cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mosjøen
Offisiell status
Mosjøen fikk den 1. januar 1875 losse- og ladestedsrettigheter. Allerede i 1868 henvendte Vefsn-ordfører Anders Persson Alsgaard seg til kongen, som da var Karl IV. Behandlingen av Lov om Losse- og Ladestedsrettigheder for Strandstedet Mosjøen i Nordlands Amt begynte tidlig i 1870-årene. Den 11. april 1874 ble loven undertegnet av Oscar II etter å ha blitt vedtatt av Lagtinget.
Frem til kommunalreformen i 1960-årene var Mosjøen en av vel tjue ladestedskommuner i Norge. Med en grunnlovsforandring i 1952 forsvant det siste juridiske skillet mellom kjøp- og ladestedene på den ene siden og landherredene på den andre, og dermed gikk ordet ladested gradvis ut av praktisk bruk. Først i 1990-årene opphørte Mosjøen å være ladested, da loven fra 1874 ble opphevet.
Mosjøen gikk den 1. januar 1876 ut fra Vefsn som egen bykommune. Grunnen til at kommunestatusen kom ett år etter ladestedsrettighetene var at det først måtte avholdes valg. Mosjøen var da den første byen på Helgeland, og enestillingen som by kom den til å beholde i nesten et halvt hundreår inntil Brønnøysund og Mo i Rana i 1923 ble ladesteder. Mosjøens tid som bykommune endte den 31. desember 1961.
Den 1. januar 1962 gikk byen tilbake til Vefsn kommune, som også kommunene Drevja og Elsfjord senere ble innlemmet i. Ved kongelig resolusjon av den 24. mai 1961 ble det fastsatt at «Mosjøen bykommune og Vefsn, Drevja og Elsfjord herredskommuner» skulle sammensluttes. Likevel beholdt Mosjøen noe av sitt særlige lovverk som by, nemlig håndverksloven av 1913, lærlingeloven av 1950, ildsfarlighetsloven av 1871 og brannloven av 1954.
Siden 1998 har Mosjøen bystatus. Vedtaket fant sted den 10. mars i Vefsn kommunestyre.
Politikk
Som bykommune hadde Mosjøen borgerlig styre. I begynnelsen var byens ordførere partiuavhengige, men som handels- og embetsmenn hadde de likevel borgerlig samfunnsbakgrunn. Fra 1920-årene begynte Arbeiderpartiet gradvis å få innpass, men først i 1937-valget fikk de flertall.
Media
Gjennom tiden har byen hatt en rekke aviser. Byens første avis var Helgelands Tidende (1875–1936), et nyhets- og advertissementsblad som utviklet seg til å bli en Høyre-vennlig avis. Som motsvar oppstod Nordlands Folkeblad (1880–1955), som var en Venstre-vennlig avis. Andre aviser på denne tiden var Fjeldblomsten (kun i 1897) og Ansgar (1905). Langt senere kom Vefsna Arbeiderblad (1929), som i 1931 fikk navnet Helgeland Arbeiderblad, og i 2014 ble omdøpt til Helgelendingen. Andre aviser var Flodbølgen (kun i 1931) og Helgelandsposten (1930–1934). Under okkupasjonen gav tyskerne ut Helgeland Folkeblad (1942–1945). Som reaksjon mot Helgeland Arbeiderblads dominans kom Vefsn Tidende (kun i 1963), som var Høyre-vennlig. Det seneste tilskuddet var gratisavisen Avisa Mosjøen (2004–2006).
Samer
Sørsamer utgjør en del av Mosjøens historie. Årlig kom norske og svenske sørsamer nedover til strandstedet. De var kjent for sitt håndverk, duodji, og sine attraktive naturprodukter, som de omsatte på markedet. De kom også til Dolstad kirke for å døpe barn og inngå ekteskap. I tillegg til det sørsamiske navnet Mussere, har byen også et nordsamisk navn; Mussir.
En sameskole ble rundt 1720 opprettet i Mosjøen. Etter noen år ble skolen flyttet oppover til Hattfjelldal, for samene var mer tallrike der og i fjellområdene ved svenskegrensen.
Innbyggertall
Mosjøen har i nyere tid ikke opplevd betydelig tilflytting. I eldre dager vokste innbyggertallet jevnt. Mosjøens stilling gjorde byen aktuell som fylkeshovedstad i Helgeland fylke, som ble foreslått og drøftet i 1930-årene. Noen begivenheter som har ført til tilflytting er industrietableringene i 1860- og 1870-årene, bygrunnleggelsen i 1875, Nordlandsbanen i 1940 og industrietableringene i 1940- og 1950-årene. Også generell urbanisering og sentralisering av administrative funksjoner spiller inn.
Geografiske variasjoner
Innbyggerne i Mosjøen har forskjellig geografisk opphav. Mens mange mosjøværinger nedstammer fra bondefolk, samer eller begge deler i Stor-Vefsn, har byen alltid hatt vesentlig tilflytting av folk utenfra. På 1600-tallet og 1700-tallet kom mange mennesker flyttende fra Jemtland. I senere tider er flere mosjøværinger etterkommere av folk som en gang kom til byen fra andre steder på Helgeland, samt fra Trøndelag, Bergen, Hertugdømmene og videre.
Sosiale variasjoner
Allerede før Mosjøen ble by hadde byen sosioøkonomiske variasjoner og klasseskiller. På den ene siden sto velstående handels- og embetsmenn, hvorav en stor del var trøndere. På den andre siden sto en bred gruppe av husmenn, arbeidere og håndverkere. Dette borgerskapet var ledende gjennom 1800-tallet og store deler av 1900-tallet, og de samarbeidet og inngikk ofte ekteskap med hverandre.
Det heter seg, halvt på skjemt og halvt alvorlig, at Mosjøen ble bygd av trøndere. Mange trøndere kom i den siste halvdelen av 1800-tallet nordover for å ta del i byveksten. Foruten de som slo seg opp som handelsmenn eller inntok embeter, kom også utøvere av teknisk avanserte profesjoner, blant andre byens første fotograf. Trøndere utgjorde dermed en betydelig del av byens borgerskap og øverste samfunnslag. Av byens handelsmenn i 1900 var de aller fleste fra Trøndelagsfylkene med Møre og Romsdal, og av samtlige var kun én født i Vefsn.
Da Mosjøen Aluminiumsverk ble åpnet i 1958 inntok verksdirektøren stillingen som en av byens viktigste menn.
Frem til 1980-årene var de fleste i Mosjøen arbeidstakere som tjente lite. Slik var forskjellene betraktelige mellom vanlige arbeidstakere og ledende personer og familier i byens næringsliv. Også dagens forskjeller går i stor grad på økonomi.
Politiske variasjoner
Mosjøen utgjør tre av Vefsn kommunes valgkretser: Mosjøen (krets 1), Olderskog (krets 2) og Halsøya (krets 4). Ifølge resultatet av 2011-valget stemmer nærmere en av to velgere på Arbeiderpartiet (46 prosent), og deretter følger Fremskrittspartiet (14,5 prosent) på andreplass og Høyre (13 prosent) på tredjeplass.
Religiøse variasjoner
Mange kristne trosretninger er til stede i Mosjøen. Fremst er Den norske kirke, som etterfølges av blant andre Adventkirken, Frelsesarmeen (Mosjøen Korps), Normisjon, Misjonsforbundet, Pinsevennene og Den hellige Ånds kirke som tilhører den katolske kirke.
Av livssynsforeninger finnes Human-Etisk Forbund.
Den Norske Frimurerorden er representert med logene St. Johanneslogen St. Michael til den gyldne Stjerne og Kapittelogen Helgeland Stewardsloge, samt Helgeland kapittel broderforening. Begge er underlagt Trondhjems Provincialloge. Likeledes finnes Odd Fellow-losjen Øyfjell og rebekkalosjen Kilden.
Etniske variasjoner
Sørsamer og finner har lang tilstedeværelse i Mosjøen og utenfor.
Mange av dagens mosjøværinger levde opprinnelig i Vefsn, som tidligere også omfattet Grane og Hattfjelldal. Forsiktige anslag foreslår at hver 28. vefsning, og således litt færre mosjøværinger, har samisk opphav i en eller annen form. Det gjelder særlig de som har aner i skogene og fjellstrøkene på Helgeland.
Offentlighet
Vefsn kommune har sin administrasjon i Mosjøen. En rekke fylkeskommunale og statlige etater har kontor i byen, blant annet Fylkesmannen i Nordland, Arbeidstilsynet, Mattilsynet, Statskog, Statens naturoppsyn, Statens vegvesen og Tolletaten.
Politimesteren på Helgeland hadde sete i Mosjøen fra 1910 frem til 2016. Alstahaug tingrett i Sandnessjøen og Hålogaland lagmannsrett i Tromsø gjennomfører rettsforhandlinger i byen. I byen sitter også Helgeland jordskifterett. Mosjøen fengsel ligger på Nyrud.
Samferdsel
Mosjøen er et kommunikasjonssentrum og et geografisk midtpunkt på Helgeland. Europavei 6 (tidligere Riksvei 50) går gjennom byen. Fra Mosjøen er det 71 kilometer til Sandnessjøen i vest, 87 kilometer til Mo i Rana i nord og 160 kilometer til Brønnøysund i sør. Det er 271 kilometer til Steinkjer og 389 kilometer til Trondheim sørover og 325 kilometer til Bodø nordover. Byen ligger omtrent midt mellom Oslo og Tromsø, da avstanden er henholdsvis 881 og 754 kilometer. For den som på kortest mulig tid skal kjøre til Finnmark er det vanligst å kjøre gjennom Sverige og Finland via Hattfjelldal sørøst for byen.
Bybussen har fire linjer: Mosjøen–Kulstadlia (nord), Mosjøen–Olderskog (sør), Mosjøen–Skjervengan (øst) og Mosjøen–Åsbyen (nordøst). Fra Mosjøen rutebilstasjon er det bussforbindelse med nabobyene Brønnøysund, Sandnessjøen og Mo i Rana, samt med distriktskommuner.
Mosjøen stasjon, åpnet i 1940, har daglige avganger på Nordlandsbanen sørover til Trondheim og nordover til Bodø.
Mosjøen lufthavn, Kjærstad, åpnet i 1987, ligger fem kilometer sør for byen. Denne kortbaneflyplassen betjenes daglig av Widerøe.
Fra Mosjøen havn er det fergeforbindelse med flere bygder langs Vefsnfjorden. Havnen er også anløpssted for gods- og frakteskip. Den har både offentlige og privateide kaier. Havnen er Nord-Norges største containerhavn, i tonnasje nesten dobbelt så stor som Bodøs, og derfra sendes skip til Island, kontinentale Europa og Sør-Amerika. Mosjøen Aluminiumsverk har egen havn. På Baustein finnes også småbåthavn med gjestebrygge. En flytebrygge for korttidsanløp ligger ved Sjøgata. Fru Haugans Hotel har egen brygge for sine gjester.
Barnehager og skoler
Mosjøen har pr. 2012 ti private og fire kommunale barnehager spredt over hele byen.
Mosjøen videregående skole omfatter tre avdelinger som tilbyr henholdsvis allmennfag og musikk, yrkesfag og landbruksfag. Disse avdelingene var opprinnelig egne skoler, nemlig Mosjøen videregående skole (Gymnaset) på Byflata og Vefsn videregående skole (Yrkesskolen) på Kippermoen, samt Vefsn landbruksskole i Marka, omtrent en mil øst for byen.
Frilynte Vefsn folkehøgskole ligger på Halsøytoppen. Folkeuniversitetet har avdeling i Mosjøen, som omfatter større deler av Helgeland. Byen har en kommunal musikkskole.
Byområder
Mosjøens byområder har oppstått som følge av mange års vekst og utvidelser i byen. Mosjøen har ingen bydeler i storbyforstand.
Den første byutvidelsen skjedde i 1939. Da ble Vollan innlemmet. Senere fulgte blant andre Halsøya i nord og Olderskog i sør. Opprinnelig var det bare Byflata som var Mosjøen by.
Byflata
Byflata er selve hjertet av Mosjøen og svarer grovt sett til området som utgjorde Mosjøen bykommune i 1876. Byflata ligger på en flat landtunge mellom elvene Vefsna og Skjerva. De to elvene utgjør også Byflatas grenser i vest, nord og øst. Mathias Bruuns gate regnes tradisjonelt som grensen i sør.
Som tidligere by som har vokst uavbrutt siden 1800-tallet og som dessuten unngikk å bli bombet i 1940, har Byflata et bredt arkitektonisk spekter i sin bebyggelse. Ytterst på vestsiden av flaten finnes landskjente Sjøgata, som har Nord-Norges lengste sammenhengende bebyggelse av trehus og brygger fra 1800-tallet. Sentrum har en rekke bygg fra tiårene etter krigen, men også eldre hus. Videre østover er det hovedsakelig boligområder, hvor bebyggelsen varierer når det gjelder alder, størrelse og arkitektonisk stilart. Nordøst på flaten finnes Mosjøens villastrøk med byhus fra sent på 1800-tallet og tidlig på 1900-tallet. Flere av disse er rikt utsmykket med detaljer. Sørøst på flaten består bebyggelsen av blokker og rekkehus som opprinnelig ble bygget for å huse arbeidstakere. Byflata har dermed synlige spor etter fordums samfunnsforskjeller i byen.
Halsøya, Breimoen og Kulstadlia
Nord i byen ligger Halsøya. Dette området var tidligere en forstad til Mosjøen. Som følge av utvidet og tettere bebyggelse etter 1980-årene er Halsøya i dag en sammenhengende del av byen. Området har nesten bare dagligvareforretninger og forskjellige tjeneste- og håndverksbedrifter, herunder møbelforretning, ovnsforretning, frisør, kro, apotek og dyrlege. Halsøya betjener boligområdene Kulstadlia og Breimoen, samt folk som bor utenfor byen.
Halsøya har sitt navn fra halvøya med det samme navnet. Denne halvøya har litt boligbebyggelse, og på dens topp, som heter Halsøytoppen (Toppen), ligger Vefsn folkehøgskole.
Bybussen har linje til Halsøya og Kulstadlia.
Mo, Nyrud, Kippermoen og Trudvang
Mo ligger sør for Byflata, og der finnes Helgelandssykehuset, avdeling Mosjøen og Elveparken.
Denebola
Denebola er den nest klareste stjernen i stjernebildet Løven. Den ligger 36 lysår fra solsystemet og har en lysstyrke på 12 ganger solas. Dens tilsynelatende størrelsesklasse er 2.14. Denebola er en variabel stjerne, lysstyrken varierer litt over en periode på noen få timer.
Mosjøen
Mo, Nyrud, Kippermoen og Trudvang
Nyrud ligger sørøst for Byflata hvor det finnes nesten bare tyngre næringer og lettindustri.
Denebola
Navnet er forkortet fra Deneb alased, fra den arabiske setningen "danab al-asad" som betyr "halen til løva", da den ligger på løvehalen i stjernebildet.
Denebola er en relativt ung stjerne med en alder på mindre enn 400 millioner år. Stjernens radius er ca. 1.7 ganger solas, men den sterke rotasjonen (120 km/sek) gir den en flattrykt form. Massen er 1.75 solmasser
Mosjøen
Mo, Nyrud, Kippermoen og Trudvang
Kippermoen ligger sørøst for Mo og Nyrud. Området er for det meste et boligområde, og der ligger Kippermoen ungdomsskole, Mosjøen videregående skole, avdeling Kippermoen og Kippermoen Idrettspark med Mosjøhallen.
Trudvang/Helvete ligger mellom Kippermoen og Olderskog.
Olderskog og Aspåsen
Sør i byen ligger Olderskog, som også kjennes som Gildevangen. Området var under den andre verdenskrig tilholdssted for en større tysk militærbase (hvorav områdets tilnavn Lille Berlin). Området ble deretter satt av til boligformål. Arbeidet med å reise boliger begynte, og det ble fart utbyggingen i forbindelse med anleggelsen av Mosjøen Aluminiumsverk i 1956. Arbeidstakere strømmet da til byen for å få ansettelse ved verket, og Olderskog, hvor det var blitt oppført rimelige og til dels dårlige boliger og rekkehus, ble raskt et arbeiderområde sør for Mosjøen.
Denebola
Denebola har en skive av støv rundt seg, som Vega, og man kan anta at stjernen kan ha planeter rundt seg.
Denebola er en av stjernene i stjernehopen IC 2391, da disse stjernene har en tilnærmet samme bevegelse gjennom rommet. Mer enn 60 stjerner i denne gruppen har blitt identifisert.
Kilde : engelsk versjon av Wikipedia
Mosjøen
Skjervengan
Skjervengan, som ligger på østsiden av elven Skjerva, er for det meste et boligområde. Også Skjervengan var opprinnelig et arbeiderstrøk. Bebyggelsen omfatter mange mindre hus og rekkehus, samt noen blokker. Vefsn Sanatorium ligger i området, og dette bygget huser i dag Helgelandssykehusets psykiatriske avdeling.
Vollan, Nervollan og Baustein
Nord for Byflata, atskilt av elven Skjerva, ligger Vollan på østsiden og Nervollan på vestsiden av Nordlandsbanen.
På Vollan ligger Mosjøen stasjon, og derfra tar det omkring ti minutter å gå inn til sentrum. I området ligger også Dolstad kirke og Dolstad prestegård, samt kro, hoteller og en håndfull næringsvirksomheter. Utenom det er Vollan et boligområde.
Store deler av bebyggelsen på Nervollan ble i 1950-årene jevnet med jorden og flere gater forsvant for å gi plass til Mosjøen Aluminiumsverk. Verket dekker betydelige deler av området. Utenom det er Nervollan et boligområde. Mellom Nervollan og Baustein ligger Mosjøen havn.
På Baustein er det næringstomter, samt småbåthavn med gjestebrygge.
Øya
I motsetning til resten av byen ligger Øya på vestsiden av elven Vefsna. Som følge av politisk regulering har området nesten bare tyngre næringer og lettindustri. Området er tilknyttet resten av byen med to broer, som er Gamle Øybrua (i dag stengt for biltrafikk) og Nye Øybrua.
Åsbyen og Hals
I åssiden ovenfor Vollan ligger Åsbyen, som noen ganger bare kalles Åsen. Dette boligområdet ble utbygget med hus for direktører og funksjonærer ved Mosjøen Aluminiumsverk. Senere flyttet også arbeidstakere dit. Videre nordover og over en åskam kommer man over til Hals eller Halsåsen, som fra 1960-årene ble utbygget som boligområde. På Hals ser man ned mot Halsøya og utover Vefsnfjorden.
Bybussen har linje til Åsbyen og Hals.
Boligområder utenfor byen
De siste årene har det blitt populært å bo litt utenfor byen. Det gjelder først og fremst de bynære boligområdene Andås (en kilometer) og Søfting–Skaland (fem kilometer).
Næringsliv og industri
Næringslivet i Mosjøen har et bredt utvalg av handel, kunst- og industrihåndverk, tjenester, fritidstilbud, finans, transport og turisme. Byen har det eldste bymessige næringslivet i landsdelen. Som handelsby tiltrekker Mosjøen seg forbrukere fra store deler av Helgeland, særlig ved Tiendebytte og juletider.
Norske klassikere
Norske klassikere kan referere til flere ting:
Mosjøen
Næringsliv og industri
Mosjøen-regionen, det vil si Mosjøen, Vefsn, Grane og Hattfjelldal, er en av de mest lønnsomme regionene i Norge. Av Næringslivets Hovedorganisasjon rangeres regionen som den sjette mest lønnsomme i landet, rett bak oljebyen Stavanger, og i nærings-NM står regionen på 18.-plass av landets 83 regioner, noe som gjør Mosjøen til den ledende på Helgeland. Til sammenligning ligger Rana på 53.-plass.
Byen er kjent for å ha et større antall familier som i generasjoner har eid og drevet næringsforetak, såkalte familiebedrifter. Disse står bak vanlige kjøpmannsforretninger så vel som hoteller, industribedrifter og liknende. Flere har holdt på i over hundre år. Kanskje eldst er Fru Haugans Hotel, som er Nord-Norges eldste hotell og som har røtter tilbake til 1794.
Peder Kolstads regjering
Peder Kolstads regjering ble utnevnt den 12. mai 1931. Det var en regjering som utgikk fra Bondepartiet.
Mosjøen
Næringsliv og industri
Mosjøens bedrifter har ingen betydelig omsetning sammenlignet med næringslivet i større byer. De fleste omsetter fra én til tjue millioner kroner. Det er uvanlig at en bedrift omsetter for mer enn femti millioner kroner årlig, og disse har ofte regional utstrekning. I omsetning er Helgelandskraft overlegen med ca. 1,3 milliarder kroner. Alcoa Norway, som omsetter for ca. 5,7 milliarder kroner, har ikke forretningsadresse i Mosjøen, men en betydelig del av konsernets omsetning stammer fra aluminiums- og anodeproduksjonen i byen.
Peder Kolstads regjering
Kolstad overtok vervet som statsminister etter Lilleborgsaken, der Johan Ludwig Mowinckel fikk flertallet i Odelstinget mot seg.
Etter statsminister Peder Kolstads død den 5. mars 1932 ble regjeringen omdannet til Jens Hundseids regjering den 14. mars samme år.
Mosjøen
Næringsliv og industri
Tidligere hadde Mosjøen ølmonopol i tillegg til vanlig vinmonopol. Det vil si at øl ble omsatt i egne forretninger som hadde slik tillatelse. Disse var kjent som ølutsalg eller ølagenturer. Etter vedtak i 2012 opphørte monopolet å eksistere den 1. januar 2013.
Finans
En rekke banker finnes i Mosjøen, og fremst er Helgeland Sparebank. Andre banker er DNB (tidligere Nordlandsbanken) og Sparebank1.
Industri
Tungindustrien i Mosjøen består i hovedsak av Mosjøen Aluminiumsverk og den tilhørende anodefabrikken Mosjøen Anode. Byen har også betongrørfabrikken Midt-Norsk Betong. Aluminiumsverket er vært avgjørende for Mosjøens utvikling etter den andre verdenskrig. Byen er fremdeles meget avhengig av verket, som direkte og indirekte sysselsetter flere hundre mennesker og som årlig overfører millioner til andre deler av samfunnet gjennom bestillinger, oppdrag, skatter og så videre. I tillegg har byen noe lettindustri.
Lausward kraftverk
Lausward D&E kraftverk  er et varmekraftverk utenfor Düsseldorf i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det er byens største kraftverk med en installert produksjonskapasitet på 520 MW, fordelt på 2 operative blokker. Anlegget leverer blant annet store mengder strøm til tysk jernbane.
Mosjøen
Industri
Helgelandskraft har sitt hovedkontor i Mosjøen. ISS har base for industrielt vedlikehold i byen.
Lausward kraftverk
Anlegget ble påbegynt omkring 1957 og stod ferdig med tre påbygg i 1976. Tre eldre blokker ble stengt ned i 1998, samtidig som tre 100-150 meter høye skorsteiner ble revet. Brenselkilden naturgass og fyringsolje. Operatør er energiselskapet Stadtwerke Düsseldorf AG.
Mosjøen
Navn
Mosjøen har sitt navn fra storgården Mo. Navnets betydning er «sjøen som ligger under Mo». Navnet er hankjønn. Det heter vanligvis på Mosjøen når det vises til det historiske strandstedet før 1875 og i Mosjøen om dagens by. Eldre stavemåter er Mosøen (1800-tallet) og Moesøen (1700-tallet). Nyere uttale er /'mo:sjøn/.
Mosjøens navn på sørsamisk er Mussere hvor u uttales kontinentalt, det vil si som norsk o.
Samiske veivisere
Samiske veivisere (nordsamisk: Sámi ofelaččat) er fire ungdommer som er engasjert for å reise rundt i Norge for å informere ungdommer om samisk kultur og samiske forhold. De oppsøker spesielt videregående skoler, men også andre aktuelle steder der ungdom samles. På de enkelte lærestedene gjennomføres en standardplan, eller det brukes et skreddersydd opplegg som er tilpasset skolen og elevene. Samiske veivisere er gratis å bestille.
Tortoise
Tortoise er et amerikansk post-rock band dannet i Chicago i 1990.
Samiske veivisere
De samiske veiviserne får opplæring ved Samisk høgskole i Kautokeino, som også står faglig ansvarlig for gjennomføring og drift av Samiske veivisere. Ordningen er finansiert over budsjettet til Kommunal- og moderniseringsdepartementet.
Mosjøen
Byvåpen
Med 24 av 26 stemmer vedtok Mosjøens bystyre å anta hanevåpenet, og ved kongelig resolusjon av den 25. mars 1960 ble det godkjent. Da Mosjøen bykommune og senere kommunene Drevja og Elsfjord ble slått sammen med Vefsn overtok den nye storkommunen hanevåpenet i uforandret form. Det ble som sådant godkjent ved kronprinsregent Haralds resolusjon av den 13. september 1974. Våpenet var komponert av bildehugger Arthur Gustavsson.
Bysang
Mosjøens bysang er Mosjøsangen, som ble skrevet av Agathe Wibe og opprinnelig tonesatt av Johan Bech-Remnes.
Kino
Mosjøen Kino er en populær kulturinstitusjon. Den kommunale kinoen var opprinnelig eid og drevet av private. Forløperen til den permanente kinoen kom sent på 1800-tallet med omreisende lysbildefremvisere. En var tyskeren Paul Kräusslich.
Litteratur
Forfatteren Andreas Haukland (1873–1933) var fra byen. Det samme var Ragnhild Knagenhjelm (1916–1975), barnebokforfatter og vertinne i NRKs barnetime.
Musikk
Musikklivet i Mosjøen blir i hovedsak drevet av privat engasjement. På grunn av byens musikkliv ble Vefsn kommune i 2013 kåret til en av de beste musikkommunene i Norge.
Byen har fostret flere landskjente musikere. Mosjøens første popstjerne var Lise Botts, som hadde sin storhetstid i 1960-årene. Komponisten David Monrad Johansen (1888–1974) var født og oppvokst i byen.
Tremor er en svartmetallgruppe i byen.
Kunst
Byen har en kunstforening, Mosjøen Kunstforening. Foreningen regnes som konservativ.
Frivillige står bak Galleria Kunstfestival, som er et utstillingstilbud med lav terskel og hvor både profesjonelle og amatørkunstnere viser frem sine arbeider i Sjøgata. Under Galleria arrangeres også filmfestivalen Filmeria.
Malerbrødrene Thorolf Holmboe (1866–1935) og Othar Holmboe (1868–1928) var tilknyttet byen. Maleren Nils Hyld Krantz (1886–1956) var født og oppvokst der.
I Elveparken finnes kunstverket Tre Éldar, del av Skulpturlandskap Nordland. I Byparken finnes en 22. juli-minnestein etter en byjente som mistet livet på Utøya.
Mosjøen er den første byen i Nord-Norge som får snublesteiner. Disse skal hedre minnet etter skinnhandler Moses Schapiro, arbeider Abraham Feidelmann og kjøpmann Isak Shotland, tre mosjøborgere som ble arrestert og deportert i 1942.
Arkitektur
Mosjøen er særlig kjent for den gamle og maleriske trehusbebyggelsen i Sjøgata. Dette er den lengste sammenhengende bebyggelsen av eldre trehus og -brygger i Nord-Norge. Arkitektonisk strekker byens bebyggelse seg ubrutt fra 1800-tallet og frem til i dag. En vesentlig grunn er at Mosjøen var en av få nordlandsbyer som ikke ble bombet under den andre verdenskrig. Dermed unngikk bebyggelse fra 1800-tallet og 1900-tallet å gå tapt.
Statusen som bykommune i 1876 og den forventede veksten i innbyggertall og bebyggelse gjorde det nødvendig med en reguleringsplan. Kontoret for private Opmaalinger i det Nordenfjeldske ble satt til å utarbeide denne. Reguleringsplanen fastsatte et gatenett som kan beskrives som et nett av rettvinklede ruter eller en kvadratur. Dette kom til å skape de velordnede gatene som byen er kjent for. Reguleringsplanen ble både i 1920-årene og senere forandret for å imøtekomme byens fortsatte vekst, men hadde likevel rukket å legge sterke føringer som har sørget for at bykjernen også i dag fremstår som velordnet.
Arrangementer
I februar hvert år arrangeres musikkfestivalen Sjøgata Live. Den arrangeres på serveringsstedene i vakre Sjøgata. Lokale musikere og band får vist seg frem for folket og her dukker stadig nye navn opp.
I mars arrangerer kinoen "Filmfråtsing", Nord-Norges største filmfest for barn og ungdom.
I april hvert år arrangeres Bysprinten. Norske og utenlandske profesjonelle langrennsutøvere deltar i skiløpet, som går gjennom bygatene. I tillegg er det barneskirenn og ungdomssprint for alle.
I juni hvert år arrangeres Hanedagene, som med torghandel, langåpne forretninger, en rekke musikk- og kulturarrangementer og andre festligheter tiltrekker seg nærmere 10 000 besøkende. Samtidig deltar rundt 5 000 på Kippermocupen.
I juli hvert år arrangeres Galleria Kunstfestival, hvor både amatører og profesjonelle stiller ut og selger kunst og håndverk. Dette skjer parallelt med Utflytterstevnet. Omtrent samtidig avholdes Toppen Internasjonale Sommermusikkskole, og filmfestivalen Filmeria. Festivaluka avsluttes med Byfesten der hele gata stenges og folket vandrer mellom serveringstedene og får med seg mange forskjellige band.
I september hvert år arrangeres Tiendebytte, som er et gammelt handelsmarked. Tiendebytte er en stor begivenhet både i byen og for folk som bor utenbys, og mange besøker byen mens markedet pågår. Tiendebytte byr på handel, kultur og tivoli. Sirkus Møller foregår i et stort sirkustelt hvor en kan oppleve nasjonale og internasjonale storheter innen musikk. Ofte arrangeres det andre arrangementer i tilslutning til Tiendebytte.
I samspill mellom kultur og næringsliv arrangeres hvert år Lydiadagen, som er et lokalt forankret samarbeidsarrangement med blant annet kjente foredragsholdere. Arrangementet har fått sitt navn etter forretningskvinnen og den kjente byprofilen Lydia Olsrud.
Idrett
Mosjøen IL spiller i 3. divisjon i herrefotball. Idrettslaget arrangerer årlig Kippermocupen for aldersbestemte lag. Rundt 5 000 spillere og trenere deltar.
8. etappe i Tour de France 2007
Den '''8. etappen''' i Tour de France 2007 var en 165 km lang etappe som gikk fra Le Grand-Bornand til Tignes. Etappen inneholdt 2 spurter og 6 fjellpasseringer; 1 kategori 4 stigning, 1 kategori 3, 1 kategori 2 og 3 kategori 1 stigninger.
Mosjøen
Idrett
I byen finnes en rekke parker og grønne områder, samt Kippermoen Idrettspark, som foruten Mosjøhallen rommer fotballbaner med både naturlig og kunstig gress, tennisbaner, løpebane og videre.
8. etappe i Tour de France 2007
1. sprint (Faverges)
Etter 36 km
Mosjøen
Friluftsliv
Byen har to offentlige parker, Elveparken og Byparken, og to promenader, Elvepromenaden langs Vefsna og Skjerva-promenaden. Ved bygrensen i vest begynner promenaden til Marsøra. Av private rekreasjonsområder nevnes Hotellhagen.
Byen har en rekke bynære friluftstilbud. Ved sørgrensen begynner det vidstrakte friluftsområdet Mosåsen. Ved østgrensen ligger Dolstadåsen med utsiktsposten Panorama, hvor man kan skue ut over store deler av byen. For erfarne folk er det mulig å gå opp Trongskardet og videre til Øyfjellet, som ligger vest for byen.
8. etappe i Tour de France 2007
2. sprint (Albertville)
Etter 60 km
Mosjøen
Friluftsliv
I tillegg finnes det tilbud et stykke utenfor byen, blant andre Helgeland Alpinsenter. Vefsn, Grane og Hattfjelldal, som er større enn Østfold og Vestfold fylker til sammen, har en rekke muligheter knyttet til fjell, skog og vann, herunder snøscooter, ski, tur, jakt og fiske. Vefsnfjorden åpner for båtliv.
8. etappe i Tour de France 2007
1. klatring (Col du Marais)
4. kategori stigning etter 15,5 km
Mosjøen
Topografi
Mosjøens areal er i dag 6,40 km². Opprinnelig var arealet 0,83 km² og etter byutvidelsen i 1939 noe større.
8. etappe i Tour de France 2007
2. klatring (Côte du Bouchet-Mont-Charvin)
3. kategori stigning etter 22 km
Mosjøen
Topografi
Mosjøens byflate og de vestlige, sørlige, østlige og nordøstlige byområdene ligger i enden av Vefsndalføret. Elvene Vefsna og Skjerva løper gjennom byen, som ligger i bunnen av Vefsnfjorden. Fjorden er isfri. I øst reiser Øyfjellet seg rakt 818 meter over havet. Fjellet skjermer byen mot havvinder, men samtidig skaper det bratte fallet fare for sneskred, som flere ganger har rammet byen – med påfølgende tap av menneskeliv og ødeleggelse av bygg og båter. I sør ligger byen åpen for det skogrike dalføret i Vefsn. I øst ligger skogkledte Dolstadåsen og Andåsen. Denne åsen er kjent for sin rike flora og gråorskogen. Se Andås naturreservat.
8. etappe i Tour de France 2007
3. klatring (Col de Tamié)
2. kategori stigning etter 46,5 km
4. klatring (Cormet de Roselend)
1. kategori stigning etter 99,5 km
Mosjøen
Topografi
Mosjøen var tidligere kjent som Norges flateste by og byen med to solnedganger, det sistnevnte fordi solen på ettermiddagen forsvinner bak Øyfjellet i vest for om kvelden å dukke opp igjen over Vefsnfjorden før den til slutt går ned bak Toven i nord. Med henvisning til byens geografiske plassering markedsføres Mosjøen i dag som byen midt i Norge.
Bergsäng
Bergsäng er et småsted i Hagfors kommune i Värmlands län i landskapet Värmland i Sverige. Det ligger cirka 15 kilometer nordvest for Hagfors. I 2005 var Bergsäng regnet som et tettsted, og hadde da 201 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
8. etappe i Tour de France 2007
6. klatring (Montée de Tignes)
1. kategori stigning etter 163 km
Eksterne lenker
2007 Tour de France, Prologue to Stage 10
Laurence Fishburne
Laurence John Fishburne III (født 30. juli 1961) er en amerikansk skuespiller, dramatiker, produsent, manusforfatter og regissør.
Fortegn
<div style="float:right; margin: 0 0 10px 10px; padding:40px; font-size:500%; font-family: Georgia; background-color: #ddddff; border: 1px solid #aaaaff;">+ − Et fortegn viser innenfor matematikken om et tall er positivt (større enn null) eller negativt (mindre enn null). De mulige fortegnene er henholdsvis pluss (+) eller minus (−).
Hvis det ikke er angitt noe fortegn for et tall, er det alltid å anse som positivt. Som fortegn foran parentetiske uttrykk representerer + og − tallene +1 og −1, hvor fortegnsreglene for oppløsning av parenteser ses å være lik med fortegnsreglene for multiplikasjon.
Når flere fortegn kommer etter hverandre, gjelder følgende regler:
Fortegnsfunksjonen (sign, for latin signum) er den funksjonen som for et argument x returnerer verdien +1, hvis x er positiv, og −1 hvis x er negativ, og 0 hvis x er 0. Utenfor x = 0 kan dette skrives, hvor den naturlige generalisasjonen til komplekse tall fremgår.
Storvatnet (Gildeskål)
Storvatnet (pitesamisk: Stuorrajávvre, lulesamisk: Stuorrajávrre) er en innsjø i Gildeskål kommune i Nordland. Den er regulert som magasin for Reinskar og Sjøfossen kraftverk.
Andreas Birnbacher
Andreas Birnbacher (født 11. september 1981 i Prien am Chiemsee i Bayern) er en tysk tidligere skiskytter.
Han vant sin første verdenscupseier da han vant sprinten i Holmenkollen 17. mars 2011. Birnbacher vant totalt seks individuelle verdenscuprenn.
Visterflo
Visterflo er en innsjø som ligger i kommunene Sarpsborg og Fredrikstad i Viken. Sammen med Ågårdselva og Mingevannet utgjør Visterflo et sideløp til Glomma, og er en del av Glommavassdraget. De to fluviale øyene Tunøya og Rolvsøy ligger på hver sin side av Visterflo. Navnet Visterflo brukes også om den korte elvestrekningen som fører vann ut av sjøen til samløpet med Glomma ved Greåker. Utløpet er noen ganger også kalt Rolvsøysund.
Ved Eidet nordøst ved sjøen munner det ut en tømmertunnel som kommer fra Vestvannet ved Isnes. Tunnelen var i bruk fram til 1985, så lenge det ble fløtet tømmer i Glomma
Sjøen ligger praktisk talt på havnivå, men tidevann når normalt ikke så langt motstrøms.
Lünen kraftverk
Lünen kraftverk  er et varmekraftverk i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 500 MW, fordelt på 2 operative blokker, levert av Siemens og AEG.
Anlegget ble påbegynt omkring 1962 og stod ferdig i 1970. Brenselkilden er kull. Operatør er energiselskapet STEAG AG.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 209 600 tonn, mens det samme årets kvote som var 1,9168 mill tonn.
Mast
En mast er en vertikal stang eller stolpe som bærer utstyr som krever høy plassering. Master er kanskje mest kjent fra båter og skip, men på land er master i utstrakt bruk som bærere av strømførende linjer (høyspentmast), radioutstyr (radiomast/antennemast) og til belysning (lysmast). Til forskjell fra stolper, søyler eller tårn, som gjerne er frittstående, har en mast gjerne avstivninger i form av barduner eller stag og vant. Denne artikkelen handler om master på skip og båter.
Master på moderne skip og båter
På moderne skip kan en mast brukes til støtte for laste- og losseutstyr (bommer) og som bærer av signaler. Moderne passasjerskip har alltid én og ofte to lave master, formasten og aktermasten. Disse fungerer som fundament for radar og øvrige antenner, for navigasjonslys, lanterner og for føring av signalflagg.
Dagens seilbåter for konkurranse- og fritidsbruk har som oftest master i aluminium. En del ekstreme konkurransebåter, joller og seilbrett har master i forskjellige fibermaterialer.
Master på seilskip
Masten er det viktigste enkeltelementet på et seilskip. En mast skal være sterk og samtidig elastisk. Den skal i tillegg ha liten diameter og lavest mulig vekt.
På seilskip er masten bærer av rær, bommer og seil. De er tradisjonelt blitt fremstilt av tre (senere av jern). På 1800-tallet begynte man å konstruere master i stål.
For å oppnå den nødvendige styrke kan masten (stormasten) på gamle seilskip være satt sammen av deler fra flere enkelttrær som ble holdt sammen med masteringer av jern. Etter at man fikk vannfast lim, kunne master settes sammen av flere deler og forsterkes ved laminering. Høye master kunne være satt sammen av flere seksjoner. Undermasten hadde et mers (plattform) på toppen som også tjente som feste for neste seksjon. Klippere hadde opptil fire masteseksjoner.
Forut var seilene på mange skipstyper festet til et baugspryd eller en klyverbom som gjerne er konstruert på samme måte som en mast og har felles funksjoner med en mast, men som ikke regnes som en mast fordi de ikke er vertikale.
Forreste mast på seilskip med to eller flere master er som oftest fokkemast, altså en mindre mast foran den største masten, som kalles stormast. Unntak fra dette er galeas, ketch og yawl. På disse tomastede båtene er det forreste mast som er stormast. På andre tomastede seilskip er stormasten som hovedregel aktre mast.
Aktre mast kalles ellers gjerne mesanmast etter gaffelseilet som står på denne, og kalles mesan(-seil). På en fullrigger har mesanmasten også råseil, og kan også betegnes jiggermast eller kryssmast. På andre skip har den akterste masten bare gaffelseil. Enkelte skipstyper som f.eks kutter og yawl har en liten mesanmast aktenfor rorstammen. Denne kalles da gjerne papegøyemast. Enkelte brigger, brigantinere og barker ble utstyrt med en ekstra mesanmast aktenom den egentlig mesanmasten. Denne masten (som konstruksjonsmessig kunne være en papegøyemast) ble kalt snaumast og båtene ble gjerne også kalt snau.
Den nest akterste masten på skip med fire- eller flere master (i praksis fullriggere og barker) kalles gjerne kryssmast.
På skip med tre eller flere master er den aktre masten som regel den miste fordi den får mindre støtte både sideveis av stag og vant (fordi skroget smalner mot hekken) og i lengderetningen akterover (begrenset vinkel for barduner – ingen andre master i den retningen).
Den høyeste masten på skip med tre eller flere master er som regel plassert noe aktenfor midtskips fordi skoget på disse skipene har størst stabilitet i dette området. Dette skyldes skogets linjer.
Hensikten med å ha flere enn én mast er at hvert enkelt seil kan lages mindre. Det blir lettere å sette og, ikke minst, lettere å berge eller reve i kuling eller storm. I sjøslag med seilskip var det også en fordel med to master fremfor én fordi skipet kunne vendes hurtigere ved hjelp av seilene. Et enkelt stort seil er likevel enda raskere, dersom det er tilpasset vindstyrken. På de største skipene i sagatiden sies det at seilet, som det bare var ett eneste av, kunne være opptil 1000 m², og masten må da ha vært 30-40 m høy, og fortsatt var den laget av ett eneste tre.
Chris Adler
Chris Adler (født 23. november 1972) er en amerikansk trommeslager, mest kjent som tidligere medlem av det amerikanske heavy metal-bandet Lamb of God, i tillegg til å ha spilt i Megadeth fra 2015 til 2016.
Han spiller også piano, akustisk gitar, og saksofon, og er den eldre broren til tidligere bandkollega i Lamb of God, Willie Adler, som spiller gitar der.
Melkevatnet
Melkevatnet er en innsjø i Narvik kommune i Nordland.
Østerrike under Sommer-OL 1968
Østerrike under Sommer-OL 1968. Førtitre sportsutøvere, trettifem menn og åtte kvinner fra Østerrike deltok i tolv sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Østerrike kom på 32.-plass med to sølv- og to bronsemedaljer. fekteren Roland Losert var Østerrikes flaggbærer under åpningsseremonien
Chris Adler
Utstyr
Chris Adler bruker slagverk levert av Mapex, hardware er levert av Gibraltar Hardware, mens cymbalene han bruker er av merket Meinl
Edubuntu
Edubuntu er en variant av Ubuntu som er beregnet på skolemiljø eller for barn i hjemmet. I forhold til vanlig Ubuntu, inneholder Edubuntu blant annet en rekke Edutainment pakker og et eget GNOME-fargetema og skrivebordsbakgrunnsbilde. Edubuntu er fri programvare. Siste versjon var «Trusty Tahr», som utkom i april 2014 og ble støttet med oppdateringer frem til april 2019.
Visuell estetikk
Man kan tilpasse Edubuntus utseende, installere Compiz Fusion, aktivere den medfølgende Compiz og tilpasse disse.
Motto
Edubuntus motto er «Linux for Unge Mennesker» som ifølge Canonical blir tatt hensyn til ved hver eneste utviklingsavgjørelse.
Prestebakke stasjon
Prestebakke stasjon er en tidligere jernbanestasjon på Østfoldbanen. Prestebakke stasjon ligger i Halden kommune. Stasjonen ble åpnet i 1879, men er ikke lenger i bruk til passasjertransport. Fra Prestebakke stasjon til Oslo S er det 158,66 km.
Twilight of the Thunder God
Twilight of the Thunder God er det syvende studioalbumet til Amon Amarth, utgitt 22. september 2008 i Norge
Prestebakke stasjon
Stasjonsbygningen er en laftet trebygning i sveitserstil tegnet av Peter Andreas Blix. Stasjonsbygning, godshus, kjøregrav, skinnegang, privetbygning og tilhørende haveanlegg er fredet av Riksantikvaren.
Edebäck
Edebäck er et småsted i Hagfors kommune i Värmlands län i landskapet Värmland i Sverige. I 2005 var Edebäck regnet som et tettsted, og hadde da 214 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Kaappunt fyr (Kaap Maclear)
Kaappunt fyr (afrikaans: Kaappuntvuurtoring) ved Kaap Maclear er ett av to fyr ved Kaappunt i Kapp det gode håp naturreservat ved det sydligste punktet av kapphalvøyen i Sør-Afrika. Det gamle tårnet ble reist 1. mai 1860 272 meter over havet. Imidlertig var tårnet for høyt og ble ofte skjult av tåken, slik at den ikke kunne sees. Et nytt tårn ble satt opp 95 meter over havet og i 1919 bestemte kommisjonen at de gamle tårnet skulle byttes ut.
Det originale fyrtårnet står fremdeles og tjener som besøkssted og brukes som et sentralt overvåkingspunkt for alle fyr i Sør-Afrika.
Buer stoppested
Buer stoppested er et jernbanestoppested på Østfoldbanen i Halden kommune. Stoppestedet ble åpnet i 1916, og var betjent for billettsalg og ekspedering av gods inntil 1959. Da ble stoppestedet nedgradert til holdeplass. Fra 1965 var det ikke lenger persontrafikk ved Buer, selv om det enda noen år gikk an å sende vognlaster med gods hit.
Austrobaileyaceae
Slekt og arter: Se tekst
Austrobaileyaceae er en familie av blomsterplanter i ordenen Austrobaileyales som består av bare én kjent slekt – Austrobaileya. Slekten inneholder 1-2 kjente arter som er endemisk(e) i den nørdøstre delen av delstaten Queensland i Australia. Denne familien anses for å være blant de tidligst utskilte ("primitive") grenene blant blomsterplantene.
Utseende
Plantene er vedaktige lianer som er eviggrønne og som kan bli opptil 15 m høye. Stammene kan være litt vridd, og grenene er rette og bladrike. Av bladene kan det utvinnes eteriske oljer. Bladverket foretrekker skygge og derfor vokser planten sjelden over «taket» i regnskogen. Artene foretrekker varme og fuktighet. Blomstene er ganske store og har ca 12 lysegrønne, frie kronblader. Blomsten har 6-20 pollenbærere, hvorav de innerste er sterile. Fruktemneene er oversittende og består av 4-14 frie fruktblader. Pollinatorer er trolig tovinger. Fruktene er om lag 7 cm lange, aprikosfargete, avlange og bærformete.
Utbredelse
Arten(e) vokser bare i regnskogen i nordøstre delene av Queensland i Nordøst-Australia.
Systematikk
Familien ble inkludert som eneste familie i ordenen Austrobaileyales i APG II-systemet og dette ble videreført i det oppdaterte APG III-systemet, etter at det første APG-systemet plasserte familien som en basal i blomsterplantene uten noen orden.
Familien består av en eller to arter:
Familien ble opprettet av Léon Camille Marius Croizat i 1943 etter at A. scandens var beskrevet av Cyril Tenison White i 1933.
Tidligere systematikere plasserte også familien blant de mest "primitive" blomsterplantene, men med ulike plasseringer i hierarkiene:
Kaputiei
Kaputiei er en by i utkanten av Nairobi i Kenya, om lag 60 km sør for byens sentrum. Byen ble etablert etter at organisasjonen Jamii Bora i 2007 vant en rettssak om retten til området, en langstrakt slette i utkanten av Kenyas hovedstad.
Byen bygges som et ledd i et arbeid for å gi nye muligheter til 10 000 mennesker fra Nairobis slumområder, som kan flytte fra bølgeblikk, papir og søppel til hus bygget av murblokker produsert i prosjektet og omgitt av grønne trær. I løpet av 2007 er det reist 300 hus, planen er å bygge 2000 små hus på 50 kvadratmeter. Området vil få gode sanitære løsninger, det er funnet en god vannkilde 85 meter under bakken. 70% av vannet er planlagt resirkulert.
Infrastrukturen i byen etableres blant annet gjennom samarbeid med ulike organisasjoner i Norge og Sverige. I Norge bidrar Strømmestiftelsen, Agder Energi og ABCenter med midler for å bygge skole i byen.
Syrphoidea
Syrphoidea er en overfamilie av fluer som omfatter to familier, blomsterfluer og øyefluer. Begge er vanlige og artsrike familier.
Larvene
Mange arter av blomsterfluer har larver som lever av bladlus, men noen blomsterfluer har larver som lever i vann. Øyefluenes larver er parasitter på sikader og andre nebbmunner.
Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium.
Mjönäs
Mjönäs er et tettsted i Hagfors kommune i Värmlands län i landskapet Värmland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 217 innbyggere.
Scholven kraftverk
Scholven kraftverk  er et varmekraftverk i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 056 MW, fordelt på 5 fortsatt operative blokker levert av Siemens.
Anlegget ble påbegynt omkring 1968 og stod ferdig i 1975. I ettertid er 2 blokker hver på 692 MW stengt ned. Brenselkilden er steinkull og fyringsolje. Operatør er energiselskapet E.ON Energie AG. Utslippene av CO2 er 10,8 millioner tonn i 2007. De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 10 577 000 tonn.
Cat Power
Cat Power (født Charlyn Marie Marshall 21. januar 1972) er artistnavnet til den amerikanske artisten og låtskriveren Charlyn «Chan» Marshall. Hun er kjent for sin minimalistiske musikkstil.
Film
I tillegg er hun i to dokumentarfilmer: Fearless Freaks (2005, Bradley Beesley) og Two Headed Cow (2006, Tony Gayton).
Ambanja
Ambanja er en by med beliggenhet i Antsirananaprovinsen i det nordlige Madagaskar. I 2005 hadde byen 29 980 innbyggere. Byen har en flyplass, Ambanja Airport, og en havn. Majoriten av innbyggerne er jordbrukere.
Martin Whitmarsh
Martin Whitmarsh (født 29. april 1958) er tidligere teamsjef i Formel 1-konstruktøren Vodafone McLaren Mercedes, og også driftsdirektør (Chief Operating Officer) i McLaren Racing, et datterselskap i McLaren Group. Whitmarsh var i tillegg president for Formula One Teams Association (FOTA), og har gjennom dette ansvar for å representere F1-konstruktørenes interesser.
Karriere
Etter at han i 1980 fullførte sine studier i maskinteknikk ved Portsmouth Polytechnic (nå University of Portsmouth), begynte Whitmarsh å arbeide for British Aerospace (nå BAE Systems) som ingeniør innen strukturell analyse ved selskapets anlegg i Hamble-le-Rice. Han ble forfremmet til en rolle innen forskning og utvikling på avanserte komposittstrukturer og overført til BAe's anlegg i Weybridge. Etter en tid der returnerte han til Hamble-le-Rice, hvor han fikk fikk ansvaret for produksjonen av flyskrogene til Hawk og Harrier-flyene. I 1988 ble avdelingen skilt ut som eget selskap, Aerostructures Hamble Ltd, og han ble forfremmet til produksjonssjef (Manufacturing Director).
McLaren
Den 1. mars 2009 gikk Ron Dennis av som teamsjef for McLaren Racing for å innta en rolle i McLaren Automotive, hvor han planla å øke selskapets satsing på bilproduksjon, og Whitmarsh ble utnevnt som ny teamsjef. Etter å ha startet -sesongen med en bil som ikke var konkurransedyktig, forbedret McLaren seg slik at de ved sesongslutt tok tredjeplassen i konstruktørmesterskapet, et poeng foran Ferrari. I andre halvdel av sesongen scored McLaren mest poeng av alle lagene.
I mars 2010 ble Whitmarsh valgt til president for Formula One Teams Association (FOTA), hvor han erstattet Ferraris styreformann og FOTA's grunnlegger, Luca Cordero di Montezemolo.
Etter en svak -sesong ble Whitmarsh i januar 2014 fjernet fra stillingen som teamsjef og CEO i McLaren Racing, og ble erstattet av sin forgjenger Ron Dennis.
Anton Olsen
Anton Wilhelm Olsen (født 15. mai 1897 i Oslo, død 27. april 1968 samme sted) var en norsk rifleskytter som konkurrerte tidlig i det 20. århundre. Han vant olympisk bronsemedalje under Sommer-OL 1920 i Antwerpen i lagskyting med miniatyrgevær.
Neurath kraftverk
Bergkamen kraftverk  er et varmekraftverk i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 100 MW, fordelt på 5 operative blokker. Ytterligere to blokker på 1 094 MW hver er under bygging, slik at totalkapasiteten i 2010 kommer opp i 4 288 MW.