cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kreta
Venetiansk styre
Den militære koloniseringen inndelt Kreta i seks deler, sestieri, som et speilbilde av Venezia selv. Venetianske kolonister til å bosette seg og som fikk eiendommer i bytte for militærtjeneste. Titusener venetianere bosette seg på Kreta på 1200-tallet. Kreterne underkastet seg ikke frivillig. Det var 27 opprør og to århundrer med væpnet motstand, ledet av de kretiske føydale godseiere som var blitt fratatt sine eiendommer. Venetianere, som var i all vesentlighet urbane, holdt seg til kysten og noen få havnebyer, Candia (dagens Iraklio), og Rethymno og Khaniá lengre vest, mens opprørske kretere holdt til i fjellene. Venetianere behandlet øyas greske befolkning hardt og ufølsomt, skattla dem tungt, utskrev bønder til galeitjeneste, jagde ortodokse prester, og ingen greker kunne ha noen administrativ posisjon, men var dømt til fattigdom i 450 år med venetiansk styre. De reiste seg gang på gang i opprør; i 1211, 1222, 1228 og 1262 var innledningen, perioden 1272-1333 var en bølge av betydelige opprør. Venezia brente landsbyer, ødela klostre, halshogde opprørere, torturerte mistenkte og forviste kvinner og barn til utlendighet. Men kreterne ga seg aldri, i tiden etter var det stadige nye opprør og massakrer av mennesker, selv om de samme landsbyene som hadde blitt ødelagt av venetianerne, ble siden brent av de muslimske osmanene, og på nytt av tyskerne under den andre verdenskrig.
Under katolske Venezia ble det hevdet at byen Candia var den best befestede i hele østlige Middelhavet. De tre hovedfestningene var lokalisert i Gramvousa, Spinalonga, og Fortezza ved Rethymno. Andre befestninger omfattet festningen Kazarma ved Sitia. I 1492 bosatte jøder seg på øya som var forvist fra Spania og de brakte med sine kunnskaper som kom kretisk handel til gode. I årene 1574–1577 var Kreta styrt av Giacomo Foscarini som guvernør. Det ble en særlig mørk tidsalder før både jøder og grekere. Under hans styre måtte alle ikke-katolikker betale høye skatter og fikk innskrenkede rettigheter. I 1627 var det likevel 800 jøder i byen Chania, rundt sju prosent av byens befolkning.
Osmansk styre
Det osmanske rike erobret Kreta i 1669 etter å ha beleiret Candia. Mange greske kretere flyktet til andre regioner tilhørende republikken Venezia etter krigene mellom Venezia og Det osmanske rike, som framstående som familien til vitenskapsmannen Simone Stratigo (ca. 1733 – ca. 1824) som emigrerte til Dalmatia (i sørvestre Kroatia) fra Kreta i 1669. Islamsk tilstedeværelse på øya, bortsett fra den tidligere epoken med arabisk okkupasjon, ble sementert med den osmanske erobringen. De fleste kretiske muslimer var lokale grekere som følte seg nødtvungen til å konvertere, men i den lokale politiske konteksten på 1800-tallet ble de betraktet som tyrkere. Mange krypto-kristne konverterte tilbake til kristendommen under den greske selvstendighetskrigen mens andre flyktet fra Kreta til Tyrkia, Rhodos, Syria og andre steder. I 1900 var 11 prosent av befolkningen muslimer og de som ble relokalisert i befolkningsutvekslingen mellom Hellas og Tyrkia i 1924.
I løpet av påsken 1770 gjorde kreterne opprør mot den osmanske undertrykkelsen på Kreta. Det ble startet av Daskalogiannis, en skipseier fra Sfakia som var blitt lovt støtte fra Orlovs flåte som derimot aldri kom. Uten støtte ble opprøret brutalt slått ned og Daskalogiannis måtte til sist overgi seg til osmanene. De torturerte ham som straff og henrettet ham. I dag er en flyplass i Chania oppkalt etter ham.
Kreta ble plassert utenfor den moderne, uavhengige greske stat av London-protokollen av 1830, og ble deretter gitt bort til Egypt av den osmansk sultanen. Det egyptiske styret ble kortvarig og overherredømmet ble gitt tilbake til Det osmanske rike av London-konvensjonen av 3. juli 1840.
Heraklion var omgitt av høye murer og bastioner og utvidet østover og sørover i løpet av 1600-tallet. Det mest velstående området i byen var den nordøstlige kvadranten hvor eliten samlet seg. Byen hadde fått et annet navn under osmanene, «den forlatte byen». Den urbane politikk osmanene benyttet på byen var en todelt tilnærmelse. Det første var religiøse tilskudd som fikk eliten til å bidra til oppbyggingen og rehabiliteringen av den raserte byen. Den andre metoden var å øke befolkningen og øke inntektene ved å selge eiendommer. Således fikk også minoriteter tillatelse til å anskaffe seg eiendommer, og både kristne og jøder ble fikk lov til å kjøpe og selge eiendommer.
Den kretiske stat
Som følge av gjentatt opprør av den greske befolkningene på Kreta, i 1889, 1895 og 1897, og til sist besluttet de europeiske stormaktene å gjenopprette orden ved å overta styringen midlertidig ved å opprette en komité bestående av fire admiraler.
Den 25. august 1898 massakrerte en tyrkisk mobb hundrevis av grekere, den britiske konsul og 17 britiske soldater. Som et resultat ble de tyrkiske styrker forvist fra Kreta av stormaktene i november 1898, og en selvstendig kretisk stat ble grunnlagt, om enn under kompromisset av det var under selvmotsigelsen osmansk overherredømme, symbolisert av en hvit stjerne i rød kvadrant på flagget. Den nye staten ble beskyttet av en internasjonal militær styrke, og dens høykommissær var prins Georg av Hellas, og ble effektivisert den 9. desember 1898.
I september 1906 ble prins Georg erstattet av den tidligere greske statsministeren Alexandros Zaimis og i tillegg erstattet greske offiserer de italienske i politiet, og samtidig begynte tilbaketrekningen av de utenlandske troppene, noe som etterlot Kreta under faktisk gresk kontroll. En konstitusjon ble kunngjort i 1907, men i 1908, ved å dra fordel av indre uro i Tyrkia, erklærte kretiske myndigheter en union med Hellas, men Hellas kunne ikke anerkjenne dette før i oktober 1912 og internasjonalt i 1913 etter balkankrigene. Den totale befolkningen på Kreta i 1911 var 336 151 hvorav 307 812 var oppgitt som kristne, 27 852 som muslimer og 487 jøder.
Den andre verdenskrig
Under den andre verdenskrig ble øya kamparena for det berømte slaget om Kreta i mai 1941 hvor tyske fallskjermsoldater gjennomførte en hard og blodig erobring av øya i kamp med allierte styrker fra Hellas, Storbritannia, New Zealand, og Australia i ti dager før Kreta ble erobret. Tapene var enorme på begge sider, og som et resultat forbød Adolf Hitler ytterligere storstilte angrep med fallskjermsoldater resten av krigen. Under okkupasjonen henrettet den tyske okkupasjonsmakten rutinemessig mannlige grekere som samlet i lokale landsbyer som represalier for aktivitetene til den greske motstandsbevegelsen.
Mytologi
Kreta har en rik mytologi som hovedsakelig er forbundet med antikkens greske guder, men som også går tilbake til den minoiske sivilisasjon.
Idaion-grotten på fjellet Ida var antatt å være fødestedet til guden Zevs. Øyene Paximadia sør for Kreta ble sagt å være stedet hvor tvillingguddommene Apollon og Artemis ble født. Deres mor, gudinnen Leto ble særlig dyrket i byen Faistos. Gudinnen Athene badet i innsjøen Voulismeni. Den øverste gud Zevs sendte en lynstråle mot en kjempemessig firfisle som truet Kreta. Den ble til stein og siden kjent som øya Dia nord for Kreta. Småøyene Lefkai var resultatet av en musikalsk tevling mellom sirenene og musene. Musene var så forpint over å ha tapt at de plukket fjærene av vingene til sine rivaler. Sirenene ble hvite og falt i sjøen ved Aptera («fjærløse») hvor de opprettet øyene Souda og Leon i bukten som ble kalt for Lefkai. Herakles i en av sine storverker tok den kretiske tyren til Peloponnes. En av de mest berømte fortellingene er kjærlighetsaffæren mellom Zevs og prinsesse Europa, og resultatet av denne foreningene var tre sønner som opprettet den minoiske sivilisasjonen.
I oktober 2005 ble en stor skulptur i stål, bronse og glass avdekket utenfor Europaparlamentet i Strasbourg. Skulpturen var donert til Europaparlamentet av byen Agios Nikolaos på Kreta og avbildet den mytiske prinsesse Europa som red på ryggen av Zevs i form av en okse. Skulpturen i Strasbourg fungerer som et symbol for Kretas plass i Europas historie ettersom prinsesse Europa ga navn sitt til kontinentet Europa, og hennes sønner markerte som legendarisk opprettet den minoiske sivilisasjon, var den første europeiske sivilisasjon.
Klima
Kreta har et to bein i hver sine klimasoner, middelhavsklima og nordafrikansk klima, men havner hovedsakelig inn under førstnevnte. Som sådan er klimaet på Kreta temperert. Atmosfæren kan være ganske fuktig, avhengig av nærheten til havet, mens vintrene er ganske milde. Snø er vanlig i fjellene mellom november og mai, men sjelden i de lavtliggende områdene. Mens fjelltoppene forblir snødekt året rundt, forblir snøfallet ved kysten værende på bakken kun noen få timer eller minutter. En svært unntaksmessig kald periode sveipte imidlertid over øya i februar 2004, og i løpet av denne perioden var hele landet dekket av snø. Middeltemperaturen er rundt 30 grader, med maksimum temperatur på 40 til 45 grader.
Sørkysten, inkludert sletten ved Mesara og Asterousiafjellene, faller innenfor den nordafrikanske klimasonen, og kan derfor få betydelig flere soldager og høye temperaturer gjennom hele året. Der bærer palmer frukter og svalene blir boende året rundt framfor å emigrere til Afrika. Den fruktbare regionen rundt Ierapetra på øyas sørøstlige hjørne er kjent for sin usedvanlig jordbruksproduksjon året rundt med alle typer grønnsaker og frukter som produseres i drivhus gjennom vintrene.
Befolkning og bosetning
Kreta er den mest folkerike av alle øyer i Hellas med en befolkning på mer enn 600 000 mennesker. Bortimot 42 prosent bor i de største byene og landsbyene, mens 45 prosent bor i rurale områder.
Administrasjon
Kreta med sine nærmeste småøyer utgjør regionen Kreta (gresk: Περιφέρεια Κρήτης), en av 13 regionene i Hellas som ble etablert ved administrativ reform i 1987. Med Kallikratis-regjeringens plan ble makten og myndighetene til regionene redefinert og utvidet. Regionen base er plassert i Heraklion og er inndelt i fire regionale enheter (kalt for prefekturer før Kallikratis-reformene). Fra vest til øst er disse: Khaniá, Rethymno, Heraklion, og Lasithi. Disse er igjen inndelt i 24 kommuner.
Regionens guvernør har siden 1. januar 2011 vært Stavros Arnaoutakis som ble valgt i lokalvalget i november 2010. Han representerer partiet PASOK, Den panhellenske sosialistiske bevegelse.
Amtsfri by
En amtsfri by (tysk: amtsfrei Stadt) er betegnelsen på kommuner i Tyskland som har bystatus, og som samtidig ikke hører til noe amt. For amtsfrie kommuner uten bystatus, eksisterer betegnelsen amtsfrei Gemeinde (amtsfri kommune), og dette har nøyaktig den samme praktiske betydning som statusen amtsfri by. Amtsfrie byer ivaretar selv de oppgavene som amtene ivaretar for amtstilhørende kommuner, men hører fortsatt til under en krets (kreis eller landkreis). Byer som ikke hører under en krets blir er kretsfrie byer.
Kreta
Økonomi
Kretas økonomi er i stor grad basert på jordbruk og er en av få gresk øyer som er helt selvforsynt og som ikke er avhengig av turistindustrien. Økonomien begynte å endres på 1970-tallet da turismen begynte å få betydning. Mens tyngdepunktet har forblitt vektlagt på jordbruk og husdyrhold grunnet øyas klima og terreng, har det vært en tilbakegang i fabrikkindustrien og en markant ekspansjon i serviceindustrien (hovedsakelig knyttet til turisme). Alle de tre sektorene i Kretas økonomi (jordbruk, foredling, tjenester) er knyttet sammen og er gjensidig avhengig av hverandre. Kreta har en inntekt per innbygger som er høyere enn det greske gjennomsnittet, og arbeidsledigheten er på rundt 4 prosent, bortimot halvparten av landsgjennomsnittet.
Amtsfri by
Om en kommune har bystatus eller ikke, og om den hører til et amt eller er amtsfri har mange ganger mer historisk enn praktisk betydning, da mange amtsfrie byer er mindre enn amtstilhørende kommuner/byer.
Abbeville County
Abbeville County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Carolina. Det ligger i de nordvestlige delene av staten og grenser mot Greenville County i nord, Anderson County i nord, Laurens County i nordøst, Greenwood County i øst og mot McCormick County i sørøst. Det har også grense mot delstaten Georgia i vest.
Kreta
Økonomi
Som med mange regioner i Hellas er vindyrking og oliventrær svært viktig; appelsiner og sitroner er også kultivert. Inntil ganske nylig var det restriksjoner på import av bananer til Kreta, og av den grunn dyrker øya selv sine bananfrukter, hovedsakelig i drivhus. Meieriprodukter er viktig for lokaløkonomien og det er et antall særegne lokale oster som mizithra, anthotyros, og kefalotyri.
Abbeville County
Abbeville Countys totale areal er 1 316 km² hvorav 8 km² er vann. I 2000 hadde fylket 26 167 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Abbeville. Fylket ble grunnlagt i 1785 og er det første fylket i USA dersom de sorterest alfabetisk.
Kreta
Transport og infrastruktur
Det går også ferger til og fra Athen av selskaper som Minoan Lines og ANEK Lines.
Selv om det er nettverk av veier bortimot over alt, og faktisk lengre nettverk enn i Storbritannia, er det en mangel på moderne motorveier, skjønt det er en gradvis endring med fullførelsen av konstruksjonen av den nordlige hovedmotorvegen langs kysten.
På 1930-tallet var en industriell, smalsporet jernbane i Heraklion fra Giofyros på vestiden av byen og til havnen, men i dag er det ingen jernbane på Kreta.
Turisme
Kreta er et av de mest populære turistmål i Hellas. Rundt 15 prosent av all ankomst til Hellas i løpet av året går gjennom byen Iraklios havn og flyplass. Økningen i turisme er reflektert i økningen av hotellsenger som steg med 53 prosent i perioden mellom 1986 og 1991 mens den tilsvarende økningen for resten av Hellas var 25 prosent.
Kretas milde klima har tiltrukket seg mange nordeuropeere som ønsker seg et feriehjem eller en bolig på øya. EU-borgere har rett til å kjøpe eiendom og bo uten større formaliteter. Det er noe mer omstendelig for borgere i land utenfor EU, som Norge. Et voksende antall eiendomsselskaper betjener britiske, tyske, nederlandske, skandinaviske (dansker og svensker) og andre europeiske nasjonaliteter som ønsker å kjøpe seg hjem på Kreta.
Museer og severdigheter
Det er et stort antall arkeologiske steder som inkluderer det minoiske stedet Knossos og Faistos, det klassiske stedet Gortyn, og ulike arkeologiske steder på øya Koufonisi som dekker historiske epoker som minoisk, romersk og ruiner fra den andre verdenskrig.
Det er et antall museer over hele Kreta. Iraklions arkeologiske museum viser det meste av arkeologiske funn fra minoisk tid. Per 2012 er museet stengt for renovering, men et midlertidig museum på stedet viser de fremste og mest ettertraktede gjenstandene, blant annet freskoen «Fjærprinsen» (se bilde), Festosdisken, og statuettene som forestiller slangegudinner med blottede bryster.
Vernete områder
Det er et antall miljømessig beskyttede områder. Et slikt område er på øya Elafonisi ved kysten av det sørvestlige Kreta. Plameskogen ved Vai i østlige Kreta og øygruppen Dionysadene, begge innenfor kommunen Sitia i Lasithi, har ulikt sjeldent dyr- og planteliv. Vai har en palmestrand og er den eneste naturlige skog med palmer i Europa. Øya Chrysi, 15 km sør for Ierapetra, har den største naturlige skog med libanonseder i Europa. Samariaravinen tilhører UNESCOs program for beskyttelse av verdens biosfære (MAB), og Richtiskløften er beskyttet for dens landskapsmangfold.
Flora og fauna
Kreta er isolert fra fastlandet i Europa, Asia og Afrika og det er reflektert i øyas mangfold i dens flora og fauna. Som et resultat har flora og fauna på Kreta mange spor og svar på de ulike artenes evolusjon. I forhistorisk tid, Pleistocen, for 1 810 000–11 500 år siden, var det dvergelefant (Elephas cypriotes), dvergflodhest (Hippopotamus creutzburgi) og dverghjort (Candiacervus) stedegen for øya, men har siden dødd ut.
Mighty Diamonds
The Mighty Diamonds musikk har dyp Rastafari-innflytelse. Deres mest kjente album er debutalbumet fra 1976, Right Time. Allikevel er kanskje Might Diamonds største hit låta «Pass the Kouchie», som opprinnelig er skrevet av Leroy Sibbles og Jackie Mittoo.
The Mighty Diamond dukker opp i den jamaicanske spillefilmen Rockers fra 1978. Mighty Diamonds har spilt mye med den velkjente bass- og trommeduoen Sly and Robbie.
Kreta
Flora og fauna
Det er ingen dyr igjen som er farlig for mennesker i motsetningen til andre deler av Hellas. Antikkens grekere tilskrev mangelen på store pattedyr som bjørn, ulver, sjakaler, foruten også giftige slanger, mytologisk til Herakles' storverk (som fraktet den kretiske tyr i Peloponnes. Herakles ønsket å ære fødestedet til Zevs ved å fjerne alle «skadelige» og «giftige» dyr fra Kreta. Senere lot øyas innbyggere denne æren tilfalle apostelen Paulus og hans påståtte mirakler etter at han hadde bodd på Kreta i to år. Det er et naturhistorisk museum opprettholdt av Universitet på Kreta, og to akvarium; Aquaworld i Hersonissos og Cretaquarium i Gournes. De viser fram ulikt liv som er vanlige for vannene rundt Kreta.
Fugler
Et stort mangfold av fugler omfatter blant annet ørner (som i Lasithi), svaler (over hele Kreta i sommermånedene og hele året langs øyas sørside), pelikaner (langs kysten), og traner (inkludert Gavdos og Gavdopoula). I fjellene og i kløftene/dalene er det fristed for de utrydningstruede lammegribber (Gypaetus barbatus). Andre fuglearter er kongeørn, haukørn, gåsegribb, eleanorafalk, vandrefalk, slagfalk, tårnfalk, kattugle, kirkeugle, kråke, alpekråke, og hærfugl.
Krypdyr og amfibier
Reptiler og skilpadder kan bli sett over hele øya. Slanger kan bli funnet skjule seg under steiner og bergknauser. Frosker og padder dukker opp når det regner.
Reptiler (krypdyr) er blant annet egeiske veggfirfisle, balkansk grønnfirfisle, vanlig kameleon, skinker som brilleskinker, murgekko, tyrkisk halvfingergekko, maurisk skilpadde og europeisk sumpskilpadde.
Det er fire slangearter på øya, men ingen av dem er farlige for mennesker. De er leopardsnok (Zamenis situla), europeisk pilsnok (Hierophis gemonensis), rutesnok (Natrix tessellata) og den eneste giftige slange er den nattlige katteslangen (Telescopus fallax), som har utviklet seg å avlevere en svak gift fra bak i munnen for å lamme gekkoer og små firfisler og er ikke farlig for mennesker.
Av amfibier finnes grønnflekket padde (Bufo viridis), amerikansk padde (Bufo americanus), vanlig løvfrosk (Hyla arborea) og kretisk latterfrosk (Pelophylax ridibundus).
Leddyr
Kreta har et uvanlig mangfold av insekter. Ephippiger, kjent lokalt som Tzitzikia, gjør en særskilt gjentagende tsi-tsi-lyd som blir høyere og mer hyppig på varme dager. Blant sommerfuglartene er svalestjerter. Møllarter omfatter humlesvermere. Det er flere arter av skorpioner som blant annet Euscorpius carpathicus, men dens gift er ikke kraftigere enn et myggstikk.
Sjøliv
Bortsett fra terrestriske pattedyr er havene rundt Kreta rike på store maritime pattedyr, et fakta som er lite kjent blant grekere selv, skjønt det er rapportert siden antikken. Minoiske freskoer i Knossos viser avbildninger av delfiner. Bortsett fra den kjente, men utrydningstruete munkeselen, som lever langs hele den greske kysten, finnes hvaler, spermhvaler, delfiner, og skilpadder. Disse er enten fasteboende i Middelhavet eller tidvise besøkende. I området sør for Kreta, kjent som den greske avgrunn (eller dyphavsslette) er det mange av dem. Tiarmete blekkspruter og åttearmete blekkspruter kan bli funnet langs kysten og havskilpadder og hammerhaier svømmer i havene langs kysten. Cretaquarium og Aquaworld på Kreta er to av tre akvarier i hele Hellas. De er lokalisert i henholdsvis Gournes og Hersonissos og har eksempler på det lokale sjølivet.
Flora
Vanlig villblomster på Kreta er blant annet kamille, tusenfryd, perleblom, iris, valmue, alpefiol og tulipan, og andre. Det er mer enn 200 forskjellige arter av ville orkideer, blant annet 14 varianter av Ophrys cretica (eller gresk orkide) Kreta har et rikt mangfold av stedegne urtevekster, inkludert de vanlige kryddersalvie, rosmarin, timian, og oregano. Sjeldne urter er de endemisk kretisk askrot (også kalt for kretadiptam eller spansk humle) og jernurt, Sideritis syriaca L, kjent lokalt som Malotira (Μαλοτήρα). Blant kaktusartene finnes den spiselige opuntia. De vanlige trærne på Kreta er kastanje, sypress, eik, oliventre, furu, platan og tamarisk. Palmen Phoenix theophrasti ble tidligere regnet som endemisk for Kreta, men er nå også funnet i Tyrkia og det greske fastlandet. Trær tenderer å bli høyere i vest på øya hvor vann er mer rikelig.
Kultur
Kreta har sin egen mantinades-poesi, begrepet er avledet fra det venetianske matinada, «morgensang», Det er spontane musikalske uttrykk som utøves mange steder i Hellas, men særskilt på Kreta, vanligvis framført med kretisk lyre og laouto, og tilhørende danser, mest kjente er pentozali, en folkedans med hoppende bevegelser og stort anslag av improvisasjon.
Forfattere fra Kreta har gitt mange viktige bidrag til gresk litteratur fra tidlig moderne tid og framover. Betydelige navn er Vikentios Kornaros, skaperen av den episke romansen Erotokritos (Ερωτόκριτος) fra 1600-tallet. På 1900-tallet er Nikos Kazantzakis feiret for blant annet sin roman Fortell Zorbas, fortell (1946) og som siden ble filmatisert som Zorba, grekeren. I renessansen var Kreta hjem for den kretiske skole av ikonmaleri som påvirket El Greco og gjennom ham også påfølgende europeisk maleri.
Kreterne er intenst stolt av sin øy og sine skikker, og mannfolkene bærer ofte elementer av de tradisjonelle klesdraktene i dagliglivet: knehøye svarte ridestøvler (stivania), vráka-bukser stukket i støvlene ved knærne, svarte skjorter og svarte hodekledninger bestående av fiskenettvevde tørkle viklet rundt hodet eller drapert på skuldrene (sariki). Svart er sorgens farge, og ettersom kretiske familier er omfatter så omfattende som bestefedres fedre og tremenninger (uansett hvor nær faktisk kontakt er) foruten også inngifte, er de teoretisk alltid i sorg over en eller annen slektning uansett hvor langt ut eller hvor fjern denne er. Ved fester kan de som ikke er i sorg bære hvitt, da hvite støvler og hodekledning. I små landsbyer i fjellene bærer en del menn utrettelig våpen som kniver og geværer, også når det er feiring av bryllup.
Det kretiske samfunn er også kjent for sine beryktede familie- og klanvendettaer som fortsatt eksisterer til en viss grad. Kretere har også en tradisjon for å ha skytevåpen i hjemmet, en tradisjon som nedstammer fra tiden med motsanden mot det muslimske osmanske riket. Bortimot hver eneste husholdning på rurale landet på Kreta har minst et uregistrert våpen. Våpen er underlagt streng regulering av den greske regjering, og i nyere år har det vært gjort store anstrengelser på å kontrollere skytevåpen på Kreta av det greske politi.
The Sims: Unleashed
The Sims: Unleashed er den femte utvidelsespakken til videospillet The Sims. Pakken kom ut 26. september 2002.
I denne pakken får simmene muligheten til å skaffe husdyr. Blant annet kan spilleren kjøpe hunder, katter og papegøyer. Man får òg nye saker til huset og hagen. Du kan også ta med dine simmer til byen for å kjøpe dyr eller selge grønnsaker.
Kjersti Annesdatter Skomsvold
Kjersti Annesdatter Skomsvold (født 3. desember 1979) er en norsk forfatter som er vokst opp på Lutvann i Oslo.
Hun har senere utgitt en diktsamling og flere romaner. Bøkene er oversatt til mer enn 20 språk, og utkommer blant annet i USA, Storbritannia, Russland, Kina, Tyskland og Frankrike.
Kjersti Annesdatter Skomsvold har dramatisert Jo fortere jeg går, jo mindre er jeg, i samarbeid med Anne Marit Jacobsen, for oppsetting på Nationaltheatret i 2014, med Margreth Olin som regissør.
Skomsvold har også bidratt med noveller, dikt og essay i flere antologier og tidsskrifter, undervist ved forfatterstudiet på Danvik folkehøgskole og vært redaksjonsmedlem i det litterære tidsskriftet Bokvennen.
Skomsvold har studert informatikk og matematikk ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, allmenn litteratur ved Universitetet i Oslo og fransk ved Université de Caen i Frankrike. Hun har også gått årskurset i skrivekunst ved Nansenskolen og på Skrivekunstakademiet i Hordaland.
Jan Pieter Schotte
Schotte trådte inn i Scheut-misjonærenes orden, og studerte i Leuven og Washington D.C. Han hadde sentrale verv i sin orden, men ble i 1980 tilknyttet Den romerske kurie som sekretær for Den pavelige kommisjon "Iustitia et Pax". Han ble bispeviet og utnevnt til visepresident for "Iustitia et Pax" i 1983, men ble to år etter utnevnt til generalsekretær for Bispesynoden, et koordineringsverv utenfor Den romerske kurie som sådan, men likevel nært tilknyttet Vatikanet.
Han ble kreert til kardinal i 1994 av pave Johannes Paul II.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ehud Barak
Ehud Barak (født 12. februar 1942 i Palestinamandatet) er en israelsk politiker og yrkesmilitær som i perioden 1999-2001 var den 10. statsministeren i Israel. Han var fram til 2011 leder i det israelske arbeiderpartiet.
Barak vervet seg i den israelske hæren i 1959 og tjenestegjorde i 35 år. Da han forlot militæret hadde han graden generalløytnant (den høyeste i det israelske forsvaret).
Han satset på en politisk karriere på 1990-tallet og ble i 1995 innenriksminister, og i perioden 1995-96 utenriksminister. Han ble valgt inn i Knesset i 1996 og ble medlem i utenriks- og forsvarskomiteen. Han ble samme år valgt til leder for det israelske arbeiderpartiet og den 17. mai 1999 ble han valgt til statsminister i Israel. Han forlot statsministerposten 7. mars 2001 etter å tapt valget mot Ariel Sharon.
Tore Bergby
Tore Bergby (født 1. april 1955) oppdretter av alaska husky, innehaver av Damstua Kennel & Camp i Skien, vinner av Finnmarksløpet i 2007. Dermed ble han også norgesmester og kongepokalvinner i langdistanse sledehundkjøring. Han har også mange plasseringer i Femundløpet.
B.T. (avis)
B.T. (før 2012 BT) er en dansk tabloidavis som eies av Det Berlingske Officin.
B.T. ble utgitt første gang den 31. august 1916 i København, hvor den kostet 3 øre. Formatet var halvparten så stort som for eksempel Berlingske Tidende og lett å håndtere. Den typografiske oppsetningen var annerledes enn andre avisers. Avisen bestod spesielt av korte, kontante nyheter og artiklene var illustrert med dominerende tegninger og fotografier. Først i 1922 ble B.T. landsdekkende.
I 1999 lanserte B.T. sin hjemmeside på internettet.
Terje Søviknes
Terje Søviknes (født 28. februar 1969 i Os i Hordaland) er en norsk politiker (FrP). Han er fra 5. mai 2019 partiets 2. nestleder. Fra 18. desember 2019 til 24. januar 2020 var han statsråd for eldre- og folkehelse i Helse- og omsorgsdepartementet i Erna Solbergs regjering. Han var Olje- og energiminister fra 2016 til 2018.
Familie og yrkesliv
Terje Søviknes er sønn av metallarbeider og fisker Eirik Søviknes og butikkmedarbeider Gunn Drange. Han er oppvokst på Søvikneset i bygden Lysefjorden i Os. Han har studiekompetanse fra Os gymnas fra 1988, og er utdannet akvaingeniør fra Bergen ingeniørhøgskole fra 1992. Han studerte også til siviløkonom ved NHH 1992–1995, men mangler hovedoppgaven.
Etter deltidsstillinger hos Byggmester Nydal 1985–1988 og Drange Båtverksted 1988–1995 var han selvstendig næringsdrivende som fisker 1994–1999. Søviknes var blant de første sjarkfiskerne som begynte å levere leppefisk til oppdrettsnæringen. Han har vært politiker på fulltid siden han ble valgt til ordfører høsten 1999.
Han giftet seg i 1998. Ekteparet ble separert i 2011.
Politisk arbeid
I løpet av Søviknes' første periode fikk Os kommune full barnehagedekning og full sykehjemsdekning. Det ble også startet organiserte charterturer for pensjonister. I løpet av sitt første år som ordfører ble 50 årsverk i kommuneadministrasjonen fjernet. Underskuddet i kommuneøkonomien ble etterhvert vendt til overskudd. Kommunens inntekter på 300 millioner kroner i perioden 1999–2002 ble brukt til å nedbetale kommunal gjeld på 75 millioner. I perioden 2002–2007 tjente kommunen 145 millioner kroner. Senere prioriteringer av Søviknes inkluderer sentrumsutvikling, bedre rusomsorg, utbygging av skoler og bygging av et badeland i Os kommune. Søviknes har også hatt flere kontroversielle politiske utspill, blant annet forslag om å offentliggjøre navn på kriminelle. Han sørget også for et såkalt «flyktningeregnskap» for Os, for å synliggjøre kostnadene som kommunene har med mottak, bosetting og integrering av flyktninger.
Han var organisatorisk nestformann i Hordaland Fremskrittsparti 1994–1997. I perioden 1997–2001 var han 1. vararepresentant til Stortinget fra Hordaland, og møtte i til sammen 78 dager på Stortinget. I 1995 ble Søviknes innvalgt i Fremskrittspartiets sentralstyre, og ble 2. nestformann og leder av programkomiteen i mai 1999. Samme år ble han leder av partiets kommunalpolitiske utvalg. På denne tiden var Søviknes en profilert rikspolitiker, ofte omtalt som daværende partiformann Carl I. Hagens etterfølger.
I april 2022 informerte Søviknes om at han hadde fått honorar av havbruksselskapet Eide fjordbruk for å drive påvirkningsarbeid om konsesjonsordning for anlegg for oppdrett av fisk. Søviknes deltok som politiker i diskusjonen om grunnrente skatt for oppdrettsanlegg. Han endret avtalen med Eide da dette ble offentlig kjent.
Søviknes-saken og årene etter
Søviknes trakk seg fra alle rikspolitiske verv i januar 2001 etter at det ble kjent at han hadde hatt seksuell omgang med en beruset 16-årig jente på en fest i Langesund etter et landsmøte i Fremskrittspartiets Ungdom. Den 16 år gamle jenta hevdet senere samme år i en Brennpunkt-dokumentar at Søviknes var klar over hennes unge alder men allikevel skjenket henne alkohol før det påståtte overgrepet. Søviknes trakk seg også som 1. kandidat til Stortinget foran det kommende stortingsvalget. Siv Jensen og partiledelsen vedgikk senere at de hadde hørt om hendelsen da Søviknes ble nominert til Stortinget i 2001. John Alvheim skrev i sin selvbiografi at partiledelsen visste om saken før Søviknes ble valgt, men valgte å ikke gjøre noe med det.
Søviknes holdt seg borte fra rikspolitikken frem til høsten 2002, da han var hovedinnleder på partiets landskonferanse. Fra 2003 har han vært tilstede på landsmøtene. Siv Jensen uttrykte i 2006 overfor pressen at hun ønsker Søviknes tilbake i rikspolitikken. I 2005 ble Søviknes valgt til formann i partiets kommunalpolitiske utvalg. I 2010 var han innstilt av valgkomiteen som medlem av Fremskrittspartiets sentralstyre, men tapte mot Bård Hoksrud i en kampavstemning på partiets landsmøte. Dette skjedde fordi Fremskrittspartiet i Os i 2004 hadde akseptert bompengefinansiering som sitt subsidiære standpunkt i en veiutbyggingssak. I 2014 ble Søviknes valgt inn i sentralstyret.
I forbindelse med #MeToo-debatten stod kvinnen i Søviknes-saken frem med sin historie i Aftenposten i 2018. Her hevdet hun at overgrepet hun hadde blitt utsatt for hadde påført henne store psykiske lidelser og hun uttrykte lite forståelse for at han hadde blitt utnevnt til statsråd.
Brage den gamle
Brage den gamle eller Brage Boddason (norrønt: Bragi hinn gamli for å skille ham fra den yngre Brage Hallsson) var en norsk skald, og levde sannsynligvis fra rundt 800 til 850. Han er den eldste skalden vi har overlevert skaldekvad fra. Han omtales i flere kilder, blant annet i Landnåmabok og hos Snorre Sturlason (i Ynglingesagaen) og knyttes til flere historiske eller mytiske konger på 800-tallet. På tross av noe usikre kilder regner forskerne det likevel som sannsynlig at han var en historisk person.
Finnur Jónsson ser Brage som en overgangsskikkelse mellom rollen som gammel vismann, en thul, og rollen som skald for konger. Det best bevarte verket hans er den rekonstruerte Ragnarsdråpa i versemålet dróttkvætt, en dråpa (= hyllest) tilegnet sagnkongen Ragnar Lodbrok.
Hans liv og slekt
Brage var sønn av Bodde og gift med Lofthøna, datter til skalden Erp den lutende. Deres datter Astrid Sløkedreng er nevnt som stammor til norske og islandske slekter med tilknytning til Vestlandet, og styrker teorien om at Brage hadde tilknytning til denne landsdelen. Landnåmabok forteller at Brages datter Astrid Sløkedreng var mormor til både Arinbjørn herse og Rosskjell, bestefar til Tind Hallkelsson og hans bror Illuge den svarte på Gilsbakke, far til Gunnlaug Ormstunge (d. 1008). Gjennom datteren Astrid ble Brage oldefar til Arinbjørn herse, som i Egils saga omtaler sin «frende» Brage som reddet livet ved å dikte en dråpa om Bjørn Sveakonge og dermed la grunnlaget for Egils dråpa Hofuðlausn til ære for kong Eirik Blodøks. Brage var tippoldefar til Gunnlaug Ormstunge.
Historikeren Finnur Jónsson mener at Brage Boddason har eksistert: «''Det er således klart, at Brage enstemmig sættes til det 9. årh.s første halvdel, og de kilder, der omtaler ham, er af en sådan beskaffenhed, og den måde, han omtales på, af en sådan art, at der skal en overordenlig grad af tvivlesyge til at betragte Brage som en mytisk person. Således mener også mænd som S. Bugge, G. Storm, G. Vigfússon, H. Gering, E. Mogk, at Brage i virkeligheden er en historisk person.» Tilnavnet «den gamle» (inn el. hinn gamli) er ikke kjent fra Brages egen levetid, men antas først å ha blitt brukt i den islandske skaldeoversikten Skáldatal'' fra 1200-tallet for å skille Brage fra den yngre skalden Brage Hallsson som levde på 1100-tallet.
Odderøya fort
Odderøya fort ligger på Odderøya som er en øy (opprinnelig halvøy) i Kristiansandsfjorden, sør for bysentrum. Øya danner et naturlig skille mellom Østre og Vestre havn og er forbundet med landsiden med fire broer. På vestsiden er det i dag bryggeanlegg med havnelagre, korn- og sementsilo samt tankanlegg. Sørvest på øya ligger Odderøya fyr. Store deler av øya er i dag friareal. Det er veier og stier med utsikt over hele byfjorden og innseilingen med Grønningen og Oksøy fyr. Odderøytoppen ligger 92 moh.
Brage den gamle
Bevarte kvad
Disse er rekonstruert fra ulike kilder, og tolkningen dermed usikker. Av 26 bevarte strofer eller deler av strofer antas 20 å tilhøre Ragnarsdråpa.
Odderøya fort
1600-tallet
Det har vært militær aktivitet på Odderøya fra 1667 til 1999 da festningen ble utfaset. I de første tiårene var andre anlegg i området større og langt viktigere. Det gjaldt befestningene på Christiansø (anlagt 1555), Fredriksholm (anleggsstart 1655), Christiansholm (start 1666) og Lagmannsholmen (start 1687).
De første årene etter at Kristiansand var grunnlagt (1641), var selve havnen ubefestet. Mer omfattende planer med Lagmannsholmen som hovedanlegg og batterier på Odderøya og Dybingen ble approbert i 1686 og anleggsarbeidene startet i 1687. Den første befestningen på Odderøya var en treskanse oppført i 1667 for å beskytte havnen på øyas østside. Området har i dag navnet Lasaretthøyden. Forsvarsanleggene på Odderøya og Dybingen ble videreutviklet på 1670-tallet. Etter at Christian V besluttet å flytte orlogsverftet og orlogsstasjonen fra Fredrikstad til Kristiansand i 1686, ble det lagt planer om ytterligere befestninger i området, først og fremst på Lagmannsholmen. Disse utbyggingene startet i 1687. Den første egentlig festning på Odderøya ble bygget på Lasaretthøyden i 1697. Rester av festningsmurene finnes fremdeles i området. På denne tiden ble det også anlagt en stjerneskanse og kruttkjeller på Oberberget eller Odderøytoppen.
Brage den gamle
Bevarte kvad
Det siste skal han ha diktet etter en sen kjøretur gjennom en nattemørk skog, der en trollkvinne spurte hvem han var. Brage svarte med en gåte: «Skaldene kaller meg «Odins gave-mottaker»» - dette etterfulgt av 6 kjenninger for «skald». Brage avsluttet med gåtens løsning: «Hva er dette annet enn «skald»?»
Odderøya fort
1700-tallet
Kong Fredrik IV inspiserte festningsanleggene i Kristiansand i 1704. Kristiansand var på denne tiden hovedstasjon for den dansk-norske flåten av skjærbåter og galeier og hadde flere orlogsverft. Ny hovedstasjon for orlogsflåten ble anlagt i Fredriksvern fra 1750 til 1758.
Brage den gamle
Bevarte kvad
Fragmentene kan tenkes å stamme fra en dråpa som Brage skal ha diktet til kong Bjørn, basert på en tolkning av utsagn fra Arinbjørn herse i Egils saga. Den ene av lausavisene kan tenkes å være et takkedikt til kong Bjørn, den andre var et vers om kong Hjørs sønner, skrevet i versemålet fornyrðislag.
Odderøya fort
1700-tallet
I 1796 ble det bestemt at det skulle anlegges en felles karantenestasjon for Danmark, Norge og Holstein på Odderøya. Eiendommen ble overført fra Fæstningsvesenet til Karantænevesenet.
Brage den gamle
Bevarte kvad
Slik Ragnarsdråpa er rekonstruert, er det utformet som en beskrivelse og en hyllest til et vakkert dekorert skjold som Brage skal ha fått av kong Ragnar. Skjoldet skal ha hatt fire malte felter som fremstiller to scener fra sagnhistorien og to scener fra mytologien:
Odderøya fort
1800-tallet
Karantenestasjonen på Odderøya var den største i Nord-Europa og var i drift fra 1804 til 1914. 13. juni 1872 ble det ved kongelig resolusjon fattet vedtak om en stor sanering av festningsverk over hele landet. I Kristiansandsområdet ble blant annet Odderøya nedlagt, mens Christiansholm og Lagmannsholmen fortsatte driften, men ingen av disse anleggene hadde lenger noen egentlig militær betydning.
Brage den gamle
Bevarte kvad
Episodene med Hamde og Sorle og Hogne og Hedin kjennes bare fra Ragnarsdrápa, mens andre deler stammer fra det samme kvadet som beskriver bildene på skjoldets fire deler, i fire strofer hver med et antagelig tapt omkved. Kvadet sammenlignes ofte med Husdråpa og Haustlong, som også beskriver illustrasjoner av mytologiske opptrinn. I likhet med Haustlong brukes komplekse kjenninger.
Odderøya fort
1800-tallet
I 1897 ble det etablert opplagshavner og befestninger i Marvika og på Gleodden. Gleodden ble bestykket med 3 15 cm Armstrong kanoner. Den 1. oktober 1899 ble Kystartilleriet etablert som egen våpengren.
Brage den gamle
Bevarte kvad
Noen forskere har ment at Brage var skalden som skapte versemålet drottkvætt. Filologen Hallvard Lie har foreslått at Brage kan ha skapt drottkvætt-stilen i det han prøvde å overføre stilen i den materielle kunsten (på skjoldet) til ordets kunst.
Odderøya fort
1900-tallet
Fra 1901 skulle utbyggingen av Odderøya befestninger starte for alvor, men planene fikk lide under knapphet på penger. Unionsstriden satte imidlertid fart på de bevilgende myndigheter og fra 1902 til 1904 fikk Odderøya følgende skyts: Nytt hovedbatteri med 2 21 cm kanoner, 3 batterier med totalt 6 15 cm kanoner og to batterier med totalt 4 nye 24 cm haubitzere.
Brage den gamle
Kongene
Brage knyttes først og fremst til høvdingsetet Avaldsnes i Rogaland og antas å ha vært hirdskald hos kong Hjør Halvsson. Denne forbindelsen er omtalt i Landnåmabok, der det fortelles at Hjørs hustru Ljufvina, som var tatt med som hærfang fra Bjarmeland, fødte tvillingsønner mens Halv var på hærferd. De to sønnene, Geirmund og Håmund, var mørke i huden, og Ljufvina byttet dem mot et lyshudet guttebarn som var sønn av en trellkvinne. Da guttene var tre år, ba Ljufvina Brage si hva han mente om dem. Han hadde gjennomskuet henne og kvad da dette: Da byttet dronningen tvillingene til seg igjen. Men da kong Hjør kom hjem, bar hun guttene inn til ham og fortalte at dette var sønnene hans. «Bær dem bort,» svarte kongen, «aldri så jeg slike heljarskinn (= hud mørk som Hels, mørkhudet)» - og det ble de hetende. Men nå var de anerkjent som kong Hjørs sønner og ble vidgjetne vikinger.
Odderøya fort
1900-tallet
Frem til 1907 hadde anleggene i området fellesbetegnelsen Odderøen med Topdalsfjordens befestninger. I 1908 ble den endret til Kristiansand befestninger.
Fortet ble videre utbygd i 1913 og 1914. Galgebergtangen batteri ble anlagt for forsvar av østre havn sammen med Nordre batteri på Odderøya. Disse to batteriene kunne sette havnen under kryssild.
Brage den gamle
Kongene
I innledningen til den islandske oversikten over skalder fra 1200-tallet - Skáldatal - knyttes Brage til sagnkongene Ragnar Lodbrok, Eystein Bele (angivelig sønn av Harald Hildetann og konge i Svitjod) og Bjørn på Haug som kanskje er identisk med den svenske kong Bern («Rex Bern») i Birka som omtales i Vita Ansgarii av misjonæren Ansgar i 827:
Odderøya fort
1900-tallet
I forbindelse med nøytralitetsvakten under første verdenskrig ble Norges første hovedkommandoplass etablert på Odderøya. Anlegget var fullt av tekniske nyvinninger og dannet skole når det gjaldt ordreoverføringssystem.
Kommandoplassen hadde to etasjer nedsprengt i fjellet. Nederst lå telefonsentralen med fem apparater. Den hadde forbindelse opp til kommandoplassen med jernleider samt rørpostheis. Kommandoplassen var sylinderformet, støpt i betong og dekket med armert betong. 2. etasje hadde to rom, ett for kommandanten og ett for bevoktningssjefen. Hvert av rommene hadde mulighet til å opprette telefonforbindelse med samtlige batterier og lyskasterstillinger. De tre lyskasterne og signalmastens 4-lampers signalsystem kunne dessuten fjernstyres fra kommandoplassen. Blant utstyret ellers var orograf, skuddfeltskart og strålekart.
Brage den gamle
Kongene
Finnur Jónsson hevder at det var Brage som tok skrittet fra den gamle vismannsrollen thul slik han opptrer hos kong Hjør, og skapte selve skalderollen slik den framstår i historiene rundt kvadene til kongene Ragnar og Bjørn.
Odderøya fort
1900-tallet
Det ble anlagt overdekkede batterikommandoplasser med to etasjer, leiderforbindelse samt orograf. Fra telefonrommet på nederste plan hadde batteriene forbindelse til hovedkommandoplassen og til hver enkelt kanon.
Fortet ved utbruddet av andre verdenskrig
Størstedelen av fortets skyts var fra tiden før første verdenskrig. Bemanningen var sterkt redusert i april 1940 med kun 25 % av styrken på plass: 49 befal og 384 menige. Fortets hovedbatteri var fra 1904. Kanonene var 21 cm St. Chamond L/46 med rekkevidde 10 000 meter. Prosjektilene veide 142 kg. Under kampene i morgentimene 9. april avfyrte fortet 30 skudd med 21 cm kanonene, 60 skudd med 15 cm kanonene og 12 med haubitsbatteriene.
Natt til 9. april 1940 fikk fortet flere meldinger om tyske krigsskip på vei mot de største byene. Fortet fikk derfor tid på seg til gjøre batteriene kampklare. Om morgenen lettet tåken, og vaktbåten «Hval VI» og et marinefly observerte flere krigsskip ved Oksøy fyr, men fant ikke ut nasjonaliteten. Da de satte kursen inn Oksøygapet, var de 8 km fra fortet som avfyrte varselskudd. Da skipene var 6 km unna, åpnet alle batteriene på fortet ild mot lederfartøyet («Karlsruhe»). Tyskerne snudde en halvtime senere, men la et røykteppe etter seg. Like etter ble fortet bombet av tyske fly. Da et ammunisjonslager ble ramt og eksploderte, ble festningen sterkt skadet. De tyske skipene gjorde så et fornyet forsøk på å ta seg forbi Odderøya.
Det fulgte en halvtime der fortet og tyskerne beskjøt hverandre. Kl 6:30 trakk tyskerne seg ut i fjorden igjen med et røykteppe bak seg. Noen granater traff Kristiansand og forårsaket både store skader og falne. Tåken la seg igjen, men tyske bombefly fortsatte sine angrep. Luftvernskytset på Odderøya var maktesløst, så fortet fikk store materielle skader. Men tyskerne var også presset. Angrepet skulle vært over kl 5:15, men hadde feilet. Kl 10 forsøkte de en landstigning der hurtigbåter skulle passere fortet i stor fart, med dekningsild fra «Karlsruhe». På fortet var batteriene ferdige til å åpne ild da det ble meldt at skipene seilte under fransk flagg, og at dette var allierte skip sendt til unnsetning. Dermed ble det ikke skutt. Først da skipene var på skuddhold, ble det klart at det var de samme skipene som kom tilbake. Men det tyske orlogsflagget var i likhet med det franske flagget en trikolor i rødt, hvitt og blått.
På Gleodden fort var to kanoner kampklare og stridsammunisjon tilgjengelig, i forbindelse med et korporalkurs som tilfeldigvis ble avholdt; men mangel på reell bemanning gjorde at batteriet ikke åpnet ild mot tyskerne. Tyskerne undret seg over den manglende motstanden derfra, og mistenkte en krigslist.
Élisabeth Jacquet de La Guerre
Élisabeth Claude Jacquet de La Guerre (1665–1729) var en fransk cembalist og barokk-komponist.
Bakgrunn
Élisabeth Jacquet var datter av organisten Claude Jacquet (død 1702) og Anne de La Touche (død 1698). Faren underviste henne i cembalospill fra svært ung alder, og bare fem år gammel spilte hun for kong Ludvig XIV, som ble svært betatt av den unge cembalisten. Kongens elskerinne, Madame de Montespan, tok henne under sine vinger, noe som gjorde at hun tidlig fikk en god innføring i hoffetikette.
Karriere
Kongen gav henne et engasjement allerede mens hun var i tenårene, og hjalp til å få verkene hennes oppført. I tidsskriftet Mercure galant ble hun omtalt nærmest som århundrets vidunderbarn.
Odderøya fort
Tysk utbygging
Okkupasjonsstyrkene sørget for en videre utbygging av Odderøya og de øvrige fort i området.
Élisabeth Jacquet de La Guerre
Karriere
I 1684 giftet hun seg med organisten Marin de la Guerre og fikk med ham en svært musikkbegavet sønn som døde bare ti år gammel. Som gift kvinne fikk hun ikke lengre arbeide ved hoffet, i stedet arrangerte hun i sitt eget hjem konserter som trakk tidens beste musikere og musikkjennere. Hun hadde et enestående talent for improvisasjon, og kunne improvisere et preludium med tilhørende fantasi i opp til en halv time på en så variert og utsøkt måte at publikum satt som trollbundet.
Odderøya fort
Tysk utbygging
Allerede i 1940 begynte tyskerne å flytte kanonene fra Odderøya til fortene i Laksevika, Belteviga og på Randøya. Haubitserne ble stående.
Élisabeth Jacquet de La Guerre
Karriere
Sammen med italienerne Francesca Caccini, Barbara Strozzi og Isabella Leonarda, regnes de La Guerre til de få kvinnelige komponistene fra barokktiden som var det vi i dag ville betegnet som «etablert». Hun var den første franske kvinne som skrev en opera som ble oppført på Opéra Paris: Céphale et Procris, en tragédie lyrique med libretto av Joseph-François Duché de Vancy.
de La Guerre tok opp igjen undervisnings- og komponistaktivitetene etter at hun ble enke, og ble en godt kjent og respektert cembalist og komponist i Paris. Etter 1715 trakk hun seg tilbake fra offentligheten, men tjente godt på å gi privattimer og på salget av sine trykte komposisjoner, slik at hun satt usedvanlig godt i det helt fram til sin død.
Odderøya fort
Etterkrigstid
Kristiansand festning fikk betegnelsen Kystartilleribrigade Sør fra 1947. Samme år ble fortet tilført et 3 kanoners 10,5 cm batteri for utdanningsformål. I 1953 ble betegnelsen igjen Kristiansand festning og denne ble beholdt frem til 1962. Skyteskolen for Kystartilleriet (SSKA) ble flyttet fra Oslo til Odderøya i 1953 og hadde standkvarter på fortet frem til 1997, da skolen ble flyttet til Bergen.
Élisabeth Jacquet de La Guerre
Karriere
Også Élisabeths tre søsken ble profesjonelle musikere, Nicolas (rundt 1662–1707) var organist i Saint-Pierre i Bourdeaux, Anne (1664–1723/1726) var cembalist hos Mademoiselle de Guise, og Pierre (1666–1739) var organist i Saint-Nicolas-du-Chardonnet inntil han ble farens etterfølger ved orgelet i Saint-Louis-en-l’Île.
Odderøya fort
Etterkrigstid
Frem til 1959 hadde brigaden stående beredskapsstyrker som alternerte mellom fortene på Odderøya, Møvik og Randøya. Siden ble de mobiliseringsfort som bare ble bemannet ved repetisjonsøvelser.