cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ola T. Lånke
Biografi
Før han ble valgt til Stortinget var han stiftskapellan med ansvar for personalspørsmål i Nidaros bispedømme, og før det residerende kapellan i Lademoen menighet i Trondheim. Han er gift med prest og tidligere leder for Nidaros pilegrimsgård Berit Lånke, som har vært nevnt ved flere bispenominasjoner.
Gary Merrill
Gary Fred Merrill (født 2. august 1915, død 5. mars 1990) var en amerikansk skuespiller som var aktiv både på film, TV, radio og Broadway.
Biografi
Merrill hadde sin filmdebut i krigsfilmen Luftens ørner fra 1944. Deretter spilte han blant annet i Orkan over Florida og Nerver av stål, før han sikret seg en birolle i den Oscar-vinnende filmen Alt om Eva fra 1950. Under innspillingen innledet han et forhold til motspiller Bette Davis. Han skilte seg fra sin kone, Barbara Leeds, som han hadde giftet seg med i 1941, og giftet seg med Davis kort tid etter at innspillingen var fullført. Merrill adopterte datteren hennes, Barbara, som Davis hadde fra et tidligere ekteskap. Ekteparet adopterte også to barn til sammen, men ble skilt i 1960. Senere skal Merrill ha innledet et forhold til skuespillerinnen Rita Hayworth.
Skuespillerkarrieren hans bestod for det meste av biroller i en rekke krigsfilmer og westernfilmer. Han spilte også gjesteroller i flere TV-serier. I 1964 spilte han den ene hovedrollen i TV-serien The Reporter, som ble sendt på CBS. Den handlet om den fiktive avisen New York Globe.
Euklidsk ring
Euklidisk ring eller euklidiskt område er innenfor abstrakt algebra en ring med en spesiell struktur som muliggjør en variant av Euklids algoritme. Denne algoritme kan siden benyttes til det samme som den anvendes til i ringen av heltall, nemlig beregning av største felles divisor av to element.
Definisjon
Formelt defineres en euklidsk ring som en heltallsring D hvor en kan definere en funksjon v som gjør ikke-negative elementer av D til ikke-negative heltall som oppfyller følgende divisjon med rest med følgende egenskaper:
Funksjonen v kalles en valuation, en norm eller en gauge og nøkkelpunktet her er at resten r har en v-størrelse mindre enn v-størrelsen til nevneren b. Operasjonen som avbilder (a, b) til (q, r) kalles den euklidske divisjonen, hvor q kalles euklidske kvotient.
Nesten alle bøker som omhandler algebra og diskuterer euklidske ringer har med denne egenskapen:
En ring er et euklidiskt område om den er et integritetsområde som har en euklidisk vurdering.
Egenskaper
La ringen R være euklidisk med euklidisk vurdering f. Da gjelder:
Cicindela oregona
Leng, 1902 LeConte, 1857
Cicindela oregona er en av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere (Cicindelinae) i familiegruppen løpebiller.
Wiki
En wiki (fra hawaiisk, for kjapp eller rask) er et nettsted som legger til rette for samskriving av tekst i en nettleser. Wikier benytter et enkelt formateringsspråk for å formatere og lenke innholdet. Et særkjenne med de fleste typer programvare for wikier er at ord enkelt kan gjøres om til lenker til en nettside internt i wikien med samme navn som lenketeksten. Hvis det ikke finnes en side med samme tittel som lenka, tilbys brukeren å opprette en blank side med samme navn som lenka en kom fra. De fleste wikier lagrer tidligere versjoner av sidene slik at det blir enkelt å spore endringer ved hjelp av sidesammenligning, eller tilbakestille til tidligere versjoner av en side.
Cicindela oregona
Utbredelse
Cicindela oregona finnes i Nord-Amerika der klimaet er varmere.
Levevis
Cicindela oregona finnes i tilknytning til åpne solrike tørre lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Wiki
Wikiteknologien er også kalt «to-veis-web». Standardinnstillingene i en wiki er at er at hvem som helst, når som helst kan redigere sider. Derfor har heller ingen eierskap til sidene. Konseptet er slik fordi man utvikler den bestemte tekstsamlingen sammen, noe som gjør arbeidet mer effektivt enn om alle hadde sittet og skrevet på hver sin tekstsamling eller nettside. Ved å gjøre nettpublikasjon enkelt og gi denne muligheten til alle, åpner wiki for to-veis-kommunikasjon og samarbeid på nett.
Begrepet WikiWiki ble opprinnelig brukt på nettstedet WikiWikiWeb som ble laget av Ward Cunningham i 1995. Fra ham stammer både ordet og konseptet, og han laget også den første wikitjeneren ved hjelp av programmeringsspråket Perl.
Wikipedia er den mest besøkte og brukte wikien i verden, og har gjort teknologien allment kjent. Den er utviklet med wiki-programvaren MediaWiki.
Wikier kan også bli brukt internt i bedrifter, skoler og organisasjoner for å forenkle samarbeid og kunnskapsdeling og for å samle på denne kollektive kunnskapen som en ressurs for fremtiden. Gjennom wiki kan man samarbeide rundt dokumenter, komme frem til avgjørelser og holde hverandre oppdatert.
Roing under Sommer-OL 1932
Roing var med på det olympiske programmet for åttende gang under 1932 i Los Angeles. Det ble konkurrert i sju roøvelser, alle for menn. Hjemmenasjonen USA ble beste nasjon med tre gullmedaljer.
Neolucanus giganteus
Neolucanus giganteus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor (44-69 millimeter) og bred, blank, svart hjortebille. Hannens kjever er forholdsvis lange, tydelig lengre enn hodet, nokså rette med en oppstående tann på oversiden og en kam av fine tenner i spissen. Hodet har et vinklet framspring under og foran hvert fasettøye. Pronotum er avrundet, stort og bredt, kraftig innsnevret bakerst. Dekkvingene er nokså jevnbrede, litt innsunkne på sidene foran, beina er svarte. Hunnen ligner hannen bortsett fra at kjevene ikke er like forstørrede, kroppsformen er litt bredere.
Utbredelse
Arten er utbredt i Thailand, Laos, Vietnam og det sørlige Kina.
Analog (programvare)
Analog er et gratis og åpent web-analyseverktøy som er tilgjengelig for nesten alle typer operativsystem, inkludert Microsoft Windows, Mac OS, Linux, BSD og et stort utvalg forskjellige UNIX-varianter.
Analog gir støtte for analysering av en webservers logger, slik at data lettere kan leses og forstås. Trafikkmønsteret kan deles inn i timer, dager, måneder og år, og man kan enkelt få oversikt over brukerens operativsystem og nettlesere. Analog er svært hurtig og fleksibelt, en test viser at den kan analysere over 2 millioner logglinjer på rundt 15 sekunder på et moderne x86-system.
Som analyseverktøy kan Analog være et alternativ til Webalizer og AWStats, men Analog bruker enklere grafikk, hovedsakelig bare kakediagram og streker. I tillegg er Analog enkel å modifisere igjennom konfigurasjonsfiler, og det analyserte materialet kan presenteres enten i webformat eller via e-post. Ved å bruke tilleggsprogramvare kan man også forskjønne webpresentasjonen, eller til og med også analysere andre typer loggfiler, som mail-logger.
BusinessEurope
BusinessEurope (på engelsk formelt Confederation of European Business) er den europeiske paraplyorganisasjonen for næringslivs- og arbeidsgiverorganisasjoner. Organisasjonens norske medlem er Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).
Nærbø stasjon
Nærbø stasjon ligger 37,68 kilometer fra Stavanger i Hå kommune på Sørlandsbanens kilometer 561,16. Den ligger 31,4 meter over havet. Det har vært stasjon på Nærbø siden Jærbanens åpning i 1878.
Qiu Jin
Qiu Jin (kinesisk: 秋瑾, pinyin: Qiū Jǐn; født 8. november 1875 i distriktet Minhou i Xiamen i provinsen Fujian i Kina; henrettet 15. juli 1907 i Shaoxing i provinsen Zhejiang) var en revolusjonær fra Qing-tidens siste år. Hun var forfatterinne og en tidlig feminist.
Bakgrunn
Qiu Jin fikk en ukonvensjonell oppdragelse i landsbyen Shānyīn i Shaoxing i Zhejiang, og foreldrene sparte henne for fotbinding i barndommen. Hun lærte å skrive og lese, og ble kjent med de kinesiske klassikere i 11-årsalderen. Hun utviklet en særlig forkjærlighet for dikteren Du Fu. Hun lærte seg også å ri, og øvde seg i sverdkamp. Da hun var 21 år gammel ble hun gift med Wang Tíngjūn, sønn av en fremstående familie fra Hunan. Hun flyttet med ham til Beijing og fikk to barn med ham. Det viste seg snart at mannen var alkoholiker.
Revolusjonær
Høsten 1904 pantsatte hun sine smykker og dro til Japan for å studere. Der kom hun raskt i kontakt med flere kinesiske hemmelige selskaper som ville styrte Qing-dynastiet. Hun ble medlem av flere, blant annet av Tongmenghui grunnlagt av Sun Yat-sen. Hun var også med på å grunnlegge en ren kvinnelig organisasjon i samme ånd, Gongaihui (共愛會). Hun engasjerte seg også for å få slutt på fotbinding.
I februar 1905 dro hun tilbake til Kina. Der rekrutterte sin kusine Xu Xilin til Tongmenghui. I 1906 grunnla hun et radikalt ukeblad for kvinner sammen med en annen dikterinne, Xu Zihua, i Shanghai. I 1907 ble hun rektor for Datong-skolen i Shaoxing, en skole for gymnastikklærere, men dette var bare et skalkesjul for militær opplæring av revolusjonære.
Den 6. juli 1907 forøvet hennes kusine i Anqing et vellykket attentat mot En Ming, guvernøren for provinsen Anhui. Den planlagte påfølgende oppstanden ble imidlertid forrådt og slått ned, og Xu Xilin ble arrestert, forhørt og henrettet.
Den 12. juli ble også Qiu Jin arrestert. Ettersom det forelå belastende material mot henne, ble hun dømt og tre dager etter henrettet. Hun var blitt torturert, men skal ikke ha røpet noen av de revolusjonæres hemmeligheter.
Archetypus
Archetypus er en slekt av biller som hører til underfamilien sagbukker (Prioninae) i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore til store (gjerne 30-40 millimeter), litt flate, gulbrune eller rødbrune trebukker. Hodet er ganske stort, antennene forholdsvis korte. Pronotum er rektangulært og mye bredere enn langt, med litt fintannet ytterkant. Oversiden er hårløs.
Levevis
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det nordøstlige Australia, Ny-Guinea og de østlige delene av Indonesia.
Germansk dugleiksrune
Germansk dugleiksrune (tysk: Germanische Leistungsrune) er et ferdighetsmerke som ble gitt til medlemmer av Germanske-SS.
Merket tilsvarer Det tyske sportsmerket og SA-sportsmerket, og ble gitt etter å ha oppnådd visse krav innen idrett. Merket ble innstiftet av Reichsführer-SS Heinrich Himmler 15. august 1943. Omtrent 1,000 eksemplarer er dokumentert utdelt, men tallet er ganske sikkert noe høyere.
Ifølge en reportasje i Aftenposten mandag 19. august 1944 ble dyktighetsmerket utdelt for første gang i Norge da 25 nordmenn fra Germanske SS Norge i en seremoni på SS-skolen på Kongsvinger Festning mottok utmerkelsen. SS-Obergruppenführer, general Wilhelm Rediess delte ut, mens minister Sverre Riisnæs var til stede.
Yasin Ehliz
Yasin Ehliz (født 30. desember 1992) er en tysk ishockeyspiller.
Germansk dugleiksrune
Utforming
Merket er sirkelformet og konveks, med et hakekors av kobberbelagt sink. Midt på hakekorset er to 5 millimeter store SS-runer i tambak som er sort-emaljerte med sølvkanter. Runene er festet med fire runde pins. Merket ble produsert i gradene bronse og sølv (bronse eller sølv-belagt). Det ble festet med en bred nål på baksiden. Grunnet forskjellig bøyning på merkene kom de i tre typer: 45 mm i diameter med 29 mm lange runer, 46,5 mm diameter med 31 mm lange runer, og 49 mm i diameter med 32 mm lange runer.
Yasin Ehliz
Han representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok sølv.
Germansk dugleiksrune
Kriterier
Merket kunne også tas av ikke-medlemmer av Germanske-SS, men de måtte da ta en politisk lederutdannelse på er Germansk-SS servicesenter.
Kriterier for å kunne få merket:
Brindisi
Brindisi er en havneby i regionen Puglia i Sørøst-Italia, kjent for sin flåtebase og petrokjemiske industri. I oldtiden het byen Brindisium, eller Brundisium (latin), og var endepunkt for Via Appia, og et overfartssted til Hellas og Orienten. I dag har Brindisi en flyplass og en travel ferjehavn.
Innbyggertallet i 2004 var 87 935.
Brigata marina «San Marco», en del av den italienske marinen, har hovedkvarter i Brindisi.
Arild Brinchmann
Arild Brinchmann (født 31. januar 1922 i Oslo, død 9. oktober 1986) var en norsk teatersjef og regissør både for film og teater. Hans produksjon omfattet både spille- og dokumentarfilmer.
Bakgrunn
Arild Brinchmann var sønn av legen og forfatteren Alex Brinchmann (1888–1978), og ble født i Oslo i 1922. Hans søster Helen Brinchmann var også skuespiller. Diplomaten Lauritz Grønvold var hans mors tvillingbror.
Brinchmann skulle ha tatt examen artium i 1940, men kunne ikke på grunn av krigsutbruddet. Under krigen deltok han i motstandsbevegelsen, blant annet som grenselos til Sverige. Mot slutten av krigen satt han en periode fengslet på Grini fangeleir. Da freden kom, var han med på å henta falne nordmenn hjem fra Tyskland og Polen, og han deltok i letingen etter Nordahl Grieg.
Karriere
Etter dette studerte han jus en tid før han tok til å studere regi, både i Norge, Tyskland og Sverige, der han blant annet ble kjent med Ingmar Bergman. Han filmdebuterte som regissør med dokumentaren Vi banker på fra 1951, som handlet om flyktningleirer i Europa. Denne filmen fikk han Statens filmpris for. I 1954 mottok han Statens filmstipend, og hans første spillefilm, Ut av mørket kom i 1958 med manus av Alex Brinchmann. Samme år utgav han Høysommer, etter en novelle av Cora Sandel.
I 1959 ble han ansatt i NRK der han fra 1960 til 1967 var Fjernsynsteatrets første sjef, og introduserte moderne samtidsdramatikk for et større norsk publikum, ved å hente inn stykker av Samuel Beckett og Harold Pinter. Han ville at Fjernsynsteatret skulle bli landets fremste teaterscene, og høstet en del kritikk for dette.
Etter dette var han sjef for Nationaltheatret fram til 1978. Han var svært kvalitetsbevisst, noe som kan eksemplifiseres ved da han i 1969, valgte å avbryte forestillingen Congo etter generalprøven. Brinchmann mente at forestillingen ikke holdt kunstnerisk mål. Dette hadde aldri hendt på Nationaltheatret tidligere. I tillegg ansatte han flere faste teaterinstruktører, som Kirsten Sørlie, Edith Roger, Janken Varden, Per Bronken, Magne Bleness og Jan Bull, som skulle arbeide i team. Dessuten ansatte han skuespillere som den gang var ukjente, for eksempel Lars Andreas Larssen og Sverre Anker Ousdal.
I samarbeid med Janken Varden satte Brinchmann opp forestillingene Et spill om pugg og Kongens morgentøfler på Fagerborg skole i 1969 for å nå ut til et nytt publikum. Noen av stykkene ble Brinchmann kritisert av teaterstyret for å hente inn, fordi man mente de var for politiske for teatret. Brinchmann på sin side krevde full frihet innen repertoaret. Han ville ofte hente inn radikale teaterstykker, som stod i opposisjon til de konservative teaterstykker. Som teatersjef fikk han meget støtte fra styreformannen Jens Christian Hauge.
Da Brinchmann gikk av, markerte mange skuespillere sin motstand mot ham ved å ikke møte opp på den offisielle avskjedsfesten, men derimot reise på fest hos Toralv Maurstad i Holmenkollen. Likevel ble det en verdig avskjedsmarkering, der den da pensjonerte, men respekterte skuespilleren Per Aabel holdt takketale for Brinchmann. «Jeg måtte bli pensjonist, før det kom en teatersjef som lærte meg at teater er mer enn oss store stjerner,» sa Aabel.
Etter avgangen for Nationaltheatret var han frilansinstruktør.
Dodacles
Dodacles er en slekt av lysbiller.
Utseende
Hannene er middelsstore, avlange, rødlige til svarte lysbiller. De har kraftig kamformede antenner og store fasettøyne. Dekkvingene er noe rundede.
Levevis
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i den neotropiske økosonen (Costa Rica).
Systematisk inndeling
Navnet er et anagram av Cladodes.
Nikolaikirche (Berlin)
Nikolaikirche er en kirke i Mitte i Berlin, opprinnelig oppført mellom 1220 og 1250, og siden endret flere ganger. Den er byens eldste kirke og er beskyttet som kulturminne. Kirken ligger i strøket Nikolaiviertel mellom Spandauer Strasse, Rathausstrasse, Spree og Mühlendamm.
Kirken er karakteristisk med to spir i kirketårnet. Tårnet med de to spirene ble oppført i 1876 og avløste da et asymmetrisk tårn, med ett spir.
Den siste gudstjenesten i kirken ble holdt i 1939. Bygningen ble sterkt skadet under den andre verdenskrigen. I forbindelse med Berlins 750-årsjubileum i 1987 foretok DDR-myndighetene en totalrenovering av bygningen. Kirken tilhører Stiftung Stadtmuseum Berlin og brukes som museum og konsertlokale.
Skippund
Et skippund er en gammel måleenhet for vekt, særlig innenfor skipslast.
Baldassare Cittadella
Baldassare Cittadella (født 1603 i Lucca i Italia, død 3. desember 1651 til sjøs utenfor Goa i India) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.
Skippund
Enheten tilsvarte 20 lispund, dvs ca. 160 kg i snitt. Skippundet varierte imidlertid mye fra landsdel til landsdel og gjennom tiden. Ett skippund «tunsbergvekt» tilsvarte 4 fjerdinger, 20 lispund eller 24 spann. I Borgarsysla var ett lispund lik 720 pundsmerker eller ca. 185 kg. I Rogaland tilsvarte ett skippund 4 vetter, 24 spann eller 576 pundsmerker omkring 1750. I Trøndelag tilsvarte ett skippund 4 vetter, 8 våger eller 24 lispund (tilsvarende ca. 148 kg).
Baldassare Cittadella
I 1635 kom han til Macao, og der var han rektor for seminaret og fikk et særlig ansvar for nydøpte kinesere. Han omkom under en reise tilbake til Roma.
Skippund
Ifølge landloven av 1277 var ett skippund lik 24 vetter (ca. 148 kg). Vekten økte imidlertid og ble senere regnet å utgjøre omkring 185 kg.
Skippund tunge refererer til hardt korn, typisk rug eller bygg, malt eller mel.
Gross
Gross er en gammel mengdeenhet som tilsvarer 12 dusin, altså 144 stk.
Et gross er en forkortelse for franske grosse douzaine som betyr stort dusin, eller stor tylft. Et gross er definert som 12 dusin, altså 144 stykker.
Storgross
Et storgross tilsvarer 12 alminnelige gross, det vil si 1728 stykker. Begrepet går tilbake til kontinentale forhold i forretningsverden på 1700-tallet.
Maria Ubach Font
Maria Ubach Font (født 14. juni 1973 i La Massana) er en andorransk diplomat. Hun ble i 2017 landets utenriksminister.
Liv og virke
Etter skolegang i landets franske skolevesen studerte hun ved universiteter i Frankrike. Etter først å ha studert internasjonal politikk ved Université Panthéon-Sorbonne i Paris, der hun fikk graden magistère i 1997, studerte hun økonomi ved universitetene i Toulouse og Grenoble og oppnådde lisensiatgrad i 1998. Senere har hun gjennomført kurs i USA, ved Universitat d'Andorra og École nationale d'administration.
Hun begynte i 1998 å arbeide i Andorras utenriksdepartement. Samme år ble hun postert i Strasbourg, der hun tjenestegjorde ved Andorras representasjon til Europarådet. Fra 2001 til 2006 var hun ved ambassaden i Frankrike. Etter en periode i hjemlandet, ble hun i oktober 2011 ambassadør til Frankrike og samtidig også ambassadør til Portugal, permanent delegat ved Unesco og statsministerens personlige representant til Organisation internationale de la francophonies faste råd. I juni 2015 ble hun ambassadør i Belgia, Luxembourg og Nederland, samt Tyskland og sjef for Andorras representasjon til Den europeiske union.
I juli 2017 ble hun sitt lands utenriksminister.
Tone Heimlund
Tone Heimlund (født 24. mai 1985) er en tidligere fotballspiller med landskamper.
Hun spilte i 2000 for Kvaløysletta utenfor Tromsø. Hun går i 2002 til naboklubben Fløya IF og debuterer på J17-landslag. Fløya rykket opp til Toppserien i 2002. Året efter ble det J19, med scoring efter 105 sekunder i første kamp. Hun ble toppscorer i Toppserien 2005 med 18 mål. Heimlund spilte for Norges kvinnelandslag i fotball i 2005, blant annet uttatt til troppen som var i EM i fotball for kvinner 2005 (ingen spilletid).
Ifølge Sunnmørsposten var hun i 2006 ute grunnet sykdom og alvorlig kneskade. Hun gikk skadet både 2007 og 2008. Siste kamp for Fløya ble spilt i 2007.
Herding
Herding er i metallurgi og metallarbeid prosessen som benyttes for å øke hardheten i metallet. Hardere metall har en høyere motstand mot skader fra mindre hardt metall. Herding innebærer at et materiales mekaniske egenskaper forbedres gjennom at forvridningsbevegeligheten i et metall kontrolleres. Herding bidrar både/eller til metallets hardhet og fasthetsøkning, særlig i stål, men prosessen benyttes også på andre metaller, som eksempelvis varm- og kaldutherding av aluminium.
Herding av stål er mulig ettersom stålet endrer struktur avhengig av temperatur. Ved romtemperatur og opp til det som kalles nedre omvandlingsgrense har stålet en kubisk, romsentrert struktur der hver kube kan sies å inneholde 9 atomer. Over nedre omvandlingsgrense går strukturen over til kubisk flatesentrert struktur, en tettere struktur der hver kube inneholder 14 atomer. Nedre omvandlingsgrense er avhengig av karbon i stålet, slik at lavt (0,05%) karboninnhold har en høy omvandlingstemperatur (ca 900°C). Ved ca 0,83% karbon har stålet sin laveste omvandlingstemperatur (723°C).
Vietnam under OL
Vietnam deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Etter Den første indokinesiske krig og delingen av Vietnam i 1955, ble de representert av Sør-Vietnam, som under OL benyttet navnet Vietnam med landskoden VIE. Vietnam ble gjenforent i 1975 etter Vietnamkrigen, og har deltatt gjenforent med samme landskode fra og med Sommer-OL 1980 i Moskva. Vietnam har aldri deltatt i vinterlekene.
Herding
Etter herding vil stålet være svært sprøtt, slik at den minste formendring vil føre til brudd. For å gjøre det herdete stålet seigere slik at det tåler formendring uten at det fører til brudd, foretas en anløping. Da varmes stålet opp til 160 – 600 grader med etterfølgende avkjøling. Lav anløpingstemperatur fører til en liten reduksjon av hardheten, men seigheten blir vesentlig bedre. Høy anløpingstemperatur vil føre til sterk reduksjon av hardheten, men vil bevare en vesentlig økning av fastheten og oppnå høy seighet (seigherding).
Metall kan for eksempel herdes ved å slå på det, såkalt arbeidsherding. Da oppstår mange nye dislokasjoner i metallet. Dette ble brukt i landbruket i gamle dager for å herde ljåblad.
Makenzie Fischer
Makenzie Fischer (født 29. mars 1997) er en amerikansk vannpolospiller.
Hun representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok gull i kvinnenes turnering.
Senter for utvikling og miljø
Senter for utvikling og miljø (SUM) er et forskningssenter ved Universitetet i Oslo med fokus på internasjonal utvikling og miljøspørsmål. Det er organisert som et senter uten fakultetstilknytning, direkte underlagt universitetsstyret. Senter for utvikling og miljø ble etablert i 1990 som en del av oppfølgingen av Brundtland-rapporten, og ble senere slått sammen med Program for forskning og utredning for et bærekraftig samfunn (tidligere Alternativ Framtid), etablert i 1984.
Professor Kristi Anne Stølen er senterleder.
Historie
Senter for utvikling og miljø i dagens form er resultat av sammenslåingen av to tematisk nært beslektede forskningssentre ved Universitetet i Oslo, med røtter tilbake til 1984.
Alternativ Framtid/Program for forskning og utredning for et bærekraftig samfunn (1984–2006)
I 2000 ble Program for forskning og utredning for et bærekraftig samfunn (ProSus) ved Universitetet i Oslo innlemmet i Senter for utvikling og miljø. ProSus ble etablert i 1984 under navnet Prosjektet Alternativ Framtid. Alternativ Framtid var et norsk forskningsprosjekt knyttet til bærekraftig utvikling, som eksisterte fra 1984 til 1996 i sin opprinnelige form. Prosjektet ble til gjennom initiativ fra 17 organisasjoner, bl.a. Norges Naturvernforbund, Human-Etisk Forbund og Framtiden i våre hender, og ble finansiert gjennom bevilgninger fra Stortinget og Norges forskningsråd. I begynnelsen av 1990-årene ble prosjektet direkte underlagt Norges almenvitenskapelige forskningsråd. Fra 1996 ble prosjektet videreført som Program for forskning og utredning for et bærekraftig samfunn (ProSus), en egen enhet ved Universitetet i Oslo som var finansiert av Norges forskningsråd. ProSus fortsatte som eget strategisk universitetsprogram underlagt Senter for utvikling og miljø fra 2000 til 2006. Da ProSus opphørte som egen enhet hadde ProSus ti ansatte og den siste direktøren (1992–2006) var statsviteren William M. Lafferty; ProSus' gjenværende personale og prosjekter ble i 2006 integrert med resten av SUM. ProSus hadde særlig fokus på kartlegging og evaluering av Norges oppfølging av Rio-avtalene og retningslinjene fra FNs kommisjon for bærekraftig utvikling.
Forskning
SUMs forskningsportefølje kjennetegnes av en tverrfaglig tilnærming til sentrale tema innen utviklings- og miljødebatten.
SUMs forskning er internasjonal, både når det gjelder geografisk fokus: Asia, Afrika, Latin-Amerika og Europa, forskningssamarbeid og publisering. I en situasjon med økt politisk fokus på koblingen mellom utvikling og miljø, ønsker SUM å frembringe forskningsresultater med betydning for samfunnsutviklingen.
SUMs forskning er forankret i fire tematiske fokusområder: SUM fremmer forskning på en rekke temaer innen disse bredt definerte forskningsområdene. Geografisk sett ligger forskningens hovedfokus på  Latin-Amerika, Sør- og Sentral-Asia og Afrika sør for Sahara.
SUM  er involvert i en rekke prestisjefylte internasjonale prosjekter finansiert av Forskningsrådet, Det Europeiske Forskningsrådet, Utenriksdepartementet og NORAD.
SUM er vertsinstitusjon for Oslo Academy of Global Governance og The Independent Panel on Global Governance for Health
SUM var også det akademiske hjemmet til grunnleggeren av dypøkologien, professor Arne Næss, og er arrangør av det årlige arrangementet «Arne Næss Symposium» knyttet til Arne Næss-professoratet.
Nettverk
SUM har knyttet til et nettverk av nasjonale og internasjonale  forskningspartnere, og har et tett samarbeid med forskere på den sørlige halvkule. Senteret er koordinator for nettverkene
Utdanning
Selv om SUM i hovedsak er en forskningsinstitusjon tilbyr senteret kurs på master- og doktorgradsnivå, samt en internasjonal mastergrad i Utvikling, miljø og kulturell endring. Senteret har status som forskerskole, og spesialiserer seg på å utdanne akademikere interessert i tverrfakultære perspektiver på utvikling og miljø.
Nils og Mette
«Nils og Mette» er en gammel vise som kom i skillingstrykk rundt 1895, og skal stamme fra Jessheimtraktene på Romerike.
Teksten
han var da søtti og vel så det og liten var han og stygg å se. en lørdagsaften hun sa på gjøn: Min kjære Nils du er virkelig skjønn. og sier: Mette vil du ha meg så kan du skjønne at jeg tar deg. en han han sier: Vi setter bo i alle dager jeg blir deg tro. men Nils han hvisker: Det blir nok råd, de penger skal jeg vel saktens få. og opp i stuen han trenger inn og penger finn i skuff og skrin. nå lille Mette hun smiler litt, og hvikser: Godt at jeg ble han kvitt.
Ed Hunter
Ed Hunter er et førstepersonsskytespill utgitt våren 1999, og som er basert på – og akkompagnert av – Iron Maiden og bandets musikk. Selve spillet er utviklet av Synthetic Dimensions.
Spillet blir levert på tre CD-plater; den første inneholder 14 låter, den andre inneholder 6 låter og installasjonsprogrammet for spillet, mens den tredje inneholder selve spillet. Lydsporet består av de 20 mest populære låtene av bandet, som ble stemt frem av Iron Maiden-tilhengere på bandets offisielle hjemmeside.
Nivåer
LEVEL 1: London's East End
LEVEL 2: The Shady Pines Asylum
LEVEL 3: The Pits of Hell
LEVEL 4: The Graveyard
LEVEL 5: The Pharaoh's Tomb
LEVEL 6: Blade Runner
LEVEL 7: Futureal
LEVEL 8: Finale
Idar
Idar er et skandinavisk mannsnavn. Navnet er nokså sjeldent, med 1432 navnebærere i Norge i 2012, og svært få i andre land.
Etymologi
Idar har to opprinnelser. Det er:
Idhari er et beslektet gammelhøytysk navn.
Utbredelse
Idar er kjent brukt første gang i 1841 i Sverige og i 1850 i Norge. I Norge har navnet tradisjonelt vært mest brukt i Sogn og Fjordane, Møre og Romsdal, Trøndelag og Nord-Norge. Navnet hadde størst popularitet på 1930-tallet og har siden blitt sjeldnere brukt.
Idar har norsk navnedag 4. september.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Anisotyma
Anisotyma er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, litt blank, svart trebukk med gule striper. Antennene er lengre enn kroppen, de indre leddene er tykke og kraftige med stive hår på innersiden, de ytre ganske tynne. Pronotum har rundede sider og er omtrent så bredt som dekkvingene, som er jevnt tilsmalnende bakover. På beina er lårene tydelig fortykkede.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra El Salvador.
Tannin
Tannin, eller garvestoff, er en naturlig forekommende syre som finnes i mange forskjellige planter og plantedeler. Foruten i te, kaffe m.fl. nytelsesmidler ble den utnyttet i form av quebracho (bark av en spesiell eikeart) til garving av dyrehuder til skinn og lær.
Tanniner tilhører en klasse av kjemiske forbindelser kalt polyfenoler. Tanniner og andre polyfenoler gir gjerne et bittert smaksbilde, og stoffene kamuflerer også ofte andre mer behagelige smaker slik som fruktigheten i vin eller juice, eller rikheten i kaffe, te, sjokolade, whisky og andre typer brennevin. Tanniner og lignende polyfenoler finner man spesielt i skall og frø til frukt og grønnsaker samt i bladverket til planter, som for eksempel teblader. Når det gjelder vin, kommer tanninene fra drueskall, steiner, stilker og trefat.
Tannin finnes også i store mengder i eikenøtter. For å bli kvitt tanninen måtte man male/knuse nøttene til mel og la dem ligge i et nett i rennende vann i et par dager, koke eller riste dem, noe som gjør nøttene spiselige.
Tanniner i vin
Det er tanninene i vinen som gir den beske og tørre smaken som astringerer, «tørker ut», munnhulen. De kommer fra skall og steiner og stilker på druer, og fra eikefatlagring av vin. Tannin er vesentlig for at rødvin skal utvikle seg ved lagring. Den fungerer som konserveringsmiddel i vinen på samme måte som syre i hvitvin. Tannin renser og forfrisker også munnen når du spiser fet kjøttmat.
Eikefatlagring av sprit gir både farge og smak til forskjellige sorter brunt brennevin der tannininnholdet øker med økende lagringstid.
Garvestoff / tanniner i vin kan etter fremstilling håndteres på flere ulike måter for å gi en mer balansert og rikere smaksopplevelse:
En annen teknikk for å gjøre tanninene rundere er å sørge for en viss tilførsel av oksygen under modningen. Eikefatet er ikke 100 % lufttett og gjør at små mengder med oksygen slipper til. I ståltanken kan man kunstig tilføre ørsmå mengder med luft, såkalt mikrooksidering. Under modningen kan man også velge å la luft slippe til når vinen omstikkes /tappes over på annet fat. I alle tilfeller gjør oksygenet at tanninene blir av en rundere og mer behagelig karakter.
Før servering kan vinen dekanteres, dvs. helles over i en karaffel, noe som gjør at vinen luftes enda mer og blir rundere og mer kompleks. I mange tilfeller er det også slik at vinen smaker bedre dagen etter flasken er blitt åpnet. Oksygen er altså vinens venn når det tillates å virke i passe mengde.
Bundesliga 2004–2005
Bundesliga 2004–2005 var den 42. sesongen siden opprettelsen av ligaen. Den ble spilt i tidsrommet fra 6. august 2004 til 21. mai 2005.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Nesespray
Nesespray eller nasalspray er en fellesbetegnelse for ulike lettflytende substanser som sprutes (sprayes) inn i nesen, enten som et løsemiddel for mucus (snørr, tett nese), tette bihuler, antihistaminer eller som smertestillende middel mot spesielt kraftig primærhodepine. Sprayflasken er gjerne ganske liten og utrustet med en enkel mekanisk pumpemekanisme som leverer en tilmålt dose når den presses inn. Dysen er ofte laget slik at den finfordeler væsken som ørsmå dråper i nesen.
De aller fleste nesesprayer mot mucus består av lettflytende reseptfrie legemidler som skal brukes i et begrenset tidsrom, men det finnes også ufarlige saltvannsløsninger som kan brukes til å løse opp enkle tilfeller av mucus. Saltvann har ingen tidsbegrensning på bruken, men er ikke like effektiv. Reseptbelagt nesespray skal brukes slik legen foreskriver den.
Mot enkelte typer spesielt kraftig hodepine, som noen tilfeller av migrene og enkelte typer trigeminal-autonome hodepiner, kan triptaner tilføres som smertestillende nesespray. Dette gjelder blant annet sumatriptan og zolmitriptan, som begge er reseptbelagt.
Frank McLintock
Francis «Frank» McLintock (født 28. desember 1939 i Glasgow) er en skotsk tidligere fotballspiller, kjent for sin tid hos Arsenal FC, men han spilte også for Leicester City F.C. og Queens Park Rangers FC. Han ble kåret til Football Writers' Association Footballer of the Year i 1971.
McLintock startet sin fotballkarriere som ving hos Leicester City FC i 1957 men måtte vente i to år på sin debutkamp i 1959. I Leicester var han med på å tape to FA-cupfinaler i 1961 og 1963 og vinne ligacupen i 1964. Han debuterte på landslaget til den 4. juni 1963 i en kamp mot der skottene tapte 3-4. Totalt spilte han ni landskamper for Skottland og scoret ett mål.
I oktober 1964 ble han kjøpt opp av Arsenal, og han ble straks en av lagets viktigste spillere i en tid med stor suksess for klubben. I 1967 ble han valgt til lagkaptein av manager Bertie Mee og tok laget til to ligacupfinaler på rad. Begge finalene, i 1968 og 1969 endte med tap, og McLintock var så nedbrutt at han ønsket å forlate Arsenal. Bertie Mee klarte å overtale ham til å bli og i løpet av de neste to årene vant klubben tre troféer med McLintock som kaptein.
Wimbledon-turneringen 1968
Wimbledon-turneringen 1968
Frank McLintock
Han prøvde seg som manager for Leicester i sesongen 1977-78 uten suksess, og laget rykket ned en divisjon. I 1984 ble han ansatt som manager hos Brentford FC hvor han ble til 1987 før han tok jobb i trenerstaben til Millwall FC.
Etter fotballkarrieren har han jobbet som fotballkommentator, først for BBC Radio, og i den senere tiden for Sky Sports.
Jan Christiansen (fotballspiller)
Jan Clifford Christiansen (født 8. april 1941) er en norsk tidligere fotballspiller og fotballtrener. Han spilte i den sentrale midtbaneposisjonen til Rosenborg, og han var trener for Rosenborg sesongen 1975.
Biografi
Jan Christiansen kom til Trondheim i 1965 som student på Norges tekniske høgskole. Han hadde på dette tidspunktet tidligere spilt for Enebakk og Lillestrøm. Fra 1966 spilte Christiansen fast som midtbanespiller på Rosenborg. I sesongene 1967–1975 spilte Christiansen 160 kamper og scoret 25 mål i 1. divisjon (tilsvarer eliteserien) og vant serien tre ganger og cupen én gang. Han spilte 14 europacupkamper og scoret tre mål. Christiansen var kaptein både på Rosenborg og på landslaget. Han spilte 13 landskamper.
Helgelandsmoen leir
Helgelandsmoen leir var militærleir på Helgelandsmoen i Hole kommune, men er nå nedlagt. Våren 2004 ble leiren kjøpt av lokale investorer, som senere stiftet Helgelandsmoen Næringspark AS. Her finnes fredede objekter bl.a. friluftskirke, kapell, vanntårn, depot/kornmagasin og minnesmerker. Maleren Edvard Munch var i en periode innlagt på sykestua her.
Sommeren 1868 etablerte 2. Akershusske Infanteribrigade seg på Helgelandsmoen, etter at Armédepartementet året før inngikk leieavtale med eieren av gården Helgeland om leie av det arealet som het Stormoen. Samme år trådte også den nye hærordningen i kraft. Det medførte blant annet til at det tidligere Hallingdalske Musketérkorps, Ringerigske Compagni forsvant til fordel for bataljonsbetegnelsen. Samtidig ble det Ringerigske Compagni delt. Hole ble da tillagt den Hallingdalske Bataljon, men Hønefoss, Norderhov og Ådal ble overført til Valdres Bataljon.
I moderne tid var imidlertid leiren ved Helgelandsmoen kjent som Hærens våpentekniske korps skole og øvingsavdeling (HVKSØ) og senere Våpenteknisk Regiment (VTR). Befalskolen for hærens våpentekniske korps (BSHVK) og Hærens yrkesskole for våpenteknisk befal (HYSVT) var også lokalisert her. I 1989 ble HYSVT lagt ned, og parallelt ble Hærens våpentekniske fagskole (HVTFS) etabert i 1987. Det siste kullet fra HYSVT med billinje, våpenlinje og elektrooptisk linje ble uteksaminert i 1989. På 90-tallet ble også Befalskolen for transport og intendantur (BSHTI) flyttet fra Vatneleiren til Helgelandsmoen, og slått sammen med BSHVK under navnet Befalsskolen for Hærens trenvåpen (BSHT).
Det var tidligere i alt tre militærleirer rundt Hønefoss: Hvalsmoen, Helgelandsmoen og Eggemoen. Alle ble vedtatt nedlagt 13. juni 2001.
Gerrit Fauser
Gerrit Fauser (født 13. juli 1989) er en tysk ishockeyspiller.
Han representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok sølv.
Hevn
Hevn er en form for negativ gjengjeldelse, at vondt gjengjeldes med samme mynt.
I det moderne samfunn er alvorlige former for hevn, som blodhevn, langt på vei forsvunnet. I norrøn tid fikk man ikke sette seg i død manns høysete før han var hevnet.
I Andre Mosebok 21,23-25 innskjerpes det at «skjer det en skade, skal du bøte liv for liv, øye for øye, tann for tann, hånd for hånd, fot for fot, brannsår for brannsår, flenge for flenge, skramme for skramme.» Men var det en trell som fikk ødelagt øyet eller mistet tannen, holdt det å gi ham eller henne friheten. Francis Bacon beskrev hevn som en type «vill rettferdighet» som krenker loven ved å sette den til side.
Ifølge Immanuel Kant sørger hevnen for at balansen i universet gjenopprettes.
Winston-Salem
Winston-Salem er en by i den amerikanske delstaten Nord-Carolina med et folketall på 224 889 (2008).
Kolossen på Rhodos
Kolossen på Rhodos var en enorm statue av den greske solguden Helios som ble reist på Rhodos i Egeerhavet, på 200-tallet f.Kr. Statuen hadde omtrent samme størrelse som Frihetsgudinnen i New York, USA, men var plassert på en lavere plattform. Kolossen på Rhodos var ett av verdens syv underverker.
Winston-Salem
Byen ligger nord i delstaten, rundt 70 km vest for Greensboro og rundt 45 km sør for grensen til Vest-Virginia.
Winston-Salem har flere universiteter og høyskoler, som Wake Forest University, Winston-Salem State University, North Carolina School of the Arts og Salem Academy and College.
Kolossen på Rhodos
Beslutningen om å bygge statuen
Under krigshandlingene hadde øya Rhodos vært på Ptolemaios I Soter sin side og da Ptolemaios etter hvert tok styringen over Egypt, dannet de en allianse som kontrollerte det meste av handelen i det østlige Middelhavet.
En annen av Alexanders generaler, Antigonos I Monofthalmos, mislikte utviklingen sterkt. I 305 f.Kr. fikk han sin sønn Demetrios, som nå var blitt en berømt general på egne vegne, til å invadere Rhodos med en hærstyrke på 40 000 mann. Byen var sterkt befestet og Demetrius måtte bygge en serie med store beleiringstårn for å komme over bymurene. Den første ble montert på seks skip, men det blåste overende i en storm før det kunne bli brukt. Han forsøkte på nytt med ett som var enda større, Helepolis, og som var landbasert, men rhodesierne forsvarte seg med å oversvømme området foran tårnet slik at det ikke kunne bli rullet fram mot murene.
I 304 f.Kr. sendte Ptolemaios en flåte av skip til Rhodos og Demetrios’ arme kom seg unna i et hastig tempo, så hastig at de etterlot det meste av utstyret sitt. Til tross for fiasko fikk Demetrios likevel kallenavnet Poliorcetes, «byenes beleirer», av hans etterfølgere andre steder. For å feire seieren besluttet rhodesierne å bygge en gigantisk statue av deres guddommelige beskytter, solguden Helios. Konstruksjonen ble overlatt til Khares, en innfødt på Rhodos, og som hadde erfaring med store statuer fra før. Hans lærer, den berømte skulptøren Lysippos hadde reist en 18 meter høy statue av guden Zevs. Tidligere, 435 f.Kr. hadde Phidias reist en 12 meter høy statue av Zevs i Olympia og som ble betraktet som den mest berømte skulptur i den greske antikken. Det var med andre ord stor prestisje knyttet til kombinasjonen guddommelig motiv og storslått størrelse.
Byggingen og statuens videre skjebne
Oldtidens opptegnelser, som er noe selvmotsigende, beskriver konstruksjonen ved at den ble bygget i flere steinkolonner eller i tårn av steinblokker som byggets indre. Den ble reist på en 15 meter høy sokkel av hvit marmor i nærheten av innløpet til havnen, muligens på en molo (bølgebryter) ved havnen. Jernbjelker ble drevet inn i steintårnene og bronseplater ble festet til bjelkene og dannet ‘huden’, statuens ytre flater. Mye av materialene var blitt smeltet ned fra de våpen som Demetrios’ hærstyrker hadde etterlatt seg, og det etterlatte beleiringstårnet ble brukt som stillas rundt konstruksjonen. De øverste delene ble bygget ved å bruke en rampe fra bakken. Statuen i seg selv ble over 34 meter høy.
Konstruksjonen ble ferdigstilt i 282 f.Kr. etter 12 år. Statuen sto dessverre bare i knappe 56 år før Rhodos ble rystet av et jordskjelv i 226 f.Kr. Statuen brakk ved kneleddene og falt mot land. Ptolemaios III Euergetes av Egypt tilbød seg å betale for å gjenreise statuen, men et svar fra et orakel gjorde rhodesierne redde for at de hadde fornærmet Helios med hovmod og de avslo tilbudet. Restene lå på bakken i over 800 år, og selv restene var så imponerende i seg selv at mange reiste dit for å se på dem. Plinius den eldre skrev at få mennesker kunne greie å favne armene rundt statuens tommel og at selv hver av fingrene var større enn de fleste statuer.
I 654 e.Kr. erobret en arabisk hærstyrke under Muawiyah I øya Rhodes, og, ifølge kronikøren Theophanes, ble restene av statuen solgt til reisende handelsmann fra Edessa. Denne fikk statuen brukket opp i mindre deler og fraktet som skrapmetall på ryggen av 900 kameler til sitt hjem. Deler av statuen fortsatte å dukke opp for salg i årene etter ved at de ble funnet langs karavaneruten.
Myten
Mange gamle illustrasjoner (øverst) viser statuen med en fot på begge sider av havnen slik at skip kunne seile mellom beina. William Shakespeare i teaterstykket Julius Cæsar (II, i 136-8) lar Cassius si til Cæsar selv:
Kolossen som står med begge bein på hver side av havnen er derimot en fantasi fra senere beskrivelser.
Kolossen i moderne tider
Det har vært mye debatt i moderne tid om Kolossen skulle gjenbygges. Tilhengerne har pekt på økt turisme, mens motstanderne har pekt på de store økonomiske omkostningene, over 100 millioner euro. Ideen har dukket opp mange ganger siden 1970-tallet, men på grunn av manglende bevilgninger har arbeidet aldri kommet i gang. Konkrete planer for Kolossen har eksistert siden 1998 av den gresk-kypriotiske kunstneren Nicolas Gotziamanis.
En moderne referanse til statuen finnes i sonetten «The New Colossus» av den amerikanske poeten Emma Lazarus (1849 – 1887) som sier
I diktets begynnelse sammenligner Lazarus Kolossen på Rhodos med dagens Frihetsgudinne i New York. Dette diktet ble plassert på en bronseplate i Frihetsgudinnen i 1903.
Panafrikanisme
Panafrikanisme er en politisk og kulturell retning som legger vekt på fellesskapet og solidariteten blant afrikanere, og som framhever og ønsker å bygge på verdiene i afrikanske kulturer.
Panafrikanisme betyr egentlig alt afrikansk. Det er både en tankeretning/ideologi og en sosial og politisk bevelgelse. Dens siktemål er å styrke selvfølelsen hos innfødte afrikanere og afrikansk-ættede i andre deler av verden, og forene dem i et globalt afrikansk fellesskap.
Willy Midelfart
Bakgrunn og arbeid
Willy Midelfart fikk undervisning av Per Krohg og Otte Sköld i Académie Scandinave i Paris 1925-26, og studerte på Statens kunstakademi under Axel Revold 1929–30 og 1939–40 hos Georg Jacobsen.
Midelfart var bereist og leste mye. Han var sosialist, og laget mange illustrasjoner til bevegelsens tidsskrifter, foruten at han illustrerte Arne Garborgs Bondestudentar (1934-utgaven) og Lise Lindbæks Spania og vi (1946).
Hans tidlige verker kunne tyde på en ny idylliker i norsk kunstliv. Rådhusfresken Det gror kan oppfattes som vitalistisk preget, med inspirasjon fra Munchs arbeider, men blir like gjerne forstått som en sosialistisk utopi, og et idealbilde av det framtidige klasseløse samfunnet.
Hans sosiale og politiske engasjement virket inn på kunsten som etter hvert ble sentrert om folks kår og hverdagslige verdighet og krigers elendighet. Blant hans tendens-malerier kan nevnes Politiet angriper (1932). Midelfart ble tatt med på listen over «ukunst» som NS laget som norsk motstykke til tysk «entartethet».
Verkene finnes blant annet i Nasjonalmuseet og Drammen museum. En minneutstilling ble vist i Kunstnerforbundet i 1976.
Oskars Amerika
Oskars Amerika er en norsk barnefilm skrevet og regissert av Torfinn Iversen, og produsert av Mona Steffensen. Filmen hadde premiere i Norge 24. mars 2017. Filmen hadde verdenspremiere på Filmfestivalen i Berlin i Generation Kplus programmet i Februar 2017. Filmen fikk terningkast fem i Aftenposten.
Handling
Noe motvillig tilbringer ti år gamle Oskar sommerferien på gården til bestefaren. Sommeren skal likevel vise seg å bli innholdsrik når han møter Levi som bor i nærheten med den nærsynte hesten sin. Sammen legger de en vill plan om å ro til Amerika.
Pietro Francesco Capacci
Pietro Francesco Capacci eller Cheng Fangji (født 21. november 1672 i Siena ved Napoli i Italia, død 28. juli 1715 i Macao i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.
I 1692 kom han til Kina, og fra 1695 til 1701 virket han på Hainan, og senere i Liuzhou og Fatshan i Guangzhou før han i 1704 vendte tilbake til Hainan. I 1712 ble han novisemester for jesuittene i Macao.
Robert Schistad
Robert Norman «Rob» Schistad (født 28. oktober 1966 i Windham i Ontario i Canada) er en canadiskfødt norsk tidligere ishockeyspiller. Han representerte Viking Ishockeyklubb.