cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
O jul med din glede (album)
O jul med din glede er et musikkalbum med Alf Prøysen, Arild Berggren og Sølvguttene, utgitt i 1959.
Dareios III av Persia
Etter at den ambisiøse ministeren Bagoas myrdet kong Artaxerxes III av Persia i 338 f.Kr. og hans sønn Arses i 336 f.Kr., forsøkte han å innsette en ny monark som ville være enklere å kontrollere. Han valgte Codomannus, en fjern slektning i det kongelige hus som hadde utmerket seg i kamp i en krig mot kadusianerne og tjente på den tiden som en kongelig budbringer. Codomannus var sønn av Arsames og hans bestefar var Ostanes, en av brødrene til Artaxerxes og hans bestemor var Sisygambis, datter til Artaxerxes II.
Codmannus tok det kongelige navnet Dareios III og demonstrerte raskt sin uavhengighet fra hans morderiske velgjører. Bagoas forsøkte da å forgifte Dareios også, men han ble advart og tvang Bagoas til å drikke giften selv. Den nye kongen var i kontroll over et ustabilt imperium. Store deler ble styrt av satraper som var misunnelige og ikke til å stole på. Innbyggerne var misfornøyde og opprørske.
I 336 f.Kr. ble Filip II av Makedonia autorisert av Korint-ligaen som sin øverste leder til å sette i gang en hellig krig som hevn mot perserne for å ha vanhelliget og brent templene i Aten i løpet av den andre perserkrigen. Han sendte en styrke inn i Lilleasia under kommandoen av hans generaler Parmenion og Attalus for å «frigjøre» grekerne som levde under persisk kontroll. Etter at de tok de greske byene i Asia fra Troja til Maiandros-elven, ble Filip myrdet og hans kampanje ble stoppet mens hans arving konsoliderte sin kontroll over Makedonia og resten av Hellas.
Dareios ble avsatt av sin satrap Bessus og ble myrdet på Bessus sine ordrer i juli 330 f.Kr. for å forsinke Aleksanders forfølgelse. Aleksander gav Dareios en storslått begravelse og giftet seg etter hvert med hans datter Statira ved Opis i 324 f.Kr.
Kl
KL, Kl og kl kan referere til
Tyfon (mytologi)
Tyfon (gresk: Τυφῶν, Tuphōn) var det farligste og meste dødelige uhyre i gresk mytologi. Han var den siste sønnen til Gaia, avlet med Tartaros, personliggjøringen av en del av underverden. Tyfon ble kalt for «alle monstres far» og hans make Ekidna ble likeledes kalt for «alle monstres mor».
Tyfon ble beskrevet i Pseudo-Apollodorus' Bibliotheke som det største og mest fryktelige av alle skapninger. Hans menneskelige overkropp nådde så høyt som til stjernekuppelen, og hans hender nådde øst og vest. Istedenfor et menneskehode var det hundre dragehoder som kom ut av nakken og skuldrene Hans nedre halvdel besto av en enormt stor slangekveil som kunne nå toppen av hodet hans når den strakte seg ut og hele tiden kom det en skummel vislelyd fra halen. Hele kroppen var dekket av vinger, og ild sprutet fra øyene, og skremte selv de olympiske guder.
Tyfon forsøkte å drepe Zevs på Gaias ønske ettersom Zevs hadde fengslet titanene. Tyfon var seierrik i det første slaget, og rev ut Zevs' muskler og sener, men Hermes greide å gjenfinne musklene og gjenopprette dem hos Zevs. Tyfon ble til sist beseiret av Zevs som deretter bant ham fast under fjellet Etna på Sicilia. Etna er den dag i dag fortsatt en aktiv vulkan.
Mytologiske fortellinger
Hesiod fortalte om Tyfons fødsel i dette diktet:
I en alternativ redegjørelse av Tyfoves/Tyfons opprinnelse, den homeriske hymne til Apollon, gjør uhyret Tyfon ved Delfi til en sønn av en arkaisk Hera i hennes minoiske utgave, framskapt av henne selv uten mannlig sæd, som en vanskapt utgave av Hefaistos eller Ares, og var en valp i en grotte i Kilikia og sperret inne der i det gåtefulle Arima, eller landet til arimerne, en Arimois i henhold til Iliaden:
Det var i Kilikia at Zevs kjempet mot uhyret og beseiret ham i en langt mer komplisert fortelling. Det var ingen enkel kamp, og Tyfon hadde midlertidig nedlagt Zevs, skåret ut musklene hans og etterlat ham som en «lærsekk», det korukos som er den etymologisk opprinnelse til korukion andron, Korykian eller korykianske grotte hvor Zevs midlertidig led en formørkelse som i Landet til de døde. Regionen Kilikia i sørøstlige Anatolia hadde mange muligheter for oldtidens grekerne langs kysten til å være i kontakt med hettittene i nord. Fra dens første gjenopptreden har den hettittiske myten om Illuyanka blitt sett på som en prototype for slaget mellom Zevs og Tyfon.
Tyfon var kjent som et stort menneskelignende udyr. Tyfon var det siste avkommet til Gaia. Etter at hans brødre var beseiret, gigantene, manet Gaia ham til å hevne dem, foruten også hans andre brødre, titanene.
Avkom
Tyfon var far til flere avkom med sin kusine og make Ekidna, datter av Forkys og Keto:
Kampen med Zevs
Tyfon begynte med å ødelegge byer og slynge seg rundt i fjellene i et raseriutbrudd. Alle de olympiske gudene flyktet, og kun Zevs sto fast tilbake. Kampen raste til Zevs slynget et hundre av sine lyn mot Tyfon og naglet ham.
Den farlige fienden til de olympiske gudene er beskrevet i detaljer av Hesiod som et umåtelig gyselig monster med hundre slangehoder «med mørke blafrende tunger» med flammende ild fra øyene og en buldrende larm av stemmer og et hundre slangebein, et trekk som er delt av mange opphavelige monstre i greske myter. De er gjerne en blanding av slanger eller skjellformet slangekveil fra midjen og ned. Den voldsomme kampen skapte jordskjelv og oversvømmelser.
Straks Tyfon var erobret med Zevs lynstråler ble Tyfon kastet ned Tartaros, et vanlig sted for mange av slike arkaiske udyr, eller han ble fengslet under fjellet Aitna (Etna på Sicilia) i henhold til Pindaros, hvor «hans seng rispet og hakket hele lengden av hans rygg strukket ut på den», eller i andre vulkanske regioner hvor han førte til utbrudd. Tyfon er således den ktonske manifestasjonen av vulkanske krefter slik Hefaistos (romerske Vulkan) er det i den mer siviliserte olympiske manifestasjonen.
Opprinnelse til navnet
Tyfon kan være avledet fra greske τύφειν (typhein), «å røyke», derav er det betraktet som en mulig etymologi for ordet tyfon, muligens lånt fra perserne som طوفان, tufân for å beskrive sykloner og stormer. Grekerne representerte figuren Tyfon som en stormdemon, særlig i versjoner hvor han stjal Zevs' tordenkile og ødela jorden med stormer, jamfør Hesiods Theogonien og Nonnos' Dionysiaka
Beslektede konsepter og myter
Siden Herodotos har Tyfon blitt identifisert eller i det minste sammenlignet med den egyptiske guden Set. I orfisk tradisjon er Tyfon lederen av titanene da de angrep og drepte Dionysos, akkurat som Set var ansvarlig for drapet på Osiris. Drapet på Tyfon ved Zevs har likheter med drapet på Vritra av Indra, en indisk guddom som var knyttet til tordenkilen og lynstråler, og stormer. Det er også to andre fortellinger som til sist er avledet fra en felles indoeuropeisk bakgrunn. Likheter kan også bli funnet i kampen mellom den norrøne guden Tor og Midgardsormen (Jormundgand, «den veldige staven»), og kanskje også en hendelse i irske metriske Dindsenchas hvor Dagda («de gode gudene») bekjempet en voldsom stor blekksprut.
Mytologen Joseph Campbell har også fremmet paralleller til drapet av Leviatan av Jahve innenfor jødisk mytologi og litteratur. Leviatan er i jødisk tradisjon framstil som et kjempestort sjøuhyre oppfattet som en mellomting mellom en slange og en drage. Ordet forekommer seks ganger i Bibelen.
Nepals kommunistiske parti (maoistisk) – forhistorie
NKP fra 1949
På denne tida seira revolusjonen i Kina. Den fikk sterk innflytelse på NKP og Pushpa Lal. Maos linje med å satse på fattigbøndene, og hans teori om den såkalte Nydemokratiske revolusjonen, blei viktige i Nepal.
I 1951 seira en demokratisk revolusjon, og politiske partier blei legale. 18. februar holdt kong Tribhuvan en tale, der han sa at makta fra nå av skulle tilhøre folket, og det skulle velges ei grunnlovsgivende forsamling. Dette løftet blei aldri holdt av Tribhuvan og de fire kongene som fulgte etter ham.
Fra da av blei kravet om valg på ei grunnlovsgivende forsamling sentralt for kommunistpartiet.
På 1950-tallet vokste NKPs innflytelse, til tross for at partiet ei tid var forbudt. NKP blei splitta i fløyer. Ei høyrefløy gikk etterhvert inn for samarbeid med kongemakta og politiske konsesjoner for å sikre NKPs legalisering. Venstrefløya under Pushpa Lal var mot konsesjoner til kongen, så legalisering som mindre viktig og støtta ei revolusjonær linje.
Fra midten av 1950-tallet bygde Mohan Bikram Singh opp en sterk partiorganisasjon i sitt hjemdistrikt Pyuthan i ås-distriktene i det midtvestlige Nepal. Det seinere distriktet Rolpa var den gangen en del av Pyutan. (Rolpa blei seinere NKP(Maobadi)s sterkeste distrikt, der opprøret i 1996 starta.)
Disse områdene er dominert av nasjonale minoriteter, bl.a. av Magar-folket, som språklig og religiøst er blitt diskriminert innafor det hinduistiske Nepal. De er svært økomomisk tilbakeliggende, og er bl.a. fortsatt nesten helt uten veier. Landsbyen Tawang blei fra denne perioden helt dominert av kommunistene, som fikk nesten alle stemmer der ved det første valget i 1959. (Mer om denne delen av Nepal, se Nepals geografi og Administrativt kart over Nepal.)
Ut fra at kravet om valg på grunnlovsgivende forsamling ikke var innfridd, gikk venstrefløya i NKP inn for valgboikott. Partiledelsen fikk likevel gjennom at partiet stilte. Resultatet blei sett som et nederlag.
Kravet om folkevalgt grunnlovsgivende forsamling for å gjøre ferdig den ufullendte demokratiske revolusjonen, avvisning av samarbeid med kongedømmet og motstand mot kompromisser for å oppnå legalisering, inspirasjon fra den kinesiske revolusjon og støtte til Nydemokratisk revolusjon, er alt sammen politiske linjer som NKP(Maobadi) har arva fra venstrefløya i det opprinnelige NKP.
NKP splittes på 1960-tallet
Etter kong Mahendras statskupp i desember 1960 blei NKP splitta i stadig flere deler.
På et møte i partiledelsen like etter kuppet, gikk ei prosovjetisk fløy inn for å støtte kongen. Pushpa Lal Shrestas fløy ville gjeninnkalle det valgte parlamentet fra 1959, og samarbeide med Nepals Kongressparti om det. Mohan Bikram Singhs fløy ville kreve at løftet fra 1951 om ei grunnlovsgivende, folkevalgt forsamling blei oppfylt, og avviste alt samarbeid med Kongresspartiet. Disse tre standpunktene skulle prege ulike fløyer i kommunistbevegelsen.
På partiets 3. landsmøte i 1962 blei den prosovjetiske og promonarkistiske fløya under partisekretær Rayamajhi ekskludert av et flertall, som blei rekna som prokinesisk. Fra da av sprakk NKP opp i stadig flere stridende grupper, gjerne rundt hver sin kjente leder. Fra rundt 1965 slutta partiorganisasjonen å fungere i mesteparten av landet. Nå fulgte flere tiår med mange titalls kommunistpartier og et mylder av smågrupper.
Pushpa Lal Shresta gikk i eksil. Andre kjente partiledere, bl.a. Manmohan Bikram Singh, fikk langvarige fengselsstraffer.
I 1968 stifta Pushpa Lal Shresta sitt eget parti, som blei kjent som NKP (Pushpa Lal). Det var i tida som fulgte det største kommunistpartiet i landet. Dette var også det første kommunistpartiet i Nepal som tok inn i programmet at det bygde på Mao Zedongs tenkning.
Central Nucleus (1971)
Men forhandlinger med NKP(Pushpa Lal) førte ikke fram, og lederne i Central Nucleus gikk mange forskjellige veier.
På denne tida var det store maoistisk inspirerte bondeopprør i India, bl.a. i Naxalbari, som grenser mot Nepal i sørøst. Rett over grensa, i distriktet Jhapa, var det opprørsforsøk i 1971, der indiske naxalitter deltok som inspiratorer og ledere. Fra dette kom Jhapeli-gruppa, som blei kjent som nepalske naxalitter.
Singhs initiativ kom ikke fra denne tradisjonen. (De unge lederne for Jhapeli-gruppa skal angivelig ha henvendt seg til hans Central Nucleus men blitt avvist. De blei isteden kjerna i et konkurrerende partibyggende prosjekt, som seinere danna partiet NKP (ML) og endte i det store moderate kommunistpartiet UML.) Singh hadde sin støtte blant eldre, prokinesiske kommunistledere.
Når maoistene i Nepal i nyere tid er blitt satt i forbindelse med de indiske såkalte naxalittene, er det på grunn av samarbeid som er oppstått mellom dem i nyere tid. Opprinnelig kommer de fra en annen tradisjon.
NKP(4M) dannes (1974)
NKP(4M) blei starten på den organiserte tradisjonen som leda fram til stiftelsen av NKP(Maobadi).
Partiet bygde på Mao Zedongs tenkning og slutta seg til Maos strategi for Nydemokratisk revolusjon. Det gikk inn for en revolusjon av fattigbønder i Nepal. Et sentralt krav var ei folkevalgt, grunnlovsgivende forsamling, i samsvar med kravet fra 1961.
NKP(Pushpa Lal) splitta seg nå opp, og NKP (4C) blei på 1970-tallet det største og viktigste kommunistpartiet i Nepal.
Cryptorhynchus
Cryptorhynchus er en slekt av snutebiller (Curculionidae) som lever på busker og trær. De er små, korte og høyr hvelvede, og kroppen er dekket av skjell i ulike farger, noen av disse er som oftest oppstående og hårlignende og gir billene et "bustete" utseende. Snuten er lang, men den holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Navnet Cryptorhynchus betyr "skjult snute".
Nepals kommunistiske parti (maoistisk) – forhistorie
Splittelser på 1980-tallet
Våren 1979 tvang et stort folkeopprør i Kathmandu kong Birendra til å utlyse folkeavstemning om demokrati i 1980.
Cryptorhynchus
Utseende
Små (gjerne 2 – 6 mm), korte, høyt hvelvede biller, gjerne brunlige og matte med mønster dannet av lyse skjell. Kroppen er vanligvis helt dekket av skjell, noen av dem gjerne oppstående og hårlignende. Hodet er temmelig lite, fasettøynene er forholdsvis store og flate. Snuten er middels lang og tynn og holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene som ender i en kopplignende grop på mellombrystet (mesosternum). Antennene er festet rundt midten av snuten. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, men tydelig smalere enn dekkvingene. Sidene er avrundede. Det har ofte markerte knøler på sidene. Dekkvingene er ovale hos de fleste, men parallellsidige hos noen av de større artene. De har mer eller mindre markerte skuldre og ofte rekker av oppstående skjell. Beina er kraftige og forholdsvis lange, lårene er vanligvis utannede, men kan ha en tann på undersiden. Leggene (tibiae) ender i en krok (uncus). Føttene er nokså korte og kan foldes tilbake mot leggen.
Nepals kommunistiske parti (maoistisk) – forhistorie
Splittelser på 1980-tallet
Bevegelsen foregrep på mange måter de store folkeopprørene Jana Andolan 1990 og Jana Andolan 2006. Kommunistpartiene, leda av NKP(4C), og den tidligere Jhapeli-gruppas nystifta konkurrerende Mao-inspirerte parti, NKP (ML), spilte ei ledende rolle i kampen mot monarkiet.
Cryptorhynchus
Levevis
Tresnutebillene lever på ulike slags busker og trær, der de voksne billene gjerne gnager på bladene. De er sjelden spesielt tallrike og er ikke regnet som skadedyr.
Utbredelse
Slekten er hovedsaklig holarktisk, men forekommer i Mellom- og Sør-Amerika også.
Nepals kommunistiske parti (maoistisk) – forhistorie
Splittelser på 1980-tallet
NKP(4M)s nest viktigste leder Nirmal Lama tok initiativet til å samle de fleste kommunistpartiene mot diktaturet. Men når det gjaldt folkeavstemninga, blei han motarbeida av partileder Mohan Bikram Singh. Lama ville agitere for å stemme mot kongens forslag. Singh gikk inn for valgboikott. Lama var også tilhenger av å samarbeide med Nepals Kongressparti mot det kongelige diktaturet, mens Singh så Kongresspartiet som en representant for hovedfienden India.
I 1983 sprakk NKP(4M). Singh starta et nytt parti, NKP(Masal). Parentesen betyr fakkel. Prachanda, leder av NKP(4M)s ungdomsforbund, var blant dem som fulgte Singh. Nirmal Lama fortsatte som leder av restene av NKP(4M.)
I 1984 var NKP(Masal) med på å stifte en internasjonale av for det meste små maoistiske partier, RIM. Baburam Bhattarai skal ha vært NKP(Masal)s representant.
I 1985 sprakk NKP(Masal) – angivelig bl.a. på grunn av Singhs vanskelige personlighet. Et flertall i sentralkomiteen, leda av Mohan Pokharel Vaidya (alias Kiran), skifta navn på partiet til NKP(Mashal). (Mashal er en annen stavemåte for ordet fakkel på Nepali). Mindretallet rundt Singh beholdt det gamle partinavnet NKP(Masal). Prachanda var blant de som fulgte Kiran, mens B. Bhattarai fulgte Singh.
Splittelsene reduserte alle tre partier kraftig. Det nye NKP (ML), som sto fram som yngre og mer militant, og som effektivt utnytta mulighetene til legalt arbeid som åpna seg, blei på 1990-tallet det største og viktigste kommunistpartiet. Det forente mange ulike kommunistgrupper, og vant også tidligere tilhengere fra NKP(4M).
Prachanda blir partileder, NKP(Mashal) blir maoistisk
NKP(Mashal) skulle bli kjerna i det framtidige NKP (Maobadi).
I mars 1986 gjennomførte NKP(Mashal) noe som er blitt beskrevet som et mislykka opprørsforsøk. Bl.a. blei en del politiposter i Kathmandu angrepet, og 50-60 tilhengere blei arrestert. I partihistoria er dette omtalt som The Sector Incident (Sektorhendinga).
Väsby IK HK
Väsby IK HK er en svenskklubb og ishockeyseksjonen til den svenske sportsklubben Väsby IK. De fikk opprykk til HockeyAllsvenskan for sesongen 2020–21, etter at Karlskrona HK ble rykket ned på grunn av den klubbens økonomiske kamp.
Nepals kommunistiske parti (maoistisk) – forhistorie
Prachanda blir partileder, NKP(Mashal) blir maoistisk
Episoden førte til at Kiran gikk som partileder, og Prachanda overtok. Han er fortsatt partileder i 2006.
(Kiran fortsatte som en nær medarbeider og rådgiver for Prachanda, og er også fortsatt med i partiledelsen.)
I 1986 gjorde partiet også ei programendring som maoistene seinere har lagt stor vekt på.
NKP (Mashal) og dets forgjengere (NKP (Masal), NKP (4M)), og andre prokinesiske partier som NKP (Pushpa Lal) og NKP(ML), definerte sitt grunnlag som marxismen-leninismen Mao Zedongs tenkning.
Fra nå av begynte partiet isteden å beskrive sin ideologi som marxismen-leninismen-maoismen (Marxbadi Leninbadi Maobadi på Nepali).
Formuleringa skal uttrykke at Maos bidrag til marxismen skal betraktes som like mye verdt som de som Marx og Lenin kom med.
Jana Andolan 1990
Det store demokratiopprøret Jana Andolan 1990 blei utløst av et samarbeid mellom Nepals Kongressparti og ei sammenslutning av 7 kommunistpartier, United Left Front (ULF).
ULF var leda av det dominerende kommunistpartiet NKP(ML), som hadde utvikla seg i moderat retning og brutt med Mao Zedongs tenkning. Med i ULF var også det promaoistiske NKP (4M), leda av Nirmal Lama.
De revolusjonære NKP (Masal) (leda av Mohan Bikram Singh) og NKP (Mashal) (leda av Prachanda) ønska angivelig også først å være med i ULF, men blei nekta å delta.
Villasalto
Villasalto (sardisk: Biddesàtu) er en italiensk kommune i provinsen Sud Sardegna i regionen Sardinia. Den har 1 052 innbyggere og ligger rundt 502 meter over havet.
Nepals kommunistiske parti (maoistisk) – forhistorie
Jana Andolan 1990
De stifta Samyukta Rashtriya Janaandolan (United National People's Movement – engelsk forkortelse UNPM), en uavhengig, revolusjonær front av de to partiene og flere mindre grupper. Baburam Bhattarai fra Singhs NKP(Masal), blei UNPMs leder.
Opprøret blei fra starten i februar leda av alliansen av Kongressen og ULF. Men utover våren radikaliserte det seg og blei stadig mer uavhengig av de politiske lederne. I sluttfasen i april og mai kritiserte UNPM de mer moderate partiene for å ikke stille skarpe nok krav og for å gjøre kompromisser med kongen. De gikk i spissen for radikale demonstrasjoner og reiste kravet om republikk.
Etter at diktaturet var falt, avviste UNPM å delta i regjering og å sitte i kommisjonen som utarbeida ei ny grunnlov. UNPM krevde isteden republikk, og reiste igjen kravet fra 1951 om ei folkevalgt, grunnlovsgivende forsamling.
Kongresspartiet, ULF og kongens representanter gikk nå i regjering sammen. De skreiv i fellesskap ei ny grunnlov, som blei innført uten å være godkjent av folket høsten 1990. Her godtok også ULF-partiene etter en del protester at kongen blei sittende og bl.a. fikk kommandoen over hæren, og at Nepal fortsatt skulle være en hinduisk stat. (Nirmal Lama var en av ULF-representantene som skreiv grunnlova.)
UNPM-partiene avviste grunnlova og kritiserte Kongressen og ULF for å ha forrådt revolusjonen.
NKP (Ekda Kendra) blir stifta
Mohan Bikram Singh, leder for NKP (Masal), gikk inn for boikott av valget, bl.a. fordi det fortsatt ikke innfridde kravet fra 1951 om ei folkevalgt grunnlovsgivende forsamling. Isteden ville han forberede væpna opprør.
Prachanda og ledelsen i NKP (Mashal), mente at det var nødvendig å delta i valget, også som et ledd i en taktikk for å samle krefter med sikte på et framtidig væpna opprør.
NKP(Mashal) fikk tilslutning fra Nirmal Lama og hans parti NKP (4M).
I november 1990 slo de seg sammen i et nytt parti: NKP (Ekda Kendra). Med blei også flere mindre grupper, i hvert fall NKP (Janamukhi) (parentesen betyr Folkets frigjøring) og Proletarian Labourers Organisation (også kalt Proletarian Workers Organisation).
Dermed var 2 av 3 partier som kom fra det opprinnelige NKP(4M) og mange av dets kjente ledere forent i det nye partiet NKP(EK). Partileder var Prachanda. Politikken var erklært maoistisk og en fortsettelse av NKP(Mashal)s. Sjøl om partier nå var legale, var NKP(EK) i prinsippet illegalt, og skulle arbeide under jorda. Det legale arbeidet var underordna det illegale, og hadde som mål å forberede revolusjonen.
Tospannet Prachanda – Baburam Bhattarai, som fortsatt leder maoistpartiet, blei skapt. Ut fra noen uttalelser fra B. Bhattarai under partistriden mot Prachanda i 2004–2005 kan det også virke som om skillene mellom flere av de partiene og gruppene som slo seg sammen da NKP(EK) blei stifta, fortsatt eksisterte i NKP(Maobadi) over 10 år etter.
Det er klart at det nye partiet fra starten av hadde kontakt med den internasjonale organisasjonen RIM. (Samtidig var også Singhs NKP(Masal) med i RIM). Det virker rimelig at kontakten med RIM blei oppretta av tidligere leder i NKP(Masal) B. Bhattarai, som hadde vært representant i RIM. (Men Prachanda har seinere sagt i et intervju at hans parti har vært med i RIM fra starten i 1984. Det er ikke klart hva som er riktig her.)
Samyukta Janamorcha Nepal og valget i 1991
På denne tida var det sterk bevegelse i retning sammenslutning mellom kommunistpartier. Det store moderate NKP (Ekikrit Marksbadi ra Leninbadi) (parentesen betyr forent marxist-leninistisk), vanligvis kalt UML, blei stifta i januar 1991, og førte også til at mange mindre grupper forsøkte å gå sammen.
NKP (EK) danna våren 1991 valgorganisasjonen Samyukta Janamorcha Nepal (SJM – Nepals Forente Folkefront). Baburam Bhattarai blei SJMs leder, og dermed også det underjordiske NKP(EK)s viktigste offentlige talsperson.
Arbeidsdelinga mellom B. Bhattarai, som offentlig leder, og Prachanda som lederen for det illegale partiet (og seinere de væpnete styrkene) hadde oppstått på våren under Jana Andolan 1990, og kom til å bestå til i hvert fall 2004.
SJM stilte 70 kandidater, fikk 351 904 stemmer, 4,83 % og 9 representanter. Det blei 3. største parti i parlamentet.
Nasjonalforsamlinga var dominert av høykaste nepalitalende bahun-representanter. SJM var eneste større parti med et flertall av representanter fra nasjonale minoriteter (7 av 9).
Et eksempel var Barman Budha, valgt fra Rolpa. Som nyvalgt ordfører i kommunistfestet Tawang i 1980 fikk han 5 års fengsel for å ta ned bilder av kongen og dronninga, brenne dem og henge opp Marx og Lenin isteden. Buda, som tilhører Magarminoriteten, møtte på første møte i tradisjonell drakt med stor kniv i beltet, lendeklede og nakne bein. Det var en kraftig demonstrasjon i ei forsamling der de fleste fulgte parbathiya-hinduistisk kleskode.
Valget bekrefta SJMs støtte i Rolpa, der partiet fikk begge representanter (den andre var Krishna Bahadur Mahara, seinere nestleder i maoistenes regjering Nepals Folkeråd fra 2001, og sjefsforhandler for maoistene i Kathmandu fra mai 2006).
Valgboikotten til Mohan Bikram Singhs konkurrerende parti NKP(Masal) fikk deltakelsen til å bli landets laveste i nabodistriktet Pyutan, men blei ingen politisk suksess. NKP(Masal) forsøkte å mobilisere til angrep på andre partiers valgarbeidere som et første ledd i en taktikk for å utløse opprør, men klarte ikke å få brei støtte for det.
Ved valget i 1991 markerte SJM og NKP(EK) seg som det dominerende revolusjonære kommunistpartiet i Nepal.
Lokale kamper fra 1991
Fra valget i 1991 kom en stadig større del av partiarbeidet til NKP(EK) til å konsentrere seg om landets sentralvestlige del. Partiet hadde fortsatt ledelsen og mest oppmerksomhet konsentrert i Kathmandudalen, slik kommunistpartiene tradisjonelt hadde hatt sia 1950-tallet. Men utviklinga mot et totalt skifte vekk derfra, som skulle skje etter at opprøret starta i 1996, var i gang.
Nepals Kongressparti fikk flertall i valget, og G. P. Koirala blei statsminister. Samtidig forandra Kongresspartiet seg kraftig. Det hadde mista sine sterkeste fester i det mer utvikla østlige Nepal og Kathmandu-dalen til UML.
Dets nye hovedfeste var nå i det gammaldagse Vest-Nepal, der det hadde tatt over mye av rojalistenes støtte. Lokale ledere fra det kongelige diktaturets tid gikk inn i Kongressen i stor skala. Mange var godseiere, pengeutlånere og lokaltyranner som fattigbøndene hadde reist seg mot i 1990, ofte leda av medlemmer av forskjellige kommunistpartier. Nå ville de ha hjelp av regjeringspartiet til å vinne tilbake makt og ta hevn.
SJM deltok i denne perioden i mange streiker og voldsomme gatedemonstrasjoner i Kathmandu, sammen med andre, mindre kommunistpartier. Samtidig flytta det stadig mer av oppmerksomheta ut av storbyene.
Lokalvalget i 1992: Valgseier i Rolpa
Ved lokalvalga i 1992 vant Kongresspartiet flertall i landsmålestokk.
SJM deltok i en valgfront sammen med Nepal Mazdoor Kizan Party og tre mindre partier: NKP (15. september 1949), NKP (MLM) og Nepals Kommunistiske Forbund.
SJM vant flertall i Rolpa og sterk representasjon i distrikter i nærheta. På dette grunnlaget danna SJM lokalregjeringer i Rolpa-distriktet som blei skarpt bekjempa av NC-regjeringa i Khathmandu.
Gryende borgerkrig
Kongresspartiet og innenriksdepartementet gikk hardt tilhverks i de områdene der SJM hadde gjort det best. Innafor den sterkt sentraliserte og Kathmandu-styrte statsstrukturen i Nepal var det også ikke så mye et parti kunne oppnå ved en valgseier i et utkantdistrikt.
Noen steder utvikla det seg borgerkrisliknende tilstander, der lokalavdeinger av Kongresspartiet gikk løs på fattigbønder og venstreorganisasjoner. Innenrikstepartementet sørga for at de fikk støtte av politiet.
Men framgangen og undertrykkelsen i det sentralvestlige Nepal bidro til at partiet skifta fokus.
Blant fattigfolk i provinsen var det sterk skuffelse over at det de oppfatta som løftene fra Jana Andolan 1990 ikke blei innfridd. Fattigbøndenes økonomiske situasjon blei ikke forbedra. Diskrimineringa av nasjonale og religiøse minoriteter, lavkaster og kvinner blei ikke mindre.
I løpet av 1993 – første del av 1994 ser det ut til at det gjorde at et flertall i ledelsen for NKP(EK) kom til at nå var tida inne for å forberede væpna opprør.
Bruddet i mai 1994 - NKP(Maobadi) blir til
Majoriteten i partiet og mesteparten av tilhengerne fulgte Prachandas og Baburam Bhattarais fløy.
Ifølge maoistpartiets offisielle partihistorie betydde dette bruddet den egentlige grunnlegginga av NKP(Maobadi).
Det kan skape forvirring at partiet fortsatte å bruke navnet NKP(Ekda Kendra) 10 måneder til, fram til et formelt navneskifte i mars 1995. Partistiftelsen reknes altså likevel fra mai 1994.
Det politiske grunnlaget for bruddet skal ha vært at Prachanda-fløya nå mente at tida var inne for å starte å forberede det begge fløyer med maostisk terminologi kalte folkekrigen. Lama-fløya mente at det var for tidlig.
22. mai sprakk også valgfronten SJM. Her fikk Lama-fløya flertall blant de valgte representantene.
3 representanter fulgte SJM leda av Baburam Bhattarai, blant dem begge fra partiets sterkeste feste i Rolpa.
6 fulgte Lima-fløyas SJM leda av NKP-veteranen Niranjan Govinda Vidya.
SJM (B. Bhattarai) forberedte seg på å stille til parlamentsvalget i 1994, men da en domstol ga SJM (Vidya) retten til å bruke navnet i valget, beslutta partiet å ikke lengre delta i valg.
(SJM (B. Bhattarai) fungerte som det offisielle talerøret som varsla starten på maoistopprøret i februar 1996. Organisasjonen blei formelt nedlagt i februar 2000.)
(SJM (Vidya) fikk ikke valgt inn noen i 1994, men fikk 1 representant ved valget i 1999.)
(Om utviklinga til begge fløyer av SJM, se ellers hovedartikkel om Samyukta Janamorcha Nepal.)
Mars 1995: Formelt navneskifte, vedtak om opprør
Prachandas parti omdøpte seg formelt til NKP(Maobadi) på det som nå kalles sentralkomiteens 3. plenum i mars, 2005.
På det samme møtet blei beslutninga om å starte opprøret tatt.
(Nirmal Limas minoritetsparti NKP(EK) fikk dermed beholde dette partinavnet aleine. Det fortsatte å kalle seg NKP(EK) fram til det blei slått sammen med NKP (Masal) i 2002 til NKP(Ekda Kendra Masal).)
For NKP(Maobadis) historie etter mai 1994, se hovedartikkel om NKP(Maobadi) – historie.
Martin Wallström
Carl Martin Gunnar Wallström Milkéwitz født 7. juli 1983 i Uddevalla, er en svensk skuespiller. Wallström ble utdannet ved School of Stage and Music ved Universitetet i Göteborg fra 2004 til 2008. Wallström nådde et internasjonalt publikum i 2015 gjennom sin rolle som Tyrell Wellick i den amerikanske TV-serien Mr. Robot.
Dag Kajander
Dag Kajander (født 14. juli 1951) er en norsk visesanger, musiker, komponist og lærer fra Ørsnes i Lofoten, kjent for en rekke utgivelser.
Kajander er utdannet ved Nordnorsk Musikkonservatorium og Norges musikkhøgskole. Han var frontfigur i popgruppa Jensine Olsens Plastikkband i 1973 som hadde en hit med «Eg gjette Tulla». Som det første bandet fra Nord-Norge hadde Jensine Olsens Plastikkband fem ganger førsteplassen på Norsktoppen.
Dag Kajander har skrevet flere barnetimer for de minste for NRK, blant annet Kaldvinds Forunderlige Reise, Bulldogs ferd over Atlanterhavet og kanskje den mest kjente, Kod & Tod. For dette arbeidet fikk han Barneradioens kulturpris i 2001. Kajander stiftet jazz & rockklubben «Den Ensomme Ulv» i 1982 som fikk Vågan kommunes Kulturpris 2004. Klubben er nå nedlagt.
Han har gitt ut flere CD-er, bøker og plater, de fleste på eget selskap, Lofotselskapet. Han har 55 skolekonsertturnéer for Rikskonsertene og til sammen over 700 konsertdager bak seg.
Dag Kajander spiller og opptrer sammen med kontrabassist Kai Larsen med sitt akustiske konsertprogram om Lofoten.
Sønner av Norge
Sønner av Norge har flere betydninger:
Alværn ungdomsskole
Alværn ungdomsskole er en offentlig ungdomsskole ved tettstedet Alværn i Nesodden kommune i Akershus. Skolen har plass til rundt 350 elever og har 15 klasserom, fem spesialrom, gymsal, svømmehall og mediatek. Elevene kommer hovedsakelig fra Jaer, Berger, Hellvik og Bjørnemyr, og er fordelt på 12 klasser.
Lunningprisen
Lunningprisen var en nordisk formgivningspris, oppkalt etter den danskfødte forretningsmannen Frederik Lunning, eieren av Georg Jensen Inc., New York.
Prisen ble opprettet ved Fredrik Lunnings 70-årsdag i 1952 av Kaj Dessau. Den ble utdelt årlig frem til 1970. Hvert år valgte en gruppe sakkyndige fra Danmark, Finland, Norge og Sverige ut to talentfulle og fremstående formgivere eller kunsthåndverkere fra de samme landene.
På 1950-tallet ble Scandinavian design en samlebetegnelse for trender innen nordisk formgiving. Lunningprisen og prisvinnerne ble en del av profilen utenlands for moderne skandinavisk formgivning.
Kari Larsen Kvakkestad
Kari Larsen Kvakkestad (født 20. august 1942 i Askim) var rektor ved Politihøgskolen fra 1992. Deretter var hun tilknyttet Politiets sikkerhetstjeneste og Politidirektoratet med blant annet ansvar for opplæring av irakiske politiledere.
Hun har lærerutdanning fra Oslo lærerhøgskole, samt videreutdanning i heimkunnskap, småskole-pedagogikk og veilednings-pedagogikk. Hun har lektorkompetanse i pedagogikk, og Forsvarets høgskole.
Kari Larsen Kvakkestad har vært lærer i grunnskolen og øvingslærer ved Oslo lærerhøgskole og Høgskolen i Tromsø. Hun har vært prosjektleder hos Skolesjefen i Oslo og undervisningsleder/øvings-skole rektor ved Oslo lærerhøgskole.
Hun har vært formann i Avdeling for lærerutdanning i Norsk Lærerlag, og hatt verv i Det rådgivende utvalg for tegneserier, Norsk pedagogisk tiltaks-fond, Rådet for skriftkultur, Norsk pedagogisk tidsskrifts styre, Lærerutdannings-rådet, samt Det nasjonale fagutvalg for praktisk-pedagogisk utdanning for universitet og vitenskapelige høgskoler.
Hun har også utgitt boka "Åpen skole - blinkskudd eller bomskudd".
Ønskediktet (album)
Ønskediktet er et musikkalbum med Ørkenkjøtt fra 2012.
Albumet er bandets første studioalbum, og er et norskspråklig konseptalbum, spilt inn i Ivory Shoulder studio og Juke Joint studio på Notodden, sommeren/høsten 2011. Produsent på innspillingen var Vegard Sverre Tveitan og Heidi S. Tveitan, som utgjør Mnemosyne Productions. Albumomslaget er malt av Christian Berg Gravningen.
Audun Lysbakken
Audun Bjørlo Lysbakken (født 30. september 1977 i Bergen) er en norsk politiker (SV) som fra 2012 til 2023 var partileder og parlamentarisk leder i SV. Han er stortingsrepresentant for Hordaland. Fra 2006 til 2012 var han SVs nestleder, og fra 2009 til 2012 barne-, likestillings- og inkluderingsminister i den rødgrønne regjeringen.
Bakgrunn
Han er sønn av skuespiller Sigurd Lysbakken (1947–1994) og kulturarbeider Geirdis Bjørlo (1952–). Han gikk grunnskolen ved Møhlenpris skole (1984–1993) og så allmennfag ved Bergen handelsgymnasium (1993–1996). Han har grunnfag i fransk og sammenlignende politikk fra Universitetet i Bergen (1996–1998). Etter studiene gjennomførte han siviltjeneste som kontorsekretær ved Norsk Økologisk Landbrukslag (NØLL) 1999–2000, og som journalist i Klassekampen 2000–2001.
Lysbakken er gift og har to døtre og en sønn med Siv Mjaaland.
Politisk karriere
I 2009 ble han på nytt innvalgt på Stortinget fra Hordaland, og fikk plass i Stortingets utenriks- og forsvarskomité. Han ble valgt til parlamentarisk leder, men ble kort tid senere utnevnt til barne- og likestillingsminister i Jens Stoltenbergs andre regjering den 20. oktober 2009, som første mann i denne stillingen. Fra 1. januar 2010 ble inkluderingssaker overført til barne- og likestillingsdepartementet fra Arbeids- og inkluderingsdepartementet. Gina Barstad møtte for Lysbakken på Stortinget mens han var statsråd.
Etter kommunevalget 2011 ble Lysbakken fremstilt som den sannsynlige neste leder av SV, hvilket ble ønsket velkommen fra flere kanter.
Avgang som statsråd
5. mars 2012 trakk Lysbakken seg som statsråd, blant annet etter at Dagbladet hadde avslørt brudd på regjeringens interne regler for tildeling av økonomisk tilskudd. De omdiskuterte tildelingene var et direkte tilskudd på 154,000 kroner til Jenteforsvaret, en da nyopprettet undergruppe av SVs ungdomsorganisasjon SU som drev med kurs i selvforsvar for jenter, og tilskudd til en organisasjon hvor en kamerat av Lysbakken var styreleder (Reform - ressurssenter for menn).
Håkon Nilsen
Håkon Nilsen (født 16. april 1913 i Stavanger, død 30. januar 1976) var en norsk sjøforsvarssoldat  (befalingsmann) under den andre verdenskrig. Han ble også kalt «Torpedo-Nilsen» fordi han var dyktig torpedospesialist.
Audun Lysbakken
Avgang som statsråd
Lysbakken valgte å gå av, som en konsekvens av summen av tre forhold: Mangel på politisk skjønn (Jenteforsvaret ble opprettet seks dager før pengene ble innvilget), brudd på Regjeringens interne økonomireglement (Jenteforsvaret) og faren for inhabilitet; i saken om Reform burde Lysbakken ha meldt seg inhabil, eller fått utført en habilitetsvurdering. Departementsråd Harald Nybøen i Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet (BLD) gikk av med øyeblikkelig virkning på grunn av tilskuddssaken.
Tildelingen til Jenteforsvaret var et brudd på regjeringens interne regler for tildeling av tilskudd. Disse reglene er vedtatt ved kongelig resolusjon, ikke av Stortinget.
Saken ble tatt opp i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité, hvorpå komiteen tilrådet Stortinget å vedta at Riksrevisjonen skulle følge opp departementenes tilskuddsforvaltning i sine fremtidige revisjoner.
Ifølge Straffeloven forutsetter korrupsjon at noen skal ha fått en personlig, utilbørlig fordel i anledning stilling, verv eller oppdrag. Transparency International i Norge omtalte håndteringen av tilskuddet til Jenteforsvaret som politisk korrupsjon, og en lokalpolitiker i Venstre anmeldte Lysbakken til Økokrim for økonomisk utroskap og korrupsjon. Økokrim besluttet etter «en konkret vurdering» at de på grunn av riksrettsordningen ikke kunne starte etterforskning, og viste til at riksretten dømmer i alle saker som handler om hvordan statsråder håndterer sitt embede.
Håkon Nilsen
Nilsen deltok i forsvaret av Norge i 1940. Senere tjenestegjorde han blant annet på jageren «Stord», der han deltok i konvoier til Murmansk, slaget ved Nordkapp og i landgangen i Normandie.
Andre verdenskrig
Han var besetningsmedlem ombord på mineleggeren «Olav Trygvasson» i 1935 og under nøytralitetsvakten 31. august 1939 til 9. februar 1940 ombord på torpedobåt «Storm». Fra 9. februar 1940 til 28. februar 1940 var han bestningsmedlem på depotskipene på Marineholmen ved Bergenhus festning. Ved Tysklands angrep på Norge i 1940 tjenestegjorde han på jageren «Draug» som tok det tyske handelsfartøyet «Mainz» i Karmsundet og som etter at det ble angrepet av tyske fly, ble ført til Sullom Voe på Shetland med 67 tyske krigsfanger. Etter å ha gjennomgått The Royal Navy skoleavdeling i Port Edgar, ble Nilsen beskikket som maskingeværskytter og torpedospesialist ombord undervannsbåt «B1» hvor han tjenestegjorde i tiden 13. mars 1942 til 31. august 1943.
Audun Lysbakken
Politisk syn
Lysbakken blir ansett for å tilhøre SVs venstreside. Etter at han ble statsråd i 2009 ble det fokusert på at Lysbakken tidligere har omtalt seg selv som marxist, og har uttalt ønske om å avskaffe kapitalismen og fjerne børsen. I studieheftet Manifest 02, som ble utarbeidet av Sosialistisk ungdom da Lysbakken satt i ledelsen tas det til orde for å avskaffe privat eiendomsrett til produksjonsmidler og lønnet arbeid.
Lysbakken har ikke ønsket å kommentere «løsrevne sitater», samtidig som Jens Stoltenberg avviste kritikk av Lysbakkens grunnholdning ved å vise til at også Einar Gerhardsen var revolusjonær marxist. I et intervju med Morgenbladet i 2005 forklarte Lysbakken seg slik: «[Merkelapper] er ikke viktige for meg (…), men når noen spør, så sier jeg at marxismen er viktig for meg, som en samfunnsforståelse, som en måte å forstå maktforholdene på.» I forbindelse med lanseringen av boka ''Deltakerne. En reise i demokratiets framtid'' gjorde han rede for sitt syn på organisering av valg, moderne demokrati og arbeidslivet.
Håkon Nilsen
Andre verdenskrig
Håkon Nilsen tjenestegjorde fra 3. september 1943 på torpedojageren H.Nor.Ms «Stord» som deltok i senkingen av det tyske slagskipet «Scharnhorst» utenfor Nordkapp 2. juledag 1943, i det som er kjent som slaget ved Nordkapp. Nilsen var med og avfyrte torpedoer mot «Scharnhorst».
Audun Lysbakken
Politisk syn
I forbindelse med at han lanserte sitt kandidatur til ledervervet i SV høsten 2011, nyanserte han sitt syn på bruken av tradisjonelle merkelapper ytterligere: «Jeg er en ung politiker, men jeg har vært yngre. (…) Jeg kalte meg revolusjonær og marxist, det er ord som jeg ikke vil bruke i dag.» Lysbakken ble av investoren Øystein Stray Spetalen kalt «en samfunnsfiende», som harselerer med de rikeste i landet og med sine holdninger ville gjøre folks hverdag vanskeligere.
Stortingskomiteer
Lysbakken var statsråd 2009–2012. Parlamentarisk leder for Sosialistisk Venstrepartis stortingsgruppe siden 2012. Partileder for SV siden 2012.
Håkon Nilsen
Andre verdenskrig
Håkon Nilsen traff med to torpedoer og bidro sterkt til at det tyske slagskipet ble senket.
Nilsen deltok i Operasjon Overlord, invasjonen i Normandie.
thumb|Service book Royal Norwegian Navy
Etter krigen
I januar 1946 ble Nilsen ansatt som fengselsbetjent i Stavanger. I januar 1947 ble han ansatt som brannformann ved Stavanger brannvesen. I tillegg til sin stilling ved brannvesenet, var han også instruktør innen brannvern i Skipsfartens Arbeidsgiverforening.
I 1969 ble han alvorlig skadet under en eksplosjonsartet brann. Til tross for skadene, var Nilsen dykker, leder av første utrykningslag og røykdykkerleder helt til han ble førtidspensjonert i 1974.
Han var medlem av Norges Orlogsforbund.
Utmerkelser
For sin krigsinnsats ble Nilsen tildelt Krigsmedaljen med 3 stjerner, Deltagermedaljen med rosett og Haakon VIIs 70-årsmedalje, samt de britiske medaljene 1939–1945 Star, Atlantic Star med France and Germany spenne, Defence Medal og War Medal 1939–1945.
I 2014 ble Nilsen som første norske krigsveteran hedret post mortem for sin krigsinnsats med den britiske utmerkelsen Arctic Star for å ha deltatt i atten Murmansk-konvoier. Winston Churchill beskrev konvoiene som «verdens verste reise».
Ivan Popov (sjakkspiller)
Ivan Popov (russisk: Иван Попов) (født 20. mars 1990 i Rostov-na-Donu) er en russisk stormester i sjakk.
Popov ble Internasjonal mester i sjakk (IM) i 2004, og har vært Stormester i sjakk (GM) siden 2007.