cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Musea i Nord-Østerdalen
Hovedkontoret er Museumssenteret Ramsmoen i Tynset. Museet har 11 driftsbygninger og 151 museumsbygninger, hvorav 60 er flyttet og resten står på sin opprinnelige plass.
De 11 enhetene ved museet omfatter blant annet
Ferdinand Magellan
Langs Sør-Amerikas kyster
Etter en stund ble ett av skipene sendt sørover for å rekognosere. Skipet gikk på grunn og forliste,men mannskapet greide med nød og neppe å berge seg i land. To av mennene lyktes etter noen dagsmarsjer å finne tilbake til ekspedisjonens vinterleir over land, og resten av mannskapet ble hentet. Magellan valgte da å vente enda en stund før ekspedisjonen la ut igjen. Da han endelig gav ordre om å bryte opp og fortsette reisen, ble mannskapet fra det forliste skipet fordelt på de gjenværende fire skipene.
Dunganopprøret
Dunganopprøret (kinesisk: 陕甘回民起義; pinyin: Shǎn-Gān Huímín Qǐyì), også kjent som huiminoritetens krig og det muslimske opprøret, var en religiøs krig i 1800-tallets Kina. Begrepet har også blitt brukt om det muslimske panthayopprøret i Yunnan. De muhammedanske huikineserne og andre muslimske folkegrupper i Qing-dynastiets Shaanxi-, Gansu- og Ningxia-provinser og også i Xinjiang gjorde opprør mot de mandsjuiske styresmaktene fra 1862 til 1877.
Ferdinand Magellan
Magellanstredet
Det var blitt oktober 1520 da Magellan fortsatte å lete etter passasjen. Endelig 21. oktober fant han innløpet! Passasjen var som en labyrint, full av bukter, viker og fjorder. Det var mange steder det var lett å velge feil. Om natten, da skipene lå til ankers, kunne de se blafrende lys fra land, så landet ble kalt Ildlandet (Det heter det den dag i dag). Lyset var skinnet fra lokal-befolkningens ildsteder. Det tok 38 dager å lete seg gjennom stredet. I dag heter dette farlige stredet Magellanstredet.
Da de hadde kommet seg gjennom den utmattende labyrinten, åpnet et hav seg foran dem. Det var godt vær, havet lå stille og blankt, og de kalte det derfor Stillehavet. Men det var bare 3 av de 4 gjenværende skipene som fortsatte ferden. Det beste skipet i flåten, som underveis i stredet var blitt sendt ut for å undersøke en fjord, dukket aldri opp igjen. Skipet hadde snudd og satt kursen mot Spania.
Dunganopprøret
Opprørets formål var å opprette et muslimsk land på vestsiden av Huanghe (i Shaanxi, Gansu og Ningxia, ekskludert Xinjiang). En vanlig feiloppfatning er at opprøret ble direkte rettet mot Qīng-dynastiet, men det er lite som tyder på at opprørerne hadde intensjoner om å angripe hovedstaden Beijing. Opprøret ble aktivt oppmuntret av taipingopprørets ledere.
Opprørets nederlag førte til store mengder av dunganer flyktet til Det russiske keiserdømmet, dagens Kasakhstan og Kirgisistan. Før krigen hadde Shaanxi hatt en befolkning på omtrent 13 millioner, hvorav minst 1 750 000 dunganer. Etter krigen var befolkningen falt til sju millioner, og 150 000 hadde flyktet. Xi'an, Shaanxis hovedstad, var dunganenes hellige by før opprøret. I Shaanxi falt den muslimske befolkningen med over 90%. Mellom 1648 og 1878 ble rundt tolv millioner hui- og hankinesere drept i mislykkede opprør.
Ferdinand Magellan
Stillehavet krysses
I tillegg til dette tapet var det et problem til. Magellan hadde tidlig på ferden oppdaget at han hadde fått med seg mindre forsyninger enn han hadde bestilt og fått registrert som losset ombord. Han var blitt lurt i Spania. Likevel valgte Magellan å fortsette. 28. november 1520 la han avsted med 200 mann for å krysse Stillehavet. Han regnet med å krysse Stillehavet på noen uker, og satset på at det skulle gå med de begrensede matrasjonene. Men reisen over Stillehavet skulle ta over 100 dager! Mannskapet hadde etter hvert verken mat eller ferskvann igjen. Antonio Pigafetta var en av deltagerne på ekspedisjonen, en italiensk rikmann og eventyrer som betalte for å få bli med. I sin dagbok skriver han at de måtte spise skipskavring som var smuldret opp til mel  og var full av mark. Rotter ble så ettertraktet at fangede dyr kunne selges til en halv gull-dukat. De måtte også ty til sagflis og lærbiter bløtt opp i vann. Mange fikk skjørbuk og døde. Før man oppdaget sammenhengen mellom skjørbuk og mangelen på tilgang på frukt og grønnsaker var sykdommen utbredt om bord på langveisfarende skuter.
Den valgte ruten var så uheldig som den kunne bli. Skipene seilte forbi de fleste av stillehavsøyene uten at mannskapet kunne se dem, ettersom øyene ble liggende under horisonten sør for dem. Men endelig 6. mars 1521 så de land. De kom til øya som i dag heter Guam, helt vest i Stillehavet. Her gikk de i land og møtte øybefolkningen, som var vennlige og gav de utsultede langveisfarende mat. Men fra skipene stjal de som ravner alt de kunne komme over av løsøre, både tauverk og lettbåter. Det ble raskt en fiendtlig stemning mellom øyboerne og sjømennene, og Magellan forlot raskt øya, som han kalte Tyveøya, etter først å ha brent ned nærmeste landsby og tømt landsbyens lager for forsyninger til den videre reise.
Filippinene. Magellans død
16. mars 1521 kom de fram til Filippinene. De var nå 150 mann igjen. 50 mann var døde av skjørbuk. Magellans tjener, malayen som Magellan hadde kjøpt som slave på sin reise til Malakka og gitt navnet Enrique, kunne gledesstrålende fortelle at han kunne kommunisere med dem. Malay var nemlig regionens handelsspråk. Kapteinen forsto at Krydderøyene ikke kunne være langt unna. Etter et kort opphold på en av øyene øst i Filippinene, seilte Magellan inn i øyriket i en sørlig passasje, og gikk i land på øya Cebu. Rajah Humabon, herskeren på Cebu, tok vel imot sjømennene, og det oppsto et vennskap mellom ham og Magellan. Rajahen ble presentert for den kristne Gud, og som tegn på sitt vennskap og tillit til de nyankomne lot han seg selv og hele familien omvende og døpe. Men deretter måtte også Magellan yte noe for vennskapet. Rajahen av Cebu var i krig med høvding Lapu-Lapu på naboøya Mactan, og Magellan ble bedt om å hjelpe. Magellan stilte opp, i trygg forvissning om at spanjolenes rustninger ville beskytte dem og deres skytevåpen raskt ville drive fienden på flukt. Men slik skulle det ikke gå. Der de forsøkte å gå i land var det langgrunt, og skuta med væpnede spanjoler kunne ikke seile helt til land. De måtte vasse et godt stykke i tunge rustninger, og før de kom til land møtte de et utall fryktløse krigere, som ikke lot seg skremme av de fremmede med de smellende våpnene. Under retretten ble 8 av spanjolene hugget ned og drept, blant dem Magellan selv. Lapu-Lapu er i nyere tid blitt gjort til Filippinenes nasjonalhelt.
Tilbake på Cebu ble Sebastian del Cano valgt til ny kaptein for ekspedisjonen. Men situasjonen var kritisk, og ekspedisjonsmedlemmene lurte på hva de nå skulle gjøre. Fiaskoen mot Cebus fiender førte til at vennskapet mellom Rajahen av Cebu og de gjenværende spanjolene kjølnet. Rajahen vendte seg bort fra kristendommen, de hvites makt var likevel ikke guddommelig. Magellan hadde i sitt testamente erklært at hans malayiske slave Enrique skulle gis friheten når han døde Men han ble sett på som så viktig som tolk, at del Cano likevel ikke ville sette ham fri. Enrique allierte seg med Rajah Humabon, og 30 av spanjolene ble lokket i en felle. De ble invitert i land på en fest, og Enrique var som vanlig med som "tolk". Men under festen ble alle spanjolene myrdet, og Enrique forsvant. De gjenværende spanjolene skjønte det var på tide å forlate Cebu, her var de ikke ønsket lengre. Det var nå så få folk igjen at de ble samlet på to av skutene, og den dårligste skuta ble brent.
Til Brunei og Krydderøyene
Nå fortsatte de to skipene som var igjen under ledelse av Del Cano mot vest. De skaffet seg loser som førte dem til Brunei på Borneo. Der ble de tatt vel imot av sultanen av Brunei,som overveldet del Cano og hans menn med sin rikdom og praktfullt dekorerte parade-elefanter. De fikk handlet til seg store mengder kryddernellik. De fikk vite at Molukkene lå sørøst for dem, og etter en seilas i den angitte retning nådde de endelig sitt mål. De gikk i land i Tidore på Molukkene.
Hjemreisen
Reisens mål var nådd. Men hvordan ekspedisjonen skulle komme seg tilbake til Spania var ikke klarlagt. Del Cano ville fortsette vestover rundt Afrika til Spania. Det andre skipet var i så dårlig stand at det måtte være igjen for å tette lekkasjer. Kapteinen mente det deretter ville være lettere å seile tilbake over Stillehavet via Magellanstredet og tilbake til Spania. De ble enige om å seile hver sin vei. Del Cano satte avsted med 60 mann videre vestover over Indiahavet, rundt Kapp det gode håp og opp langs Vest-Afrikakysten tilbake til Spania. Skipet som snudde seilte ganske langt nordover i forsøk på å finne gunstige vinder og havstrømmer, og kom helt opp til kysten av Japan før de måtte gi opp. Den kontinuerlige motvinden tvang mannskapet til å snu og seile tilbake til Krydderøyene. Denne gangen var de ikke like heldige. De ble oppdaget av portugiserne og tatt til fange. Bare 4 av skipets 55 mann lyktes tilslutt å vende tilbake til Spania i 1525. Del Cano satte kursen mot vest over det sørlige Indiahavet for å unngå portugiserne nord i havet. På Natalkysten i Sør-Afrika gikk de i land for å skaffe forsyninger. Her er det funnet en merkestein satt opp av del Cano. Opp langs Afrikas vestkyst holdt de øynene oppe for å unngå portugisiske skip, og holdt seg godt unna straks de så noen. De nådde Kapp Verde-øyene som det siste stopp før Spania uten å ha blitt avslørt. Men der holdt det på å gå galt. Der utgav de seg for å komme fra Amerika. Men et av mannskapet betalte for drikkevarer på land med en pose krydder, og portugisernes mistenksomhet ble vakt, og mannen ble arrestert. Havnens tollere la opp til en øyeblikkelig inspeksjon av lasten om bord i skuta. Men mannskapet om bord ble varslet og kastet loss før båten med tollere nådde fram, og skipet kom seg unna i siste liten. Del Cano måtte etterlate seg 13 mann som ikke rakk tilbake til skipet i tide.
Hjemkomst
6. september 1522 kom skipet Victoria tilbake til Spania. Om bord var det bare 18 mann igjen, av de 260-280 som hadde reist ut. Av de 60 som hadde fulgt med del Cano fra Krydderøyene, var 29 mann døde av skjørbuk, mens 13 var igjen som fanger på Kapp Verde-øyene. Blant de 18 hjemvendte var også Pigafetta med sine nedtegnelser. Men det var likevel ikke hans dagboknotater som gjorde reisen berømt i samtiden. De overlevende ble grundig intervjuet av en kongelig notarius, og rapporten som deretter ble offentliggjort vakte stor oppsikt. Pigafettas dagbok ble gjenoppdaget i nyere tid og utgitt i bokform, også i norsk oversettelse.
Ettervirkninger
I 1525 sendte Karl I. ut en ny og større ekspedisjon for å følge den samme ruten som Magellan hadde tatt over Stillehavet. Men denne ekspedisjonen lyktes ikke; mange skip gikk ned, og de gjenværende ble tatt i arrest straks de nådde Molukkene i 1526. Etter lengre forhandlinger mellom Spania og Portugal sa Spania fra seg alle rettigheter på Krydderøyene i 1529, og  de fangetagne spanjolene ble etter hvert sluppet fri og sendt hjem. De få overlevende kom hjem etter mange viderverdigheter om bord på portugisiske skip i 1532-33.
Filippinene, som portugiserne ikke så på som noe av verdi, fikk Spania beholde. Øyriket ble besøkt på ny i 1544 og kolonisert først i 1565, og fikk da navnet Filippinene etter den daværende spanske kong Filip II. Øyriket, som spanjolene beholdt til 1898, ble et viktig knutepunkt for handel mellom spanjolene og kineserne, som strømmet til fra nordvest og tilbød sitt porselen og sin silke mot Mexicos sølv. Det ble opprettet en handelsrute over Stillehavet mellom Mexicos havneby Acapulco og den nye kolonien Manila nord på Filippinene. Manila fikk raskt en stor befolkning med kinesiske handelsmenn som fallbød sine varer. Store mengder sølv ble skipet ut mot vest, mens silke og porselen kom tilbake til Mexico fra vest. Å seile om Magellanstredet var for langt og risikabelt. Varer fra Kina som skulle videre til Spania ble fraktet over land til Mexicogulfen og fraktet videre over Atlanteren derfra. Ideen til Magellan ble forlatt. Men Magellans og Del Canos reise var en prestasjon det skulle gå mer enn 50 år før noen andre gjorde etter (Francis Drakes reise 1577-80). Og det var verdens første jordomseiling.
Sem Sælands vei (Trondheim)
Sem Sælands vei (2–14) er en vei på universitetsområdet Gløshaugen i Trondheim som strekker seg sørøstover fra Høgskoleringen før den vender mot Kolbjørn Hejes vei i nord. Veien fungerer som adkomstveg for parkeringsplasser og til varelevering/vedlikehold inne på universitetsområdet, men er ikke en gjennomfartsvei.
Imperiet (polsk bok)
Imperiet, publisert i 1993, er en bok av den polske journalisten Ryszard Kapuściński om hans reiser i Sovjetunionen, og hans forhold til landet i vid forstand.
Boken er både en personlig litterær reiseskildring og en selvbiografisk bok, delt inn i tre deler.
Den andre delen av boken, Fra et fugleperspektiv (1989–1991), utgjør over halvparten av boken, og er en reiseskildring fra hans ensomme reiser rundt om i Sovjetunionen under dets kollaps. I den europeiske delen av unionen som Kapuściński besøkte, blant annet Brest, Moskva og Donetsk, i det ytterste nord – Magadan og Vorkuta, i sør – Tbilisi and Jerevan. Disse reisene var på over 60 000 km, mest med fly.
Den siste og korteste delen, Oppfølgning fortsetter (1992–1993), er et sammendrag. Det er også et forsøk på å analysere forandringene i landene som steg fram etter oppløsningen av Sovjetunionen. Ifølge forfatteren selv, ender ikke hele arbeidet i en høyere og endelig syntese, men med det motsatte, fordi i løpet av skrivingen hadde subjektet og temaet for boken, det store sovjetiske imperiet, forsvunnet.
Colinas de Carrasco
Colinas de Carrasco er en by i kommunen Nicolich i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 56 innbyggere.
Befolkning
Colinas de Carrasco har 56 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
John Devine (fotballspiller)
John Anthony Devine (født 11. november 1958 i Dublin) er en tidligere irsk fotballspiller.
Devine startet karrieren som lærling i Arsenal i 1974 sammen med andre unge irer som Liam Brady, David O'Leary og Frank Stapleton, og fikk sin debut 22. april 1978. Han spilte i Arsenal fram til 1983 før han gikk til Norwich og senere til Stoke. Etter å ha slitt med skader en periode var karrieren på topp-nivå over. De siste årene spilte han for klubber som Start, Shamrock Rovers og indiske East Bengal.
Han fikk 13 landskamper for, den siste mot i 1984.
Devine var i ni år gift med Miss Ireland 1980, Michelle Rocca, som nå er gift med Van Morrison.
Hamakua oljekraftverk
Anlegget ble påbegynt omkring 1995 og stod ferdig i 2000. Brenselkilden er nafta.
Axel Ender
Axel Hjalmar Ender (født 14. september 1853 på Dikemark i Asker, død 1920 i Kristiania) var en norsk maler og billedhugger. Han var far til maleren og grafikeren Ragnhild Ender.
Han studerte under Julius Middelthun på Tegneskolen i Kristiania (1867–1871), ved kunstakademiene i Stockholm (1872–1874) og i München (1875–1880), uvanlig nok finansiert av Karl IV. Han virket også som lærer, blant annet for Erik Werenskiold (1874–1875). Statuen av Tordenskjold på Rådhusplassen i Oslo (1891–1901) er ett av hans hovedverk. Ender mottok St. Olavs Orden (ridderkorset) for arbeidet.
Som maler arbeidet Ender for det meste med folkelivsbilder og sjangermaleri: «Kanefart på Mjøsa», «Gjeter møter kjentfolk på vei over fjellet», «Sledekjøring på isen», «En fin skidag», «Høyet lastes på», «Besøk på seteren» og «Mor og barn i Setesdals-drakter». Han laget også mange altertavler; blant annet i Åsnes kirke (1876), Haug kirke (Ringerike) 1878, Kampen kirke, Østre Porsgrunn kirke (1890), Lunner kirke (1904), Molde domkirke og Sundby kirke i København i Danmark.
Liu Shan
Líu Shàn (tradisjonell kinesisk: 劉禪; forenklet kinesisk: 刘禅; født 207, død 271), stilnavn Gōngsì (公嗣), var den andre og siste keiseren av Shu Han i de tre rikers tid i Kinas historie. Shàn var dynastiets grunnlegger Liu Bei og keiserinne Mis eldste ekte sønn, og han overtok etter sin fars død da han bare var seksten år gammel. Shàn ble da overlatt til kansleren, Zhuge Liang, og den keiserlige sekretæren, Li Yan. I løpet av Líu Shàns regjeringsperiode ble mange felttog ført mot det rivaliserende riket Cao Wei, først ledet av Zhuge Liang og siden av Jiang Wei, men til liten nytte. Shàn overga seg til slutt til Wei i 262, etter at Wei-generalen Deng Ai hadde ledet et overraskelsesangrep mot Shǔ-hovedstaden Chengdu. Han ble så flyttet til Wei-hovedstaden Luoyang og gitt tittelen Grev Sī av Ānlè (安樂思公; Ānlè Sīgōng). Der levde han et fredelig liv før han døde, sannsynligvis av naturlige årsaker, i 271.
Shàn var godt kjent under sitt barnenavn Ā Dòu (阿斗), og ble regnet som en ubrukelig, eller kanskje til og med tilbakestående hersker. Han ble beskyldt for å nyte egne fornøyelser mens han forsømte de statlige affærer. Enkelte mener riktignok at Líu Shan, som sin far Bei, var fremragende dyktig til å hanskes med mennesker, siden han klarte å balansere interessene til de to største fraksjonene ved hoffet, fraksjonene ledet av Zhuge Liang og Li Yan, som hadde ulike syn på de mange krigsfelttogene mot Wei. Disse kritikerne roser også Shàn for å ha lurt sine motstandere ved å få dem til å tro han var udugelig på en glimrende måte etter Shu-Han hadde blitt erobret, og klarte slik å beskytte seg selv mot skade. Til tross for dette brukes navnet Ā Dòu fremdeles for å beskrive udugelige folk som ikke oppnår noe selv med fremragende hjelpere.
Líu Shàns egennavn kombinert med navnet til Liu Feng, som Liu Bei adopterte før Shàn ble født, utgjør sammen ordet Fēngshàn (封禪) som betyr "å motta tronen i en seremoni." Historikere som Yi Zhongtian mener dette var en implikasjon på Liu Beis ambisjoner om å bli keiser, til og med lenge før keiser Xian, den siste universelt anerkjente Hàn-keiseren, abdiserte. Dette strider mot Liu Beis påstand om at han bare ble keiser for å fortsette ættelinjen fra det østlige Han-dynastiet (Liu Bei var en etterkommer av keiser Jing av Hàn).
Chen Shou, forfatteren av Sanguo Zhi bemerket at Zhuge forbød offisielle historikere ved Liu Shans hoff, og selv etter Zhuges død ble ikke stillingen gjenopprettet, noe som strider med den tradisjonen. Derfor ble mange av hendelsene under Shàns styre ikke nedtegnet, og dette førte til at få detaljer om Líu Shàns regjeringstid har overlevd i historiske nedtegnelser.
Ye Ting
Ye Ting (tradisjonell kinesisk: 葉挺, forenklet kinesisk: 叶挺, pinyin: Yè Tǐng jyutping: Yip6 Ting2; født 10. september 1896 i Huiyang i provinsen Guangdong i Kina, død i flystyrt 8. april 1946 i Kina) var en kinesisk militær leder. Han begynte som nasjonalist og endte opp som kommunist.
Liv og virke
Ye Ting gikk med i Kuomintang da Sun Yat-sen grunnla partiet i 1919 (Kuomintang eksisterte tidligere enn 1919, men het da Det kinesiske revolusjonære parti), og fra 1921 var han bataljonsskommandant i Den nasjonale revolusjonshær.
I 1924 studerte han i Sovjetunionen og i desember det året ble han medlem av det kinesiske kommunistiske parti.
I september 1925 returnerte han til Kina og var først stabsoffiser, deretter regimentskommandant i Den nasjonale revolusjonshærs fjerde armé. I mai 1926 ledet han en fremskutt enhet under Nordekspedisjonen, og vant flere seirer. I september beleiret han Wuchang og brøt gjennom fiendens forsvarslinjer den 10. oktober. I 1927 var han først vise divisjonskommandant av 15. divisjon, deretter divisjonskommandant av den 11. armés 24. divisjon, og så nestkommanderende for den 11. armé.
Den 1. august deltok han i den feilslåtte Nanchangoppstanden sammen med blant annet Chen Yi, Zhou Enlai, He Long, Zhu De, Ye Jianying, Lin Biao, Liu Bocheng og Guo Moruo. Det var ved denne anledning at Den røde armé, forløperen til Folkets frigjøringshær, ble grunnlagt.
Etter Nanchangoppstanden dro Ye Ting til Hongkong, og derfra ledet han den 11. desember Guangzhouoppstanden. Opprørerne hadde overraskelsesmomentet på sin side og klarte å ta kontroll over det meste av byen Guangzhou på få timer, selv om de stod overfor regjeringsstyrker med overlegne ressurser både hva gjaldt soldater og utstyr. Kommunistlederne utropte byens politiske struktur til «Guangzhousovjetet». Men opprøret ble raskt slått ned av krigsherrestyrker. Opprøret smuldret hen og var over i morgentimene den 13. desember. Under de påfølgende opprenskningsaksjoner ble mange unge kommunister drept; mer enn 5.000 av dem var døde, og omtrent det samme antall var savnet. «Guangzhousovjetet» ble blant kommunistene i ettertid kjent som «Guangzhoukommunen» eller «Østens Pariskommune». Ye Ting ble gjort til syndebukk; han ble utrensket og gitt skylden for fiaskoen. Dette til tross for at kommunistene var åpenbart og objektivt underlegne, noe Ye Ting og andre hadde advart om på forhånd.
Etter at den slo feil ble han utpekt som syndebukk. Han dro da i langvarig eksil, først til Europa. Da han vendte tilbake til Asia måtte han først holde seg i skjul i Macao.
I 1937 var han kommandant for den nye fjerde armé. Etter Den nye fjerde arme-hendelsen havnet han i fengsel for fem år, frem til 1946.
Den 8. april samme år døde han i en flystyrt på vei fra Chongqing til Yan'an. Blant de øvrige omkomne var noen av hans familiemedlemmer og flere ledende kommunistledere som Bo Gu, Deng Fa og Wang Ruofei. Det oppstod rykter om at Chiang Kai-shek hadde arrangert flyulykken.
Ye Ting fikk i alt ni barn. Ett av hans barnebarn, Ye Xiaoyan (叶小燕), som var datter av Ye Tings nest eldste sønn Ye Zhengming (叶正明), giftet seg med Li Xiaoyong (李小勇), som er nest eldste sønn og yngste barn av den tidligere kinesiske statsminister Li Peng.
Formel 1-sesongen 1984
Konstruktører og førere
Følgende konstruktører og førere konkurrerte i Formel 1-verdensmesterskapet i 1984.
Førermesterskapet
Poeng ble gitt til de første seks plassene i hvert løp med henholdsvis 9, 6, 4, 3, 2 og 1 poeng.
Noter til tabellen:
Konstruktørmesterskapet
Som for førermesterskapet ble det i konstruktørmesterskapet gitt poeng til de første seks plassene i hvert løp med henholdsvis 9, 6, 4, 3, 2 og 1 poeng.
Noter til tabellen:
Reset
Reset er en norsk eurodance musikkgruppe.
De slo gjennom i 1999 med singlen Blue, og har senere utgitt flere singler og CD-er.
Historie
Stig Antonsen startet Reset alene i 1994. Prosjektet ble så lagt til side. I 1996 startet han arbeidet med Reset igjen. Denne gangen sammen med Trude Barstad og Christian Onshus. Sommeren 1996 ble singlen U R My Dream utgitt, men etter 6 måneder ble prosjektet avsluttet. Høsten 1998 startet Stig Antonsen et samarbeid med Camilla Henningsen. De produserer først sangen «Oh What A Day». Thomas Borgvang blir kontaktet, og blir medlem av gruppa, Reset ble startet igjen. Produksjonen av albumet Play startet. Sommeren 1999 slo gruppa igjennom med singelen Blue. Den ble en av Norges mest solgte dance-singler, totalt 18 000 kopier ble solgt. I november 1999 ble albumet Play utgitt. Noen måneder senere fikk de gullplate for albumet.
I 2001 kom albumet Calling You. Den første singlen fra albumet var Calling You. Singelen lå 11 uker på VG-lista. Singlen lå også 20 uker som nummer 1 på NRKs Ti i skuddet. Med det slo de en 30 år gammel rekord.
Konkurskarantene
Den som er ilagt konkurskarantene kan ikke stifte aksjeselskap, næringsdrivende stiftelse, boligbyggelag, borettslag eller samvirkelag.
Konkurskarantene kan ilegges hvis det foreligger skjellig grunn til mistanke mot en person for en straffbar handling i forbindelse med konkurs eller den virksomhet som har ført til insolvensen. De straffbare forhold som kan begrunne karantene må altså ha tilknytning til virksomheten eller være begått i forbindelse med konkursen.
Reglene om konkurskarantene følger av konkursloven §§ 142, 143 og 143a.
Er det et selskap eller en stiftelse som er konkurs, kan personer som i løpet av det siste året før konkursen har vært ansvarlig deltaker i et ansvarlig selskap eller kommandittselskap settes i karantene. Det samme gjelder personer som formelt eller reelt har vært styremedlem, varamedlem av styret eller administrerende direktør i aksjeselskap, næringsdrivende stiftelse, boligbyggelag, borettslag eller samvirkelag. Skyldnere som har gått personlig konkurs kan også ilegges karantene.
Konkurskarantenen varer, dersom ikke annet er bestemt av skifteretten, i 2 år fra konkursåpningen.
Tamhøns
Tamhøns eller høns (Gallus domesticus eller Gallus gallus domesticus) er en domestisert form av bankivahane (Gallus gallus), en art i slekten jungelhøns (Gallus). Tamhøns er som oftest produksjonsdyr med en kosmopolitisk utbredelse, men noen holder også høns for selskaps- og utstillingsformål. Tamhøns deles gjerne inn som enten eggleggere (verpehøns), kjøtthøns (kylling- og hønsekjøtt), eller rasehøns (typisk utstillingshøns). I tillegg til denne grunnleggende inndelingen deles produksjonshøns ofte videre inn i såkalte tunge raser, lette raser, og urdverger (dverghøns).
Verdens gjennomsnittlige populasjon av tamhøns utgjorde per 2011 nær 19 milliarder individer ifølge FNs organisasjon for ernæring og landbruk (FAO), mens antallet i 2020 var økt til cirka 33 milliarder. I Norge hadde man per 2018 cirka fire millioner ifølge Nortura. Ifølge FAO finnes det mer enn 1,600 hønseraser i verden, hvorav cirka 60 blir godkjent i Norge.
I Norge er omkring 60 % av hønsene frittgående, altså høns som får gå fritt i hønsehuset, men ikke ute i naturen. De holdes stort sett innendørs for å unngå smitte. De øvrige 40 % er enten burhøns eller høns som får gå fritt både ute og inne. Blant hønsene som får gå fritt både ute og inne, kategoriserer noen hønseholdere dem som økologiske høns. I tillegg kommer avlshøns.
Opphav og domestisering
Jungelhøns (Gallus) er viltlevende hønsefugler (Galliformes) i fasanfamilien (Phasianidae). Artene hører naturlig hjemme i Sør- og Sørøst-Asia og kjennetegnes av hannenes praktfulle fjærdrakter. De fire artene som inngår i gruppen er bankivahane (G. gallus), brokadehane (G. sonneratii), flammehane (G. lafayettii), og paradishane (G. varius). Blant disse består bankivahane i kraft av fem underarter, mens de andre er monotypiske.
Det har lenge vært gjengs oppfatning blant forskere at ville jungelhøns er opphavet til tamhøns, men det har vært uklart i hvilken grad de fire artene som finnes har bidratt. Det har imidlertid vært enighet om at bankivahane trolig har hatt størst betydning av dem, men i hvilken grad har vært uklart.
Eggsanking har pågått over hele kloden gjennom tusener av år. Man har inntil ganske nylig trodd at domestiseringen av høns startet i India og Sørøst-Asiafor cirka NaN siden, gjennom at lokale folk fanget ville høns og holdt dem i fangenskap, for å slippe å lete etter egg og jakte på ville høns i jungelen. Man antok at domestiseringen skjedde parallelt i gjennom flere uavhengige hendelser, og på minst to forskjellige steder. Dette viste seg ganske nylig (2020) å være feil.
En studie, publisert i det renommerte vitenskapelige tidsskriftet Science i 2020, har avklart at tamme høns i all hovedsak nedstammer fra underarten G. gallus spaedicus, som finnes naturlig i områdene rundt landsbyen Ban Non Wat (i provinsen Nakhon Ratchasima) i det sentrale Thailand. Likeledes finner studien at spredningen av tamhøns ser ut til å være nært knyttet til spredningen av risdyrking, som begynte i dette området for cirka NaN år siden. Denne oppdagelsen passer også bedre med de historiske bevisene man har fra før, som for eksempel at høns ikke nevnes i Det gamle testamentet. Domestiseringen av tamhøns skjedde altså mye senere enn tidligere antatt. Studien estimerer at tamme høns ikke nådde Europa før i antikken (for cirka NaN siden), og til Skandinavia først omkring NaN senere. Det passer bra med teorien om at tamme høns spredde seg til Norge og Norden for omkring 2 000 år.
Biologi
Akkurat som ville jungelhøns viser også tamhøns sterk kjønnsdimorfisme, i det hanen (hannen) blir større og mer prangende enn høna (hunnen). Haner har gjerne én prominent hodekam (hanekam) på issen, to prominente hakelapper, og ei mer flottere (ofte praktfull) fjærdrakt. Høner er fysisk en god del mindre og er dessuten mindre storslåtte i fjærdrakten, og de har mindre hodekam og hakelapper. Avkommet kalles kylling; de fleste tamhønsrasene får kyllinger med gul dun.
Hekkebiologi
Det har lenge vært kjent at det er den største og mest praktfulle hanen som gjerne styrer høneflokken. En studie fra 2003, publisert i naturvitenskapelig tidsskrift Nature, viser imidlertid at haner foretrekker (gjenkjenner) høner med større hodekam (og derav større eggleggingsevne), og gir disse mer sæd enn høner med mindre kammer. Det betyr i praksis at de hønene som normalt legger flest egg, også har (får) størst mulighet til å få eggene sine befruktet.
En svensk studie, publisert i tidsskriftet PLoS Genetics, stadfester at størrelsen på kammen hos høna har sammenheng med eggleggeevnen. Jo større prydkam høna har på hodet, dess flere egg legger hun. Studien viser dessuten at genene som styrer størrelsen på prydkammen (HAO1 og BMP2), også styrer tykkelsen på hønas undere ekstremiteter og eggleggingsevnen. Det viser seg at brusk er nøkkelen. Ei høne kan legge flere egg dess tykkere ekstremitetene er, for en del av kalsiumet som trengs til å lage eggeskall, tas direkte opp fra skjelettet. Siden hodepryden også er gjort av brusk, påvirkes også dennes størrelse.
Hønene finner rugeplasser som er lune og godt skjult, lik reirene til andre fugler. Ei verpeferdig høne vil isolere seg, og kan forkaste flere rugeplasser før hun er fornøyd. Høner som går inn i rugemodus, kalles gjerne klukkhøner. Reiret blir dekket med kvist og strå. Høna legger omtrent ett egg per dag (snittet for verpehøns er seks egg i uka), vanligvis syv til tolv stykker til sammen, før hun legger seg til å ruge. Det tar cirka 21 døgn til kyllingene er klekkeferdige. I rugetida er hanen vaktsom og beskyttende. Men høna ruger alene, og forlater reiret bare i korte perioder, når hun skal spise eller bade. De siste dagene før klekkingen kan kyllingene pipe. Da klukker høna tilbake, og slik blir de kjent med hverandre.
Kyllingene følger moren tett etter kort tid, og piler under vingene hennes så snart de oppfatter fare. Hønemor beskytter hele kullet ved å bre vingene over dem. Hun klukker på mange forskjellige måter til kyllingene sine. Slik informerer hun om hvor maten finnes, når fare truer, når det er hviletid og så videre. Høna mater ikke kyllingene sine som andre fugler, men hjelper dem med å finne maten.
Trær med lave greiner, eller vaglepinner, er den naturlige soveplassen. Her er de trygge for rovdyr. Rangordningen hos høns er velkjent. Hanen er “sjef", og vagler seg øverst, deretter kommer de eldste og mest dominante hønene, videre yngre og mindre dominante høner. Nederst kommer kyllinger og unge haner.
Hakking blant høns er blitt framstilt som en naturlov. Det viser seg imidlertid at hvis arealet deres er forholdsvis stort, i et naturlig miljø, er det lite hakking. Når to individer blir aggressive, trekker den underlegne høna seg tilbake, ut av den dominantes nærområde.
Intellekt
Høner kommuniserer, blant annet gjennom lydspråk. Det er identifisert over 20 lyder med spesifikt meningsinnhold.
Høner lærer av erfaring, og ved å bli lært opp av andre høner. Høner kan også lære indirekte gjennom å observere hva andre gjør. Undersøkelser har f.eks. vist at høner som har sett på video hvordan et problem løses, etterpå kan løse problemet selv på samme måte.
Det antas at høner kan forestille seg hvordan fremtiden vil bli. Høner som får valget mellom en liten belønning straks, eller en større belønning om en viss tid, vil nemlig som regel velge å vente på den største belønningen. Fordi hønene har nok selvkontroll til å avvise en liten belønning i påvente av noe bedre, fastslås det også at de har selvkontroll.
Høner husker informasjon, og setter sammen opplysninger slik at de kan gjøre gode valg om hvor de skal lete etter mat, hva de bør unngå, og så videre.
Eggproduksjon
Egg til konsum selges både direkte fra bonden til forbruker og gjennom dagligvarekjedene via eggpakkerier. I da har mange eggproduserende bønder tilrettelagt gårdsalg av egg til forbruker med en selvbetjeningsordning.
Den norske dagligvarekjeden REMA 1000 sluttet å selge egg etter burhøns fra og med 2012, etter et vedtak fra april 2010. Andelen egg etter frittgående høner har siden vært økende, og andre kjeder har enten alt fulgt etter eller meldt at de kommer til å følge etter.
Egg etter frittgående høner kommer fra høns som kan gå fritt innenfor hønsehusets vegger, i motsetning til burhøns, som må stå i tilpassede bur. En variant av frittgående høner er såkalte frilandshøner, som kan hevdes å være frittgående høner som har en liten luftegård på utsiden av hønsehuset. Økologiske høner får imidlertid lov til å gå fritt ute, om enn på et begrenset inngjerdet område. I Norge skal økologiske egg være merket med Debìo-merket for å kunne kalle se økologiske egg.
I dagligtale er høne eller høns synonymt med tamhøns, den vanligste fuglen blant husdyrene. Fuglene brukes i hovedsak til egg- og kjøttproduksjon. Høns trenger etter standardtallene 2,5 m² ute og høyst 11 høner per m² inne. Økologiske høns må ha minst 5 m² ute, og høyst 5 høner per m² innendørs. Burhøns har lov å gå så tett som 14 høner per m² (700 cm² per høne).
Verpehybridraser utgjør de beste verpehønsene og kan verpe så mange som 300–350 egg det først året, mens typiske rasehøns verper omkring 200. I 1969 la ei høne rundt 140 egg i året. Til sammenligning verper andre typer høns typisk 40–60 egg i året. Etter det første halvannet året synker produksjonen av egg med 15 % for både hybridraser og rene raser. Det er vanligvis mest fortjeneste i salg av egg, kontra kjøtt.
Hønseraser
Det eksisterer ingen oppdatert liste over hønerasene i verden, fordi det stadig kommer til nye raser, mens gamle dør ut. I produksjon brukes dessuten ofte blandingshøns, såkalte verpehybrider.
Den vanligste måten å dele inn høner på er som tunge raser (kjøttraser), lette raser (verperaser), og urdverger (dverghøns). Tunge raser er ofte gode kjøttdyr, de verper middels bra til dårlig, men har god rugelyst og er normalt rolige, føyelige og lette å temme. Lette raser er gode verpehøner som sjelden ruger, og de har livlig temperament og kan oppleves som skvetne og redde. De vokser fort og er gode produksjonsdyr. Urdverger er småvokste (dverghøns) hønseraser som ikke eksisterer i store varianter.
I hønseindustrien anvendes også såkalte verpehybrider, som blant annet er avlet fram av leghorn for at de skal legge maksimalt med egg med minimal fôring. I dag brukes shaver, hy-line og lohman. Tidligere var norbird, hisex og isa-høns vanlig på hønseriene.
Sem Sælands vei
Sem Sælands vei er navnet på to veier i Norge oppkalt etter professor Sem Sæland:
Mekanisk-biologiske behandlingssystem
Et mekanisk-biologisk behandlingssystem er et anlegg for behandling av avfall fra husholdninger og annet avfall med liknende sammensetning.
Husholdningsavfall har en andel av organiske substanser som ligger mellom 30 og 60 %. Avfallet blir mekanisk sortert på anlegget før det organiske avfallet brukes til å lage energi.
Kalininsk
Kalininsk (russisk: Кали́нинск) er en by i Saratov oblast i Russland. Den ligger ved elva Balanda (en sideelv til Medveditsa), rundt 100 km vest for Saratov.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Necrosis
Necrosis er det fjerde studioalbumet til det norske death metal-bandet Cadaver, utgitt 2004.
Nico Hülkenberg
Nicolas «Nico» Hülkenberg (født 19. august 1987 i Emmerich am Rhein, Tyskland) er en tysk Formel 1-fører. Han kjørte i for Williams. I kjørte han for Force India, hvor han var testfører i -sesongen. I kjørte han for Sauber, før han til -sesongen gikk tilbake til Force India, hvor han ble i tre sesonger. I - 2019 kjørte han for Renault. I november 2022 ble det annonsert at han skal kjøre for Haas F1 Team i 2023-sesongen.
Tidlig karriere
Hülkenberg ble verdensmester i A1 Grand Prix i 2006/2007-sesongen, som en del av A1 Team Tyskland, og i Formel 3 Euroseries i 2007. I 2009 vant han GP2-mesterskapet, og ble den tredje personen etter Nico Rosberg og Lewis Hamilton til å gjøre dette på sitt første forsøk.
Formel 1
Hülkenberg debuterte i Formel 1 i for Williams, med den erfarne Rubens Barrichello som lagkamerat. Hans debutløp var under Bahrain s Grand Prix, og han tok sitt første poeng i sitt tredje løp i Malaysia, hvor han fullførte på en 10. plass. Hulkenberg tok også sin første pole position under Brasils Grand Prix i 2010, hvor han fullførte på en 8. plass.
I var han test- og reservefører for Force India. Han kjørte ingen løp, men deltok på de fleste fredagstreningene i løpet av sesongen.
I fikk han fast førersete i Force India, hvor han erstattet Adrian Sutil.
I 2017 signert han kontrakt med Renault, og erstattet dermed Kevin Magnussen. Han kjørte med Renault ut 2019-sesongen, men ble byttet ut med Esteban Ocon forut for 2020-sesongen.
Da Sergio Perez testet positivt for SARS-CoV-2 i juli 2020, ble Hülkenberg satt inn som reservefører i Racing Point, laget som tidligere var Force India, ved både Storbritannia og 70th Anniversary Grand Prix på Silverstone. Senere i sesongen kjørte han i Eifel Grand Prix som erstatter for Lance Stroll, som også testet positivt for SARS-CoV-2.
I 2022-sesongen kjørte han både Bahrains og Saudi-Arabias Grand Prix for Aston Martin som erstatter for Sebastian Vettel, da han testet positivt for SARS-CoV-2.
Fra 2023-sesongen kjører han for Haas, hvor han erstatter Mick Schumacher som hadde kjørt for dem de to siste sesongene.
Fullstendige Formel 1-resultater
Noter til tabellene: † - Føreren brøt løpet, men ble klassifisert ettersom han hadde fullført over 90% av løpsdistansen. P - pole position. R - raskeste runde. * - Sesongen pågår.
Gentil
Gentil er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
La Tahona
Befolkning
La Tahona har 168 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
Ndebele (språk)
Ndebele er navn på to bantuspråk:
Liste over ordførere i Nord-Odal
Ordførere i Nord-Odal
Itasca County
Itasca County er et fylke i den amerikanske delstaten Minnesota. Det ligger i den nordlige delen av staten og grenser mot Koochiching County i nord, St. Louis County i øst, Aitkin County i sør, Cass County i sørvest og mot Beltrami County i vest.
Liste over ordførere i Nord-Odal
(...)
Grunnkretser i Kristiansand kommune
Grunnkretser i Kristiansand kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Kristiansand kommune, Vest-Agder, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Itasca County
Itasca Countys totale areal er 7 583 km² hvorav 680 km² er vann. I 2000 hadde fylket 43 992 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Grand Rapids.
Fylket har fått sitt navn etter innsjøen Grand Rapids som i sin tur er oppkalt etter en kortform for det latinske veritas caput som refererer til kildene til elven Mississippi I fylket ligger det store Clay Boswell kraftverk, nær byen Cohasset.
Agranulocytose
Agranulocytose er en alvorlig reduksjon av granulocytter, en type hvite blodlegemer/immunceller som spiller en viktig rolle i forsvaret mot bakterieinfeksjoner. Sykdommen skyldes som oftest at beinmargen blir skadet som følge av medisinbruk eller røntgenbehandling. Om den ikke blir behandlet, har sykdommen stor dødelighet.
Fylkesvei 1728
Fylkesvei 1728 går mellom Rognlia og Jensbakken i Ringsaker kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 59 (Hedmark).
Sermitsiaq (andre betydninger)
Sermitsiaq har flere betydninger:
Sørafrikansk tegnspråk
Sørafrikansk tegnspråk (SASL) er et tegnspråk som brukes i Sør-Afrika. Språket har blitt inkludert i Sør-Afrikas grunnlov og akseptert som offisielt språk for undervisning og opplæring av døve.
SASL har et standardisert nasjonalspråk, men har også en rekke semi-standardiserte dialekter. Statusen til SASL gjør Sør-Afrika til ett av få land som offisielt anerkjenner tegnspråk.
SASL er beslektet med britisk, irsk og australsk tegnspråk og har enkelte felles tegn med amerikansk tegnspråk.
Antall brukere vites ikke sikkert, men et anslag fra 1989 sier 12 100 brukere.
Sermitsiaq
Sermitsiaq er et fjell ved Grønlands hovedstad, Nuuk. Det er 1,210 meter høyt.
Fjellet har gitt navnet til den ene av Grønlands to nasjonale aviser, Sermitsiaq.
Edward Plantagenet
Edward Plantagenet kan vise til flere personer:
Filmåret 1898
Filmåret 1898 er en oversikt over lanserte filmer, fødte og avdøde filmpersonligheter i 1898.
Avdøde
...
Getúlio Vargas (Rio Grande do Sul)
Getúlio Vargas er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Skandinavisk og russisk barskog
Skandinavisk og russisk barskog en sammenhengende økoregion, som dekker Skandinavia, Finland og de nordlige deler av det europeiske Russland. I dette område er skogene den potensielle vegetasjon, og de beskrives ofte som skogtundra. Skogområdene utgjør en del av den palearktiske sone barskog.
Biodiversitet
De fennoskandiske og nordrussiske landskaper er formet av de mange istidene. Fjellene er avrundede, og dalene er brede med tallrike innsjøer og vannløp. Nedbøren er rikelig, og klimaet er forholdsvis mildt på grunn av Golfstrømmen. Det skaper tilsammen en mosaikk av plantesamfunn med både barskog og åpne skogtundraer. Områdene er oppholdssted for store skarer av trekkfugl, som benytter seg av det rike insektlivet og de lange dagene.
Fylkesvei 1722
Fylkesvei 1722 går mellom Høsbjør og Myrvoll i Ringsaker kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 56 (Hedmark).
John Barbour
John Barbour (født ca. 1316, død 13. mars 1395) var en skotsk poet på 1300-tallet, og er anerkjent som den skotske historieskrivingens og poesiens far. Selv om han som kirkens mann skrev på latin, skrev han sin poesi på eget tungemål; en latinisert utgave av nordlig anglosaksisk språk. Hans mesterverk er «The Bruce», et episk diktverk som forteller, uvanlig sannferdig, om kong Robert Bruces bedrifter.
Bakgrunn
John Barbour ble muligens født i Aberdeenshire. I et brev om hans gode oppførsel, datert 1357, som ga ham tillatelse til å studere i Oxford, England, er han beskrevet som erkediakon i Aberdeen. Han er navngitt i et tilsvarende brev fra 1364 og i ytterligere et annet i 1368 som gir ham tillatelse til å reise til Frankrike, sannsynligvis for utvidete studier på Universitetet i Paris. I 1372 er han en av flere revisorer ved finanskammeret, og i 1372 en skriver og revisor i kongens husholdning. Som en velutdannet mann er han erkediakon, dvs nest etter biskopen, ved St. Machar-katedralen i 40 år.
Det eneste biografiske bevis fra hans siste år er hans signatur som vitne for plikter angående klesvask i kontoret for opptegnelser i Aberdeen så sent som 1392. Ifølge personalboken for Aberdeen-katedralen døde han 13. mars 1395, og pensjonen ble ikke utbetalt etter denne dato.
Skottlands poet
Det har vært en del kontroverser angående Barbours litterære verk, men hvis han virkelig er den sanne forfatteren av de fem eller seks lang dikt som tradisjonelt har blitt tillagt ham, opprettholdes hans betydning som stamfar til Skottlands poesi, foruten å være den mest voluminøse skotske poeten noensinne.
«The Bruce» (ev. «The Brus») består av 14 000 oktosyllabiske linjer og tyve bøker, er et narrativt (fortellende) dikt som fremmer delvis historiske og delvis patriotiske hensikter. Det lange, episke diktet feirer og priser Robert Bruce og James Douglas, selve blomstene av skotsk ridderlighet. Det åpner med en beskrivelse av de forhold som Skottland er i etter at kong Alexander III dør i 1286 og konkluderer med James Douglas’ død og begravelsen av Robert Bruces hjerte i 1332.
Hoveddelen sentrer rundt det berømte slaget ved Bannockburn. Til tross for den patriotiske tonen er beskrivelsene likevel i mer generelle vendinger enn hva som senere er skrevet i skotsk litteratur. Kongen er en ridderlig helt slik samtidens romanser krevde, friheten er en «edel gjerning» man skal trakte etter og vinne for enhver pris. Frihetens motstanderne er malt i mørke farver slik samtidens poesi krevde, men uten provinsiell selvtilfredshet. Teksten mangler heller ikke djervhet, og det finnes avsnitt av høy litterær kraft, gjerne de ofte siterte seksjonene som begynner med «All frihet er en edel gjerning!»
Et eksempel på hans litterære stil i original, beskrivelsen av da konspirasjonen mot den gode Robert Bruce blir oppdaget:
Historisk troverdig
«The Bruce» er anerkjent som et av de mer presise og faktiske av samtidige dokumenter som har beskrivet kong Robert Bruces liv og gjerninger. Til tross for flere faktafeil, spesielt at de tre generasjoner av Robert Bruce blir blandet sammen i heltens navn, er diktet historisk troverdig, spesielt sammenlignet med de tilsvarende om William Wallaces heroisme i århundret etter. De faktiske forhold blir presentert på en enkel måte, selv om en moderne leser vil finne de arkaiske beskrivelsene noe ugjennomtrengelig, men til tross for det gammelmodige i verkets ånd blir stadig nye utgivelser utgitt seks århundrer etter at det første gang ble skrevet.
Litterær kritikk
Det har vært diskutert om all teksten kan tilbakeføres til John Barbour. Det har vært argumentert for at teksten som har overlevd er en redigert kopi, kanskje ved John Ramsey, en samtidig skribent i Perth, som skrev av to eksakte tekster; den ene oppbevart i Advocates Library i Edinburgh og det andre i biblioteket i St. John’s Collage, Cambridge.
Omo (Etiopia)
Den største sideelva er Gibe. Ellers blant annet Wabi og Gojeb. Omo flyter forbi Mago og Omo nasjonalparker, som begge er kjent for sitt dyreliv.
Omoelvens nedre dalføre
Omoelvens nedre dalføre ble i 1980 oppført på UNESCOs verdensarvliste. Dalføret ved elvas utløp i Turkanasjøen er kjent for flere fossile funn. Av spesiell interesse er funnene av Australopithecus.
Giruá
Giruá er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Boblesnegler
Boblesnegler er bløtdyr, og en gruppe snegler som lever i saltvann (marine). De hører til gruppen av bakgjellesnegler, som kjennes på at de har gjellene på høyre side eller bak hjertet.
Systematisk inndeling
Denne inndelingen følger Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. 2005.. Gruppen har hatt flere systematiske endringer og trolig er inndelingen ikke helt avklart. Boblesnegler (Cephalaspidea)
Glorinha
Glorinha er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Neisseria gonorrhoeae
Neisseria gonorrhoeae er en gram-negativ kuleformet (kokker) bakterie som forårsaker sykdommen gonoré.
Edet
Edet er et varemerke for toalett- og tørkepapir, og papiret produseres i Lilla Edet, nord for Göteborg i Sverige og i Drammen. Edet eies av SCA og har eksistert siden 1881. Det ble kjøpt av Mölnlycke AB i 1975 og av SCA Hygiene Products AB i 1997.
Digital lydavspiller
Det er fire hovedtyper digitale musikkavspillere: