cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jeg har en vind
«Jeg har en vind» er en sang med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 20. september 1977 som tredje spor på debutalbumet Prima Vera. Jonas Fjeld Band spilte inn kompet 19. august 1977. Vokal ble lagt på 20.-21. august 1977.
Sangen er basert på «My Friend the Wind» (utgitt 1973 med Demis Roussos) både i akkorder og sangteknikk, men selve melodilinjen er omgjort slik at Prima Vera kunne kreditere seg selv som komponister.
Jahn Teigen parodierer Roussos tenor-stemme, og i intro- og i andre vers korer han sammen med Tom Mathisen. Teksten handler om en mann som har problemer med luft i magen. Den ble ofte fremført på deres konserter i 1977/1978.
Prosjekt Ørken
«Prosjekt Ørken» (tysk: Unternehmen Wüste) var et tysk prosjekt for produsere syntetisk drivstoff under andre verdenskrig. De forsøkte å bygge et industrielt produksjonskompleks basert på oljeskiferforekomstene i Schwäbische Alb (Posidonienschiefer).
Jafet
Jafet (hebraisk: – Yǽfæṯ, i pausa  – Yā́fæṯ) var ifølge Bibelen sønn av Noah og bror av Sem og Ham. Han er vanligvis ansett som den yngste sønn, selv om enkelte tradisjoner ser på ham som den eldste. Første Mosebok 10:21 henviser til relative aldersangivelser for Jafet og hans bror Sem, men tilstrekkelig tvetydighet til å gi grunnlag for forskjellige oversettelser. Verset er oversatt i bibelen omtrent som følger: "Inntil også Sem, stamfar til alle Ebers barn, bror til Jafet den eldre, selv for ham fødtes barn." En senere versjon sier: Også for Sem, stamfar til alle barn av Eber, den eldre bror av Jafet, fødtes sønner.
På arabisk blir han navn normalt gjengitt som Yafeth ibnu Nuh (Jafet sønn av Noah).
For de jøder, muslimer og kristne som tar genealogien i 1. Mosebok for å være historisk korrekt, er Jafet i alminnelighet antatt å være far til europeerne. Forbindelsen mellom Jafet og de europeiske stammene har sitt utgangspunkt i Første Mosebok 10:5, som slår fast at sønnene flyttet til Jafet til Gentile-øyene, som man i alminnelighet antar å være de greske øyene selv om enkelte teorier antyder De britiske øyer. Jafet og hans to brødre er, stadig ifølge Første Mosebok, opphavet til disse folkeslagene:
Begrepet «jafetisk» ble også brukt av filologen William Jones og andre tidlige språkforskere om det som senere ble kjent som den indoeuropeiske språkgruppen. I en annen betydning ble begrepet også brukt av den sovjetiske språkforsker Nikolai Marr i det som i han kalte Den jafetiske språkteori.
Den jafetiske stammen
I Bibelen blir Jafet tilskrevet syv sønner: Gomer, Magog, Tiras, Javan, Mesjek, Tubal, og Madai. Ifølge den jødiske historikeren Josefus' Jødisk forhistorie I.6:
Josefus regner videre så opp nasjonene som var antatt å nedstamme fra Jafets syv sønner. Blant disse nasjonene har forskjellige senere forfattere forsøkt å fordele dem på følgende måte:
I den samme ånden assosierer georgiske, nasjonalistiske historikere Jafets sønner med bestemte, gamle stammer, kalt tubaler eller tabaler ( Tibarenoi på gresk), som de hevder å representere ikke-indoeuropeiske og ikke-semittiske, muligens uriberiske stammer fra Lilleasia fra det 3. årtusen f.Kr. til det 1. årtusen f.Kr.)
På 1800-tallet assosierte bibel-synkretister Noas sønner med gamle hedenske guder. Jafet ble av noen forskere identifisert med skikkelser i andre mytologier, medregnet Iapetos, den greske Titan, og videre de indiske skikkelsene Dyaus Pitar og Pra-Japati, samt de romerske Iu-Pater eller «fader Jove», som senere ble Jupiter.
William Shakespeare's skuespill Henrik den 4., 2. akt inneholder en ironisk kommentar om folk som hevder seg å være i slekt med kongelige familier. Prince Hal bemerker om slike: ...de vil være i slekt med oss, eller de vil henvise til Japhet. (II.ii 117-18),
Første Mosebok 10:5 ble ofte tolket i den betydningen at Europas folk var etterkommere av Jafet.
Eastern Arc Mountains
Eastern Arc Mountains er en fjellkjede delt mellom Kenya og Tanzania. Fjellkjeden er formet som en bue, og kan også sees på som en samling av tretten mindre fjellkjeder. Store deler av disse er dekket av fjellskog, som tilsammen utgjør økoregionen Eastern Arc-fjellskogene. Det er estimert at de nåværende skogsområdene er rundt 30 % av opprinnelig størrelse. Her kan man finne hundrevis av endemiske planter og dyr, hvorav en betydelig andel regnes som «truet».
Geologi
Fjellkjeden går fra sørlige Kenya og igjennom Tanzania, i en halvbue. Den består av de mindre fjellene/fjellkjedene North Pare, South Pare, East Usambaras, West Usambaras, Nguru, Ukaguru, Rubeho, Uluguru, Udzungwa og Mahenge. Fjellene ble dannet for rundt 100 millioner år siden, hvilket gjør de til Øst-Afrikas eldste fjellområde.
Fjellskogene
Fjellene er tildels dekket av fjellskog, spredt utiver en rekke separate høylandsområder. Området dekker rundt 3600 km2, der det er estimert at det nåværende området dekker omtret 30 % av den opprinnelige størrelsen. Mesteparten av dette er igjen en del av nesten 150 skogsreservater; en stor del (1900 km2) er også innenfor nasjonalparken Udzungwa Mountains.
Her kan man finne minst 96 endemiske virveldyr, rundt 800 endemiske planter, og antagelig også flere hundre virvelløse dyr. Et stort antall av disse regnes som truet.
Football League 3. divisjon 1999–2000
Dette er det fjerde nivået i engelsk fotball. Divisjonen ble opprettet i 1958-59, da man valgte å fjerne ordningen med 3. divisjon sør og nord. Dermed opprettet man 4. divisjon. I 1992-93 valgte klubbene på øverste nivå å forlate The Football League og danne FA Premier League, og dermed fikk de neste nivåene nye betegnelser. Historikken for denne divisjonen er følgende:
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Nadine Kleinert
Nadine Kleinert, siden 1999 gift Schmitt (født 20. oktober 1975 i Magdeburg) er en tysk kulestøter.
Hennes personlige rekord er 20,20 meter, fra august 2009 i Berlin.
Caproni Ca.87
Caproni Ca.87 var en firemotors variant av Caproni Ca.82, ved å ha to motorgondoler med to motorer hver, rygg mot rygg. Det var opprinnelig et Ca.73ter/82 fly som var gjort tilgjengelig for en amerikansk-polsk gruppe som ønsket å krysse Atlanterhavet fra Europa til Nord-Amerika.
Historie
De polske emigrantene i USA ble inspirert av de transatlantiske krysningene i året 1927 til å gjøre et egne forsøk, og en besetning på to mann ble valgt; Adam Kowalczyk og Wlodzimierz Klisha. Disse reiste til det europeiske kontinentet og kontaktet de ulike flyprodusenter i Frankrike, Tyskland og Italia. I 1929 falt valget på Caproni som kunne levere et Ca.73ter fly til dem. Polakkene aksepterte flyet fordi det kunne lande på vann i nødsfall, og var enkelt å modifisere for den planlagte overflygningen til det nordamerikanske kontinentet. Den enslige motorgondolen ble fjernet og erstattet med to motorgondoler med to Isotta-Fraschini Asso 200 hver, med en samlet ytelseskraft på 800 hestekrefter. Flyet ville ha 12 brenselstanker i tillegg til fire fra før.
Jānis
Jānis er et latvisk mannsnavn. Det har opprinnelse i den latviske guden Jānis som gjennom synkretisme ble koblet til Johannes Døperen. Navnet er derfor også en latvisk variant av mannsnavnet Johannes, som betyr «Gud er nådig».
Caproni Ca.87
Historie
Flyet, som fikk navnet «Polonia», lettet den 15. juni 1929 etter kort tids arbeid og var beredt for den planlagte krysningen som skulle skje 4. juli samme år. Flyet skulle lettet fra Medionali flyplass i Italia, deretter til Baldonnel flyplass i Irland hvor man ville vente på gunstige vindforhold. Ruten over Atlanterhavet var ment å ende ved den kanadiske østkysten, derfra skulle man videre til Chicago. Den polske besetningen opplevde imidlertid alvorlig motorsvikt allerede i starten, og måtte avbryte flyvningen på ubestemt tid. Samme år dro et annet fly med en polsk besetning om bord, «Orzel Bialy» («Hvite Ørn»), fra Le Bourget i Frankrike. Etter å ha tilbakelagt 2 140 km over havet fikk Amiot 123-flyet motorhavari og måtte nødlande ved øya Graciosa i Azorene den 13. juli 1929. Den ene av besetningen på to mann omkom.
Jānis
Utbredelse
Jānis er det mest brukte mannsnavnet i Latvia. Det er svært lite utbredt i andre land. Formen Janis er noe brukt i andre land.
Caproni Ca.87
Historie
Etter å ha mottatt nyheten om tragedien besluttet Kowalczyk og Klisha å oppgi forsøket om å krysse Atlanterhavet, og returnerte flyet til Caproni.
Jānis
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Amfipoder
Amfipoder (Amphipoda, gresk amphi og podos - flere/dobbel fot) er en artsrik orden av storkrepser.
De fleste artene er flattrykte fra sidene, og flertallet lever i saltvann (marine), men de er også vanlige i ferskvann eller i terrestriske miljøer (på landjorden). Noen få arter lever i symbiose med maneter. De mest tallrike underordenene er Senticaudata og Gammaridea, mens de drøyt 230 artene i underorden Hyperiidea (hyperide amfipoder) normalt har en kroppsbygning som avviker, eksempelvis manetloppe som lever i norske farvann. Underordenen Caprellidea omfatter blant annet hvallus og spøkelseskreps, som også har et klart avvikende utseende. Det finnes totalt minst 9725 arter av tanglopper, hvorav minst 500 arter lever i farvannene rundt Norge og 6 arter i norsk ferskvann.
Artsbestemmelse kan være svært komplisert og kreve bruk av mikroskop eller genetikk.
Levevis
De fleste av artene lever i havet og spiser mest dødt organisk materiale på ulike dyp. Det store flertallet arter er bunndyr (bentiske), de kryper gjerne på hydroider eller tang. Noen arter er frittflytende i vannsøylen (pelagiske), mens et fåtall er parasitter på andre dyr. Flere arter i slekten Gammarus lever blant tang i fjæra og på strender, og noen arter lever blant strandet tang på strandvoller. Tanglopper er viktig føde for fisk, ikke minst marflo som gir grunnlag for flere ferskvannsfisk.
De marine amfipodene kan deles i to grupper, de pelagiske (frittsvømmende) og de bentiske (lever på bunnen). De pelagiske amfipodene er viktige som næring for sjøfugl, fisk og sjøpattedyr, og de er en viktig komponent i dyreplanktonet. Den mest vanlige gruppa i planktonet er hyperiinene.
Hvis en sammenligner med andre krepsdyrgrupper som hoppekreps og isopoder, er det forholdsvis få parasittiske amfipoder. De mest kjente parasittene er hvallus (familien Cyamidae), som lever som ektoparasitter på hvaler.
Utbredelse
Omtrent 20 % av amfipodene lever i ferskvann, eller andre vannforekomster utenom havet. De er mest tallrike i kjølige og tempererte strøk. Spesielt mange lever underjordisk, eller i gamle tempererte innsjøer; i tropene er de derimot sjeldne. De underjordiske artene er spesielt tallrike i Mellom- og Sør-Europa, Nord-Amerika og Australia. Høye konsentrasjoner av endemiske arter oppe i dagen finnes i Sør-Europa, Bajkalsjøen, Svartehavet, Det kaspiske hav, Sør-Australia (med Tasmania) og det sørøstre USA.
I våre nordlige farvann lever tre underordener - Gammaroidea, Hyperiidea, og Caprellidea - men det klare flertallet av arter i norske farvann tilhører undergruppen Gammarina. Pelekreps eller pelelus kan gjøre skade på treverk i havet. En fremmed art - Gammarus tigrinus - er i ferd med å trenge inn i nordlige farvann i Østersjøen og Nordsjøen hvor den kan fortrenge andre arter.
Alle terrestriske amfipoder tilhører familien Talitridae, og de finnes kun i beskyttede, fuktige habitater. De lever i strølag og jord, og i Fiordland på New Zealand finnes de også i mose oppe i trekronene. Terrestriske amfipoder finnes på de sørlige landmassene, noe som tyder på at de kommer fra det gamle superkontinentet Gondwana. De er utbredt i New Zealand og Australia, de subantarktiske øyene, øyene i Stillehavet, Japan, Sørøst-Asia, Afrika, India og Mellom-Amerika. Med ufrivillig menneskelig hjelp har arter fra Australia og New Zealand, som Arcitalitrus sylvaticus, spredt seg til Nord-Amerika, De britiske øyer og deler av Europa.
Taksonomi
Taksonomien til krepsdyrene er komplisert og under regelmessig revisjon ettersom ny innsikt vinnes. En vanlig oppdeling anerkjenner seks ulike klasser, der storkrepser (Malacostraca) er den mest artsrike gruppen. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin og Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life , men stort sett WoRMS-databasen.
Buksepresse
En buksepresse er et elektrisk apparat som brukes for å fjerne rynker fra bukser. De kan ofte finnes på hotellrom rundt om i verden, men kan også kjøpes til bruke hjemme. De forbindes som regel med forretningsfolk som skal kle seg med et formelt uttrykk, for eksempel dress.
Historie
I 1960-årene ble buksepresser svært populære blant den britiske middelklassen.
Motivasjon
De fleste rynkene på bukser oppstår på de nedre to-tredjedelene av buksebenet, særlig på baksiden av kneet. Buksepressen er da en vanlig redskapen for å fjerne slike rynker uten å skade buksen.
Prosessen
Buksepressen åpnes, og buksen plasseres mellom presseplaten og varmeplaten. Pressen lukkes, og buksen strekkes forsiktig slik at den blir posisjonert riktig. Varmen slås så på, og pressen varmes opp til cirka 60 °C. Pressingen kan ta mellom 15 til 45 minutter avhengig av modell. En viktig parameter er termostatstyringen som skal sørge for å forsiktig varme opp og presse bort rynkene uten å brenne buksen.
Leknessund
Leknessund er den nordligste bygden i Solund, med utsikt østover mot Åfjorden, nordover mot Atløyna, Bulandet, Værlandet og Alden, og vestover mot Færøy og Buskøy.
Innbyggertall for Leknessund og Færøy tilsammen er 52 (se Solund) (2001: 65).
Lactobacillus acetotolerans
Lactobacillus acetotolerans er en type melkebakterie som tilhører bakterie-familien Lactobacteriaceae som lever av å bryte ned melkesukker (altså laktose) innen svært sure miljøer der det finnes svært lite eller ikke noe oksygen over hodet.
De fleste av denne typen bakterier er vanligvis helt harmløse, og kan finnes naturlig som symbionter og de er en naturlig del av tarmfloraen, særlig hos forskjellige pattedyr. Hos mennesker kan man vanligvis finne disse bakteriene i munnhulen, tarmkanalen og den kan være å oppdrive i underlivet hos kvinner. Enkelte sorter av denne typen bakterier kan likevel være sykdomsfremkallende i store mengder.
Melkesyrebakterier som denne kan bli brukt ved fremstilling av meieriprodukter som f. eks. ost og rømme.
Ole Gjerdrum
Den eldre sønnen Carl Ferdinand Gjerdrum (1821–1902) var også embetsmann og forretningsmann. Oldebarnet Carl Ferdinand Gjerdrum ble henrettet under andre verdenskrig. Den eldste sønnen Jørgen Gjerdrum var både politisk radikaler som kjempet mot utvisning av danske radikaler Harro Harring og foregangsmann i norsk forsikringsbransje blant annet som leder av Storebrand.
Som politimester var Gjerdrum involvert i det såkalte Torgslaget 17. mai 1829. Han ble etter dette tildelt Vasaordenen.
Olav Werner
Olav Werner (født 29. juli 1913 på Geithus i Modum kommune, død 10. mars 1992) var en norsk sanger og mye brukt solist både i Ønskekonserten og NRKs andaktsprogram. Han ga ut en rekke plater og holdt mange konserter, over 300 av disse var sammen med organisten Rolf Holger.
Olav Werner var tenor / baryton. Han studerte sang med Sigurd Hoff ved Musikkonservatoriet i Oslo. Fra 1937 sang han inn over 600 singler og LP-plater. I flere år sang han slagere, men i 1945 debuterte han med kirkekonserter. I NRK sang Werner romanser og folketoner. Han medvirket også ved et par operaoppsetninger. I 19 år var han også medlem av Andaktskvartetten. Han sang også da Arne Eggens opera Cymbelin ble oppført på Nationaltheatret i 1951. Han ga også konserter i Skandinavia, England og Tyskland.
Trond Steinar Albertsen
Trond Steinar Albertsen (født 19. september 1959) er en tidligere norsk fotballspiller og tidligere markedsdirektør i Tromsø Idrettslag. Han ble cupmester for Tromsø i 1986.
Tidlige liv
Trond Steinar Albertsen vokste opp i Nordbyen (Tromsø), ved Borgtun. Som mange andre velkjente TIL-spillere begynte det hele hos by rivalen Fløya, hvor han meldte seg inn som niåring og spilte aldersbestemt fotball. Men allerede som småguttespiller i 1970 valgte en 10-årig Trond Steinar å bytte klubb til det som alltid har vært betraktet som den største i byen, Tromsø Idrettslag.
Trond Steinar hadde ambisjoner allerede som 11-åring og meldte overgang til Tromsø IL og debuterte på A-laget allerede som 17-åring. Han fikk med seg en landsdelslandskamp som junior.
Spillerkarriere
Trond Steinar Albertsen var ikke den som ropte høyest eller fikk mest blest rundt seg, men han gjorde en kjempejobb og var fast på venstrebacken i mange år.
Tidlig karriere | 1976 - 1981
Albertsen gikk gradene som spiller i Tromsø Idrettslag, og som juniorspiller ble han tatt opp til A-lagsstallen høsten 1976. Det var Peter Drecker som hadde tatt over som trener, og med ham startet det Trond Steinar selv kaller "en reise" hvor både Drecker, Torkild Brakstad og Tommy Svensson spilte utrolig viktige roller som "reiseledere". Peter Drecker fortalte Trond Steinar hva han forventet og hva som krevdes av han som TIL-spiller, og unggutten responderte positivt på Dreckers krav. Han fikk tillitt og ble fast midtbanespiller, og fikk med seg store opplevelser som da Tromsø vant den nordnorske 2. divisjonsavdelingen i 1978 og fikk spille kvalifiseringskamper for norsk Eliteserien mot Ham-Kam og Fredrikstad FK. Det resulterte ikke i opprykk. TIL var ikke klar for øverste nivå - enda.
Da Torkild Brakstad kom | 1981 - 1985
Da Torkild Brakstad kom til Tromsø høsten 1981 innførte han toppfotballkultur i klubben. Trond Steinar, de andre spillerne og lederskapet i klubben ble fortalt hva som krevdes for at TIL skulle bli en toppklubb - budskapet gikk på alt fra holdninger til treningskultur. I løpet av Brakstads regjeringsperiode som trener ble Trond Steinar omskolert til venstre back, hvor han spilte resten av sin lange karriere. Både spillere og ledere krummet nakken og fulgte Brakstads oppskrift til suksess, og i 1985 var Trond Steinar en av nøkkelspillerne nårTromsø Idrettslag kvalifiserte seg til Eliteserien for første gang.
Cupgull og skademareritt | 1986 - 1990
Suksesstreneren Torkild Brakstad forlot klubben etter opprykkssesongen til fordel for Rosenborg Ballklub. Dagfinn Rognmo kom inn som erstatter, men ble på høstsesongen erstattet av Arne Andreassen. TIL klarte seg tidvis bra i sin første sesong på øverste nivå, men endte til slutt på kvalifiseringsplass, med fare for å rykke ned. TIL gikk seirende ut av kvalifiseringskampene mot Drøbak-Frogn Idrettslag hjemme og Sportsklubben Vidar borte og beholdt plassen. I ettertid er imidlertid dette lite snakket om. Tromsø vant nemlig sin første cupfinale i 1986, etter 4-1 seier mot regjerende cupmester Lillestrøm Sportsklubb, som for øvrig også vant Eliteserien samme året. Dette blir ofte omtalt som en av norsk fotballs største David-mot-Goliat fortellinger. I finalen var Trond Steinar en nøkkelspiller, og han var involvert i to av målene når TIL ble cupmestre.
Før 1988-sesongen var det duket for nok et trenerbytte. Denne gangen kom svenske Tommy Svensson inn, og han videreførte det arbeidet som Torkild Brakstad hadde startet de årene han var trener. Med Svensson med roret tok Tromsø bronse i Eliteserien i 1989, men så kom motgangen for Trond Steinar Albertsen. I 1989 pådro han seg en kneskade som han ble plaget med. Det var en meniskskade med betennelse i kneskålen. Han ble operert og var tilbake på banen i 1990. Men han kjente at skaden ikke var borte og slet fortsatt med den. Etter vårsesongen i 1990 tok Trond Steinar det som var et dramatisk valg for ham, han bestemte seg for å legge opp på tross av at han bare var 30 år gammel. Trond Steinar Albertsen ville heller at en annen ung spiller skulle få plassen i A-lagsstallen framfor at han skulle oppta plassen når han følte at kneet ikke var bra nok til å spille på det nivået TIL var på i 1990. Laget tok for øvrig andreplassen i Eliteserien det året, men Trond Steinar fikk ikke registrert nok kamper til å være kvalifisert til å motta medalje. Avgjørelsen om å legge opp var tøff, og er en som Trond Steinar har sagt at han ofte tenker tilbake på, spesielt med tanke på utvikling i skadekompetansen. Med et moderne medisinske apparat (2020) er en skade lik den som kostet Trond Steinar karrieren trolig leget i løpet av en måned.
Trond Steinar Albertsen var gjennom 12 sesonger med på det som må kunne karakteriseres som en kontinuerlig sportslig opptur for Tromsø Idrettslag.
Fløya damer
Det Trond Steinar Albertsen ikke viste den dagen i 1990 da han bestemte seg for å legge opp, var at han noen måneder etter skulle bli trener for Idrettsforeningen Fløya damelag. Laget hadde rykket ned fra Toppserien, men var full av ambisjoner. Trond Steinar hadde ikke noen planer om å bli trener på dette tidspunktet, men han bestemte seg for å slå til på det tilbudet Fløya kom med. Det har han aldri angret på. Høsten 1992 kunne han juble sammen med Fløya-jentene da opprykket til Toppserien var klart. Og ved hjelp av all erfaringen han hadde tilegnet seg under trenerne Peter Drecker, Torkild Brakstad, Arne Andreassen og Tommy Svensson klarte Fløya å overleve i Toppserien i sesongen 1993. Men da ga han seg.
Året etter i 1994, slet Fløya. Og etter at Ingjerd Holm hadde overtatt trenerrollen midt i sesongen, ble Trond Steinar bedt om å bistå henne. Noe han selvsagt gjorde.
Markedsdirektør i TIL
Norsk toppfotball ble ikke profesjonalisert før i 1993. Det var med andre ord vanlig at alle fotballspillere på denne tiden hadde fulltidsjobber vedsiden av fotballkarrieren. Trond Steinar Albertsen arbeidet først i bank mellom 1985 og 1992. Deretter var han selvstendig næringsdrivende fra 1992 i eget firma med navn Tromsø Klubbservice, hvor han blant annet var utstyrsleverandør for TIL.
I 1997 kom TIL på banen og spurte om Albertsen kunne tenke seg å bygge opp en markedsavdeling i klubben. Han bestemte seg for å forsøke, ba om et halvt års prøvetid og gikk i gang. Det gikk såpass bra at han valgte å selge butikken i 1998 og bli markedssjef på permanent basis. Dermed fikk han ikke tid til å være trener på høyt nivå. I stedet ble han trener for aldersbestemte lag. Han påtok seg etter hvert, sammen med Lars Espejord, ansvaret for den såkalte 1996-årgangen. Der var lovende spillere som Runar Espejord, Mikael Ingebrigtsen, Ulrik Yttergård Jenssen og Jostein Gundersen - spillere som har markert seg sterkt i TIL-trøya i voksen alder.
Siden har Trond Steinar Albertsens arbeidsinnsats bidratt til å skaffe til veie mange av de millionene som skal til for å få bedriften Tromsø Idrettslag til å gå rundt. De første årene han var i jobben måtte markedsavdelingen skaffe rundt seks-syv millioner kroner i året, i 2019 hadde den til ansvar å skaffe til veie 35 millioner kroner, inklusivt medieavtalen. Flere hundre millioner kroner er skaffet til veie siden Albertsen startet i 1997 og i takt med jobbens voksende omgang og arbeidsoppgaver har tittelen forandret seg fra markedssjef til markedsdirektør.
Han har vært en del av klubben i over 50 år og har vært en av klubbens viktigste personer gjennom alle tider. Fredag 16.09.2022 takket giganten, Trond-Steinar Albertsen, av på Alfheim etter sin siste dag på jobb som markedsdirektør i TIL.
The Cord of Life
The Cord of Life er en amerikansk stum kort dramafilm fra regissert av D. W. Griffith. En kopi av filmen er lagret i filmarkivet i Library of Congress.
Linda Sundblad
Linda Sundblad (født 1981) var vokalist i det svenske bandet Lambretta. Senere har hun satset på en solokarriere. I 2006 kom albumet Oh My God! ut. Hun har også laget en versjon av «Faraway» av Apocalyptica hvor hun opptrer sammen med dem.
Sengegavl
En sengegavl er et møbel som festes til hodeenden eller fotenden av en seng (henholdsvis hodegavl eller fotgavl).
Bladfotinger
Bladfotinger (Branchiopoda) er en stor gruppe (ofte fremstilt som egen klasse) av rekeliknende krepsdyr som hovedsakelig lever i ferskvann eller brakkvann - noen få arter lever i saltvann, og utgjør der en viktig bestanddel av dyreplanktonet, for eksempel flere slekter av vannloppene. Kroppslengden er vanligvis 1 – 10 cm. Bladfotingene er delt inn i hovedgruppene «Phyllopoda» og «tusenbeinkreps», og det finnes over 900 beskrevne arter.
Sengegavl
Historisk bruk
Historisk hadde sengegavler en funksjon som varmeisolasjon mot trekk og kulde i dårlig isolerte bygninger, og var derfor fremstilt av materialer som var mindre termisk ledende. De gav ofte et mellomrom fra veggen og ut til sengen slik at kald luft skulle falle fritt ned til gulvet istedet for ned på sengen.
Bladfotinger
Mange bladfotinger lever i midlertidige vann og pytter, hvor eggene kan overleve lange tørkeperioder. De har evnen til å formere seg gjennom parthenogenese, dvs. vekst fra ikke-befruktede egg. Eggene kan klekkes i vann og larvene brukes da ofte som mat i akvarium. Bladfotinger spiser ved å enten virvle opp materiale i vannet, eller skrape biologisk materiale av steiner eller havbunn. Noen av artene fanger andre levende organismer, blant annet de muslingrekene som lever i havet.
Linda Sundblad
Tidlig karriere
Linda Sundblad er fødd og oppvokst i Lidköping. Ved 13-års alder oppdaget hun at hun hadde et potensial som sanger. Hon sluttet gymnaset for att satsa på musikken. Sundblad bbegynte som ssanger i rockbandet Lambretta allerede som 15-åring, i 1996. Det var via sin far at hun kom i kontakt med bandet. Han hadde en musikkbutikk i Lidköping og en av medlemmene i bandet, Anders Eliasson, kom inn og sa at de letet etter en sanger. Faren ga han en demo som Linda hadde laget. Hun sang i bandet i ni år. Lambretta slo igjenlom på alvor i 1999 med singelen «Blow My Fuses», og låter som «Bimbo» og «Creep» ble populære.
Bladfotinger
De vanligste tusenbeinkrepsene (Anostraca) er Artemia, og hele gruppen har langstrakt kropp uten hodepanser og svømmer på ryggen. Arten Lepidocaris rhyniensis er fossil, og ble første gang funnet i lag fra Devon i Skottland. Gruppen av skjoldkreps (Notostraca) er sjeldnere, de har bredt hodepanser, og kan gjøre stor skade på rismarker. Gruppen av vannlopper (Cladocera) har uleddet panser på bryst og hale, men ikke på hodet, og ben bare på bakdelen. De dominerer planktonmengden i ferskvann, er ofte bare 1–3 mm lange og maksimalt 18 mm, og de artene som kan svømme gjør det ved å bevege antennene. Noen få arter lever i saltvann. Den vanligste slekten av Cladocera er Daphnia. Gruppen av muslingreker (Conchostraca) har leddet panser som dekker hele kroppen, og har ben langs hele bryst- og bakkroppen. De lever bare i ferskvann.
Linda Sundblad
Tidlig karriere
Ved siden av Lambretta samarbidet hun med hiphopgruppa Infinite Mass og det cellobaserte heavy metal-bandet Apocalyptica. Hun prydet tilogmed coveret på Apocalypticas album ''Reflections'. Etter att Lambretta hadde indre gnisninger og albumet The Fight ikke ble særlig populær ble gruppen splittet og Linda Sundblad satset etter det på en solokarriære.
Solokarriere
I samband med at Lambretta ble oppløst, flyttet Sundblad til USA og giftet seg. Hun bodde mellom 2005 og 2006 i San Diego i Kalifornia med ektemaken sin. Hun flyttet deretter til Stockholm og ga ut sitt første soloalbum, Oh My God!, i august 2006. Albumet ble laget i samarbeide med en rekke kjente produsenter, og Max Martin var en av låtskriverne. Låten «Oh Father» ble en #1 singel i Sverige og Sundblad ble nominerts til blant annet en Grammis. Også oppfølgersingelen «Lose You» blev framgangsrik, med en andreplass i Sverige.
Bladfotinger
Av gruppen er det observert fem arter i ferskvann i Skandinavia av Sarsostraca, og noen mulige arter i Østersjøen av Cladocera. Sistnevnte omfatter en Haplopoda-art av slekten Leptodora, nemlig Leptodora kindti som lever i både Norge, Danmark, Sverige og Finland. En rekke arter av Eucladocera finnes i Skandinavia, men denne undergruppen regnes ikke lengre til bladfotingene.
Linda Sundblad
Solokarriere
Mellom 2008 og 2009 jobbet Sundblad som programleder for programmet P3 Star i Sveriges Radio. Sundblad har også jobbet som modell, for blant annet L'Oreal og danske Munthe plus Simonsen. 2005 ble hun utnevnt til "Bästa festklädda kvinna" av magasinet Elle.
Manifest og Melodifestivalen (2010–2011)
Høsten 2009 ble singelen «2 All My Girls» som Sundblad skrev sammen med Alexander Kronlund og Max Martin. Låten fik et stort gjennombrudd på MTV, ZTV og på Rix FM var den "Veckans hitvarning". I mars 2010 ble hennes andre soloalbum, Manifest utgitt, og som nådde til nummer 36 på Sverigetopplistan. Den første singelen fra albumet, «To All My Girls», ble beskrevet av Aftonbladet som "en hyllning till tonårstjejer som vågar stå emot trycket". Oppfølgersingelen «Let's Dance» skrev Sundblad til TV4:s underholdningsprogram med samme navn. Hun sang låten i semifinalen av programmet. Låten debuterte på plass nummer 12 på musikktopplista Tracks.
Våren 2010 medvirket Sundblad med kor i TV4:s program "Körslaget", med et kor fra Lidköping. Hun emdte på sjette plass, etter å ha blitt slått ut i det tredje avsnittet. 2011 spilte hun in låten «Rush» som vinjett til "Sveriges mästerkock" på TV4. Samme år stiltee hun opp i Melodifestivalen med låten «Lucky You» som endte på en sjette plass i delkonkurransen og ble dermed blev dermed utslått av konkurransen.
Senere karriere
Etter hennes medvirkning i Melodifestivalen hadde hennes platekontrakt opphørt og den 21 september 2012 gav hun ut en EP helt på svensk, Öppna ditt hjärta så ska du få, på eget plateselskap. EP:n inneholdt blant annet singlene «Trasig», «Hur kan jag sakna nåt jag aldrig haft», «Det e som det e» og «Slow Motion».
2014 deltok Sundblad i programmet "En resa för livet" på TV4 sammen med Danny Saucedo, Marit Bergman og Timo Räisänen. Programmet var et samarbeide med SOS Barnbyar der artistene i to uker fikk følge SOS Barnbyars arbeide i Dhaka, Bangladesh. Basert på opplevelsene reisen ga skrev oo fremførte hun låten "Ljusa tårar".
2015 dannet Sundblad DJ-duon "Kärlekståget" sammen med Amanda Pesikan. De innretter seg på MTV-nostalgi og 90-tall, deep house og moderne pop. En ny solosingel, «Bridges», ble utgitt i april 2017, innspilt sammen med deler av Tensta Gospel Choir. I samband med LO:s valgfilm fra 2018 ga Sundblad ut en cover på Billy Braggs låt «There Is Power in a Union».
Sentralasiatiske leker 1997
Sentralasiatiske leker 1997 (sentralasiatiske leker) ble arrangert i Alma-Ata i Kasakhstan i 1997.
The Cord of Life
Handling
Antonine er en kjeltring som er mest opptatt av å drive dank. Hun krever penger av sin kusine Galora og ektemannen hennes, eller fra faren sin. Men kravene blir møtt med avslag, og når han forsøker å insistere blir Antonie kastet ut av Galora. Når han forlater leiegården hvor de holder til, lover han å ta hevn fordi de nektet å hjelpe ham.
Djevelhuletannkarpe
Djevelhuletannkarpe (Cyprinodon diabolis) er en endemisk fiskeart som finnes i Devils Hole i Nevada i USA; et geotermisk akviferfôret ferskvannsbasseng i en kalksteinshule i Ash Meadows National Wildlife Refuge øst for Death Valley. Den er blitt beskrevet som verdens mest sjeldne fisk, med en bestand på færre enn 100 individer (2013). Den er også blant de virveldyrene i verden som har minst utbredelsesområde.
Beskrivelse
Djevelhuletannkarpen er iriserende blå i fargen og vokser til en størrelse på kun 2,5 centimeter. Den er den minste av alle eggleggende tannkarper, og den mangler bukfinnene og tverrbåndene som de fleste andre tannkarper har. Fiskene har en levealder på ca. ett år og yngler hele året. De tilbringer mesteparten av livet i de øverste 25 meterne av bassenget.
Habitat
Devils Hole er et ekstremt miljø, med en vanntemperatur på om lag 34°C og et oksygennivå så lavt at det er nær den dødelige grensen for fisk. Det antas at denne fisken har overlevd og tilpasset seg disse tøffe forholdene i titusenvis av år. Bassenget har en overflate på bare 20 m², og en dybde på om lag 150 meter. Saliniteten og temperaturen er nær konstant i hulen, og vannet skiftes ut gjennom tilførsel av grunnvann fra områdets akvifere bergarter. Grunnvannet hører til Amargosa Rivers tilsigsfelt.
Nedgang i bestanden og vernetiltak
Djevelhuletannkarpen ble registrert som utrydningstruet i 1967. Bestanden har en naturlig syklus med høyt og lavt antall individer. Mot høsten minker bestanden med 35-65 % i forhold til våren, grunnet naturlig død. Da tellingen startet i 1972 ble det registrert ca. 550 individer. Bestanden holdt seg stabil frem til 1997 da antallet falt av ukjente årsaker. Antall fisk har gått noe opp og ned i senere år. I 2013 ble det talt kun 35 fisker, det laveste antallet som er registrert noensinne.
Det forsøkes med forskjellige vernetiltak: fôring, beskyttelse av yngelen, overvåking av gytingen og flytting til andre miljøer, men djevelhuletannkarpens framtid er fortsatt usikker.
The Cord of Life
Handling
Antonine ligger derfor på lur frem til Galora har reist på forretningsreise, før han klatrer opp til femte etasje hvor familien hennes bor - for å sette planene sin i verk.
Bladfotinger
Morfologi
Bladfotingene kjennetegnes blant annet ved at bakpartiet (abdomen) er delvis eller helt sammenvokst med brystet (thorax). Antallet ben er varierende, men ofte er de svært tynne og tallrike. Benene kan i visse tilfeller brukes til gassutveksling som en slags primitive gjeller. De viktigste kjennetegn er:
Taksonomi
Taksonomien til krepsdyrene er komplisert og under regelmessig revisjon ettersom ny innsikt vinnes. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Bladfotingene ble før ca 2013 inndelt i fire grupper: «tusenbeinkreps» (Anostraca), «skjoldkreps» (Notostraca), «vannlopper» (Cladocera), og «muslingreker» (Conchostraca). Den forrige inndelingen fulgte av Martin og Davis, og Catalogue of Life. .
Etter en omfattende revisjon er bladfotingene (2016) delt inn i to underklasser: «bladfotinger» (Phyllopoda) med undergruppene «skjoldkreps» (Notostraca) og «muslingreker» (Doplostraca), og videre underklasse tusenbeinkreps (Sarsostraca) med undergruppe Anostraca. Biologene bak WoRMS-databasen har systematisert de to nye underklassene, og dette vises nedenfor for å illustrere deres systematikk. Siden Conchostraca ikke var monofyletisk er den i den nyeste systematikken (2016) fjernet som gruppe, og undergruppene er stort sett inkludert innenfor Diplostraca. WoRMS-systematikken er brukt nedenfor for å illustrere både ny og gammel systematikk (utdødde grupper merket med †):
Taksonomi før 2013
Nedenfor gjengis eldre taksonomi fra før 2013, med angivelse for enkelte grupper hvordan de ble behandlet etter den nye systematiseringen.
Eksterne lenker
http://www.dinopets.no - FAQ info om bladfotkreps også kalt Triops.
Holeveien
Holeveien eller Holevegen kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
Liste over høyeste fjell i Sandnes
Liste over høyeste fjell i Sandnes omfatter de høyeste fjellene innenfor Sandnes kommune med en primærfaktor på minst 50 meter.
Brunt-Väisälä-frekvensen
Kontekst
Dynamiske prosesser som tar ta i bruk Brunt-Väisälä-frekvensen er adiabatiske og innenfor stabile lagdelte hydrostatiske væsker. Hvis en pakke blir forskjøvet vertikalt i en slik væske, vil den akselerere tilbake til utgangspunktet på grunn av oppdriftskraften. Hvis omgivelsene hadde vært statisk ustabile, ville ikke pakken ha gått tilbake til utgangspunktet, men i stedet fortsette i den retningen pakken ble forskjøvet.
Jagjit Singh
Jagjit Singh Kular (født 1. januar 1944 i Jalandhar, død 16. november 2010) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by.
Singh ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. India vant semifinalen med 3-1 over Australia og i finalen beseiret de Pakistan med 1-0. Singh spilte to kamper i turneringen.
Alan Czerwiński
Alan Czerwiński (født 2. februar 1993) er en polsk fotballspiller som spiller for Lech Poznań.
Boogeyman (film)
Boogeyman er en amerikansk skrekkfilm fra 2005 regissert av Stephen Kay, med blant andre Barry Watson, Emily Deschanel og Skye McCole Bartusiak i hovedrollene. Filmen følger en "boogeyman" som er et monster som er film-seriens viktigste antagonist. Filmen fikk to oppfølgere i Boogeyman 2 (fra 2007) og Boogeyman 3 (fra 2008)
Handlingsreferat
I løpet av barndommen blir Tim Jensen vitne til at faren hans blir tatt av Boogeyman, en ondskapsfull skapning som kan bo i alle skap over hele verden. Siden den gang har Tim tatt alle forholdsregler han kan, for å sikre at Boogeyman ikke kan komme seg til ham - for eksempel å sove på en madrass på gulvet, og fjerne alle skap fra hjemmet hans, og ha alle klærne hans i en kommode-skuff i stedet for å ha skap hjem. Tim feirer Thanksgiving sammen med foreldrene sine, og kjæresten Jessica. Men kort tid senere får Tim en forutanelse hvor moren ber ham om å returnere til familiens hjem. Kort tid senere får Tim en telefon fra en onkel, som informerer ham om at moren hans har dødd. Når han kommer tilbake til den psykiatriske avdelingen hvor han vokste opp etter at faren døde, oppdager han at en av pasientene - en ung jente - som blir terrorisert av noe som gjemmer seg i taket på rommet hennes.
Etter forslag fra psykiateren hans om at det ville være en god idé å returnere til familiens hjem for å overnatte der, vender Tim tilbake til sitt tidligere hjem hvor han gjenopplever gamle minner av moren sin som fortalte faren hennes at Boogeyman ikke eksisterer og derfor ikke kan skade Tim. Men Tim blir kort tid senere angrepet av Boogeyman, når han kommer inn i et skap i familiens hjem. Tim møter en ung jente i vedskjulet hans, som heter Franny. Når han leter gjennom resten av vedskjulet oppdager Tim dokumenter etterlatt av Franny, hvor han finner informasjon om en rekke savnede barn som alle ble tatt av Boogeyman. Tim får panikk og forsøker å forlate eiendommen, men Jessica blir myrdet av Boogeyman som drar henne inn i et badekar. Tim vender tilbake til hjemmet sitt og møter Franny nok en gang, som fører ham til et hus fullt av informasjon som beskriver Boogeyman. Det står også en stol midt i rommet, vendt mot et skap.
Tim husker dette huset som det tidligere hjemmet til en doktor som alle trodde var sprø. Franny avslører deretter seg for å være doktorens datter, og at hun var et av barna som Boogeyman forsøkte å ta. Boogeyman trekker Tim gjennom forskjellige portaler gjennom et skap, og legger ham til slutt på rommet hvor han sov som barn. Tim forsøker deretter å ødelegge forskjellige leketøy som Boogeyman bruker for å gi seg selv form og kraft, i håp om å til slutt beseire skapningen en gang for alle.
Synssenteret
Synssenteret ligger helt bakerst i hjernen. Her blir nerveimpulsene fra netthinnen behandlet og tolket. Sanseinntrykket blir sammenlignet med tidligere synsinntrykk og det er denne tolkningen som gir synsinntrykket mening.
Superfluiditet
Superfluiditet er en stofflig fase som karakteriseres ved at fluidet er viskositetsfritt, dvs. et superfluid som er satt i bevegelse vil forbli i bevegelse. Fenomenet har en kvantemekanisk opprinnelse, Bose-Einstein kondensasjon, og fenomenet opptrer ved lave temperaturer. Fasen superfluiditet oppstår etter en annenordens faseovergang.
Superfluiditet kan finnes i følgende systemer
Superfluiditet ble oppdaget av Pjotr Kapitsa, John F. Allen og Don Misener i 1937. Teoretisk begrunnelse av fenomenet ble gitt av Lev Landau i 1941.
Bosonisk helium
Begrunnelsen for mangelen på friksjon i superfluid helium II ble gitt av Lev Landau i 1941 og den skyldes energispekteret: ved lave hastigheter vil det simpelthen ikke være mulig for beholderen å eksitere fononer i væsken og dermed er energioverføring til omgivelsene umulig, og ingen viskositet.
Videre bør det nevnes at superfluidkomponenten har null entropi.
Superflytende helium II har en rekke merkverdige egenskaper
Tynne gasser
Noen gasser under ekstremt lav trykk og temperatur kan være superflytende, f.eks litium. Disse gassene er vanskelige å eksperimentere med, men er svært viktige fordi de er langt enklere å behandle teoretisk enn helium, som er en væske.
Leif Preus
Leif Preus (født 18. februar 1928 i Horten, død 5. mai 2013 ) var en norsk fotograf og grunnleggeren av Preus Foto og Preus museum i Horten i Vestfold. Preus ble æresmedlem i Norges Fotografforbund i 1992 og utnevnt til Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 2003.
Preus Foto
Leif Preus startet en fotobutikk i Horten sammen med Odd Ruud i 1956. Butikken solgte kamerautstyr, hadde portrettstudio og sort/hvitt fotolaboratorium. Med støtte fra Horten kommune startet Preus opp fotolaboratorium, som etterhvert utviklet seg til å bli ett av landets største. Preus Foto ekspanderte kraftig i 1980-årene og 1990-årene, og hadde i sine glansdager over 200 ansatte og mer enn 40 fotobutikker. Leif Preus startet også opp den internasjonale portrettfotografkjeden Color Art Photo. Preus Foto ble i 2007 kjøpt opp av Telebutikken.
Preus Fotomuseum
I 1976 åpnet Preus fotomuseum i Langgaten i Horten. Helt fra starten utgjorde museets samling en av de mest omfattende fototekniske samlinger med oversikt over fotohistorien i Europa. Allerede etter ett års drift, i 1977, ble museet nominert til European Museum of The Year Award, som det første norske museet. Museet var privatdrevet frem til 1995, da Staten kjøpte museet med tanke på å grunnlegge et nasjonalt museum for fotografi. Preus var selv direktør for museet fra 1994 til 1998. I 2001 flyttet museet til Karljohansvern utenfor Horten. Museet heter i dag Preus museum.
Preus startet også Kihlegalleriet i Horten, et galleri grunnlagt på kunstneren Harald Kihles arbeider.
Roald Tangen
Roald Tangen (født 8. februar 1912 i Modum, død 3. august 1997 i Oslo) var en prisbelønt norsk fysiker, ansett for å være den som grunnla norsk kjernefysisk forskning med akseleratorer.
Etter examen artium 1931 ble han siv.ing. i sterkstrøm ved NTH i 1936. Han ble en av mange assistenter til Johan Peter Holtsmark og bygget på 30-tallet en Van de Graaff-generator/akselerator. Han fikk dr.techn. fra NTH i 1948 på en avhandling om hvordan protoner fanges av lette atomkjerner, og var professor i eksperimentell fysikk samme sted 1948-52, etterfulgt av Njål Hole. Tangen gikk nemlig til Universitetet i Oslo i 1952 for å overta professoratet etter Lars Vegard, og fikk ta med seg akseleratoren som han beholdt til 1979. Tangen oppdaget kjerneresonanser inni akseleratorene som av og til laget 3 millioner volt.
Lukhmi
Lukhmi (urdu: لقمی‎) er en typisk kjøttfarserett servert som små- eller forrett, hovedsakelig i Hyderabad i Telangana i India. De fylles med kjøttfarse laget av fårekjøtt. Retten er en ikkevegetarisk variant av samosa. Navnet kommer fra det tyrkiske navnet på den greske retten loukoumades, lukma. Retten inneholder i tillegg til fårekjøttfarse også yoghurt og mel. Kjøttfarsen er ofte såkalt keema, en typisk indisk kjøttfarserett med curry i. Retten serveres ofte ved bryllup og annen festivitas.
Stortingsvalget 2013 i Bindal
Stortingsvalget 2013 i Bindal ble avholdt 9. september 2013 i Bindal kommune i Nordland. Det var 1,225 stemmeberettigede velgere i Bindal. Av disse avga 991 stemme. De godkjente stemmene fordelte seg slik på partiene:
Huang Xufeng
Huang Xufeng (født 31. januar 1984) er en kinesisk seiler som spesialiserer seg i 470. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 11.
Koldtbord
Koldtbord er en buffet bestående av forskjellige typer retter. Koldtbord består hovedsakelig av kalde retter, men varmretter forekommer også. Koldtbord serveres gjerne til sammenkomster som bryllup, konfirmasjon, dåp, mottagelse etter begravelse eller andre passende anledninger.
Fisk og skalldyr
Kjøtt
Ost og diverse desserter er også vanlig.
Til koldtbord severes også tilbehør som brød, gjerne loff, og smør. Koldtbord regnes i likhet med snitter som tradisjonell selskapsmat.
Georges Spénale
Georges Spénale (født 29. november 1911 i Carcassonne, død 20. august 1983 i Paris) var en fransk poet, forfatter, jurist og politiker (PS). Han var guvernør for France d'Outre-mer (Frankrikes oversjøiske områder) fra 1956 til 1960, ordfører i Saint-Sulpice dans le Tarn fra 1965 til 1981, medlem av Frankrikes nasjonalforsamling for Tarn fra 1962 til 1977, medlem av Frankrikes senat for Tarn fra 1977 til 1983 og Europaparlamentets president fra 1975 til 1977.
Liste over presidentene for Republikken Nord-Makedonias forsamling
Presidenten for Republikken Nord-Makedonias forsamling er leder for parlamentet.
Acta bibelskole
Acta Bibelskole er en bibelskole i Stavanger. Skolen er tilknyttet IMI-Kirken og Normisjon.
Sentralasiatiske leker 1999
Sentralasiatiske leker 1999 (sentralasiatiske leker) ble arrangert i Bisjkek i Kirgisistan i 1999.
Bobby’s Kodak
Bobby's Kodak er en amerikansk stumfilm fra 1908, regissert av Wallace McCutcheon.
Handling
En gutt tar fotografier av alt han ser, inkludert en rekke pinlige situasjoner.
Når gutten deretter projiserer mange av disse fotografiene på en vegg, slik at alle kan se dem, banker faren opp gutten - og ødelegger fotokameraet hans.
Sergio Sánchez (skytter)
Sergio Sánchez (født 22. august 1970) er en guatemalansk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 36 i 50 meter pistol. Han har tidligere konkurrert i moderne femkamp.
Sven Davidson
Sven Viktor Davidson (født 13. juli 1928 i Borås, død 28. mai 2008 i California, USA) var en svensk tennisspiller.
Davidson var på 1950-tallet blant verdens ti beste amatørspillere og som best var han nummer tre (1957) på rankingen. Han var den første svenske vinneren av en Grand Slam-tittel i single. I finalen i French Open i 1957 beseiret han amerikaneren Herbert Flam med 6–3, 6–4, 6–4.
Chuck Yeager
Charles Elwood «Chuck» Yeager (født 13. februar 1923 i Myra i Vest-Virginia, død 7. desember 2020 ) var en amerikansk general og testpilot i U.S. Air Force.
Sven Davidson
Han har også vunnet en Grand Slam-turnering i double. Sammen med landsmannen Ulf Schmidt vant han Wimbledon-finalen i 1958, de møtte Ashley Cooper og Neale Fraser fra Australia og vant med 6–4, 6–4, 8–6.
Chuck Yeager
Den 5. mars 1944, bare en dag etter at han fikk sitt første bekreftede nedskytning av fiendtlig fly over Berlin, ble Yeager selv skutt ned over Frankrike. I løpet av de neste to månedene ga Yeager bistand til agenter i den franske motstandsbevegelsen, som igjen hjalp Yeager og andre piloter med å komme seg over Pyreneene til Spania. Yeager ble senere tildelt en Bronze Star Medal for å ha hjulpet en annen skadd pilot, med å rømme over fjellene.
Sven Davidson
I løpet av tenniskarrieren vant han 26 svenske mesterskap og han spilte 86 Davis Cup-kamper for Sverige hvorav han vant 62.
Chuck Yeager
Yeager var den første som fløy raskere enn lyden. Den 14. oktober 1947 brøt han lydmuren med flyet Bell X-1 og nådde en hastighet på Mach 1,06. Han har blitt tildelt Presidentens frihetsmedalje. Han ble oppført på National Aviation Hall of Fame i 1973.
I filmen De syv utvalgte (1983) ble han fremstilt av Sam Shepard.