cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nora (1944)
Handling
Nora og Robert Helmer er et lykkelig ektepar. I den lille byen Aalsen har advokaten bygd opp en egen praksis, men drømmer om en dag å gjøre det stort i banknæringen. Etter en utflukt, hvor de blir overrasket av en flom, kommer herr og fru Helmer helt gjennomvåte hjem. Der venter allerede familievennen Dr. Rank på dem med en gledelig nyhet: Robert skal bli utnevnt til bankdirektør i Oldenfürde, administrasjonsby i en krets. Plutselig blir han meget syk. Plaget av voldsomme feberanfall må Robert i lang tid holde senga. Tross gradvis bedring, så blir han forsikret fra kompetent hold om at faren langt fra er over. Robert blir anbefalt å ta en rekreasjonsreise til Syden vilkårsløst. Økonomien i Helmers' hjem er for nærværende temmelig anstrengt. Da minnes Nora gjentatte tilbud fra sin adelige og velstående far om å støtte henne økonomisk, hvis hun en gang skulle lide av økonomiske problemer. Nå er øyeblikket der. Mens Nora drar til barndomshjemmet, starter Robert på sin reise alene og de avtaler å møtes neste dag i Hamburg.
Når Nora ankommer barndomshjemmet er ikke faren hjemme. Hans formuesforvalter, Brack, avgjør saken ved å utstede et gjeldsbrev, som faren skal undertegne senere. Han kommer ikke tilbake neste dag og Noras tid renner ut. Hun forfalsker farens underskrift, men vet ikke at faren har mistet livet i en jaktulykke. Nora legger igjen en skriftlig unnskyldning til Brack. Hun reiser derfra. Mannen venter på henne i Hamburg. På rekreasjonsreisen blir Robert endelig frisk og kan til slutt tre inn i sin nye stilling. Når formuesforvalter Brack en dag søker en stilling som forvaltningsråd blir han avvist av Robert på grunn av en tvilsom gjerning i fortiden. Brack, som etter Noras avreise oppdaget hennes forfalskning og har trygt oppbevart hennes unnskyldningsbrev, setter henne under press for å utøve innflytelse på sin gjenstridige ektemann. Nora, som ikke har fortalt mannen om forfalskningen eller gjeldsbrevet, vender seg i sin fortvilelse til familievennen, dr. Rank.
Han råder henne til å innrømme alt for Robert så raskt som mulig. Siden han er en mann med rigide prinsipper og dypt vil misbillige hennes oppførsel, avstår hun fra det. I stedet forsøker Nora å påvirke Robert til å ansette Brack. Robert er meget forundret over Noras tiltakende nervøsitet den senere tiden. Brack dukker plutselig uinvitert opp i et selskap. Der møter han til sin store overraskelse Roberts mor, Helen, som var én av hans kjærester og som han skammelig hadde latt i stikken. Deretter forlater Brack festen hastig. Nora bestemmer seg nå likevel for å si hele sannheten til Robert. Det kommer til en alvorlig konflikt, hvor Robert føler seg like skuffet som Nora føler seg dypt krenket. Fortvilet oppsøker hun dr. Rank. Han har alltid hatt mer følelser overfor sin beste venns hustru enn det som godt var. Dr. Rank ber henne om å ledsage ham på en planlagt verdensreise. Han er alvorlig syk og har sannsynligvis bare et halvt år igjen å leve. Nora takker nei, så sterke er fremdeles hennes følelser for ektemannen. Hun drar tilbake til Aalsen, mens Robert får vite av Rank at Noras dårlige oppførsel skyldtes hennes kjærlighet til ham. Robert drar til Nora og søker forsoning, da bevaring av ekteskapet er viktigere for ham enn alt annet. I mellomtiden har Helene oppsøkt Brack og med hell appellert til hans samvittighet. Brack oppgir pressmiddelet til Nora og forlater byen.
Tin Roof Blues
«Tin Roof Blues» er en amerikansk jazzkomposisjon, som først ble spilt inn på plate av the New Orleans Rhythm Kings i 1923. Den ble skrevet av bandmedlemmene Paul Mares, Ben Pollack, Mel Stitzel, George Brunies og Leon Roppolo. Låten har blitt en jazzstandard og er én av de oftest spilte stykkene fra tidlig New Orleans-jazz.
Notene ble publisert av Melrose music, med en illustrasjon av en dansehall i Washington Avenue i New Orleans.
Nora (1944)
Anmeldelser
I Illustrierten Film-Kurier heter det:
Tin Roof Blues
Komposisjsonens opprinnelise har skapt en viss kontrovers. Det har blitt påstått av låten er basert på en tidligere komposisjon av New Orleans-pianisten Richard M. Jones, «Jazzin' Babies Blues», særskilt Joe «King» Olivers fremførelse av den. Oliver spilte inn Jones låt i juni 1923, to måneder etter at NORK's «Tin Roof Blues» ble utgitt. Lyttere påstod at the NORK allerede hadde fremført låten i flere måneder før den ble innspilt. Jazzanmelderen, Martin Williams, hevder i sin bok at «den eneste virkelige likheten [han] hører mellom dem er de begge er 12-takters blues»''.
Nora (1944)
Anmeldelser
"...verkets store melodrama har med hele sin substans, med alle vesentlige dramatiske aksenter, blitt beholdt i filmen - også når detaljene ofte får et annet utseende enn i Ibsens skuespill."
Tin Roof Blues
Den enkle melodien deler «Tin Roof» og «Jazzin' Babies Blues» som samme opprinnelse. Den var kjent for tidligere New Orleans-musikere under forskjellige titler: De hvite musikerne var mer kjent med den under tittelen «Pee Hole Blues» og de «fargede» musikerne var mer kjent med den som «Don't Get Funky 'Cause Your Water's On».
Nora (1944)
Anmeldelser
I Heinrich Fraenkels Unsterblicher Film kan man lese:
Tin Roof Blues
The Rhythm Kings spilte inn låten 13. mars 1923 for Gennett Records. Det eksisterer tre bevarte alternative opptak av låten fra denne sessionen. De alternative opptakene ble gjort som en del av grammofoninnspillings- og fabrikasjonsprosessen: Musikerne forventet ikke at det skulle bli utgitt forskjellige versjoner, som ville bli sammenliknet med hverandre senere. Solopartiene på originalplatene inneholdt færre improvisasjoner enn i mye av den senere jazzen og mer enn i den tidligere jazzen. Brunies og Roppolos solopartier lignet på hverandre, men var merkbart forskjellige på hvert av de tre opptakene. Brunies fortsatte med å spille solopartiet fra det mest berømte opptaket av the NORK's innspilling i resten av sin karriere.
Nora (1944)
Anmeldelser
Das Lexikon des Internationalen Films mente:
Tin Roof Blues
Norsk versjon
Sværre Bævre og Bias Bernhoft har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Typene».
Nora (1944)
Anmeldelser
"Grov forvrengning av Henrik Ibsens samfunnskritiske drama med samme navn, iscenesatt i en sofistikert UFA-stil, et melodrama med happy ending. Utmerkede skuespillerprestasjoner."
Seattle (sang)
«Seattle» er en amerikansk sang med melodi og tekst av Hugo Montenegro, Jack Keller samt Ernie Sheldon. Den ble anvendt som tema i TV-serien Here Come the Brides, som ble vist på ABC 1968-1970.
Sent i seriens første sesong spile Perry Como den inn på plate. Den ble en Top 40-slager for ham våren 1969.
Én av stjernene i Here Come the Brides, popsangeren Bobby Sherman, spilte også inn en versjon på plate.
To versjoner ble anvendt i TV-serien, en instrumentalversjon og en sangversjon, fremført av The New Establishment og et orkester dirigert av Montenegro.
Svensk versjon
Stig Anderson har skrevet en svensk tekst. På svensk bærer den tittelen «Norrtälje». Åse Kleveland med Marcus Österdahls kör och orkester utgav den på singlen Columbia GN 1837 i 1970.
Kitinen
Kitinen er en elv i finsk Lappland, og en av sideelvene til Kemi älv. Den har sitt utspring i vannskillet mellom kommunene Kittilä og Sodankylä og renner sørover gjennom Sodankylä. Ved Pelkosenniemi renner Kitinen sammen med Kemi älv. Kitinen er 235 kilometer lang.
Langs Kitinen ligger det syv vannkraftverk. I øvre del av Kitinenvassdraget i Sodankylä kommune ligger den kunstige innsjøen Porttipahta. Vannstandsreguleringen medfører at arealet av innsjøen varierer mellom 34 og 214 km².
Fylkesvei 2520
Fylkesvei 2520 går mellom Lillehammer postkontor og Nordseter i Lillehammer kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 311 (Oppland).
Småhus
Småhus er boliger som er fysisk bundet sammen ved at det er minst en felles vegg, eventuelt felles gulv/tak med naboboligen. Dette vil typisk være rekkehus og tomannsboliger. Eneboliger i rekke/kjede regnes også som småhus.
Skatteetaten har definert tre forskjellige boligtyper:
Irma Grese
Irma Ilse Ida Grese (født 7. oktober 1923 i Wrechen i Tyskland, død 13. desember 1945 i Hameln) var en tysk fangevokter i konsentrasjonsleirene Ravensbrück, Auschwitz-Birkenau og Bergen-Belsen. Hun ble beskrevet som sadistisk og tok egenhendig livet av flere kvinnelige fanger. Hun deltok også i selekteringen av hvem som skulle sendes til gasskammeret.
Grese ble etter krigen dømt til døden for forbrytelser mot menneskeheten.
Bakgrunn
Irma Grese, hvis far, Alfred Grese, var meieriarbeider i Wrechen (Mecklenburg-Strelitz), hadde fire søsken. Hennes mor, Berta, begikk selvmord i 1936 ved å drikke saltsyre etter å ha oppdaget at Alfred Grese hadde hatt et forhold til en lokal vertshuseiers datter. Alfred Grese sluttet seg til nazistpartiet i 1937, og giftet seg på nytt i 1939.
Irma sluttet på folkeskolen i Grese 1938, på grunn av en kombinasjon av svake skoleprestasjoner, mobbing fra andre elever, og et fanatisk engasjement i Bund Deutscher Mädel, den nasjonalsosialistiske ungdomsorganisasjon for jenter, som faren misbilliget.
Hun tjente så et år i landarbeidet i Reichsarbeitsdienst. Senere hadde hun noen leilighetsarbeider i to år som sykepleiehjelper i SS-sanatoriet Hohenlychen, og forsøkte deretter flere ganger forgjeves å få opptak til utdannelsen som sykepleier. Så arbeidet hun i et meieri i Fürstenberg.
Vakt i konsentrasjonsleirer
Trass sin temmelig lave alder fikk Grese en rask karriere innen SS-systemet. Hun begynte i Ravensbrück i juli 1942, der hun ble utdannet til SS-Aufseherin, ’oppsynskvinne’, for tjeneste i konsentrasjonsleirer. Følgende år ble hun flyttet til Auschwitz, der hun senere ble forfremmet til SS-Oberaufseherin, med ansvar for ca 30 000 kvinnelige internerte, for det meste polske og ungarske jøder. I begynnelsen av 1945 tjenestegjorde hun igjen en tid i Ravensbrück, innen hun i mars kom til Bergen-Belsen. Grese gjorde seg i sin tid som leirvakt skyldig i atskillige forbrytelser. Hun kunne skyte eller piske i hjel fanger uten åpenbar grunn. Hun avgjorde også hvem som skulle sendes til gasskammeret. I Auschwitz samarbeidet hun med SS-legen Josef Mengele, mens hun i Bergen-Belsen stod under leirkommandanten Josef Kramer. Hun oppfant nye torturmetoder som hun med sadistisk interesse utsatte internerte for. Hun fikk av fangene tilnavnet hyenen fra Auschwitz («Hyäne von Auschwitz»).
Hun var kjent for et omhyggelig velpleid ytre, skreddersydde klær og overdreven bruk av parfyme, og noen trodde at en av grunnene til at enkelte arbeidsføre kvinner ble utvalgt til gasskamre eller eksperimenter var at de hadde klart å bevare en viss kvinnelig ynde trass i forholdene. Hun skal ha hatt flere SS-elskere i leirene. Etter at hun hadde tvunget en kirurg blant fangene til å utføre en ulovlig abort på henne, gav hun til kjenne at hun planla en karriere i filmindustrien etter krigen.
Arrestasjon
Den 15. april 1945 ble KZ Bergen-Belsen befridd av britiske styrker, som der fant over 10 000 døde og rundt 60 000 overlevende. Irma Grese ble arrestert 17. april og fikk som de andre arresterte fra leirpersonalet oppgaven med å transportere alle likene og legge dem i massegraver. Den 17. mai ble Grese bragt til fengsel i Celle og forble der til 17. november.
Rettergang
Hun ble tiltalt i september 1945 i Belsenrettergangen, under britisk militær ledelse, Lüneburg. Rettssaken varte i 53 dager, og omfattet et stort antall personer. Overlevende fanger vitnet detaljert mot henne og mot de øvrige.
Grese straffet fanger med hjelp av en ridepisk og hun var også ansvarlig for og delaktig i selektering av fanger til gasskamrene. Det fremkom at Grese ikke kun sendte syke, gamle og barn i døden. Hun kunne også velge ut arbeidsføre kvinner helt vilkårlig. Grese valgte også ut kvinner som skulle delta i medisinske eksperimenter, oftest ved inseminasjoner som ofte resulterte i døden. Vitner kunne også fortelle at Grese bandt sammen bena på en kvinne som skulle føde. Hun benyttet også hunder når hun ville disiplinere fanger.
Grese forsvarte seg med at hun aldri hadde mishandlet fanger og at alt som ble sagt om henne i rettssaken var overdrevet. Grese erkjente at hun kjente til at gasskamre fantes i Auschwitz, men at hun selv aldri sendte noen dit. I stedet hadde hun forsøkt å redde kvinner og barn fra døden i gasskammeret.
Grese ble funnet skyldig i å begått forbrytelser mot menneskeheten og ble dømt til døden. Hun ble hengt 13. desember 1945, 22 år gammel, av den engelske bøddel Albert Pierrepoint. Hun var den yngste kvinne som ble henrettet under britisk rettssystem på 1900-tallet. Ved samme anledning ble ti andre også henrettet, deriblant Josef Kramer, Fritz Klein, Elisabeth Volkenrath og Juana Bormann.
Under rettssaken begynte pressen å kalle Grese the Beautiful Beast, mens de kalte kommandant Kramer the Beast of Belsen. Av de 16 kvinnelige fangevokterne som ble anklaget, var hun en av tre kvinnelige vaktene som ble dømt til døden. Hun viste ikke anger.
Strandengvikler
Strandengvikler (Pelochrista guentheri) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae). Denne arten er bare kjent fra Finnmark i Norge og regnes som kritisk truet her i landet.
Levevis
Arten lever på flate, sandete elvebredder som hyppig blir oversvømmet. Næringsplanten er ukjent, men trolig utvikler larvene seg som hos de fleste artene i slekten Eucosma på blomsterhoder av en plante i kurvplantefamilien. Gullris (Solidago virgaurea) synes å være den mest sannsynlige vertsplanten for denne arten.
Utbredelse
I Europa er arten bare kjent fra Norge, Finland og det nordvestlige Russland, den finnes dessuten i det nordligste Asia. I Norge er den bare funnet på tre lokaliteter i Karasjok kommune, Finnmark.
Rødlistevurdering
Biotopen er sandete, flate elvebredder som ofte oversvømmes. I Norge er arten kjent fra fem lokaliteter i Karasjok i indre Finnmark. Vassdragsregulering er en potensiell trussel, men så vidt Artsdatabanken vet er ikke det planlagt regulering i det aktuelle vassdraget. Ellers er habitatet utsatt for ekstreme naturlige påvirkninger i form av isgang og flom. Dette gjør at enkeltforekomster lett kan forsvinne, og det er viktig at arten kan opprettholde flere populasjoner over et større område. Arten rødlistes som sterkt truet EN i Norsk rødliste for arter fra 2021.
Pat Stanton
Patrick Gordon Stanton (født 13. september 1944 i Edinburgh) er en tidligere skotsk profesjonell fotballspiller og senere manager. Han er regnet som en av de fremste fotballspillere gjennom tidene for Hibernian FC.
Spillerkarriere
Stanton ble signert av Hibernians manager Walther Galbraith fra Salvesen Boys Club i Leith allerede i 1961, men ble kort tid etter utlånt til Bonnyrigg Rose Athletic, for å få kamperfaring. I 1963 ble han hentet tilbake til Hibs og fikk sin debut for førstelaget mot Motherwell i oktober samme år. Han etablerte seg raskt på førstelaget til Hibernian FC, og vekslet mellom å spille i forsvar og på midtbanen. Han er oldebarn av broren til Michael Whelahan, en av de to grunnleggerne av Hibernian FC den 6. august 1875 og klubbens første kaptein.
Pat Stanton fikk 16 kamper med det skotske flagget på brystet mellom 1966 og 1974, og han var kaptein for Skottland i tre kamper.
Managerkarriere
Han startet sin managerkarriere da Alex Ferguson gjorde ham til sin assistent i Aberdeen FC. Etter å ha lært faget der i et par år, ble han i 1980 utnevnt til hovedmanager for Cowdenbeath FC. Der ble han bare i noen måneder, siden Dunfermline Athletic (som da spilte i den skotske toppserien) ønsket hans tjenester. Han var manager for Dunfermline i to sesonger fra 1980, før hans barndomsklubb Hibernian FC utnevnte han til manager i 1982. Han ledet Hibernian i to sesonger, før han i 1984 sa opp for å starte en ny karriere.
Livet etter fotballen
Stanton eide i mange år flere restauranter i Edinburgh og Leith. Den ene hadde navnet Cabbage and Ribs (et kallenavn for Hibernian FC og også navnet på livretten i Leith). I flere år var han dessuten taxisjåfør i Edinburgh, siden restaurantdriften ofte var lite innbringende. Stanton arbeider nå som vert for Hibernian FC på kampdager på Easter Road. Han er i dag også talsmann og styremedlem for Hibernian Historical Trust, som har som formål å ta vare på fortidsarven i Øst-Edinburgh. Pat Stanton gav sammen med medforfatter Ted Brack ut en bok om sitt drømmelag den 30. april 2010 (Boken heter ”Pat Stanton's Hibernian Dream Team”, og er skrevet av Pat Stanton og Ted Brack, utgitt på forlaget Black & White). Boken inkluderer grundig omtale av Stantons foretrukne 11 Hibernian-spillere gjennom tidene, så vel som omtale av sju innbyttere, én manager, én daglig leder og til og med en fysioterapeut.
Fort St. Elmo
Fort St. Elmo er en festning i Valletta på Malta. Den er plassert på halvøya Sciberras slik at den dekker innseilingen både til Marsamxett Harbour og Grand Harbour.
Historie
Før Malteserordenen kom til Malta i 1530, sto det et utkikkstårn på dette stedet. Forsterkninger av dette strategisk viktige stedet ble påbegynt i 1533 og da den store osmanske beleiringen av Malta i 1565 pågikk, var dette befestningen forsterket til en liten stjerneformet festning.
Fort St. Elmo var åstedet for intense kamper under beleiringen og sto i mot et massivt bombardement fra tyrkiske kanoner som var utplassert på Mount Sceberras og som hadde oversikt over fortet, og fra kanonbatterier på nordsiden av Marsamextt Harbour, hvor Fort Tigne ligger i dag. Opprinnelig hadde fortet en bemanning på rundt hundre riddere og syv hundre soldater, herunder rundt fire hundre italienske soldater og seksti bevæpnede galeislaver. Festningen kunne motta forsterkninger med båt fra festningene på den andre siden av Grand Harbour.
Festningen sto i mot beleiringen i over en måneden, og da den falt 23. juni 1565, var alle ridderne drepte og bare syv av de maltesiske forsvarerne overlevde ved å svømme over til Fort St. Angelo på den andre siden av Grand Harbour.
I dag
Siden midten av 1950-tallet har Fort St. Elmo vært Maltas politiskole. Det originale Georgkors som kong Georg VI av Storbritannia tildelte Malta i april 1942 er utstilt i krigsmuseet som også holder til i festningen.
World Monuments Fund skrev inn festningen på dets listen for 2008 for de 1200 mest truede stedene på grunn av forfall som følge av manglende vedlikehold og sikring, og for å være utsatt for vær og vind. Festningen kan fortsatt restaureres, men det mangler tilstrekkelig med økonomiske midler til å gjøre dette.
Anne Lise Aas
Anne Lise Aas Rognlien (født 1. april 1925 i Oslo, død 21. august 2020 ) var en norsk interiørarkitekt og designer.
Aas var utdannet fra SHKS 1946 og Skolen for Boligindredning i København 1949. Hun arbeidet for arkitekt Knut Knutsen 1949-1952, for Karen og Odd Brochmann 1953–1955, og for Den norske husflidsforening 1955–1962. Hun hadde egen praksis i Oslo fra 1962. Hun utførte innredningsoppdrag og tegnet møbler, mindre tregjenstander, tekstiler, glass og lamper. Hun var arkitekt for utstillinger av møbler, brukskunst og arkitektur, og gjennom forfatterskap og foredrag søkte hun «å fremme en sunn og enkel livsstil med rot i nordiske tradisjoner.» Hun mottok Jacobprisen i 1973.
Hun skrev artikler i Urd, Bonytt, Arkitektnytt, Fortidsvern og Norsk Husflid. Hun skrev og redigert bøkene Bonytt idebok (1969) og Rom og møbler gjennom 50 år (til Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforenings jubileum 1995).
Hun var gift med arkitekt Dag Rognlien.
Antonio Meucci
Meucci bodde mellom 1835 og 1850- da familien emigrerte til USA- i Havanna, Cuba.
Kvænangsbunad
Kvænangsbunad ble godkjent som bunad i 1996. Det er 5 forskjellige sorter med blomster som er brodert på denne bunaden, og alle sammen er å finne i Kvænangen kommune.
Uni Research
Uni Research AS var et norsk statlig forskningsinstitutt eid av Universitetet i Bergen og den tilknyttede Stiftelsen Universitetsforskning Bergen. Det var en videreføring av Universitetsforskning Bergen, og ble i 2018 en del av det sammenslåtte universitetseide Norwegian Research Centre.
Uni Research drev forskning og utvikling innen helse, modellering, marin molekylærbiologi, miljø, klima, energi og samfunn. Uni Research er en av Norges største forskningsorganisasjoner, og hadde ansatte fra over 50 nasjoner. Selskapets hovedkontor lå i Bergen.
Minne Åseral kultursenter
Minne Åseral kultursenter ligger i Åseral, og inneholder utstillinger, museum, kunstbutikk og turistinformasjon.
Uni Research
Organisering
Uni Research var organisert i seks fagavdelinger:
Historie
Uni Research ble stiftet som aksjeselskap i 2003. Selskapets vokste ut av stiftelsen Universitetsforskning Bergen, som ble opprettet i 1986. Uni Research AS eies i dag av Universitetet i Bergen (85 %) og stiftelsen Universitetsforskning Bergen (15 %). Selskapets formål er allmennyttig og eventuelle overskudd føres tilbake til virksomheten i form av investeringer. I oktober 2018 ble Agderforskning, Teknova, International Research Institute of Stavanger og Uni Research fusjonert inn i NORCE Norwegian Research Centre.
Minne Åseral kultursenter
Senteret åpnet i 2010.
Falsterbohus
Falsterbohus var en dansk festning i Skånemarkedets hovedby Falsterbo i det sydvestlige Skåne.
Borgen ble bygget i begynnelsen av 1300-tallet, og overtok med tiden den nærliggende Skanørborgens oppgaver. I Erik Menveds tid ble Falsterbohus utbygget og fikk et kvadratisk kjernetårn. Den nye borg på det berømte Skånemarkedet skulle, i tillegg til å sikre markedsfreden, også sørge for at solide avgifter tilfløt den kongelig kasse  – om nødvendig med tvang og vold.
Borganlegget
På 1900-tallet var det flere arkeologiske utgravninger i området. De fleste funn fra Falsterbohus befinner seg i dag i Stockholm, men det finnes også noen på Kulturhistoriska museet i Lund og Falsterbo museum i Falsterbo.
Borgen består av en nesten kvadratisk muromhegnet gård, som er ca. 33 meter lang og 28 meter bred. Denne igjen ligger på en kvadratisk holme som måler 42 x 42 meter. En omkring 12 meter bred indre vollgrav har vært omsluttet av en nesten like bred voll, som i sin tur har vært omsluttet av en ytre vollgrav, også den ca. 12 meter bred. Mot havsiden er volden mellom vollgravene blitt bygget på seks store pråmmer, nedsenket som fundament. I voldens sydøstlige hjørne ble det funnet en kalkovn, og her har formentlig det åpne havet ligget fritt utenfor. En stenbarriere utenfor den ytre vollgraven har fungert som bølgebryter mot havet som ved storm og høyvann har vært en stor trussel mot hele anlegget.
Olav
I 1387 døde Olav Håkonsson, den fjerde Olav i den norske kongerekken og sønn av dronning Margrete I og Håkon VI Magnusson her, etter et besøk i Ystad, kun 17 år gammel. Liket ble balsamert og utstilt i Falsterbo kirke innen det ble sendt til Sorø klosterkirke for gravlegging. Med Olavs tragiske død, som onde tunger mente skyldtes gift, var veien banet for Margrethes samling av de nordiske kongeriker.
Den falske Olav
I 1402, 15 år etter Olavs død, dukket en mann opp i hansabyen Danzig og påsto at han var den sanne kong Olav, Margrethes sønn. Han hevdet at dronningen hadde forsøkt å drepe ham, og derfor søkte han nå sin rettmessige arv med støtte fra pave og hansasteder. Margrethe kalte mannen til Falsterbo, hvor han i september 1402 møtte opp med et tysk følge. Det var markedstid, og avhøringen av mannen virket som en magnet på folk. Det viste seg snart at det var tale om en naiv sjel, som var blitt villedet av dårlige rådgivere. Moren hans het riktignok Margrethe, og han skulle visstnok ha hatt en viss fysisk likhet med den avdøde kongen, men der stoppet også likhetene. Han var født i Böhmen, kunne ikke et ord dansk, og hadde godtroende spilt med på den fyrstelige behandling som kjøpmennene i Danzig hadde gitt ham.
Han ble dømt til bålet som bedrager. Henrettelsen fant sted den 28. september 1402 på plassen mellom Falsterbohus og stranden. Den falske Olav var ikledt en narrelue, og hans brev og falske kongesegl var festet til den stolpen som gikk opp i flammer sammen med ham.
Skånemarkedet mistet sin betydning i løpet av 1400-tallet, og da gælkerembetet, som var kongens stedfortreder i alle vesentlige forretninger, ble overført til Christian IIIs Malmøhus, var Falsterbos rolle utspillet. Borgen ble revet ned i 1596.
Baileys
Baileys er et registrert varemerke for en irsk whiskey-/fløte-likør. Varemerket eies av det britiske drikkekonsernet Diageo. Baileys ble lansert i Irland på 1970-tallet, og ble skapt av Tom Jago og David Gluckman.
Baileys inneholder ca. 17 % alkohol. I de siste årene har det blitt lansert tre nye versjoner av Baileys, med smak av mintsjokolade, karamell og kaffe.
I 2008 ble det solgt 783,785 flasker Baileys i Norge. Norge har det 4. høyeste konsumet pr kapita på verdensbasis. 43 % av norske menn og 62 % av norske kvinner drikker Baileys. Det konsumeres 2,260 glass Baileys hvert minutt på verdensbasis.
Zhang Shusheng
Zhang Shusheng (kinesisk: 張樹聲, pinyin: Zhāng Shùshēng, født 1824 i Hefei i Anhui i Kina, død 1884) var en kinesisk mandarin og general under Qing-dynastiet. Han var en av lederne av Huai-hæren, en av regjeringens hærstyrker som kjempet for Qing-styret under Taipingopprøret.
Han var generalguvernør av Liangguang årene fra 1883 til sin død.
Chitrakoot (distrikt)
Chitrakoot (hindi: चित्रकूट जिला ) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Chitrakoot.
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 17,31 % i 2011 mot 21,14 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 928 i 2011.
Hans (1825–1911)
Hans, prins av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg (født 5. desember 1825 på Glücksborg slott, død 1911 i Det Gule Palæ i København) var en yngre bror til kong Christian IX av Danmark.
Biografi
Han var sønn av hertug Wilhelm av Slesvig-Holsten-Sønderburg-Glücksburg og Louise Caroline av Hessen-Kassel, og ble døpt Johann etter sin stamfar Hans den yngre av Sønderborg.
I 1842 trådte han i prøyssisk militærtjeneste, og tok samme år offiserseksamen i Berlin og ble utnevnt til sekondløytnant i det 27. prøyssiske infanteriregiment i Magdeburg. I årene 1844–46 studerte han ved Bonns universitet for i 1847 å tiltre det prøyssiske garderdragonregiment i Berlin. Etter noen år i forskjellige avdelinger, avanserte han 1854 til rittmester og ble året etter satt à la suite med majors karakter. Etter dette tok han opphold i Danmark.
Enebolig
Enebolig er et boligbygg beregnet på én husholdning, for eksempel frittstående hus og villaer.
Hans (1825–1911)
Biografi
I Danmark ble han leilighetsvis brukt til diverse diplomatiske oppgaver. Da nevøen hans Georg I av Hellas i 1867 reiste til Russland for å gifte seg med storhertuginne Olga Konstantinovna, var han i en periode regent i Hellas.
Enebolig
Skatteetaten har definert tre forskjellige boligtyper:
Hans (1825–1911)
Biografi
Prinsen levet som ugift, og døde i Det Gule Palæ ved Amalienborg. Han ble gravlagt i Christian VIs krypt i Roskilde domkirke.
Romania under Sommer-OL 1964
Romania under Sommer-OL 1964. 138 sportsutøvere, 108 menn og tretti kvinner fra Romania deltok i tretten sporter under Sommer-OL 1964 i Tokyo. De kom på fjortendeplass med to gull-, fire sølv- og seks bronsemedaljer. Padleren Aurel Vernescu var Romanias flaggbærer under åpningsseremonien.
Spania under Sommer-OL 1932
Spania under Sommer-OL 1932. Seks sportsutøvere fra Spania deltok i to sporter, seiling og skyting, under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Spania kom på en delt 26.-plass med en bronsemedalje.
Konkurranseregulering
Konkurranseregulering, eller markedsregulering, betegner myndigheters aktive påvirkning av et eller flere av kriteriene for konkurranse i et bestemt marked. Påvirkningen skjer både generelt via lovgitte forbud og påbud, og gjennom mer aktive virkemidler rettet inn mot utvalgte markedsaktørers atferd. Hovedmålet med konkurranseregulering er å redusere det såkalte «dødvektstapet» og slik øke ressurseffektiviteten i den økonomiske virksomheten i det aktuelle markedet. Reguleringen vil ofte sikte mot å øke konkurransen i markedet, men kan også ha som eksplisitt mål å begrense konkurransen. Konkurransereguleringen er enten symmetrisk eller asymmetrisk, og den foregår enten ex-ante eller ex-post. Symmetrisk regulering er lik regulering av alle aktører innenfor et marked eller virksomhetsområde, mens asymmetrisk regulering innebærer å rette regulerende tiltak bare mot de aktørene som man mener utgjør en utfordring for konkurransen - normalt de som har såkalt sterk markedsposisjon (SMP). Ex-ante regulering er konkurranseregulering gjennom å fastsette konkurransefremmende regler og virkemidler «på forhånd» slik at aktørene det gjelder er underlagt reguleringsbestemmelsene straks virksomheten starter. Ex-post regulering innebærer at reguleringen først igangsettes etter at noen har klaget inn aktøren det gjelder og det har vist seg at virksomheten har vært konkurransevridende.
Reguleringens formål
Det overordnede målet for konkurranseloven og dermed for Konkurransetilsynet, er «å sørge for effektiv bruk av samfunnets ressurser ved å legge til rette for virksom konkurranse.» Det viktigste målet for konkurranseregulering i teoretisk forstand, er å redusere det såkalte dødvektstapet i et marked, det vil si summen av tapt konsumentoverskudd og tapt produsentoverskudd som følge av at prisen ble satt for høyt eller for lavt. Dersom prisen settes høyere enn den naturlige markedsprisen, utgjør dødvektstapet den summen av konsument- og produsentoverskudd som ligger i intervallet mellom den faktiske prisen og den naturlige markedsprisen. Dette dødvektstapet anses å være et samfunnsøkonomisk tap som gir mindre effektiv ressursbruk. Det er som regel monopol, oligopol eller sterk markedsposisjon hos en eller flere aktører, som fører til at prisen settes annerledes (normalt høyere) enn i den naturlige markedsløsningen under virksom konkurranse. Markedsteori forutsetter mange små tilbydere og etterspørrere, men allerede i 1921 fastslo den amerikanske økonomen Frank Knight at det i realiteten vokste fram stadig større markedsaktører som hadde reell makt til å påvirke prissettingen. Økonomen Piero Sraffa fastslo fem år senere at dersom det var vanlig med avtakende grensekostnader i produksjonsn, ville markedet gå i retning av monopol eller «monopolistisk konkurranse». Den vanligste grunnen til at prisen settes høyere enn den naturlige markedsprisen, er at en eller noen få tilbydere har så stor markedsmakt at de kan sette prisen vesentlig høyere enn kostnadene uten at konsumentene kan velge konkurrerende produkter. Dermed blir det produsert for lite i forhold til etterspørselen, og til en for høy pris.
I de fleste markeder har reguleringen som mål å øke konkurransen - eksempelvis spesifisert som å redusere enkeltaktørers markedsandel eller oppnå lavere sluttbrukerpriser. I Europa har telemarkedet regulering av priser, tilgangsrettigheter og samtrafikk med sikte på å styrke for eksempel etablerings-, infrastruktur- eller priskonkurransen. Sektorreguleringen er spesielt utbredt så lenge en eller noen få aktører har dominerende markedsandeler innen tilbudet av infrastruktur, eksempelvis ved at de eier hele eller store deler av telenettet eller jernbanenettet. Dersom det oppnås bærekraftig konkurranse hvor ingen har dominerende markedsmakt, er det vanlig at sektorregulering avvikles.
I noen markeder har regulering til hensikt å beskytte monopoler eller i alle fall begrense konkurransen. Et viktig eksempel er markeder hvor en produsent har investert svært mye i forskning og utvikling av et helt nytt produkt, og det ville urimelig om andre produsenter kunne bruke nyvinningene fritt uten å kompensere den store forskningsinnsatsen. I slike tilfeller begrenser man gjerne konkurransen gjennom patent hvor den opprinnelige aktøren får en tidsbegrenset enerettighet til å produsere det nye produktet, for å gi stimulans til slike investeringer i forsknings og innovasjon. Det er vanlig å regulere markedet for å redusere konkurransen i primærnæringene, eksempelvis i jordbruket og i markedet for landing av råfisk eller innkjøp av reinkjøtt fra reindriftssamene. Slik regulering sikter da mot å beskytte aktørene mot markedskreftene fordi markedsfastsetting av pris og produksjonsmengde ville antas å gi negative resultater. Beskyttelse mot konkurranse i landbruket omhandler mange virkemidler, eksempelvis importvern (toll), minstepriser, garantipriser, omsetningsplikt, støttekjøp eller monopoler. Markedsreguleringen i jordbruket forutsettes utøvd på en konkurransenøytral måte mellom produsentene, men den er ikke nøytral overfor eksempelvis utenlandske produsenter som normalt stenges ute fra det norske markedet. Det er også vanlig i noen land med Vinmonopoler i alkoholmarkedet for å sikre samfunnsmessige mål på helseområdet. I noen land kan vinmonopolet bestemme produktvalg og kjøpe inn varer selv, mens det i Norge må kjøpe inn via mer generelle typeanbud til grossister som så kjøper varene fra produsentene, for å øke konkurransen i valget av produkt.
Reguleringens virkemidler
Lovverket er det fremste konkurranseregulerende virkemidlet, hvor ulike påbud eller forbud rettes mot markedsaktørene gjennom lover eller forskrifter. Regulering gjennom lovverket er en ex-ante regulering, den angis som et utgangspunkt for alle som vil sette i gang en aktuell økonomisk virksomhet i et definert marked. Direkte konkurranseregulerende virkemidler er mer omfattende og mangfoldig, og de viktigste virkemidlene regulatørene rår over omfatter:
Markedsstudier, pålegg og sanksjoner vil ofte rette seg mot noen definerte handlinger som er forbudt for alle eller noen av aktørene. Eksempler omfatter:
Avveininger bak konkurranseregulering
En av de vanskeligste utfordringene for konkurransereguleringen er å fastslå omfanget av markedet som skal reguleres. Globaliseringen utvider stadig omfanget av reell konkurranse (markedet). For eksempel konkurrerer ikke norske aviser kun med hverandre, men også med utenlandske nettaviser og sosiale medier - en utvikling som har medført at man har forlatt å regulere avismarkedet per landsdel i Norge. Noen markeder blir mindre og mer fragmenterte når ny teknologi skaper nye og mer spesialiserte segmenter. Tidligere var det et marked for telefoni, mens det etter hvert har blitt ulike markeder for mobil og fast telefoni, tale og bredbåndsaksess. Omfanget av et marked dannes av mange ulike hindre, som for eksempel begrenset avstand man kan frakte en organisk vare, etableringshindre i form av investeringsbehov, kostnader ved å bytte leverandør, kostnaden ved å oppsøke konkurrerende tilbydere, graden av stordriftsfordeler, små språkområder og lignende.
Konkurransereguleringen er ikke alltid klar og entydig for aktørene som skal investere eller produsere.Generelle konkurranselover og anti-trust-lovgivning er overordnet mer spesifikk sektorregulering, men ofte vil sektortilsynet likevel kunne gå inn i markedet (ex-ante) og regulere på et område som også omfattes av den generelle (ex-post) konkurranselovgivningen. Dette kan skape usikkerhet om hvilken av reguleringene man som produsent skal forholde seg til.
Konkurranseregulering kan rette seg mot både produsenter, distributører, videreselgere og kunder i markedet. Produsenter kan omfatte samvirker i primærnæringene som har stor markedsmakt, kanskje gjennom enerettigheter til deler av produksjonskjeden (for eksempel innhenting av råmelk i melkemarkedet). Distributører og videreselgere kan omfatte salgskjeder med sterk markedsposisjon (for eksempel Vinmonopolet som har strenge regler for hvordan der skal kjøpe inn varer for videresalg). Kunder kan være offentlige virksomheter eller andre som er alene om å kjøpe inn den aktuelle varen eller tjenesten (for eksempel Jernbaneverket og NSB, som er alene om å kjøpe inn henholdsvis linjemateriell og togsett). Anskaffelsesreglene for offentlig sektor kan betraktes som et ex-ante konkurranseregulerende virkemiddel.
Symmetrisk regulering innebærer at alle aktørene innenfor et marked reguleres likt. Et slik marked kan for eksempel være markedet for godstransport eller markedet for melk. Symmetrisk regulering i markedet for godstransport vil innebære at togdrift, skipstrafikk og lastebiltrafikk reguleres likt. Asymmetrisk regulering vil innebære at man først undersøker om noen av tilbyderne av godstransport har en dominerende eller sterk markedsposisjon og regulerer disse, eller man undersøker om godstransport kanskje egentlig består av flere markeder som må reguleres hver for seg. Symmetrisk regulering av melkemarkedet i Norge ville tilsvarende bety at Tine, Synnøve Finden, Q-meieriene og mindre meierier ble regulert likt, mens asymmetrisk regulering ville rettet seg mot de dominerende aktørene blant dem. Under symmetrisk regulering pålegges alle de samme reguleringene, samt at man unngår å ikke regulere aktører som ubemerket begrenser konkurransen og dermed burde vært regulert. Symmetrisk regulering kan gi økt effektivitet i markedet. Symmetrisk regulering kan imidlertid medføre at man regulerer likt aktører som egentlig opererer i hvert sitt marked, eller som har ulik markedsmakt, og som egentlig burde ha vært regulert ulikt.
Ex-ante sektorregulering, ex-post konkurranseregulering
Konkurransereguleringen deles ofte inn i ex-ante og ex-post. Inndelingen i ex-ante og ex-post regulering har sammenheng med valget av generell regulering versus sektorregulering.
Såkalt ex-ante-regulering betegner spesifikk sektorregulering hvor betingelser i det enkelte marked er regulert på forhånd, for eksempel at prisene er regulert eller at aktørene har forhånds-definerte plikter som etableres aktivt av regulatoren. Fordelen med ex-ante regulering er at aktørene er kjent med reguleringen før de starter sin virksomhet og kan ta hensyn til denne når de planlegger, finansierer og starter virksomheten. Ulempen med ex-ante konkurranseregulering er at man risikerer å regulere virksomhet som ikke ville vært konkurransevridende selv uten reguleringen, man risikerer altså å «overregulere» markedet med ineffektiv ressursbruk som resultat.
Såkalt ex-post regulering betegner generell regulering gjennom muligheten til å ilegge sanksjoner i etterkant av hendelsene, med sanksjonering mot overtredelser av en generell konkurranselovgivning i et marked som ikke er regulert på forhånd. Normalt vil ex-ante sektorregulering regulere grossist-markedene («B2B»), mens ex-post konkurranseregulering regulerer sluttbrukermarkedene («B2C»). I Europa og Norge er det et uttalt mål å erstatte ex-ante sektorregulering med ex-post generell konkurranselovgivning, ettersom de enkelte markedene oppnår bærekraftig konkurranse.
Nylatinsk planspråk
Nylatinsk planspråk (eller kunstspråk) er en betegnelse som i litteraturen om planspråk brukes om språk som henter sitt vokabular fra latin, og derfor blir lettere forståelig for folk som kan moderne romanske språk eller kjenner mange latinske fremmedord.
Konkurranseregulering
Konkurranseregulering i Norge
For at det skal reguleres sektorspesifikt og ex-ante i Norge, må den såkalte tre-kriterie-testen være oppfylt:
Norske tidligere og nåværende konkurranse-regulerende myndigheter og deres arbeidsområde inkluderer blant anent:
Nylatinsk planspråk
Dette er bl.a. de som kan engelsk eller andre språk som har mange latinske lånord, som albansk, det gjelder fagfolk som lærer mange latinske faguttrykk, som leger og helsearbeidere, osv.
I de siste 300 år er det skapt et meget stort antall prosjekter for slike språk. Nylatinske språk er trolig den største enkeltgruppa blant alle kunstspråk, og særlig blant internasjonale hjelpespråk.
Her gjennomgås noen av de viktigste, mest kjente og mest typiske.
Metoder for å skape nylatinske språk
Flere metoder har vært brukt for å skape nylatinske planspråk:
Både disse og flere andre veier leder til mer eller mindre samme resultat: Språk som likner hverandre fordi de øser av samme kilde, den samme latinske ordskatten. Alle veier her leder altså, om ikke til Roma, så til latin. Det er blitt sagt at de fleste nylatinske hjelpespråka minner om dialekter av det samme språket, og kan du lese ett av dem, kan du lese de andre uten store problemer.
Fra Esperanto til Idiom Neutral
Skisser til forenkla nylatinske språk dukka opp under renessansen, og sannsynligvis før. Et hjelpespråk bygd på forenklet fransk er foreslått i den store franske ensyklopedien på 1700-tallet.
Ingen av disse forslaga fikk noen praktisk betydning.
Interessen for internasjonale hjelpespråk av nylatinsk type utvikla seg kraftig under Volapük-bevegelsens sammenbrudd på 1890-tallet.
Volapük hadde for første gang bevist både at det var mulig å skape et kunstig internasjonalt hjelpespråk som det var lett å lære, og at det potensielt fantes en enorm interesse for å forsøke å skape et slikt språk.
Samtidig var Volapük etterhvert blitt utsatt for en stadig skarpere kritikk. En av grunnene var ordforrådet, som var ugjenkjennelig for de fleste, til tross for at de fleste ordene var dannet på grunnlag av omforming av engelske ord. (Etymologisk stammer også et stort antall ord i Volapük fra latin, via bl.a. engelsk og fransk. Men ingen ville falle på å kalle Volapük et nylatinsk språk, fordi ordene er så kraftig omdannet at de latinske røttene er umulige å kjenne igjen.)
På denne tida hadde Esperanto og enkelte andre konkurrerende språkprosjekter begynt å bli kjent. Grammatikken i Esperanto og Volapük er strukturelt svært lik. Men ordforrådet i Esperanto er langt lettere å huske for en vesteuropeer, fordi Esperanto har et stort antall lett gjenkjennelige ord med latinske røtter. En som kan engelsk eller spansk, kan lære å lese Esperanto på noen få uker, enkelte kanskje på noen dager. Volapük krever mer tid, fordi flere gloser må pugges.
Ut fra utseendet går det an å kalle Esperanto for et nylatinsk språk. Noen filologer har kalt Esperanto et nylatinsk kreolspråk.
Men Zamenhof, som skapte Esperanto, følte seg ikke bundet til å bruke bare gloser med latinske røtter:
Zamenhof forsøkte å balansere flere viktige hensyn. For å unngå homonymer valgte han i noen tilfeller mindre kjente ordrøtter, osv. For Zamenhof var det viktigste at språket skulle være enkelt, uten unntak i regelverket og derfor lett å lære å bruke, og dette var viktigere for ham enn om det førte til at språket blei litt vanskeligere å forstå ved første blikk enn det ellers kunne blitt.
Grammatikken til Esperanto er heller ikke særlig nær de moderne romanske språkene. Den har heller en del fellestrekk med slaviske språk.
To litt forskjellige strategier blei utforma av nylatinske teoretikere:
Idiom Neutral, som blei offentliggjort i 1902 blei skapt gjennom et arbeid med å sammenlikne ordbøker for å finne maksimalt internasjonale former. Dette blei forent med en grammatikk like regelrett som Esperantos, og en god del enklere. Idiom Neutral er nokså lett å lese ved første blikk for folk som kjenner romanske språk.
Kritikere pekte på at det konsekvente valget av de mest utbredte internasjonale formene også førte til at Idiom Neutral, som de fleste seinere nylatinske hjelpespråka, fikk med seg en del homonymer, som Zamenhof hadde unngått.
Idiom Neutral har, som Volapük og Esperanto, en strengt regulær stavemåte, bruker k i latinske ord der naturlige romanske språk i regelen bruker c osv. Dette blei kritisert av nylatinske kritikere, som mente at det uvante utseendet ordene får gjør Idiom Neutral vanskeligere å lese.
I årene etter 1902 blei det laga flere forslag som gikk ut på å reformere Idiom Neutral sånn at det blei likere naturlige romanske språk av utseende. Det betydde samtidig å gjøre stavemåten mindre regelmessig og grammatikken mindre regulær.
Fra Latino Sine Flexione til Interlingua/IALA
Latino Sine Flexione, seinere omdøpt til Interlingua, valgte en annen vei: Å ta det latinske ordforrådet, både det gamle og det nylatinske vitenskapelige, og erstatte den gamle latinske grammatikken med moderne grammatkk forenkla til det ytterste.
Ido, en reform av Esperanto fra 1907, var også et skritt i nylatinsk retning. Blant kritikken som skaperne av Ido tok hensyn til var at Esperanto hadde for mange «ikke-internasjonale ord». Støtten til Ido-reformen var sterk blant intellektuelle i Frankrike, og Ido bytta ut en del ord av ikke-latinsk opphav, noen ganger med ord som lå nær franske former. Reglene for trykket i uttalen blei også gjort mer kompliserte for å tilnærme uttalen moderne romanske språk.
Ido var likevel en skuffelse for de mest konsekvente nylatinerne. På 1920-tallet blei det lansert to nye språk som lå nærmere deres oppfatning:
Occidental i 1922 (i 1949 omdøpt til Interlingue) var ansett som det mest vellykte nylatinske språket til da.
Dette språket gikk lengre i naturalistisk retning enn både Idiom Neutral og Ido. Naturalistisk i litteraturen om planspråk betydde vilje til å godta uregelmessigheter og unntak når det gjelder grammatikk, stavemåte osv. for å oppnå større likhet mellom det nye kunstspråket og de naturlige språkene som det bygger på.
Novial lansert i 1928 hadde noe mindre suksess.
Både skaperen av Occidental, Edgar von Wahl, og opphavsmannen til Novial, Otto Jespersen var beundrere av regulariteten i Zamenhofs Esperanto og forsøkte i utgangspunktet å ta den med seg inn i sine språk. Men begge lot etterhvert språkene undergå språkreformer der die i nauralismens navn tillot flere unntak og uregelmessigheter for å gjøre dem likere de naturlige romanske språkene.
Interlingua/IALA, lansert i 1951 etter et stort forberedelsesarbeid fra The International Auxilliary Language Association, representerer et topp-punkt på denne historiske utviklinga.
Det har et ordforråd som er bygd på de søreuropeiske romanske språkene, og tar inn i grammatikken, stavemåter, uttale osv en del unntak og uregelmessigheter som gjør at språket godt kan forveksles med en dialekt av et søreuropeisk naturlig språk.
Når målet er å lage en forenklet kompromiss-utgave av de søreuropeiske latinske språkene, går det neppe an å gjøre det noe bedre enn IALAs språk Interlingua.