cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oleksij Torokhtij
Oleksij Pavlovytsj Torokhtij, ukrainsk Олексій Павлович Торохтій (født 22. mai 1986) er en ukrainsk vektløfter, som konkurrerer i 105 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han opprinnelig vant gullet. I 2019 ble han fratatt gullet på grunn av en positiv dopingtest.
Inhuman Rampage
Inhuman Rampage er det tredje studioalbumet til det britiske power metal-bandet DragonForce.
Liu Zhongsheng
Liu Zhongsheng (født 25. oktober 1973 i Laiwu i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk skytter, som konkurrerer i silhuettpistol. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han ble utslått i kvalifiseringen som nummer 9.
A.R. Rahman
A.R. Rahman (tamilsk: அல்லா ரக்கா ரஹ்மான், født 6. januar 1966 vi Chennai) er en indisk filmkomponist, musikkprodusent, sanger og musiker. Rahman har solgt over 200 millioner av sine filmmusikkalbum på verdensbasis, som gjør ham til en av verdens mestselgende artister.
Rahman har vunnet flere priser for sin filmmusikk, deriblant Oscar for beste sang og Oscar for beste originalmusikk for Slumdog Millionaire – Han som hadde svar på alt (2008).
Han ble hedret med den indiske utmerkelsen Padma Shri for sin innsats. Han har også blitt nominert til Oscar for beste sang og Oscar for beste originalmusikk for 127 timer (2010).
Musikkprosjekt
A.R. Rahman har sammen med Dave Stewart, Mick Jagger, Joss Stone og Damian Marley dannet supergruppen SuperHeavy som gav ut et album med samme navn i 2011.
Mario Ernesto (de) Soto
Soto er utdannet industridesigner fra Escola Superior de Disseny (ESDI) i Barcelona. Soto maler oljemalerier og akvareller i fotorealitisk stil, og henter sine motiver fra byliv, som biler, trafikk, restauranter etc. Soto har hatt diverse utstillinger i Oslo, Moss og Barcerlona. Han er representert på Galleri Henrik Gerner i Moss. Han har hatt separatutstillinger på Galleir Ramfjord i Oslo i 2009, Galleir Henrik Gerner i 2006 og Galleri La Fruteria i Barcelona i 2004. Soto har mottatt Statens Kunstnerstipend i 2008, Vederlagsfondets Kunstnerstipend i 2006.
Ken Vuagnoux
Ken Vuagnoux (født 25. juli 1995) er en fransk snøbrettkjører.
Han representerte Frankrike under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvartfinalen i snowboardcross.
Lajedão
Lajedão er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Longeumolpus
Longeumolpus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små til middelsstore, brede, metallisk fargede bladbiller. Slekten ligner sterkt på den nærtstående slekten Eumolpus og skiller seg fra denne ved at hannene har ganske lang penis, dette trekket er vanligvis ikke synlig utenfra.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.
Nyhedendom
Nyhedendom eller neopaganisme er paraplybegreper for moderne religiøsitet som revitaliserer en rekke før-kristne religioner i særlig Europa som keltisk, germansk og norrøn religion og etnisk naturreligion som forskjellige former for sjamanisme, gudinnedyrkelse, mysteriekulter og hekseforestillinger.
Det er en polyteistisk erfaringstro hvor flere guder og gudinner dyrkes, og hvor den enkeltes spirituelle opplevelse og erfaring settes fremst. Troen er videst mulig omfang opp til den enkelte å definere, og det er ikke opp til andre å sette dogmer for denne. Derfor aviser nyhedenskap dogmatikk, kanoniserte hellige skrifter, religiøse autoriteter, hierarkier og institusjoner. På samme vis er det heller ingen kirker, templer eller andre bygninger, men oppfatter isteden naturen som et tempel i seg selv.
Nyhedenske religiøse bevegelser er meget mangfoldige med trossystemer som strekker seg fra polyteisme til animisme, til panteisme og andre paradigmer. Mange nyhedenske praktiserer en åndelighet som er fullstendig moderne i sin opprinnelse, mens andre forsøker så nøye som mulig å rekonstruere eller gjenopplive innfødt, etniske religioner som er funnet i historiske kilder eller i folkeminne.
Som en postmoderne utvikling i industrialiserte samfunn er nyhedendom funnet særlig styrke i USA og Storbritannia, men også på kontinentale Europa som i Tyskland, Skandinavia, slaviske Europa, latinske Europa og andre steder. Den største nyhedenske bevegelse er wicca, skjønt andre større nyhedenske trossystemer omfatter moderne åsatru, nysjamanisme, moderne druidisme, zuisme (mesopotamisk og kanaanittisk religion), rodisme (slavisk religion), og dodekateisme (gresk religion).
En del av strømningene i de ulike nyhedenske bevegelsene har knyttet seg opp til fascistisk nasjonalistiske og fremmedfiendtlige former som eksempelvis den tidligere tyske paraplyorganisasjonen Deutsche Glaubensbewegung (Den tyske trosbevegelsen) og den nåtidige norske organisasjonen Vigrid som baserer sin ideologi på en blanding norrøn mytologi og raselære. Norske åsatru-dyrkere som Bifrost tar derimot sterkt avstand fra denne rasistiske sammenblandingen, og de naturmystiske variantene av nyhedendommen er stort sett fremmed for fremmedfiendtlig tankegods.
Khmer (språk)
Khmer er et austroasiatisk språk som tales av khmerfolket og det er Kambodsjas offisielle språk. Det er et av de større austronesiske språkene, men har blitt påvirka av blant annet sanskrit og pali, spesielt i kongelige og religiøse kontekster, på grunn av hinduismen og buddhismen. Som et resultat av geografisk nærhet, danner khmer en språkbunt med thai, laotisk, vietnamesisk og cham.
Khmer skiller seg fra nabospråk som thai, laotisk og vietnamesisk i at det ikke er et tonespråk. Språket har tre hoveddialekter som alle er forståelige for hverandres brukere: phnom penh (anses som standard), nordlig khmer (snakkes av etniske khmerer i nordøstlige Thailand), og Krâvanh-khmer, en gammeldags dialekt som snakkes i Krâvanhfjellene.
Eidsvåg (Bergen)
Eidsvåg er et boligområde i Åsane bydel i Bergen kommune, nord for Bergen sentrum. Eidsvåg grenser til Ytre Sandviken i Bergenhus bydel i sør, til Jordal i sørøst, til Ervik i nordøst og til Eidsvågen i nord, som er en fjordarm av Byfjorden. I Eidsvåg lå kommuneadministrasjonen for gamle Åsane kommune, inntil kommunen bli innlemmet i Bergen kommune sammen med Arna, Fana og Laksevåg i 1972.
Eidsvåg består hovedsakelig av tettbebyggelse med eneboliger. Her ligger også Eidsvåg skole, Eidsvåg kirke, Eidsvåg Båtlags marina, gamle Eidsvåg fabrikker (trikotasjeindustri), samt badeplassene ved Vollane og Tømmervågen. Eidsvågveien, Ervikveien og motorveien Åsaneveien er hovedveier gjennom området. Sistnevnte går gjennom Eidsvågtunnelen som åpnet i 1956. Eidsvåg Idrettslag som også ligger i Eidsvåg ble dannet i 1926.
Eidsvåg omfattes av grunnkretsene Fagerdalshøgda, Eidsvågneset, Eidsvåglien, Eidsvågskogen, Tømmervågen og Eidsvåg, med til sammen 3 120 innbyggere 1. januar 2012, og et samlet areal på 2,25 km², hvorav 0,05 km² er ferskvann.
Historie
Navnet kommer fra norrønt Eiðvágr, av eið, eid, og vágr, våg og omfattet Gnr. 216, gårdsbruk på sør- og vestsiden av Eidsvågsbukten. I førstningen av 1600-tallet tilhørte den Allehelgenskirkens gods.
Eidsvåg hørte til det jordegods som sammen med Sandviken tilfalt lensherren Erik Rosenkrantz etter makeskifte med Kronen 1560, men som i motsetning til Sandviken gikk tilbake til Kronen ved hans død 1575. Elven Jordalsvatnet hadde fra 1600-tallet et møllebruk, der Chr. Petersen 1896 grunnla Eidsvåg fabrikker.
Møllen
Eidsvåg mølle er et tidligere møllebruk ved elveløpet mellom Jordalsvatnet og Eidsvågbukten. I 1600 var det en korn- og grynmølle på stedet, i 1616 var det to i tilknytning til Eidsvåg gård. Den siste møllen ble 1648 bygd om til kobbermølle og var eid av kobbersmed-dynastiet Schram til 1774. Korn- og grynmøllen hadde gjennom årene flere eiere og forfalt etter hvert, men ble 1779 sammen med gården solgt til Johan Gottfriedsen Hagelsteen som også var eier av Storemøllen og Småmøllen i Sandviken.
Hagelsteen overtok kobbermøllen 1786 og la den ned. Andreas Heiberg og Hans Hagelsteen Faye kjøpte Eidsvåg mølle 1855 og utvidet den, i 1877 ble den overtatt av Kristen Faye Heiberg og Severin A. Heiberg som foretok modernisering av bedriften. Chr. Petersen kjøpte Eidsvåg mølle 1896 og grunnla Eidsvåg fabrikker.
Johan Johansen Hagelsteen fikk i 1837 bevilgning til å opprette privat gravplass for slekten i Eidsvåg.
Eidsvåg Fabrikker
Chr. Petersen kjøpte Eidsvåg mølle 1896 og grunnla Eidsvåg Fabrikker. Det var en av de viktige trikotasjefabrikkene på Vestlandet. Fabrikken var en hjørnesteinsbedrift i lokalsamfunnet i og rundt Eidsvåg, og har bidratt med tomter til skole, idrettsplass, barnehage, kulturhus, kirke, gravplass, friarealer, båthavn, og annet. Fabrikken produserte mange forskjellige typer kjole- og smokingstoffer. Blant annet har fabrikken produsert stoffer brukt i kleskolleksjonene til flere av de norske OL-troppene. Egen tekstilproduksjonen ble lagt ned 1972, men handelen med ullstoffer har blitt opprettholdt via fabrikkutsalget. De siste årene har hovedfokus vært kvalitetsstoffer til bunader og nasjonaldrakter.
De historiske lokalene i bygningene brukes i dag til næringsarealer.
Shift2Rail JU
Shift2Rail JU (Joint Undertaking) er et EU-byrå og offentlig-privat samarbeid (public-private partnership, PPP) mellom Europakommisjonen og private selskaper, som tar sikte på å stimulere og bedre koordinere EUs forsknings- og innovasjonsinvesteringer i jernbanesektoren. Målet er å øke farten i forskningen og skape arenaer som bidrar til et mer integrert, effektivt, bærekraftig og attraktivt jernbanemarked i Europa.
Shift2Rail ble opprettet ved en forordning i 2014. Det administreres av Europakommisjonen, men har også andre medlemmer som er Alstom, Ansaldo STS, Bombardier, Siemens, Thales, CAF, Trafikverket og Network Rail. EUs bidrag til S2R JU kommer fra midler under Horisont 2020.
Målet med Shift2Rail er å øke satsningen på forskning og innovasjon i jernbanesektoren. Det er meningen at leverandører av materiell til jernbanen, jernbaneforetak, infrastrukturforvaltere og sikkerhetsmyndigheter skal bidra til å fremme bedre materiell, bedre infrastruktur, mer interoperabilitet, bedre sikkerhet og bedre kommunikasjonsmuligheter. Det endelige mål er å gi et mer attraktivt tilbud for passasjerene.
Pygméer
Pygméer ( i entall pygmé eller pygme) er en eldre betegnelse på folkeslag der mennene i gjennomsnitt er lavere enn 150 cm. Slike folkegrupper finnes tradisjonelt blant annet i Sentral-Afrika og Sørøst-Asia.
Betegnelsen pygmé blir ofte betraktet som nedsettende, ikke minst av pygméene selv, som heller vil betegnes etter hvilken stamme de tilhører. Ordet pygmé brukes også om dyre- og fuglearter der individene er mindre enn de i liknende arter. Ordet kan også brukes som spøkefullt økenavn for en liten eller kortvokst mann.
Gresk mytologi
Ordet pygmé kommer fra navnet på et kortvokst folkeslag, pygmaioi, i gresk mytologi. Og selve ordet pygme - πυγμή – er i utgangspunkt et lengdemål, avstanden fra vristen i håndleddet og til albuen.
Ifølge Paracelsus er pygméer det samme som gnomer eller fjellfolket.
Afrikanske pygmeer
Pygmeer i streng forstand finnes som en serie stammer i Kongo-regionen. De livnærer seg hovedsakelig som jegere og samlere i jungelområdene. Tradisjonelt har de blitt regnet som beslektet med kapoidene, som de deler en del anatomiske trekk med. Språklig skiller de afrikanske pygméene seg ikke fra nabofolkene, og snakker bantuspråk eller et annet språk i nigerkongo-gruppen, avhengig av hvor de lever.
Pygmeisme
Moderne genetikk har fastslått at pygmeisme styres av et enkelt gen. Ved giftemål mellom en pygme og en fra de omkringliggende folkene, vil barna enten bli pygme eller tilhøre det andre folket, aldri en mellomting. Det har blitt foreslått at pygméenes lave høyde er en tilpasning til livet i tette skoger, der en storvokst person vil ha vanskelig med å ta seg fram. Tilsvarende småvokste grupper kjennes fra andre arter i de samme områdene, som okapi og elefanter.
Zhang Penghui
Zhang Penghui (født 29. august 1981 i Changzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk skytter, som konkurrerer i silhuettpistol. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han ble diskvalifisert.
Navab Nassirshalal
Navab Nassirshalal (født 1. april 1989 i Ahvaz) er en iransk vektløfter, som konkurrerer i 105 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv.
Cold Mailman
Cold Mailman er et norsk indiepopband fra Bodø, bosatt i Oslo. Bandet ble startet av Ivar Bowitz (gitar, vokal og tangenter) og eksisterte de første årene først og fremst som et prosjektnavn for Bowitz' mange popkomposisjoner. Cold Mailman består nå også av Martin Bowitz (ex-The Spectacle ) på bass og diverse instrumenter.
Biografi
Etter en rekke selvproduserte CD-R-utgivelser i små opplag gav Cold Mailman ut debutalbumet How to Escape Cause and Effect på plateselskapet Spoon Train Audio 5. mai 2008. 12. april 2010 slapp de singelen «Pull Yourself Together and Fall In Love With Me» fra albumet Relax; the Mountain Will Come to You, utgitt 4. oktober 2010, denne gangen på plateselskapet til Kråkesølv.
I 2013 kom bandets tredje fullengder, Heavy Hearts, ut på Beyond Records. For albumet mottok bandet mye skryt fra både norsk og internasjonal presse, og Cold Mailman spilte på festivaler som Hovefestivalen og Øyafestivalen samme år. I 2015 ga bandet ut albumet Everything Aflutter. Dagbladets anmelder beskrev platen som «storslagen progpop» og delte ut terningkast fem.
Etter fire års stillhet og noen utskiftninger i bandet ga Cold Mailman ut singelen «Somewhere Else» våren 2019. Det var første forsmak på albumet Baby Wake Up We Are Losing the Fire, som ble utgitt på Snertingdal Records i januar 2020. Albumet er produsert av Nils Martin Larsen (Lama (band), Apothek, NML (artist)). Live har bandet utvidet besetningen med nevnte Larsen, samt Lars Haug Nilsen (Sondre Justad), Ståle Fossheim (Dunderhonning) og Catharina Sletner.
Kunståret 1676
Kunståret 1676 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1676.
.tl
.tl er Øst-Timors nye nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett. Tidligere var .tp Øst-Timors toppnivådomene, og det arbeides for tiden med å overføre .tp-domenene til .tl-domener.
Tobokstavskoden «tl» kan brukes som forkortelse for landets navn på begge de to offisielle språkene: Timor Lorosa'e på Tetum eller Timor Leste på portugisisk.
Det eneste offisielle subdomenet som er i bruk er gov.tl, for regjeringen og departementene. For eksempel så er regjeringens portal på www.timor-leste.gov.tl
Eksterne lenker
Toppdomän
Loan Bozzolo
Loan Bozzolo (født 4. mai 1999) er en fransk snøbrettkjører.
Han representerte Frankrike under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvartfinalen i snowboardcross.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han utslått i kvartfinalen.
Hands up
Hands up (originaltittel: The Good Bad-Man) er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Allan Dwan.
Handling
En fredløs som kaller seg «Passin' Through» velger å avslutte sin kriminelle væremåte, i alle fall lenge nok til å hjelpe noen barn som har havnet i vanskeligheter.
Surfebrett
Et surfebrett er et flytende brett som brukes til surfing. Brettene har ofte lav vekt, men er samtidig sterke nok til å bære vekten til en stående person som surfer en bølge.
Historie
Moderne surfebrett er laget av polyuretan- eller polystyrenskum dekket med et lag av glassfiberduk, samt polyester eller epoksy, hvilket resulterer i lette og sterke surfebrett som har god flyteevne og manøvrerbarhet. Det første surfebrettet av polystyren ble konstruert tidlig på 1960-tallet av Reginald Sainsbury da isolasjonsfirmaet han jobbet hos i England var interesserte i utvikle produkter til fritidsmarkedet. Siste utvikling i surfebrettindustrien er bruk av karbonfiber- og kevlarkompositter, samt eksperimentering innen biologisk nedbrytbar og miljøvennlig harpiks fra organiske kilder. Omtrent 400 000 surfebrett produseres hvert år.
Størrelser
Valg av surfebrett type og størrelse kan være komplisert, avhengig av blant annet:
Tradisjonelt har man valgt brett basert på høyden til surferen, hvilket betyr at betyr at en høyere surfer generelt ville blitt anbefalt et lengre brett. Standardmålene på surfebrett har lenge vært lengde, bredde og tykkelse. Mer nylig har man også begynt å ta vekten til surferen med i beregningen, hvilket betyr at en tyngre surfer generelt vil bli anbefalt et brett med mer volum.
Nybegynnere blir ofte anbefalt å velge et brett med mye volum, mens man nærmest må være proffsurfer for kunne stå på brettene med minst volum. For eksempel kan noen anbefale en ganske fersk surfer å gå for 1,1 L/kg (liter per kg kroppsvekt), mens en proffsurfer kanskje velger et brett med litt under 0,4 L/kg. Med bakgrunn i dette eksempelet ville en nybegynner på 80 kg blitt anbefalt et brett på 88 liter, mens mens en proffsurfer ville blitt anbefalt et brett rundt 32 liter.
Nettstedet surfsimply.com foreslår følgende verdier:
Volumet varierer på tvers av brettyper. Følgende tabell angir vanlige volum.
Kortbrett
Bonzer er en brettype designet av Campbell-brødrene som har to langsgående dype og konkave kanaler, en stor senterfinne samt to til fire mindre sidefinner. Kanalene utnytter venturieffekten ved at vannet styres gjennom en relativt trang passasje langs brettet, hvilket gir allsidige og kontrollerte kjøreegenskaper.
Hybrid
Moderne hybridbrett har vanligvis en lengde mellom 6 - 8 ft og en mer avrundet profil og haleform. Disse brettene brukes vanligvis i mindre bølger, kan ha mange forskjellige finneoppsett, og handler mer om å ha det moro enn høy ytelse eller utføring av triks. Hybridbrett kan være enklere å kjøre for nybegynnere, og har generelt god ytelse i bølgeforhold hvor mer tradisjonelle kort og langbrett sliter.
Fisk
Fiskebrett (engelsk: Fish) refererer vanligvis til brede og korte brett under 180 cm (6 fot) med en fiskeformet hale («swallow»), og oppstod som en videreutvikling fra knebrett i 1967 av Steve Lis. Noen andre kjente fiskebrett-formere er Skip Frye, Larry Mabile og Steve Brom. Fiskebrett har vanligvis en finne på hver side og egner seg bra for mindre bølger. Brettformen ble populær igjen tidlig på 2000-tallet da den kjente surferen Tom Curren kjøte et slikt brett på en ASP-konkurranse i Hossegor.
Noen ganger blir fiskenavnet også brukt om andre brettyper (f.eks. kortbrett eller mini-kortbrett) hvor det er brukt lignende hale, men disse brettene mangler en del av de andre egenskapene beskrevet i dette avsnittet.
Funboard
Funboard er en mellomting av kort- og langbrett, og har vanligvis en lengde mellom 210 til 240 cm (7 til 8 fot). De er populære blant nybegynnere og andre surfere som går over fra lang- til kortbrett. Funboard beholder mye av manøvrerbarheten til et kortbrett, men i likhet med langbrett flyter de bedre og har mer stabilitet hvilket gjør det enklere å bli med på bølger.
Gun
Gun-brett er laget for store bølger, og har lengde mellom 210 til 370 cm (7 til 12 fot). Brettene er tynne og smale, og har typisk en, tre eller fire finner. Utseende minner om kortbrett, men med størrelsen til et langbrett. Gun-brett brukes ofte på steder med store bølger som Waimea Bay, Jaws (Hawaii), og Mavericks.
Langbrett
Langbrett har som regel lengde mellom 270 til 370 cm (9 til 12 fot), en enkelt finne og stor rund nese. Noseriders er en type langbrett hvor surferen kan gå frem på brettet og styre ved å stikke tærne i vannet. Et annet navn på noseriders er «Malibu», eller bare «Mals», oppkalt etter oppkalt etter Malibue i California hvor slike brett egner seg bra for bølgeforholdene. Mals varierer fra 270 til 430 cm (9 til 14 fot) eller 90 cm (3 fot) høyere enn surferen. Fordelen med et langbrett er betydelig flyteevne og stor planeflate hvilket gjør det mulig å surfe på bølger som er for små for kortbrett. Langbrett er mer egnet for nybegynnere siden de gjør det enklere å bli med på bølger. Under de rette bølgeforholdene kan erfarne surfere styre et langbrett ved å la tærne henge i vannet fremfor nesen (engelsk: «toes on the nose», eller «hang ten»). Langbrett er betydelig enklere å lære å stå på enn kortbrett på grunn av den gode stabiliteten, og mange sliter derfor med overgangen til kortbrett.
Klassisk langbrett
Klassiske langbrett var trolig de første brettene brukt til stående surfing, og ble brukt i det gamle Hawaii fra det sjette århundret. Brettene er av solid treverk med lengde 270 til 910 cm (9 til 30 fot), og ble brukt da hawaiierne utøvde den gamle kunsten Hoe he's nalu. Surfing ble opprinnelig brakt til Hawaii-øyene av polynesiere, og er i dag populært i hele verden. De klassiske langbrettene ble skåret ut av solid treverk, og hadde lengder mellom 300 og 430 cm (10 til 14 fot), og veide så mye som 70 kg. Både menn og kvinner, kongelige og vanlige folk surfet, men de lengste brettene (Olo) var forbeholdt de kongelige. I det 19. århundret ankom kristelige misjonærer Hawaii som mente at surfing var en synd, og surfingen døde nesten helt ut. I nyere tid har erfarne surfere og brettbyggere laget kopier av Olo og Alaia-brett i et forsøk for å utforske røttene til sporten.
Tidlig i det 20. århundret fantes det bare en håndfull mennesker som surfet i verden, og stort sett på Waikiki. I 1912 fikk surfingen et oppsving igjen da den tidligere hawaiiske OL-svømmeren Duke Kahanamoku brakte surfingen til fastlandet i USA og Australia, og på grunn av dette fått tilnavnet «den moderne surfingens far». Fra dette punktet ble surfing en svært viktig del av strandlivet i California. Stranden i Malibu i Los Angeles county var så populær blant de tidlige surferne at langbrettene som ble brukt fikk tilnavnet Malibu-brett. I 1920-årene ble det tatt i bruk hule trebrett kalt «hollowboards» som var laget av kryssfinér eller planker. Disse brettene var vanligvis 460 til 610 cm (15 til 20 fot) og svært lette i forhold til de tidligere brettene. Surfingen tok virkelig av på 1950-tallet som følge av at det ble en sport, og det ble utviklet brett i balsatre. Brettlengden holdt seg ganske lik med et gjennomsnitt på 320 cm (10,5 fot), og begynte nå å bli produsert i større skala.
Langbrett fortsatte å være populære inn i 1960-årene, og man fikk et teknologisk sprang ved å gå over fra balsatre til polyuretan og glassfiber. Kortbrett oppstod også i 1960-årene, og hadde en snittlengde på 200 cm (6 fot og 6 tommer). «Kortbrett-revolusjonen» endret surfingen radikalt ved å gjøre det mulig å både ta krappere svinger og oppnå høyere hastigheter, og gjorde nesten langbrettene avleggs. Tidlig på 1990-tallet fikk langbrett en ny oppvåkning, og nye langbrett ble bygd med inspirasjon fra designelement i kortbrett. Mange gjenoppdaget den rolige og avslappende surfingen med langbrett og klassiske manøvre som ikke er mulig på kortbrett. Mange surfere lever nå med filosofien om å surfe med ulike brett og surfestiler avhengig av bølgeforholdene.
Moderne langbrett
Det moderne langbrettet har fått mange endringer gjennom årene, og har i dag mye lavere vekt. Polyuretanskum og glassfiber gir bedre flyteevne og mindre friksjon mot vannet. Dagens brett er typisk 240 til 300 cm, mens noen brett er opptil 370 cm (henholdsvis 8 til 10 fot, og opptil 12 fot). Stående padlebrett har også fått en vekkelse, og er ofte laget av styren med lengde opptil 430 cm (14 fot) for økt stabilitet. Klassiske langbrett har beholdt mye av det opprinnelige designet, inkludert en enkelt finne, høy vekt og god oppdrift. Et langbrett med enkeltfinne gjør det mulig å pivot-svinge brettet slik at man kan forbli i bølgens «curl» (bølgeveggen, fremsiden av en brytende bølge). De mange teknologiske fremskrittene har ført til at det har oppstått mange ulike varianter av klassiske langbrett.
2+1
Et 2+1 langbrett er kanskje det mest allsidige langbrettet, og har god manøvrerbarhet. Noen ganger kalles disse brettene «enkeltfinne med støttehjul», men 2+1 brettet blander faktisk funksjonene i de klassiske langbrettene med tri-fin. Finnene på 2+1 gir stivheten og stabiliteten til et klassisk langbrett, og blander de med styrken og kjøre egenskapene til et tri-fin-brett.
Minitanker
En minitanker er en kortere og mer manøvrerbar variant av langbrett, og brukes vanligvis av kortere personer som barn og kvinner for bedre kontroll.
Malibu
Malibu-brett er oppkalt etter Malibu i California, og er noe smalere enn andre langbrett. Nesen og halen er vinklet oppover for ekstra manøvrerbarhet, noe som er nyttig for de verdenskjente høyrehåndsbølgene på Malibustranden. Den klassiske formen har lenge blitt brukt av erfarne surfere, og har blitt rost for sin ytelse og manøvrerbarhet. To klassiske triks som kan utføres på Malibu er «Hang Fives» og «Hang Tens» som går ut på at suferen går til fronten av surfebrettet og henger tærner over brettets nese. Andre klassiske triks er «Soul Arch», «Drop Knee Turns», «Head Dips», «Switch Stance», osv.
Olo
Olobrettene var opprinnelig reservert kun for de kongelige på Hawaii grunnet sin størrelse og vekt, og kan være over 730 cm (24 fot) plange med vekt opptil 90 kg.
Tandem
De to første personene som surfet stående på ett brett samtidig var Duke Kahanamoku og Isabel Letham. De brukte da et forstørret langbrett med nok volum for å bære to personer.
Materialer
Det er ønskelig at brettet er stivt og har god flyteevne. Konstruktører har lenge brukt ulike skumtyper med en strekkfast kledning på utsiden ved hjelp av teknologi basert på Tukannebb.
Moderne surfebrett laget av skum bruker hovedsakelig noen av de følgende byggematerialene:
Glassfiber er den mest vanlige kledningen uansett skumtype. Andre materialer brukt til kledning er bambus, karbonfiber, hamp og innegra.
Dimitrov-prisen
Dimitrov-prisen (bulgarsk: Димитровска награда) er en bulgarsk pris innstiftet 23. mai 1949 ved dekret utstedt av presidiet i Bulgarias nasjonalforsamling til belønning av fremragende individuell eller kollektiv innsats innen vitenskap, kunst og ingeniørkunst. Prisen er oppkalt etter kommunistlederen Georgi Dimitrov. Den hadde fra 1949 til 1960 tre klasser, men dette ble omgjort slik at den fikk én klasse.
Surfebrett
Polyuretan (PU)
Skumbrett har tradisjonelt blitt bygd i polyuretan, og det er fortsatt et populært materiale. For økt styrke bygges PU-brett ofte med en eller flere stringere langs midten av brettet. Først støpes skummen i en tom form som grovt ligner et surfebrett. Det støpte emnet gis så til formere som kutter, planer og pusser brettet i henhold til spesifikasjoner. Til slutt blir brettet dekket med en eller flere lag med glassfiber og harpiks, og det blir satt på enten faste finner eller eller festepunkt for avtagbare finner, samt festepunkt for fotlenke.
Dimitrov-prisen
Med prisen fulgte en medalje og ærestittelen «mottager av Dimitrov-prisen». Ærestittelen rangerte som den femte av de ni ærestitlene i Folkerepublikken Bulgaria.
Surfebrett
Polyuretan (PU)
En alternativ metode for å bygge brett er å bruke epoxyharpiks og «prolapse polystyrene»-skum (PPS), istedenfor polyesterharpiks og polyuretan-skum. I de senere årene har brett laget av balsa og polystyren også blitt populære; til og med brett av kun balsa er nå tilgjengelig.
Dimitrov-prisen
Medaljen ble først gjort i bronse, men ble senere laget i gull. Den bærer et venstrevendt portrett av Georgi Dimitrov til høyre flankert av en laurbærkvist. På revers står innskriften «Лауреат На Димитровска Награда» (mottager av Dimitrov-prisen) over tre linjer under en femtagget stjerne. Medaljen er opphengt i et mørkerødt bånd.
Surfebrett
Polyuretan (PU)
Skumbrett har tradisjonelt blitt formet for hånd, men blir i økende grad formet av maskiner. Noen andre moderne produksjonsteknikker som har blitt tatt i bruk er vakumforming og sandwich-konstruksjoner. Sandwich-baserte epoksybrett har blitt spesielt populære blant nybegynnere ettersom de har lavere pris og tåler mye.
Dimitrov-prisen
Til sammen 1,288 personer ble tildelt Dimitrov-prisen.
Surfebrett
Balsa
Balsatre har et høyt styrke-til-vekt forhold, og var lenge en av de foretrukne materialene for å bygge surfebrett. Trebrett med balsadeler oppstod i Hawaii, og var et ledende materiale da surfingen ble brakt til USAs vestkyst i 1940-årene. Balsa alene er imidlertid ikke sterkt nok. Balsabrett forsterket med glassfiberkledning ble tok av etter 2. verdendskrig.
Balsabrett har lavere vekt som fører til at de flyter bedre og er enklere å styre enn andre brett. De er imidlertid ikke så solide som brett av sypresstre.
Hule trebrett
Hule trebrett lages av tre og epoksy, eventuelt med olje som bærekreaftig alternativ til epoksy. Brettene oppstod som en reaksjon på skumbrettene som var populære på 1950-tallet. Hule trebrett har ingen skum. Det fins flere ulike metoder for å hule ut brettets innside, samt redusere vekten på det ferdige brettet. Vanligvis er et hult trebrett 30-300% tyngre enn et tilsvarende brett av skum og harpiks. Hovedårsaken til at trebrett er populære handler om utseende og at de er konstruert av mer miljøvennlige materialer sammenlignet med brett i epoxy og polyuretan. Det blir ofte brukt raskt voksende tresorter som balsa, paulownia, sedertre, gran og sypresse.
Dagens trebrettdesign stammer fra Tom Blake sine byggemetoder for padlebrett fra 1930-tallet, består av et design med en enkel stringer og individuelt formede tverrgående ribber dekket med rails og et ytre skall. En moderne tolkning er «perimeter stringer»-metoden hvor det brukes laminerte stringere koblet sammen med en serie kryssfinér-ribber. Skjelettet blir så dekket med 5 mm tykke trestriper, hvilket gir et raskt, hult brett med god bøyelighet.
«Parallellprofil»-systemet ble utviklet fra kaldstøpt (dobbeldiagonal) båtbygging, og bruker minst fire lag med materiale laminert over en hannkjønns-form for å lage et kurvet utgangspunkt med nok treverk for rails, som deretter formes.
Kamringsmetoden går ut på at paulownia-treplanker velges ut, og springet skjæres direkte inn i hver av dem. Plankene blir så kamret for å redusere vekt, og deretter bundet sammen for å danne en hul («kamret») mal.
Lin Zhongzai
Lin Zhongzai (født 29. august 1981 i Fu'an i provinsen Fuzhou i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk skytter, som konkurrerer i pistol. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han ble utslått i kvalifiseringen som nummer 16.
Surfebrett
Trekte brett med demping (cushion)
Et av de siste teknologiske fremskrittene er brett kledd med et mykt og strekkbart skinn som ikke absorberer vann. Skumkjernen (kalt «cushion») består av epoksy med ekstrudert polystyren (EPS). Trekket er laget av en glossbelagt skum som strekkes og påføres epoksybrettet ved hjelp av vakuum. Formålet med cush-delen er å beskytte det lette eposkybrett fra slag og andre belastninger. Teknologien ble utviklet på 1990-tallet av Jim Richardson i Oahu, Hawaii som da hadde jobbet med forming av surfebrett i 25 år. Flere selskap har nylig lansert brett basert på teknologien.
Sandwichkompositt
«Sandwich» refererer til at de mange kan minne om en sandwich; toppkledning i glassfiber, enda mer glassfiber, EPS-kjerne, enda mer glassfiber, og bunnkledning i glassfiber. Masseproduserte sandwichbrett ble introdusert av Firewire Surfboards i 2006.
Finner
Finnene er feste på baksiden av brettet, og fungerer som stabiliserende ror ved å hindre at brettet sklir sideveis. Forskjellige antall og typer finner kan endre brettets oppførsel. Mange moderne brett har avtagbare finner med et standardisert system hvor finner enkelt kan tas av og på ved hjelp av settskruer. Tre finner er vanligst, men det er også mange brett med en, to, fire eller fem finner.
Mer spesielle typer inkluderer tunnelfinner, kulefinner, vingefinner, finner med winglets, asymmetriske finner med kamre, finner med selvjusterende kammer, spitfire-finner og hvalkul-finner.
Fotbånd
Bentauet henger fast i brettet, og skal forhindrer at brettet kommer på avveie, hvilket kan være farlig for svømmere eller andre surfere. Tauet er vanligvis laget av uretan, mens fotlenken vanligvis festes med borrelås. Bentauet hjelper også surferen ved at brettet ikke dras langt bort.
Før bentau ble innfort i 1971 måtte surfere ofte svømme mye for å innhente brett på avveie, samt at de medførte fare for andre sufere. Pat O'Neil fra Santa Cruz har fått æren for populariseringen av bentau. Hans første design besto av kirurgiske ledninger festet til brettet med en sugekopp. I 1971 på den internasjonale surfekonkurransen i Malibu tilbød han slike bentau til alle konkurrentene sine. På grunn av at Pat brukte bentauet ble diskvalifisert fra konkurransen, men løsningen ble svært utbredt i surfemiljøet i løpet av det neste året.
Senere mistet surferen Jack O'Neil venstre øyet i en surfeulykke hvor det ble brukt bentau av den tidlige typen med kirurgisk slange. De tidlige båndene var elastiske, som kunne føre til at brettet kom flyvende tilbake mot surferen. Etter denne ulukken ble bentau laget i mindre elastiske materialer.
Uretan ble til slutt standard bentaumateriale. Designet ble patentert av David Hattrick (Australsk patent 505,451 utstedt 5. september 1977). Hattrick bygget prototypen i 1972 da han surfet i et avsideliggendes område kalt Cactus i Great Australian Bight med svært mye hvithai, og dermed hadde stort behov for bentau.
Hattrick slo seg senere ned i Margaret River i Australia, hvor han begynte å lage surfeutstyr for venner, og senere i 1970-årene startet han et selskap. Designet vant den australske designprisen i 1979.
Bentau er fortsatt noe omdiskutert. Det forventes nærmest på kortbrett, mens mange langbrettsurfere surfer uten siden det kan bli vanskelig å gå frem og tilbake på brettet. Bentau kreves uansett på steder med mange surfere, slik at sikkerheten til andre prioriteres foran den enkeltes frihet.
Taufeste
Taufeste (engelsk: leash cup) er et festepunkt på bakenden av brettet hvor bentauet kan festes med en børedragsknute (engelsk: girth hitch).
Nesen
Baugen (tuppen) foran på brettet kalles nesen, og kan komme i mange ulike utforminger (spiss, flat, avrundet, osv).
Grepsflate
Grepsflater av myk skum brukes både på kort- og langbrett, og er vanligvis festet på brettets hale for å gi bedre kontroll ved hurtige manøvre.
Sidene
Sidene (engelsk: rails) går langs brettets sider (styrbord og babord), og kan enten være rette, avrunde eller noe mellom. Når man kjører en linje er alltid en av sidene i kontakt med vannet, mens den andre henger fritt i luften. Avrundede sider kalles også «myke», og gir brettet mer volum slik at det flyter bedre. Rettere sider kalles «harde», og gjør det derimot enklere å styre brettet nedi vannet.
Svinging med surfebrettet handler stort sett om å flytte vekten over fra en side til halen, og deretter over til den andre siden.
Springet
Spring (engelsk: rocker) er kurven til brettets kjølinje sett fra siden, altså kurven fra nesen til halen. Kurven kan være bratt (mye spring) eller slak (flatbunet), og kan enten være kontinuerlig eller varierende, som for eksempel ved at springet er flatere på midten av brettet. Baugspringen (også kalt «flipp») regnes som kurven fra baugen til midten av den flateste delen på brettet, mens akterspringen (også kalt «kick») regnes som kurven fra halen til samme midtpunkt. Mer spring fremme gir brettet mindre tendens til dukke ned i vannet («nosedive»), og lange brett har derfor ofte mer baugspring. Større akterspring gir mer manøvrerbarhet og svingeevne. Generelt vil et mer flatbunnet brett gli bedre på flatt vann, mens mer spring gir mer friksjon i lave hastigheter og dertil mer løft i planende hastigheter.
Spring blir av og til også brukt om kurven på brettets dekk og sider. På et brett med V-formet hale er sidelengdene reduserte, og akterspringen dertil forlenget. Ett flatt dekk gjør brettet mer fleksibelt, mens et dekk med konveks spring gjør brettet tykkere langs stringeren og stivere i vannet.
Stringer
Stringeren er den langsgående midtdelen av brettet som går fra nesen til halen, og gjør brettet sterkere og stivere. Den består vanligvis en stripe treverk eller et annet stivt materiale, som for eksempel karbonfiber. Enkelte brett har flere stringere. På noen brett er finnen en innebygd del av stringeren.
Joakim Lystad
Joakim Theodor Haagaas Lystad (født 17. april 1953 i Oslo) er en norsk konsulent og tidligere statlig toppleder.
Lystad hadde direktørstillinger i Miljøverndepartementet og Statens forurensningstilsyn i perioden 1990–2002. Fra 2003 til 2010 var han den første administrerende direktør for Mattilsynet, og ledet oppbyggingen av denne organisasjonen som ble dannet ved fusjon av 4 statlige og 89 kommunale organisasjoner. Fra 2010 til 2015 var han arbeids- og velferdsdirektør, det vil si leder for Arbeids- og velferdsetaten og NAV. Fra 2015 til 2019 var han spesialrådgiver i Helse- og omsorgsdepartementet, og ledet blant annet et utvalg om reform av Politi- og lensmannsetaten. Han gikk over til privat sektor i 2019 da han etablerte sitt eget konsulentfirma Joakim Lystad AS og er tilknyttet Agenda Kaupang, der han jobber med blant annet styring, organisering og ledelse. I 2020 var han midlertidig engasjert som direktør for styring, organisering og ledelse i Direktoratet for forvaltning og økonomistyring.
Bakgrunn og utdannelse
Han vokste opp i Oslo og er sønn av faren med samme navn, Joakim Rønneberg Lystad (1915–1976), som drev eget forsikringsagentur i Karl Johans gate i Oslo under firmanavnet Joakim Lystad, med fokus på næringslivsforsikring. Hans farfar var president i Den norske lægeforening Harald Lystad, og han er oppkalt etter morfaren, privatskoleeier Theodor Haagaas, og oldefaren, grosserer og Høyre-politiker Joachim Holmboe Rønneberg. Han er nevø av motstandskvinnen Henriette Bie Lorentzen og fillenevø av motstandsmannen Joachim Rønneberg.
Han er gift med konserndirektør Bente Hagem og har to sønner.
Han er naturforvaltningskandidat (cand.agric.) fra Norges landbrukshøgskole. Hovedoppgaven fra 1978 hadde tittelen Vegetasjonskartlegging i Oaldsbygda, Stranda kommune, Møre og Romsdal med en vurdering av områdets verneverdi.
Karriere
Han arbeidet som forsker ved Norges landbrukshøgskole og deretter ved Norsk institutt for vannforskning til 1986. I perioden 1986–1990 var han salgssjef i det amerikanske programvareselskapet SAS Institute AS i Norge. Fra 1990 til 1995 var han underdirektør i Miljøverndepartementets industriseksjon, og så frem til 2002 direktør for beredskaps- og kontrollavdelingen i Statens forurensningstilsyn (nå Miljødirektoratet), der han blant annet arbeidet med oljevern.
Arbeids- og velferdsdirektør
Han ble 17. september 2010 utnevnt av Jens Stoltenbergs andre regjering til arbeids- og velferdsdirektør, det vil si sjef for Arbeids- og velferdsetaten og NAV, med ansvar for 19 000 ansatte og en tredjedel av statsbudsjettet. Han var ikke opprinnelig blant søkerne til stillingen, men ble headhuntet av arbeidsminister Hanne Bjurstrøm, som beskrev ham som «den beste kandidaten i landet» til oppgaven, særlig på bakgrunn av hans erfaring med store fusjonsprosesser i Mattilsynet. Stillingen var et åremål på seks år. Han tiltrådte stillingen 4. oktober 2010. Årslønnen i 2010 var på 1 360 000 kroner.
Den 10. april 2015 kunngjorde arbeids- og sosialminister Robert Eriksson (Frp) at han ønsket ny ledelse i NAV. I en pressemelding kunngjorde NAV at Lystad derfor hadde bedt om å fratre som arbeids- og velferdsdirektør, et drøyt år før åremålstillingens utløp. I forbindelse med avgangen nevnte pressen en overskridelse i forbindelse med implementering av nye IT-løsninger i NAV, et prosjekt som ble påbegynt før Lystads direktørtid. I en bokutgivelse rettet Eriksson, etter at han måtte gå av som statsråd, sterke beskyldninger både mot Lystad, embetsverket i departementet, Statsministerens kontor og Frps ledelse, og hevdet de stod i «ledtog» mot ham, og at dette var bakgrunnen for Lystads avgang. Marie Melgård påpekte at Eriksson «hadde en ekstremt dårlig tone med sitt embetsverk» og han måtte selv forlate regjeringen få måneder senere.
Spesialrådgiver
I april 2015 gikk Lystad over i stilling som spesialrådgiver i Arbeids- og sosialdepartementet. Høsten 2015 skiftet han departement og ble utnevnt til spesialrådgiver i Helse- og omsorgsdepartementet, der han blant annet har jobbet med spørsmål knyttet til organisering og ledelse av helsesektoren. Blant sakene han arbeidet med var e-helse og innføring av kjernejournal.
Fra 2017 ledet han på oppdrag fra Justis- og beredskapsdepartementet en arbeidsgruppe som vurderte politi- og lensmannsetatens kapasitets- og kompetansebehov de kommende tiårene, og som la frem sin rapport med anbefalinger i 2018. Blant forslagene var økt spesialisering i politihøgskoleutdanningen, større rekruttering av kompetanse fra sivile utdanninger, opprettelse av et kunnskapssenter for politietaten, styrket nasjonal krisehåndteringsevne og alternative innganger til politiyrket, slik det finnes i det britiske politiet i dag.
Karriere i privat sektor
I 2019 gikk Lystad over til privat sektor og etablerte konsulentfirmaet Joakim Lystad AS. Han har en tilknytningsavtale med konsulentfirmaet Agenda Kaupang, der han arbeider med «ledelse, organisering, styring, strategi, omstilling og digitalisering».
I 2020 var han engasjert som direktør for styring, organisering og ledelse i Direktoratet for forvaltning og økonomistyring.
Drakhshandus
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, i alle fall i Peru.
Afghanistans folkedemokratiske parti
I 1973 begikk Mohammed Daoud Khan et kupp mot kong Zahir Shah. ADFP støttet kuppet og var i begynnelsen med i Daouds regjering, men partiet ble etter hvert offer for Daouds politiske undertrykkelse. Sammen med alle andre afghanske opposisjonspartier ble partiet forbudt i 1977. I 1978 gjorde kommunistpartiet et kupp og tok makten, og grunnla Den demokratiske republikken Afghanistan, en sosialistisk stat. Motstanden mot regimet var betydelig på grunn av dets sekulære politikk og undertrykkelse av opposisjonelle. I tillegg var regimet preget av innbyrdes konflikter, både mellom den regjerende Khalq-fraksjonen og den opposisjonelle Parcham-fraksjonen, og mellom president Taraki og statsminister Amin. I august 1978 begynte den amerikanske regjeringen å støtte de islamistiske mujahedin-gruppene for å fremprovosere en sovjetisk invasjon. Da regjeringen stod i fare for kollaps, intervenerte Sovjet 24. desember 1979.
Fra den sovjetiske invasjonen ble ADFP og Afghanistan ledet av den pro-sovjetiske lederen Babrak Karmal. Siden Karmal var upopulær i den afghanske befolkningen, ble han tvunget av Mikhail Gorbatsjov til å gå av i 1986. Han ble erstattet av Mohammed Najibullah, som forsøkte å reformere regimet. Ettpartisystemet ble opphevet i 1987, men opprørerne nektet å samarbeide med regjeringen.
Ulike krigsherrer hadde da kontroll over ulike deler av landet, men de tidligere medlemmene av kommunistpartiet fikk stort sett være i fred så lenge de holdt seg i ro frem til Taliban tok makten i 1996.
I 1994, et par år etter kommunistenes fall, ble det vedtatt å forandre navn til Afghanistan sosialistparti. Politikken ble også noe moderert.
I 1996 tok Taliban makten i Kabul der mesteparten av partiet hold til. Taliban arresterte alle som var medlem av partiet og alle som i kommunisttiden hadde hatt styrende posisjoner. Tilsammen 27 medlemmer ble dømt til døden for uislamsk oppførsel (partiet hadde et ateistisk grunnsyn). Flere ble torturert før de ble hengt. Det var en massakre som har fått liten oppmerksomhet. President Najibullah var den første som ble torturert og henrettet av Taliban sammen med sin bror. Henrettelsen av Najibullah og broren ble fordømt av FN. En del medlemmer klarte allikevel å flykte og tok tilhold i Pakistan.
Etter den amerikanske invasjonen i 2001 ønsket ikke USA og NATO at kommunistene skulle spille noen viktig rolle. Partiet hadde én representant ved konferansen som ble arrangert om Afghanistans fremtid i Bonn samme år.
I 2006 dro en delegasjon fra partiet til Europaparlamentet der de blant annet besøkte den sosialistiske grupperingen. Møtet ble avbrutt etter kort til siden europeerne var misfornøyd med afghanernes manglende fordømmelse av USA og NATO (de har et pragmatisk syn og mener at deres tilstedeværelse er bedre enn alternativet og de har mye dårligere erfaring med Taliban) og afghanerne var misfornøyd med manglende støtte fra sine europeiske søsterpartier.
Karo Pharma
Karo Pharma AS er et norsk legemiddelfirma med hovedkontor i Oslo. Bedriften sysselsetter rundt 25 personer i forskning og utvikling, markedsføring, salg, administrasjon og økonomi.
Historikk
Weiders Farmasøytiske ⅍ ble grunnlagt i 1940 av cand.pharm. Olaf Weider. Formålet var «fabrikasjon og forhandling av apotekvarer, næringspreparater og andre artikler, samt agenturvirksomhet».
I august 2014 ble Weifa AS kjøpt av Aqualis, og notert på Oslo børs under navnet Weifa ASA. Juni 2015 splittet Weifa selskapet i to, og solgte ut B2B-forretningsområdet sammen med produksjonsanleggene i Kragerø til Vistin Pharma AS.
Weifa er Norges tolvte største legemiddelleverandør etter omsetting (2013). Produktene omfatter merkevarer som Paracet, Ibux, Paralgin Forte, Pyrisept, Nazaren og Tussin. I tillegg markedsfører Weifa produkter som Weifa-Kalsium, Weifa-C Nypeekstrakt og c-vitaminer, kosttilskuddserien Complete og varmesalven Tiger Balsam.
Ca. en tredjedel av Weifas salg er eksport til utlandet.
Lamarão
Lamarão er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Fylkesvei 6410
Fylkesvei 6410 (Fv6410) går mellom Røyne og Berg i Ørland kommune.
Stempfferia
Stempfferia er en artsrik slekt av dagsommerfugler som hører til underfamilien Poritiinae i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).
Utseende
Små dagsommerfugler som overflatisk minner om blåvinger (Polyommatini). Oversiden hos hannene er mer eller mindre metallisk blå med mørke ytterkanter, hos hunnene brun. Undersiden er lyst grå- eller brunaktig, som oftest ganske ensfarget.
Levevis
Larvene lever trolig av blågrønnbakterier, alger, lav og annet organisk materiale som de skraper av trestammer. Disse sommerfuglene lever i skog.
Systematisk inndeling
Artene ble tidligere regnet til slekten Epitola.
World Islamic Mission
World Islamic Mission (WIM) er en internasjonal muslimsk organisasjon av sunnimuslimer. Organisasjonen ble etablert i Mekka i 1972. WIM har avdelinger i en rekke land. Hovedkvarteret ligger i Manchester i England.
WIM i Norge
Den norske avdelingen til WIM ble etablert i oktober 1984 av norske muslimer med pakistansk bakgrunn. Den er en av Norges største muslimske menigheter med 5 000 medlemmer. Menighetens moské ligger i Åkebergveien 28b på Grønland i Oslo. Før moskéen i Åkebergveien stod ferdig holdt menigheten til i gamle lagerlokaler i Urtegata, i Vahl videregående skole og i Borggata.