinget 1883-85. Den første bibelhistorie på landsmål er også hans verk.
Gatefest
En gatefest er en fest arrangert i offentlig rom. Større gatefester innebærer ofte at en eller flere gater blir sperret for biltrafikk.
Gatefester kan være alt fra store, etablerte karneval og teknoparader til små nabolagsinitiativ. En vanlig fellesnevner er at de er gratis og åpne for alle siden de avholdes i det offentlige rom.
Olav Sande
Sande skrev en forteljing, og satt selv melodi til flere dikt, mest kjent er Det stig av hav eit alveland.
Gatefest
Gatefester brukes også som aktivisme i kampanjer som Reclaim the Streets for en kollektiv eierskapsfølelse til offentlige rom, og mot bilisme og privatisering. Gatefester som aktivisme kan innebære sivil ulydighet.
I 2010 ble hele 60 kilometer motorvei mellom byene Duisburg og Dortmund i Tyskland sperret for en gatefest for tre millioner mennesker i forbindelse med at Essen ble utpekt som Europeisk kulturhovedstad på vegne av Ruhrområdet.
Li Lei (baseballspiller)
Li Lei (født 24. juni 1984 i Beijing) er en kinesisk baseballspiller som er en del av det kinesiske landslaget. Han var med og representerte Kina under Sommer-OL 2008, der laget endte på åttende og siste plass i sin gruppe.
La Goulette gasskraftverk
La Goulette gasskraftverk er et varmekraftverk ved La Goulette i det nordøstlige Tunisia. Det har en installert produksjonskapasitet på 240 MW, fordelt på to like store blokker med 2+1 gassturbiner, levert av General Electric.
Anlegget ble påbegynt omkring 2002 og stod ferdig i 2005. Brenselkilden er naturgass. Operatør er energiselskapet Societe Tunisienne de l'Electricite et du Gaz.
Saptari (distrikt)
Saptari er navnet på et av Nepals 75 administrative distrikter.
Saptari distrikt ligger i Østregionen, Sagarmatha Sone. I vest grenser det mot Siraha, i nord mot Udayapur, i øst mot Sunsari og i sør mot den indiske staten Bihar.
Befolkninga i distriktet var i (2001) 570 282.
Forventa levealder 63,1 år, barnedødelighet pr. 1 000 fødte 57,7 (tall fra 2001), leger 20 (2002).
Saptari hører til Mepals flate, tropiske grensesone mot India, Tarai. Kulturelt og språklig er folket her svært likt den nordindiske befolkninga på den andre sida av grensa. I Nepal kalles slike folkegrupper også madhesi. Det fins også innslag av tharu og jhangad, et dravidisk-talende folk..
Upendra Yadav, leder for madhesi-organisasjonen Madhesi Janaadhikar Forum (MJF), er født i Saptari.
Sun Lingfeng
Sun Lingfeng (født 14. august 1978 i Beijing) er en kinesisk baseballspiller som er en del av det kinesiske landslaget. Han var med og representerte Kina under Sommer-OL 2008, der laget endte på åttende og siste plass i sin gruppe.
Tsemesbukta
Tsemesbukta (russisk: Цемесская бухта – Tsemesskaja bukhta, også kalt Novorossijskbukta) er ei isfri bukt på nordøstkysten av Svartehavet, i Krasnodar kraj i Russland. Den har navn etter elva Tsemes som munner ut i bukta. Dybden varierer mellom 21 og 27 meter. Bukta er 15 kilometer lang og opptil 9 kilometer bred.
Selv om skipsfarten om høsten og vinteren blir påvirket av sterke boravinder så ble bukta i antikken trafikkert av greske sjøfarere, som opprettet kolonien Bata her. Mikhail Rostovtsev forklarte dette med det faktum at det ikke finnes andre gode havner langs denne kysten helt ned til Batumi. I middelalderen var kysten kontrollert av handelsfamilien Ghisolfi fra Genova.
Havnebyen Novorossijsk, som ligger innerst i bukta, ble grunnlagt av russerne som en marinehavn. Flere skip fra Svartehavsflåten ble senket i bukta for å unngå at de ble tatt av tyskerne i 1918. Flere større havarier har også funnet sted her, blant annet SS «Admiral Nakhimov» som sank her i 1986 med 423 omkomne. Etter byggingen av oljerørledningen fra Tengizfeltet i Kasakhstan har Novorossijsk også blitt den viktigste oljeterminalen ved Svartehavet. Sørøst i bukta ligger den mindre feriebyen Kabardinka.
Lenz’ lov
Lenz' lov (Lenz' regel) sier at en indusert strøm har en slik retning at de kreftene som oppstår vil motvirke inngrepet som induserer strømmen. Lenz' lov er helt sentral innenfor elektromagnetisk induksjon, og gir opphavet til minusfortegnet i Faradays lov. Lenz' lov ble formulert av fysikeren Emil Lenz i 1834.
Junior-VM i ishockey 1984
Junior-VM i ishockey 1984 ble arrangert i Norrköping og Nyköping i Sverige i 1984.
Pancas
Pancas er en kommune i delstaten Espírito Santo i sørøstregionen av Brasil.
Siv (gudinne)
Siv (norrønt: Síf) var i norrøn mytologi en av åsynjene (gudinnene) og var gift med guden Tor. Hun ble regnet som den nest vakreste av åsynjene, etter Frøya.
Snorre Sturlason forteller i Den yngre Edda at Tor fant en spåkvinne lang oppe i nord som het Sibyl, men «som vi kaller Siv» og han fikk henne til kone. Hennes avstamning er ukjent. Siv og Tor fikk sønnen Lorride som også benevnes som Åsa-Tor.
Senere i Gylvaginning fortelles at Siv hadde sønnen Ull med en annen, ukjent mann, og han var Tors stesønn.
I Skaldskaparmål forteller Snorre at Loke hadde klipt håret av Siv, og at Tor ble rasende og ville drepe Loke. Loke fikk da noen dverger som kaltes Ivaldesønnene til å lage gullhår til Siv som hadde den egenskapen at det vokste som vanlig hår.
Virginia Aviation Museum
Virginia Aviation Museum er et luftfartsmuseum i Richmond, Virginia, ved Richmond International Airport (tidligere "Richard Evelyn Byrd Flying Field"). Grunnlagt 1986 rommer museet en samling av 34 fly, både egne og fly som er på lån. Samlingene spenner fra reproduksjoner av brødrene Wrights gliderfly til dagens SR-71 Blackbird. Museet er en avdeling av Science Museum of Virginia. Nåværende bygning, kjent som ble opprinnelig planlagt å være et midlertidig lager frem til permanent museumsbygning var reist.
Utstilte fly og gjenstander
(Arragert kronologisk etter dato)
Campo de Gibraltar gasskraftverk
Campo de Gibraltar gasskraftverk er et gasskraftverk med kogenerasjon i Cádiz, Andalucía i Spania. Det har en installert produksjonskapasitet på 800 MW, fordelt på 2 turbiner. Dette er et av landets mellomstore fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 2000 og stod ferdig i 2004. Brenselkilden er naturgass.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 1 510 500 tonn, kvoten var samme år 630 400 tonn.
Charlie Haas
Charles «Charlie» David Haas jr. (født 27. mars 1972) er en amerikansk fribryter i World Wrestling Entertainments Raw. Han opptrer foreløpig som halvparten av tag teamet «The World's Greatest Tag Team» med Shelton Benjamin. De var tidligere i SmackDown! hvor de også var kjent som «Team Angle». Etter Shelton Benjamin ble flyttet til Raw ble Charlie Haas i SmackDown! i et år før han ble sparket. Charlie Haas returnerte til WWE 17. april 2006 på en episode av Raw hvor han slo sin tidligere tag team partner, Shelton Benjamin. Et halvt år senere ble The World's Greatest Tag Team gjenforent.
Snikespill
Et snikespill   (engelsk: stealth game) er et spill som belønner spilleren for å benytte seg av snikeelementer for å unngå eller overliste fiender. Spill i sjangeren pleier ofte å la spilleren forbli uoppdaget når man gjemmer seg, bruker forkledning og/eller unngår å lage for mye lyd. Flere av de nyere snikespillene lar ofte spilleren velge mellom en snikende tilnærming eller mer direkte angrep på fienden, hvor man belønnes mer for å snike enn for å angripe. Eksempler på snikespill som tilbyr begge muligheter er Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots og Hitman: Absolution. Eldre snikespill var gjerne strenge på at man ikke skulle bli oppdaget, som de eldre Hitman-spillene, Splinter Cell-spillene og lignende.
Spill i sjangeren bruker gjerne spionasje og kontraterrorisme som temaer, og spillenes protagonister er ofte spesialsoldater, spioner, snikmordere eller ninjaer. Sniking var et viktig element i spillet Castle Wolfenstein allerede i 1981, men sjangeren ble ikke skikkelig kjent før Metal Gear ble lansert i 1987.
Acas (distrikt)
Acas er et distrikt i provinsen Ocros i regionen Ancash i Peru. Distriktet grenser til distriktene Santiago de Chilcas og Cochas i nord, til distriktet San Cristóbal de Raján i øst, til distriktet Carhuapampa i sør og til regionen Lima i vest. Distriktets nasjonale statistikkode er 021402 og hovedstaden er Acas. Distriktet ble opprettet den 2. januar 1857.
Xenarescus
Xenarescus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Arten lever i Sør-Amerika, kjent fra Colombia, Trinidad og Tobago, Venezuela og Brasil.
Systematisk inndeling
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.
Breeze
Breeze er et musikkalbum med Jan Magne Førde, utgitt i 2008. Dette er hans første soloplate på ti år.
Eroschemini
Eroschemini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, spinkle trebukker. Disse artene har forholdsvis mykt hudpanser og kan overflatisk minne om familien Cantharidae. På arge er de gule og svarte. Antennene er svarte, omtrent halvparten så lange som kroppen, mer eller mindre sagtakkede. Pronotum er smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er brungule og har to lengderibber hos de australske artene, de amerikanske har svarte spisser og en svart flekk i midten. Lårene kan være klubbeformede.
Systematisk inndeling
Det er uklart om denne stammen bør plasseres i Cerambycinae eller Lepturinae.
Tawrat
Tawrat er det arabiske navn på den jødiske Toraen som er fellesnavn for det kristne kaller det gamle testamentet. Dette er i stor grad felles for alle tre religionene.
Matthew Gubler
Matthew Gray Gubler (født 9. mars 1980 i Las Vegas i Nevada) er en amerikansk skuespiller. Han ble kjent i filmen The Life Aquatic, og senere i TV-serien Criminal Minds.
Fra en hunds dagbok
Fra en hunds dagbok (Gréti…! (egy kutya feljegyzései)) er en ungarsk tegnefilm fra 1986, skrevet og arrangert av Nepp József. Filmen ble produsert av Sárosi István. Tamás Deák sto for musikken. TV-filmen ble produsert i Pannonia Film Studio og publisert i TV-kanalen M2. Filmen gikk som en bearbeidet TV-serie i fire deler for NRK Barne-TV i juni 1990.
Woodland Scenics
Woodland Scenics regnes som den viktigste innovatøren og oppfinneren av realistiske landskaper for modelljernbaner.
The Real World: Stockholm
The Real World: Stockholm er en svensk dokusåpe for ungdom som gikk på TV 1000 i 1995. Serien handlet om syv ungdommer som bodde sammen i et kollektiv i Stockholm i tre måneder sommeren 1995. Ungdommene (fem svenske, en dansk og en norsk) var mellom 18 og 23 år gamle og hadde aldri møtt hverandre tidligere. De ble plukket ut blant 4000 søkere. Ved hjelp syv overvåkningskameraer, 12 skjulte mikrofoner og avlyttet telefon ble de utvalgte overvåket i tre måneder. Dette var en skandinavisk versjon av amerikanske The Real World.
Serien ble beskrevet som en TV-serie fylt av vennskap, konflikter, diskusjoner og glede. Materialet ble bearbeidet og strukturert etter innspillingen. TV1000 produserte opprinnelig 13 episoder, men på grunn av programmets seersuksess ble det produsert og sendt ytterligere fire episoder fra det materialet som allerede eksisterte.
Den fikk en oppfølger: The Real World: Visby, som gikk på TV1000 i 1996, men den ble tatt av lufta grunnet lave seertall.
National Reconnaissance Office
National Reconnaissance Office (NRO), som har hovedkontor i Chantilly i delstaten Virginia, er en av USAs 16 etterretningsorganisasjoner og er regnet, sammen med Central Intelligence Agency, National Security Agency, Defense Intelligence Agency og National Geospatial-Intelligence Agency, som en av de «fem store etterretningsorganisasjonene i USA. NRO utvikler, bygger og driver USAs rekognoseringssatellitter, samt koordinerer analysene av bilder fra rekognoseringsfly og satellitter fra en rekke etterretningsorganisasjoner og militære avdelinger.
NRO-direktøren rapporterer både til Director of National Intelligence og til forsvarsministeren og tjenestegjør som Assistant Secretary of the Air Force (Intelligence Space Technology).
Polyvinylklorid
Polyvinylklorid (PVC) er et polymer av kloreten. Det er et vinylstoff som er stivere enn polyetylen, og lettere å farge. PVC-plast blir brukt til for eksempel takrenner, hageslanger, trampoliner, leketøy, møbler, vinyltapet, vinylbelegg og til isolasjon i elektriske ledninger.
Fremstilling
Polyvinylklorid fremstilles ved polymerisering av monomeren vinylklorid, som vist. Siden ca. 57% av massen er klor, trengs det mindre petroleum for å produsere en gitt masse PVC enn for mange andre polymerer.
PVC produksjon i Norge
Ineos har klorfabrikk på Rafnes og PVC-fabrikk i Grenland.
Helse, miljø og sikkerhet
Når PVC brenner eller blir varm nok, utvikles det giftig saltsyregass som forurenser atmosfæren. Det kan også utvikles dioksin. I enkelte vinylkvaliteter brukes ftalater som mykgjørere.
Ren, brennende PVC avgir CO2, H2O og saltsyregass. I enkelte land (Danmark) forsøker man å begrense bruken av PVC mest mulig, mens California vurderer forbud mot en del PVC-produkter.
Wang Chao
Wang Chao (født 23. mars 1985 i Beijing) er en kinesisk baseballspiller som er en del av det kinesiske landslaget. Han var med å representerte Kina under Sommer-OL 2008, der laget endte på åttende og siste plass i sin gruppe.
The Open Championship 1929
The Open Championship 1929 ble arrangert på Muirfield i Gullane, East Lothian i Skottland i 1929.
Zhang Hongbo
Zhang Hongbo (født 6. juni 1980 i Panzhihua) er en kinesisk baseballspiller som er en del av det kinesiske landslaget. Han var med og representerte Kina under Sommer-OL 2008, der laget endte på åttende og siste plass i sin gruppe.
Arcturus COVID-19-vaksine
Arcturus COVID-19-vaksinen, også kjent som ARCT-021 og LUNAR-COV19, er en COVID-19-vaksine kandidat utviklet av Arcturus Therapeutics.
Utvikling
Arcturus Therapeutics pinngikk i partnerskap med Singapores Duke–NUS Medical School for å utvikle en COVID-19 -vaksine. Selskapet inngikk også partnerskapsavtale med Catalent for produksjon av Arcturus COVID-19 mRNA-vaksine-kandidat.
Fase I-II
Klinisk testing begynte i juli 2020. Den 4. januar 2021 innleder Arcturus Therapeutics fase-2-utprøvingene.
Avtaler
Arcturus inngikk avtaler for utvikling og forsyninger med Economic Development Board of Singapore og med forsyninger med det israelske helseministerium.
Losaria
Losaria er en slekt av sommerfugler i gruppen svalestjerter.
Utseende
Slanke, mørkfargede, ganske store svalestjerter. De avlange bakvingene ender i en kort, klubbeformet stjert. Forvingen er ensfarget mørkbrune bortsett fra noen mørkere streker mellom vingeårene. Bakvingen har gjerne hvite og/eller røde flekker.
Levevis
I likhet med mange andre svalestjerter har i alle fall noen av disse artene larver som lever på holurtslekten (Aristolochia, i holurtfamilien).
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørøstlige Asia, inkludert deler av Indonesia.
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom svalestjertenes delgrupper og slekter er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.
Artene i slekten Losaria er (? var tidligere) av noen entomologer plassert i slekten Atrophaneura.
Mario Enrique Ríos Montt
Mario Enrique Ríos Montt  (født 17. mars 1932 i Huehuetenango i Guatemala) er en guatemalansk ordensgeistlig og emeritert hjelpebiskop i erkebispedømmet Guatemala.
Bakgrunn
Mario Enrique Ríos Montt var et av tolv barn til godseieren Hermógenes Ríos Castillo (1896–1954) og hans hustru Consuelo Montt. En av hans brødre var den tidligere diktator Efraín Ríos Montt (1926-2018).
Biografer om familien Rios Montt forteller at Mario Enrique var annerledes enn storebroren José Efraín, ved at Efraín likte kart og militærparader, mens Mario hver morgen gikk til messe og bad etter skoletid sammen med prestene.
Prest
Han trådte inn i lasaristordenen (også kalt vincentinerne eller paulistene) og ble presteviet den 12. juli 1959. Pater Rios Montt ble tiltrukket til en venstrorientert frigjøringsteologi. Han engasjerte seg ved støtte til katolske kirkefolks kritikk av regjeringen, mot undertrykkelse, for en aktiv sosialpolitikk og kamp mot fattigdommen.
Biskop
Pave Paul VI utnevnte ham den 13. juli 1974 til prelat av terrorialprelaturet Escuintla og titularbiskop av Tiguala. Han ble bispeviet av den apostoliske nuntius i Guatemala, erkebiskop Emanuele Gerada, den 27. september samme år; medkonsekrerende biskoper var biskopen av San Miguel i El Salvador, José Eduardo Alvarez Ramírez, og Victor Hugo Martínez Contreras, hjelpebiskop i Huehuetenango.
Hans storebror Efraín forlot katolisismen og ble predikant i en konservativ pinsekirke som stod i krass opposisjon til den katolske kirkes sosiale engasjement. Den 23. mars 1982 kom storebroren til makt ved et kupp og ledet en militærjunta, og ble Guatemalas president. Dette regimet utløste en voldsom borgerkrig. Den katolske erkebiskopen Próspero Penados del Barrio anklaget Efraín Ríos Montt for å være fryktelig fanatisk.
Biskop Rios Montt tok offentlig til orde mot brorens undertrykkende tiltak. På storebrorens råd forlot han landet midlertidig og dro til Italia. Regimet stod for en forfølgelse av katolske prester i de områder der overgrepene var på det sterkeste under storebrors tid som militærdiktator. Etter at Efraín mistet makten i 1984, kom lillebror tilbake.
Den 3. mars 1984 trådte Ríos Montt tilbake fra embedet som prelat av Escuintla.
Etter mordet på biskop Juan José Gerardi Conedera den 26. april 1998 ble Ríos Montt utnevnt til hjelpbiskop av erkebispedømmet Guatemala, og overok ebiskop Gerardis oppgaver i Oficina de Derechos Humanos del Arzobispado de Guatemala (erkebispedømmet Guatemalas menneskerettighetskontor). Rios Montt kritiserte det tidligere militærregime for brutalitet og de senere sivile regimer for korrupsjon.
Den 2. oktober 2010 innvilget pave Benedikt XVI hans aldersbetingede avskjedssøknad. Fra 26. juli 2011 til 9. februar 2013 var han likevel under dets sedisvakans apostolisk administrator for det apostoliske vikariat Izabal.
Selv om Mario Enrique Rios Montt var motstander av Jose Efraín Rios Montt i sosio-politisk sammenheng, kunne brødrene møtes under familiesammenkomster og kommunisere vennlig, men de prøve å unngå å komme inn på politikk.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Norman Schwarzkopf sr.
Generalmajor Herbert Norman Schwarzkopf, sr (født 28. august 1895 i New Jersey i USA, død 25. november 1958) var den første lederen av New Jersey State Police. Han er best kjent for sitt engasjement i Lindbergh-kidnappingen. Han var faren til general Norman Schwarzkopf som var kommandanten for alle koalisjonsstyrkene under Operation Desert Storm under Gulfkrigen.
Schwarzkopf ble utdannet ved United States Military Academy i West Point som han fullførte i mars 1917. Under den første verdenskrig ble han utsatt for et angrep med sennepsgass, noe som gjorde ham utsatt for respiratoriske lidelser for resten av livet hans. Etter hjemkomsten til USA med graden oberst ble Schwarzkopf utnevnt av daværende New Jersey-guvernør Edward I. Edwards til å lede det nyopprettede New Jersey State Police i 1921. Han trente personlig opp de første 25 State Police Troopers og han sto for organiserinen av State Police Department. Han forlot politistyrken i 1936 etter å ha blitt løst fra sin plikt av en New Jersey-guvernør som han ofte hadde diverse sammenstøt med.
Før Schwarzkopf forlot hæren i 1953 med rang som generalmajor ble han sendt ut av Central Intelligence Agency som en del av Operation Ajax for å overbevise sjahen av Iran som da het Mohammad Reza Pahlavi og som levde i eksil om å komme tilbake og ta makten i Iran. Schwarzkopf gikk så langt som å organisere sikkerhetsstyrker han hadde trent opp for å støtte Shah.
Schwarzkopf døde i 1958 på grunn av komplikasjoner med lungekreft og han er nå gravlagt på kirkegården som tilhører US Military Academy.
Kirsten Vangsness
Kirsten Simone Vangsness (født 7. juli 1972) er en amerikansk skuespiller. Hun fikk sitt gjennombrudd på teater, hvor hun vant flere priser, inkludert 15 Minutes of Female Best Actress Award, Los Angeles Drama Critics Award for Best Emerging Comic Actress og Golden Betty Award.
Hun er kjent for sin rolle som Penelope Garcia i TV-serien Criminal Minds (2005-2020) og spin-off-serien Criminal Minds: Suspect Behavior (2011). Hun har i tillegg (siden 1998) hatt roller i flere filmer og TV-serier.
Vangsness er av norsk opphav. Hun er også en habil skribent og hennes arbeid har vært publisert i Los Angeles Times Magazine.
Romsonde
Romsonder er ubemannede romfartøy som blir sendt bort fra jorden. De kretser altså ikke rundt jorden, som satellitter, men sendes til f.eks månen, andre planeter, stjerner eller bare inn i bane rundt solen. Sistnevnte kalles noen ganger kunstige planeter.
Den primære hensikten med romsonder er å innhente data for forskning fra steder hvor det i dag er teknologisk, økonomisk eller praktisk umulig å sende romfarere. Derfor er så å si alle sonder utstyrt med minst ett, og i de aller fleste tilfellene flere vitenskapelige instrumenter. Prestisje og romkappløp har også vært en faktor.
Generelt
Alle romsonder er skutt opp med ubemannede bæreraketter, med unntak av tre, som ble brakt opp i jordbane med amerikanske romferger sammen med rakettrinn som sendte dem ut av jordbane. Når oppskytingen er gjennomført foregår ferden videre i fri flukt, uten bruk av drivstoff til annet enn enkelte mindre banekorreksjoner underveis, før eventuell oppbremsing ved ankomst. Unntak fra denne regelen har vært tre så langt: Deep Space 1/New Millennium, Hajabusa og Dawn, hvor sondene ble utstyrt med ionemotorer.
Første romsonde som leverte vitenskapelige resultater av betydning var Sovjetunionens Luna 3, som i 1959 tok historiens første bilder av månens bakside. USAs Mariner 2 ble den første som studerte en planet på nært hold, da den i 1962 passerte Venus.
De aller fleste romsonder er blitt bygget og skutt opp av USA og Sovjetunionen. Siden 1985 har også den europeiske romorganisasjonen ESA og Japan skutt opp en håndfull hver, til både månen, Venus, Mars, asteroider og kometer. De siste årene har i tillegg India og Kina sendt opp henholdsvis én og tre hver til månen. Indias første interplanetariske romsonde, Mars Orbiter Mission ble skutt opp i november 2013, med ventet ankomst til Mars i september 2014.
Veldig omtrentlig er det i romalderen blitt skutt opp to romsonder i snitt pr. år, men dette har variert en del. Perioden 1979-1988 skjøt f.eks. USA ikke opp en eneste romsonde, mens Russland (etter Sovjetunionens fall) bare har foretatt to oppskytinger, som begge var mislykkede (Mars'96 og Fobos-Grunt).
Romsonder som er sendt til andre planeter (også kalt planetsonder) veier fra et par hundre kg opp til seks tonn. De letteste er de som bare passerer forbi.
Utforskning av en planet foregår typisk i flere stadier:
Passeringssonder
Uranus og Neptun er de eneste planetene som til nå bare har fått besøk av passeringssonder, eller mer spesifikt, én passeringssonde. Det var Voyager 2, som passerte Uranus i 1986 og Neptun i 1989.
Ingen måner utover vår egen og Saturns Titan har blitt studert på nært hold av annet enn passeringssonder eller sonder i kretsløp rundt moderplaneten. Sovjetunionens Fobos 1 og 2 holdt på å bli et unntak, men sviktet før ankomsten til Phobos, Mars' største måne, som de skulle studere i 1989.
Orbitalsonder
Passeringssondene etterfølges gjerne av mer avanserte sonder (kalt kretsløpssonder, banesonder eller orbitalsonder), som er i stand til å bremse opp og gå inn i kretsløp (eller bane) rundt planeten ved ankomst. Dermed kan planeten studeres og kartlegges grundigere, gjerne over flere måneder eller år.
Dersom en romsonde skal gå inn i kretsløp rundt et himmellegeme kreves mye drivstoff til oppbremsingen, som da vanligvis utgjør over halvparten av sondens opprinnelige masse.
Det er gjennom årene blitt sendt en rekke orbitalsonder til både månen, Venus og Mars.
Merkur, Jupiter, Saturn samt de tre asteroidene (433) Eros, Itokawa og Vesta har pr. 2014 fått besøk av én hver.
Landingssonder
Tre planeter (Venus, Mars og Jupiter), to måner (vår egen og Titan), én kometkjerne (Tempel 1) og to asteroider (Eros og Itokawa) har blitt «berørt» av romsonder.
Landingssonder bringes frem til planeten av orbitalsonder (f.eks Viking), passeringssonder (f.eks VeGa) eller av utstyrsseksjoner som frakobles rett før ankomst og styrter ned på planeten (f.eks Spirit og Opportunity).
Ubemannede landingssonder til månen har omtrent uten unntak vært selvstendige, uten noen form for moderfartøy.
Landingssonder kan deles opp i flere «klasser»:
Atmosfære- eller styrtssonder
Disse har fortrinnsvis til hensikt å samle inn og fortløpende returnere data på vei ned mot overflaten, i den grad en slik finnes.
Eksempler på styrtsonder er de amerikanske Ranger-sondene, som på midten av 1960-tallet fotograferte måneoverflaten i rasende tempo frem til kollisjonsøyeblikket. De siste bildene viste detaljer med vesentlig mindre utstrekning enn man kunne se med teleskop fra jorden. Noe tilsvarende ble gjort av Impactor-kapselen fra den amerikanske kometsonden Deep Impact), men her var det observasjoner av virkningen av sammenstøtet (fra modersonden og med teleskoper på Jorden) som var hovedformålet med ferden.
En annen type styrtsone er penetratorer, prosjektillignende instrumentbeholdere som treffer en overflate med høy hastighet i den hensikt å trenge opptil flere meter ned i bakken og sende data derfra. Detaljerte planer om penetratorer til månen og kometer så langt ikke blitt realisert. Eneste som har vært brakt til overflaten av et annet himmellegme var de to Deep Space 2-penetratorene til Mars Polar Lander i 1999. Men ingen data ble mottatt fra noen av disse etter landingen.
På Venus har fem atmosfærekapsler fra sovjetiske Venera-sonder (nr. 4-8) og fire fra den amerikanske Pioneer Venus 2 (1960- og 1970-tallet) returnert data på vei gjennom atmosfæren, men blitt ødelagt før eller i landingsøyeblikket. Unntaket var Venera 7 og 8, samt én av Pioneer-kapslene, som fortsatte å fungere i noen titalls minutter etter landingen. Men ingen var utstyrt for å studere selve overflaten.
Omtrent det samme var tilfelle med ESAs Titan-kapsel Huygens. Huygens, som primært skulle studere atmosfæren mens den dalte ned i fallskjerm, var imidlertid utstyrt med instrumenter til å foreta enkle studier av overflaten i tilfelle den skulle overleve landingen, hvor den da også kom til å fungere en times tid i 2005.
Også Jupiter, som ikke har noen fast overflate, har hatt besøk av en atmosfærekapsel, fra Galileo i 1995. Den sendte data i en knapp time mens den dalte nedover, før den ble ødelagt av temperatur og trykk.
Venus er den eneste planeten utemom jorden hvor det har svevd ballonger i atmosfæren. De franskproduserte ballongene ble brakt dit av Sovjetunionens VeGa 1 og VeGa 2.
Myklandingssonder
For å myklande på et himmellegme av en viss størrelse kreves enten bremseraketter (månen) eller varme/bremseskjold pluss fallskjermer (Venus og Titan) eller alle delene (Mars). Omtrent alltid i kombinasjon med relativt avanserte, automatiske systemer som inkluderer en- eller flerveis høyde- og dopplerradar og akselerometre. Noen enkle landingskapsler har ikke vært utstyrt med landingsstell, men de fleste myklandingssonder har benyttet tre eller fire støtdempende landingsben. Venera-sondene (nr. 9-14) samt VeGa 1 og 2 hadde én stor, ringformet landingsfot. Fire Mars-sonder har ved landingen vært omsluttet av en «kokong» av oppblåsbare kollisjonsputer. Mars-bilen Curiosity benyttet en unik landingsmetode, hvor den ble heist ned i lange vaiere fra en bremseseksjon som ble frigjort og sendt til en krasjlanding øyeblikket etter at bilen berørte overflaten. Dermed sparte man vekt i forhold til om bremseseksjonen skulle vært utstyrt med landingsben (eller kollisjonsputer) og avkjøringsramper.
Hensikten med myklanding har bl.a vært undersøkelser av den lokale geologien, av jordsmonnet ved hjelp av bl.a graveredskaper, inkludert søking etter primitiv liv (kun Mars), observasjoner av omgivelsene med kameraer og spektrometre, samt f.eks seismologiske (månen og Mars) og meteorologiske (Mars) observasjoner over lengre tid.
Hvor lenge sondene har fungert på overflatene har variert betydelig. Mars 3 sviktet etter 20 sekunder, muligens som følge av en global støvstorm som da raste over planeten. Venera-landerne fungerte stort sett i 1-2 timer på Venus-overflaten, men ingen var forventet å fungere lenger pga. de ekstreme forholdene. Tilsvarende gjelder Huygens-kapselen på Titan. Stort sett alle månesondene har fungert minimum noen dager (Luna-kapslene), til over 10 måneder (Lunokhod 1). Mars-bilene Spirit og Opportunity var konstruert for å fungere i tre måneder. Spirit sviktet først etter over seks år på Mars-overflaten, mens man i januar 2014 kunne markere at Opportunity hadde vært i virksomhet på Mars i ti år!
Fra andre planeter foregår som regel enveiskommunikasjon med radiosignaler til jorden ved å benytte et passerende moderfartøy som reléstasjon (f.eks for Venera 11-14, VeGa og Cassini). Pr. 2014 er amerikanske landingsfartøy på Mars de eneste som har befunnet seg på en annen planet og som man har foretatt toveis kommunikasjon med. Dette har foregått via moderfartøy i kretsløp (f.eks Viking) eller via orbitalsonder skutt opp på andre tidspunkter, til og med av andre organisasjoner (ESAs Mars Express). Siden 1990-tallet har det vært lagt opp til tilnærmet fri mulighet for kommunikasjon på kryss og tvers mellom landingsfartøy og orbitalsonder som måtte befinne seg på og rundt Mars. I alle tilfeller har man også kunnet kommunisere direkte mellom jorden og landingsfartøyet, men da med vesentlig lavere båndbredde.
Kjøretøy
Månen og Mars er de eneste himmellegmene det er sendt kjøretøy til. Sovjetunionens Lunokhod 1 og 2 ble sendt til månen på begynnelsen av 1970-tallet, mens NASAs Spirit og Opportunity ble landsatt på Mars i 2004. Sistnevnte ble etterfulgt av Curiosity i 2012. Alle fem kjøretøyene har vært svært vellykkede. USAs bemannede romfartøy Apollo 15, 16 og 17 hadde med seg biler til månen for å øke astronautenes aksjonsradius.
I desember 2013 landet den kinesiske romsonden Chang'e 3 på månen, medbringende kjøretøyet Yutu.
Retur
Retur av overflatemateriale har kun skjedd fra månen (sovjetiske Luna-sonder og USAs bemannede Apollo-romfartøy), samt fra Itokawa (med Japans asteroidesonde Hyakutake).
I tillegg er det returnert oppsamlede partikler fra halen til kometen Wild 2 (med USAs Stardust) samt fra solvinden (USAs Genesis).
Allerede på 1970-tallet planla USA og Sovjetunionen prøvereturferder til Mars, men slike er stadig blitt skjøvet frem i tid av tekniske og økonomiske grunner. En slik ferd ventes nå ikke å finne sted før på 2020-tallet.
Bemannede ferder
Selv om det ikke hører hjemme i denne artikkelen nevner vi at bemannede ferder til andre himmellegmer kun er foretatt til månen. Alle med amerikanske Apollo-romfartøy, i perioden 1968-1972. Apollo ble skutt opp med Saturn V-bæreraketter, bestod at et orbitalmoderfartøy (kommando- og serviceseksjonen) og et eget månelandingsfartøy, som landsatte to av de tre astronautene som var med på hver ferd. Det ble skutt opp ni Apollo-romfartøy til månen (Apollo 8-17 unntatt Apollo 9), hvorav seks landet (Apollo 11-17 unntatt Apollo 13). Alle Apollo-astronauter som ble skutt opp returnerte velberget til jorden. Men tre omkom i en brann under en bakketest før den første planlagte oppskytingen (Apollo 1).
Det har i mange tiår vært snakket om bemannede Mars-ferder, men dette ventes ikke å finne sted før på 2030-tallet. Det er mulig at en bemannet ferd til en asteroide vil finne sted før en bemannet Mars-ferd. Det virker også sannsynlig at det vil etableres permanent bemannede baser på månen før en Mars-ferd blir gjennomført.
Romsonder til Solen
Ingen romsonder har blitt sendt direkte til solen, men mange romfartøy, satellitter og romsonder har blitt utstyrt for å foreta studier av solen og dens omgivelser, de fleste fra jordens nærhet, dvs i bane rundt jorden eller i Lagrangepuntket L1, mellom jorden og solen.
Noen har blitt sendt inn i baner som har muliggjort studier som ikke hadde være mulig fra nevnte posisjoner.
Romsonder til månen
Månen var det første himmellegemet som ble besøkt av romsonder, i og med at den er mye nærmere jorden enn noen av planetene.
Sovjetiske/russiske månesonder
Selv om Sovjetunionen tapte det bemannede månekappløpet var de først ute på nesten alle områder når det gjaldt ubemannede aktiviteter ved månen. De sovjetiske månesondene het Luna og ble skutt opp mellom 1959 og 1976;
Amerikanske månesonder
USA skjøt opp mange månesonder på 1960-tallet, i hovedsak som forberedelse til de bemannede Apollo-ferdene til månen. De aller første var passeringssonder som inngikk i Pioneer-serien, men var gjennomgående mislykkede, i hovedsak på grunn av sviktende bæreraketter.
Amerikanske månesonder etter Apollo:
Europeisk månesonde
ESA skjøt opp sin første månesonde, Smart-1, den 28. september 2003. Den gikk inn i bane rundt månen i midten av november 2004, over ett år etter oppskytingen. De aller fleste andre romfartøy brukte bare rundt fire døgn til månen. Den lange reisetiden skyldtes at Smart-1 benyttet ionemotorer i stedet for et eget øvre trinn til å komme seg ut av jordbanen og til månen.
Månesonder fra andre nasjoner
Japan ble den første nasjonen utenom Sovjetunionen og USA som skjøt opp en månesonde, da de sendte opp sin eksperimentelle Hiten i januar 1990. I 2007 startet en ny utforskningfase, hvor sonder fra flere nasjoner, inkludert Japan (Selene), Kina (Chang'e) og India (Chandrayaan) ble sendt til månen. Chang'e 3 var den eneste av disse som myklandet på månen, og den hadde med seg et kjøretøy, Yutu.
Etter at oppgavene i bane rundt månen var fullført, ble Chang'e 2 i august 2011 sendt inn i bane rundt Lagrange-punktet L2 mellom Jorden og solen. I i april 2012 ble sonden sendt på en kurs som den 6. januar 2013 bakte den forbi asterioden 4179 Toutatis.
Den 3. januar 2019 gjennomførte den kinesiske romsonden Chang'e-4 den første vellykkede landing på månens bakside.
Romsonder til de indre planetene
De indre planetene i solsystemet består av Merkur, Venus, jorden og Mars. De viktigste sondene som til disse planetene er:
Nyere Mars-sonder
Etter en pause i Mars-utforskingen etter Viking 1 og 2 gjenopptok USA utforskningen av Mars med romsonder på 1990-tallet. (Noen mislykkede er utelatt i oversikten under). Også Russland, ESA og Japan har skutt opp en eller to hver, men kun ESAs var vellykket.
Cristobal Colón kraftverk
Cristobal Colón kraftverk  er et gasskraftverk med kombinert oljefyring i Huelva, Andalucía i Spania. Det har en installert produksjonskapasitet på 778 MW, fordelt på 6 turbiner, hvorav en 400 MW gassturbin. Dette er et av landets mellomstore fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 2000 og stod ferdig i 2006. Operatør er energiselskapet Endesa. Brenselkilden er naturgass og olje.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 888 000 tonn, utslippskvoten var samme år 308 378 tonn.
Palos de la Frontera gasskraftverk
Palos de la frontera gasskraftverk er et gasskraftverk i Huelva, Andalucía i Spania. Det har en installert produksjonskapasitet på 1200 MW, fordelt på 3 like store turbiner. Dette er et av landets store fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Brenselkilden er LNG.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 244 400 tonn, utslippskvoten var samme år 296 782 tonn.
Store Magleby kirke
Store Magleby kirke, er en kirke i Store Magleby på Amager som formentlig stammer fra 1200-tallet. Den omtales allerede i 1370.
Kirken
Kirken i sin nåværende skikkelse er fra begynnelsen av 1600-årene, da den hollandske menigheten, som var blitt invitert til Amager av Christian II, foretok en større ombygging av den eldre kirken, hvorved de fleste minner fra middelalderen gikk tapt. Om denne begivenheten vitner en liten sandstenstvle med Christian IVs navn på kirkens nordmur.
Byen vokste konstant, og dertil kom den nærliggende sjøfartsbyen Dragørs borgere, som også gjorde bruk av kirken, og som opplevde en sann befolkningseksplosjon opp gjennom 1700-tallet.
I 1731 ble kirken igjen ombygget. Bygningen som står oppført i krittkvadre er av langhustypen, og avsluttes med et tresidet kor. Hovedinngangen i vestgavlen og takrytteren stammer fra ombyggingen i 1731.
Universitetet i Beograd
Universitetet i Beograd (Universitet u Beogradu, UuB) er et statlig, ledende universitet i Beograd i Serbia. Det ligger spredt i sentrumskommunen Stari Grad.
Store Magleby kirke
Inventar
Av interessant inventar kan nevnes en katekismustavle fra 1580 og en romansk døpefont i granitt, med innhuggede kors og liljer. Krusifikset som henger på veggen utfor prekestoken, kan ut fra stilmessige trekk dateres til begynnelsen av 1500-tallet.
Universitetet i Beograd
UuB ble grunnlagt i 1808, og ble i 1838 slått sammen med et lycée i Kragujevac. Den mest kjente rektoren var geografen Jovan Cvijić (1865–1927). Under Jugoslavia vokste universitetet sterkt, og tiltrakk seg mange utenlandske studenter. På 1990-tallet var studentene spydspisser i motstanden mot regimet til Slobodan Milošević, og demonstrasjonene rystet regimet særlig i 1991, 1996 og 1997.
Store Magleby kirke
Inventar
Kirkens nåværende innretning bærer preg av den gjennomgripende restaurering som ble gjennomført på 1850-tallet. Det innvendige ble revet ut og erstattet av inventar i datidens mote, som var gotikk og treverk. I februar 2012 ble kirkens nygotiske altertavle innviet med nytt billedmotiv. Det forestiller nattverdsbordet med symboler som lammet, fisk, egg brød, vin, frukt m. m. Der er ingen mennesker med i maleriet, da det er menigheten selv som er nattverdbordets gjester. Motivet strekker seg gjennom altertavlens tre fløyer, og er malt av billedkunstneren Thomas Kluge.
Universitetet i Beograd
Det er 31 fakulteter og 8 vitenskapelige forskningsinstitutter ved UuB. Fagkretsen er svært bred, her finner man 150 grunnprogrammer og fordypninger innen teknologi, samfunnsfag, språk og humaniora, naturfag, medisin, jus, teologi og andre disipliner.
Store Magleby kirke
Språk
Frem til 1735 foregikk gudstjenesten på det særlig sprog som ble talt i Hollenderbyen – en blanding av nederlandsk, tysk og dansk. Siden foregikk prekenene skiftevis på dansk og nederlandsk til januar 1811, hvoretter dansk ble brukt. Flere av de gamle gravstenene forteller den særlige historie om områdets beboere med navn som Agth, Crilles, Leudo, Marchen, Pieter eller Tønnes og med etternavn som Corneliussen, Dirchsen, Jansen og Zibrandtsen.
Ved høstgudstjenester og andre høytydeligheter kan man fortsatt se noen av de lokale beboere møte opp i kirken i nederlandske folkedrakter fra 1600-tallet.
Universitetet i Beograd
De viktigste og mest kjente fakultetene ved UuB er:
Tidligere studenter
Tidligere studenter ved universitetet har blant andre vært:
Fortet ved de Klop
Fortet ved de Klop, også kjent som Fort aan de Klop er et av forsvarsverkene som hører til den nye hollandske vannlinjen. Det befinner seg ved elven Vecht i den nederlandske kommunen Utrecht. Fortets hovedoppgave var å forsvare og stenge noen av hovedveiene inn til byen Utrecht via Klopdijk, Vechtdijk og Eerste Polderweg. Videre skulle det beskytte inunderingsslusene og fort de Gagels flanke. Fortet ble bygget i 1819-21, utrustet med seks kanoner og bemannet av maksimalt 83 soldater.