cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nobina
Historikk
Våren 2006 ble Concordia Bus Fleet AB opprettet for å ta hånd om hele konsernets flåte av busser, der alle leasede busser tilhører Concordia Bus Fleet, mens alle egeneide busser tilhører Swebus BusCo AB, begge selskaper med samme ledelse. Fra 1. mars 2007 var alle konsernets 3,503 busser overført til disse flåteselskapene, med unntak av noen spesialbygde busser i Sverige, mens de ble leid ut til de forskjellige datterselskapene.
19. oktober 2008 startet Concordia Bus Danmark A/S å kjøre sitt første anbud for Movia på Nordsjælland. Man har senere også skaffet seg trafikk på Jylland.
1. desember 2009 skiftet hele konsernet navn til Nobina, med unntak av Swebus Express. Siden navnet Swebus da ble ledig, gikk søsterselskapet Swebus Express over til å profilere seg som kun Swebus, mens selskapet fortsatt heter Swebus Express AB.
I 2018 ble Swebus Express solgt til Flixbus og de varemerket skal bli Flixbus.
Barra Mansa
Barra Mansa er en by og kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil. Kommunen grenser til nabokommunene Bananal (SP), Barra do Piraí, Porto Real, Quatis, Resende, Rio Claro, Valença og Volta Redonda. Barra Mansa har 175 000 (2005) innbyggere og dekker et areal på 547 km².
Grunnkretser i Vestre Toten kommune
Grunnkretser i Vestre Toten kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Vestre Toten kommune, Innlandet, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Francisco José Martínez
Francisco José Martínez Pérez (født 14. mai 1983 i Churriana de la Vega) er en spansk syklist.
Francisco José Martínez startet sin karriere i 2005 i det spanske kontinentallaget Andalucía-Paul Versan (i dag kjent som det profesjonelle kontinentallaget Andalucía-Cajasur). I sitt andre år i laget oppnådde han i endagsrittet Clasica a los Puertos en sjetteplass. I sesongen 2007 ble han nummer 10 på en etappe i Volta ao Alentejo og ble blant annet nummer to i spurtkonkurransen i Catalonia rundt. I Catalonia rundt 2008 ble han nummer 3 i klatrekonkurransen.
Sturminster Newton
Sturminster Newton (lokalt kjent som Stur) er en by og verdslig sogn i Dorset, England. Byen ligger på en lav kalksteinsrygg i området Blackmore Vale som er dalen elven Stour renner gjennom. Byen er senter for en stor landbruksregion for meieriprodukter, og som byens økonomi er oppbygd rundt. Den større delen av byen, Sturminster, ligger på nordsiden av elven, og har hovedsakelig butikker og servicenæring, mens den mindre delen Newton er i sør. I folketellingen i 2011 hadde byens sogn, som også omfatter de små bosetningne Bagber, Broad Oak og Puxey, en befolkning på 4 292 innbyggere.
Stedet er et historisk krysningpunkt. Det eldgamle naturlige krysningsstedet ble i det 17. århundre erstattet av en stenbro med seks buer. Sør for elven ligger området Newton, som over tid vokste sammen med det opprinnelige Sturminster. Sturminster Newton mølle, som også ligger på sørsiden av elven, ble i 1980 restaurert og innredet som museum.
Sturminster Newton Castle, som var mer av herskapshus enn et festningsanlegg, er nå i ruiner, ligger på en høyde over broen. Bygningen ble reist på 1300-tallet, muligens over restene av et bygdeborg fra jernalderen.
Bygningene i sentrum er en blanding av forskjellige stiler og perioder. Man finner blant annet gamle småhus med stråtak, georgianske stenbygninger og teglstensbygninger fra 1800-tallet. Ved den gamle markedsplassen, hvor det fortsatt holdes et vanlig marked hver mandag selv om det ikke lenger handles med levende dyr, ligger sognekirken. Den nåværende kirken ble reist av abbeden av Glastonbury i 1486, men ble kraftig ombygget på 1800-tallet.
Somerset and Dorset Railway gikk gjennom byen fram til 1966, da skinnegangen ble fjernet.
Sons of Angels
Sons of Angels var et norsk hardrock-band som ble startet i 1989 av Torstein Bieler (bass) og Lars Kilevold (keyboards).
Andre medlemmer var Hans-Olav Solli (vokalist), Staffan William-Olsson (gitar) og Geir Digernes (trommer). Bandet dro til USA i 1989, signerte med Atlantic Records og solgte over 150 000 eksemplarer av debutalbumet Sons of Angels fra 1990.
Sons of Angels' låter ble utgitt på et eget album i 2001. Samtidig gjorde bandet et lite comeback med Solli og William-Olsson og Geir Digernes fra originalbesetningen.
Next
Next er en amerikansk actionthriller og sciencefictionfilm fra 2007. Den er regissert av Lee Tamahori og er basert på science-fiction novellen The Golden Man av Philip K. Dick. Hovedrollene spilles av Nicolas Cage, Julianne Moore og Jessica Biel. Filmen hadde premiere 27. april 2007.
Handlingsreferat
Cris Johnson kan se inn i hans egen fremtid. Men han kan bare se to minutter fremover, med unntak av en visjon han en gang hadde av en kvinne som gikk inn i en restaurant. Han vet ingen andre detaljer enn tiden, så han går til restauranten hver dag klokka 09.08 for å se om kvinnen dukker opp. Cris arbeider som tryllekunstner i Las Vegas. Han supplerer inntekten sin med forskjellige pengespill, ved å bruke kreftene hans til å vinne. Cris får oppmerksomhet fra FBI-agent Callie Ferris, som har oppdaget hans evner og ønsker å forhindre terrorister fra å detonere et atomvåpen. Før hun får snakket med Cris, får hans gambling oppmerksomhet til casino-selskapene. Ved å bruke sin evne til å forutsi forfølgernes handlinger, unngår han dem og politiet i Las Vegas. Ferris sporer opp Cris, men han stikker av etter å ha forutsett at hun er på vei.
Senere den kvelden blir kasinoets sikkerhetssjef kontaktet av to terrorister, blir forhørt om Johnson og han blir deretter drept. Neste morgen er Cris ved restauranten hvor han legger merke til Liz Cooper, kvinnen fra hans tidligere visjon. Det viser seg at Cris ikke bare kan se fremtiden, men også se hvordan hans handlinger kan påvirke denne fremtiden. Når Liz sin aggressive tidligere kjæreste dukker opp, ser Johnson for seg alle resultatene av hans inngripen. Chris oppdager at hun er på vei Flagstaff, Arizona, og Cris lurer henne til å gi ham skyss. Ferris følger etter, og terroristene bestemmer seg for å drepe Cris.
Ferris overbeviser sine overordnede hos FBI om å la henne bringe Cris inn. Terroristene følger etter i håp om at FBI-agentene kan lede dem til Cris. Han og Liz må overnatte ved et motell. Ferris konfronterer Liz, og påstår at Cris er en livsfarlig sosiopat. Liz advarer Cris, som forteller at han kan se fremtiden. Når Liz spør hvorfor han ikke kan hjelpe FBI med å stoppe terroristene, forklarer han sine begrensninger. Cris forsøker å flykte, men blir tatt av FBI, og terroristene kidnapper Liz. Men hver gang Cris forsøker å se inn i fremtiden, så endres denne fremtiden.
Delft
Delft er en by og kommune i Nederland. Delft ligger i provinsen Zuid-Holland, vest-sørvest i landet, langs elven Schie, mellom de større byene Den Haag og Rotterdam. Byen hadde per 1. juni 2008 96,168 innbyggere.
Den er primært kjent for sitt typiske nederlandske sentrum med kanaler, maleren Johannes Vermeer, Delft-porselen, Det tekniske universitetet i Delft og dets forbindelse til det kongelige hus Orange-Nassau.
Delft har et historisk sentrum og utviklet seg i løpet av det 19. århundre til en industriby. Byen profilerer seg per i dag hovedsakelig som kunnskapsby, mye takket være Det tekniske universitetet i Delft og TNO (De Nederlandse Organisatie voor toegepast-natuurwetenschappelijk onderzoek, eller den nederlandske organisasjonen for tilpasset naturvitenskapelig forskning). Historisk er Delft kjent for at Vilhelm I av Oranien bodde i byen fra 1572, og ble drept i bygningen der han bodde, det tidligere Sint-Agathaklosteret, i 1584. Oranien-familien har etter dette etter tradisjonen blitt begravet i Nieuwe Kerk i Delft. Dette er også opphavet til byens kallenavn, Prinsebyen (Prinsenstad).
Historie
Delft fikk kjøpstadsrettigheter 15. april 1246 av Vilhelm II, som var greve av Holland fra 1234 til 1256. Handel og håndverk fikk da en oppblomstring. Delft var til det 17. århundre en av de største byene i Holland. I år 1400 hadde byen for eksempel 6,500 innbyggere, og var den tredje største etter Dordrecht ((8,000) og Haarlem (7,000). I 1560 hadde Amsterdam vokst til 28,000 innbyggere og var dermed den største byen etterfulgt av Delft, Leiden og Haarlem, som hver hadde rundt 14,000 innbyggere.
I 1536 ble en stor del av Delft lagt i aske av en bybrann.
Prins Vilhelm I av Oranien bodde noen år i Delft, i det tidligere Sankt-Agathaklosteret, som etter dette har blitt hetende Prinsenhof. Han ble skutt den 10. juli 1584 av Balthasar Gerards.
12. oktober 1654 ble byen svært skadet og over 100 mennesker drept i Delft-eksplosjonen, da en kruttforretning eksploderte. Mange av byens beboere var utenbys, enten på marked i Schiedam eller på messe i Haag. Kunstneren Egbert van der Poel malte senere flere bilder av Delft etter eksplosjonen.
1600-tallet innledet også en ny oppblomstring for byen, spesielt på grunn av at Det nederlandske ostindiske kompani opprettet handelskammer her, samt at keramikkindustrien fikk et stort oppsving grunnet innføring av tinnglasur. Denne glasuren erstattet tidligere blyglasur, og gir den karakteristiske blå fargen til 'Delfts blauw', eller Delft-porselen med blå farge.
1672 – Rampjaar – innledet en svært dårlig periode for den nederlandske økonomien, og det gikk ikke bedre med Delft. Byen ble tatt over av Haag og Rotterdam. I det 19. århundre var det kun en keramikkbedrift igjen, De Porceleyne Fles. Denne overlevde fordi den også produserte murstein.
I 1850 hadde Delft en overflate på 5,3 km² og 18,642 innbyggere. Områdene Vrijenban og Hof van Delft var da ikke en del av Delft.
Etter hvert som bymurene ble dårligere, og toget kom til byen i 1847 ble Delft igjen en industriby, med nye industrier som gjær- og spritfabrikk, Calvé og Delft Instruments. I 1842 ble det Kongelige Akademiet opprettet (det som i dag er det tekniske universitetet), og TNO i 1932, noe som gjorde at Delft også manifesterte seg som et senter for teknikk og vitenskap.
I 1960-årene gjennomgikk Delft en voldsom utvidelse, fremfor alt sørover. Der ble forstedene Poptahof og Voorhof bygget, som i dag fortsatt hører til de tettest befolkede områdene i Vest-Europa, i tillegg til Buitenhof, som er litt mindre tettbebygd. I åttiårene ble Tanthof bygget enda lenger sør, et område som kjennetegnes av uoversiktelige gatenettverk.
Delfts blauw
Delft er spesielt godt kjent for keramikk med blå glasur, såkalt Delfts blauw (Delfts blå). I det 16. århundre introduserte flamske keramikere tinnglasur nord i Nederland, noe som erstattet den gamle blyglasuren. Denne keramikken med tinnglasur oppsto i Italia i det 15. århundre og er bedre kjent som majolica. De første produktene fra Delft med denne glasuren bærer da også det navnet.
Delfts blauw hadde sin blomstringsperiode fra 1650 til 1750. I den perioden ble koboltblått tatt i bruk som dekorfarge. Mye av fargestoffet ble importert fra Blaafarveverket i Buskerud. Så godt som samtlige keramikkprodusenter ble nedlagt i løpet av det 18. århundre, i 1794 var det ti fabrikker igjen. Dette hovedsakelig på grunn av mindre etterspørsel grunnet konkurransen fra rimelig, men kvalitativt god keramikk fra England.
Fabrikken De Porceleyne Fles som ble grunnlagt i 1653 er den eneste som har vært kontinuerlig i drift siden det 17. århundre. Andre fabrikker er De Delftse Pauw og De Candelaer, og alle disse har organiserte omvisninger for besøkende. Under disse omvisningene vises hvordan Delfts Blauw fremdeles fremstilles på samme vis som tidligere.
Demografi
Delfts demografi kjennetegnes av en stor andel menn mellom 20 og 30 år. I 2002 var denne andelen omtrent det dobbelte av gjennomsnittet i Nederland. Andelen kvinner i den samme alderskategorien var omtrent 25% høyere enn landsgjennomsnittet. Grunnen til disse forskjellene er utvilsomt universitetet, som hovedsakelig tilbyr studier som tradisjonelt sett har vært populær blant menn.
Carnaíba
Carnaíba er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Grunnkretser i Tysnes kommune
Grunnkretser i Tysnes kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Tysnes kommune, Hordaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Anne-Marie David
Anne-Marie David (født 23. mai 1952) er en fransk sangerinne som har representert to land (Frankrike og Luxembourg) i Eurovision Song Contest, begge med merkbar suksess. Hun vant konkurransen for sistnevnte med «Tu te reconnaîtras» i 1973.
Etter konkurransen la hun ut på en verdensturné, og bodde i Tyrkia en stund. Hun spilte inn to singler og en plate i Tyrkia og fikk flere priser for sitt arbeid der.
Hun deltok i Eurovision Song Contest igjen i 1979, denne gang for hjemlandet Frankrike, med sangen «Je suis l'enfant soleil». Nok en gang ble det en kamp mellom tre land under avstemningen, men denne gang trakk ikke David det lengste strået og endte på tredjeplass.
Hun staret på en turné i Frankrike i 1980-årene. Mellom 1982 og 1983 fortsatte hun sin musikalkarriere i Norge. Anne-Marie David avsluttet så sin karriere innenfor musikk- og underholdningsbransjen, brente alle kostymer og annet som minnet henne om livet på scenen. Etter dette levde hun nærmest som en eremitt på den franske landsbygda. Hun dukket imidlertid opp igjen rundt 2005, da hun gikk med på å fremføre vinneren fra Eurovision Song Contest 1972, «Après toi», på «Congratulations»-konserten i forbindelse med Eurovision Song Contests femtiårsjubileum.
Carnaubeira da Penha
Carnaubeira da Penha er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Ketose
Ketose (av keton og glukose ) har flere betydninger.
Japygidae
Utseende
Lange og tynne, bleke, vingeløse leddyr. De kan bli ganske store, én art opptil 60 mm lang. Haletrådene er utviklet til en kraftig klype. Hodet er avlangt, som andre tohaler mangler de helt øyne. Antennene er middels lange, perlekjede-formede. Beina er ganske korte. Bakkroppens siste ledd er kraftig sklerotisert (hardt) og pigmentert, haletrådene er en-leddete og danner en kraftig klype, ikke ulikt saksedyr.
Ketose
Innenfor biokjemisk nomenklatur er ketoser en type monosakkarider som har en ketogruppe på molekylet når det er i åpen struktur altså en dobbelbinding til oksygen på ett unntatt det ytterste karbonatomet. Den motsatte av ketoser er aldoser som har en aldehydgruppe, det vil si en dobbelbinding til oksygen på det ytteste karbonatomet.
Ketose er også en stoffskiftevei i katabolismen der leveren omdanner fett til fettsyrer og ketonlegemer som kroppen kan hente energi fra. En opphopning av ketonlegemer i blodet, som kan skje hos blant annet diabetikere, kan lede til tilstanden ketoacidose, som hos sauer er kjent som drektighetsforgiftning. Ketose kan også forekomme hos ubehandlede diabetikere, ettersom det skjer en stans i sitronsyresyklus når det blir for mye acetyl-CoA i forhold til oksaleddiksyre. Da vil acetyl-CoA gå i ketosestoffskifteveien.
Japygidae
Levevis
Som de fleste andre tohaler har de et mer eller mindre underjordisk levesett. De er trolig for det meste rovdyr, om kan fange bytte ved hjelp av haleklypen.
Vempire or Dark Faerytales in Phallustein
Vempire or Dark Faerytales in Phallustein er Cradle of Filths andre offisielle utgivelse, etter The Principle of Evil Made Flesh. Tittelen er et spill på ordene «vampire» og «empire». Det var bandets siste utgivelse for Cacophonous Records og ble i all hast skrevet og innspilt for det plateselskapet som en kontraktsmessig forpliktelse før bandet hoppet over til Music For Nations. Det blir generelt sett betraktet som en EP snarere enn et fullt album. Teksten bak på coveret beskriver det som «et rituale bestående av seks deler og med en varighet på førti minutter». Til tross for omstendighetene rundt utgivelsen så ble Vempire stort sett godt mottatt.
Vempire har en renere og bedre produsert lyd enn debutalbumet, men bibeholder den raske og svært tekniske instrumenteringen. Danis vokaler kommer også mye klarere frem i mixen og varierer mellom mange aggressive stiler for å gi en mere teatralsk følelse over produksjonen som helhet. Det inkluderer en ny innspilling av sporet «The Forest Whispers My Name» fra det forrige albumet. Vempire er den første av bandets innspillinger som har med backing-vokalisten Sarah Jezebel Deva.
Kinji Fukasaku
Kinji Fukasaku (深作 欣二 Fukasaku Kinji; født 3. juli 1930 i Mito, Japan, død 12. januar 2003 i Tokyo, Japan) var en japansk filmregissør.
Fukasaku er blant annet kjent i Vesten for regien av filmen Battle Royale og Tora! Tora! Tora!, men regisserte i sin tid hele 64 filmer.
Kinji Fukasaku studerte filmkunst ved Nihon-universitetet før han ble ansatt ved filmstudioet Tōei i 1953 som manusforfatter og regissørassistent.
Han var gift med skuespillerinnen Sanae Nakahara og fikk en sønn, Kenta Fukasaku, som også ble skuespiller. Kinji Fukusaku skrev også flere filmer og har enkelte akkrediteringer som skuespiller og produsent.
Han døde den 12. januar 2003 av prostatakreft.
Brotherhood of Man
Brotherhood of Man er en britisk popgruppe startet i 1969 som består av Martin Lee, Lee Sheriden, Sandra Stevens og Nicky Stevens. Gruppen vant Eurovision Song Contest 1976 med «Save Your Kisses for Me», som er den mestselgende vinnersangen av konkurransen igjennom tidene.
Gruppen ble dannet i 1969 av manger Tony Hiller. Gruppen fikk en verdenshit året etter med «United We Stand», men da under artistnavnet «The Brotherhood of Man». I 1974 var den bestemte artikkelen borte, og gruppen bestod nå av de fire artistene Brotherhood of Man skulle bli mest berømt som.
Gruppen gjorde suksess i Europa før de returnerte til Storbritannia og opplevde det der. Etter at de vant Eurovision Song Contest i 1976 fikk gruppen enda tre år med hitsingler og -album.
Som følge av dårlige salgstall gikk gruppen i oppløsning, men de startet den igjen to år senere og er fremdeles aktive i dag. Gruppen har mange show rundtom i Europa, og gjør fremdeles suksess med sine konserter i hjemlandet.
Vempire or Dark Faerytales in Phallustein
«Queen of Winter, Throned» ble oppført som en av 25 «nødvendige ekstrem metal-hymner» i 7. oktober 2006-utgaven av magasinet Kerrang!.
Sporliste
Alle sanger skrevet av Cradle of Filth.
Yasuhiro Yamashita
Yasuhiro Yamashita (山下泰裕 Yamashita Yasuhiro, født 1. juni 1957 i Yamato, Kumamoto, Japan) er en av de mest vellykkede judo-konkurrenter gjennom tidene. Som aktiv judoka tok han gull i OL i Los Angeles 1984, og i en rekke andre internasjonale turneringer.
Boké (region)
Store deler av Guineas bauxittressurser ligger i Boké og de to største gruvene i Guinea ligger i regionen.
Administrativ inndeling
Boké er delt inn i fem prefekturer.
Yasuhiro Yamashita
Yamashita, som per 2019 var leder av Det japanske judoforbundet, ble i juni 2019 valgt som leder av Den japanske olympiske komiteen.
André Sainte-Laguë
André Sainte-Laguë (født 20. april 1882 i Saint-Marin-Curton i Aquitaine i Frankrike, død 18. januar 1950) var en fransk matematiker og en pionér innen matematisk grafteori. Hans forskning vedrørende partibaserte forholdstallsvalg (publisert i 1910) førte til at ett av mandatfordelingssystemene ble oppkalt etter ham (Sainte-Laguës metode). Også Sainte-Laguë-indeksen for målingen av proporsjonaliteten av et valgresultat ble oppkalt etter ham.
Han er også kjent for en beregning som skulle bevise matematisk at humler ikke skulle kunne fly, presentert i innledningen til 'Le Vol des Insectes' (Hermann og Cle, Paris, 1934) av entomologen August Magnan. Denne kalkulasjonen var basert på en sammenligning mellom et fly og en humle, og la til grunn at humlens vinger var glatte og flate. Han, og andre, korrigerte raskt for denne feilaktige forutsetningen, men han huskes likevel som den vitenskapsmann som «beviste» at humlen ikke kan flyve.
Affecto
Affecto er et nordisk selskap som leverer konsulenttjenester innen området forretningsinnsikt. Selskapet har sitt hovedkontor i Helsingfors, Finland. Med 1100 ansatte i Finland, Norge, Sverige, Danmark, Polen og Baltukum har Affecto-konsernet en ledende posisjon på det nordiske og baltiske markedet med tjenester innenfor forretningsinnsikt og Corporate Performance Management.
I Norge har selskapet sin historie fra selskapet Component Software som ble startet i 1997, og ble kjøpt opp av Affecto i 2007 etter en kort periode på Oslo Børs.
Selskapet leverer tjenester innen rådgivning, implementering, software, support, surs og Service Management.
De leverer løsninger og konsulenttjenester fra Oracle, SAP, Informatica og Microsoft.
Norske dialekter
Norske dialekter viser til noen, men ikke alle, skandinaviske talemål som brukes i Norge. I hovedsak kan de norske dialektene deles i to språklige hovedgrupper, østnorsk og vestnorsk, basert på jamvektsregelen. Disse hovedgruppene deles vanligvis videre inn i fire undergrupper: nordnorsk, trøndersk, vestlandsk og østlandsk. Av og til blir også innlandsmål regnet som en femte gruppe selv om den offisielt tilhører den østlandske dialektgruppa.
Dialektene er stort sett innbyrdes forståelige, men har allikevel betydelige forskjeller seg imellom når det gjelder uttale, grammatikk, syntaks og ordforråd. I tillegg til de norske dialektene finner man talemåte i Norge som er sosiolekter og standardspråk, og fremst blant disse er standard østnorsk, som ikke er en norsk dialekt i lingvistisk forstand.
Historie
Alt i gammelnorsk fantes det dialektforskjeller, med et hovedskille mellom vestnorsk og østnorsk. Viktige skiller mellom norske dialekter er kjent fra 1100-tallet og er trolig eldre. Noen av dialektskillene i moderne norsk kan følges tilbake til gammelnorsk tid, slik som jamvektsloven og utviklingen «tykk l» i østnorsk.
Hovedinndeling
Østnorsk er de dialektene der jamvektsloven har virket, det vil si østlandsk og trøndersk. Begge disse målområdene har kløyvd infinitiv. Østlandsk har -e i infinitiv av overvektsord og -a av jamvektsord, mens trøndersk har apokope av overvektsord og -a av jamvektsord. Utbredelse av tykk l, eller retrofleks flapp, følger nesten samme grense som jamvektsregelen.
Vestnorsk kan på sin side deles i vestlandsk og nordnorsk. Vestlandske dialekter har enten -a eller -e i infinitiv, men aldri kløyvd infinitiv. Nordnorsk har stort sett apokope, det vil si ingen ending i infinitiv. Noen dialekter på Helgeland har klare østnorske trekk som kløyvd infinitiv (ranværing) og tjukk l. Palatalisering finnes fra Mjøsa og nordover, nord for Sognefjorden, og er særlig utpreget i nordnorsk.
Østlandsk
I de ytre delene av Østlandet blir det talt vikværsk og grenlandsmål mens det på flatbygdene lenger nord tales opplandsk eller midtøstlandsk. I disse dialektene er -a vanligst (for eksempel bygda og husa). I fjellbygdene i Aust-Telemark, Vest-Telemark, Numedal, Hallingdal, Valdres og Gudbrandsdalen er -e/i brukt (for eksempel bygdė og husė); såkalt midtlandsk. Omtrent det skillet finner man mellom det personlige pronomen i første. person: je(i) på flatbygdene, og e(g) i fjellbygdene. Den østlandske dialekten i Oslo, oslodialekt, og dialektene i områdene rundt Oslo, er nesten utdøde eller i sterk tilbakegang, da standard østnorsk brer om seg.
Vestlandsk
De vestlandske dialektene viser større variasjon når det gjelder den bestemte artikkelen. På Sørvestlandet finner man -o/å, (for eksempel bygdå og huså), lenger nord finner man -i (Indre Sogn), og enda lengre nord finner man -a. Bergen bymål skiller seg ut ved at det ikke skiller mellom hankjønn og hokjønn. Over hele det vestlandske målområdet dominerer formen e(g) som personlig pronomen, men jærsk har æg, sunnmørsk har ej, med unntak av ålesundsk (é), og romsdalsk har i for 'eg'. Langs kysten av Sørlandet (fra omtrent Tvedestrand) til Stavanger (og dels Karmøy) finner man konsonantane: b, d og g for p, t og k mellom vokaler eller i slutten av ord, (t.d. bog og håb for bok og håp); dette er den såkalt bløte kyststripe. Kyststrøkene i Aust-Agder har tilnærmet seg sør-østlandsk mens de indre bygdene blant annet i Setesdal har beholdt et tildels svært tradisjonelt preg. Vest-Telemark, Aust-Agder og kystbygdene i Vest-Agder har e-mål. Lista, Rogaland, Hordaland (unntatt Bergen) og indre Sogn har a-mål som i kasta. Nordvestlandske e-mål omfatter ytre Sogn, Sunnfjord, Nordfjord, Sunnmøre og Romsdal. I Romsdal forekommer tykk l. Dativ finnes i nordvestlandsk og noen steder er gammelnorsk ð bevart. Byene har som regel som dialekt som de omliggende bygdene, med unntak av Bergen som står i særstilling. Byene sør for Bergen er noe påvirket av østlandsk.
De siste hundre åra har såkalt skarre-r spredd seg fra Bergen, Stavanger og Ullensvang til store deler av den sørlige delen av Vestlandet. Skarring kom trolig først til Kristiansand og Bergen spredte seg derifra til tettsteder og bygder. På Sørlandet er skarring vanlig nord til Risør. Skarre-r er lettere enn rulle-r å lære for barn, noe som medvirker til spredning.
Nordnorsk
Nordnorske dialekter har stort sett -a som bestemt artikkel i entall av sterke og svake hokjønnsord, men -o/æ/å forekommer også i svake hokjønnsord på Helgeland og i Salten. Ulike varianter av e(g) er brukt i begge disse områdene.
Noen målmerker går på tvers av denne inndelingen. Det gjelder framfor alt palatalisering. I store deler av Nordnorge brukes palatalisering. Det er en endelse på ord med -n, som: dejn (den), hajn (han), rujn (rund).
Albert Andersson
Albert Andersson er navnet til flere personer:
Norske dialekter
Andre målmerker
Palatalisering er også utbredt over det nordlige Østlandet (Oppland og Hedmark), det nordlige Vestlandet (Nordfjord og Møre og Romsdal), Trøndelag og Nord-Norge (unntatt Øst-Finnmark).
Kubjelle (andre betydninger)
Kubjelle kan referere til:
Norske dialekter
Andre målmerker
Relativt mange dialekter kan oppvise mange rester av grammatiske kategorier som er gått ut av skriftspråket, for eksempel kasusbøying av substantiv og numerus- og modusbøying av verb.
Det kan også argumenteres for at alle de fastlandsnordiske språkene (norsk, dansk og svensk) er ett språk. Det sterkeste argumentet for dette er at det ikke er noen skarpe grenser mellom dem. Dialektene langs de politiske grensene går gradvis over i hverandre og hele det nordiske språkområdet med unntak av samiske språk, kvensk, meänkieli og finsk er ett dialektkontinuum.
Standard østnorsk
Standard østnorsk blir talt av en stor og voksende minoritet i Norge, særlig den urbane middel- og overklassen på Østlandet. Språkhistorisk sett er det ikke en norsk dialekt, men et koinéspråk og en sosiolekt. Det er så å si sammenfallende med leseuttale av bokmål.
Hans Albers
Hans Philipp August Albers (født 22. september 1891 i Hamburg, død 24. juli 1960 i Kempfenhausen ved Starnberg) var en tysk skuespiller og sanger.
Albers vokste opp i Hamburg. Etter første verdenskrig flyttet han til Berlin der han avanserte som skuespiller ved forskjellige scener og ved Komische Oper. Samtidig medvirket han i rundt hundre stumfilmer. Fra 1929 var han med i mange tyske lydfilmer, blant annet i Den blå engel (1930) med Marlene Dietrich og Emil Jannings. I 1934 spilte Albers tittelrollen i Fritz Wendhausens filmatisering av Ibsens skuespill Peer Gynt. Han hadde også hovedrollen i fargefilmen Münchhausen fra 1943.
Filmografi (utvalg)
Stumfilm
Lydfilm
TNT (TV)
Turner Network Television (TNT) er en amerikansk kabel-TV kanal, skapt av Ted Turner.
Selskapet er eid av Turner Broadcasting System avdelingen til Time Warner, som også eier Cartoon Network.
Carpina
Carpina er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Owners Group International
Owners Group International (OGI) var et norsk nettverksselskap etablert i 2004 av Jørn Ronnie Tagge og Jarl Moe. Selskapet var registrert på Seychellene.
OGI ble markedsført som et investeringsselskap der medlemmene ble lokket med egen oljebrønn i Texas og store avkastninger på investerte midler. Tagge kom fra vervet som styreleder i pyramideselskapet T5PC, og OGI kom raskt både i medienes og Økokrims søkelys. Dette medførte at selskapet la ned sin satsing i Skandinavia. På et tidspunkt var selskapet basert på aksjekursen verdsatt til 2,5 milliarder kroner. Selskapet oppga selv å ha nærmere 10.000 medlemmer.
Selskapet var i drift bare noen måneder før all aktivitet ble stengt. Virksomheten ble så flyttet over til Jomfruøyene, men like etter ble selskapets konto på Kypros sperret, og pengene betalt tilbake til mange av investorene. Tagge hadde da selv tatt ut store beløp i kontanter. Etter at Tagge ble slått personlig konkurs opphørte også virksomheten i OGI.
I etterkant omtales OGI som et av flere kortvarige pyramidespill som oppstod i kjølvannet av kollapsen i T5PC.
Førde lufthamn, Bringeland
Førde lufthamn, Bringeland (IATA: FDE, ICAO: ENBL) eies og drives av Avinor. Flyplassen ligger på Bringeland i Sunnfjord kommune i Vestland, og ligger rundt 16 kilometer fra Førde sentrum. Flyplassen ble åpnet 30. august 1986 av statssekretær Åshild Bendiksen. Flyselskapet Widerøe driver ruteflyging til flyplassen.
Da flyplassen åpnet avløste den en flyplass på Øyrane. Flyplassen på Øyrane ble åpnet i 1971, men fikk bare midlertidig driftsløyve på grunn av plasseringen midt i et industriområde.
Ved flyplassen står en minnestein over luftslaget Den svarte fredagen 9. februar 1945.
Metylprednisolon
Metylprednisolon (molekylvekt 374,48) er et syntetisk glukokortikoid uten mineralkortikoid virkning. Det er mer potent enn prednisolon og cirka fem ganger mer potent enn hydrokortison. Metylprednisolon brukes peroralt (Medrol) eller til injeksjon (Depo-Medrol, Solu-medrol).
I likhet med de fleste glukokortikoider blir metylprednisolon typisk brukt for dets kraftige anti-inflammatoriske egenskaper, særlig når mineralkortikoide effekter er uønsket. Det har blant annet rask innsettende effekt på stivhet og smerter i kroppen, ofte fra første dag, og effekten vedvarer ofte i lang tid (flere uker).
Bivirkningene er som for andre glukokortikoider, blant annet vektøkning, grønn stær, osteoporose og psykoser, spesielt hvis det overdoseres.
Grand Prairie
Grand Prairie kan være ett av flere steder:
Pervomajskoje
thumb|200px|Beliggenhet for Kivinebb kommune i den del av Viborgs län som ble avstått til Russland i 1944. Pervomajskoje (russ.: Первомайское, svensk: Kivinebb, finsk: Kivennapa) er et tettsted i Vyborg rajon i Leningrad oblast, Russland. Tettstedet ligger på Det karelske nes. Navnet Pervomajskoje ble tildelt i 1948. Antall innbyggere i Pervomajskoje var i 2002.
Før 1944 var Kivinebb en finsk kommune i Viborgs län. Kommunen lå langs Finlands daværende grense mot Russland. Antall innbyggere i kommunen var i 1939.
Kivinebb ble første gang nevnt i historiske kilder i 1445.
Forfatterinnen Edith Södergran (1892–1923) bodde i Raivola i Kivinebb kommune.
Clair de Lune
Clair de Lune er fransk for månelys eller måneskinn.
Begrepet er brukt av flere kunstnere innen musikk, litteratur og teater. Regner vi med titler fra andre språk, vil også Beethovens måneskinnssonater bli med.
Tønnes Frøyland
Tønnes Frøyland (født 1879 i Hauge i Dalane, drept 8. mars 1914 i Laohekou i Hubei i Kina) var misjonær for Det norsk-lutherske Kinamisjonsforbund i Kina. Han studerte medisin i USA og tok medisinsk tilleggsutdannelse i Wien og London. I 1909 kom han som legemisjonær til Kina, og fikk reist et sykehus i Laohekou. Den 8. mars 1914 stormet røverbanden «Hvitulven» med sine 10 000 banditter byen og drepte og herjet, da ble også dr. Frøyland skutt og drept.
Clair de Lune
Film og TV
Clair de lune, en film av'Henri Diamant-Berger en 1932. Clair de lune, amerikansk tv-serie fra 1980 – årene. Clair de lune, som element i Disneys Fantasia (1940).
Izhar Cohen
Som representant for Israel vant han Eurovision Song Contest 1978 sammen med gruppen Alphabeta med sangen «A-ba-ni-bi» (komponert av Nurit Hirsh og med tekst av Ehud Manor). Cohen representerte Israel igjen (denne gang med en navnløs gruppe korister) i 1985 og fremførte «Ole, ole» (musikk av Kobi Oshrat, tekst av Hamutal Ben-Ze'ev), og ble nummer fem.
Han var også skuespiller ved Haifa Teater.
Marie Myriam
Marie Myriam (født Miriam Lopes; 8. mai 1957 i Braga, Portugal) er en portugisisk sanger som har bodd i både Frankrike og Den demokratiske republikken Kongo.
Hun representerte Frankrike og vant Eurovision Song Contest 1977 med «L'oiseau et l'enfant» (norsk: fuglen og barnet). I 1981 representerte hun også Frankrike i Yamaha Music Festival med sangen «Sentimentale» og kom på niendeplass.
De siste årene har hun lest opp de franske stemmene under Eurovision Song Contest.
Hun deltok på jubileumskonserten i anlending Eurovision Song Contests femtiårsjubileum i København i 2005, både som gjesteprogramleder og som utøver. Samme året skrev hun forordet til den franske utgaven av «The Eurovision Song Contest – The Official History», skrevet av John Kennedy O'Connor.
Pedro Cea
José Pedro Cea (1900–1970) var en uruguayansk fotballspiller. Han var s toppscorer i fotball-VM 1930. Han scora utlikningsmålet 2–2 for Uruguay i finalen mot. Uruguay vant finalen 4–2. På klubbnivå spilte han på toppklubben Club Nacional de Football. Her vant han flere seriemesterskap.
Han vant også sommer-OL 1924 og sommer-OL 1928 for sitt land. Han døde 18 dager etter sin 70. bursdag.
Sidewalks of New York (film)
Sidewalks of New York er en 2001 amerikansk drama-komediefilm skrevet og regissert av Edward Burns, som også har hovedrollen i filmen. Handlingen følger åtte sykluser i livet av seks Manhattanbeboere som samforbindelser danner en sirkel som plasserer hver av dem mindre enn den velkjente seks grader fra hverandre fra de andre.
Produksjonen
Filmen hadde sin første visning på Toronto Film Festival den 8. september 2001. På grunn av terrorangrepet tre dager senere valgte Paramount Classics å utsette utgivelsen av filmen til sent i november. Selv om Verdens handelssenter kan sees bak Tommy når han interjues, så ble bildet av de to tårnene i den opprinnelige filmplakaten fjernet.
I en episode av Sundance Channels serie Anatomy of a Scene som fokuserte på filmen, sa Burns at han filmet i kun 17 dager og at budsjettet han arbeidet med var USD 1 million. Mange av lokasjonene som ble benyttet var i det samme nærområdet slik at det var raskt å forflytte seg fra et sted til et annet.
Kritikker
A. O. Scott skrev i sin anmeldelse i The New York Times: «Selv om det ikke klarer å være veldig interessant, Sidewalks of New York, på samme måte som folkene som bor i Herr Burns' New York, er den umulig å ikke like. Hvis den ikke er spesielt morsom, så har den god humor og skuespillernes fremføring er bra innenfor manusets begrensninger ... [Burns] fortjener kreditt for å ha ungått den såpaktige 'lykkelige resten av livet' klisjén som deformerer så mange samtidige romantiske komedier. Synet på kjærlighet som kommer frem fra Sidewalks, mens de ikke er særlig dype og innsiktsfulle, er de forfriskende hardhudet uten å være helt kyniske.»
Roger Ebert i Chicago Sun-Times observerte, «Filmen lever i kryssningen mellom Woody Allen og Sex and the City...[Den] er morsom uten å være hysterisk, rørende, men ikke tårefylt, og artikulert på den måten at Burns er artikulert, ved å plukke oppriktig rundt en idé som om han er redd at har frø i kjernen.»
I Variety kalte Scott Foundas filmen «ikke bare umiddelbart forglemmelig, men begynner å falme fra bevisstheten selv som dens bilder fortsatt spiller over skjermen» og en «grepet av urolig anfall av munterhet og sjarm», en film viss «totalinntrykk er et av fråtseri og under fantasi - et sukkerbrød uten gjær.»
Mick LaSalle sa i San Francisco Chronicle «I denne filmens verden er omtrent alt som folk gjør med sine klær humbug, eller i beste fall en lam avledning mellom spasmer av det virkelige liv som finner sted bare i et soverom. Dette kan være måten svært unge voksne tror, men som en presentasjon av voksne, Sidewalks of New York er bare rart. Den er også, scene for scene, bra fremført og bra skrevet. Burns skriver smart dialog og kan forstår hvordan man arbeider med skuespillere.»
I USA Today graderte Mike Clark filmen til 2 av 4 stjerner og kommenterte, "Eventuell goodwill som utøverne bygger opp er raskt skutt ned av uopphørlige intervjuer, som gjentar det åpenbare når de ikke viser hvor selv desillusjonerte noen av disse figurene er. De som underviser i offentlige taler noen ganger argumenterer for å fortelle publikum hva du skal fortelle dem, og deretter faktisk fortelle dem, og til slutt fortelle dem hva du har fortalt dem. Sidewaks ettertrykkelig beviser at dette ikke er en klok linje for filmer."
Kinofremvisninger
I USA ble filmen vist i 224 filmsaler og spilte inn USD 2 402 459. Internasjonalt spilte den inn yttligere USD 1,1 million.
Kankan (region)
Kankan er en region i Guinea. Den ligger øst i landet og grenser til regionene Nzérékoré og Faranah. Den grenser også til landene Mali og Elfenbenskysten.
Administrativ inndeling
Kankan er delt inn i fem prefekturer.
Alphabeta
Alphabeta var en israelsk musikkgruppe på slutten av 1970-årene, bestående av Reuven Erez, Lisa Gold-Rubin, Nehama Shutan, Ester Tzuberi og Itzhak Okev. Gruppen vant Eurovision Song Contest 1978 for Israel sammen med Izhar Cohen og sangen «A-ba-ni-bi».
Heroes
Heroes (engelsk for «helter») kan sikte til:
Casinhas
Casinhas er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Europavei 14 (Sverige)
Europavei 14 (Sverige) er en svensk stamvei som går mellom Storlien og Sundsvall i Sverige, der den møter europavei 4. Veiens lengde er 355 km, og den er del av europavei 14.
Tsaparang
Kongedømmet Guge ble grunnlagt på 800-tallet etter at king Langdarma, som hadde forfulgt buddhistene, var blitt snikmyrdet. På 1000-tallet ble buddhismen gjeninnført i dette vesttibetanske området, og en rekke små tempelbyer ble bygd. Blant de viktigste var Tsaparang og Tholing. Kongedømmets innflytelse strakk seg etterhvert i fjellandet fra Kashmir til Assam.
I 1624 kom den portugisiske jesuitt pater António de Andrade til det vestre Tibet. . Han virket som misjonær særlig i Tsaparang. På få år vant han så mange konvertitter til katolisismen at stedlige buddhister ble sterkt urolige. De samarbeidet med nabokongedømmet Ladakh med å fordrive de nye kristne fra Tsaparang og områdene rundt. Men de muslimske ladhakiene gjorde mer enn å hjelpe med denne oppgaven; deres invasjon i 1632 betydde Guge-kongedømmets undergang.
I 1948 kom en tysk buddhistmunk, Lama Govinda, til Tsaparang og Tholing med sin hustru, Li Gotama, og fotograferte alt. Av den grunn er det kjent hvordan stedet og det templer så ut før rødegardistene kom i 1967. De ødela mange av statuene og raserte mye av det gjenværende.
Farvannsbeskrivelsen «Den norske los»
Historikk
I 1791 kom de første seilingsbeskrivelser i 7 hefter og het «Oplysende beretning for de siøfarende til det specielle kaart over den norske kyst». Disse seilingsbeskrivelsene ble utgitt som en tilleggsbeskrivelse til hvert sitt kart. Alle utgitt av «Det kongelige Søe-Kaarte-Archiv i Kjøbenhavn».
I 1816 ble «Samlet Beskrivelse over den Norske Kyst» utgitt. Disse inneholdt ikke noe vesentlig nytt, men alle heftene ble samlet i en bok. I 1830/40-årene kom 10 hefter, «Beskrivelse til kartet over den norske kyst». I 1850-årene 10 bøker av samme navn som omfattet strekningen «svenske grænse til Korsfjorden». Seilingsbeskrivelsene utkom inntil midten av 1860-årene særskilt for hvert kart, men i 1866 ble det besluttet at de skulle samles i ett verk, «Den norske lods» i 8 hefter.
Den første bok av «Lodsen»:
I 1914 utkom 8. bind. I 1920-årene ble bind 8, «Trondhjemsleden til Den Russiske Grændse», delt i tre bind. Totalt 10 bind. I 1955 utkom «Dnl» i modifisert utgave i 6 bind, hvorav ett bind inneholder «Alminnelige opplysninger». I 1987 ble bind 2 delt i bind 2A «Svenskegrensen–¬Langesund» og bind 2B «Langesund–Jærens rev». Dette på grunn av økt stoffmengde i forbindelse med at også fritidsflåtens behov skulle dekkes. I 1988 utkom første utgave av bind 7 «Svalbard og Jan Mayen» i kombinert norsk-/engelskspråklig utgave. I 1990 ble bind 3 delt i bind 3A «Jærens rev–Bergen» og bind 3B «Bergen–Statt». Dette på grunn av fritidsflåtens behov og at bøkene kom ut i kombinert norsk-/engelskspråklig utgave. I 1993 utkom bind 2A og 2B i kombinert norsk-/engelskspråklig utgave.
'''Pr 1. januar 2009 består serien av følgende bøker''':
«Den norske los» er en viktig informasjonskilde når det gjelder hvordan seilasen praktisk bør gjennomføres, hvilke farer/forhold en bør være særlig oppmerksom på. Bøkene gir opplysninger om farvannet, større og mindre havner, strøm, klimaforhold og mye annet. Mens farvannsbeskrivelsen tidligere i hovedsak var laget for nyttetrafikken, legges det nå vekt på at også fritidsflåtens behov blir dekket. Bøkene revideres jevnlig, og før nyutgivelse blir vedkommende kyststrekning befart.
Eksterne lenker
Siste versjon av Den norske los fra kartverket
Espen Olafsen
Espen Olafsen (født 27. januar 1965) er en tidligere norsk fotballspiller og trener.
Han spilte i hjembyens Narvik/Nor og Fotballklubben Mjølner. Deretter gikk han til Tromsdalen Fotball og Tromsø Idrettslag (1988–89). Han var juniortrener (2001) og senere hovedtrener (2004–05) i Lyn Toppfotball, der han ble assistert av Hans Knutsen ledet klubben til annenplass i Norgesmesterskapet i fotball for menn 2004. Han har i lang tid hatt samtidig engasjement ved Norges Toppidrettsgymnas i Bærum.
Olafsen har hovedfag i fotball fra Norges idrettshøgskole.
Stian Bromark
Stian Bromark (født 18. juli 1972) er en norsk forfatter, redaktør, journalist og olivenbonde på Kreta
Han har arbeidet som journalist, litteraturkritiker, oversetter og forlagsredaktør siden 1992. Bromark begynte som vikar i lokalavisa Samhold på Gjøvik, og har siden skrevet for Magasinet Folkevett, Prosa, Bergens Tidende, Vinduet og Morgenbladet. Fra 1997 til 2003 jobbet han som journalist, kulturredaktør og konstituert ansvarlig redaktør i ukeavisa Ny Tid.
I 2003 begynte han å anmelde sakprosabøker for Dagbladet, avbrutt av et toårsengasjement som forlagsredaktør i Cappelen. Stian Bromark har mellomfag litteraturvitenskap i Bergen (1995), grunnfag idéhistorie i Oslo (1996) og forfatterstudiet i Bø (1997). Han har skrevet tre bøker sammen med Dag Herbjørnsrud, og en biografi om Sigurd Evensmo med forfatter og journalist Halvor F. Tretvoll. ''Hjemreiser. Arven etter folkeutvekslingen i Hellas og Tyrkia'' (2016) handler om konsekvensene av den tvungne folkeutvekslingen mellom Tyrkia og Hellas i 1923. Siste utgivelse er ''Ingen fred å finne. 22. juli ti år etter'' (2021). Bromark har i mange år jobbet i Dagbladet og i Dagsavisen, blant annet som debatt- og kommentarredaktør. Stian Bromark er tidligere daglig leder i Agenda Res Publica Media, forlagssjef i Res Publica og for tiden ansvarlig redaktør for nettmagasinet Agenda Magasin.
Han er gift med journalist Marit O. Bromark, har tre barn og pendler mellom hjemmet på Abildsø i Oslo og olivenlunden på Kreta
Michael Campbell
Michael Campbell (født 23. februar 1969) er en newzealandsk profesjonell golfspiller som er medlem av Europatouren.
Campbell ble i 2001 utnevnt til offiser av New Zealands fortjenstorden. Han ble forfremmet til følgesvenn i 2005.
Catende
Catende er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Fernando Verdasco
Fernando Verdasco (født 15. november 1983 i Madrid) er en spansk tennisspiller.
Verdasco er en offensiv baseliner. Hans beste slag er forehand, som inneholder mye kraft og spinn. Han har en veldig høy 1. serve-prosent, hvor sliceserven på fordelsiden regnes som hans beste. Verdasco er god på alle underlag.
Hans beste resultat i Grand Slam-sammenheng er en semifinale i Australian Open i singel, og en semifinale French Open i dobbel. På ATP-touren har han vunnet åtte titler.
Grunnkretser i Sør-Aurdal kommune
Grunnkretser i Sør-Aurdal kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Sør-Aurdal kommune, Innlandet, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Gustaf Ahlbert
Gustaf Albert Ahlbert (født 26. januar 1884 i Nävelsjö socken i Jönköpings län, død 1943 i Bombay i India) var en svensk protestantisk kinamisjonær og en ledende lingvist.
Ahlbert gjennomgikk Missionsskolan årene 1908-11 samt undervisning ved Stockholms Borgarskola 1911-12. Ved årsmøtet i 1912 ble han kalt til misjonær for Svenska Missionskyrkan og reiste til Øst-Turkestan (nå kjent som Xinjiang i Kina) den 26. oktober samme år.
Han rapporterte flittig fra misjonsmarken gjennom flere tiår og har forfattet en rekke bøker, både for hjemlandets lesere og av språkfaglig vitenskapelig art.
Ahlbert hadde et godt grep om språkene hebraisk, gresk, arabisk og uigurisk.
Han var en av de siste tre misjonærer som ble utvist fra Kashgar i 1939. Etter at han var utvist arbeidet han blant muslimer i India, og sammen med Oskar Hermansson og Dr. Nur Luke arbeidet han med å oversette Bibelen til uigursik, frem til sin død i 1943.
Conn Smythe Trophy
Conn Smythe Trophy er den årlige prisen som deles ut til den mest verdifulle spilleren i den nordamerikanske ishockeyligaen NHL under sluttspillet om Stanley Cup. Vinneren kåres gjennom avstemning blant ishockeyjournalistene i deres forening Professional Hockey Writers' Association.
Trofeet er oppkalt etter Conn Smythe (1895–1980), eieren av Toronto Maple Leafs.
Faseovergang
En faseovergang i fysikken betyr at stoff endrer kvalitative fysiske egenskaper, det vil si at det går fra en fase (aggregattilstand) til en annen. Overganger mellom de vanlige fasene har navn som er utbredte i dagligtalen, som «smelting» (overgang fra faststoff til væske) eller «frysing» alt. «størkning» (overgang fra væske til faststoff.
Eksempler på faser er faststoff, som karakteriseres ved fast volum, væsker som fyller tilgjengelig areal, men ikke hele volumer, og gasser som fyller alt tilgjengelig volum. Tilsvarende kan man også beskrive faser ved hjelp av mikroskopiske egenskaper slik som graden av uorden og hvilke symmetrier stoffet har. I tilfellet vann er is en ordnet fase hvor molekylene sitter i et regulært gitter, mens flytende vann er en uordnet fase.
Faser og faseoverganger trenger ikke ha noe med romlige engenskaper å gjøre, og det finnes et utall av faser med gitte magnetiske, elektriske, og elastiske egenskaper. Eksempel er overgang fra vanlig leder til superleder ved en annenordens faseovergang.
En faseovergang skjer ved at de termodynamiske tilstandsvariablene, som temperatur og trykk, endres. For eksempel kan man få vann til å koke (gå fra væske til gass) ved å øke temperaturen eller ved å redusere trykket. Man kan også få en faseovergang ved å endre de kjemiske egenskapene, for eksempel få is til å smelte ved å tilsette salt.