cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Christian Jürgensen Thomsen
I sin ungdom studerte Thomsen i Paris. Vel hjemme i Danmark fikk han i oppgave å ordne en lokal samling med romerske og eldre skandinaviske mynter. De stilmessige forandringene og deres betydning kan ha satt Thomsen på tanken bak den relative dateringen av artefakter, dvs. å plassere dem i ordensrekkefølge etter stilmessige kriterier. Denne innsikten kom til å få betydning da Thomsen den 11. desember 1816 avløste Rasmus Nyerup som sekretær for Oldsagskommissionen. Her arbeidet han med å organisere kommisjonens samlinger noe som resulterte at ''Det Kgl. Museum for Nordiske Oldsager'' ble åpnet for offentligheten i 1819.
Thomsens ide var at forhistorien måtte være ordnet i tre kronologiske perioder, først steinalderen, dernest bronsealderen, og så jernalderen. Dette var revolusjonerende og dannet basis for all videre arkeologisk forskning. Museets samlinger ble ordnet etter hans nye system. Det kom til å inngå i Det danske Nationalmuseet i 1892.
I bokform publiserte Thomsen sitt forskningsarbeid i 1836 i verket Ledetraad til Nordisk Oldkyndighed, som kom ut på tysk i 1837 og engelsk i 1848. Tanken bak treperiodesystemet ble spredt over Europa. I 1832 ble Thomsen inspektør på Myntkabinettet i København sammen med Ole Devegge og med P.O. Brøndsted som direktør. Etter hans død i 1842 ble Thomsen direktør for Myntkabinettet.
Thomsen skaffet seg en enorm myntsamling – ca. 27 000 eksemplarer. Myntkabinettet ble testamentert 114 danske eksemplarer ved Thomsens død. Resten ble auksjonert bort.
Lofotveggen
Lofotveggen er det populære navnet på rekka av bratte fjell på øyene i Lofoten slik de ser ut som en sammenhengende vegg når man ser dem på avstand. Det mest kjente av fjellene er Vågakallen på Austvågøya.
Terrassa
Fotballspillerne Xavier Hernández og Albert Luque kommer fra Terrassa.
Skålebreen
Skålebreen er en isbre i Stryn kommune i Vestland. Breen ligger mellom Bødalen og Erdalen, øst for Lovatnet. Skålebreen henger sammen med Tindefjellsbreen i nordvest.
Hans Estner
Hans Estner (født 7. april 1951 i Tegernsee), er en vesttysk tidligere skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1980 i Lake Placid.
Estner vant en olympisk bronsemedalje i skiskyting under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Han var med på det vesttyske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 7,5 km stafett for menn, bak Sovjetunionen og Øst-Tyskland. De andre på laget var Franz Bernreiter, Peter Angerer og Gerhard Winkler.
Grenland
Grenland er et distrikt som i moderne tid utgjør den sørøstlige delen av tidligere Telemark fylke. Definisjonen av Grenland har variert over tid.
Grenland betyr «grenenes land» og er navngitt etter folkegruppen grener som bodde i det opprinnelige Grenland siden folkevandringstiden. Historisk bestod Grenland av områdene rundt Norsjø samt Bø. Over tid har definisjonen forskjøvet seg nedover. Det området som i nyere tid kalles Grenland ble tidligere kalt Skiensfjorden, mens mye av det opprinnelige Grenland i dag kalles Midt-Telemark. I dag betegner Grenland i første rekke Bamble, Porsgrunn, Siljan og Skien, og tradisjonelt også Holla; Holla blir imidlertid også regnet til Midt-Telemark etter sammenslåingen med Lunde til Nome kommune. Byene ved Skiensfjorden utgjør i dag tettstedet Porsgrunn/Skien.
Gerhard Winkler
Gerhard Winkler (født 17. januar 1951 i Langewiesen), vesttysk skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1980 i Lake Placid.
Grenland
Grenland ble sammen med Telemark (nå kalt Øvre Telemark) i dansketiden en del av lenet og senere amtet Bratsberg. I 1919 skiftet amtet navn til Telemark fylke; et mindretall på Stortinget ønsket at fylket skulle hete Grenland–Telemark for å uttrykke at dette var to separate distrikter.
Gerhard Winkler
Winkler vant en olympisk bronsemedalje i skiskyting under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Han var med på det vesttyske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 7,5 km stafett for menn, bak Sovjetunionen og Øst-Tyskland. De andre på laget var Franz Bernreiter, Peter Angerer og Hans Estner.
Grenland
Grenland er Norges største industriområde og sentrum for petrokjemisk industri. Petrokjemiindustrien i Grenland omfatter aktiviteter på Rønningen, Rafnes (Ineos) og på Herøya i Porsgrunn. Etylen skilles ut fra våtgass fra Ekofiskfeltet. Polyetylen og propylen produseres ved etylencracking. Videre produseres PVC og andre plastprodukter. Norcem produserer sement i Dalen i Brevik. Denne fabrikken (daværende Dalen Portland Cementfabrikk) ble opprettet i 1919.
Historie
Grenland betyr angivelig landet til grenene, folkegruppen som før vikingtiden skal ha hatt tilhold i søndre Telemark. De historiske navnene er Grenmar for den nordøstlige delen av området, mens den sørlige delen gikk under navnet Vestmar.
Grenland hadde ikke samme geografiske avgrensning som Grenland på 2000-tallet; tidligere betegnet Grenland områdene rundt Norsjø og Bø, men i ny tid har navnet blitt forskjøvet nedover og blitt sammenfallende med Skiensfjorden. Arkeologiske funn i det Grenland vi omtrentlig kan lokalisere med hjelp av norrøne kilder viser at det i alle fall har vært en befolkningskonsentrasjon i Solum, men vi vet for lite til å si om dette var grenenes bosetting.
Kulturhovedstad
En kulturhovedstad kan vise til:
Grenland
Historie
Kong Olav den helliges far, Harald Grenske, kom fra Grenland, noe som uttrykkes i hans tilnavn, grenske - «den grenlandske».
Kommuner
Grenland består av følgende seks kommuner:
Kragerø og Drangedal blir også regnet til Vestmar, men oftest som del av Grenland.
Tidligere Holla kommune som nå inngår i Nome ble tidligere regnet til Grenland, men blir nå regnet til Midt-Telemark.
Tettsteder
Tettsteder i Grenland, rangert etter innbyggertall (kommune i parentes):
Byer
Skien fikk bystatus som kjøpstad i 1358. Kragerø omtales som ladested fra 1623, og ble oppgradert til kjøpstad i 1666. Porsgrunn ble ladested under Skien i 1652, oppgradert til kjøpstad "under Skiens jurisdiksjon" i 1807 og innvilget selvstendig bystatus i 1842. Langesund ble ladested i 1765 og Stathelle i 1774, men begge mistet bystatusen i 1964 og fikk bystatus på nytt av kommunen i 1997. Brevik ble kjøpstad i 1845, mistet bystatusen i 1964 og fikk bystatus på nytt av kommunen i 2004.
Politikk
Ved Stortingsvalget 2013 var det 90 061 stemmeberettigede velgere i Grenland. Det ble avgitt 69 181 stemmer. Valgdeltagelsen var dermed 76,8 %. Valgresultatet ga en borgerlig overvekt på 11,7 prosentpoeng (53,6 % H+Frp+KrF+V, 41,9 % Ap+Sp+SV). Tabellen viser stemmefordelingen:
Stavanger bystyre 2003–2007
I perioden 2003 til 2007 var det borgerlig flertall med ordfører Leif Johan Sevland fra Høyre og Bjørg Tysdal Moe fra Kristelig Folkeparti.
A Technicolor Dream
A Technicolor Dream var et rockeband fra Oslo som ble dannet i 1982.
Bandmedlemmer
Medlemmene i A Technicolor Dream var Ketil Sveen (keyboards, trompet), Dag Krogsvold (gitar, vokal), Per Thomas Lund (bass) og trommeslagerne Pål «Krisa» Kristensen (senere Backstreet Girls) og Steinar Buholm (Sister Rain, The Tables).[2]
Diskografi
I 1983 gikk bandet sammen med musikerkollegene i Burnt Sienna om å gi ut en felles LP. A Technicolor Dream var blant de første rockebandene i Oslo på tidlig 1980-tall som spilte 60-tallsrock og psykedelisk musikk. De ga ut singelen «Beauty Is Truth» i 1986, samt kassetten Through the Rhythm.
Plateselskapet Voices of Wonder
De tre bandmedlemmene Ketil Sveen, Dag Krogsvold og Per Thomas Lund var med på å starte og drive plateselskapet Voices of Wonder på 1980-- og 90-tallet. Voices of Wonder utga band som Sister Rain, Dog Age, The Popcorn Explosion, Spacelings og Lost At Sea, og senere signerte blant annet Motorpsycho, Red Harvest, Hedge Hog og The 3rd And The Mortal. Helt fra begynnelsen var Voices of Wonder også sin egen distributør, og begynte gradvis å utvide repertoaret med utenlandske og andre norske plateselskaper. Selskapet skiftet i 2000 navn til Voices of Music & Entertainment (VME). Elektronika-selskapene Smalltown Supersound og Beatservice er i dag tilknyttet VME.
Medlemmene i A Technicolor Dream var Ketil Sveen (keyboards, trompet), Dag Krogsvold (gitar, vokal) og Per Thomas Lund (bass) og trommeslagerne Pål «Krisa» Kristensen (senere Backstreet Girls) og Steinar Buholm (Sister Rain, The Tables).
Peter Rochegune Munch
Peter Rochegune Munch (i Danmark ofte kalt P. Munch, født 25. juli 1870 i Redsted på Mors, død 12. januar 1948 i København ) var en dansk historiker og politiker.
Han var medstifter og ledende medlem av Radikale Venstre, og representerte partiet i Folketinget fra 1909 til 1945.
Munch var innenriksminister i Regjeringen Zahle I fra 28. oktober 1909 til 5. juli 1910, forsvarsminister i Regjeringen Zahle II fra 21. juni 1913 til 29. mars 1920 og utenriksminister i regjeringene Stauning II, Stauning III, Stauning IV, Stauning V fra 30. april 1929 til 8. juli 1940.
Skålbreen
Skålbreen kan referere til
Ziyarid
Ziyaridene var et iransk dynasti som hersket i de kaspiske provinsene Gorgan og Mazandaran mellom 928-1043 (også kjent som Tabarestan). Grunnleggeren av dynastiet var Mardaviz ebne Ziyar (927-935) som dro fordel av et opprør i samanidenes hær i Iran til å ta makten i det nordlige Iran. Han utvidet snarte sitt rike og erobret byene Hamadan og Isfahan.
Kanskje av de mer interessante tingene fra denne epoken er at vi vet at Abu Rayhan Biruni, den store vitenskapsmannen i middelalderen, ble støttet av Qabus, herskeren av Ziyarid-staten i år 1000 i Gorgan. Faktisk dediserte han sitt verk Kronologi til Qabus rundt 1000 og observerte månefasene derfra.
Graven som er bygget av brent murstein, er en enorm sylinder toppet av et konisk tak. Sylinderen er 18 meter i diameter og veggene er 5 meter tykke. Høyden fra grunnplanet til toppen er 53 meter.
Bjarne Odd Weider
Bjarne Odd Weider var far til Bjarne Olaf Weider, prost og i 2006 kandidat til vervet som biskop i Sør-Hålogaland etter Øystein Ingar Larsen.
Jilin Provincial Speed Skating Rink
Banen var arena for et verdenscupløp i sesongen 2008/09.
Kåre J. Smith
Kåre Johan Smith (født 14. november 1944 i Krokstadelva) har siden 1995 vært forstander i den frikirkelige bevegelsen Brunstad Christian Church (BCC, også kjent som både Den Kristelige Menighet og Smiths venner). Han er sønnesønn av menighetens grunnlegger Johan Oscar Smith (1871–1943). BCC er en internasjonal menighet med utspring i Norge, og mellom 30–40 000 medlemmer i over 65 land, og har sitt hovedkontor i Moss.
Filmåret 1947
Filmåret 1947 er en oversikt over lanserte filmer, fødte og avdøde filmpersonligheter i 1947.
Kåre J. Smith
Kåre J. Smith avløste etterhvert Sigurd Bratlie som Brunstad Christian Churchs åndelige leder. Under hans ledelse har den sosiale kulturen endret seg med henhold til å fjerne seg fra flere ytre skikker som tradisjonelt har vært karakteristisk for menigheten. Smith har store deler av livet vært virksom innen misjon, og reiser fremdeles i store deler av verden som misjonær.
Filmåret 1947
Fødsler
produsent, komponist og filmklipper || align=center| - ||align=center| - ||
Kåre J. Smith
Kåre J. Smith er pensjonist, men har i mange år drevet eget byggefirma, og de senere årene arbeidet som investor.
Prestwick Golf Club
Prestwick Golf Club er en golfklubb i byen Prestwick i Ayrshire, Skottland. Den ligger rundt 50 km fra Skottlands største by, Glasgow.
Filmåret 1947
Fødsler
|| skuespiller || align=center| - ||align=center| - || || skuespiller og bodybuilder, Californias 38. guvernør || align=center| - ||align=center| - ||
Kåre J. Smith
Barndom og oppvekst
Kåre J. Smith er sønn av Esther og Helge Anker Smith (sønn av Pauline og Johan O. Smith, Brunstad Christian Churchs grunnlegger). Kort tid før Kåre J. Smith ble født, flyttet foreldrene hans til Horten, men måtte flykte derfra under andre verdenskrig på grunn av bombetokt mot Marinens anlegg. Kåre ble derfor født hjemme hos sine besteforeldre i Krokstadelva 14. november i 1944, året etter bestefaren Johan O. Smiths død. Siden flyttet familien tilbake til Horten, hvor han bodde sine to første leveår.
Prestwick Golf Club
Prestwick Golf Club ble grunnlagt i 1851, og Old Tom Morris var klubbens greenkeeper og køllemaker i flere år. Prestwick er kjent som fødestedet til The Open Championship, golfsportens eldste major. Klubben arrangerte The Open alle de første årene, fra 1860 til 1870, og fortsatte i turnusen frem til 1925. I alt var Prestwick vert for mesterskapet 24 ganger.
Kåre J. Smith
Barndom og oppvekst
I 1946 flyttet familien til Drøbak, hvor de bodde i ca. fem år, før de flyttet til Grefsen i Oslo. Deres hjem var et samlingspunkt for mange av menighetens medlemmer, også for de tidligere lederne for Brunstad Christian Church, slik som Sigurd Bratlie, Elias Aslaksen og Aksel Johan Smith, når disse var på besøk i Oslo i forbindelse med stevner og menighetsarbeid.
Kåre J. Smith har selv opplyst at han leste mye i sin barndom, særlig bøker om jødenes historie og Israel.
Prestwick Golf Club
I de første årene bestod banen av 12 hull, men mot slutten av 1800-tallet var 18 hull blitt standard, og Prestwick ble omsider utvidet tilsvarende. Til forskjell fra noen andre av Skottlands velrenommerte baner er Prestwick en privat klubb, men gjester får spille på banen de fleste av dagene.
Kåre J. Smith
Barndom og oppvekst
I sekstenårsalderen reiste Kåre J. Smith til sjøs med tankskipet «Staberg», mest for å tenke over de vanskelige valgene i livet. Han har selv uttalt at han ikke så det som en selvfølge å være en kristen eller å tilhøre menigheten bare fordi hans foreldre og besteforeldre var det eller hørte til der, men ville gjøre slike valg på grunnlag av en personlig overbevisning og tro. I ni måneder arbeidet han på sjøen som maskingutt.
Ungdomsliv og misjonering
Etter endt militærtjeneste bodde han i Oslo. I perioden 1965–68 deltok han i dugnadsarbeid på menighetens stevnested Brunstad, som i denne tiden var i ferd med å bli utvidet fra å være et nedlagt gårdsbruk til å bli et stevnested for flere tusen deltakere. I 1968-69 tok han et ulønnet arbeidsår på Brunstad, før han høsten 1969 flyttet til Sverige for å misjonere. Han tok seg jobb som stuer på godssentralen i Stockholm, mens han brukte kveldene og helgene til å reise rundt og forkynne evangeliet. I de påfølgende årene misjonerte han i store deler av Sverige og Finland, i samarbeid både med jevnaldrende og med misjonærer i generasjonen over, slik som Elias Aslaksen, Aksel J. Smith og Sigurd Bratlie. I perioden 1970–1977 bodde Kåre J. Smith i Sverige, og reiste som misjonær både i Europa og USA. På midten av 70-årene startet en stor vekkelse med fokus på et mer personlig kristenliv blant ungdommen i BCC i Norge, der Kåre J. Smith sto sentralt.
Forkynnelse og tro
Kåre J. Smith forkynner syndenes forlatelse ved Jesus Kristus, men er i sin forkynnelse tydelig på at dette etter Guds ord bare er starten på kristenlivet. Han mener at det er et liv i seier over synden ved Den hellige ånds hjelp som utgjør hovedinnholdet i kristenlivet, og at dette utgjør mye av BCCs profil. Angående hans egenskaper som forkynner beskriver journalist i Aftenposten Kurt Johnny Olsen ham slik: ''Hans verbale stil på talerstolen er på mange måter særegen. Han preker ikke så mye som han fremholder hva Guds ord sier – med kraftfullt trykk på nesten hvert eneste ord.''
Ansvar
I 1982 ble Kåre J. Smith med i ledergruppen (representantskapet) for Brunstad Christian Church, og 12. september 1990 ble han medlem av hovedstyret i menigheten, der han satt frem til 2012. I tiden fra slutten av 1980-årene og frem til sin død i 1996 overlot daværende verdensleder Sigurd Bratlie mer og mer av menighetens åndelige ledelse til Kåre J. Smith, og ga ham til slutt hovedansvaret for menigheten på verdensbasis.
Kritikk
Da Sigurd Bratlie mot slutten av 1980-årene overlot stadig mer av ansvaret for menigheten på verdensbasis til Kåre J. Smith, ble det også rettet kritikk mot Kåre J. Smith personlig av de som ikke ønsket han som leder. Ifølge Smith, gjaldt hoveddelen av kritikken hans mer liberale holdning til ytre regler og påbud i menigheten. Det ble også rettet anklager mot ham av økonomisk karakter, noe som utløste en granskning av økonomien til både Kåre J. Smith og hans eiendomsselskap, som opplevde eiendomsmarkedets fall i samme tidsrom. Mange mente at Sigurd Bratlie burde stoppe det de kalte en forfølgelse av Smith, men Bratlie mente det bare var bra at Kåre J. Smith, som jo skulle overta ansvaret etter ham, ble gått etter litt i sømmene, noe Smith ikke motsatte seg. Bratlies holdning var ''La dem undersøke, la dem holde offentlige møter, la dem granske. Ingen er for stor eller god til det.'' Resultatet av undersøkelsene viste imidlertid ingen kritikkverdige forhold,  og både Sigurd Bratlie og medforstander Aksel J. Smith uttalte siden at mye av årsaken til anklagene var misunnelse.
Vekkelsen i 90-årene
Forsommeren 1991 startet det som av Brunstad Christian Church blir betegnet som en av de større vekkelsene i bevegelsens historie, der bl.a. Kåre J. Smith var sentral. Vekkelsens hovedbudskap var å komme inn i en personlig kristendom med fokus på et indre åndsliv, i stedet for å lene seg på ytre skikker og former. Vekkelsen ble av mange oppfattet som voldsom, og flere tok avstand fra den uvante formen den tok med felles bønn, tungetale og kraftige vitnesbyrd. Kåre J. Smith sammenliknet i sin selvbiografi vekkelsen med en «åndelig fødestue» og så det som sin tjeneste «å arbeide bevisst for å føre menigheten og den enkelte dypere inn i helliggjørelse». Kombinert med kritikken mot ham var det i denne tiden ca. 450 personer som forlot menigheten.
Videreutvikling av BCC
Forrige generasjon ledere i BCC uttrykte at menigheten ville trenge fornyelse, og at Kåre J. Smith var rette mann for dette. Smith har åpnet for mange nye aktiviteter for særlig barn og unge i menigheten, samt bruk av medier som TV og internett i misjonsarbeidet. I 1998 startet de første satellittsendte TV-sendingene. Et annet initiativ som han har hatt er utvekslingsprogrammet for ungdom, kalt YEP. På slutten av 90-tallet startet Kåre J. Smith en prosess for å videreutvikle hovedstevnestedet Brunstad i Stokke. Prosjektet, som var i milliardklassen, startet med en internasjonal idemyldring i 1998 og var ferdig sommeren 2005.
Dialog og litteratur
I et leserinnlegg i Aftenposten 17. juni 2004 sier Kåre J. Smith «Mediene fremstiller oss ofte som en sekt, en myteomspunnet menighet. Det finnes nok flere årsaker til dette, og jeg tror vi selv bærer en del av ansvaret. … Vi har hatt for vane (uvane) å la mediene formidle hva de vil om oss».
I 1995-96 lot han amerikaneren Lowell D. Streiker, som har skrevet flere bøker om, og er brukt som ekspert i rettssaker som har involvert sekter og kulter i USA, følge BCC på deres stevner, menighetsliv og familieliv, både i Norge og i ulike land verden over, i en periode på ca. ett år. Resultatet ble en bok kalt Smiths Friends – A Religion Critic Meets a Free Church Movements, utgitt både i Europa og USA. Samtidig slapp han til journalisten og forfatteren Kjell Arne Bratli, som siden 1979 har dekket saker tilknyttet BCC, som i flere bøker beskriver både BCC og en del sentrale personer der. I 2004 utga Smith offentlig boka Hyrde og Profet der han bl.a. beskriver sin oppvekst i, og sentrale hendelser i BCC, der han også avklarer forhold rundt kritikken han var gjenstand for i årene forut. I boka gir han også en redegjørelse for BCCs teologi og tro.
I 2007 deltok han med flere kapitler i dialogboken De skal støtes ut av Steinar Moe, der Moe belyser deler av BCCs teologi opp mot luthersk tankegang. Moe uttrykker «Det som er enestående med boka er at det er første gang en leder for Den Kristelige Menighet, nemlig Kåre J. Smith, går ut i det offentlige rom og innleder en dialog med en representant for et annet trossamfunn. Kåre J. Smith gir nemlig et "tilsvar" i boken, det vil si en respons på de lutherske vurderingene og aksentueringene. Slik sett har boken en økumenisk side.». I dette tilsvaret forklarer Kåre J. Smith en del nyanser rundt teologi og praksis på flere ulike felter innen menighetslivet i BCC. Han skriver i boka bl.a. «Steinar Moe har i forhold til Den Kristelige Menighet vært en foregangsmann. Vi er grunnleggende positive til en konstruktiv Interkonfesjonell debatt som baserer seg på kunnskap og en ekte søken etter innsikt med respekt for den annen parts overbevisning. ... Vi er på ingen måte sementert i vår forståelse og ønsker både dialog og fornyet kunnskap».
Luc Coene
Luc Coene (født 11. mars 1947 i Gent i Belgia, død 5. januar 2017 samme sted ) var en belgisk økonom som fra 1. april 2011 til 10. mars 2015 var sentralbanksjef i Belgias nasjonalbank (Nationale Bank van België).
Utdanning
Coene hadde universitetsutdanning (Degree) innen sosialøkonomi fra Universitetet i Gent, og hadde hovedfag (Post-graduate diploma) innen europeisk økonomisk integrasjon fra Europa-colleget i Brugge.
Karriere
Han begynte å jobbe ved Belgias nasjonalbank i 1973, og jobbet i forskningsavdelingen og utenlandsavdelingen fram til 1979. Da gikk han til IMF, og var assisterende administrator for Belgia fram til 1985. Han var kabinettnestsjef for Finansministerens kontor fra februar til november 1985, deretter kabinettsjef for visestatsministerens kontor og budsjettministerens kontor fram til mai 1988.
Fra juni til november 1988 var han hospitant hos IMF, deretter var han økonomisk rådgiver for Europakommisjonens generaldirektorat for økonomiske og finansielle saker (Directorate-General for Economic and Financial Affairs – ECFIN), fra 1989 til 1992. Han returnerte til sentralbanken i 1992, og ble rådgiver for avdelingslederen for utenlandsavdelingen.
Fra november 1995 til juli 1999 var han senator i Belgias senat, der han representerte Vlaamse Liberalen en Democraten (VLD). Fra 1999 til 2001 var han leder for Statsministerens kontor, og sekretær for ministerrådet (Council of Ministers). De neste to årene, fra 2001 til 2003, var han formann i direktørstyret for statsministeren kanselli, for statsminister Guy Verhofstadt, samtidig som han var sekretær for ministerrådet.
Ved siden av stillingen som sentralbanksjef hadde han flere andre verv, eksempelvis:
Han gikk av som sentralbanksjef 10. mars 2015, og Jan Smets overtok stillingen 11. mars.
Kasepää kommune
Kasepää var en landkommune nordøst i Jõgeva fylke i det østlige Estland, langs den nordvestlige bredden av Peipussjøen med strandlinje langs denne innsjøen i øst. Kommunen hadde cirka 1 300 innbyggere og et areal på om lag 41 km². Kommunens administrasjonssenter lå i strandstedet Raja nordøst i kommunen med 468 innbyggere. I 2017 ble Kasepää innlemmet i Mustvee kommune.
En større landsby – Kasepäa – ligger ved riksvei 42 like ved der hvor denne møter riksvei 3. Mellom tettstedet Kasepää og byen Mustvee går en vei lands Peipus-stranden, og langs denne veien ligger Europas lengste rekkelandsby (tänavküla), den 7 km lange Tiheda. Husene ligger utelukkende langs veien. Landsbyen ble opprettet av Gamle troende som hadde flyktet fra starens forfølgelser i Russland på slutten av 1600-tallet. De lever som fiskere og grønnsaksdyrkere i en livsstil som er relativt uendret siden 18- og 1900-tallet.
Torba (transportsekk)
Torba er som turkmensk transportsekk, som blir brukt av nomadestammer. Den er den neste største transportsekken som nomadestammene bruker og konstruert på samme måte som en Chuval, men er mindre. Vanlige dimensjoner er fra ca. 100-150 cm bredde og 30-50 cm høyde.
Puerto Ricos flagg
Puerto Ricos flagg består av fem horisontale striper, tre røde og to hvite, en blå triangel med en hvit stjerne. Det røde symboliserer blod, det hvite seier og fred og det blå symboliserer havet og himmelen. Stjernen står for nasjonen og triangelen symboliserer den styrende maktens tre deler; regjeringen, parlamentet og domstolene. Flagget ble utformet i 1894 av Francisco Gonzalo Marin med Cubas flagg som modell, der det røde og blå bytter plass.
Puerto Ricos flagg er i hovedsak identisk med rederiflagget til Det Stavangerske Dampskibsselskab (etablert 1855).
Blandeverk
Blandeverk er et anlegg eller en fabrikk som produserer ferdigbetong.
Blandeverk kan deles inn i to typer, stasjonære og mobile. Stasjonære blandeverk produserer betong som brukes i lokalmiljøet, og leverer normalt betong til en lang rekke byggherrer og entreprenører. Mobile blandeverk er blandeverk som bygges på en anleggsplass, leverer betong kun til det ene anlegget, og fjernes når anlegget er ferdig bygget. Et blandeverk består av:
Paulo Thiago
Paulo Thiago (født 25. januar, 1981) er en brasiliansk Jiu-jitsu- og Judo-mester.
Yadgir (distrikt)
Yadgir (kannada: ಯಾದಗಿರಿ ಜಿಲ್ಲೆ ) er et distrikt i den indiske delstaten Karnataka. Distriktets hovedstad er Yadgir.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 1,172,985 innbyggere i distriktet, mot 956,180 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 18,80 % av befolkningen.
Dave Mustaine
David Scott Mustaine (født 13. september 1961 i La Mesa, California) er gitarist og vokalist i det amerikanske speed/thrash metal-bandet Megadeth. Dave Mustaine spilte for Metallica i 1982–1983 og har vært med på å skrive en rekke materiale på Kill 'Em All og Ride The Lightning. Dave Mustaine er også mannen bak Gigantour-turneen.
Metallica
I 1981 forlot Mustaine bandet sitt, Panic, for å bli medlem av Metallica som førstegitarist.
I april 1983 ble Dave Mustaine sparket fra Metallica og opprettet Megadeth.
Genthin
Genthin er en by i delstaten Sachsen-Anhalt i Tyskland, og ligger ca. 55 nordøst for Magdeburg, ca. 25 km vest for Brandenburg an der Havel og ca. 80 km vest for Berlin. Byen har en utstrekning på 103,73 km² med en befolkning på 14 355 innbyggere (desember 2005). Gjennom byen går Elbe-Havelkanalen.
Dave Mustaine
Megadeth
Straks Mustaine ankom Los Angeles begynte han å sette sammen besetningen for Megadeth sammen med bassist David Ellefson. Den første suksessfulle band-besetningen besto av Mustaine på gitar og vokal, Ellefson på bass, Chris Poland som førstegitarist og Gar Samuelson på trommer. I 1985 utga Megadeth sitt første album, Killing is my Business... And Business Is Good!
Genthin
I Genthin har konsernet Henkel en vaskemiddelfabrikk under navnet «Spee».
Dave Mustaine
MD.45
Mustaine etablerte MD.45 sammen med vokalisten Lee Ving og ga ut albumet The Craving i 1996.
Jazz at the Philharmonic
Jazz at the Philharmonic (JATP) (startet 1944 i Los Angeles, avsluttet 1983), var en variert serie amerikanske jazz-konserter ledet av impresario og produsent Norman Granz, i Norge kjent fra flere opptredener i Oslo (1953–57). Repertoiret og artistene var satt sammen slik at man var sikret et godt salg, likevel ble flere av konsertopptakene utgitt med enkelte nummer etterhvert ansett som klassikere innen sin sjanger. De aller fleste av jazzens storheter var innom JATP, som turnerte Europa og Japan flere ganger (frem til 1983), selv etter siste USA-turneen (1957).
Chuval
Chuval er den største av de transportsekker turkmenske nomadestammer bruker. Den har normalt en knyttet forside, men vevde eksemplarer finnes også. Baksiden er normalt vevet av naturfarget ullgarn. Renningen er normalt av saueull, men geiteull forekommer også. Innslagene er vanligvis saueull.
Morphopsis
Morphospsis er en slekt av sommerfugler som tilhører underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Alle artene lever på Ny-Guinea og omkringliggende øyer.
Utseende
Ganske store sommerfugler med store, brede vinger. De kan ha en viss overflatisk likhet med den søramerikanske slekten Morpho (som de ikke er i slekt med), derav navnet. Oversiden er gjerne brun, forvingens spiss kan være svart, og de kan ha et gult eller oransje skråbånd. Undersiden er mørkbrun med øyeflekker.
Levevis
Disse sommerfuglene er aktive i skumringen. Dette er noe av bakgrunnen for at de tidligere ble regnet til Amathusiini. DNA-analyser tyder på at denne plasseringen ikke er korrekt, men hvor de egentlig bør plasseres er noe usikkert.
Systematisk inndeling
Artstallene følger Tree of life
Asmund Kristoffersen
Asmund Kristoffersen (født 5. november 1944 i Flakstad, Nordland) er en norsk politiker (Ap). Han satt på Stortinget for Møre og Romsdal fra 1993 til 2009.
Kristoffersen tok Bodø offentlige lærerskole 1966, Handelsskole Garden, Oslo 1967, Kroppsøving grunnfag, Levanger 1971, Nordisk grunnfag, Tromsø 1974 og Ledelse og organisasjonsutvikling, Volda 1989.
Kristoffersen har arbeidet som lærer Sørvågen barne- og ungdomsskole 1967-1968, rådgiver Sørvågen barne- og ungdomsskole 1968-1969, undervisningsinspektør Sørvågen barne- og ungdomsskole 1969-1970, rektor Sørvågen barne- og ungdomsskole 1971-1975, rektor Tingvoll barne- og ungdomsskole 1975-1987, 1988-1989 og skolesjef Tingvoll kommune 1987-1988, 1989-1993 (permisjon fra 1993).
Saare kommune
Saare var en landkommune beliggende øst i Jõgeva fylke i det østlige Estland, et lite stykke vest for Peipussjøen. Kommunen hadde cirka 1 4390 innbyggere og et areal på om lag 224 km². Kommunens administrasjonssenter lå i Kääpa med 206 innbyggere. Folketallet i kommunen var stabilt. I 2017 ble Saare innlemmet i Mustvee kommune.
Senkesmiing
Senkesmiing er en tilvirkningsmetode for massefremstilling av arbeidsstykker av stål, messing, kobber, lettmetaller o.l. I stedet for at metallet blir banket eller bøyd til i oppvarmet tilstand som ved tradisjonell smiing, brukes det er form, en senke, som metallet i varm tilstand presses eller slås ned i. Det kan brukes en enkel, åpen senke, eller dobbel senke; over- og undersenke. Denne teknikken er svært kostnads- og tidsbesparende ved masseproduksjon av metalldeler.
Huftarøy
Huftarøy er største øy i øykommunen Austevoll kommune i Vestland fylke. Den har et areal på 49,53 km², og ligger mellom Møkstrafjorden i vest, Bjørnafjorden i øst, Langenuen og Selbjørnsfjorden i sør og Krossfjorden i nord.
På det nordlige Huftarøy ligger kommunesenteret Storebø, med omtrent 1 200 innbyggere. Bygdene Kolbeinsvik og Vik ligger også på Huftarøy.
Kommunikasjon
Det går ferje fra Hufthamar nord på Huftarøy til Krokeide i Fana bydel i Bergen kommune, og til Hundvåkøy. Denne fergeforbindelsen trafikkeres av to ferger. Sørøst på Huftarøy, i Husavik, går det ferge til Sandvikvåg i Fitjar kommune på øya Stord.
HSDs hurtigbåter og Flaggruten går innom transportknutepunktet Hufthamar nord på Huftarøy.
Rudy Dhaenens
Rudy Dhaenens (født 10. april 1961 i Deinze, død 6. april 1998 i Aalst) var en belgisk landeveissyklist huskes best som vinner av landeveisrittet under VM i landeveissykling i 1990 i Utsunomiya, Japan.
I tillegg har han pallplasseringer i Paris-Roubaix og Flandern rundt, og en etappeseier i Tour de France.
Et minneritt til ære for Dhaenens arrangeres hvert år i Nevele i Belgia.
Krypton (andre betydninger)
Krypton kan referere til:
Glasgows undergrunnsbane
Glasgows undergrunnsbane (Glasgow Subway) er en tunnelbane i Glasgow, Skottland som ble åpnet 14. desember 1896. Samme dag som banen åpnet førte en ulykke til at den ble stengt; trafikken startet igjen 21. januar 1897. Banen er den tredje eldste tunnelbanen i verden etter Londons undergrunnsbane og Metro Budapest. I dag har banen daglig 36 000 passasjerer. Fra 1936 til 2003 het banen Glasgow Underground.
Ensi
Ensi er betegnelsen på et dørforheng benyttet av turkmenske nomadestammer, vesentlig for spesielle anledninger. Normalt har teppet en høyde på 140–170 cm og en bredde på 130–140 cm. Teppet er bygget opp av et sentralt felt delt i fire av et kors som ofte har de samme dekorelementer som bordene. Noen har en nisje på toppen, av samme type som et bedeteppe, noe som gjør at disse ofte feilaktig klassifiseres som bedetepper.
Glasgows undergrunnsbane
Banen gjennomgikk en omfattende rehabilitering mellom 1977 og 1980. Samtidig ble de originale vognene i tre byttet ut med mer moderne oransje vogner, som har gitt banen kallenavnet «The Clockwork Orange» etter filmen A Clockwork Orange. Selv om banen har eksistert i over hundre år har den aldri blitt utvidet, det har imidlertid blitt offentliggjort planer om en utvidelse mot øst fordi dette er den delen av byen som har dårligst kollektivtilbud.
Stasjoner
Det er 15 stasjoner på Glasgows undergrunnsbane. Tre av stasjonene har pendlerparkering (det var tidligere fire, men parkeringsplassen ved West Street ble stengt permanent 16. februar 2008), og tre stasjoner har forbindelse til jernbanen.
Sør-Koreas nasjonalforsamling
Sør-Koreas nasjonalforsamling (hangul: 국회, romanisert: Gukhoe) er den sørkoreanske nasjonalforsamlingen, organisert som en ettkammer lovgivende forsamling. Det sørkoreanske valgsystemet er et parallellsystem, der en velger har to stemmer; en som gis til en kandidat i enmannskretser, en på et parti i et forholdstallsvalg. Av de tilsammen 300 folkevalgte medlemmene i nasjonalforsamlingen, fordeles 54 etter forholdstallsvalg, såfremt partiet har minst fem direktevalgte mandater, eller når en sperregrense på tre prosent. Valgordningen bidrar både til styringsflertall for det største partiet, men også til at flere mindre partier sikres representasjon.
Valg gjennomføres hvert fjerde år, med årlige suppleringsvalg. Suppleringsvalgene bidrar til at partirepresentasjonen ikke er fast gjennom hele perioden. Etter parlamentsvalget i 2004, førte suppleringsvalg på seks mandater året etter til at regjeringen mistet sitt flertall i nasjonalforsamlingen.
Samuel Lee
Samuel «Sammy» Lee (født 1. august 1920 i Fresno, California, død 2. desember 2016 i Newport Beach) var en amerikansk stuper som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Sør-Koreas nasjonalforsamling
Bakgrunn
I henhold til landets konstitusjon skal nasjonalforsamlingen ha minst 200 medlemmer. Loven sier at kandidater til nasjonalforsamlingen må være minst 30 år gammel. Et krav om å ha et opphold i landet på minst fem år før valget ble fjernet etter et politisk kompromis i 1987, slik at Kim Dae-jung, som hadde vært flere år i eksil i Japan og USA på 1980-tallet, kunne stille til valg. I motsetning til de mer autoritære periodene før 1987 er det under den sjette republikken (etter 1987) ikke lenger mulig for presidenten å oppløse nasjonalforsamlingen.
Medlemmer av forsamlingen er immune mot arrestasjon og siktelse så lenge forsamlingen er samlet, med unntak av in flagrante delicto-saker. Om en representant er under arrest og nasjonalforsamlingen skal tre sammen, må vedkommende løslates. Representanter kan heller ikke saksøkes som følge av uttalelser en kommer med i nasjonalforsamlingen. Større pressefrihet og økt uavhengighet for domstolene, foruten opposisjonens stadig større reelle politiske makthar gitt representantenes immunitet et reelt preg under den sjette republikk, enn sammenlignet med tidligere da domstolene ikke brydde seg så mye om hva loven sa.
Samuel Lee
Fire år senere, under Sommer-OL 1952 i Helsingfors, vant han sin andre olympiske tittel i tårnstup.
Even Benestad
Even Gottfred Benestad (født 1974) er en norsk filmregissør kjent for flere portrettdokumentarer. Han har også hatt oppdrag som manusforfatter og produsent, både på film og TV.
Sør-Koreas nasjonalforsamling
Parlamentsvalget i Sør-Korea i 2012
Parlamentsvalget i 2012 ble avholdt 11. april 2012.
Tiller
Tiller er et bolig- og næringsområde i bydelen Heimdal i Trondheim kommune. Stedet var frem til 1964 en egen kommune.
Even Benestad
Benestad er utdannet ved film- og TV-akademiet på Nordisk Institutt for Scene og Studio (NISS).
Sør-Koreas nasjonalforsamling
Parlamentsvalget i Sør-Korea i 2012
Mandatfordeling etter valget 2012 (U = uavhengige, S = sosialdemokrater)
Tiller
Tiller kirke er sognekirke i Tiller sogn i Heimdal prosti. Det 24 km² store sognet omfatter de delene av stasjonsbyen Heimdal som ligger øst for jernbanen, og østover til Nidelva. Med formannskapslovene av 1837 var Tiller sogn en del av Klæbu formannskapsdistrikt, men ble utskilt som en egen landkommune med 533 innbyggere i 1899. I 1964 ble Tiller, Leinstrand, Byneset og Strinda innlemmet i Trondheim kommune. Tiller kommune hadde på dette tidspunktet 3 595 innbyggere.
Sør-Koreas nasjonalforsamling
Parlamentsvalget i Sør-Korea i 2008
Parlamentsvalget i 2008 ble avholdt 9. april 2008. Mandatfordeling etter valget (U = Uavhengige, S = Sosialdemokraisk)
Even Benestad
Han spilte seg selv i filmkomedien Hjelp, vi er i filmbransjen (2011).
Tiller
Europavei 6 passerer gjennom Tiller fra nord til sør, og forbinder Trondheim med Melhus. En ny firefelts motorvei ble bygd i perioden 2011-2019. Første fase stod ferdig i 2013, mens resten ble åpnet senhøsten 2019. Tiller har store næringsarealer med blant annet kjøpesentre og rundt 300 bedrifter, særlig i Tillerbyen (tidligere Heimdalsmyra). Blant kjøpesentrene i dette området er City Syd det mest kjente. Ellers kan en nevne Tillertorget og StorM Senteret.
Sør-Koreas nasjonalforsamling
Den første republikken (1948-1960)
Det første valget til nasjonalforsamlingen skjedde under overoppsyn av FN 10. mai 1948. Den første sørkoreanske republikken ble etablert 17. juli 1948 da den nye nasjonalforsamlingen godkjente landets første konstitusjon. Nasjonalforsamlingen valgte også den første sørkoreanske presidenten, 10. mai 1948, Syngman Rhee.
Tiller
På Tiller finnes Rosten, Tonstad og Hårstad skoler, med til sammen rundt 1 100 elever, Nidaros Idrettsungdomsskole, Tiller videregående skole og Kristen videregående skole Trøndelag (KVT).
Den organiserte idretten er underlagt Tiller Idrettslag.
Tiller er plass til flere religiøse bygg og fasiliteter som: Tiller kirke, Birgittaklosteret, et katolsk nonnekloster, Rikets Sal tilhørende Jehovas Vitner, og det buddhistiske Chua Don Hau Tempelet.
Angelusmeditasjon
Angelusmeditasjonen er en preken som holdes av paven på søndager og enkelte andre helligdager. Den har sitt navn etter angelusbønnen, og holdes i forbindelse med denne, klokken tolv på dagen.
Arrangementene er åpne for alle, men på grunn av den store mengden mennesker som samles på Petersplassen er det nødvendig å skaffe gratis adgangstegn på forhånd. Da meditasjonen holdes fra et vindu i det pavelige palass kommer tilhørerne ikke like nær paven som under en onsdagsaudiens, men for mange, både katolikker og ikke-katolske turister, er dette en kjærkommen anledning til å se paven.
Det starter med at paven leder angelusbønnen, etterfulgt av meditasjonen. Temaet for denne er gjerne aktuelle hendelser. Etter prekenen hilser paven pilegrimsgrupper som har meldt sin ankomst og velsigner de fremmøtte.
Ettersom meditasjonene utgis i ettertid regnes den som en særkategori av pavelige skriv.
Modulf Aukan
Modulf Aukan (født 24. februar 1948 på Tustna, Møre og Romsdal, død 28. januar 2021), var en norsk politiker (KrF). Han var vararepresentant på Stortinget fra Møre og Romsdal fra 1993, og møtte fast for Kjell Magne Bondevik mens han var statsminister.
Han var kommunestyremedlem i Tustna kommune i fem perioder, og var blant annet varaordfører i kommunen. Fra 1987 til 2007 var han medlem av fylkestinget i Møre og Romsdal.
Wembley Stadium
Wembley Stadium er et flerbruksstadion i Wembley i London i England. Stadionet har vært det engelske nasjonalstadion for fotball fra det ble offisielt åpnet 28. april 1923 til det ble stengt i 2000, og etter nyåpningen i 2007. Eieren av stadionanlegget er The Football Association (FA), det engelske fotballforbundet, og det brukes til flere typer sportsarrangementer og til konserter.
Gamle Wembley
Det første stadionet ble gitt det offisielle navnet British Empire Exhibition Stadium, og ble bygd for «British Empire Exhibition» i 1924 der Watkins' Tower tidligere lå. John Simpson og Maxwell Ayerton var arkitektene, og Owen Williams overingeniør. Det gamle stadionets tvillingtårn ble dets varemerke, mens det nåværende stadionet har en gigantisk bue som blikkfang.
Wembley var også hovedarena for Sommer-OL i 1948, og VM i fotball 1966 samt EM i fotball 1996. Andre idretter som friidrett, rugby og speedway hadde flere av sine viktigste arrangementer på Wembley og flere av verdens største artister på 1980- og 1990-tallet holdt konserter der. Live Aid-konserten ble også arrangert her.
Nye Wembley
Det gamle stadionet ble stengt i 2000 og revet i 2003, og det nye stadionet ble bygd på samme sted. Med en kapasitet på 90 000 tilskuere er Wembley det stadionet i Europa med nest høyeste totale tilskuerkapasitet, og er verdens nest største stadion når det gjelder antall sitteplasser.
Etter flere forsinkelser ble nybygget offisielt avsluttet den 9. april 2007, og er med byggekostnader på 798 millioner pund det dyreste stadionet som noen gang er bygd. Arkitektfirmaene bak det nye stadionanlegget er «Populous» (tidligere «HOK Sport») og «Foster and Partners» med ingeniør Mott MacDonald, bygd av «Multiplex».
Skihopping
I 1961 ble det bygd en hoppbakke på den ene kortsiden av stadionet, og det ble arrangert hopprenn med 40 deltakere fra ni land. Se egen artikkel: Wembley Stadium (skihopping).
Frankenstein
Frankenstein (engelsk originaltittel Frankenstein; or, The Modern Prometheus) er den britiske forfatteren Mary Shelleys debutroman som ble utgitt anonymt i 1818. Boka handler om en vitenskapsmann, Victor Frankenstein, som forsøker å skape et nytt og bedre menneske, men isteden skaper et monster som fører til stor ulykke.
Historien er filmatisert flere ganger, blant annet i en skrekkfilmklassiker fra 1931 med Boris Karloff i rollen som Frankensteins monster. Denne skikkelsen, ofte feilaktig kalt Frankenstein, har siden blitt en utbredt figur i en mengde filmer, historier og annet i den vestlige populærkulturen.
Boka nevnes gjerne som en av de fremste britiske grøsserromanene fra 1800-tallet; sammen med Stevensons Dr. Jekyll og Mr. Hyde og Bram Stokers Dracula.
Handling
Boka starter med at sjø-kaptein Robert Walton reiser med sitt mannskap fra den russiske byen Arkhangelsk en gang på 1700-tallet for å finne Nordpolens midtpunkt, en besettelse han må få gjennomført og vil ofre alt for, til og med mannskapets liv. Men så fryser skipet fast i havisen, og merkelige ting begynner å skje. Ikke lenger etterpå fisker de opp en mann fra det iskalde vannet, og Walton begynner å utforske mannens bakgrunn. Hans navn er Victor Frankenstein, og han forteller Walton om sin besettelse: å skape liv gjennom å sette vitenskapelige teorier og kjemiske eksperimenter ut i praksis, og besettelsens forbannelse som gikk utover ham og de han elsket.
Bokas form er preget av dagbok- og brev-notater fortalt av doktor Frankenstein og sjøkapteinen/eventyreren Robert Walton.
Mindre enn 500 eksemplarer ble solgt av første opplag. Men i juli 1823 ble boken satt opp som drama med tittelen Presumption; or the Fate of Frankenstein på English Opera House på Strand i London. Stykket ble en sensasjon. I løpet av de neste fire årene ble det satt opp 14 steder, deriblant Bristol, Paris og New York. Skuespillet skilte seg vesentlig fra romanen på flere punkter, som senere versjoner har beholdt: Frankenstein fremstilles som en ond, gal vitenskapsmann, der han i romanen er en romantisk idealist som handler med tanke på menneskehetens beste. I boken er laboratoriet hans heller ikke et sted som gnistrer av elektriske utladninger. Tvert om arbeider han i skjæret fra stearinlys. Assistenten Fritz finnes heller ikke i romanen, der Frankenstein arbeider alene. Monsteret blir stumt, der det i romanen snakker og er svært så uttrykksfullt. Mary Shelley tok ikke endringene ille opp, heller ikke at hun ingenting tjente på dette. I september 1823 så hun forestillingen og ble begeistret. Teaterversjonen førte også til at romanen hennes ble enda mer lest og vant berømmelse.
Bakgrunnshistorien
Sommeren 1814 reiste Mary Shelley og hennes tilkommende ektemann nedover Rhindalen med skip. Paret la merke til det monsteraktige, umenneskelige utseendet hos mange av de sterke arbeiderne om bord og silhuetten av slottet Frankenstein. Mary besøkte det ikke, men kan ha blitt inspirert av omgivelsene, også fordi stemoren hennes hadde oversatt brødrene Grimms eventyr til engelsk.
Mary Shelley kan ha basert Frankenstein på livet til vitenskapsmannen Johann Wilhelm Ritter (1776-1810), som i 1801 oppdaget ultrafiolett lys og inspirerte H.C. Ørsted da denne besøkte ham i Jena samme år. Etter at Ritter flyttet München, ble han sterkt påvirket av Franz von Baaders Naturphilosophie om eksperimenter med ønskekvister og elektrisk stimulering av muskler hos døde dyr, der de så ut til å våkne til live igjen. Andre vitenskapsmenn tok gradvis avstand fra Ritter, studentene forlot ham, og Ritter selv forlot kone og barn for å isolere seg i laboratoriet sitt. Han utførte elektriske eksperimenter på sin egen kropp, noe som kan ha forårsaket hans tidlige død.
Frankenstein ble påbegynt sommeren 1816 i lord Byrons villa Diodati ved Genfersjøen. Det var «året uten sommer» etter vulkanen Tamboras utbrudd på Sumbawa, som gjorde været vått og kaldt. De fire i villaen - Mary Shelley, hennes mann Percy Bysshe Shelley, lord Byron og Byrons lege John Polidori - kjedet seg i regnværet, og Byron foreslo et veddemål om hvem som kunne skrive den beste skrekkhistorien. Mary Shelley og Polidori var de eneste som gjennomførte veddemålet, med Mary Shelley som vinner. Polidori skrev skrekkhistorien Vampyren (som han siden forsøkte å tilskrive Byron for å få den solgt). Byron på sin side skrev et utkast om en døende oppdagelsesreisende, Augustus Darvell, datert 17. juni 1816, mens Shelley skrev diktet Mont Blanc. 19 år gamle Mary Shelley hadde mistet sitt for tidlig fødte barn. Inspirert av en drøm om en vitenskapsmann som skaper liv ved «galvanisering» av knokler innsamlet fra likhus, begynte hun på romanen, som Guardian tildelte åttendeplassen blant verdens 100 beste romaner. Luigi Galvanis eksperimenter med å sende elektriske impulser gjennom en død frosk ga henne bakgrunnsstoffet hun trengte. De første anmeldelsene var ytterst blandet; men Walter Scott var begeistret for verket. Hun skrev i 14 måneder på Frankenstein, or The Modern Prometheus, som hun sendte til forlaget Lackington, Allen & Co i august 1817, bare tre uker før hun nedkom med en datter 2. september.
Frankenstein ble utgitt anonymt i 1818 og gjenopptrykt i 1823. En sterkt omarbeidet tredje utgave ble trykt i 1831, da under fullt navn og med et forord skrevet av Mary Shelley selv. 1831-versjonen er vanligvis den som utgis i dag, men det finnes gjenopptrykk av 1818-utgaven der Elizabeth Lavenza er en slektning av Victor. I den reviderte utgaven er hun et adoptivbarn. Clervals reiselyst er i 1831 rettet mot å bli administrator i en koloni. Det er tydelig at Mary Shelley i 1831 engstet seg for å utgi en bok som kunne virke kontroversiell. Hun var enke med et barn å forsørge og store problemer med sin svigerfar Timothy Shelley, som nektet å møte henne og tvang henne til å avstå fra å utgi sin avdøde manns verker. Siden samtiden var mer konservativ i 1831 enn i 1818, var det tryggest for henne å utgi noe som i størst mulig grad var i takt med tiden.
Er Frankenstein den første science fiction?
Noen har betegnet romanen Frankenstein som den første science fiction-historien som er skrevet, men her må Mary Shelley se seg slått av Lukian (ca 120-ca 190) som skrev En sannferdig historie minst 1.500 år tidligere. Lukian skrev om reiser til månen og Venus, utenomjordisk liv og kriger mellom planetene og regnes som far til science fiction.