cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Casey Wright
Sesongen 2017/18
USA-mesterskapet på ski 2018 ble arrangert i Anchorage, og Wright kom der på 52.-plass på 10 km fristil, 27.-plass på sprint fristil og 20.-plass på sprint klassisk.
Tour de France 1999
Tour de France 1999 var den 86. utgaven av sykkelrittet Tour de France, fra 3. juli til 25. juli 1999.
Afrikamesterskapet i håndball for kvinner 2004
Afrikamesterskapet i håndball for kvinner 2004 ble arrangert i Kairo i Egypt i 2004.
Tour de France 1999
Rittet var det første i rekken av sju hvor Lance Armstrong ble kåret til vinner. I 2012 ble han imidlertid fratatt alle seirene uten at ny vinner ble kåret.
Casey Wright
Sesongen 2017/18
Hun representerte Australia under Vinter-OL 2018, og kom der på 63.-plass på sprinten og 81.-plass på 10 km fristil.
Tetracneminae
Tetracneminae er en gruppe som hører til blant parasittvepsene og er en underfamilie i ordenen vepser. Gruppen omfatter rundt 800 kjente arter fordelt på ca. 100 slekter. Det er funnet 122 arter i Europa, og det er nå funnet arter i Norge.
Tour de France 1999
Erik Zabel vant den grønne poengtrøya for fjerde år på rad.
Tetracneminae
Utseende
Små, blanke, svarte snyltevepser.
Levevis
Disse vepsene er parasitoider som angriper egg- eller larve/nymfestadiet til insekter og edderkoppdyr.
Utbredelse
Gruppen er utbredt over hele Jorda bortsett fra polområdene.
Systematisk inndeling
Inndelingen følger
TYR
TYR er en Avls- og interesseorganisasjon for spesialiserte storfekjøttprodusenter. Tidligere navn er Norsk Kjøttfeavlslag. TYRs formål er å være en avlsorganisasjon for norske kjøttferaser. Organisasjonen har over 1600 medlemmer Virksomheten er medlem av interesseorganisasjonen Norsk Landbrukssamvirke.
Stangeland ungdomsskole
Stangeland ungdomsskole er en ungdomsskole som ligger i Kopervik i Karmøy kommune. Skolen har rundt 350 elever og 40 ansatte. Rektoren på skolen er Gudrun Ferkingstad Grimstvedt.
Charlie Simpson
Charlie Robert Simpson (født 7. juni 1985 i Woodbridge i England) er britisk musiker som fra 2001 til 2005 var medlem i det suksessfulle popbandet Busted. 14. januar 2005 annonserte han at han ville forlate Busted for å fokusere på det andre bandet sitt, Fightstar.
Han har gitt ut fire soloalbum. Han har to brødre; Will og Ed.
Skjerjavatnet
Skjerjavatnet kan vise til flere innsjøer i Norge:
Huetar (språk)
Huetar er et utdødd chibchansk språk. Det var det viktigste og mest utbredte språket i Costa Rica da området ble kolonisert på 1500-tallet. Huetar ble regna som hovedspråket i provinsen Costa Rica under koloniseringa. Det ble snakka i Valle Central helt til stillehavskysten i øst og til Cordillera de Guanacaste i vest. Språket døde ut på begynnelsen av 1700-tallet. Til tross for hvor viktig språket var på 1500-tallet, fins det ingen tekster på huetar. Huetar tilhører sannsynligvis den votiske undergruppa av chibchanske språk, sammen med maleku og rama.
Mange stedsnavn i Costa Rica stammer fra huetar. Blant disse er Curridabat, Escazú, Tacacorí, Pocares, Aserrí, Tibás, Tayutic, Tiribí, Tucufres og Chicuá.
Norgesmesterskapet i boksing 2004
Norgesmesterskapet i boksing 2004 ble arrangert 4.–6. mars i Trondheim (menn) og 6.–8. april i Molde (kvinner).
Kongepokalene ble vunnet av Kari Jensen og Mohamed Massoudy. Kari Jensen vant den første kongepokalen som ble utdelt til en kvinnelig bokser. Forbundspokalen ble vunnet av David Eide. Beste klubb ble Trym IL.
Kongs-Emnerne
Kongs-Emnerne er et drama av Henrik Ibsen utgitt i Christiania 31. oktober 1863. Stykket hadde premiere på Christiania Theater 17. januar 1864.
Stykket skildrer konflikten mellom kong Håkon IV Håkonsson og hans svigerfar Hertug Skule.
Handlingen
Boken starter med at Håkon Håkonsson, hertug Skule, med flere er samlet for å se at det blir båret jernbyrd for Håkon. Denne blir fullbyrdet vellykket, og Håkon blir konge i landet. Skule ønsker seg kongemakten, men han vil ikke brenne alle broer, så han reiser seg ikke direkte mot kongen. I det skjulte arbeider Skule for å selv bli konge... Til slutt ender det med at Skules menn angriper Håkons, men Skule taper, og flykter til en kirke. Utenfor samles hans fiender, og etter hvert går han frivillig ut og blir drept der.
Adventus regis
Først da Haakons mor, Inga fra Varteig, bar jernbyrden (glødende jern) for å bevise at han var av kongsætt, måtte også erkebispen bøye av og gi etter. Noen år senere tok også Skule Jarl kongsnavn, men kirkens respons på hans nyervervede verdighet var heller laber. Dermed opplevde hertug Skule at det verken ble ringt for ham eller gjort prosesjon til hans ære. Kun to korbrødre kom ham i møte og leide ham på veien, som var det vanlige uttrykk for ritualisert intimitet mellom kirke og stat.
Mens biskop Nicolas fremstilles som veik, viste Hertug Skule at han var en dyktig administrator, men viljen og lederevnen var det bare kong Håkon som hadde, for i hans sinn fantes det ingen tvil. Allerede før stykket ble publisert var det kjent at dikterkollega Bjørnstjerne Bjørnson hadde stått modell for kong Håkon. Senere har litteraturforskere pekt på trekk ved Ibsen selv både i tvileren hertug Skule og i Jatgeir Skalds diskusjoner omkring sitt livsprosjekt og selve dikterrollen.
Garmo stavkirke
Garmo stavkirke var opprinnelig ei enskipet stavkirke, trolig reist på Garmo i Nord-Gudbrandsdalen i siste halvdel av 1100-tallet, i nåværende Lom kommune i Innlandet fylke. Kirken ble ombygd til korskirke på 1600-tallet, men revet i 1882. Knut Hamsund ble døpt i denne kirken. Senere ble den nedrevne kirken solgt på auksjon og delene for det meste «spredt for vinden». Det som var igjen av stavkirken ble noen tiår senere gjenreist på Maihaugen i Lillehammer, der en ikke helt autentisk versjon av Garmo stavkirke nå inngår som museumskirke i De Sandvigske Samlinger.
Alf Skjeseth
Alf Skjeseth (født 1. juni 1952 i Ringsaker) er en norsk pressemann og forfatter, bosatt i Oslo. Han var tidligere leder for Norsk journalistlag.
Garmo stavkirke
Datering
Den første kirken på Garmo skal ifølge et sagn ha blitt reist etter at Olav den hellige, som skal ha vært på misjonsferd gjennom Lom og Vågå, i 1021 ga Torgeir Gamle på Garmo ﬁskerettighetene i Tesse etter en tvistesak. Det heter seg at Torgeir siden tok troen og lot bygge en kirke på gården. Gardmo nevnes første gang i skriftlige kilder i cirka 1210, da biskop Ivar Skjalg av Hamar opptar en vitneforklaring blant eldre menn på Lom som stadfester at Torgeir Gamle faktisk fikk fiskerettighetene til Tesse av Olav den hellige. Vitneforklaringen er datert 11. august 1333 og er en transkripsjon av det udaterte originale diplomet fra årene 1202–1220.
Arkivkatalog
Arkivkatalog er en fortegnelse over arkivmateriale i et arkivdepot og et nødvendig hjelpemiddel for å finne frem i arkivene. En tradisjonell arkivkatalog på papir inneholder vanligvis en innledning med overordnede opplysninger om arkivskaperen og arkivet, deretter kommer arkivlisten, som er en oversikt over selve innholdet i arkivet. Listen kan variere i detaljeringsgrad og omfang. Som regel vil den inneholde både informasjon om arkivet og om hvor det fysisk er plassert, slik at det blir lett å finne frem. For hvert enkeltarkiv finnes det gjerne en eller flere kataloger. Det kan for eksempel være kataloger for ulike tidsperioder eller for ulike deler av arkivet. Det finnes også overordnede kataloger, av til kalt hovedkatalog eller samkatalog. De gir oversikt over arkivskapere og arkiver.
Alf Skjeseth
Skjeseth er bondesønn fra Hedmarken, med oppvekst i Ringsaker. Han tok artium ved Brumunddal gymnas i 1971 og gikk på Skjeberg Folkehøyskole 1971-1972. Han studerte sosiologi ved Universitetet i Oslo, før han begynte ved Norsk Journalistskole i 1975.
Garmo stavkirke
Datering
Det tørre klimaet på disse traktene kan ha ført til at ei tidligere kirke med jordgravde stopler kunne ha overlevd til rundt år 1150–1200, men det finnes ingen spor etter ei slik kirke. Man må derfor nesten anta at det bare har stått ei stavkirke på Garmo. Ifølge to lokale innskrifter fra 1700-tallet skal kirken ha blitt bygget i år 1130, den ene fra 1730 i Systun Garmo og den andre fra 1785 i Systun Frisvoll, men det knytter seg stor usikkerhet til tradisjonen bak begge.
Alf Skjeseth
Han begynte som journalistvikar i Ringsaker Blad (1969–1972), i Hamar Arbeiderblad (1971) og i Hamar Dagblad (1972–1973) før han ble journalist i Dagbladet 1973–1975.
Arkivkatalog
Nå produseres de fleste kataloger i et elektronisk system, i en katalogdatabase. Strukturen i katalogen har visse fellestrekk med papirkatalogene, men det er også ulikheter. Ofte kan man få oversikter som ligner på tradisjonelle arkivlister. I Norge er nettstedet Arkivportalen er en nasjonal søketjeneste der man kan søke etter arkivopplysninger på tvers av ulike arkivinstitusjoner og deres kataloger. Der kan man også finne overordnede opplysninger om arkivskaperen og om selve arkivet. Arkivportalen inneholder ikke opplysning om hvor arkivene er fysisk plassert i arkivdepotene, men brukere kan bestille arkiver til lesesalen ved den depotinstitusjonen som har det fysiske materialet. Foreløpig kan man bare i begrenset grad se digitalisert materiale på Arkivportalen. Digitalarkivet inneholder digitalisert og digitalt skapt materiale. Digitalarkivet er ikke en katalog, men det som er publisert der, inneholder arkivreferanser som kommer fra Arkivportalen.
Alf Skjeseth
Skjeseth var aktiv i ml-bevegelsen og avbrøt i 1976 utdanningen ved journalistskolen for å begynne i avisen Klassekampen. AKP(m-l) planla opptrapping fra ukentlige utgivelser til dagsavis og trengte folk med pressekompetanse. Skjeseth arbeidet i første omgang i Klassekampen fram til 1986.
Han var deretter journalist i Norsk Telegrambyrå til 2003. Fra 1985 var han landsstyremedlem i Norsk Journalistlag, og fra 1991 til 1995 hadde han permisjon fra NTB for å skjøtte vervet som NJ-leder. I disse årene satt han også som styremedlem i Norsk Presseforbund og i Institutt for journalistikk.
Garmo stavkirke
Rivning
Garmo stavkirke ble på 1800-tallet for liten for menigheten, og særlig sognepresten ivret for å bygge ei ny og tidsriktig kirke, og slik ble det. Nye Garmo kirke sto klar i 1879. Den gamle kirken ble derfor som en av de siste stavkirkene revet i 1882, og materialene ble solgt på auksjon og spredt utover.
Alf Skjeseth
Fra sommeren 2003 til høsten 2005 arbeidet Skjeseth som samfunnsredaktør i Nationen, før han igjen begynte i Klassekampen, der han arbeidet fram til han ble pensjonist i 2019. I 2011 utga han historia om Klassekampen i bokform.
Garmo stavkirke
Museumskirken på Maihaugen
Det skulle gå flere tiår før restene etter Garmo stavkirke ble gjenreist på Maihaugen i Lillehammer. Trond Eklestuen, en ivrig oppkjøper av gamle gjenstander i Nord-Gudbrandsdalen, kjøpte det meste av stavverket på auksjon og tok vare på det, men døpefonten og dragehodene ble levert inn til Universitetets Oldsaksamling i Kristiania. Eklestuen kom i kontakt med samleren Anders Sandvig, som i 1909 begynte å søke etter deler som var solgt på auksjonen etter at kirken ble revet. Eklestuen og Sandvig klarte å samle sammen så mye at det ble mulig å gjenreise en slags kopi av Garmo stavkirke på Maihaugen, og denne ble gjenåpnet 30. juli 1921. Helt samme kirken var det ikke, noe Sandvig heller aldri la skjul på.
Alf Skjeseth
Han er far til journalist Heidi Taksdal Skjeseth.
Garmo stavkirke
Museumskirken på Maihaugen
Garmo stavkirke av i dag rommer sviller, hjørnestaver og mellomstaver, samt en del av veggplankene og stavlegjene fra den nedrevne kirken. I den gjenreiste kirken ble alle nye deler spesielt merket, slik at man skulle se hva som var originalt og ikke. Merkingene er imidlertid ikke lenger like synlige. I dag har skipet og koret i alt ti staver med ulik utforming, foruten veggplanker av forskjellige typer, og det er et åpent spørsmål om den rekonstruerte kirken inneholder deler som kan stamme fra andre middelalderbygninger.
Inventaret
Av kirkens originale inventar er døpefonten og et maleri nå på plass i Garmo stavkirke. Flere malerier finnes på Glomdalsmuseet i Elverum, og dragehodene er på Oldsaksamlingen. Korbuen står nå i den nye kirken på Garmo, mens altertavlen, prekestolen og mange malerier er i privat eie i Lom.
Døpefonten av kleberstein er gjort i romansk stil og dateres gjerne til perioden 1150–1200, og er laget i Nord-Gudbrandsdalen. Den har også et trelokk fra middelalderen. I katolsk tid skulle dåpsvannet skiftes bare en gang i året, og lokket skulle beskytte vannet. Det er også spor etter en låseanordning på lokket, for å hindre tyveri av det innviede vannet, som var populært også til magisk bruk.
Altertavlen sto opprinnelig i Lillehammer stavkirke og er fra 1695. Fattigblokken fra 1668 kommer fra Fåberg kirke og har en billedframstilling av historien om den rike mannen og Lasarus. Fattigblokken og altertavlen var begge gaver til de respektive kirker fra Georg Reichwein og hans kone Catharina Sverdrup.
Prekestolen kommer fra Hustad kirke i Romsdal og er skåret av bygdekunstneren Peder Knudsen Kjørsvik i cirka 1730. Sammen med korbuen og briggen «Ana» var den gave til Maihaugen fra Nordiska museet i Stockholm i 1937.
Garmo stavkirke brukes fortsatt i noen kirkelige sammenhenger og er særlig populær til vielser i sommerhalvåret.
Ingunn Bergstad
Ingunn Bergstad (født 26. desember i 1948 på Dale i Vaksdal kommune i Hordaland) er en klinisk ernæringsfysiolog. Hun har parallelt med faglig engasjement drevet politisk påvirkning og synliggjøring av ernæringsfaget, yrkesgruppen, og deres forening, KEFF.
Ingunn Bergstad var selv med å opprette KEFF i 1984 og satt i interimsstyret som nestleder. I dag er hun aktiv i Fagpolitisk utvalg nedsatt av styret i KEFF. Som resultat av mange års fagpolitisk arbeid ble hun utnevnt til æresmedlem i KEFF 20. mars 2014 på foreningens 30-årsjubileum.
Hun var i en periode på 3,5 år ansatt på Universitetet i Oslo for å opprette en egen utdannelse i klinisk ernæring i Norge. Frem til 1997 måte studentene reise til utlandet for å fullføre utdannelsen som klinisk ernæringsfysiolog. Siden har hun bidratt til opprettelsen av studiet i klinisk ernæring ved Universitetet i Bergen, der hun fremdeles er programsensor. Ingunn bidro også aktivt til at profesjonen fikk sin autorisasjon i 2001.
Ved Oslo universitetssykehus og tidligere Aker universitetssykehus har hun vært pådriver til at ernæringsfaget skal være integrert i medisinsk behandling. Hun har vært sentral i opprettelsen av Ernæringsrådet ved Oslo universitetssykehus og sitter for tiden som nestleder i dette. I tillegg har hun vært leder for Ernæringskomiteen ved Aker universitetssykehus i mange år. Hun har et positivt omdømme blant sine ansatte, i 2008 ble hun kåret til årets medarbeider ved Aker universitetssykehus etter nominasjon av de ansatte ved hennes avdeling.
Ingunn Bergstad er utdannet klinisk ernæringsfysiolog fra Nordisk høgskole for husholdsvitenskap ved Universitetet i Oslo og Göteborgs universitet. Hun har også en mastergrad i sykehusledelse. Hun har vært ansatt på Aker universitetssykehus siden 1975, og hun har vært leder for Seksjon for klinisk ernæring i Medisinsk klinikk på Oslo universitetssykehus siden 1985. Under hennes lederskap har avdelingen vokst, både i antall og anseelse. Hun har vært medarbeider i en rekke forskningsprosjekter og sittet i Forskningsrådet ved Aker universitetssykehus. Hun har vært sentral i utarbeidelsen av ernæringsfaglige retningslinjer, medforfatter av vitenskapelige artikler og veileder for masterstudentene Nina Lorentsen, Monica Drivdal, Oddveig Drøpping, Jeevan Shikha Chawla (Alka), Monica Ekornes og Sissi Stove Lorentzen.
Ingunn Bergstad er gift med Lars Johansson og bor på Eiksmarka i Bærum kommune.
Svenska Dagbladets gullmedalje
Svenska Dagbladets gullmedalje er en pris «för årets främsta svenska idrottsbragd [och] belöning för utomordentligt förtjänstfull tävlingsprestation». Den har blitt delt ut av avisen Svenska Dagbladet siden 1925. Medaljen, som også kalles Bragdguldet, kan gis til et lag eller en individuell utøver. Enkeltutøvere kan ikke motta medaljen mer enn to ganger i løpet av karrieren.
Det svenske Riksidrottsmuseet sier at «Bragdmedaljen är utan tvivel den förnämsta utmärkelsen en svensk idrottsprofil kan få».
Prisens statutter definerer en «bragd» slik:
I 2002 ble det introdusert en bestemmelse om at utøvere som er eller har vært utestengt på grunn av doping ikke er aktuelle som prismottagere.
Rissa
Rissa var en kommune i Fosen i tidligere Sør-Trøndelag fylke og utgjør den vestlige delen av Indre Fosen kommune i Trøndelag fylke. Den ligger på en halvøy avgrenset i nordvest av Stjørnfjorden og i sør og sørøst av Trondheimsfjorden. Fra nordvest til sørøst grenset kommunen til Bjugn, Åfjord, Verran og Leksvik. Den grenset også mot Trondheim kommune og Agdenes kommune i Trondheimsfjorden. Administrasjonssenteret lå ved Årnset, og blir videreført som senter i Indre Fosen kommune.
Den 17. juni 2016 ble det vedtatt av Kongen i statsråd at Rissa og Leksvik blir én kommune fra 1. januar 2018.
Fra 2019 er Rissa navnet på området mellom Blåheia og Vardheia, og opp Skaugdalen til grensa med Verrabotn.
Geografi
Rissa ligger på Fosenhalvøya i Trøndelag fylke, og omfatter kyststrekningen nord for ytre Trondheimsfjorden til Stjørnfjorden.
Samfunn
Bygda er inndelt i tre omsorgssoner som omfatter sykehjem, eldresenter, hjemmehjelpsordning, hjemmesykepleie samt oppfølgningstjeneste for psykisk utviklingshemmede og mennesker med psykiatriske lidelser.
Rissa svarte til Stadsbygd prestegjeld i Den norske kirke fram til denne betegnelsen ble avsluttet først på 2000-tallet. Nå er det en del av Fosen prosti. Det ligger seks kirker i kommunen, Rissa kirke, Stadsbygd kirke, Rein kirke, Hasselvika kirke, Ramsvik kirke og Frengen kapell.
Næringliv
Landbruk er den viktigste næringen i kommunen, mens Bergen Group Fosen (tidligere Fosen Mekaniske Verksteder) og ITAB (tidligere Legra) er viktige industribedrifter. Ellers finnes en relativt variert industri med næringsmiddel-, trevare og verkstedindustri. |status=Tidligere kommune I kommunesenteret finnes kjøpesenter med godt utvalg av ulike forretninger og flere dagligvarebutikker.
Historie
Det geografiske området som fram til 2018 utgjorde Rissa kommune, var resultatet av kommunesammenslåingen i 1964. Deler av datidens Stadsbygd, Rissa og Stjørna ble slått sammen til en storkommune. Dagens kommunevåpen hentyder også til kommunesammenslåingen der de tre rosene symboliserer hver sin kommunedel.
Vi har spor av menneskelig aktivitet fra tidlig i yngre steinalder, trolig for 5000- 5500 år siden. Helleristningene på Stykket i Stadsbygd (elgfigurer) vitner om ei tid da menneskene i Trøndelag ennå levde av fiske og fangst, foruten sanking av skjell, planter og røtter. |status=Tidligere kommune
Ved hjelp av navneforsking kan en temmelig sikkert slå fast at det har bodd folk i kommunen fra før vikingtid (yngre jernalder). Eksempler her er navn som ender på vin og heim: Grenne (Granvin), Dæli (Dalvin), Askjem og Solem. Trolig var det stor folketilvekst her i tidlig vikingtid, noe alle «-stad» navna vitner om: Vemundstad, Fenstad, Hermstad, Baustad, Denstad. Navneforskinga forteller oss at det alt i vikingtid var fast bosetting omtrent i de samme områdene det bor folk i dag, over tusen år seinere.
Navnet Rissa (lokal uttale: Ressa) er ikke sikkert forklart, men kan være avledet av norrønt Rissi, navn på bukta av Trondheimsfjorden (Botn) som går inn her, eller til norrønt ris – bergrygg eller verbet risa – stige. Sistnevnte betydning kan være bergryggen Blåheia som ris (stiger) opp fra fjorden. Noen navneforskere mener navnet kan ha et annet opphav, nemlig strømmen inn til Botn som riser opp og ned.
Rissa er også kjent for naturkatastrofer. Mest kjent er Rissaraset i 1978 da et kvikkleireskred tok med seg over 20 bygninger og 1 person omkom. Det er også kjent at det gikk et leireras på Dale i 1760 hvor 17 mennesker omkom.
Ord og våpen
Utgangspunktet for kommunevåpenet er hertug Skule Bårdsson (1189-1240), som eide godset og kongsgården Rein i Rissa. Ved utgraving i Erkebispegården i Trondheim ble det funnet deler av en gravstein hvor en person er avbildet med hertugkrone/ krans. Dette antas å være Skule. Det er ut ifra dette bildet på gravsteinen motivet er hentet. Den grønne bunnfargen i kommunevåpenet symboliserer at Rissa er en primærnæringskommune, og sølvfargen på ringen og kransene hentyder til det rike sildefisket i Stjørnfjorden og Råkvåg. Våpenet hentyder også til kommunesammenslåingen hvor de tre rosene symboliserer hver sin kommunedel.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er det store teateramfiet som ligger mellom Prestegårdshagen og Museet Kystens arv på Stadsbygd. Dette ble anlagt i forbindelse med at området ble valgt til tusenårssted for Rissa kommune i år 2000. De største teateroppsetningen her var dramatiseringa av Johan Bojers roman Den siste viking i 2001 og 2002, 2005, 2007, 2010, 2013 og i 2017 da forestillingen trakk 8600 tilskuere.
Friluftsliv
Rissa kommune har en meget variert natur som gir muligheter for et usedvanlig rikt friluftsliv innenfor korte avstander. Fra høyfjellsområdene i Skurven til fjæra ved fjorden er det et stort spenn i årstidsvariasjon, klima og frodighet. Her finnes fine utfartsterreng for langrenn og en alpinbakke (Haugsdalen Skisenter). Det er mange gode fiskevann og to lakseelver, Nordelva og Skauga. Langs fjorden og ved en del av vatna finnes fine badeplasser.
Lucanus thibetanus
Lucanus thibetanus er en billeart i famillien hjortebiller (Lucanidae).
Kjennetegn
En stor (hannen 38-79 millimeter), kraftig, brunsvart hjortebille, kroppen for en stor del dekket med lysbrun bestøvning. Mandiblene hos hannen er nokså lange og krumme, med en innovverettet tann et stykke utenfor midten, med noen små tenner utenfor denne. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte. Pannen har en buet tverrkjøl og et gaffeldelt fremspring i midten. Hodets side og bakhodet har markerte, høye kjøler hos store hanner. Beina er gulbrune. Hunnen er nokså bred, blankt brunsvart.
Utbredelse
Arten er utbredt i Myanmar, Vietnam, Yunnan og Tibet.
Boeing
The Boeing Company (som regel forkortet til Boeing) er en amerikansk fabrikant av fly og romfartsmateriell for sivile og militære formål. Selskapet har sitt hovedkvarter i Chicago i Illinois, mens det største produksjonsanlegget ligger i Seattle i Washington.
Boeings to hoveddivisjoner er Boeing Integrated Defense Systems, som er ansvarlig for forsvars- og romfartsprodukter, og Boeing Commercial Airplanes, som er ansvarlig for sivile luftfartøyer.
Tidlig drift
Selskapet ble grunnlagt 15. juli 1916 i Seattle av William E. Boeing og George Conrad Westervelt som B&W. Westervelt forsvant ut av selskapet etter kort tid. Kort etter forandret man navn til Pacific Aero Products, og i 1917 fikk selskapet navnet Boeing Airplane Company.
Den første produksjonsordren kom på selskapets Model C sjøfly i 1917. Den amerikanske marinen bestilte 50 fly som skulle brukes til trening av piloter. Etter første verdenskrig bestilte ikke marinen flere fly, og selskapet produserte i en periode møbler for å overleve. Parallelt drev man med design av nye flytyper.
Tidlig i 1919 ble den første luftpost levert med en Boeing C-700. Turen gikk fra Vancouver, Britisk Columbia, Canada til Seattle. Senere ble postruten flydd med en B-1.
Fra 1923 ble Boeing en ledende leverandør av jagerfly, etter først å ha tapt kampen om en militærkontrakt. Boeings fly, Model-15 ble dog såpass godt mottatt, da det endelig ble ferdig, at Boeing ble en ledende produsent av jagerfly det neste tiåret.
Datterselskapet Boeing Air Transport ble dannet da Boeing vant en kontrakt for flyfrakt av post i 1927. BAT tok også med seg passasjerer i sine små fly, og populariteten innen passasjerfrakt inspirerte Model-80, et tremotors biplan med plass til 12 passasjerer. Flyet gjorde sin første tur den 27. juli 1929 og ble senere oppgradert med ytterlige 6 passasjerplasser.
I 1929 eide Boeing Aircraft and Transportation Corporation etter hvert mange selskaper og forandret navn, til United Aircraft and Transportation Corporation, som drev med design og bygging av fly, motorer og propeller, frakt av post, kommersielle flyruter og vedlikehold av flyplasser. Året etter kom selskapets første monoplan, post- og frakteflyet Monomail og jageren XP-9. Videre fulgte modellen 247, som tross konkurranse fra Douglas DC-2, sammen med bombeflyet B-9, la det økonomiske fundamentet for utviklingen større flermotors fly.
Boeings siste biplan jagerfly, Boeing XF6B-1, hadde sin første flyvning i 1933, men den ble ikke satt i produksjon.
I 1934 forbød konkurranselovgivning flyprodusenter fra å eie postflyselskaper, og Boeing Holdings under United Aircraft and Transportation Corporation ble splittet i United Air Lines, United Aircraft og Boeing Airplane Company. Dette var et skudd for baugen og William Boeing trakk seg ut av selskapet og industrien.
Utviklingen av militærfly frem mot andre verdenskrig førte til forbedringer også i de kommersielle flyene. 314 Clipper ble det første flyet til å fly transatlantiske ruter, og Stratoliner, en kommersiell utgave av B-17, ble det første flyet med trykkabin.
I 1952 bestemte man seg for sette $16 millioner i utvikling av en prototype for et jettransportfly, Model 367-80, eller «Dash 80». Dette var en ren gambling med selskapets fremtid, men den lyktes. Dash 80 ble prototype både for KC-135 Stratotanker, verdens første jettankfly, og Model 707-120, som var Boeings første kommersielle passasjerjetfly.
Under den kalde krigen brukte Boeing sin erfaring fra andre verdenskrig, blant annet innen antiluftskyts og missiler, noe som førte til at selskapet begynte med romfart. Blant annet utviklet man et bemannet gjenbrukbart romfartøy som kunne gli gjennom jordens øvre atmosfære etter å ha blitt skutt ut i bane ved hjelp av en rakett. Ideen ble sett igjen 20 år senere i form av romfergen, og da hadde Boeing allerede vært i rommet gjennom sterk deltagelse i Apollo-programmet. Blant annet leide selskapet ut 2000 funksjonærer til NASA, og Boeing leverte det overordnede integrasjonssystemet for hele Apollo-programmet.
Jetalderen
Utviklingen av kommersielle jetfly førte til støysvakere turbofanmotorer i 707, samt utviklingen av Boeing 727, selskapets eneste tremotors jetfly for mindre flyplasser. Det tomotors Boeing 737 var opprinnelig enda mindre og Boeing 747 var inntil nylig verdens største passasjerfly i drift (i 2007 ble Airbus A380 det største i drift). Boeing 747 var for øvrig enda en gambling med selskapets fremtid i en periode da det gikk nedoverbakke med flyindustrien, og Boeing tapte i tillegg arbeid i forbindelse med at Apollo-programmet gikk mot slutten. Man gikk også inn i databransjen og leverte kommersielle datamaskiner til 148 kunder, bygde vindturbiner, trikker og utviklet et avsaltingsanlegg for et feriested på Jomfruøyene, blant annet.
I 1962 ble to 707-320B bygd om for bruk av den amerikanske presidenten, og kalt VC-137C. Disse ble de første Air Force One og var i drift som presidentfly frem til 1990, da de ble erstattet to 747-200, kalt VC-25A.
707 ble faktisk produsert frem til 1991 fordi den var plattform for det militære overvåkingssystemet Airborne Warning and Control System (AWACS). På 90-tallet tok 767 over som plattform for dette systemet.
Mimopterolophia
Mimopterolophia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Boeing
Jetalderen
På 1990-tallet har Boeing blant annet vært involvert i Sea Launch-prosjektet (sammen med blant andre Kværner) og Den internasjonale romstasjonen.
Mimopterolophia
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Boeing
Jetalderen
Midt i samme tiår gikk Boeing gjennom to større fusjoner i løpet av kort tid. I desember 1996 gikk man sammen med Rockwell International Corporations avdeling for luftfart og forsvarssystemer. 1. august 1997 fusjonerte Boeing og konkurrenten McDonnell Douglas. Senere har selskapet kjøpt opp og fusjonert med flere mindre kjente teknologi- og romfartsselskaper.
Mimopterolophia
Utbredelse
Arten lever på Filippinene (Mindanao).
Boeing
2000 og fremover
I løpet av 1990-tallet fikk Boeing merke at Airbus ble en gradvis sterkere og mer aggressiv konkurrent. For å møte denne konkurransen lanserte selskapet modellen 787 Dreamliner som skulle vært levert til de første kundene i mai 2008. Produksjonen ble imidlertid forsinket, og flyet ble så ventet satt i drift i slutten av 2009. Men også denne datoen ble overskredet på grunn av produksjonsproblemer og det første flyet ble levert til ANA i august 2011.
Boeing produserte totalt 762 fly i 2015.
Boeing 7x7-serien
Boeing 7x7-serien er Boeings nåværende kommersielle flyserie, og tilsvarer A3x-serien fra konkurrenten Airbus. Følgende modeller er i produksjon, eller har vært produsert i denne serien:
Divisjoner
De to største divisjonene er Boeing Commercial Airplanes og Integrated Defense Systems group.
Canadian Premier League
Canadian Premier League er den øverste ligaen i fotball i Canada. Ligaen kommer likevel i skyggen av Major League Soccer som per 2022 har tre canadiske lag med i ligaen.
Taimi (app)
Taimi (teɪmi) er et sosialt nettverk og dating app som henvender seg til alle LGBTQI+ personer. Nettverket matcher internett-brukere basert på deres valgte preferanser og lokasjon. Taimi's applikasjon finnes på iOS og Android.
Canadian Premier League
CONCACAF-ranking (2021)
''CONCACAF har ingen egen rangering, så lagene her er rangert etter Kickalgor.com sitt oppsett ved bruk av ELO-metoden. ''
Taimi (app)
Mobil applikasjonen har en fri og en abonnement-basert premium-versjon. Taimi startet som en online dating app for homofile menn selv om selskapet har annonsert flere ganger sine planer for LGBTQI+ inclusive - versjon tidligere.
Taimi er tilgjengelig i over 45 land. Dette inkluderer land som blant annet Usa, Canada, Australia Singapore og Brasil.
Historie
Taimi ble lansert i 2017 av Sosial Impact Inc. i Las Vegas. I henhold til flere publikasjoner, hvor det var en gruppe utviklerer, inkludert grunnleggeren av Taimi, Alex Pasykov, kom opp med et navn for dating appen "Tame Me", som gradvis utviklet seg til Taimi.
Selv om Taimi ble grunnlagt i Usa, har applikasjonen begynt å vokse i popularitet, spesielt i den Europeiske Union. 31. oktober 2018 lanserte Taimi applikasjonen i Storbritannia.
I juli 20, 2019, lanserte Taimi sin applikasjon i Nederland, Spania og spansk-talende land i Sentral-og Sør-Amerika fulgte etter.
Sosialt Ansvar
Taimi sin grunnlegger og teamet uttrykte et ønske om å kjempe statsstøttet homofobi rundt om verden. Ifølge Alex Pasykov, planlegger Taimi om å samarbeide med flere ikke-statlige organisasjoner for å bekjempe statsstøttet homofobi.
Noen studier har nevnt at Taimi er blant de sikreste dating applikasjonene personer i LGBTQI+ samfunnet. Nylig har Taimi inngått et samarbeid med UNAIDS og LHBT-Stiftelsen til støtte av en banebrytende LGBTI-undersøkelsen.
Selskapet samarbeider med flere pride marsjer og parader, inkludert blant annet Los Angeles Pride, New York Stolthet, Las Vegas Stolthet. Taimi også inngått samarbeid med Trevor Project for å støtte LGBTQI+ rettigheter.
Funksjoner
Flere medier nevner Taimi som den sikreste dating-appen for homofile menn. Sikkerhetsfunksjoner for Taimi inkluderer blant annet håndplukket moderering av brukerprofiler, bekreftet merkelapper og to-faktor autentisering for å sikre brukeres personopplysninger.
Programmet tilbyr også integrering via sin Facebook-profil, samt via sin Snapchat-konto. Taimi har også en fordøye tilgjengelig for alle, samt video samtaler og fortellinger.
Betalt abonnement
Taimi XL er Premium-versjonen av Taimi. Dette betalte abonnementet har blitt møtt med uenighet av flere brukere, ettersom de hevder at gebyrene er for høye. Den betalte versjonen tillater brukere å skjule sin identitet, sende ubegrenset chat-forespørsler og videosamtaler
Uttalelser
Betalt abonnement er et avgjørende problem for Taimi-appen. Mange brukere har fremmet et ønske om å redusere kostnadene for Taimi XL, eller å eliminere den helt. Taimi nekter å eliminere denne funksjonen og sier at den grunnleggende versjonen av appen er gratis. De samlede tilbakemeldingene angående appen er positive. De fleste anmeldere velger å fokusere på dating aspektet over den sosiale nettverk-delen.
Kontroverser
I 2018 ble appen møtt med flere negative tilbakemeldelser fra LGBTQI+ aktivister etter at en artikkel ble publisert og delt av flere medier, fokusert på et filter som aksepterte Taimi-brukere å blokkere hverandre basert på sin HIV-status. Taimi fjernet raskt dette filteret, og det valget er ikke lenger tilgjengelig.
Taimi har også møtt kontroverser gjennom uenighet på sosiale medier med noen klager over sine aggressive annonsering strategier.
Nguyễn Hoàng Phi Vũ
Nguyễn Hoàng Phi Vũ (født 27. juni 1999) er en vietnamesisk bueskytter.
Han representerte Vietnam under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde.
Lasiolepturges
Lasiolepturges er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, slank, lysbrun trebukk. Antennene er tynne og betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er avrundet rektangulært, noe bredere enn langt. Dekkvingene er nesten jevnbrede, med lysgrå tegninger som omfatter en stor, ganske varierende flekk i midten og lysgrå vingespisser. Dekkvingene har oppstående, langer hår. Beina er nokså lange og slanke, leggene med påfallende, lange, oppstående hår.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana, Ecuador, Peru og Brasil).
This Must Be It
«This Must Be It» er en sang av den norske elektronikaduoen Röyksopp, den ble utgitt på deres tredje album Junior 23. mars 2009, og som den tredje singlen fra albumet 2. november 200. Sangen inkluderer Karin Dreijer Andersson på vokal (Fever Ray, The Knife). Singelen ble utgitt som digital nedlastning og 12″ vinyl.
Musikkvideo
Den offisielle musikkvideoen er regissert av de svenske regissørene Filip og Andreas Nilsson, og ble gjort tilgjengelig på nett 28. september 2009. Nettsiden til bandet beskriver musikkvideoen som "a semi-biblical story that takes place in an all nude utopic hippy-world."
Valget til den lovgivende forsamling i Republikken Kina 2008
Valg til den lovgivende forsamling i republikken Kina ble gjennomført i Republikken Kina (Taiwan) den 12. januar 2008.
Partier
Det deltok 12 partier i valget, med Taiwans nasjonalistparti Kuomintang (KMT) som leder av flertallet i parlamentet før valget. Sittende president Chen Shui-bian var i spissen for hans parti Demokratisk framskrittsparti (DF).
Tema i valget
Forholdet til Kina var et bakenforliggende tema i valgkampen. DF har argumentert på Taiwan sin evne til å stå imot politisk press fra Fastlands-Kina, mens KMT ønsket å normalisere forholdet til Kina, DF har gått så langt som å advare velgerne om at KMT ønsker å selge Taiwan til Kina. Økonomien ble også et sentral tema.
Et av målene i valget var å redusere det totale antallet parlamentsmedlemmer fra 225 til 113, for derfor å redusere antallet de ustyrlige parlamentarikerne som tidligere har vært medlemmer, med slåsskamper og korrupsjon som varemerker.
Valgresultatet
Offisielle resultater viser partiet KMT, som ønsker nærmere forbindelser med Folkerepublikken Kina, sikret seg 81 (72%) av plassene i det 113-plasser store parlamentet, og slo president Chen Shui-bians parti, DF som bare fikk 27 plasser, mens andre mindre partier fikk 5 plasser. Demokratisk framskrittsparti fikk dermed sitt verste valgnederlag noensinne.
Reaksjoner
En uoffisiell kinesisk reaksjon sa at de var glade for velgeren hadde snudd seg bort fra konfrontasjonslinjen som den sittende presidenten hadde prøvd seg på.
President Chen Shui-bian erkjente det store nederlaget og trakk seg like etter resultatet var klart, som leder for sitt parti DF.
Folkeforsamlingen (Romerriket)
Folkeforsamlingene var den lovgivende og juridiske makten i den romerske republikk. I motsetning til senatet og embetene, var forsamlingene åpen for de alminnelige borgerne i Roma. Folkeforsamlingen bestemte om riket skulle gå i krig, og den vedtok og avslo lovforslag. Embetsmennene ble valgt av forsamlingen, i tillegg til at den fungerte som en domstol. Folkeforsamlingen bestod av fire underordnede forsamlinger, centurieforsamlingen (Comitia Centuriata), tribusforsamlingen (Comitia Tributa), Comitia Calata, og Comitia Curiata
Men livet lever
Men livet lever er tredje og siste roman i Landstryker-trilogien, eller August-trilogien, av Knut Hamsun. Den ble utgitt første gang 5. oktober 1933. Boken høstet svært stor omtale i pressen ved utgivelsen, og ble bl.a. kalt «den boken som alle har gledet sig til og ventet på i uker og måneder.»
Handling
August, som måtte flykte fra Polden i slutten av August (den andre boken i trilogien), dukker opp igjen 15 år senere i Segelfoss. Han er nå i sekstiårene, og arbeider for byens største handelsmann og etterhvert også konsul, Gordon Tidemand, sønn av Theodor på Bua (kjent fra bøkene Børn av tiden og Segelfoss by). August blir av byens folk bare omtalt som Altmulig, og det tidligere begjæret etter å skape utvikling, forandring og storhet synes å være borte. August er nå en hjelper og uunnværlig altmuligmann, som tilsynelatende har funnet sin plass under konsulens vennlige regime. Han tumler med religiøse grublerier og en håpløs forelskelse i en ung pike fra et fattig bondehjem. En dag kommer Pauline, landstrykerkameraten Edevarts søster fra Polden, til Segelfoss med en stor pengesum, og Augusts ustyrlige virketrang blir vekket på ny.
Privatlivet mens romanen ble skrevet
Romanen er én av to som ble skrevet mens han eide sin første bil.
Ines Prange
Hun kom til Norge som åtteåring med sin tyske familie, som etablerte seg i Oslo.
Hun var utdannet ved Statens Teaterhøyskole, og debuterte på Rogaland teater i 1991. I tillegg til å stå på scenen deltok hun også som skuespiller i flere fjernsyns- og filmproduksjoner. Hun medvirket i NRKs dramaserie Brigaden, og ble særlig kjent for det norske TV-publikummet med barne- og ungdomsserien Johnny og Johanna som gikk på NRK fra 2004 til 2006. Hun spilte rollen som Kristin i den norske dramafilmen Jeg er Dina, og medvirket i den danske dramaserien Ørnen. I 2014 var hun med i den kritikerroste spenningsserien Mammon, som også ble en stor publikumssuksess.
VM i freestyle og snøbrett 2023 - Freestyle kulekjøring kvinner
Freestyle hopp for kvinner under VM i freestyle og snøbrett 2023 ble arrangert med kval 21 og finale 23 februar.
Kvalifisering
De 9 beste etter 1 omgang gikk direkte til finalen. Av de resterende gikk de 9 med det beste enkeltresultatet i en av de 2 omgangene.
Klassisk Kalvik II
Klassisk Kalvik II er et musikkalbum med Finn Kalvik, utgitt i 2005.
Sanzjar Musajev
Sanzjar Musajev (født 11. april 1996) er en kasakhstansk bueskytter.
Chorina
Utbredelse
Slekten er kjent fra Brasil (Amazonas).
Sturla Haugsgjerd
Sturla Haugsgjerd (født 1982) er en norsk skuespiller, best kjent som Pelle i barne- og ungdomsserien Asylet som gikk på NRK fra 1995 til 1998. Han vokste opp vest i Oslo. Haugsgjerd er også aktiv samfunnsdebattant, skribent og podcastvert. Han er sønn av psykiater og psykoanalytiker Svein Haugsgjerd.
Eide skole (Karmøy)
Eide skole (inntil 1970: Eide-Stangaland skole) er en tidligere barneskole som ligger i Kopervik i Karmøy kommune.
Barneskolen ble grunnlagt i 1933, og ble nedlagt i 2022, ettersom den ble slått sammen til Stangaland skole sammen med tidligere Stokkastrand skole. Eide skole hadde ved siste skoleår 368 elever som var fordelt på 17 forskjellige klasser.
Apologi for Den augsburgske bekjennelse
Apologi for Den augsburgske bekjennelse ble forfattet av Philipp Melanchthon som et svar på den romersk-katolske «Gjendrivelse av Den augsburgske bekjennelse», latin Confutatio pontificia, som ble skrevet av romersk-katolske teologer ledet av Johannes Eck for å svare på Den augsburgske bekjennelse etter at den var lagt frem i 1530 på Riksdagen i Worms. Melanchthon skrev apologien som et forsvar for den originale bekjennelsen, og som et motsvar til tilbakevisningen som Keiser Karl V hadde bestilt.
Forskjellige utgaver
Den første utgaven av Apologi for Den augsburgske bekjennelse ble utgitt i april 1531. Melanchthon fortsatte å revidere denne og utgav en andre utgave høsten 1531. Noen forskere tror den andre utgaven er en bedre utgave av Apologien. I Konkordieboken refereres det til førsteutgaven av Apologien nå det siteres i Solida Declaration delen av Konkordieformelen. Den tyske 1580-utgaven av Konkordieboken bruker oversettelsen utført av Justus Jonas, som oversatte apologien fritt basert på Melanchthons tidligere utgaver. Den latinske 1584-utgaven av Konkordieboken har med den første utgaven av Apologien,
Apologiens betydning i Norge
Ved innførelsen av reformasjonen i Danmark-Norge fikk prestene plikt til å holde seg med enkelte bøker. Det var Bibelen, Luthers kirkepostille, Melanchthons Apologi for Den augsburgske bekjennelse, Melanchthons dogmatikk Loci Communes, Luthers lille katekisme, Kirkeordinansen og De saksiske visitasjonsartiklene av 1528.
Høsbjørkampen opp
Høsbjørkampen opp er et motbakkeløp i Brumunddal som arrangeres av Nybygda-Ski. Løpet ble første gang arrangert i 2008.
Dorothy Lawrence
Dorothy Lawrence (Denis Smith) (født 4. oktober 1896 i Hendon, Middlesex, død 1964 i Friern Barnet, London ), var en engelsk reporter. Hun ble kjent for å ha kledt seg som en mannlig soldat, for å slippe frem til frontlinjen under første verdenskrig. Lawrence tjenestegjorde også en kort tid, ca. 10 dager, som sappør under dekknavnet Denis Smith.[1] Da hun kom tilbake til England etter krigen, skrev hun en selvbiografi om sin opplevelser. Hun ble i 1925 innlagt på mentalsykehus, der hun ble til sin død i 1964.
Bakgrunn
Dorothy ble sannsynligvis født utenfor ekteskap, og kom under vergemål til en representant for Den engelske kirke. Senere, i 1920-årene anklaget hun vergen for å ha voldtatt henne, men ble ikke trodd. Før utbruddet av første verdenskrig arbeidet hun som journalist og fikk noen artikler inn i The Times.
Krigsreporter
Etter krigsutbruddet ønsket hun å dra til fronten som krigsreporter, men fikk avslag fra avisene i London. Hun bestemte seg deretter for å reise på egenhånd, kjøpte en sykkel for fem pund, syklet til kysten og kom seg over til Frankrike med en ferge. Den første byen hun kom til var Creil og deretter Senlis. «Bare latter omkring», skrev hun, «disse mennene drar i krigen som britene går i bokseringen». Hun snakket dårlig fransk, men i Paris fikk hun hjelp av to britiske menn til å komme seg videre til fronten. De ga henne en uniform og lærte henne å marsjere. Mennene bekymret seg ikke; hun ville så allikevel aldri nå fronten, mente de.
Lawrence klippet håret og band brystene med bandasjer. Den lokale borgermester ga henne reisetillatelse til Béthune, som han riktignok ikke var klar over lå ved fronten. Lawrence kom først til Albert i Somme, dit krigen ennå ikke hadde kommet for fullt. Her fikk hun hjelp av Tommy Dunn som skjulte henne i en hytte, inntil hun endelig fikk adgang til et kompani som gravde tunneller til fiendens skyttergraver. Hun deltok i tunnelgravingen som sappør (engelsk: sapper), men fikk seg aldri til å tenne lunten til dynamitten som skulle sprenge skyttergravene og begrave fiendens soldater. Forholdene ble etter hvert vanskelige, med frosset vann, stadig kanonild og lite mat. Til slutt meldte hun seg for den militære ledelse. Dermed var hun ferdig med ca. 10 dagers tjeneste ved fronten. Lawrence fikk da påbud om å bli i Frankrike til etter slaget ved Loos, angivelig for at hun ikke skulle røpe militære hemmeligheter. Andre kilder går i retning av at påbudets formål var å hindre et prestisjenederlag for hæren, ved å avsløre hvordan hun hadde infiltrert i styrkene.
Senere år
Hjemme i England ble hennes fortelling fra fronten sensurert og forsvarsdepartementet forbød utgivelse. I 1919 flyttet hun til Canonbury, Islington. Samme år utga hun sin bok Sapper Dorothy Lawrence, The Only English Woman Soldier. Boken ble vel mottatt i England, Australia og USA. Et års tid senere var imidlertid interessen for krigshistorier borte hos publikum. Boken ble derfor ingen økonomisk suksess for Lawrence.
John D. Goeken
John D. «Jack» Goeken (født 22. august 1930, død 16. september 2010) død er en grunder innen telekommunikasjon som etablerte selskapet Microwave Communications Inc., MCI Inc. Goeken etablerte bl.a. selskapene FTD Mercury Network, Airfone, In-Flight Phone Corp. Goeken Group Corporation er Mr. Goeken's holdingselskap. Goeken etablerte selskapet In-Flight Phone Corporation i Oakbrook, Illinois, for å ta opp konkurransen med GTE Airfone, which held a monopol på air-to-ground telecom.
Dorothy Lawrence
Senere år
I 1925 var hun uten familie og venner, og med dårlige inntekter. Hun ble mentalt syk og ble behandlet på institusjon, først på London County Mental Hospital og deretter Colney Hatch Lunatic Asylum, Friern, der hun bodde til sin død i 1964. Hun ble begravet i New Southgate Cemetery, men graven kan ikke lengre lokaliseres.
I 2003 fant Richard Bennet, et barnebarn av en av soldatene som hadde hjulpet Dorothy Lawrence i Frankrike, en opplysning om henne i Royal Engineers Museum i Chatham. Etter det har historikere arbeidet med å finne ytterligere materiale om henne.
Digte
Digte er Henrik Ibsens eneste diktsamling, utgitt 3. mai 1871. Samlingen inneholdt enkeltdikt skrevet fra 1847 til 1870. Det mest kjente av diktene er Terje Vigen. En replikk av førsteutgaven ble utgitt i 2010.
En utvidet utgave ble utgitt i desember 1875, supplert med fire dikt.
Georges Quéritet
Georges Quéritet (født 6. april 1882, død 5. januar 1963) var en belgisk fotballspiller som spilte i RFC de Liège og Racing Club de Bruxelles. Han spilte også i den første kampen til, 1. mai 1904, mot. Kampen endte 3–3, og Quéritet scoret Belgias og kampens første mål etter syv minutter, og det andre da han utliknet til 2–2.
Snømannen (spillefilm)
Snømannen (originaltittel The Snowman) er en britisk filmthriller med regi av Tomas Alfredson. Manuskriptet er ved og, basert på romanen Snømannen av Jo Nesbø.
Filmen produseres av Another Park Film i samarbeid med Universal Pictures og Working Title Films. En rekke scener ble spilt inn i Drammen og Oslo, blant annet på Restaurant Schrøder.
Den ble dårlig mottatt av filmanmelderne i Norge. Både VG, Dagbladet, Aftenposten, Adresseavisen, NRK P3 og Kinomagasinet gav den terningkast to. TV 2s filmanmelder gav den terningkast tre og Filmmagasinet fire. Også filmanmeldere i andre land gav den dårlig mottakelse.