cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Capsaicin
Fysiologisk virkning
Hos pattedyr bindes capsaicin til proteinet TRPV1 (transient reseptor protensial kationkanal subfamilie V1) som sitter i membranen til smerte- og varmeregistrerende nevroner. Dette er en varmeaktivert kalsiumkanal som også deltar i smertefølelser. Signalveien involverer nevropeptidet og nevrotransmittoren substans P. TRPV1 kalles også capsaisin- eller vanilloid-reseptoren.
Behandling med capsaicin
En rekke sykdommer behandles med topikale preparater, for eksempel kremer som påføres hud eller slimhinne der de skal virke. Capsaicinplaster (chilliplaster) kan blant annet brukes til behandling av lidelsen postherpetisk nevralgi, som er en svært smertefull og langvarig tilstand som kan oppstå etter helvetesild. Capsaicin-preparater er blitt brukt mot tett nese, bihulebetennelse, hodepine, gikt, og kroniske smerter i flere organer, blant annet urinblæra. Capsaicin har imidlertid vist seg uegnet mot smerter etter brannskader.
Kreft
Det har vært utført mye forskning, både gjennom dyreforsøk og ved epidemiologiske studier, som har vist korrelasjoner mellom inntak av capsaicin og både økt og redusert forekomst av kreft. Denne forvirringa skyldes trulig komplekse årsaksforhold og utilstrekkelig forsøksplanlegging. Det er i dag ingen holdepunkter for å fraråde bruk av chilipepper i mat, og det finnes ei rekke legemidler basert på capsaicin som har bestått legemiddelmyndighetenes krav til sikkerhet.
Behandling av capsaicin-smerter
Ettersom capsaicin er svært lite løselig i vann er det ikke mulig å skylle bort fra utsatte hud eller slimhinner. For å fjerne capsaicinholdige rester fra et utsatt område er det hensiktsmessig å vaske med et lipofilt stoff, for eksempel matolje eller melk (helmelk er best). Har man fått capsaicin på huden kan man vaske først med matolje, deretter med såpe og vann. Får man capsaicinholdig stoff i øynene bør man likevel skylle med rikelige mengder vann.
Dopingsaken under OL i Beijing 2008
I Hongkong 18. juni tok Norge bronse i sprangridning for lag. Noen dager senere, rett før finalen i individuell sprangridning, ble Tony André Hansen og hesten hans Camiro utestengt på grunn av en positiv dopingprøve avlagt etter lagkonkurransen. A-prøven viste spor av stoffet capsaicin. Stoffet var muligens smurt på hestens ben for både å stille smerte og å gjøre dem mer sensitive.
Det var lenge uklart om det norske laget ville miste medaljen de fikk i lagkonkurransen på grunn av dette, men 22. desember 2008 ble det klart at de var fradømt bronsemedaljen. Tony André Hansen blei utestengt fra konkurranser i fire og en halv måned, og måtte betale en bot på kr. 19 500 og saksomkostninger på kr. 50 000.
Stokkvågen
Stokkvågen er et trafikknutepunkt i Lurøy med ferje til Onøy, Lovund, Sleneset og Træna.
Binærasteroide
Binærasteroider er asteroider i par som går i bane rundt et felles massefellespunkt, veldig likt dobbeltstjerner.
Binærasteroider der begge asteroidene har omtrent same dimensjoner blir også kalt dobbelasteroider. Et eksempel er 90 Antiope-systemet.
System der det ene legemet er en mye mindre satellitt, har blitt oftere observert i senere år. Eksempel på slike systemer er 22 Kalliope, 45 Eugenia og 107 Camilla. 87 Sylvia har to satellitter.
Dunderlandsdalen
Dunderlandsdalen (pitesamisk: Dunndaravuobme) er et dalføre i Rana kommune, på Helgeland i Nordland. Navnet har dalen fått etter avisa Dunderlandsdølen som ble grunnlagt av Redvald Knudtson i 1902. Inntil da ble dalføret kalt Norddalen. Ranelva har sitt utspring i dalen, ved Elvmøthei, nord for Krokstrand. I møtet mellom Randalselva og Virvasselva oppstår Ranelva, før den begynner sin 130 km lange ferd sørvestover til Ranfjorden ved Ytteren i sør. Dalen har vært bebodd siden steinalderen. Arkeologiske funn vitner om tilstedeværelsen av stridsøkskulturen, som det eneste eksempel på denne kulturhorisonten i innlandet i Nord-Norge.
E6 følger dalen fra Røssvoll, 10 km nord for Mo i Rana, nordover til Saltfjellet. Illhøllia tunnel, mellom Nevermoen og Røssvoll, ble åpnet i 2002. Traséen til E6 er betydelig endret og omlagt, som følge av veiprosjektet E6 Helgeland nord, som ble innledet sensommeren 2015 og fullført i 2021-2022. Også Nordlandsbanen følger dalen, nordover til Saltfjellet.
Sentrale steder, fra foten av Saltfjellet i nord og sørover, er Krokstrand, Bjøllånes, Storvoll, Dunderland, Eiterå, Nevernes, Storforshei, Nevermoen og Røssvoll.
Flytebro
Nordhordlandsbrua er et eksempel på en permanent flytebro. Broen er verdens lengste uten forankring til sidene.
Dunderlandsdalen
Sidedaler er bl.a. Plurdalen, Røvassdalen, Bjøllådalen, Grønfjelldalen og Virvassdalen.
Som en del av Dunderland Iron Ore Companys anlegg i 1902 ble det anlagt jernbane, Dunderlandsbanen, fra Storforshei til Gullsmedvika, en strekning på ca. 24 km. Siden 1947 har denne traseen inngått som en del av Nordlandsbanen.
Flytebro
Pongtongbroer er flytebroer støttet ved lekter-eller-båt-liknende pongtonger som støtter brodekket og dets dynamiske laster. Broene bæres oppe av pongtongenes oppdrift. Ofte blir denne brotypen benyttet der hvor det er vanskelig eller umulig å sette ned pilarer.
Dunderlandsdalen
Under andre verdenskrig hadde nazistene en rekke fangeleirer i Dunderlandsdalen. Disse huset russiske og polske krigsfanger som nazistene brukte til byggingen av Nordlandsbanen. Rester etter disse leirene står fortsatt den dag i dag.
Den 5. juli 1948 inntraff Dunderlandsdalen-ulykken da en buss kjørte av veien og havnet i Ranelva. Av de 21 ombord, mistet 16 personer livet. De omkomne var alle sørsamer på vei hjem til Helgeland og Nord-Trøndelag fra stiftelsesmøte i Norske Reindriftssamers Landsforbund i Tromsø.
Flytebro
Flytebroene følger vannets bevegelser med flo og fjære i sjø. Disse pongtongene er som regel forankret, enten i bunn eller til land.
Dunderlandsdalen
Sommeren 1995 inntraff en ulykke i forbindelse med en landsdelsleir for Norges speiderforbund, på Gullbekkheia. En jente på 12 år forsvant i Ranelva og ble aldri funnet.
Bergverk
Siden 1799 har jernmalmleiene i dalen vært kjent, og den første industrielle utnyttingen av malmen skjedde i regi av Dunderland Iron Ore Company i flere driftsperioder, den første fra 1902. Selskapet ble avviklet i 1947. Fra 1937 har Rana Gruber drevet utvinning av malmen. Norsk Jernverk ble etablert i 1946 og startet drift på magnetitt og hematitt i Mo i Rana i 1964 på malm fra Dunderlandsdalen.
Born Again
Born Again er Black Sabbaths ellevte studioalbum, utgitt i 1983.
Dunderlandsdalen
Geologi
Dunderlandsdalen er kjent for store forekomster av jernmalm, glimmerskifer og tildels marmor.
Berggrunnen i Dunderlandsdalen består av kaledonske skifre som har gitt grunnlag for bergverksdrift; blant annet på fauskemarmor som også finnes på Fauske. På Storforshei har det vært utstrakt drift på jern.
Matrix (geologi)
Matrix er den finkornige massen som større partikler er omgitt av. Begrepet brukes innen mineralogi om matrix rundt mineralkorn, innen paleontologi om massen rundt fossiler og innen sedimentologi om finkornet masse rundt større partikler (feks grus og stein].
Dunderlandsdalen
Bosetning i steinalderen
Den var neppe noe funksjonelt redskap, men en pynteøks – et symbol på verdighet og sosial lagdeling. Kanskje tilhørte den en lokal høvding.
Stripen på øksens baksiden ligner en støpekant, og er en etterligning av støpte bronseøkser fra Skåne eller Danmark. Øksen er, ifølge geologen Barbara Prisemann (f. 1957) ved Naturhistorisk avdeling, Rana museum, laget av bergarten grønnskifer.
Born Again
Albumet mottok ikke så bra kritikk av musikkritikerne, men nådde allikevel 4.-plass på listene i Storbritannia og kom på topp 40 i USA. CD-versjonen av albumet er ikke utgitt i USA, men den kan skaffes på import.
Vokalist på albumet er Ian Gillan, tidligere vokalist for Deep Purple. Han ble med i Black Sabbath i 1983 for å erstatte Ronnie James Dio. Bill Ward, den originale trommeslageren i bandet, kom tilbake og erstattet Vinny Appice, som hadde sluttet sammen med Dio for å starte bandet Dio.
Albumet ble innspilt i løpet av sommeren 1983 på The Manor Studio i Oxfordshire, England. Det har vært en del negativ kritikk på produksjonen av albumet, da lydkvaliteten ikke er spesielt optimal.
Ceraspis
Ceraspis er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore, avlange, svarte oldenborrer med kraftige, brunlige bein. Oversiden er hårløs og mer eller mindre tett kledt med lyse skjell.
Levevis
Larvene lever i jorda, der de eter røtter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Systematisk inndeling
Gruppen blir noen ganger plassert i Macrodactylini.
Flytebro
Arkhimedes (ca. 287-212 f.Kr.) fant ut at oppdriften er lik vekten av den fortrengte væskemengde. En kan med dette beregne lastkapasiteten til en flytebro.
Norske flytebroer
Den første flytebroen i Norge var Øybrua i Kragerø som ble bygget i 1889. Den var i bruk fram til 1956.
Liste over kommuner i delstaten Tlaxcala
Den meksikanske delstaten Tlaxcala består av 60 kommuner (municipios):
Ted McKeever
Ted McKeever (født 12. januar 1960) er en amerikansk tegneserieskaper. Han har en lett gjenkjennelig ekspresjonistisk tegnestil og en eksperimentell fortellerteknikk. Han skriver som regel manuskriptene sine selv.
McKeever debuterte i 1987 med serien Transit. serien utkom først i fem nummer og ble ikke sluttført før i 2008, da en samleutgave ble utgitt. I 1988-89 kom Eddy Current, en 12 delers miniserie som førte til flere nominasjoner til Eisner-prisen. I 1990 laget han serien Plastic Forks, og i 1991-92 kom den 12 delers miniserien Metropol, en historie som utspiller seg i samme univers som Eddy Current. En oppfølger, kalt Metropol A.D., utkom i 1993. Senere på 1990 og 2000-tallet utgav McKeever en del serier på DC Comics' imprint Vertigo, deriblant Industrial Gothic, Faith, og Junk Culture.
For Vertigo illustrerte han også den erotiske thrilleren The Extremist etter et manus av Peter Milligan og Toxic Gumbo etter et manus av Lydia Lunch. McKeever tok over som tegner av den surrealistiske superheltserien Doom Patrol på midten av 1990-tallet, og tegnet serien ca ett år etter manus av Rachel Pollack. Sammen med forfatterne Randy og Jean-Marc Lofficier har han laget tegneseriealbumene Batman: Nosferatu, Superman's Metropolis og Wonder Woman: The Blue Amazon, som alle henter inspirasjon fra tysk ekspresjonistisk film fra mellomkrigstiden.
Tore Slagsvold
Tore Slagsvold (født 16. desember 1947 i Oslo) er en norsk biolog. Siden 1991 har han vært professor ved Biologisk institutt ved Universitetet i Oslo.
Slagsvold tok doktorgraden i 1978. Han har særlig forsket på atferd, atferdsøkologi og seksuell seleksjon hos fugler. Særlig sammenhengen mellom klima og fuglers hekkebiologi. Som typedyr har han i mange år benyttet svarthvit fluesnapper. Fra 1993 til 2001 var han redaktør i forskningstidsskriftet Journal of Avian Biology. I 1995 ble han medlem i Det Norske Videnskaps-Akademi. I 2006 ble han tildelt UiOs Darwin-pris, og samme år Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning innen realfag og medisin. I 2008 ble han tildelt Universitetet i Oslos forskningspris. Han er en av Norges mest siterte forskere, og var i 2010 en av fjorten forskere ved norske institusjoner som er rangert som highly cited i ISI-indeksen
Himmelskönig, sei willkommen
Himmelskönig, sei willkommen (BWV 182) er en kirkekantate av Johann Sebastian Bach.
Opprinnelse
Da Bach ble konsertmester ved hoffet i Weimar var en av hans plikter å skrive en ny kantate i måneden. Kantaten Himmelskönig sei willkommen er med stor sannsynlighet den første av disse oppdragene for Weimar. Tekstens stil peker mot Salomon Franck; på denne tiden arbeidet han hovedsakelig for Weimar-hoffet, men noe entydig belegg for at han er tekstforfatter finnes ikke. Antakelig ble kantaten uroppført i Weimar Schlosskapelle palmesøndag 25. mars 1714.
Tematikk
I tråd bestemmelsene for palmesøndag er kantatens tema Jesu inntog i Jerusalem og begynnelsen på den stille uke. Den troende kristne oppfordres til å takke for Jesu offer med å vie sitt hjerte til Guds sønn og Jesu lidelse.
Særtrekk
Verket markerer begynnelsen på Bachs overgang fra det tradisjonelle kantatemønster basert på 1600-tallets koralkonsert til den moderne kantateformen hovedsakelig basert på italiensk innflytelse. Den knappe instrumenteringen med blokkfløyte og et lite ensemble er en arv fra den den gamle stilen, likeså resitativets underordnede rolle; i dette verket brukes resitativ kortvarig og bare en eneste gang i form av et bibelord. Trekk fra den nye stilen er den italiensk inspirerte ledende solofiolinen og den utpregede rollen de tre påfølgende kontemplative ariene i da capoform spiller. Bach var ennå ung, men lykkes på en imponerende måte å uttrykke tekstens mening – også enkeltord – ved hjelp av de forskjelligste musikalske virkemidler. Han brukte hovedsakelig musikalske affekt-formler som stammer fra italiensk opera. Et eksempel på dette er mollharmoniene som han bruker i sluttkoret på ordet «Leiden» (lidelse). Et interessant trekk er at den første satsen (sonata) består av de (rytmisk endrede) første åtte tonene av koralen O Ewigkeit, du Donnerwort. Bach brukte denne koralen i flere andre verk, blant annet i kantatene BWV 20 og BWV 60, som begge bærer koralens tittel.
Danielle Steel
Danielle Steel (født Danielle Fernandes Schuelein-Steel 14. august 1947 i New York) er en av verdens mestselgende kvinnelige amerikanske forfattere, og har skrevet utallige bøker. Bøkene hun skriver er ofte av den romantiske typen, men hun skriver ofte om ting som i virkeligheten skjer hver dag; mishandling, skilsmisser osv. Mange av bøkene hennes er filmatisert. De fleste ble det i begynnelsen av 1990-tallet. Hun er bosatt i San Francisco og Paris, og har 9 barn.
Steels bøker har solgt 600 millioner eksemplarer på verdensbasis. De er oversatt til 43 språk og utgitt i 69 land.
Markus Eisenbichler
Markus Eisenbichler (født 3. april 1991) er en tysk skihopper.
Karriere
Eisenbichlers verdenscup-debut fant sted i desember 2011, i hoppuka i Oberstdorf. Hans beste individuelle plasseringer i verdenscupen er to sjetteplasser fra sesongen 2014/2015. Han var også på det tyske laget som vant lagkonkurransen i Klingenthal i 2014.
Under ski-VM 2017 i finske Lahtis tok han gull i miks lagkonkurranse med det tyske laget som for øvrig bestod av Carina Vogt, Svenja Würth og Andreas Wellinger.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok han bronse i lagkonkurransen.
Jan Boye
Jan Boye (19. januar 1962 i Århus, død 22. oktober 2011 i Odense ) var en dansk lege og politiker (K). Han var borgermester i Odense kommune fra 1. januar 2006 til 1. januar 2010.
Jan Boye ble cand.med. fra Odense Universitet i 1994, etter han arbeidet som turnuslege på Middelfart Sygehus. Senere ble han ansatt på Faaborg Sygehus, Svendborg Sygehus og Odense Universitetshospital. Han var dessuten praksislege i Brenderup, Ferritslev og Otterup. I november 2001 ble han spesiallege i almenmedisin.
Boyes politiske karrière begynte da han meldte seg inn i Konservativ Ungdom og Konservative Studerende i 1979. Han var formann i Odense Konservative Studerende 1985–1989. Boye var medlem av Fyns Amtsråd 1990–2006, herav som viseamtsborgermester 1994–2001 og gruppeleder 1998–2001. 1. januar 2002 ble han amtsborgermester og 1. januar 2006 ble han den første borgerlige borgermesteren i Odense siden 1937.
Han hadde dessuten en lang karrière som håndballspiller bak seg. I 1980 ble han utdannet og i 1986 debuterte han som divisjonsdommer. I 1993 ble han internasjonal dommer og han deltok ved 10 sluttrunder – EM, VM og OL i Sydney og Athen. Han hadde dømt DM- og LP-finaler etter 1990.
Jinjiang-demningen
Jinjiang-demningen er en demning med vannkraftverk i fylket Renhua i prefekturet Shaoguan, langt nord i Guangdong-provinsen i det sørlige Folkerepublikken Kina, anlagt i elva Jinjiang He. Effekten er ca 300 MW.
Demningen er en betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 68 meter høy og 229 meter lang. Den brukes også for flomkontroll.
Humber Hornet
FV1620 Humber Hornet var en britisk panserjager utviklet spesielt for slipp fra fly. Den var basert på Humber FV1611 og så bare tjeneste med britiske fallskjermstyrker fra 1965. Den ble ikke bygget i stort antall og ble erstattet allerede på begynnelsen av 1970-tallet.
Malkara var navnet på et missil utviklet i samarbeid mellom Australia og Storbritannia. Den hadde en ladning tilstrekkelig til å slå ut selv de tyngste og best pansrede stridsvognene på den tiden.
Familien Potter
Familien Potter er en fiktiv familie fra Harry Potter-bøkene.
Jakob Potter
Jakob Potter (født 27. mars 1960) er en fiktiv figur i Harry Potter-serien av bøker, som er skrevet av J.K. Rowling. Han er avdød far til Harry Potter, og ektemann til Lilly Potter.
Severus Slur beskriver Jakob som ekstremt arrogant, men han ble mer voksen da han begynte å bli ferdig med skolen. Scener fra Jakobs tid ved Galtvort har vist ham mens mobber Slur, som var i samme årskull. Jakob hadde som vane å forhekse de som irriterte ham, og var flinkere i magisk duellering enn Slur, selv om Slur var erfaren og flink med mørk magi. Etter å ha sett Slurs minne om Jakob i en tanketank, er Harry enig med Slur om at faren var arrogant.
Jakob var en flink student og speider på Griffings rumpeldunklag. Han var kjent for å leke med en gullsnopp da han ikke var på kamp eller trening, mest for å vise seg. Han hadde også en vane med å buste til håret sitt for å gjøre det bustete.
Da han var ved Galtvort møtte han sin fremtidige kone Lilly Eving. Lillys foreldre ble omtalt som veldig glade da de oppdaget at Lilly var en heks, men hennes søster, Petunia, var derimot ikke glad.
Jakob ble topptillitsmann da han gikk sitt siste år ved Galtvort. Mesteparten av tiden da de gikk på skolen så Lilly på Jakob som en arrogant dust, men han ble mer moden etter hvert, og hun endret oppfatning av ham og ble forelsket. Jakob drodlet Lillys initialer under en eksamen i sitt femte år, men samtidig viste Lilly at hun mislikte ham sterkt, og uttrykte avsky for at han oppførte seg bøllete mot Slur. J.K. Rowling har avslørt at «Jakob arvet masse penger, og behøvde ikke en godt betalt jobb». Han og Lilly ble svartspanere etter skolen.
Arkeologiåret 1628
Arkeologiåret 1628 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1628.
Familien Potter
Jakob Potter
Jakob og Lilly fikk en sønn som de ga navnet Harry den 31. juli 1980. De var også med i en organisasjon som het Føniksordenen, som var dannet av og for magikere som ønsket å slåss mot Fyrst Voldemort og hans dødsetere. Denne organisasjonen ble dannet og ledet av Albus Humlesnurr. Humlesnurr ble gitt en profesi av Rakel Rummelfiold om at en gutt som ble født en gitt tid skulle bekjempe mørkets fyrste. Voldemort ble fortalt om profesien av Severus Slur, og bestemte seg for hvem som passet beskrivelsen. Jakob og Lilly greide å stikke av fra angrep fra dødsetere tre ganger, men den 31. oktober 1981 ble de forrådt av sin venn Petter Pittelpytt, og de ble angrepet uten advarsel i sitt hjem i Gudriksdal. Deres konfrontasjon med Voldemort endte i at først Jakob, deretter Lilly mistet livet, og at Voldemort selv såvidt overlevde. Harry ble motvillig adoptert av Lillys søster, og hennes mann Wiktor Dumling.
Jakob er en animager som kan endre form til en kronhjort, en form som er lik Harrys skytsverge. Jakob fikk derfor klengenavnet «Horn». Selv om Harry ligner veldig på sin far, er det sin mors øyne han har arvet.
Lilly Potter
Lilly Eving (født 30. januar 1960) er en fiktiv figur i Harry Potter-bøkene, som er skrevet av J.K. Rowling. Hun er mor til Harry Potter og hustru til Jakob Potter.
Lilly møtte sin fremtidige mann, som gikk i hennes årskull, på Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom. Mesteparten av tiden mens de gikk på skolen så hun på Jakob som en arrogant dust, men da han ble mer moden endret hun oppfatning av ham og ble forelsket. Selv hadde Jakob vært forelsket i henne lenge, og i den femte Harry Potter-boken i kapittelet "Slurs verste minne" får vi se at Jakob drodlet med noe som så ut som L.E.,som sannsynligvis stod for Lilly Eving. Jakob og Lilly fikk en sønn de kalte Harry, som ble født 31. juli 1980. De tilhørte også en organisasjon som ble kalt Føniksordenen, som ble dannet av magikere som ønsket å bekjempe Fyrst Voldemort og hans dødsetere. Denne organisasjonen ble dannet og ledet av Albus Humlesnurr, som etter hvert mottok en profeti av Rakel Rummelfiold. Denne profetien fortalte at et barn som skulle bekjempe mørkets fyrste var født, og Voldemort fikk nyss om denne profetien av Severus Slur, som var tilstede da den ble gitt. Voldemort bestemte seg for å ta livet av Harry Potter, som han antok var dette barnet, og oppsøkte familien Potter. Han greide å ta livet av Jakob og Lilly, men da han utførte drapsformelen mot Harry, endte han opp med å få den i retur, og dro derfra såvidt i live. Harry ble adoptert av Lillys søster, som er gift med Wiktor Dumling.
Selv om Lilly var gompefødt og dermed skulle ha vært et av Voldemorts hovedmål, beordret Voldemort henne til å flytte seg da han forsøkte å ta livet av Harry. Dette ble vist som en tilbakesynsscene i Harry Potter og Fangen fra Azkaban. Babyen var hans mål, ikke Lilly, men til slutt ble han tvunget til å ta livet av henne før han kunne rette oppmerksomheten mot Harry. På grunn av at hun ofret livet sitt fikk Harry en slags beskyttelse mot å bli drept av Voldemort, og han overlevde.
Harry Potter
Harry Potter er hovedpersonen i Harry Potter-bøkene. Han gifter seg i den siste boken med Gulla Wiltersen og de får barna Jakob Sirius, Albus Severus og Lilly Lulla.
Se også
Harry Potter (postava) Harry Potter (character) James ve Lily Potter Harry Potter (nhân vật)
Uma Thurman
Uma Karuna Thurman (født 29. april 1970 i Boston i Massachusetts) er en amerikansk modell og Oscar-nominert skuespillerinne.
Thurman begynte sin karriere som modell, og var profesjonell modell i slutten av 1980-årene, inntil hun gikk over til skuespilleryrket i 1988.
Thurman har hovedrollen i en del lavbudsjettfilmer og store studioproduksjoner, med sjangre som går fra romantiske komedier og dramafilmer til science fiction og spenningsfilmer. Hun er best kjent for filmene hun medvirket i i 1990-årene og på 2000-tallet, og spesielt for filmene regissert av Quentin Tarantino. Hennes mest populære filmer er blant annet Farlige forbindelser (1988), Pulp Fiction (1994), Gattaca (1997) og Kill Bill Vol. 1 og Kill Bill Vol. 2 (2003–04).
Uma Thurman ledet i 2007 Nobels fredspriskonsert sammen med Kevin Spacey.
Thurman har svenske aner fra Skåne, og i juni 2018 ble det kjent at hun får hjelp av den tidligere svenske justisministeren Thomas Bodström om å søke svensk statsborgerskap og flytte til Skåne i Sverige.
Shuidong-demningen
Shuidong-demningen er en demning med vannkraftverk i fylket Yongan i prefekturet Sanming i Fujian-provinsen i det sørøstlige Folkerepublikken Kina, anlagt i elva Youxi. Effekten er ca 250 MW.
Demningen er en betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 63 meter høy og 197 meter lang. Den brukes også for å bedre navigasjonen i elven.
Overlærer
Overlærer er en tidligere stillingstittel for lederen for en grunnskole, idag kalt rektor.
Tittelen ble fra 1913 til 1919 også brukt om visse fast ansatte lærere med embedseksamen ved en del høyere skoler (gymnasier). Denne stillingen var et embede i staten (dvs. stillingsinnehaveren ble utnevnt i statsråd). I 1919 ble tittelen endret til lektor.
I Oslo ble de første overlærerne tilsatt i 1915. De tilhørte Aker kommune, og var alle godt voksne menn med bakgrunn som innflyttere til Oslo. Det ble ansatt syv overlærere, og disse kom fra Nordland, Vestlandet og Telemark :
Fengjie
Fengjie (kinesisk: 奉节县; pinyin: Fèngjié Xiàn) er et fylke i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina.
Dets areal er på 4087 km².
Endringer på grunn av De tre slukters demning
Den gamle byen Fengjie, som lå ved bredden av Yangzi (Chang Jiang), måtte oppgis da De tre slukters demning oversvømmet området. Befolkningen ble for det meste flyttet til den nye byen Sanmashan, drøyt 20 km unna.
Administrative enheter
Fengjie består av 16 storkommuner, elleve kommuner og tre nasjonalitetskommuner:
Økonomi
Fylket har et allsidig jordbruk med produssjon av blant annet ris, mais, poteter, søtpoteter, oljeplanter, grønnsaker, griser, sau, kveg, høns og annet fjærkre, fisk, tobakk, appelsiner, bomull, valnøtter og silkeormer.
Taurusfjellene
Taurusfjellene (tyrkisk: Toros Dağlari eller Bulğar-Dağ) er en fjellkjede i Tyrkia. Den utgjør den sørlige grensen til et høytliggende sentralplatå som utgjør store deler av Anatolia.
Fjellkjeden strekker seg langs en kurve fra Eğirdirsjøen i vest til de øvre områdene av elven Eufrat i øst. Den har mange fjelltopper som strekker seg 3000 til 3700 meter over havet. Den høyeste toppen er Aladağ.
I Taurusfjellene finnes store sedertrær og kilikia-edelgran. I faunaen finnes brunbjørn, ulv, gaupe, villsvin og rødrev, men også mufflonsau og villgeit finnes i fjellene og i tørre områder.
Kalkstein har brutt ned og formet et rufset og bitende landskap med fosser, underjordiske elver og den dypeste grotten i Asia.
Historisk
Et arkeologisk sted fra bronsealderen, hvor det er funnet bevis på tidlig gruvedrift etter tinn, et ytterst sjeldent metall i denne regionen, er Kestel. Den fjellovergangen som i antikken var kjent som den kilikianske porten krysset fjellkjeden nord for Taurus. Under den første verdenskrig var en tysk og tyrkisk jernbane over fjellkjeden av stor strategisk betydning.
Skilsmisse
Skilsmisse er en endelig oppløsing av et ekteskap. Skilsmisse skjer enten ved bevilling (fra statsforvalteren) eller ved dom. Først har man en periode som separert før man blir juridisk skilt. I dagligtale omtales personene som har vært igjennom en skilsmisse for «skilt».
Skilsmisse ved bevilling
Vilkårene for oppløsning av ekteskap i Norge fremgår av ekteskapsloven kapittel 4. Et ekteskap er frivillig. En ektefelle som «finner å ikke kunne fortsette samlivet», kan kreve separasjon, og deretter skilsmisse etter ett års separasjonstid, eller etter to års dokumentert samlivsbrudd uten formell separasjonsbevilling.
Søknad om separasjon og skilsmisse sendes til statsforvalteren, som deretter avgjør om separasjon og skilsmisse skal gis, noe som i så fall skjer ved separasjonsbevilling og skilsmissebevilling. Virkningene av skilsmisse inntrer den dagen skilsmissebevilling er gitt. Statsforvalteren sender da samtidig melding om skilsmissen til Skatteetaten, slik at sivilstatus endres i folkeregisteret.
Skilsmisse ved dom
Det er tingretten som avgjør ved dom om det skal gis skilsmisse der ektefellene er uenige om vilkårene for ekteskap er til stede, for eksempel at den ene var mindreårig eller der den ene var gift med en annen (bigami), og i de sakene der en har vært utsatt for overgrep og/eller alvorlig mishandling. Det er også retten som avgjør skilsmissespørsmålet der det er vergen som reiser søksmål.
Det er også mulig å kreve skilsmisse ved dom hvis man har vært utsatt for tvangsekteskap, uavhengig av hvem som har utøvd tvangen.
Historikk
I flere utviklede land har skilsmissesraten økt tydelig i løpet av det tyvende århundre. Eksempler på land hvor skilsmisse er en dagligdags hendelse er USA, Sør-Korea og medlemmer i EU, med unntak av Malta (hvor alle sivile ekteskap varer livet ut, fordi skilsmisse er forbudt, noe som også er tilfellet på Filippinene). I USA, Canada, Storbritannia og noen andre samvelde-nasjoner, har denne trenden i skilsmisse dukket opp i senere halvdel av det tyvende århundre. Japan har fortsatt merkbart få skilsmisser, men de har økt de siste årene. I tillegg har det blitt mer aksept for familier med én forelder, noe som har ført til at flere kvinner velger å ha barn utenfor ekteskap. Før jødene utvandret fra Judea til diaspora, bestemte deres Høye råd, Synedrion i Jerusalem at en jødisk skilsmisse var gyldig bare hvis den ble innvilget av Høyesterådet i en menighet beliggende ved to elver – begrunnelsen var at elver ikke skiftet navn like ofte som byer. I det jødiske muséet i Praha befinner det seg et slikt gammelt skilsmissedokument, for Praha ligger der elvene Moldau og Botic, flyter sammen. Emnet skilsmisse som sosialt fenomen er et viktig forskningsemne i sosiologi.
Ekteskapsrådgivning
Skilsmisse kan i mange tilfelle være en uønsket løsning i en vanskelig livssituasjon. Ekteskapsrådgivning kan i slike turbulente omstendigheter gjøre vondt verre, selv om mange skilte partnere spesielt med felles barn ofte beklager utfallet. Mellommenneskelige konflikter er normalt i alle relasjoner, men forstørres over tid dersom de ikke håndteres fortløpende. I tillegg til familievernkontor finnes råd også i bøker.
Halictophagidae
Halictophagidae er en gruppe (familie) av insekter som hører til ordenen viftevinger (Strepsiptera). Disse lever som parasitter på andre insekter.
Utseende
Hannene er forholdsvis kraftig bygde, med korte, kraftige bein med tre-leddete føtter. Antennene består av seks eller sju ledd og er forgrenet i varienrende grad. Et påfallende trekk er at scutellum er svært stort og forlenget bakover slik at det dekker omtrent halve lengden av bakkroppen. Hunnen har et relativt stort hode og en fødekanal som munner ut på undersiden.
Liv og utvikling
Medlemmene av denne familien angriper flere ulike insektordener: kakerlakker, teger, tovinger og rettvinger. Såvidt man vet, er de enkelte artene ganske spesifikke på hvilke verter de angriper.
Utbredelse
Den artsrike slekten Halictophagus er utbredt i alle verdensdeler. De andre slektene har en mer begrenset utbredelse. I Europa finnes det ni arter i Sør- og Mellom-Europa.
Paolo Giobbe
Paolo Giobbe (født 10. januar 1880 i Roma i Italia, død 14. august 1972 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han virket i Den romerske kurie og i det pavelige diplomati, og var nuntius i Colombia og i Nederland. Han var pavelig datarus fra 1959 til dette embedet ble avskaffet i 1968.
Han ble kreert til kardinal i 1958 av pave Johannes XXIII.
Han deltok ved konklavet 1963 som valgte pave Paul VI, og var med på Annet Vatikankonsil 1962–1965.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Åbo Svenska Teater
thumb|250px|Åbo Svenska Teater i Eriksgatan, Åbo Åbo Svenska Teater er et svenskspråklig teater i Åbo. Teaterbygningen fra 1839 ligger i Eriksgatan i sentrum av Åbo. Bygningen er den eldste teaterbygningen i Finland som fortsatt er i bruk.
Teaterhuset har to scener: Stora scenen og Studioscenen. De rommer henholdsvis 365 og 100 tilskuere. Dessuten spilles mindre forestillinger på kaféscenen Tiljan. Teateret er også et regionteater hvilket innebærer turneringer med forestillinger i Åboland, i Raseborgsregionen og på Åland.
Teateret har åtte faste skuespillere. Fra 2006 har Joachim Thibblin vært teatersjef.
Teaterhuset eies av Stiftelsen för Åbo Akademi, og teateret drives av Åbo Svenska Teaterförening.
EM i turn for menn 1994
Det 21. europamesterskapet i turn for herrer ble arrangert i Praha i 1994.
Potetskreller
En potetskreller er et kjøkkenredskap for å fjerne skall fra poteter og andre rotfrukter. Det finnes mange varianter av potetskrellere, men de består som regel av et håndtak og et høvelblad. Noen potetskrellere er designet spesielt for høyre- eller venstrehendte.
Tverrelvdalen Idrettslag
Tverrelvdalen Idrettslag (stiftet 22. januar 1922) er et idrettslag fra Tverrelvdalen i Alta. Idrettslaget driver fotball, håndball, ski og har en egen trimgruppe.
Tverrelvdalen IL har tre seniorlag herav 2 i 5.divisjon og ett A-lag i 4.divisjon. A-laget ledes av tidligere Alta IF-keeper Kjetil Thommasen.
De har også to damelag herav ett i 2.divisjon og ett i 3.divisjon. Laget ledes av Jarle Mjøen
Fotball
A-laget for herrer og A-laget for kvinner i fotball spiller i 2023 i 4. divisjon.
Nøklevatnet (Grue og Torsby)
Nøkkelvatnet eller Nøklevatnet (svensk: Nyckelvattnet) er et vann som ligger på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Grue i Innlandet, den svenske delen ligger i Torsby i Värmland.
Barneasyl
Barneasyl er en historisk betegnelse på en institusjon for barn under skolepliktig alder. Asylene fungerte som tilholdssted eller daghjem for fattige barn og gjorde det mulig for mødrene å søke arbeid utenfor hjemmet.
Det første barneasylet, Kleinkinderschule eller Strickstube ble åpnet i 1769 i Alsace av den Rousseau-inspirerte pastoren Johann Friedrich Oberlin (1740 – 1826) og Sara Banzet. Det var for øvrig i England at barneasylene ble et utbredt fenomen. I 1816 opprettet fabrikkeier Robert Owen (1771–1858) et asyl for barna til fabrikkarbeiderne. Fenomenet spredte seg raskt til alle engelske fabrikkbyer og i 1825 ble også Infant-school society opprettet. De engelske asylene hadde omsorg, oppdragelse og undervisning som formål, med stor vekt på undervisning. Asylbevegelsen bredte seg til flere europeiske land. I København var det kvinnelige velgjørende selskap som i 1828 åpnet det første asylet i Danmark.
Barneasyl i Norge
I de største byene i Norge opprettet veldedige stiftelser en rekke barneasyler etter forbilder fra de engelske infant schools og tyske Kleinkinderschulen. I 1837 ble det første barneasylet i Norge opprettet i Trondheim av Selskabet de Nødlidendes Venner. Det første barneasylet i Kristiania åpnet 26. januar 1838 i Eugenia Stiftelses lokaler i Teatergata. Kristiansand barneasyl ble også stiftet i 1838. Bergens barneasyl ble opprettet i 1840 og driften startet året etter.
Fra 1850-årene opphørte skoleundervisning i mange av asylene i Norge. Det ble nå lagt mer vekt på å utvikle barna gjennom fortellinger og samtaler. En viktig inspirator til dette var tyskeren Friedrich Fröbel (1782–1852) som ville virkeliggjøre sine idéer gjennom å etableringen av barnehager. På 1930-tallet fikk idéen om barnehager bedre feste i Norge og mange av de gamle barneasylene ble gjort om til barnehager eller daghjem med mer lek og mindre undervisning.
Fylkesvei 5582
Fylkesvei 5582 går mellom Byrknes og Sløvåg i Gulen.
4. november 2010 ble den nye fylkesveitraséen mellom Ånneland og Sløvåg offisielt åpnet, fergesambandet mellom Skipavik og Sløvåg ble samtidig nedlagt. Strekningen mellom Sløvåg og Fivelstad hadde vært i trafikk siden desember 2008. Kostnadene var 215 mill. kroner, Brandangersundet bru inkludert.
Khaled Mohieddin
Khaled Mohieddin (خالد محيى الدين, ; født 17. august 1922 i Kafr Shukr, død 6. mai 2018 i Kairo) var en egyptisk politiker og major i den egyptiske hæren.
Mohieddine ble uteksaminert fra det egyptiske militærakademiet i 1940 og tjente senere som kavaleri-offiser i den egyptiske hæren. I 1951 mottok Mohieddine en bachelorgrad i handel fra Universitetet i Kairo. Mohieddin deltok under den egyptiske revolusjonen i 1952, som medlem av De frie offiserer der han var en av de ti opprinnelige medlemmene. Denne revolusjonære organisasjonen er mest kjent for å ha fjernet Farouk I av Egypt fra makten og for å ha innført en republikk i Egypt. På grunn av hans politikk, ble Mohieddin fengslet i to måneder i 1971. Under styret til president Anwar el-Sadat avtok Mohieddine's makt noe. I 1990 vant Mohieddin et sete i det parlamentariske valget etter tre tidligere nederlag.
Fylkesvei 5582
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 4 (Sogn og Fjordane).
Karnilshaugen
Karnilshaugen, også kalt Tinghaugen på Hauge, er en tinghaug lokalisert på gården Hauge, to kilometer vest for kommunesenteret Sandane i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane. Den var over ti meter høy med en diameter på rundt 55 meter. Dette gjør haugen til Vestlandets største menneskebygde tinghaug, og blant de ti største haugene i Norden. Plasseringen gjør at haugen er godt synlig i terrenget, både fra Gloppefjorden og fra landevegen mot Breim i vest. Haugen har gitt navn til gårdene i området Hauge.
Haugen har særegne astronomiske forhold knyttet til både sommersolverv og vintersolverv. Dette styrker troen på at haugen hadde en form for religiøs betydning. Ved siden av en røys på Todneset i Tysnes i Sunnhordland er dette det eneste stedet i Norden, hvor det er påvist en tilknytting mellom et solfenomen ved solverv og plassering av en hedensk menneskeskapt haug.
Opphav
Rundt år 475 e. Kr. ble høvdingen på Eide begravet i en haug på storgården på det som nå er Sandane og omegn. Eidehøvdingen, som han i nyere tid blir kalt, bar røde staselige klær med gullbelagt sverd og annet overdådig utstyr. Gravfunnet av Eidehøvdingen i gravhaugen på Ulvesbakken i 1889 er i nasjonal målestokk et viktig arkeologisk funn fra eldre jernalder.
Det er fra denne tiden, rundt eldre jernalder, at det antas at en rekke gravhauger ble bygget på nordsiden av Gloppefjorden. Omtrent på samme tid, eller noe senere, skal det ha vært en storgård på Vereide. Nordsiden av fjorden ligger solrikt vendt mot sørvest og er grøderik. En rekke gravhauger lå i forbindelse med storgården på Vereide. Midt i mellom gårdene Eide og Vereide ligger gården Hauge. I dette området skal det også ha vært flere gravhauger, kanskje så mange som ti hauger. En av haugene liggende ved kanten til bakken med mot Gloppefjorden var betraktelig større enn de andre. Dette er en tinghaug og ligger der også i dag og er kjent som Karnilshaugen, eller Tinghaugen på Hauge.
Gravhauger og tinghauger var viktige religiøse symbol for bønder og husmenn på gardene i eldre jernalder. Ofte ble de plassert nær ferdselsveier og sjøleier, gjerne på den beste åkerjorden og sjelden langt fra selve gårdstunet.
Hvordan det kom til at folket fant ut at solen hadde et punkt på Hauge som var spesielt opplyst ved solsnu, både sommer og vinter, vites ikke, men det kan ha vært store trær her som fanget solen. Solen var et sentralt symbol for liv. Folk koblet forholdet mellom sol og avlingenes størrelse. Det kan være grunnen til at det ble brukt så mye tid på å bygge en tinghaug på dette stedet. Haugen, som kalles Karnilshaugen etter bonden Kornelius «Karnils» Hauge, fikk et tverrmål på rundt 55 meter og var trolig over ti meter høy. Haugen er med tiden blitt noe mindre. Den har mistet mest i høyden og er nå drøyt sju meter høy. Volumet er beregnet til å ha vært omtrent 7000 m³. Dersom haugen ble bygget på ett år, er det beregnet at arbeidet har krevd rundt 90 mann, tilsvarende 17 500 dagsverk. Haugen er bygget av store deler stein og grus, men er dekket av god matjord. Trespadar, samt hest og kjerre ble brukt til arbeidet. Regnes det til vintrer med snø og tele, må det antas at byggingen krevde mer en ett kalenderår.
Det vites ikke sikkert om området på Hauge ble nyttet av både Eidegården og Vereidegården til religiøs dyrkelse. Kanskje vandret folk helt fra Breim for å være med på tilstellinger på Hauge. De spesielle lysforholdene tilsier at området ble brukt til religiøse handlinger og haugens størrelse tilsier at det må ha vært en mektig høvding som har kunnet prioritere en slik bygging. I førkristen tid var det ikke uvanlig å bringe ulike former for offer til solen og solens krefter. De meget spesielle lysforholdene på Hauge åpner for at området var velkjent på Nordvestlandet, og tiltrakk folk til solverv.
Arkeologiske undersøkelser tyder på at gården Hauge oppstod noe senere, og gårdsnavnet Hauge har sin opprinnelse fra den store tinghaugen, eller fra samlingen av hauger i området. Bygdeboken «Soga om Gloppen og Breim» omtaler gården Hauge som en av de eldste gårder i Gloppen og daterer opprinnelsen til førhistorisk tid.
Undersøkelser av haugen
Haugen er grundig undersøkt av både arkeologer og geologer, men aldri utgravd. Undersøkelser geologer har gjennomført med blant annet georadar viser at det er sannsynlig at haugen er menneskelaget. Bildene viser refleksjonsmønster som indikerer menneskelagde strukturer, og et mulig innhold i haugen.
Haugen ble ikke utgravd av arkeologer siden antikvaren fastslo at dette kunne være ødeleggende for haugen. Et eventuelt innhold er derfor ikke kjent. Tidlig på 1900-tallet ble det funnet en stor, rundskåret steinhelle i eller ved haugen. Hella var 10–15 cm tykk, men den ble senere borte. Haugen er noe tverr i hellingen mot vest. Det vites ikke om det har vært forsøk på å plyndre haugen, eller om det er bønder på garden i nyere tid som har hentet jord herfra.
Astronomisk symbol
Lektor Johannes Aursland, lærer ved Firda videregående skole kartla det interessante fenomenet mellom haugen og solverv. Gjennom observasjoner fra 1955 til 1959 fant han at haugen er det siste punktet som får sol ved vintersolverv, da solen skinner gjennom et skar, Fitjeskaret, i fjellet i sør. Midtvinters er haugen det siste punktet i denne delen av bygda som får sol. Haugen står da alene i sol i 8 til 10 minutter. Tilsvarende skjer ved sommersolverv, da toppen av haugen står i sol, mens områdene rundt står uten sol. Klokken 21.30 skinner solen på haugen, og over de neste minuttene vil skyggen av fjellene bre seg over bøene rundt haugen, og solen slipper toppen av haugen sist. Det er ikke kjent at det finnes lignende steder med tilknytning til solfenomen ved solverv i Norden.
Det antas å ha vært minst ti større gravhauger i tilknyting til storgarden Hauge. Foruten den store Karnilshaugen, skal en annen haug i området hatt en diameter på 37 meter. Denne samlingen av store gravhauger på Hauge og flere på Vereide tyder på at nordsida av Gloppefjorden kan ha vært et religiøst sentrum. Haugene kan også tyde på at dette var et sted folk samlet seg til kulturelle tilstellinger og religiøse handlinger. Overtro og offer var vanlig knytt til håpet om gode avlinger.
Førstekonservator Per Fett ved Historisk Museum i Bergen mente at de astronomiske observasjonene som ble knyttet til dette fornminnet var enestående i Norden. I tillegg ble det funnet to runde tilhuggede steinheller like ved haugen. En av disse er bevart i samlingene til Bergen Museum. Den har en diameter på 1,44 meter og er 25 millimeter tykk. Den er av sandstein og kalles også slipeplate. Professor Haakon Shetelig som var konservator ved museet i 1901 mente at slike heller kunne være knyttet til soldyrking. Hvordan steinhellene ble brukt er uklart, men dersom de var solskiver, presenterer Lektor Ottar Sande i en artikkel en hypotese om at de ble kjørt rundt på en vogn til spesielle årstider for å gi økt vekst og beskyttelse av avlingene. Tilsvarende funn er mye eldre for eksempel Trundholmsvognen som kan dateres tilbake til eldre bronsealder.
Alternative teorier
Det foreligger alternativ teori om at haugen er dannet ved naturlige prosesser, som rest av en randmorene eller en kame, en liten åskam. En annen teori er at haugen ble bygget som er maktsymbol og plassert godt synlig for båter som kom inn fjorden, og reisende landveien fra Breim i vest og at sollysfenomenene er tilfeldige.
Nåtid
Haugen ligger på en fredet gård som drives av «stiftelsen Karnilstunet». Haugen er omkranset av flere store bjerketrær, og oppe på haugen står et stor, gammelt almetre. Ekstremværet Dagmar skadet den store almen i julen 2011, men treet ble stående noe redusert. En benk og et bord er også plassert på toppen av haugen som gir flott utsikt over kommunens gårder, sentrum, fjord og fjell. Ved haugen er det i senere tid satt opp en informasjonstavle, med informasjon om gården og haugen. Tavlen er reist av stiftelsen, og er kilde til deler av denne artikkel.
Karnilstunet
Karnilstunet er en av gardene som ble skilt ut fra den gamle storgarden Hauge (og senere Indre Hauge). Gåren er bruk nummer 1 på bruk nummer 68 i kommunen. Navnet Karnils er en lokal dialektal variant eller kallenavn av Kornelius. Gården var i på slutten av 1500-tallet en lensmansgård. Den første Kornelius tok over gården i 1744, og de påfølgende generasjoner med bønder skiftet mellom Kornelius og Eirik/Erik helt til den siste Kornelius Hauge som døde ugift i 1988. Han etterlot gården til amerikanske slektninger som lot «stiftelsen Karnilstunet» overta. Stiftelsen består av representanter fra kommunen, Nordfjord folkemuseum og lokale idealister. Stiftelsens mål er å la gården være et levende sted med aktivitet, og samtidig stå for vedlikehold og å skaffe midler til dette. Hovedhuset har i denne sammenheng vært leid ut til danske billedkunstnere, som har hatt gården som tilholdssted for inspirasjon og nye impulser. Utsikten fra gårdtunet til kommunens fjellrike naturområder har vært en gjenganger på bildene (verkene) som har kommet fra kunstnere som har bodd her. Resten av bruket og utmark er fordelt mellom nabobrukene.
Karnilstunet har også vært nyttet av Gloppen ungdomsskole som opplæringsarena siden 2001. Elever med ønske om mer praktisk tilrettelagt hverdag, får opplæring i ulikt gårdsarbeid her. Skolen har knyttet til seg nabobonden som mentor for elevene, og sammen har de innredet et hønsehus, og fått kyllinger til gården. Drivhus er også bygget. Nordstranda skole nytter tunet til entreprenørskap og arena for læring. Flere av kommunens barnehager nytter også Karnilstunet som besøksgård. Siden stiftelsen overtok er Karnilstunet blitt det naturlige samlingsstedet i forbindelse med 17. mai, Sankthans samt en årlig tilstelning til inntekt for tunet og stiftelsen.
Karnilsgrana (Julegrana på Hauge)
Første juledag 2011 røsket ekstremværet Dagmar opp både den gjenstående grana og den nyplantede grana like ved. En over 60 år gammel juletradisjon ble dermed avsluttet.
Bondens bruk av tinghaugen
Selv om haugen er et historisk landemerke, har den medført merarbeid for bøndene som har hatt gården. Haugen er svært bratt og gressdekket. Det har nok ikke alltid vært enkelt å høste gresset i slåtten. Den første kjente bonden på bruket var lensmann Laurits (Lasse) Andersson som i 1563 drev hele gården.
Gården Hauge ble delt i ytre og indre en gang på 1500-tallet. Den første Kornelius Eiriksson kom fra Ytre Hauge. Han skiftet for gården i 1744. Etter dette gikk gården seks ganger fra far til sønn, Eirik (Erik) og Kornelius, i over to hundre år, før den siste Kornelius døde uten etterkommere i 1988.
Denne siste Kornelius Hauge så sitt snitt til å få laget en låvebru fra haugen og inn på låven, som er plassert tett på haugen. Dette gjorde det lettere å få høyet inn på låven med traktoren. Haugen fikk en del overflateskader ved inngrepet og traktorkjøringen, og fylkesantikvaren beordret låvebrua for revet umiddelbart.