cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gibson EDS-1275
Gibson EDS-1275 er hovedsakelig en SG gitar med 2 halser, hvor den ene halsen har 12 strenger. Den som blir ansett som mest kjent med denne gitaren, er Jimmy Page fra Led Zeppelin. Den er å se i bruk på blant annet deres mest kjente låt "Stairway To Heaven", og Tangerine, Achilles Last Stand og The Song Remains The Same. Andre kjente gitarister som har tatt EDS´en i bruk er Don Felder fra The Eagles, blant annet på deres superhit " Hotell Caliofornia". EDS´en gjør det mulig for Felder å både spille melodien på tolvstrengerhalsen og runde av gitarsoloen på seksstrengeren etterpå. Gitaren er også å finne hos Saul Hudson (Slash) fra Guns´n Roses og Pete Townsend fra rockebandet The Who.
Det britiske imperiet
Det oversjøiske imperiets vekst
Grunnlaget for Storbritannias oversjøiske imperie var den maritime pionerpolitikken til kong Henrik VII, som regjerte fra 1485 til 1509. Han bygde videre på de kommersielle kontaktene innenfor ullhandelen som vokste frem blant annet under den forrige regenten, kong Rikard III. Henrik VII etablerte det moderne engelske handelsflåtesystemet, som støttet opp under engelsk skipsbygging og sjøfart. Handelsflåten la også grunnlaget for merkantile institusjoner som senere skulle spille en betydningsfull rolle, slik som Massachusetts Bay Company og British East India Company. Kong Henriks finansielle reformer skapte en solidere statlig økonomi, som hjalp til å finansiere utviklingen av handelsflåten. Under Kong Henrik ble også byggingen av den første engelske tørrdokk i Portsmouth samt forbedringer på Englands lille marine gjennomført. I 1496 og 1497 støttet kong Henrik reisene til italieneren Giovanni Caboto, engelsk: John Cabot. Reiser som resulterte i etableringen av den første oversjøiske engelske koloni, en fiskeribosetning på Newfoundland som Cabot på Henriks vegne gjorde krav på.
Henrik VIII og veksten av den britiske marinen
Kong Henrik VIII grunnla på sett og vis den engelske moderne marine, selv om planene for å gjøre det ble lagt i hans fars regjeringstid. Marinen ble gradvis utvidet for å beskytte den engelske handelen og åpne nye ruter. Antallet krigsskip ble tredoblet og det første store fartøyet med tunge kanoner med lang rekkevidde ble konstruert. Henrik VIII initierte også marinens formelle, sentraliserte administrasjon, bygde nye havner og opprettet nettverket av varder og fyrlykter som forenklet kystnavigasjonen for engelske og andre handelsflåter.
Nonpoint
Nonpoint er en amerikansk musikkgruppe etablert i januar 1997 som kommer fra Fort Lauderdale i Florida. Bandets medlemmer er vokalist Elias Soriano, gitarist Andrew Goldman, bassist Kenneth "KB" Charman og trommeslager Robb Rivera. Gruppa har holdt sammen uten forandringer i alle disse årene.
Isabella County
Isabella Countys totale areal er 1 496 km² hvorav 9 km² er vann. I 2000 hadde fylket 63 351 innbyggere og administrasjonssenteret er byen Mt. Pleasant.
Det britiske imperiet
Elisabethperioden
I 1579 gikk Drake i land i det nordlige California, som han gjorde krav på for den engelske tronen. Han kalte stedet for Nova Albion (Nye Albion, Albion var en gammel betegnelse på England eller Storbritannia). I senere kart er Nova Albion markert nord for Nye Spania. Etter Drakes jordomseiling økte Englands interesse for områder utenfor Europa. John Dee var en eksponent for dette, og han lanserte uttrykket «Det britiske imperiet». Han var ekspert i navigasjon og ble oppsøkt av mange av Englands tidlige oppdagelsesreisende både før og etter deres ekspedisjoner. Han var fra Wales, og hans bruk av begrepet «britisk» passet godt med det walisiske opphavet til Elizabeths Tudorslekt. Hans idé om imperium kommer imidlertid fra Dantes bok Monarchia.
Humphrey Gilbert fulgte opp Cabots opprinnelige krav da han seilte til Newfoundland i 1583 og erklærte det som en engelsk koloni den 5. august i St. John. Walter Raleigh etablerte den første kolonien i Virginia i 1587 på Roanoke-øya. Gilberts bosetning på Newfoundland og Roanokekolonien varte imidlertid kun en kort periode og ble forlatt på grunn av matmangel, sykdom, dårlig ledelse og alvorlige sammenstøt med de lokale stammene.
Isabella County
Fylket ble grunnlagt i 1831 av land fra blant annet Mackinac County og har fått sitt navn etter den spanske dronningen Isabella I som var Christofer Columbus beskytter.
Det britiske imperiet
Elisabethperioden
I Elisabeth-perioden ble Henrik VIIIs marine utvidet, det ble satset på britiske atlanterhavsekspedisjoner og handelen, spesielt med Nederland og den Hanseatiske liga ble styrket. I 1588 ble Den spanske armada beseiret av den britiske marine i Den engelske kanal. Denne seieren over datidens fremste sjømakt satt den britiske marinen på kartet for alvor og Spanias posisjon i atlanterhavsområdet ble gradvis svekket.
Stuart-perioden
I 1604 forhandlet Kong James I av England fram Londonavtalen som avsluttet krigen med Spania, og den første permanente engelske bosettingen ble etablert i 1607 i Jamestown, Virginia. Samtidig ble styret av Storbritannia gradvis samordnet. I 1707 kom unionsloven som slo sammen det engelske parlamentet og det skotske parlamentet i Westminster til å bli det britiske parlamentet.
Skotsk styre
Før Skottlands union med England var det flere forsøk på å etablere et skotsk oversjøisk imperium med bosettinger i Nord- og Sør-Amerika. Den mest kjente av disse var den katastrofale Dariénplanen som forsøkte å etablere en bosettingskoloni og handelssted i Panama for å fremme handelen mellom Skottland og Det fjerne østen.
Etter unionen med England skaffet mange skotter seg posisjoner som adminstratorer, leger, advokater og lærere, spesielt i Canada, Jamaica, India, Australia og New Zealand. Utviklingen i Skottland i «den skotske opplysningstiden» førte til fremgang for imperiet. Skottene bosatte seg over hele riket og etablerte sine egne bosettinger, eksempelvis som Dunedin på New Zealand.
Tavistock Square
Tavistock er en plass i Bloomsbury i London, ikke langt fra British Museum. Den ble anlagt i 1820-årene av arkitekten Thomas Cubitt. Midt på plassen står en statue av Mahatma Gandhi, som ble reist i 1968. Fred er et gjennomgangstema i parken, hvor det er flere trær som er plantet i forbindelse med fredstiltak eller til minne om ofre for krig, samt et monument for militærnektere.
Det britiske imperiet
Kolonisering av Nord-Amerika og Australasia
Englands amerikanske imperium ekspanderte gradvis ved hjelp av kriger og kolonisering. England fikk kontroll over New Amsterdam (senere New York) etter den andre engelsk-hollandske krig (1663–1667). Den voksende amerikanske kolonien trengte mer jordbruksareal og ekspanderte hele tiden vestover.
Tavistock Square
Under terrorangrepet 7. juli 2005 gikk en bombe av på en buss på Tavistock Square.
Det britiske imperiet
Kolonisering av Nord-Amerika og Australasia
Koloniseringen av Australia startet som fengselskoloni fra 1788. New Zealand kom under den britiske kronen fra 1840 og sammen gjorde dette store områder tilgjengelige for britisk innvandring. Grunnlaget for Storbritannias krav på hele det australske kontinentet ble lagt da Matthew Flinders seilte rundt det i 1803 og med det beviste at koloniene New Holland og New South Wales var del av samme landmasse. Koloniene i Australia ble senere selvstyrte og ble lukrative eksportører av ull og gull.
Frihandel og «uformelt imperium»
Det gamle britiske kolonisystemet begynte å forfalle på 1700-tallet. I den lange perioden med whigenes dominans i britisk politisk liv (1714–62) ble imperiet mindre viktig. Storbritannias forsøk på å styrke sitt monopol på handel med koloniene i Nord-Amerika førte til den amerikanske uavhengighetskrigen (1775–83), og resulterte i at de mistet sine mest folkerike kolonier.
Denne perioden blir også omtalt som slutten på det «første britiske imperium» for å markere skiftet fra britisk ekspansjon på det amerikanske kontinentet på 1600- og 1700-tallet til det «andre britiske imperium» i Asia og senere Afrika på 1700- og 1800-tallet. Tapet av de tretten koloniene i Amerika viste at koloniene ikke nødvendigvis var så fordelaktige økonomisk sett, siden Storbritannia fortsatt kunne profittere på handel med dem uten å betale for forsvar og administrasjon.
Merkantilismen, den økonomiske doktrinen om konkurranse mellom nasjoner for å samle så mye rikdom som mulig og som karakteriserte første periode av kolonitiden, ble nå erstattet av laissez-faire, den økonomiske liberalismen til Adam Smith og hans etterfølgere, som Richard Cobden.
Britene lærte av tapet av kontroll i Nord-Amerika at det kan være noe å tjene på handel selv om man ikke styrer en koloni. Dette førte til at det i 1840- og 1850-årene ble opprettet selvstyrende kolonier med hvit bosetting i Canada og Australasia, som ble sett på som utposter for hjemlandet. Irland ble behandlet annerledes på grunn av sin geografiske nærhet, med innlemmelse i Det forente kongerike Storbritannia og Irland i 1801. Dette skjedde i stor grad som en konsekvens av det irske opprøret mot britisk styre i 1798.
I 1807 gjorde Storbritannia slavehandel ulovlig, og forsøkte å påtvinge prinsippet på andre nasjoner. På midten av 1800-tallet hadde Storbritannia i all hovedsak utryddet verdens slavehandel. Slaveri i seg selv ble avskaffet i de britiske koloniene i 1824, men fenomenet med kontraktstjeneste og reelt slaveri fortsatte helt til 1920.
Slutten på det gamle koloni- og slavesystemet ble etterfulgt av innføringen av frihandel, som kulminerte med opphevelsen av kornforordningene og navigasjonsforordningene i 1840-årene. Frihandel åpnet det britiske markedet for fri konkurranse, og stimulerte handel med andre land i midten av 1800-tallet.
Noen argumenterer at frihandel kom frem som et resultat av Storbritannias økonomiske posisjon og var ikke tilknyttet noen virkelig filosofisk overbevisning. På tross av det tidligere tapet av 13 av Storbritannias Nordamerikanske kolonier gjorde den endelige seieren i Europa over Napoleons Frankrike i 1815 nasjonen til den mest innflytelsesrike internasjonale maktfaktor. Mens den industrielle revolusjonen startet tidligere i Storbritannia enn i andre europeiske land og gav landet økonomisk lederskap, dominerte Royal Navy på alle hav. Ingen andre europeiske stormakter forfulgte med like stor konsekvens drømmen om et verdensomspennende rike. Storbritannia utvidet sin økonomiske og politiske innflytelse i hele det "uformelle imperiet" gjennom kombinasjonen av frihandel og strategisk fortrinnsrett.
Det britiske ostindiske kompani
Det britiske ostindiske kompani (eng. British East India Company) var arkitekten bak innlemmelsen av det indiske subkontinentet i Det britiske imperiet. Subkontinentet ble det imperiets største inntektskilde sammen med etableringen av Hongkong, Singapore, Ceylon og Britisk Malaya.
Det britiske ostindiske kompani startet som et aksjeselskap av handelsmenn og investorer i London. De ble tildelt et Royal Charter av Elizabeth I i 1600, for at de skulle ha særlige handelsprivilegier i India. The Honourable East India Company fikk monopol på all handel med det østindiske området. Selskapet utviklet seg fra å være et kommersielt handelsselskap til å bli et selskap som faktisk regjerte India. Det fikk styrende og militære tilleggsfunksjoner med kontroll over en stor privat hær av lokale indiskættede soldater, såkalte sepoys. East Asian Company var trolig den viktigste faktor i britenes asiatiske suksee. Selskapet regnes som verdens første multinasjonale foretak. Deres territorier ble overtatt av den britiske kronen i 1858 etter det indiske mytteriet (Sepoy-opprøret).
På det tidspunktet var Det indiske subkontinentet et lappeteppe av mange kongedømmer, og det eksisterte ingen politisk enhet med navnet India. Det var britiske og europeiske idéer som gjorde at tanken om India som et samlet land oppstod. Inntil britene opprettet India som en administrativ enhet var ikke ordet India mer enn en samlebetegnelse på halvøya sør for Himalaya.
Selskapet interesserte seg også for områder langs ruten mellom Storbritannia og India. Så tidlig som i 1620 forsøkte selskapet å legge krav på Table Mountain-området på sørspissen av Sør-Afrika, senere okkuperte de St. Helena. Selskapet etablerte Hongkong og Singapore, og den ansatte Kaptein Kidd for å bekjempe piratvirksomhet. Den kultiverte produksjonen av te i India. Selskapets produkter var grunnlaget for teselskapet i Boston (startskuddet for den amerikanske uavhengighetskrigen) i kolonitidens Amerika.
I 1615 instruerte Jakob I Thomas Roe til å besøke Mughalkongen Jahangir, som regjerte over storparten av det indiske subkontinentet samt deler av Afghanistan. Målet med oppdraget var å få til en kommersiell avtale som ville gi selskapet enerett til bosetting og å bygge fabrikker i Surat og andre områder. Som motytelse tilbød selskapet kongen varer og rariteter fra det europeiske markedet. Oppdraget var meget vellykket og Jahangir sendte et brev til kongen via Roe. Det britiske ostindiske kompani dominerte nå handelen på hele det indiske subkontinent. I 1634 utvidet Mughalkongen Shah Jahan sin gjestfrihet overfor de engelske handelsfolkene til også å gjelde regionen Bengal, som hadde verdens største tekstilindustri. På den tiden ga Mughalkongen totalt fritak fra skatt på handel. Dette ga selskapet en klar kommersiell fordel i den indiske handelen. Med selskapets store inntekter bygde de sine egne militære styrker fra og med 1680-årene, hvor soldatene i hovedsak ble hentet fra den lokale befolkningen. Hæren besto av indiske sepoys under kommando av britiske offiserer.
Utvidelse
Mughalimperiet forfalt og delte seg i mindre stater kontrollert av lokale regenter i stadig konflikt med hverandre. I denne situasjonen utvidet selskapet sine territorier. I 1757 kom selskapet i konflikt med Nawaben av Bengal, Siraj Ud Daulah. Under Robert Clives kommando slo selskapets tropper og deres lokale allierte Nawaben den 23. juni 1757 i slaget ved Plassey. Denne seieren, som resulterte i okkupasjonen av Bengal, markerte begynnelsen på britisk styre i India og etablerte det britiske Ostindiske selskapet som en militær i tillegg til en kommersiell makt. Rikdommen fra Bengals skattkammer tillot selskapet å styrke sin militære makt og gjorde det mulig å okkupere de fleste deler av India.
Kompaniet fulgte opp med en rekke slag med lokale indiske regenter. De vanskeligste av disse var de fire engelsk-mysoriske slagene (mellom 1766 og 1799) mot det sydindiske kongedømmet Mysore, styrt av Haider Ali og senere hans sønn Tipu Sultan (Tigeren fra Mysore) som utviklet bruken av raketter i krig. Mysore ble ikke slått før i det 4. engelsk-mysoriske slaget av britiske styrker med hjelp av styrker fra Mysores nabostater. På grunn av dette er Haider Ali og spesielt Tipu Sultan husket i India som legendariske regenter. Etter å ha fått tak i mysorenes raketteknologi brukte britene den i mange andre senere kriger og konflikter. Det var dog et antall stater i India som selskapet ikke kunne beseire med militærmakt, hovedsakelig i nord. Likevel økte selskapets tilstedeværelse stadig også der til tross for mange interne konflikter og tvilsomme tilbud om beskyttelse mot hverandre. Selskapets strategi bestod i aggressiv handling, trusler og diplomati hvis man anså det som en bedre vei. Målet var å forhindre at de lokale regentene samlet seg mot selskapet. I 1850 styrte selskapet over det meste av det indiske subkontinentet og selskapet fungerte nå mer som en nasjonal administrasjon enn som et handelshus.
Selskapet var også ansvarlig for den ulovlige opiumshandelen med Kina mot Qing-keiserens vilje. Denne smuglervirksomheten førte til opiumskrigene mellom 1834 og 1860. Som et resultat av selskapets seier i den første opiumskrigen ble Hongkong etablert. Selskapet hadde flere kriger og konflikter med omkringliggende asiatiske land. Den vanskeligste var trolig de tre anglo-afghanske krigene mellom 1839 og 1919 mot Afghanistan, som de ikke lyktes å beseire.
Kollaps
Selskapets styre opphørte nøyaktig 100 år etter seieren ved Plassey, da det indiske mytteriet (Sepoy-opprøret) startet i 1857. Selskapets indiske sepoyer startet et væpnet opprør mot sine britiske overordnede etter en periode med politisk uro utløst av flere hendelser: En av de viktigste var at selskapet introduserte Modell 1853 Enfield riflen. Papirhylsene som inneholdt kruttet var smurt inn med animalsk fett og måtte bites åpen før kruttet kunne helles inn i riflemunningen. Å spise kufett var forbudt for hindusoldater og grisefett var forbudt for muslimske soldater. Selv om selskapet insisterte på at verken kufett eller grisefett ble benyttet, døde ikke ryktene, og mange sepoyer nektet å bruke våpenet. En annen hendelse var henrettelsen av den indiske sepoyen Mangal Pandey. Han ble hengt for å ha angrepet og skadet sin britiske overordnede, trolig på grunn av introduksjonen av Enfieldriflen. Opprøret gjorde slutt på det britiske ostindiske selskaps regime i India, og førte isteden til 90 år med direkte britisk styre av det indiske subkontinent, etter at selskapet var oppløst og administrasjonen av subkontinentet ble overtatt av den britiske regjering. Perioden med direkte britisk styre er kjent som British Raj, regionene som nå er kjent som India, Pakistan, Bangladesh og Myanmar var den gang Britisk India.
Sammenbruddet av Pax Britannica
Som det første land som ble industrialisert hadde Storbritannia muligheten til å hente råvarer fra hele verden og selge industriprodukter tilbake. Dette endret seg gradvis i løpet av 1800-tallet ettersom andre makter også ble industrialisert, og begynte å interessere seg for kontroll av markeder og råvarer. I 1870-årene begynte de britiske produsentene å erfare en reell konkurranse fra andre land.
Industrialiseringen skjedde raskt i Tyskland og USA. Dette gav dem mulighet til å overta hegemoniet fra de «gamle» britiske og franske økonomiene. I 1870 hadde tysk tekstil- og metallindustri gått forbi de britiske i organisering og teknisk effektivitet og utkonkurrerte britiske produsenter til og med på hjemmemarkedet. Ved århundreskiftet eksporterte tysk jernindustri til Storbritannia, det tidligere «verdens verksted».
Men «usynlig eksport» (bank, forsikring og shippingtjenester) ga Storbritannia fortsatt inntekter til Storbritannia. Landets andel av verdenshandelen falt fra en fjerdedel i 1880 til en sjettedel i 1913. Storbritannia tapte ikke bare i konkurransen med nylig industrialiserte land, men også i konkurranse med mindre utviklede land og de tapte også markeder i handelsområder som de tidligere totalt dominerte, som India, Kina, Latin-Amerika og Afrikas kystområder.
En lang periode med fall i priser og nedgang i forretningsvirksomheten økte presset på myndighetene til å støtte industri hjemme. Det førte til at mange land i Europa beveget seg bort fra frihandel (Tyskland i 1879 og Frankrike i 1881).
Storbritannia og den nye imperialismen
I løpet av denne perioden la Europas makter nesten 23,000,000 km² til sine oversjøiske kolonier. Frem til 1880-årene var store deler av Afrika fremdeles ikke okkupert av vestlige makter, og verdensdelen ble det primære målet for den nye imperialismens ekspansjon. Også i andre deler av verden ekspanderte kolonimaktene, spesielt i Sørøst-Asia og på den østlige kysten av Asia. Også Japan ønsket å ekspandere, og jaktet på territorier.
Storbritannias marsj inn i den nye imperiumsepoken er ofte datert til 1875, da den konservative regjeringen til Benjamin Disraeli kjøpte den gjeldstyngede egyptiske regenten Ismail Pasjas aksjer i Suezkanalen. Målet var å sikre kontroll over denne strategiske vannveien, en skipsrute mellom Storbritannia og India som hadde blitt åpnet seks år tidligere under Keiser Napoleon III. Felles anglo-fransk finansiell kontroll over Egypt opphørte i og med den britiske okkupasjonen i 1882.
Frykten for den russiske århundrelange ekspansjonen sydover var en tilleggsfaktor i den britiske planen. I 1878 tok Storbritannia kontroll over Kypros, som en base for motstand mot russiske angrep på Det osmanske rike etter Krimkrigen og invasjonen av Afghanistan, for å forhindre økt russisk innflytelse der. Storbritannia førte tre blodige og mislykkede kampanjer inn i Afghanistan, der de møtte en voldsom motstand. Den første anglo-afghanske krigen førte til et av de mest dramatiske nederlag for det viktorianske militæret da en hel britisk armé ble utslettet av russisk-utstyrte afghanske Pashtun-stammefolk under retretten fra Kabul i 1842. Den andre anglo-afghanske krigen førte til det uventede totale britiske nederlaget ved Maiwand i 1880, angrepet på Kabul, og britisk retrett til India. Den tredje anglo-afghanske krigen i 1919 førte til en stammereisning mot det utslitte britiske militæret, som var på hælene etter den første verdenskrig, og britene ble drevet ut for godt fra den nye afghanske staten. Det «store spillet» i det indre Asia sluttet med en blodig britisk ekspedisjon mot Tibet.
På samme tid inntok noen sterke industri-lobbyister og offentlige ledere i Storbritannia, senere representert av Joseph Chamberlain, det synspunkt at et formelt imperium var nødvendig for å hindre Storbritannias relative tilbakegang i verdens markeder. I løpet av 1890-årene tok Storbritannia i bruk den nye politikken, og Chamberlain sto frem som en leder i kappløpet for de tropiske afrikanske territoriene.
Storbritannias tilpasning til ny-imperialismen kan bli sett på som en søken etter nye markeder eller investeringsmuligheter for overskuddskapital, eller primært som et strategisk forsøk på å beskytte eksisterende handelsforhold, og dermed forhindre at oversjøiske markeder ble slukt av lukkede imperiale handelsblokker fra rivaliserende makter. Det at Chamberlains skattereformkampanje på 1900-tallet for imperial beskyttelse feilet, illustrerer styrken til frihandelsfølelsen også når man står ovenfor tap av internasjonale markedsandeler. Historikere har argumentert med at Storbritannias tilpasning til ny-imperialismen mer var en effekt av dets relative tilbakegang i verden, enn av egen styrke.
Britisk kolonipolitikk
Britisk kolonipolitikk var i stor grad drevet frem av Storbritannias handelsinteresser. Mens bosettingsøkonomien utviklet infrastrukturen for å støtte opp under balansert utvikling, var noen tropiske afrikanske territorier kun eksportører av råvarer. Den britiske politikken gjorde mange utviklings-økonomier farlig avhengige av en enkel råvare, eksportert til Storbritannia eller andre britiske bosetninger. Manipulering av konflikter mellom etniske, religiøse og rasemessige identiteter slik at man kunne holde befolkningen i koloniene opptatt med disse motsetningene istedenfor å samle seg mot kolonimakten, den klassiske «splitt og hersk»-strategien, fremkaller fremdeles problemer i områder som Irland, India, Zimbabwe, Sudan og Uganda.
Storbritannia og kappløpet om Afrika
I 1875 var de to viktigste europeiske afrikanske områder fransk-kontrollerte Algerie og den britisk-kontrollerte Kapp-kolonien. I 1914 var det bare Etiopia og republikken Liberia som forble utenfor formell europeisk kontroll. Omformingen fra et «uformelt imperium» av kontroll gjennom økonomisk dominans til direkte kontroll tok form ved kappløpet om områder mellom europeiske nasjoner. Storbritannia ble med og etablerte sitt eget afrikanske imperium for å beholde maktbalansen.
Ettersom den franske, belgiske og portugisiske aktiviteten i den nedre Kongoelv-regionen truet med å undergrave frihandelsvirksomhet i det tropiske Afrika, forsøkte Berlin-kongressen i 1878 å regulere kampen mellom maktene ved å definere «effektiv okkupasjon» som kriteriet for internasjonal anerkjenning av territoriale krav, en formulering som nødvendiggjorde rutinemessig bruk av militære styrker mot innfødte selvstendige stater og folk.
Storbritannias militære okkupasjon av Egypt i 1882, utløst av usikkerheten rundt Suezkanalen, førte til kontroll over Nildalen og til invasjonen av nabostaten Sudan konfrontasjon med den franske militære ekspedisjonen ved Fashoda i september 1899.
I 1899 fullførte Storbritannia okkupasjon av dagens Sør-Afrika. Dette hadde startet med annekteringen av Kappkolonien i 1806 og fortsatte med erobringen av boerrepublikkene på slutten av 1800-tallet etter en andre boerkrig. Cecil Rhodes var pioneren for britisk ekspansjon nordover i Afrika med sitt privateide British South Africa Company. Rhodes ekspanderte inn i landområdet nord for Sør-Afrika, og etablerte Rhodesia. Rhodes hadde en drøm om å knytte Cape Town sammen med Alexandria med jernbane gjennom et britisk Afrika som dekket kontinentet fra nord til sør. Det ledet til hans selskaps påtrykk på staten for videre ekspansjon inn i Afrika.
Storbritannia, som var en sterk forsvarer av frihandel, hadde i 1914 det største oversjøiske imperium, ikke bare på grunn av sin lange tilstedeværelse i India, men også på grunn av at de hadde vunnet «kappløpet om Afrika». Mellom 1885 og 1914 hadde Storbritannia nesten 30 % av Afrikas befolkning under sin kontroll, sammenlignet med 15 % for Frankrike, 9 % for Tyskland og 7 % for Belgia og 1 % for Italia. Nigeria alene stod for en befolkning på 15 millioner, som var mer enn hele det franske Vest-Afrika eller hele Tysklands koloniale imperium.
Imperiet i dag
I dag er det bare smuler igjen av det store imperiet som en gang hersket over det meste av verden, i 1981 forsvant begrepet kronkolonier og ble i 2002 erstattet med oversjøiske territorier. I dag består det britiske imperiet av et antall øyer, bortsett fra Gibraltar som er på Den iberiske halvøy (se Britisk oversjøisk territorium). Områdene er fortsatt årsak til konflikter, dette har spesielt gjeldt Falklandsøyene som i 1982 ble angrepet av Argentina (Falklandskrigen). Falklandskrigen er den siste krigen Storbritannia har utkjempet uten hjelp fra noe annet land.
Kilder
Denne artikkel er i all hovedsak basert på artikkelen i den engelske wikipediaen. Angitte kilder er de samme som for denne.
Filefjell
Filefjell er et fjellområde mellom Lærdal i Sogn og Vang i Valdres i Norge. Her, hvor det fra gammelt av har vært ferdselsvei mellom Østlandet og Vestlandet, går hovedveien mellom Oslo og Bergen, europavei 16, som på sitt høyeste når opp på 1013 moh. Litt vest for det høyeste punktet går grensen mellom Vestland og Innlandet fylker.
Ved Otrøvatnet, hvor elven Begna har sitt utspring, ligger Nystuen skysstasjon, som opprinnelig var en av statens fjellstuer. Lenger vest ligger den gamle skysstasjonen og hotellstedet Maristuen, som også opprinnelig var fjellstue. Mellom disse ligger St. Thomas-kirken.
Friluftsliv
Filefjellområdet kan brukes som et utgangspunkt for dagsturer til Sognefjorden, Hallingdal og Valdres. Det er flere severdigheter i omegnen, som stavkirker og den gamle kongeveien mellom Oslo og Bergen som er god bevart og egner seg til turer. Det er også muligheter for jakt og fiske på Filefjell. Her er det mange fiskevann, og det selges jaktkort mange steder. Filefjellområdet har alpinsenter, mange aktiviteter og overnattingssteder.
Kongevegen 1793
Kongevegen fra 1793 gikk frem til 1843 over Murkløpphøgda (Murklopphaugen) og nådde dermed på sitt høyeste rundt 1250 moh. Fra da ble den avløst av Bergenske Hovedvei, som gikk langs Smedalsvatnene og gjennom Smedalen. I dag går E16 også gjennom Smedalen, noen steder i samme løp som Bergenske (men utvidet), og noen steder ved siden av. Derfor står Kongevegen uberørt og ligger omtrent som da den ble bygget mellom Kyrkjestølane og Maristova Ved stiftsgrensa nær veiens høyeste punktet ble det med stor kostnad og anstrengelse reiste en støtte etter at veien var ferdig. Stifsstøtta kostet til sammen 245 riksdaler, omtrent det samme som tre års budsjett for Filefjellsvegen. Den er laget av marmor fra Lier (som også leverte marmor til Marmorkirken i København), men utformet og gjort ferdig i København. Støtta måtte skjæres i flere deler før den ble fraktet til fjells. Stiftsstøtta (eller stiftsdelesteinen) ble senere flyttet et par ganger, men står nå på det opprinnelige stedet. Ellers er Filefjell egnet til skigåing og fotturer.
Kongevegen fra 1793 var den første kjørbare vei mellom Østlandet og Vestlandet. A.J. Hammer, som var generalvegmester på vestsiden, skrev i 1797 at vegen nå er «saaledes oparbeidet og istandsat, at man nu med Kiærre eller Vogn kan kiøre over de Stæder hvor Fordum var Livs Fare med løs Hæst at passere». Anleggsarbeidet på vestsiden ble ledet av Wilhelm Jürgensen, mens det på østsiden ble ledet av Johan Jørgen Krohn. Begge var offiserer og anleggsarbeiderne var en blanding av soldater og utkommanderte bønder.
Kongevegen fikk i 2014 Vakre vegers pris.
Clare County
Clare County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger på den sørlige halvøya (Lower Peninsula) og grenser mot Roscommon County i nordøst, Gladwin County i øst, Isabella County i sør, Osceola County i vest og mot Missaukee County i nordvest.
Clare Countys totale areal er 1 490 km² hvorav 22 km² er vann. I 2000 hadde fylket 31 252 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Harrison.
Fylket ble grunnlagt i 1840 av land fra blant annet Mackinac County og het frem til 1843 Kaykakee County. Det har fått sitt navn etter det Irske fylket County Clare.
Liste over kriger Hellas har deltatt i
Dette er en oversikt over kriger som Hellas har deltatt i, enten som hovedpart eller som alliert med en eller flere andre hovedpart(er).
Live på St. Kvina
Live på St. Kvina er et musikkassett med Luxus Leverpostei, utgitt i 1992.
Leicestershire
Leicestershire (forkortes Leics) er et grevskap i England. Det tilhører regionen Øst-Midlands, og grenser mot Lincolnshire, Rutland, Northamptonshire, Warwickshire, Staffordshire, Derbyshire og Nottinghamshire. Deler av den engelske nasjonalskogen ligger i Leicestershire. Administrasjonsbyen er Glenfield; tradisjonelt har det vært Leicester som var administrasjonssenteret, men den byen er nå en enhetlig myndighet.
Ryggsøyle
Ryggsøylen (columna), også kalt ryggraden, består av små enkeltknokler kalt virvler eller ryggvirvler og finnes hos alle virveldyr. Mennesker har normalt 33–34 virvler, men antallet varierer hos andre arter. Mellom virvlene er det mellomvirvelskiver av brusk med et mykt geléaktig materiale i midten. Den fungerer som støtpute.
Leicestershire
Det seremonielle grevskapet består av syv distrikter i det administrative grevskapet samt Leicester.
Ryggsøyle
Mellom hver virvel finnes også sideledd (styringsledd), som sammen med flere lag muskler tillater bevegelser og sørger for stabilitet. De ytre lagene med store muskler er viktigst for ryggens bevegelse. De innerste lagene med mindre muskler sørger mest for stabilitet. Noen betegner dem som bardunene som holder masten på plass.
Leicestershire
Historie
Leicestershire ble nedtegnet i Domesday Book i fire wapentaker (løselig tilsvarende i Danelagen til angelsaksiske hundrede ): Guthlaxton, Framland, Goscote og Gartree. Disse ble senere hundrede med Goscote inndelt i Vest-Goscote og Øst-Goscote, og i tillegg til Sparkenhoe hundrede. I 1087 ble navnet Laegrecastrescir for første gang dokumentert.
Ryggsøyle
Satt sammen danner virvlene en fleksibel søyle – ryggsøylen.
Leicestershire
Historie
Leicestershires ytre grenser har endret seg lite siden undersøkelsen i Domesday Book. Eksklaven Measham-Donisthorpe tilhørende Derbyshire har blitt byttet med området Netherseal, og den urbane utvidelsen Market Harborough har ført til Little Bowden, tidligere tilhørende Northamptonshire, ble annektert.
I 1974 ved loven om lokalstyre fra 1972 avskaffet grevskapet statusen som «county borough» for byen Leicester og statusen som status for naboen Rutland, og konverterte begge til administrative distrikter under Leicestershire. Disse handlingene ble tilbakestilt den 1. april 1997 da Rutland og byen Leicester ble til enhetlig myndighet (unitary authority). Rutland ble et særskilt seremonielt grevskap på nytt, skjønt det fortsatte å benytte polititjenestene til Leicestershire.
Ryggsøyle
Opphav og inndeling
For å kunne bære dyr på land er lemmene festet i ryggsøylen. Virvlene over hofta er spesialiserte og utgjør en del av hoftebeinet (korsbeinet hos pattedyr. Skulderbladene er ikke like fast festet i ryggsøylen, men likevel er det gjerne tydelig forskjell på bryst- og halsvirvler. De fremre virvlene i kroppen bærer også ribbein, slik at det totalt blir fem distinkte regioner av ryggsøylen:
Leicestershire
Historie
Symbolet til grevskapsrådet, cricketklubben og fotballaget Leicester City FC er en rødrev. Leicestershire er betraktet som opphavet til den form for revjakt som det er kjent i dag. Hugo Meynell (1735–1808), som bodde i Quorn, er kjent som far til revjakten. Melton Mowbray og Market Harborough har tilknytning til revjakt, og det samme har naboen Rutland.
Ryggsøyle
Opphav og inndeling
Antall og lengde på de enkelte elementene kan variere, men hos pattedyr er den med svært får unntak 7 halsvirvler, selv hos sjiraff.
Virvler hos mennesket
Ryggsøylen har en spesiell funksjon hos menneskene. Siden vi er det største dyret på to fot i verden må ryggsøylen ta av støtet fra hele overkroppen når vi går og løper. For å gjøre dette er ryggsøylen svakt s-formet. Som en stiv metallfjær er ryggsøylen svært fleksibel og demper sammen med en tykk isolasjon av brusk støtet svært effektivt. Uten denne egenskapen ville hjernen utsettes for et enormt trykk.
Onsdag
Onsdag (norrønt: óðinsdagr, «Odins dag») er ukas tredje dag i land som regner mandag som ukens første dag. Norge har onsdag vært ukas tredje dag siden 1. januar 1973, og den er ifølge den internasjonale standarden ISO 8601 ukas tredje dag.
Ryggsøyle
Virvler hos mennesket
Inne i ryggsøylen går det en tykk nervebunt. Ryggmargen er en livsviktig "telefonkabel" som opprettholder kontakten mellom hjernen og resten av kroppen. De store og kraftige knoklene beskytter disse livsviktige nervene. Ryggsøylen består av:
Onsdag
I norsk, svensk, dansk, engelsk og nederlandsk har dagen navn etter den norrøne guden Odin, Odins dag. På de fleste språk som stammer fra latin har dagen oppkalt etter dies Mercurii, «Merkurs dag», som henviser til den romerske guden Merkur. På tysk heter dagen «Mittwoch», som direkte oversatt betyr midtuke eller midt i uka. Dette erstattet i middelalderen Wodenstag som var oppkalt etter Odin. Tilsvarende betegnelse brukes også på islandsk, «miðvikudagur», og færøysk, «mikudagur». I de fleste slaviske språk har dagen navn som henviser til at dagen er "i midten", for eksempel russisk среда sredá. På arabisk, hebraisk, persisk, gresk og portugisisk (quarta-feira) er onsdag oppkalt etter «den fjerde». I estisk, latvisk og litauisk er dagen oppkalt etter dag nummer tre, noe som også gjelder kinesisk 星期三 (xīngqīsān).
Ryggsøyle
Virvlenes oppbygging
Hver virvel består av en massiv beinblokk, som er nesten sylinderformet. De er flate over og under der det er en bruskskive mellom virvlene. I midten av bruskskiven er det en liten klump med et geleaktig stoff. Dersom det blir en sprekk i bruskskiven kan denne geleaktige massen presses bakover mot ryggmargen og nerverøttene som er nervegrenene fra ryggmargen som går ut til begge sider. Denne tilstanden kalles prolaps. På baksiden av hver ryggvirvelcorpus går det en beinbro som danner ryggmargskanalen og som neuralbuene er festet på.
Onsdag
Dagen blir også kalt lillelørdag. Tidligere var det vanlig at tjenestefolk fikk fri onsdagskvelden som kompensasjon for arbeid i helgene. Da arrangerte herskapet gjerne middagsselskap som krevde at tjenestefolkene var til stede. Onsdag ble dermed dagen tjenestefolk kunne gå på dans, kafé og treffe andre i hyggelig samvær, aktiviteter man gjerne forbinder med lørdagskvelden. Derav navnet lillelørdag. Den samme betegnelsen brukes også i Sverige (svensk: lillördag) og i Finland (finsk: pikkulauantai). På dansk brukes «Lille lille fredag» eller «Lille torsdag» som betegnelse for en festlig onsdag.
Ryggsøyle
Virvlenes oppbygging
Fra de 12 brystvirvlene går det ribbein ut til begge sider som danner brystkassen. Sakralvirvlene vokser sammen senere til korsbeinet (os sacrum). De 4–5 halevirvlene vokser sammen til halebeinet (os coccygis) hos primater uten hale. Fordi søylene har mange virvler og ikke bare en enkelt knokkel blir bolen og hodet uavhengig bevegelig gjennom halsens bevegelighet.
Onsdag
Symbolsk betydning
I kristen tradisjon er onsdagen forbundet med forrådelsen av Jesus Kristus. Derfor er dagen i mange kristne kirker, for eksempel den ortodokse kirke, regnet som fastedag.
I astrologisk overtro står onsdagen i planeten Merkurs tegn og har symbol  ☿  (latin: dies Mercurii).
Sjette ringvei (Beijing)
Beijings sjette ringvei 六环路 (hanyu pinyin: Liu Huan Lu) er en motorvei som sirkler i tilnærmet rektangulær form rundt Beijing i Folkerepublikken Kina. Den ligger i snitt 15-20 kilometer utenfor sentrum. De første seksjoner ble åpnet for trafikk i 2000/2001, og hele ringen var ferdig mot slutten av 2004. Motorveien ligger helt i den kinesiske hovedstadens utkant, til og med utenfor Beijing Capital International Airport.
Tirsdag
thumb|300px|Navnet på ukedagen tirsdag i ulike [[språk i Europa:
{{legend|#B18904|Fra latinsk «Mars' dag»}} {{legend|#DF0101|Fra protogermansk «Tys dag»}} {{legend|#AC58FA|«Andre dag»}} {{legend|#04B4AE|«Tredje dag»}} {{legend|#86B404|«Før onsdag»}} {{legend|#2E9AFE|«Mellom-uke»}} ]] Tirsdag er den andre dagen i arbeidsuka, mellom mandag og onsdag, ifølge ISO 8601, den internasjonale standarden for skrivemåte og utveksling av data om dato og tid. På estisk, latvisk, litauisk, ungarsk, kinesisk og alle slaviske språk heter dagen «andredag».
I den romerske kalenderen ble tirsdagen kalt diēs Mārtis på latin, «(den romerske krigsguden) Mars' dag», og det heter den fremdeles på nesten alle de språkene som stammer fra latin: martedì, mardi, dimarts, martes, marți, margis, merdi, osv. Betegnelsen ble også lånt inn i albansk (e martë) og de keltiske språkene (f.eks. walisisk dydd Mawrth og skotsk-gælisk Dimàirt). Krigsguden Mars ble oversatt til krigsguden Ty, hvorav bokmål og dansk tirsdag, nynorsk tysdag, færøysk týsdagur, svensk tisdag og engelsk Tuesday. Denne betegnelsen ble lånt inn i en rekke uralske språk, jf. kvensk og finsk tiistai, sørsamisk dæjsta, umesamisk dïjstahkka, pitesamisk dijstak, lulesamisk dijstahka og nordsamisk disdat (ved siden av maŋŋebárga).
Antonio Bertali
Antonio Bertali (1605–1669) var en italiensk-østerriksk komponist og fiolinist.
Liv og virke
Bertali studerte til den katolske kirkes lavere ordinasjoner ved akolyttskolen i Verona. Den musikalske utdannelsen fikk han av domkapellmester Stefano Bernardi og av en  fiolinist ved navn Francesco Lauro.
Verk
Bertali komponerte operaer, oratorier og instrumentalmusikk i norditaliensk stil og bidro sterkt til å etablere den italienske opera seria-tradisjonen i Wien.
Omtrent halvparten av Bertalis omfangsrike produksjon er tapt. I Wiener Hofbibliothek og biblioteket i Stift Kremsmünster oppbevares en mengde autografer og kopier ført i pennen av Bertalis samtidige Pavel Josef Vejvanovský.
Vokal
Opera
Instrumental Såvel som utallige andre sonater og suiter a 3, 4, 5, 6.
Russell Square
Russell Square er en stor plass med et hageanlegg i Bloomsbury i det sentrale London. Den ligger like ved University of Londons hovedbygninger, British Museum og Russell hotell. Russell Square undergrunnsstasjon ligger like ved plassen.
Plassen ble anlagt i begynnelsen av det 19. århundre, og i 2002 ble den restaurert slik at den ligner den opprinnelige planen. I midten av plassen står en fontene med stråler som kommer rett ut fra bakken.
Navnet kommer fra familien til jarlene og hertugene av Bedford, som i 17. og 18. århundre utviklet familiens eiendommer i London, blant annet Covent Garden og eiendommen som nå er Russel Square. Noen av husene fra denne tiden er bevart på vestsiden av plassen.
På det nordvestlige hjørnet står en blå plakett som forteller at T.S. Eliot bodde der en periode.
Sør for parken ligger det i perioden 2006–08 restaurerte Victoria House, som tidligere var påtenkt som ny hovedbygning for Londons byregjering og borgermester. (Prosjektet ble mislykket.)
Saltfjellet
Saltfjellet (pitesamisk: Sálltoduottar) er et fjellområde i Nordland som skiller regionene Helgeland og Salten. Fjellområdet strekker seg fra kysten og inn til svenskegrensen. Svartisen dekker store deler av Saltfjellet, og inngår i Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark. Fjellkjeden strekker seg over sju kommuner: Saltdal, Bodø, Beiarn og Gildeskål i nord, Meløy og Rødøyi vest og Rana i sør.
Det er flere turistforeningshytter i området som primært drives av Bodø og Omegns Turistforening og Rana Turistforening.
Europavei 6
Saltfjellet krysses av Europavei 6 mellom Dunderlandsdalen i sør og Lønsdalen i nord. Veien ble påbegynt i 1929, og den ble åpnet 3. juli 1937. Etterarbeider på veien fortsatte imidlertid helt fram til Andre verdenskrig brøt ut i 1940. Veien fikk fast dekke med oljegrus i 1965/66 og asfalt i 1972. De første tiårene var veien vinterstengt, og først fra høsten 1968 ble veien helårsvei. I 1990 ble en ny og bedre vei over fjellet mellom Bolna og Sørelva åpnet.
Nordlandsbanen
Nordlandsbanen ble åpnet frem til Mo i Rana i 1942, og etter det drev tyskerne banebygging på Saltfjellet med krigsfanger som arbeidskraft. Arbeidet med jernbanen fortsatte etter frigjøringen i 1945, og 10. desember 1947 åpnet jernbanen til Lønsdal stasjon. Senere ble jernbanen forlenget til Fauske i 1958 og Bodø i 1962.
Tjøme-Hvaler-trinnet
Tjøme-Hvaler-trinnet er en endemorene fra siste istid. Den er eldre enn det mer kjente Ra-trinnet, og dateres gjerne til ca. 11 200 år før vår tid.
Resten av denne endemorenen ligger dels på havbunnen i Oslofjorden og vestover utenfor Agderkysten, dels går den på land i Vest-Agder og Rogaland.
Jonasprisen
Prisvinneren skal ha «medvirket til å skape et romsligere og mer tolerant samfunn, hvor menneskelig variasjon og personlige særtrekk vurderes som en berikelse og ikke som et problem.»
Prisen består av et stipend, et kunstverk og et diplom.
Jurij Basjmet
Jurij Abramovitsj Basjmet (1953–) er en russisk bratsjist og dirigent
Liv og virke
Jurij Basjmets farmor, Zilia Efimovna, studerte i unge år sang ved konservatoriet, mens mormoren, Daria Aksentjevna, sang huzulersanger. Etter å ha fått undervisning på fiolin og vunnet sin første musikkonkurranse byttet Basjmet over til bratsj. Han påbegynte bratsjstudiet på Moskvakonservatoriet hos Vadim Borissvskij, som var en kjent bratsjlærer og bratsjist, berømt for sitt bratsjspill i Beethovens strykekvartetter. Etter Borissvskijs død i 1972 fortsatte han studiet hos Fjodor Drusjinin, som Dmitrij Sjostakovitsj dediserte sin bratsj-sonate til. Basjmets internasjonale solistkarriere startet etter at han vant førsteprisen i ARD internasjonale musikkonkurranse i 1976.
Etterhvert har Jurij Basjmet blitt en av de betydeligste av samtidens musikkpersonligher. En rekke komponister har skrevet sonater og konsert for ham, deriblant Sofia Gubaidulina, Giya Kancheli og Alfred Schnittke. Han har de siste årene vært dirigent for Moskvasolistene.
Utmerkelser
1995: Léonie Sonnings musikkpris
Loser Takes All
Loser Takes All er en roman av den engelske forfatteren Graham Greene, utgitt i 1955. Den handler om bokholderen «Bertram» som arbeider i firmaet til den egenmektige «Herbert Dreuther». Ved et innfall av «Dreuther» blir «Bertram»s nært forestående bryllup med den unge «Cary» flyttet fra London til Monaco. «Bertram» tiltrekkes av spillebordene i Monte Carlo, og tenker ut et system som gir store gevinster. Imidlertid lider forholdet til «Cary» under «Bertram»s tiltagende spillegalskap. Men etter en ny inngripen ved mr. «Dreuther», velger «Bertram» kjærligheten framfor rikdom og makt.
Ticket to Ride/Offering
Ticket to Ride/Offering er et musikkalbum med The Carpenters fra oktober 1969.
Dette er duoens debutalbum.
Close to You
Close to You er et musikkalbum med The Carpenters fra august 1970.
Albumet inneholder blant annet en coverversjon av The Beatles' sang «Help!».
Chentangzhuang kullkraftverk
Chentangzhuang kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Tianjin, i det nordøstlige Kina like øst for Beijing. Det har en installert produksjonskapasitet på 835 MW, fordelt på 4 enheter: 1 x 100 MW, 1 x 135 MW, og 2 x 300 MW. Alle enhetene er fyrt på kull.
William Oliphant
William Oliphant av Aberdalgie, Perthshire, også benevnt som Olifand, (d. 1329) var den eldste sønn til Walter Oliphant. William Oliphant var kommandant på Stirling Castle som overga seg til engelske styrker i 1304.
Bakgrunn
Faren Walter Oliphant var justiciar (øverste juridisk offiser i middelalderens England og Skottland) av Lothian under styret til kong Alexander I av Skottland. Dette kontoret var egentlig tildelt hans stamfar, David de Olifand som var en soldat i kong Stephen av Englands hær, men som berget kong David I av Skottland under beleiringen av Winchester Castle i 1141 og gjorde det mulig for kongen å redde seg tilbake i sikkerhet i Skottland.
William Oliphant ble tatt til fange da Dunbar Castle ble erobret i 1296 av John de Warenne, 7. jarl av Surrey. Den 16. mai 1296 ble han sendt som fange til festningen i Devizes hvor han ble til oktober 1297 hvor han ble frigitt under den betingelse at han kjempet for Edvard I av England i Frankrike. Senere kom han seg likevel tilbake til Skottland og slo seg øyeblikkelig sammen med William Wallace.
Beleiringen av Stirling Castle
Da Stirling Castle ble erobret fra engelskmennene i 1299 fikk William Oliphant selv ansvaret for dets forsvar av guvernøren John Foulis. Etter det som har blitt kalt for ‘ynkelig’ innsats av John Comyn den yngre i å stå opp mot de engelske styrkene i 1304 og deretter overga seg, forble Stirling Castle som den eneste festning i Skottland som ikke hadde overgitt seg til den engelske kongen.
Da John Foulis ba Oliphant å gi opp svarte han at han ikke kunne oppgi festningen uten å bryte sin ed og ære som ridder, men om han fikk tillatelse til det ville han dra til Frankrike med sine menn uten å tape ansikt. Kong Edvard I nektet å akseptere slike betingelser og beleiret festningen i fire måneder under konstant beskytning fra 12 katapulter.
UEFA-cupen 1979/80
UEFA-cupen 1979/80 ble vunnet av den tyske klubben Eintracht Frankfurt på bortemålsregelen med 3-3 sammenlagt over Borussia Mönchengladbach. Dette var UEFA-cupens niende sesong. Turneringens toppscorertittel ble delt mellom Harald Nickel fra Borussia Mönchengladbach og Dieter Hoeneß fra Bayern München med syv mål hver.