cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bythinogaster
Utseende
Billene av denne slekten er bittesmå (gjerne 1–2 millimeter) og blanke, og har mørkbrunlige kortvinger. Kroppen er pæreformet. Hodet er trapésformet, med små, runde fasettøyne og groper i pannen. Antennene er middels kraftige. Maksillepalpene er lange, det ytterste leddet ganske stort. De ytterste leddene danner en kølle. Pronotum er forholdsvis lite, med rundede sider, bredest omtrent i midten, med runde, dype groper. Dekkvingene dekker omtrent halve bakkroppen, og er blanke og rundede. Bakkroppsleddene er ganske korte; det aller meste av den synlige delen av bakkroppen er dekket av ett ryggledd. Beina er nokså lange, og leggene er litt krumme.
Levevis
Disse billene lever på fuktige steder, som sumper og elvebredder, og også i maurtuer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Karibia (Cuba, Hispaniola, Jamaica).
Marimesse
Marimesse har flere sammenhenger:
Heaven’s Open
Heaven's Open er det 14. albumet av Mike Oldfield, utgitt i 1991. Det var hans siste album på Virgin, og også det eneste albumet han ga ut under navnet Michael Oldfield, i stedet for Mike Oldfield. Produsenten av albumet, Tom Newmans navn, blir også stavet på en lignende måte som Thom Newman.
Amarok (ulv)
Amarok, eller Amaroq, er en gigantisk ulv i inuittisk mytologi, som jakter og spiser personer som jakter alene om natta. I motsetning til ulver, som jager i flokk, jakter amaroken alene. På 1800-tallet rapporterte den danske geografen Hinrich Rink at de grønlandske inuittene utelukkende brukte ordet «Amarok» om denne legendariske ulven, mens andre arktiske folk benyttet ordet om en hvilken som helst ulv. I sin bok Eskimoiske eventyr og sagn, oversatte efter de indfødte fortælleres opskrifter og meddelelser, forteller Rink en rekke folkelige legender som omhandler Amarok.
971 Alsatia
971 Alsatia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 23. november 1921 av Alexandre Schaumasse fra Observatoire de Nice i Nice. Den er oppkalt etter Alsace.
Heaven’s Open
Bakgrunn
I 1991 og med utgivelsen av Heaven's Open, forlot en fornøyd Oldfield Virgin Records. Det siste farvel til Virgin vises helt på slutten av «Music from the Balcony», hvor stille latter og Oldfields stemme som sier «Fuck off!» kan høres.
Macrocleptes
Macrocleptes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Heaven’s Open
Bakgrunn
Heaven's Open er Oldfields eneste album der han fremfører all hovedvokalen selv, han hadde begynt å akseptere lyden av sin egen stemme.
Macrocleptes
Utseende
Ganske små, knudrete, jordfargede trebukker. Antennene er noe kortere enn kroppen. Pronotum er rundet og hvelvet. Dekkvingene er eggformede uten markerte "skuldre". Beina er forholdsvis korte og kraftige.
Heaven’s Open
Koblinger til andre Oldfield-album
Albumets omslag er en omarbeidet versjon av et bilde som opprinnelig ble laget for Tubular Bells, hvis arbeidstittel var Breakfast in Bed. I dette omslagsbildet var det blod som drypper fra et egg, i stedet for fra en eggeplomme. Arbeidstittelen for Heaven's Open var Man in the Rain. Sangen «Heaven's Open» kommer i stor grad fra en tidlig versjon av «Man in the Rain». Tittelen «Man in the Rain» ble senere brukt av Oldfield på en låt utgitt som singel fra Tubular Bells III.
Macrocleptes
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Heaven’s Open
Koblinger til andre Oldfield-album
Heaven's Open vender mer tilbake til formatet til Oldfields kommersielt orienterte plater fra begynnelsen til midten av 1980-tallet, og har et utvalg av tilgjengelige pop / rock-sanger, samt et mer progressivt lengre stykke. I motsetning til tidligere album som Five Miles Out og Crisis, avslutter den lengre komposisjonen albumet i stedet for å åpne det, slik det også er på Oldfields album Discovery.
Macrocleptes
Utbredelse
Slekten er utbredt på Ny-Caledonia.
Heaven’s Open
Singler
«Gimme Back» og tittelsporet «Heaven's Open» ble gitt ut som singler i 1991. Begge ble også gitt ut under navnet Michael Oldfield.
Sporliste
Alle spor skrevet av Mike Oldfield.
Iljusjin Il-103
Iljusjin Il-103 er et lett bruksfly utviklet av Iljusjin. Flyet er ett av de første av denne typen utviklet i Russland beregnet for bruk også på det vestlige markedet. Il-103 fløy første gang 17. mai 1994 og ble sertifisert for bruk i Russland i februar 1996 og i USA i desember 1998. Flytypen er også beregnet på det militære markedet som treningsfly. Fem eller seks fly har blitt solgt til det peruanske flyvåpenet, og 23 til det sørkoreanske flyvåpenet under den lokale betegnelsen T-103.
Il-103 er markedsført i tre forskjellige versjoner. Basismodellen Il-103, Il-103-10 beregnet på eksportmarkedet med oppgradert avionikk og Il-103-11 med delvis oppgradert avionikk.
Den stora maskeraden
Berglund skrev tekst og musikk til samtlige viser bortsett fra «Skeppar'n», «Ballad om en svensk polis» og «Den stora maskeraden». De to førstnevnte ble tonsatt av Stefan Forssén og den sistnevnte av Georges Brassens. Plata kom ikke med på den svenske albumlista.
Aksel Sandemose
Aksel Sandemose (født 19. mars 1899 i Nykøbing Mors, død 6. august 1965 i København) var en danskfødt forfatter, kjent for de psykologiske romanene En sjømann går i land (1931) og En flyktning krysser sitt spor (1933). Han er særlig kjent som mannen bak Janteloven, en tekst over de uskrevne «lovene» som preger mange skandinaviske småsamfunn. Sandemose emigrerte til Norge i 1929 og skrev på norsk, men med innslag av dansk. Med over 300 artikler var Sandemose blant de største bidragsyterne i bladet Aktuell i årene 1945–1965. Sandemose skrev innenfor mange sjangre i Aktuell. Blant annet rapporterte han fra rettssaken mot sexforbryteren Carl Jacob Schnitler og advarte mot hevn, fordi han mente Schnitler var en «meget syk mann».
Liv og virke
Aksel Sandemoses fødenavn var Axel Nielsen, men i 1921 endret han navn til Aksel Sandemose, en forenkling av Sandermosen i Maridalen, daværende Aker, der hans norske mor vokste opp. Oppveksten i byen Nykøbing på øya Mors i Limfjorden i Nord-Jylland ga stoff til en stor del av hans forfatterskap. Også tiden som sjømann i unge år er biografisk stoff i bøkene hans.
Sandemoses mor som var fra Maridalen i Oslo, har gitt forfatteren noe han selv har beskrevet som «fedrelandsdrift» mot hennes hjemland. Etter forslag fra forfatterkollega Sigurd Hoel bosatte han seg i Norge i 1930. I Norge etablerte Sandemose seg straks som norsk forfatter gjennom å oversette deler av sitt danske forfatterskap til norsk, blant annet En sjømann går i land fra 1931. Hans sterke forhold til norsk i denne første tiden kommer blant annet til uttrykk i det Vinje-inspirerte enmannstidsskriftet Fesjå fra 1935, men norsk statsborgerskap fikk han først etter krigen. En forløper for det langt mer omfattende enmannstidsskriftet Årstidene – Brev fra Kjørkelvik som kom i 13 nummer i årene 1951–1955.
Leif Dunfjeld
Leif Arnold Dunfjeld (født 2. april 1943, død 15. august 2014) var en sørsamisk jurist, advokat, og embetsmann. Dunfjeld arbeidet store deler av sitt yrkesliv med same- og urfolksrettslige spørsmål. Dunfjeld ble i tidlige år samepolitisk engasjert, og bidro blant annet til etableringen av Norske Samers Riksforbund i 1968. I årene 1970 og 1971 var Dunfjeld sekretær for Norske Reindriftssamers Landsforbund.
Aksel Sandemose
Liv og virke
Etter ti gode på småbruket, begynte en tøff periode for Sandemose. Først mistet han den ene tvillingsønnen sin, Espen, og et par år senere døde også kona Eva. Sandemose har skildret hendelsene i Murene rundt Jeriko, en bok som han kaller en minnebok om disse som sto ham nær. Han flyttet så tilbake til Oslo, hvor han i 1963 giftet seg for tredje gang. Våren 1965 ble Sandemose syk og innlagt på Ullevål sykehus. Han begjærte seg flyttet til Militærhospitalet i København, hvor han døde i august samme år.
Leif Dunfjeld
Tidligere sametingspresident Ole Henrik Magga beskrev i 2006 Dunfjeld som «en av de fremste ideologer» i det samiske samfunnet på 1960- og 70-tallet.
Aksel Sandemose
Liv og virke
Etter sitt tredje hovedverk, Varulven i 1958, var Sandemose på slutten av femtitallet en av de fremste kandidatene til nobelprisen i litteratur. Hovedverkene En flyktning krysser sitt spor, Det svundne er en drøm og Varulven har gitt forfatterskapet en plass i verdenslitteraturen.
Sandemose var far til oppfinneren Bjarne Sandemose (1926–2013), bestefar til kunstneren Iben Sandemose og oldefar til filmregissøren Mikkel Sandemose. Han var også far til filosofen og forfatteren Jørgen Sandemose (1945-2019).
Leif Dunfjeld
Advokat og embetsmann
Leif Arnold Dunfjeld avla embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1972 og praktiserte som advokat fram til slutten av 1980-tallet. I denne perioden representerte han blant annet Norske Reindriftssamers Landsforbund, ulike reinbeitedistrikter og Masi Bygdelag i rettssakene mot staten om gyldigheten av den kongelige resolusjon av 15.6.1979 om utbygging av Alta-vassdraget. Han arbeidet i en periode også som forsker, seksjonsleder og styremedlem for Nordisk Samisk Institutt, og ble på slutten av 1980-tallet også delaktig i etableringen av Rettshjelpkontoret for Indre Finnmark Dunfjeld var leder for rettshjelpkontoret i perioden 1987-1989. Fra midten av 1980-tallet arbeidet Dunfjeld som representant for World Council of Indigenous Peoples med revisjon av ILO-konvensjonen om urfolks rettigheter. Senere arbeidet han også som rådgiver for Nordisk Sameråd og var sentral i forhandlingene i ILO om ILO-konvensjonen om urfolks rettigheter.
Dunfjeld var også første leder av Samisk Juristforening, etablert i 1999. Han var sønn av Lars Dunfjeld, og bror av Maja Dunfjeld.
Rens Blom
Rens Blom (født 1. mars 1977 i Munstergeleen) er en nederlandsk friidrettsutøver som konkurrerer i stavsprang. Han har den nederlandske rekorden på 5,81. Blom vant overraskende gullmedaljen i VM 2005 i Helsingfors med et sprang på 5,80m. Han har dessuten tatt bronse i både Innendørs-VM i 2003 og Innendørs-EM i 2006.
Christina Zedell
Christina Zedell (født 1960) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og var riksdagsmedlem i Sverige i perioden 1994 til 1996, samt siden 2006. Hun ble valgt inn i riksdagen for Stockholms läns valkrets på plass 82. Hun er fast medlem av kulturkomiteen, samt vara i sosialkomiteen og EU-nemnda.
TvTv
TvTv er en norsk humorserie som gikk på NRK1 i 1999. Espen Thoresen var programleder og harselerte blant annet med talkshowsjangeren. Sammen med komikerne Johan Golden, Atle Antonsen, Kristopher Schau og Kristin Skogheim (Eirin Sædberg) reiste de rundt i et mobilt studio. Humoren var av det absurde slaget og ofte improvisert, slik som i XLTV. TvTv ble også beskrevet som en parodi på andre TV-programmer. Programmet gikk sent på torsdagskvelder.
Det oppnådde ikke samme popularitet som forgjengeren, XLTV. Programmet hadde et seersnitt på 181 000, noe som ble betegnet som skuffende.
Aftenpostens anmelder omtalte første episode som «skuffende og spontanitetsløs», mens VG mente det var for folk med sterk mage og at det ville få vansker med å rekruttere nye seere.
Koronakommisjonen
Koronakommisjonen var en norsk statlig kommisjon som evaluerte myndighetenes håndtering av koronapandemien i 2020. Kommisjonen ble oppnevnt av Erna Solbergs regjering 24. april 2020.
Kommisjonen skulle i henhold til mandatet levere sitt arbeid innen utgangen av mars 2021, men fikk utsatt frist til 14. april 2021. Kommisjonen leverte sin første rapport 14. april 2021, og fikk i oppdrag å fortsette arbeidet til pandemien var over. Egil Matsen overtok da som leder av kommisjonen. Kommisjonen besluttet selv at den ville evaluere håndteringen frem til 31. oktober 2021. Kommisjonen la frem sin andre rapport 26. april 2022.
Første rapport
Kommisjonens første rapport, NOU 2021:6, som ble lagt fram 14. april 2021, hadde følgende hovedpunkter:
Rapporten inneholder over 60 råd og tiltak. Rapporten sendes på høring og skal behandles av Stortinget.
Andre rapport
Kommisjonens andre rapport, NOU 2022:5, som ble lagt fram 26. april 2022, hadde følgende hovedpunkter:
Klagenemnd
I november 2020 ble det oppnevnt en klagenemnd for behandling av klager over Koronakommisjonens avgjørelser etter offentleglova.
Videre evaluering
Jonas Gahr Støres regjering oppnevnte 29. april 2022 et utvalg for å evaluere myndighetenes håndtering av covid-19-pandemien samlet sett og basert på de to rapportene fra Koronakommisjonen. Utvalget la frem sin rapport som NOU 2023: 16, Evaluering av pandemihåndteringen den 2. juni 2023.
Ole Holm
Ole Martin Holm (født 25. desember 1870 i Stange, død 24. januar 1956 på Rena) ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Bodø i 1900. Med det ble han den tredje skytterkonge fra Stange på kun fire år. Han jobbet som stasjonsmester på Jømna fra 1910 til han ble pensjonist i 1935, deretter bosatte han seg på Steinvik. Holm var samlagsformann i Østerdal skyttersamlag fra 1909 til 1950. Han har for sin innsats fått både Skyttervesenets fortjenstmedalje og samlagets fortjenstmedalje. For sin tjeneste i NSB fikk han Kongens fortjenstmedalje.
Mausund
Mausund eller Mausundvær, er et tettsted og øygruppe i Frøya kommune i Trøndelag. Selve tettstedet Mausund er beliggende på Måøya og Gårdsøya, men med i tettstedet regnes også befolkningen på Aursøyan og Geitøya, tilsammen vel 190 innbyggere (2016). Øyene er knyttet sammen med bru og vei. I dagligtale bruker befolkningen selv Maus'n om sitt hjemsted.
Mausund er det mest befolkningstette området i øyrekken utenfor Frøya, som strekker seg fra Kya i sør til Halten i nord, en distanse på 40 nautiske mil eller 74 km.
Mausund har barne- og ungdomsskole, idrettsanlegg og dugnadsbygd svømmehall, foruten fiskemottak. Svømmehallen ble i 2012 overtatt av Frøya kommune, og våren 2013 totalrestaurert for omkring 13 millioner kroner. Restaureringen framstår som en dugnad mellom kommunen og innbyggerne i fiskeværet, ettersom lokalbefolkningen gjennom idrettslaget forplikter seg til å stå for driften av svømmehallen i ti år etter restaureringen.
I likhet med mange fiskevær hadde også Mausund sine væreiere. Fra 1537 var Kongen eier av fiskeværet, men i 1660 ble det solgt til Gertrud Rosing Parelius og Rasmus Rosing Parelius. I 1792 ble Mausund solgt til Kock-familien, som også eide naboværet Sula. I 1820 overtok Parelius-familien igjen. I 1850 overtok kjøpmann Astrup fra Kristiansund været og han ble også den siste væreier. Ved folketellingen i 1875 var det 293 innbyggere på stedet. I 1901 ble Mausund solgt og 14 av oppsitterne fikk kjøpe sine egne eiendommer.
Etter andre verdenskrig fikk Mausund et økonomisk oppsving. Svikten i sildefisket på 60-tallet ble delvis kompensert med annet fiske til lokal næringsmiddelindustri. Midt på 70-tallet ble det stans i eksporten av tørrfisk til Nigeria, saltfisk til Brasil, samt at sjøfisket etter laks ble regulert. På toppen var den generelle sesongen med fiske etter hvitfisk dårlig to år på rad. Dette førte til igangsetting av flere offentlige og private prosjekter, blant annet skoleutbygging. De siste årene har fiskerivirksomheten tatt seg opp, og målt i antall båter i drift, er Mausund i dag (2016) det største fiskevær mellom Røst i Nordland og Møre og Romsdal. Postadressen er 7284 Mausund. Tidligere var det to nærbutikker i fiskeværet, men i 2001 ble den private landhanden på Aursøya nedlagt. På samme sted er i dag vertshuset Den muntre Matros. I dag er Coop Mausund (som er et selvstendig samvirkelag) eneste butikk. Fiskeværet har i tillegg egen brannstasjon, to puber og barne- og undomsskole, hvor det tillegg er barnehage og SFO.
Mausundaksjonen i 1976 var en reaksjon mot reguleringen av sjøfisket etter laks, men aksjonen fikk ikke omverdenens støtte og ble avblåst. Den ble imidlertid starten på avfolkningen av været, ettersom laksefisket var det økonomisk viktigste for fiskerne på stedet.
Mausund har hurtigbåtforbindelse til Sula, Froan og Halten, samt til Frøya og derfra videre til Trondheim. 3. mai 2006 ble det åpnet fergeforbindelse fra Dyrøya på fast-Frøya til Mausund og Sula.
Trygve Aasland
Trygve Aasland (født 15. juli 1964) er en norsk konsernsjef. Han er administrerende direktør i Fora Form. Fra 2005-1010 var han administrerende direktør i Norman ASA. Tidligere var Aasland direktør i Tandberg ASA med ansvar for Europa, Midtøsten og Afrika. Før dette arbeidet han innen shipping. Aasland er utdannet siviløkonom.
Pictures of Elvis II
Pictures of Elvis II er et samlealbum med Elvis Presley, utgitt i 1984.
Al-Wajh
al-Wajh (arabisk: الوجه, al-Waǧh) er en havneby i Saudi-Arabia i provinsen Tabuk.
Byen ligger ved landets nordlige vestkyst ved Rødehavet.
Lawrence av Arabia erobret byen i januar 1917. Havnebyen halvveis fra Jidda til Akaba fikk så en stor betydning for araberoppstanden,ved at den muliggjorde det store vendepunkt i felttoget mot osmanene under Cemal Pasja. Lawrence lot etter sin ankomst innrette Al Wajh til hovedstøttepunkt for emir Faisal.
Highland Park (Texas)
Highland Park er en by i det sentrale Dallas County i Texas i USA. Befolkningen var 8 564 under USA-folketellingen 2010. Byen ligger mellom Dallas North Tollway og U.S. Route 75 (North Central Expressway), 4 mi nord for bysentrum i Dallas.
Highland Park grenser i syd, øst og vest til byen Dallas og i nord til byen University Park. Highland Park og University Park tilsammen er bestandelene i Park Cities, en enklave av Dallas.
To The Bone (Fjeld-album)
To The Bone er et musikkalbum med Jonas Fjeld, utgitt i forbindelse med hans 70-års feiring. Det er hans trettende soloalbum, hans fjerde på engelsk, det ble utgitt 30. september 2022 og er produsert av Ole Jørn Myklebust. På dette albumet er alle tekstene på engels med unntak av et spor, «Vi Veit Aldri».
Highland Park (Texas)
Adresser i Highland Park kan bruke «Dallas, Texas» eller «Highland Park, Texas» som by designering, selv om United States Postal Service foretrekker bruken av «Dallas, Texas» designasjonen for enkelthetsskyld. Det samme stemmer for post sendt til University Park.
Historie
Landområdet som er kjent som Highland Park ble kjøpt av investorer fra Philadelphia i Pennsylvania, kjent som Philadelphia Place Land Association, for en gjennomsnittlig pris av USD377 per acre, totalt USD500 000. Henry Exall hadde en intesjon om å utvikle landområdet langs Turtle Creek som Philadelphia Place, eksklusive boliger basert på parkområder i Philadelphia. Han anla grusveier og demmet opp Turtle Creek som resulterte i Exall Lake før den økonomiske krisen i 1893 ble et slag for hans formue, som resulterte i stans i utviklingen. Etterpå startet han en farm for hesteavl. I 1890-årene var Exall Lake en vanlig picnicdestinasjon for innbyggerne i Dallas.
To The Bone (Fjeld-album)
Det er sluppet to singler fra albumet, «Vi veit aldrig» og «Dust in my Wallet».
Highland Park (Texas)
Historie
I 1906 solgte John S. Armstrong (den tidligere partneren til Thomas Marsalis, utvikleren av Oak Cliff) sin kjøttpakkevirksomhet og investerte sine penger i en del av det tidligere Philadelphia Place området for å utvikle det under navnet Highland Park. Han valgte dette navnet da det lå på høydedraget som hadde utsikt mot bykjernen i Dallas. Wilbur David Cook, landskapsdesigneren som laget planene for Beverly Hills i California, og George E. Kessler, som tidligere hadde lagt planene for Fair Park og det meste av Bykjernen i Dallas, ble leid inn for å designe layouten i 1907 «som et tilfluktssted fra en stadig mer mangfoldig by». Spesielt, ble tjue prosent av det opprinnelige landområdet avsatt til parker. En andre utviklingplan for Highland Park ble lagt i 1910.
To The Bone (Fjeld-album)
Albumet ble promotert både i Norge og i USA, og ble fulgt opp med en turné, Jonas Fjeld i 70-sonen, til 20 steder i Norge,
Amfiteatret i Trier
Amfiteatret i Trier (Augusta Treverorum) er et amfiteater i Trier fra romertiden som ferdig utbygd i ca. 100, kunne ta imot 18 000 til 20 000 tilskuere. Amfiteatrets størrelse plasserer det på en 10.-plass blant de 70 kjente romerske byggverkene i sitt slag.
Highland Park (Texas)
Historie
I 1913 anmodet Highland Park Dallas om anneksjon, men ble avvist. De 500 innbyggerne stremte for å etablere sin egen by den 29. november 1913, og bystatus ble gitt i 1915, når befolkningen var på 1 100. Den første Borgermester av Highland Park var W. A. Fraser. En tredje og fjerde utvidelsesplan be lagt til byen i respektivt 1915 og 1917. I 1919 forsøkte byen Dallas annektere Highland Park, som var begynnelsen på en langvarig strid som varte til 1945. J. W. Bartholow ledet kampen for å motstå annektering. Den siste større eiendomsutviklingen ble utført i 1924. I 1931 ble Highland Park Village bygget, det første kjøpesenter av sin type i Amerikas forente stater. Det karakteristiske Moorish-stil ornamentale metallarbeider og belysning ble utført av Potter Art Metal Studios, et 90-års gammelt metallverksted som fortsatt eksisterer den dag i dag.
Amfiteatret i Trier
Teatret ble i 1986 oppført på UNESCOs verdensarvliste som en del av Verdensarvsteder i Trier og Igel.
Highland Park (Texas)
Historie
På grunn av sin nærhet til Dallas hadde Highland Park tidlig i 1930-årene utviklet seg til den by på moderat størrelse med en befolkning på 8 400 innbyggere og noen næringsvirksomheter. Etterhvert ble skolekretsene og avisene til Highland Park og University Park slått sammen. I 1940-årene, etter at anneksjonen av Highland Park feilet, startet Dallas å anneksere landområder rundt det. Byen nådde et innbyggertall på 13 000 sent på 1950-tallet, og befolkningsveksten i Highland Park deretter vokste kun ved å bygge hus på de resterende ledige tomtene, samt ved rivning av eldre bygninger. Etter 1990 har Highland Park opprettholdt strenge reguleringsplanforordninger. Selv om byen er kjent for sine hus av høy kvalitet og pris, så har byen forsatt mange parker langs Turtle Creek, samt er hjemmet til Dallas Country Club.
Highland Park ble litt berømt tidlig på 1980-tallet da den populære fjernsynsserien Dallas filmet deler av serien i området. 2012 fjernsynsserien GCB var plassert i det oppdiktede «Hillside Park», som er sannsynlig en stand-in for Highland Park; dog, bostedet til moren til hovedpersonen i serien, «Amanda Vaughn», ligger faktisk i East Dallas.
LDS
LDS kan blant annet peke til:
Highland Park (Texas)
Geografi
Highland Park ligger ved koordinatene 32.83028°N, -96.80111°W (32.830178, -96.801103).
Ifølge United States Bureau of the Census er byens totale område 2.2 sqmi, alt sammen er land.
Demografi
Ifølge folketellingen 2000, var det 8 842 personer, 3 585 husholdninger og 2 412 familier boende i byen. Befolkningstettheten var 3 948,0 personer per kvadratmile (1,524.1/km²). Det var 3 759 boenheter med en gjennomsnittelig tetthet på 1 678,4 per kvadratmile (647.9/km²).
I form av formell utdanning, er Highland Park Texas' nest best utdannede by, etter dens naboby University Park, med 76,6% av voksne 25 år eller eldre har utdannelse på nivået høyskolekandidat eller høyere, og 74,7% av voksne innbyggere som innehar en bachelor-grad eller høyere.
Av de 3 585 husholdningene hadde 33,6% barn i en alder under 18 boende med den, 60,6% var gifte par som bodde sammen, 5,3% var kvinnelige husholdniger uten en mann til stede; 32,7% var ikke familier; 29,1% av alle husholdninger var kun en person; og 9,6% hadde noen som bodde alene som var 65 år gammel eller eldre. Den gjennomsnittlige husholdningen var på 2,46 og den gjennomsnittlige familien var på 3,06.
Little Britain (London)
Little Britain er ei gate i Smithfield i City of London. Gata går fra Aldersgate Street til kjøttmarkedet Central Markets. Den er oppkalt etter hertugene av Bretagne, som var grunneiere i området da gata ble anlagt. (Little Britain er en eldre betegnelse for Bretagne.)
Highland Park (Texas)
Demografi
Befolkningen i byen er fordelt på 27,2% under en alder av 18, 3,7% mellom 18 og 24, 24,8% mellom 25 og 44, 29,7% mellom 45 og 64 og 14,6% som var 65 år gamle eller eldre. Gjennomsnittsalderen var 42 år. For hver 100 kvinner var det 87,3 menn. For hver 100 kvinner over 18 år, var det 82,4 menn.
Little Britain (London)
På 1500-tallet ble Little Britain et sentrum for tidlig engelsk forlags- og trykkerivirksomhet. Det var også her Storbritannias første ordinære avis Daily Courant begynte å komme ut i 1702.
Little Britain domineres av det store sjukehuset St Bartholomew's Hospital. På hver side av gata ligger kirkene St Bartholomew-the-Less og St Bartholomew-the-Great – den siste med et staselig porthus fra 1500-tallet ut mot gata.
Kenai
Kenai (dena'ina: Shk'ituk't) er en by i Kenai Peninsula Borough i den amerikanske delstaten Alaska. Byen ligger på Kenaihalvøya, ved utløpet av elva Kenai, og har 7 452 innbyggere.
Highland Park (Texas)
Demografi
I 2000 var snittinntekten for husholdninger i byen USD 149 389, og snittinntekten for en familie var USD 200 001. Menn hadde en snittinntekt på over USD 100 000 mot USD 43 594 for kvinner. Snittinntekten i byen var USD 97 008. Omtrent 1,6% av familiene og 3,4% av befolkningen var under fattigdomsgrensen, inkludert 2,5% (,025) av de under 18 år og 0,5% (,005) av de 65 år gamle eller eldre.
Kenai
Kenai ligger langs Kenai Spur Highway. I utkanten av byen ligger Kenai lufthavn.
Highland Park (Texas)
Eiendommer og eiendomspriser
Highland Park har opparbeidet seg et rykte for å inneha noen av de dyreste eiendomsprisene i Dallas-området. I desember 2010 var den gjennomstnittelige markedsprisen for et hjem i Highland Park USD 1 202 369, USD 958 088 mer enn snittet for East Dallas som var USD 244 281.
Striophytoecia
Striophytoecia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én art.
Sigrid Moldestad
Sigrid Terese Moldestad (født 19. juli 1972) norsk folkemusiker, sanger, låtskriver, artist og skuspiller. Oppvokst i Breim, Gloppen Kommune. Bosatt i Bergen.
Har gitt ut en rekke soloalbum som Sigrid Moldestad og spiller fast med musikere som Sigbjørn Apeland ( trøorgel m.m) Anders Bitustøyl ( bass) Jørgen Sandvik ( gitarer m.m) Roald Kaldestad ( gitarer m.m) og Kåre Opheim ( trommer) m.fl Har jobbet mye med produsent Yngve Leidulv Sætre (Vere her (2017) og Tonen i meg (2021). Hun gav ut diktplaten "Brevet til kjærleiken" med tonesatte dikt av Jan-Magnus Bruheim i 2014. Produsent Kato Ådland.
Striophytoecia
Levevis
Larvene lever vanligvis i stammene på storvokste urter.
Utbredelse
Arten er utbredt i Kamerun.
Sigrid Moldestad
Platene Sandkorn ( 2010) og "Himlen har sove bort mørkret" var produsert av Morten Skage.
Har senere år også jobbet som skuespiller både ved Den Nasjonale Scene i Bergen ( Tone Glimmerdal 2016) og flere sesonger på Det Vestnorske Teateret i forestillingene Heim. En vestlandsk krønike i 4 deler skrevet av ulike vestnorske forfattere.
Hun er utdannet ved Ole Bull Akademiet, og spiller sammen med Håkon Høgemo og Einar Mjølsnes i Gamaltnymalt som fikk Spellemannprisen 2005 i klassen folkemusikk/gammeldans for debutplata Gamaltnymalt. Hun spiller i duoen Spindel sammen med Liv Merete Kroken. og deres band: Ivar Kolve, Olav Tveitane og Dagfinn Andersen. De har gitt ut platene Spindel og Aminje. Spindel deltok med Christine Guldbrandsen under Eurosong 2006. Moldestad, Kroken og Unni Løvlid var tidlig på 2000 tallet aktive som folkemusikktrioen Fjøgl. Sammen skapte de folkemusikk-kabareter med flere forestillinger i samarbeid med Tore Nysæther.
Hun vant Spellemannprisen 2007 i klassen Folkemusikk/gammaldans, for plata Taus. I 2008 fikk hun Gloppen kommunes kulturpris. I 2010 ble hun tildelt Folkelarmprisen som Årets folkemusiker av kulturminister Anniken Huitfeldt. Samme år fikk hun Fylkeskulturprisen for Sogn og Fjordane. I 2012 er hun tildelt Hilmarprisen. Vossajazzprisen
Hun gikk på Firda videregående skole fra 1988 til 1991, og arbeidet i NRK Sogn og Fjordane mot slutten av 1990-tallet. Fulltids frilansmusiker ble hun fra 2000, og fikk arbeidsstipend fra Statens kunstnerstipend i 2001 og 2002.
Spindel
Karl Seglem: "Nunatak" ( 2019)
Karl Seglem: Som Spor (2012)
Don’t Stop
Don't Stop er et musikkalbum med Annie, utgitt i 2009.
Hezuo (Gannan)
Hezuo (kinesisk: 合作; pinyin: Hézuò) er et byfylke i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Det er et byfylke i det autonome prefektur Gannan for tibetanerne.
Tre anti – fem anti
Tre anti – fem anti (kinesisk: 三反五反, Sān fǎn-Wǔ fǎn) var to nært beslektede reformkampanjer lansert av Mao Zedong tidlig under det kinesiske kommunistpartis styre av Folkerepublikken Kina. De hadde som mål å bekjempe politisk og økonomisk korrupsjon, fjerne antatte «statsfiender», trenge tilbake «kapitalister», særlig de rikere blant dem, og konsolidere Maos grep om et enda mer disiplinert kommunistparti, og slik Maos kontroll over hele Kina. Et bakteppe - i tillegg til generell maktkonsolidering - var Koreakrigen.
Hezuo (Gannan)
Befolkningen var på 83,486 innbyggere i 1999.
Tre anti – fem anti
De fem anti
De fem anti var:'''
Om lag 20 000 partikadre og 6 000 arbeidere med spesiell kursing begynte å spionere på sine medborgeres økonomiske transaksjoner. Massemediene oppfordret til samarbeid med regjeringens politikk. Inntil 15 000 trente propagandister arbeidet i Shanghai alene mot slutten av 1951. Fra februar 1952 gikk antikapitalistiske aktivister fra dør til dør for å besøke bedriftsledere. Dette skapet et enormt psychologisk press. I Shanghai ble det organisert lokale instanser for å gå gjennom kritiske brev fra ansatte. Så meget som 18 000 brev ankom første uke av februar 1952, og 210 000 var kommet før denne første måneden var omme. Partifolk deltok i angrepene. Noen store bedrifter kom frivillig med 10 000 tilståelser per dag for å forsøke å skjerme seg fra verre regjeringsinngripen. Ett eksempel var eieren av kobberselskapet Dahua som overdrevent «tilstod» å ha tiltusket seg ulovlig 50 million yuan. Hans ansatte fortatte å klage til han til slutt tilstod å ha mottatt på uhederlig vis to milliarder yuan.
Virkninger
De fleste av ofrene for de to kampanjene kom fra det hele med skrekken og ydmykelsen, men det var enkelte som ble henrettet, og mange flere som ble sendt til arbeidsleirer. Det var særlig der tre anti som benyttet de strengeste straffene. Alle som ble funnet skyldig av anklagene, som regel etter ikkejudisielle granskninger og som oftest slett ikke etter noen rettssak eller noen reell adgang til selvforsvar, måtte betale bøter.
Det ble klart at kommunistpartiet ikke ville stå ved sin tidvis lovede respekt for den private eiendomsrett. Kinesiske kapitalister begynte å bli slått i hartkorn med utenlandske kapitalister. Koreakrigen hadde opprinnelig skapt nye forretningsmuligheter for forretningsfolk i frontnære områder i Nordøstkina. Nå ble de bøtelagt. Ofte var bøtene så store at forretningsfolkene måtte låne penger - fra regjeringen - for å kunne betale dem. Dette gav støtet til et innviklet økonomisk mønster.
Hezuo (Gannan)
Samferdsel
Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos.
Tre anti – fem anti
Virkninger
En lang serie av kampanjer fulgte i årene som kom.
972 Cohnia
972 Cohnia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 18. januar 1922 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter den tyske astronomen Fritz Cohn.
Ogmoceridius
Ogmoceridius er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Styringsgruppe
En styringsgruppe eller et prosjektstyre er en gruppe som har ansvaret for å prioritere virksomhet og aktiviteter av overgripende karakter i et prosjekt. Styrgruppen består som oftest av representanter ifra linjeorganisasjonen som skal ta imot prosjektresultatet, ressurseiere til ressursene i prosjektet, samt representanter fra den avdelingen som bestilte prosjektet (prosjektsponsorer).
Ogmoceridius
Utseende
Små (gjerne 1,5-2 millimeter), brunlige køllebiller med svært kraftige, klubbeformede antenner.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika (Tanzania).
Michael Praetorius
Michael Praetorius (egentlig Michael Schultheiß, også Schultz; født 15. februar 1571 i Creuzburg ved Eisenach, død 15. februar 1621 i Wolfenbüttel) var en tysk komponist, organist, hoffkapellmester og musikkteoretiker fra overgangen mellom renessansen og barokken.
Praetorius står bak en rekke mye brukte julesanger, hvorav den sannsynligvis mest kjente er Es ist ein Ros entsprungen, en tysk folketone som Praetorius skrev ned og arrangerte for firstemmig kor.
Liv og virke
Praetorius' far, den lutherske presten Michael Schulteis, var elev av Johann Walter. Etter skoleår i Torgau og Zerbst begynte Praetorius et teologi- og filosofistudium i Frankfurt (Oder). Han mottok ingen formell musikkundervisning, men fikk likevel organistposten ved stedets Marienkirche og holdt denne fra 1587 til 1589. Fra 1592/93 befant han seg etter eget utsagn i Wolfenbüttel, der han snart etter gikk i tjeneste hos hertug Heinrich Julius av Braunschweig-Wolfenbüttel, først som organist ved hertugens hoffkapell og fra 1604 som hoffkapellmester.
Praetorius' første komposisjoner kom i tiden rundt 1602/03. De publiserte verkene avspeiler først og fremst musikklivet ved hoffet i Gröningen, men samlingen inneholder også komposisjoner Praetorius oppførte under riksdagen i Regensburg i 1603. Motettene i denne samlingen viser at han var en av de første i Tyskland til å ta i bruk de oppføringspraktiske mulighetene som var utviklet i den nyere italienske musikken.
Samlingen Musae Sioniae kom i perioden 1605–1610 og en samling liturgisk bruksmusikk ble publisert i 1611 (blant annet messer, hymner, magnificatsatser). Til forskjell fra de forbløffende «moderne» tidlige stykkene, var verkene fra den midterste skaperperioden solid plantet i den tyske tradisjonen med protestantiske koralbearbeidelser.
Etter at hertugen døde i 1613, var Praetorius bare i navnet i tjeneste hos etterfølgeren, hertug Friedrich Ulrich av Braunschweig-Wolfenbüttel, og var allerede i sørgeåret aktiv ved kurfyrst Johann Georg I av Sachsens hoff i Dresden. Senere ble han leder for festmusikken ved store anledninger i Naumburg, Halle, Braunschweig, Halberstadt, Kassel og Darmstadt. Musikken for besetningen solosang, kor og instrumenter til disse anledningene danner høydepunktet for hans kunstneriske virke. På begynnelsen av 1600-tallet var Praetorius den betydeligste representanten i Tyskland for den nye konserterende stilen som var kommet fra Italia. Ved hoffet i Dresden, der Heinrich Schütz arbeidet fra 1615, var Praetorius Kapellmeister von Haus aus fram til sin død.
Musikkprisen Praetorius Musikpreis Niedersachsen som har vært delt ut siden 2005 er oppkalt etter ham.
Verk
Praetorius var en flittig komponist som etterlot seg et stort antall verdifulle kirkekomposisjoner (messer, motetter, hymner, salmer etc.), men også verdslige danser og musikkteoretiske skrifter. I de 1,244 korarrangementene og sangbearbeidelsene som ble gitt ut i samleverket Musae Sioniae gav han den musikalske arven fra sin tids reformasjon videre. Han gav også ut en populær samling danser under tittelen Terpsichore, navnet på den greske musen for dans, Terpsikhore. Framfor alt nådde han et bredt publikum med sin firstemmige sats av julesangen Es ist ein Ros entsprungen. Et moderne samleverk av hans komposisjoner består av 20 bind pluss registerbindet.
Praetorius fikk stor betydning som musikkteoretiker og forfatter av musikkskrifter. Syntagma musicum (tre deler, utgitt mellom 1615 og 1619) er en av de viktigste kildene for tysk oppføringspraksis i tidligbarokken. Den første delen på latin inneholder en teologisk-politisk begrunnelse og rettferdiggjøring av musikken. De to neste delene – stort sett på tysk – konsentrerer seg om musikkpraksisen: han beskriver gamle og nye instrumenter (De Organographia) og belyser problemer i den musikalske terminologien såvel som tidens komposisjons- og oppføringspraksis.
Hound Dog (album)
Hound Dog er et samlealbum med Elvis Presley, utgitt i 1984.
Star Wars
Star Wars (blant fans forkortet SW) er samletittelen på en rekke populære eventyr- og science fiction-filmer som opprinnelig ble produsert, skrevet og regissert av amerikaneren George Lucas fra 1977, og ulike underholdningsprodukter med rollefigurer og historier knyttet til dette fantasiuniverset.
Utover ni spillefilmer (9 episoder og tre spin off-er), omfatter Star Wars også videospill, TV-serier, romaner, tegneserier, fanfiksjon med mer. Star Wars-sagaen og -miljøet ble skapt av Lucas, men manusforfattere og andre aktører innen populærkulturen har utvidet og videreutviklet fortellingene og den kommersielle merkevaren.
Entusiastiske Star Wars-tilhengere har også opprettet en wiki, Wookieepedia, for å dekke det omfattende stoffet.
Kommende Star Wars-filmer
Star Wars Episode IX kom i 2019 og den niende filmen i science fiction-serien Star Wars. I juni 2014 ble det annonsert at Rian Johnson skrev på en historie for Episode IX, men i april 2017 sa han at han ikke ville være involvert i å skrive manuset til filmen. I august 2015 ble Colin Trevorrow navnt som regissør av Episode IX, og sammen med Derek Connolly begynte han å skrive manuset til filmen. Den 10. februar 2016 bekreftet Disneysjef Bob Iger at produksjonen av Episode IX hadde begynt. Sent i desember 2016 ble det i media rapportert at Carrie Fisher skulle ha en nøkkelrolle i filmen , og i januar 2017 uttalte Lucasfilm at de ikke kom til å digitalt skape Fishers sin opptreden. Men i april 2017 bekreftet produsent Kathleen Kennedy at Fisher ikke kom til å være med i Episode IX. I august 2017 ble det annonsert at Jack Thorne kom til å skrive om manuset til filmen.
Innspillingen av filmen er planlagt startet i juni 2018. Filmen hadde opprinnelig planlagt premiere 24. mai 2019, men har blitt flyttet til 20. desember 2019.
Det har også blitt laget en rekke Star Wars-parodier. Den mest kjente av disse er kanskje Space Balls (1987) som ble regissert av Mel Brooks.
Animasjon
I 2008 debuterte den animerte Star Wars-serien Star Wars: The Clone Wars. Serien består av fem fulle sesonger, i tillegg til en kinofilm og en halv sjette sesong. Serien finner sted under klonekrigen som utspiller seg mellom Episode II og III. Her følger vi figurer fra filmene, som Obi-Wan Kenobi, Anakin Skywalker og Yoda, men også helt nye, som jedilærlingen Ahsoka Tano. Det er George Lucas og Dave Filoni som er hjernene bak serien.
I 2014 kom en ny animert serie fra Dave Filoni. Denne gangen fant serien sted noen år før Episode IV. Serien heter Star Wars: Rebels og er inne i sin fjerde, og siste sesong. I motsetning til The Clone Wars som handler om figurer kjent fra filmene, fokuserer Rebels mest på nye figurer. Serien følger opprørerne ombord på romskipet Ghost, som Ezra Bridger og Hera Syndulla, men fra tid til annen også kjente fjes fra filmene, for eksempel Darth Vader.
Senere i 2018 skal det komme en ny serie: Star Wars Resistance.
Miljøet
Filmene er ikke fastsatt i tid, og det eneste hintet en får til hvilken tid filmene finner sted i er åpningslinja, fra alle filmene: «A long time ago, in a galaxy far, far away...», eller som i den norske oversettelsen: «For lenge siden, i en galakse langt, langt borte». Men om dette skal tolkes som at filmene faktisk finner sted for lenge, lenge siden eller om det er en allusjon til den klassiske åpningslinjen i eventyr, «Det var en gang, i et land langt, langt borte ...» er usikkert.
Filmene er heller ikke fastsatt i sted. Handlinger utspiller seg i en ikke-navngitt galakse. Den første trilogien (den andre trilogien, rent kronologisk sett) skildrer et møkkete og nedslitt miljø, noe som er atypisk for science fictionfilmer. I intervju har George Lucas fortalt at de smurte nye rekvisitter med gjørme og møkk for å få dem til å se utslitte ut, noe han skildret som «a used future» (en brukt fremtid).
Terrorangrepet i Helmand 26. mars 2008
'''Terrorangrepet i Helmand 26. mars 2008''' skjedde da en bilbombe eksploderte i Gereshk distriktet i Helmand-provinsen i Afghanistan.
Star Wars
Miljøet
Den tredje trilogien, produsert etter at Lucas solgte Star Wars til Disney, har som regel miljøer som ligner mest på den "nedslitte" galaksen fra Imperiets tid, skjønt det også kan være glimt av luksus og overklassemiljøer (som den dekadente kasino-verdenen Canto Bight i Episode 8).
Terrorangrepet i Helmand 26. mars 2008
Bakgrunn
Helmand er et område i Afghanistan der Taliban den senere tiden har slåss hardt mot de allierte styrkene som er i området. Gruppen hadde økt antallet med selvmordsangrep og veibomber de siste månedene i 2007 og 2008 i forsøk på å presse utenlandske NATO-styrker ut av landet.
Star Wars
Filmene
Den første filmen ble opprinnelig bare kalt Star Wars uten episodenummer, men i etterkant har den fått den utvidede tittelen Star Wars: Episode IV – Et nytt håp. Filmen har en individuell historie, selv om Lucas alltid har ment at filmen er en del av et større verk. Da populariteten for Star Wars-universet økte, ble episodenummeret tilført, og de etterfølgende filmene Star Wars: Episode V – Imperiet slår tilbake (1980) og Star Wars: Episode VI – Jediridderen vender tilbake (1983) ble laget. Disse tre filmene utgjør til sammen den «originale trilogien». Etter mange års pause startet Lucas opp med «forløpertrilogien» Star Wars: Episode I – Den skjulte trussel (1999), Star Wars: Episode II – Klonene angriper (2002) og Star Wars: Episode III – Sithene tar hevn (2005). Grunnen til at Lucas startet med Episode IV var at han trodde han ville kapre seerne ved å starte midt i hexalogien. Det er først etter utviklingen av dataanimasjon at episode 1 – 3 har latt seg realisere.
Terrorangrepet i Helmand 26. mars 2008
Angrepet
Bomben var plassert i et forlatt kjøretøy, ifølge afghansk politi.
Star Wars
Musikken
Musikken til alle de seks Star Wars-filmene ble komponert av John Williams. Hovedtemaet, spilt under åpningsteksten, er et av de mest berømte og lettgjenkjennelige filmtemaene gjennom tidene, på lik linje med Haisommer, Jurassic Park og Indiana Jones-temaet, som også er komponert av John Williams. Musikken ble gitt ut på en offisiell LP og en annen der en artist lagde sine egne versjoner.
Terrorangrepet i Helmand 26. mars 2008
Skader
8 mennesker ble drept i angrepet, 17 ble såret, fem av disse var barn.
Giuseppe Gibilisco
Giuseppe Gibilisco (født 5. januar 1979 i Siracusa) er en italiensk friidrettsutøver (stavhopp). Gibilisco innledet sin karriere med tredjeplass i junior-VM 1998. Som senior tok det tak før han lykkes i å slå gjennom. Han havnet på tiendeplass både under OL 2000 i Sydney og EM 2002 i München. Under VM 2003 i Paris vant Gibilisco gull ved å notere ny personlig rekord på 5,90. Selv om han hoppet 5,85 under OL 2004 i Athen holdt dette bare til tredjeplass bak amerikanerne Tim Mack og Toby Stevenson. Ikke heller under EM 2006 i Göteborg nådde Gibilisco noe større fremgang da han endte på sjuendeplass.
Star Wars
Utenfor filmene
Utenfor spillefilmene finnes det en rekke bøker, spill, tegneserier og animasjonserier som hører til i Star Wars-universet. Helt siden den første filmen kom ut i 1977 har historien blitt fortalt videre gjennom disse mediene. Man så på alt dette som en del av historien i Star Wars-universet, sammen med filmene. Etter en stund ble bøkene, spillene og tegneseriene så mange at det var vanskelig å skille mellom hva som faktisk gjaldt. I 2014, ett år før den første Star Wars-filmen etter Disney-kjøpet, satte man en klar grense for hva som var en del av universet, og hva som ikke var. Man delte at Star Wars-relatert innhold i to: canon og legends. Det meste av innholdet som var blitt utgitt hittil havnet under legends, og var med det ikke lenger en del av historien. Det som ble canon var de seks filmene (per 2014), Star Wars: The Clone Wars (filmen og serien) og tegneserien Darth Maul - Son of Dathomir. Det meste som kom ut etter 25. april 2014 ble kategorisert som canon. Grunnen til at dette ble gjort var at filmskaperne skulle ha mer frihet til å utvikle nye figurer og historier når de skulle lage de nye filmene (etter Episode VI).
Grønne planter
Grønne planter er en stor plantegruppe som omfatter både encellede og flercellede alger og landplanter. Felles for disse er grønnfargen, som kommer av at kloroplastene inneholder klorofylltypene a og b. Et ytterligere fellestrekk (homologi), som oppstod i stamarten til de grønne planter, er celleveggen.
Inndeling og evolusjon
Evolusjonære slektskapsanalyser har vist at de grønne plantenes stamtre består av to store grener. Den ene (grønne alger) er stort sett vannlevende, den andre (Streptophyta) omfatter landplanter og noen få ferskvannsalger (bl.a. kransalgene, som tidligere ble regnet til grønnalgene). Stamarten til de grønne plantene og de mest basale gruppene i de ulike grenene har vært og er encellede. Man antok tidligere at landplantene sto i slutten av en evolusjonær «utviklingsrekke» fra encellede alger via cellekolonier til mer og mer komplekse flercellede organismer. Dette har blitt avkreftet, i og med at flercellethet har oppstått mangfoldige ganger i ulike grener av de grønne plantenes stamtre.
I detalj ser slektskapsforholdene – gjengitt i hierarkisk skrivemåte – slik ut: I noen tilfeller, der slektskapsforholdene ikke er helt klarlagt, ser man at tre grupper har samme innrykk.
Eksterne lenker
צמח Plantae
Ruzhou
Ruzhou (kinesisk: 汝州; pinyin: Rǔzhōu) er et byfylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Pingdingshan.
Befolkningen var på 924,159 innbyggere i 1999.
Kulturminner
Fengxuetempelet og dagobe-skogen (Fengxue si ji talin, 风穴寺及塔林), Zhanggongxiang-keramikkovnen (Zhanggongxiang yaozhi, 张公巷窑址), Faxingtempelets pagode (Faxing si ta, 法行寺塔) og Konfuciustempelet i Ruzhou (Ruzhou wenmiao, 汝州文庙) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Samferdsel
Kinas riksvei 207 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.
Rory Boyle
Rory Boyle (født 9. mars 1951 i Ayr) er en britisk komponist.
Henk van Lijnschooten
Hendrickus Cornelius «Henk» van Lijnschooten (født 28. mars 1928 i Haag, død 1. november 2006 i Hendrik-Ido-Ambacht) var en nederlandsk klarinettist, fiolinist, dirigent og komponist. Han er også kjent under pseudonymene Michiel van Delft og Ted Huggens.
Lijnschooten fungerte bl. a. som lærer for Jan de Haan.
Carrusel
Tv-serien handler om det daglige livet på grunnskolen ("La Escuela Mundial") i Mexico, og barnas forhold til den karismatiske læreren Jimena (Gabriela Rivero). I TV-serien finnes flere temaer som man finner i det daglige liv blant annet kjærlighet, tillit og vennskap. Tv-serien fokuserer seg på de forskjellige klasseforskjellene i det meksikanske samfunnet. Dette vises for eksempel i det romantiske forholdet til "Cirilo", en fattig mørkhudet gutt (spilt av Pedro Javier Viveros) og en bortskjemt rik jente, "Maria Joaquina Villaseñor" (spilt av Ludwika Paleta).
Brasil
"Carrosel" (det portugisiske navnet for serien) ble som i mange andre land, også spilt i Brasil. Serien ble først vist fikk der i 1991, og fikk 20 millioner seere. Skuespilleren som spilte læreren, Gabriela Rivero, ble veldig kjent der.
DJ-Kicks
DJ-Kicks er en serie med DJ-mix-album, med diverse DJ-er.
Annie mixet nr 25, utgitt i høsten 2005. På albumet medvirker blant andre Bow Wow Wow og Datarock.
Kåre Grøttum
Kåre Idar Grøttum (født 24. januar 1934 i Trondheim ) er en norsk jazzpianist, komponist og arrangør, samt kjent programleder i NRK.
Hans komposisjon «Småting» (med Ivar Børsum) vant Melodi Grand Prix 1972, fremført av Grethe Kausland og Benny Borg.