cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
«Storm King»
Turen i detalj
I alle havner underveis ble de mottatt med ovasjoner, det ble arrangert mottakelser og banketter. Ved avgang ble det ropt hurra og skipsmannskap sto langs rekkene og hilste dem. Underveis ble de praiet av passerende skip både handels- og marinefartøy.
Oppmerksomhet – men ikke noe mer
Seilasen fikk stor oppmerksomhet i sin samtid. Storm King ble vist frem i Australia, i England og fraktet hjem til Norge hvor den bl.a. var utstilt i daværende Tivolihaven i Oslo i 1891 (området hvor Klingenberg kino i dag ligger). Engelhart Jørgensen skrev et hefte om ideen, forberedelsene og selve ferden og som ble publisert i Christiania i 1891 med tittelen «Storm King – En beskrivelse af dens reise fra England til Australien». Engelhart Jørgensen holdt foredrag og forsøkte å selge inn ideen overfor myndigheter og skipsfartsnæringen.
Sikkerhet til sjøs var ennå ikke et prioritert område. Det ble bare med prototypen og dens seilas til Australia. Men kaptein Jørgensen hadde bevist at det lot seg gjøre å bygge en funksjonell overbygget livbåt og seile den over store havstrekninger over lang tid. Det skulle ta lang tid før andre prøvet seg, det tok over 100 år før neste generasjon overbygde livbåter endelig kom på markedet.
«Storm King» – endelikt
Storm King havnet tilslutt i Horten ved Karljohansværn Marineverft, hvor hun ble liggende ute for vær og vind og rustet istykker. Hun ble av Marinen i 1928 solgt som skrap til en skraphandler for kr. 5,–.
Tobias Linderoth
Tobias Jan Håkan Linderoth (født 21. april 1979) er en svensk tidligere fotballspiller. Han er sønn av den svenske fotballspilleren, og senere også treneren, Anders Linderoth. Linderoth ble hentet til Stabæk Fotball fra svenske IF Elfsborg for fem millioner kroner, og senere solgt til Everton i engelsk Premier League i 2002 for hele 35 millioner kroner. Der spilte han 2 sesonger før han ble hentet til danske FC København av Hans Backe (ex. Stabæk). I juni 2007 gikk han over til Galatasaray.
Hal B. Wallis
Harold Brent «Hal» Wallis (født Aaron Blum Wolowicz 14. september 1898, død 5. oktober 1986) var en amerikansk filmprodusent.
Biografi
Familien hans flyttet til Los Angeles i California i 1922 hvor han etterhvert fikk seg jobb hos Warner Bros. i 1923.
Blant de mange store filmene han har produsert finner vi Casablanca, en av de mest kritikerroste filmene i Hollywoods historie, i tillegg til den Oscar-belønte filmen Jente med mannsmot med blant annet John Wayne. Wallis sluttet hos Warner Bros. i 1944 for å jobbe som selvstendig produsent. Han produserte blant annet de fleste filmene som Elvis Presley spilte i.
Wallis var gift to ganger, først med skuespilleren Louise Fazenda, og senere med skuespilleren Martha Hyer fra 1966 til 1986.
Wallis døde i Rancho Mirage i California, 88 år gammel.
Madeline Zima
Madeline Rose Zima (født 16. september 1985) er en amerikansk skuespillerinne. Hun spilte Grace Sheffield i tv-serien The Nanny og en 16-år gammel jente sammen med David Duchovny i tv-serien Californication.
Tidlig liv
Zima ble født i New Haven i Connecticut av Marie og Dennis Zima. Hun har to søstre, Vanessa og Yvonne, begge to er skuespillere.
Karriere
Hun spilte rollen som Grace Sheffield i tv-serien The Nanny i seks år. Zima har blitt kjent for sitt arbeide i filmer som The Hand That Rocks the Cradle og mest nylig for å ha vært med i Hilary Duff-filmen A Cinderella Story og Dimples, Looking for Sunday, Once in a Very Blue Moon og Legacy.
I kontrast til sine tidligere tv-roller, spilte Zima i 2007 en 16-år gammel jente og var med i sexscener med David Duchovny i tv-serien Californication, som ble vist på tv-kanaler i Australia, Norge (TV 2), Storbritannia og Nederland. I serien spiller hun også sammen med andre skuespillere som Natascha McElhone, Madeleine Martin og Evan Handler.
Peter Bergman
Peter Bergman (født 11. juni 1953 i Guantanamo Bay på Cuba) er en amerikansk skuespiller, mest kjent for sin rolle som Jack Abbott i såpeoperaen The Young and the Restless. Han har vunnet tre Daytime Emmy Award etter å ha blitt nominert 15 ganger for rollen som Jack Abbott og en gang for rollen som Dr. Cliff Warner i All My Children.
MS «Liberty of the Seas»
MS «Liberty of the Seas» er et skip eid av Royal Caribbean Cruise Line. Skipet ble bygd ved Perno verft, Finland og overlevert 18. april 2007.
Motörhedda Gabler
Motörhedda Gabler er en singel fra det norske heavy metal-bandet Black Debbath. Singelen ble utgitt på Duplex Records i 2006 og inneholder to spor.
MS «Liberty of the Seas»
Covid-19
Den 2. april 2020 ble det meldt at to besetningsmedlemmer hadde testet positiv for koronaviruset. Én var asymptomatisk, og ble på skipet, men i karantene, mens den andre, som hadde klare symptomer, ble transportert til sykehus i Galveston.
Den 15. april 2020, etter at skipet hadde ligget til ankers utenfor kysten av Texas, gikk den inn og la til kai i Galveston.
Gitte Sunesen
Gitte Sunesen (født 11. desember 1971 i Hammel) er en dansk tidligere håndballmålvakt, nå målvaktstrener for den danske klubben.
Louis Béguet
Louis Béguet (født 7. desember 1894 i Neuf-Mesnil, død 2. oktober 1983 i Nantes) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. Béguet vant en olympisk sølvmedalje i rugby union under OL 1924 i Paris. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i rugbyturneringen. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Frankrike vant første kampen med 59-3 over Romania men tapte siste kampen mot USA med 3-17.
Gitte Sunesen
Sunesen ble olympisk mester i håndball under 1996 i Atlanta. Hun var med på det danske damelandslaget som vant håndballturneringen foran Sør-Korea og Ungarn.
Sunesen ble verdensmester i håndball i 1997 i Tyskland.
Sithe Independence gasskraftverk
Sithe Independence gasskraftverk er et varmekraftverk i Oswego County i staten New York, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 1.131 MW fordelt på 6 turbiner, halvparten hver på hnhv 170 MW og 205 MW. Operatør er energiselskapet Sithe/Independence LLC.
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1994. Brenselkilden er naturgass.
RAF Fairford
RAF Fairford er en flystasjon i Gloucestershire, England. Den er beredskapsstasjon og ikke i daglig bruk. Den er mest kjent i de senere år som base for amerikanske luftforsvarets tunge bombefly under Gulfkrigen, Kosovokrigen og senere under invasjonen i Irak i 2003.
RAF Fairford har en 3 km lang rullebane som er nok til å kunne ta imot en romferge ved et nødstilfelle, og RAF Fairford er nødlandingsstasjon for NASAs romferger med kvalifisert personell.
RAF Fairford er også vert for Royal International Air Tattoo, et flyshow i regi av Royal Air Force. Det er det største flyshowet i Storbritannia.
Web Magasin
Web Magasin (Web Magasin AS) var et norsk fagblad for nettredaktører, som ble lansert høsten 2007. Selskapet var heleid av Webgruppen. Bladet hadde som fokus å ta opp fagsaker for webkommunikatører i både privat og offentlig sektor. Bladet var i hovedsak et abonnementsblad, men var å finne i utvalgte Narvesen kiosker i hele Norge.
Bladet ble avviklet i januar 2010.
Fish (sanger)
Fish (født Derek William Dick den 25. april 1958 i Dalkeith) er en skotsk sanger, skribent og skuespiller. Etter en kort karriere som gartner og skogarbeider ble han med i bandet Marillion.
Fish forlot Marillion høsten 1988. Bandet hadde vært igjennom en eksplosiv vekst, og både Fish og bandet følte at suksessen kom til en uakseptabel pris. Store interne gnisninger, fraksjonering innen band og management, personlige problemer med alkohol og narkotika og et sterkt press fra bandets plateselskap EMI gjorde at Fish til slutt valgte å forlate bandet.
Til tross for bruddet med Marillion, var Fish kontraktsbundet til EMI. Solodebuten Vigil in a Wilderness of Mirrors kom derfor ut på EMI vinteren 1990, og var en suksess. Til tross for store salgstall og høy mediaprofil, var Fish misfornøyd med kontrakten han hadde med EMI. Denne kontrakten var laget med Fish for å håndtere eventuelle solo-album han kunne utgi mens han fremdeles var å anse som et medlem av Marillion – økonomisk ga derfor det store salget lav uttelling og kunstnerisk var han nødt til å se på at EMI eide rettighetene til åndverket.
Konsekvensen var at Fish i 1990 derfor måtte slite seg gjennom to vesentlige rettssaker, først en runde i retten med Marillion hvor man måtte bli enige om en fordelingsnøkkel i forhold til inntekter fra de Marillionplater han hadde bidratt til (og hvor Fish også fikk tilkjent eierskapet til Mark Wilkinsons' kunstneriske covere til platene), samt en lengre prosess hvor Fish forsøkte å saksøke EMI for å ha tvunget han til å gjennomføre en kontrakt han selv mente var uriktig. Dette endte med et stort tap.
Fish knyttet raskt kontakt med Polydor Records, men brukte nesten to år på å komme ut med sitt neste solo-album, Internal Exile. Til tross for at dette albumet så Fish gjenforent med produsenten Chris Kimsey (produsent for Marillions største suksesser, Misplaced Childhood og Clutching at Straws) var albumet preget av en artist som forsøkte å omfavne for mange stilarter, som en konsekvens virket Internal Exile uinspirert og den store suksessen uteble. Polydor ble også sittende med store deler av kostnadene Fish tok med seg fra rettssaken mot EMI, og forholdet partene imellom surnet. Fish valgte derfor å utgi en CD med coverversjoner av 70-tallslåter, Songs from the Mirror, for å komme seg ut av kontrakten.
Fish opprettet Dick Bros Record Company i 1993. Som logo for selskapet benyttet han seg av firmalogoen til familiens gamle bensin- og servicestasjon i Haddington i Skottland.
Han slapp en god del 'offisielle bootleg' albumer for å finansiere selskapet. Selskapet ble senere solgt til Roadrunner Records. Etter han solgte selskapet til Roadrunner Records gikk det ikke så bra før han etablerte et nytt selskap, Chocolate Frogs, i 2001.
Navnet «Fish» sies å stamme fra flere forhold. Selv forteller han at han som ungdom hadde for vane å tilbringe lange lørdagsettermiddager i badet, frustrerte venner som ventet på at han skulle bli ferdig begynte å lure på om han «...kanskje var en fisk». Senere har Fish også fortalt at han som ungdom var svært opptatt av Chris Squire, bassist i legendariske Yes, som også har kallenavnet «The Fish», Squire ga også ut det legendariske soloalbumet «Fish Out of Water» på 70-tallet. Det er derfor lite som tyder på at det er mannens kapasitet for å drikke som har inspirert navnet.
Kanskje Fishs største talent er hans sangtekster. Hans introspektive sangtekster som ofte handler om personlige problemer og avhengigheter kan i mange sammenhenger kalles fin poesi. Noen av hans nyere arbeid inneholder lange passasjer i sanger hvor han prater med musikken spillende i bakgrunnen. Slike passasjer finnes i kortere (og færre) grad i hans sanger med Marillion.
Omslagsillustrasjonene på hans fire Marillion-albumer og de fleste av hans soloalbumer har blitt laget av kunstneren Mark Wilkinson.
Striden om Ibsens møblement
Striden om Ibsens møblement er en singel fra det norske heavy metal-bandet Black Debbath. Singelen ble utgitt på Duplex Records i 2006 og inneholder tre spor.
HMS «Bellerophon» (1907)
HMS «Bellerophon» var et britisk slagskip.
Bellerophon-klassen var de første slagskipene som fulgte HMS «Dreadnought» og bygde på de samme prinsippene med noen små forbedringer. Blant de viktigste var et «torpedoskott», indre skott som løp langs hele lengden av skipet og gav bedre beskyttelse mot torpedotreff.
HMS «Bellerophon» hadde en hovedbestykning bestående av ti 12" kanoner plassert parvis i fem tårn, og en sekundærbestykning bestående av 16 4" kanoner. I tillegg hadde hun tre torpedorør, to i baugen og et akter. Aktre torpedorør ble fjernet i 1917. I 1918 hadde hun fått plattformer for å operere fly fra på «A»-tårnet og «Y»-tårnet. Flyplattformene ble brukt av et Sopwith Pup jagerfly og et Sopwith 1½ Strutter rekognoseringsfly.
HMS «Bellerophon» ble sjøsatt 27. juli 1907 og ble operativ i februar 1909. I august 1914 sluttet hun seg til den britiske «Grand Fleet» og 31. mai 1916 var hun i kamp under Jyllandsslaget. Hun ble overført til reserven i 1919 og tatt ut av tjeneste i 1920. Hun ble solgt for opphugging 8. november 1921.
Rassemblement national
Rassemblement national (RN, «Nasjonal samling»), tidligere Front national (FN, «Nasjonal front») er et fransk konservativt , proteksjonistisk og nasjonalistisk , politisk parti. Partiet ble dannet 5. oktober 1972 under navnet Front national pour l'unité française («Nasjonal front for fransk enhet»).
Partiet ble fram til 2011 ledet av Jean-Marie Le Pen, som også var partiets grunnlegger. Fra 6. januar 2011 var hans datter Marine Le Pen partileder; hun trakk seg i forbindelse med Presidentvalget 2022. Nåværende leder er Jordan Bardella. Bruno Gollnisch (f. 1950) har vært nestleder siden 2005.
Partiet hevder å ha 60 000 medlemmer, og har særlig i Sør-Frankrike fått forholdsvis stor oppslutning i valg. Lokal- og EU-valget i mai 2014 gjorde Rassemblement national til Frankrikes største politiske parti, med ca. 25 % av stemmene. I 2022 fikk partiet et gjennombrudd ved valget til nasjonalforsamling, da partiet gikk fra en gruppe på åtte representanter, til en gruppe på 89, noe som er mere enn en tidobling.
Partiet ønsker å bevare Frankrike i tråd med franske skikker og regler, og har et nasjonalt-konservativt kultur- og verdisyn. De er motstandere av innvandring, særlig fra muslimske land. De forfekter «nasjonal suverenitet» (alle lover for et land skal vedtas av landets egne lovgivende forsamling, ikke av internasjonale organer) og er derfor også motstandere av fransk medlemskap i EU. De er for bevaring av arbeidsplasser i Frankrike og statsbidrag til viktige industrier. De er også tilhengere av dødsstraff, motstandere av likestilling av homoseksualitet som likestilt med heteroseksuelt samliv, og motsetter seg mange former for selvbestemt abort, noe som veier tungt for katolske velgere.
Ved det franske presidentvalget i 2002 ble Le Pen nummer to etter Jacques Chirac, og han fikk rundt 18 % av franskmennenes stemmer.
Med Marine Le Pen i førersetet fra 2011 dreier partiet mot en økonomisk politikk som går inn for å nasjonalisere alle strategiske sektorer i økonomien som telekommunikasjon, energi og banker. Marine tar kraftig avstand fra den tradisjonelle høyresiden med mindre statlig styring som Tea Party-bevegelsen i USA representerer, men vil derimot ha en sterk skattefinansiert velferdsstat.
Kristenrock
Kristenrock er en form for rockemusikk som har kristne tekster og/eller framføres i en kristen kontekst, ofte med fokus på Jesus og ofte framført av selvproklamerte kristne. Mange grupper som framfører kristenrock har bånd til kristne plateselskap, kristne distribusjonnettverk og kristne festivaler, mens andre band er uavhengige.
Musikken har blitt omtalt som «der prinsippet er å bekjempe djevelen med hans egne våpen». Navnet Jesusrock ble brukt som betegnelse av Jesusbevegelsen på 1970-tallet, og musikken finnes i samme sjangrer som annen rockemusikk, men med kristent innhold. Begrepet kristenrock har blitt brukt om flere sjangre, fra visepop til tung rock.
Historie
I utgangspunktet var de kristne kirkene og kristne generelt ikke begeistret på 1950-tallet, da rock and roll dukket opp ved at musikken skilte seg fra normen. Den ble således vurdert som en trussel. Rock var ofte åpent seksuell i sitt vesen, som var tilfellet med Elvis Presley, som ble kontroversiell og enormt populær delvis for hans antydende hofterulling og dansing på scenen. Imidlertid var Elvis selv religiøs og som faktisk utga et gospelalbum: Peace in the Valley (1957). Individuelle kristne kan imidlertid ha lyttet til og til og med danset til rockemusikk i mange tilfeller, men det ble sett på som en avskyelig ting som ble bannlyst av konservative kirkesamfunn i USA, særskilt i Sørstatene. 1n tid, i trøbbel med mange av deres amerikanske fans, da John Lennon i en spøk kommenterte at The Beatles var blitt «mer populære enn Jesus nå». Konservative kirkegrupper brente offentlig Beatles-plater, og Ku Klux Klan naglet et Beatles-album til et brennende kors og sverget «hevn». I tiden etter begynte The Beatles og de fleste andre rockemusikere å eksperimentere med mer kompleks og psykedelisk musikk som ble oppfattet som anti-establishment, doprelatert og seksuelt orientert. Samtidig sang The Rolling Stones den provoserende «Sympathy for the Devil», er en analyse av menneskehetens mørke side, og sunget fra djevelens synsvinkel, og som ytterligere opprørte kristne organisasjoner.
Etter hvert som tiåret fortsatte førte Vietnamkrigen, borgerrettsbevegelsen, opprøret i Paris og andre hendelser som en katalysator for ung aktivisme og politisk protester, som igjen ble assosiert med rockemusikk. Mange mente at musikken fremmet politisk protest mot det bestående, fremmet en utsvevende livsstil med sex utenfor ekteskapet, og ulovlige rusmidler. Samtidig skjedde det også en mer reflektert holdning overfor rock, og en voksende anerkjennelse for mangfoldig musikalsk og ideologisk potensial i musikken. Blant de første band som spilte kristenrock var The Crusaders («korsfarerne»), et garasjerockband fra sørlige California. Deres utgivelse Make a Joyful Noise with Drums and Guitars i 1966 er betraktet som den første gospelrock-utgivelse. Den kristne gruppen Mind Garage, «uten tvil det første band av sitt slag», utga albumet Electric Liturgy i 1969.
Larry Norman, ofte beskrevet som «far av kristenrock» (og i hans senere år som «bestefar av kristenrock»), spilte inn Upon This Rock, «det første kommersielt utgitte Jesus-album.» Den utfordret synspunktene til en del konservative kristne ledere på spørsmålet om rock var antikristen og djevelens musikk. En av hans sanger, «Why Should the Devil Have All the Good Music?», oppsummerte Normans synspunkter og hans søken etter å fremme kristenrock. En annen kristen rockepioner var Randy Stonehill som utga sitt første album i 1971, Born Twice, produsert av Larry Norman.
Kurtisering
Kurtisering eller flørting er en form for menneskelig samspill som uttrykker en seksuell eller romantisk interesse i en annen person. Det kan bestå i konversering, kroppsspråk eller lett fysisk kontakt. Det kan være ensidig eller gjensidig. Kurtisering er muligens mer nærgående eller seriøst enn uskyldig eller humoristisk flørting.
Kurtisering brukes ofte for å uttrykke interesse og peile den andre personens interesse for fast følge, som kan utvikle seg til langvarig forhold. Det kan også være et forspill til tilfeldig sex uten fortsatt forhold.
I andre situasjoner kan det være en form for underholdning uten noen hensikt om å utvikle nærere forhold. Slik flørting møter ofte nedsettende holdninger, enten fordi det kan misforstås som mer seriøs tilnærming eller ansett som utroskap hvis personen allerede har et romantisk forhold til en annen person.
Folk som kurtiserer, kan snakke og oppføre seg på en måte som innbyr til nærmere kontakt enn det som vanligvis sømmer seg for mellommenneskelig samvær uten egentlig å si eller gjøre noe som bryter med sosiale normer. En måte å oppnå dette på er å kommunisere ironisk eller lekent. Doble budskap med den ene betydningen formelt korrekt og den andre utfordrende kan også brukes.
Kurtisering kan bestå i kunstneriske fakter, språk, kroppsspråk, holdning og psykologiske tegn. Blant disse når det gjelder vestlig kultur kan nevnes:
Mens enkelte ubevisste tegn er universelle i alle kulturer, varierer flørte-etikette betydelig i ulike kulturer og kan føre til misforståelser. Det er forskjeller i hvor nært folk kan stå, hvor lenge en kan holde øyekontakt osv.
Opprinnelsen til ordet flørt er usikkert. Oxford English Dictionary (first edition) assosierer det med ord som uttrykker manglende seriøsitet; på den annen side kan det knytes til det gamle franske "Conter fleurette" som betyr «å (forsøke å) forføre» ved å kaste blomsterblader, dvs. å snakke søte «ingenting». Dette uttrykket er ikke lenger i bruk på fransk, men det engelske gallicism å flørte har slått an og har nå blitt en del av det engelske språk.
Veni, vidi, vici
Veni, vidi, vici er en latinsk frase sagt av Julius Cæsar i år 47 f.Kr.
Oversatt til norsk betyr det: Jeg kom, jeg så, jeg seiret (erobret).
Cæsar brukte dette uttrykket som en hel tekst da han skulle rapportere til Det romerske senatet at han hadde seiret over Farnakes II av det greske oldtidsriket Pontos i slaget ved Zela i år 47 f.Kr.
Etter Cæsars bruk av frasen har den blitt brukt mange andre steder, som eksempelvis i dagliglivet, på film, i TV-serier og lignende.
Clausberget gruve
Clausberget gruve eller Klasberget var en de mindre gruvene til Røros Kobberverk for utvinning av kobbermalm. Gruven ligger i Klasberget tre km nordøst for det mer kjente Storwartsfeltet i retning Aursunden og ca 13 km nordøst for Røros. Gruven hadde regulær drift 1652-93 og forsøksdrift 1914-18.
Forekomsten ble oppdaget 1648 av Joen Ryen og Anders Skotte og mutet av Kobberverkets første bergskriver Claus Rasmussen i 1656/57, derav navnet Clausberg. Rasmussen drev gruven for egen regning, men finansiert av finansmannen Heinrich Müller, under navnet Øresundske Kobberverk, sammen med Brekken skjerp (Gruvsjøforekomsten) og Klinkenberg gruve. For å smelte malmen oppførte Øresundske sin egen smeltehytte ved Nøren i Os i 1654, omkring 10 km sørvest for Bergstaden. Gruven og hytten lå imidlertid innenfor Kobberverkets sirkumferens, hvis direktør Joachim Irgens hevdet at det ikke var nok skog til to bergverk. Rasmussen fikk avskjed som bergskriver og etter en herredagsdom av 1656 fradømt retten til gruven, ettersom den lå for nær Røros. Clausbergets gruve og Nøren hytte ble således overtatt av Kobberverket dette året. Driften ved hytten fortsatte til 1672, mens gruven hadde diskontinuerlig drift til 1691, senere usikkert. Gruven ble drevet på tre nivåer og består egentlig av to atskilte forekomster som er mineralogisk forskjellige. Det øvre nivået ble lenset i 1742, men det ble ingen produksjonsdrift. Det var også prøvedrift i nedre nivå under Første verdenskrig.
Se opp for Gloria
Se opp for Gloria (originaltittel: Foul Play) er en amerikansk romantisk krim-komedie fra 1978 med Goldie Hawn og Chevy Chase i hovedrollene. Manus og regi er ved Colin Higgins.
Handling
Ved en tilfeldighet kommer Gloria i besittelse av en mikrofilm som viser at en berømt person skal myrdes.
Hun fikk mikrofilmen på kino av en døende mann i salen som plutselig stønner: «Se opp for dvergen!». Gloria skriker om hjelp, filmen blir stoppet, men liket er forsvunnet. Hva hun ikke vet er at den avdøde fikk stukket filmen i vesken hennes. Plutselig er hun virvlet inn i en verden av intriger og mordforsøk – og ingen tror henne. Hun forfølges av tre personer: en person med kallenavnet "Dvergen", en mystisk person som er albino og en katolsk prest. Den eneste som tror henne og tar henne på alvor er politietterforskeren Tony, som vil stoppe det planlagte attentatet, men samtidig må passe på Gloria. Det hele utvikler seg til en heseblesende jakt der klimaks ender under en operaforestilling i San Francisco.
Om filmen
Se opp for Gloria ble en stor publikumssuksess både i USA og utenfor. I Sverige spilte filmen inn rekordhøye 33 millioner kr. på kino.
Filmen ble nominert til en Oscar for beste musikk. Den ble samme år nominert til syv Golden Globes.
André Béhotéguy
Jean-Baptiste André Béhotéguy (født 19. oktober 1900 i Bayonne, død 1960 i Nice) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. Béhotéguy vant en olympisk sølvmedalje i rugby union under OL 1924 i Paris. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i rugbyturneringen. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Frankrike vant første kampen med 59-3 over Romania men tapte siste kampen mot USA med 3-17.
Waterford kraftverk (andre betydninger)
Waterford kraftverk kan henspille på:
C. Wright Mills
Charles Wright Mills (født 27. august 1916 i Waco i Texas, død 20. mars 1962 i Nyack i New York) var en amerikansk sosiolog. Han var en av 1900-tallets store sosiologer og var professor i sosiologi ved Columbia University fra 1946 – 1962. Mills studerte blant annet makteliten i USA og det som senere ble kjent som «det militære industrielle kompleks», samvirket mellom økonomi, politikk og høye militære offiserer.
Mills teorier
Folket har under alle omstendigheter liten kontroll; valgene spiller en helt underordnet rolle som kontrollmekanisme. Elitene på disse tre områdene handler svært ofte i hverandres interesser og således utfyller de hverandre. Dette klare interessefellesskap mener Mills er oppstått som en følge av de kriselignende konfliktsituasjoner som USA er blitt konfrontert med etter den 2. verdenskrig.
C. Wright Mills skrev i The Power Elite om det han kalte «den høyere umoralen». Med det mente Mills ikke personlig svikt eller private lyter, men en institusjonalisert umoral satt i system. Et system der penger er den eneste målestokken på framgang og moral, og der standarder som nyttes for å vurdere verdi bare er de pekuniære.
C Wright Mills var inspirert av den norsk-amerikanske sosiologen Thorstein Veblen.
Wei (stat)
Wei (kinesisk: 魏; pinyin: Wèi) var en stat i de stridende staters tid i Kina. Den lå mellom statene Qin og Qi og omfattet deler av de moderne provinser Henan, Hebei, Shanxi og Shandong. Etter at hovedstaden ble flyttet fra Anyi til Daliang (i dag Kaifeng) under kong Hui av Wei ble staten også kalt Liang.
Staten var på sitt mektigste under sine to første herskere, markgreve Wen av Wei og markgreve Wu av Wei. Kong Hui av Wei, den tredje herskeren, konsentrete seg om økonomisk utvikling, blant annet med irrigasjonsprosjekter ved Den gule flod. Men ikke destro mindre var det under kong Hui at nedgangstidene langsomt satte inn. Weis fremstøt østover ble flere ganger holdt i sjakk på slagmarken, blant annet slaget ved Maling i 341 f.Kr.. I vest tapte den Xihe-området (et landlig og strategisk viktig område på vestbredden av Den gule elv der den danner grensen mellom nåtidsprovinsene Shanxi og Shaanxi). Dette området ble erobret av staten Qin.
Qins militære overmakt førte til at de kombinerte styrkene til statene Wei og Han ble nedkjempet under slaget ved Yique i 293 f.Kr.
Anette Hoffmann
Anette Hoffmann-Møberg (født 5. mai 1971) dansk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney
Hoffmann ble olympisk mester i håndball under 1996 i Atlanta. Hun var med på det danske damelandslaget som vant håndballturneringen foran Sør-Korea og Ungarn.
Fire år senere, under 2000 i Sydney vant hun sin andre olympiske gullmedalje i håndball. Danmark beseiret Ungarn med 31- 27 i finalen.
Hoffmann ble verdensmester i håndball i 1997 i Tyskland.
Grong stasjon
Grong (sørsamisk: Kråangke) er en stasjon på Nordlandsbanen. Den ble åpnet i 1929, da Nordlandsbanen ble tatt i bruk fram til Grong. Fra Grong gikk det en sidelinje til Namsos som ble åpnet i 1933. Persontrafikken på Namsosbanen ble nedlagt i 1978 og senere er også godstrafikken nedlagt. Namsosbanen ble offisielt nedlagt i 2021.
Waterford gasskraftverk
Waterford gasskraftverk er et varmekraftverk i Washington County i staten New York, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 850 MW fordelt på 4 turbiner, på hnhv 175 MW og 400 MW. Operatør er energiselskapet Columbus Southern Power Co.
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2003. Brenselkilden er naturgass.
Canon EOS-1D Mark III
Canon EOS 1D Mark III er digitalt speilreflekskamera i proffsegmentet som er produsert av Canon. Det ble lansert 22. februar 2007, som en ny version av Canon EOS 1D Mark II. Den 20 Oktober 2009 ble oppfølgeren Canon EOS 1D Mark IV lansert.
N M Rothschild & Sons
N M Rothschild & Sons (vanligvis kjent som Rothschild) er investeringsbanken til familien Rothschild. Selskapet ble grunnlagt i 1811 i City of London og er nå et globalt selskap med over 40 kontorer på verdensbasis. Selskapet fungerer som finansrådgivere til noen av de viktigste selskapene, største landene og rikeste familiene i verden.
Haditha-demningen
Haditha-demningen er en demning med et vannkraftverk i irak, plassert i elva Eufrat nær byen Haditha. Det har en total installert vannkrafteffekt på 660 MW, og ble igangsatt i 1986, etter anleggsarbeider som startet i 1978.
Demningen er 57 meter høy og hele 8 933 meter lang. Reservoaret kalles Qadisiyah-sjøen og har et areal på 500 km². Oppdemmet vannmengde er anslagsvis 6 000 – 8 000 millioner m³.
Det er 3 demninger på Eufrat i Irak. I rekkefølge ovenfra er de: Haditha-demningen (660 MW), Ramadi-demningen og Fallujah-demningen.
Frisbee
En frisbee, sendeplate eller skjeinebrett er et leketøy eller sportsredskap. Det er normalt laget av plast med en diameter på omkring 20 til 25 centimeter. «Frisbee» er opprinnelig et registrert varemerke for leketøysfirmaet Wham-O. Den er designet for å fly aerodynamisk når den blir kastet med rotasjon og gripes med én hånd.
Fysikken bak
Frisbeens rotasjon danner en bestemt framdrivende vinkel loddrett på horisontalplanet, noe som stabiliserer stillingen i luften ved høy hastighet. Den lille opphøyde randen ute ved kanten fungerer som en akselerator da den reduserer luftstrømmen som skilles ut ved å tvinge luftstrømmen til å bli turbulent etter at den har passert første rand. Den dynamiske oppdriften skapes først og fremst av på samme måte som ved for eksempel en vinge på et fly. Det betyr at den øverste luftstrømmen akselereres slik at trykkforskjellen medvirker til en oppdrift.
Historie
I året 1871 ble amerikaneren William Russel Frisbie daglig leder i Old Baking Company og New Haven. Senere kjøpte han bakeriet og kalte det for «The Frisbie Pie Company». Firmaet bakte terter og paier formet av blikk. De tomme blikkformene var fristende å kaste til hverandre med. Barn, studenter, arbeidere og soldater moret seg med dem.
William R. tok seg av det administrative, mens hans søster Susan tok seg av bakingen. William døde i 1903 og da tok hans sønn Joseph P. Frisbie over bedriften. Under hans ledelse fikk de en kraftig ekspansjon, og filialer ble åpnet i både i Hartford (Connecticut), Poughkeepsie (New York) og i Providence (Rhode Island). Joseph P. døde i 1940, men bedriften ble drevet videre. Hans enke Marian Rose og produksjonslederen Joseph J. Vaughn fortsatte å bake paier helt frem til august 1958.
Mange år senere i 1948 kom amerikaneren Walter Frederick Morrison på den idé at han ville forbedre disse flygende formene med produksjon og salg for øye. Som barn hadde han selv kastet med formene fra «The Frisbie Pie Company». Morrison hadde vært soldat i den andre verdenskrig, ble tatt til fange og satt i fangenskap i Stalag 13. Etter krigen jobbet han som snekker. Året var 1948 og uidentifiserte flygende objekt var et populært emne. Fred forsto at denne situasjonen kunne han utnytte.
Han gjorde forsøk med at sveise en stålring langs kanten, for å forbedre stabiliteten, men det var ikke vellykket. Der ble også gjort forsøk med det nye kunstige materialet plast. Den første plastblandingen han brukte var butylsterat. Denne blandingen fungerte utmerket så lenge solen strålte og plasten holdt seg varm, men når den ble kald og man så ikke klarte å gripe den, gikk den i tusen biter.
Wham-O
Fred Morrison brukte de neste årene til å reise rundt for å markedsføre produktet. I 1955 oppdaget Rich Kerr og Spud Melin plasttallerkenen for første gang. De ble helt betatt av denne flyvende gjenstanden som på en elegant måte forenet fysikkens grunnleggende lover. De fikk kontaktet Morrison og inviterte ham til sitt arbeidssted og Morrison solgte rettighetene til oppfinnelsen til firmaet Wham-O. Den 13. januar 1957 «fløy» de første plasttallerkenene ut fra fabrikken i San Gabriel. I 1959 registrerte Wham-O produktnavnet Frisbee.
Sport
I løpet av 1960-tallet begynte frisbee å utvikle seg som sport. Det var Ed Headrick, daværende sjef for Wham-O, som hadde visjonen om frisbee som mer enn en leke. Han grunnla IFA (International Frisbee Association) i 1967, og så var utviklingen i gang.
I 1969 ble lagspillet Ultimate utviklet av studenter ved Columbia High School i New Jersey, samme år ble den første offisielle Frisbeegolf-turnering arrangert i Pasadena. I 1974 ble første «offisielle» verdensmesterskapet i frisbee holdt i Rose Bowl Arena i Pasadena. I 1982 ble Discathon introdusert som syvende og siste individuelle gren i det amerikanske mesterskapet i Sacramento.
WFDF (World Flying Disc Association) tok over for IFA i midten av 1980-tallet og er nå frisbeesportens øverste organ med representanter i alle verdensdeler.
Det første virkelige individuelle verdensmesterskapet (det vil si med bred og stor internasjonal deltagelse og i WFDFs regi) ble holdt i Ft.Collins i USA i 1987, og det var her amerikanerne mistet hegemonien i resultatlistene: nå var det første gang ikke-amerikanere vant sammenlagt, discathon, lengde, presisjon og self caught flights.
I lagspillet Ultimate har USAs dominans vært total. De har kun tapt ett verdensmesterskap for landslag og vunnet samtlige verdensmesterskap for klubblag.
I Norge
I Norge organiseres frisbee-/disksport gjennom Norges Amerikanske Idretters Forbund, etter at Norges Frisbeeforbund fusjonerte med tre andre forbund i 2009.
For å være et beskjedent land i frisbeesammenheng, besitter norske utøvere relativt mange titler internasjonalt.
Louise Burgaard
Louise Katharina Vinter Burgaard Madsen (født 17. oktober 1992 i Esbjerg) er en dansk håndballspiller, som spiller for den danske klubben og det danske A-landslaget.
Burgaard er venstrehendt og spiller primært som høyre bakspiller, men kan også spille som høyre kantspiller.
Klubb
Burgaard begynte å spille håndball som 5-åring i den lokale klubben Vinding og meldte overgang til Fredericia i 2006.
Etter et opphold i signerte hun sommeren 2011 under for.
Landslag
Burgaard har spilt på alle ungdomslandslagene og var med i sluttspillet til U17-EM i 2009, U18-VM i 2010 og U19-EM i 2011 – i alle tre sluttspill ble hun uttatt til «all star»-laget. Hun debuterte på det danske A-landslaget under GF World Cup 2011.
Da Camilla Dalby ble skadet rett før Håndball-VM 2011 fikk Burgaard sin mesterskapsdebut, skjønt det var like før hun også måtte melde avbud på grunn av en skade, som hun pådro seg i opptakten. Den viste seg å være uproblematisk, så deltagelsen var sikret.
Grimms lov
Grimms lov (også kjent som den germanske lydforskyvningen ) var den første ikke-trivielle, systematiske lydforskyvningen som noensinne ble oppdaget. Oppdagelsen av loven utgjorde et vendepunkt i språkvitenskapens utvikling, idet den innførte rigorøse metoder i den språkhistoriske forskningen. «Loven» ble oppdaget av Friedrich von Schlegel i 1806 og Rasmus Rask i 1818, men ble omarbeidet i 1822 av Jacob Grimm, den eldste av brødrene Grimm, i hans Deutsche Grammatik. Loven fastslår at det finnes overensstemmelser mellom tidlige germanske lukkelyder og frikativer og lukkelydene i visse andre indoeuropeiske språk.
Oversikt
Slik den er formulert i dag, beskriver Grimms lov utviklingen av nedarvede urindoeuropeiske lukkelyder i urgermansk. Endringene har funnet sted før de eldste runeinnskriftene, altså før det urnordiske språktrinnet. Den består av tre deler som kan betraktes som tre påfølgende faser i en utviklingskjede.
Utviklingskjedene kan representeres slik (i rekkefølgen 3, 2, 1 fra lista over):
Tidevannskraft
Tidevannkraft er en form for kraftproduksjon hvor tidevannet produserer energi ved å drive en generator. Siden middelalderen eller romersk tid har mennesker installert tidevannsmøller, en slags tidevannsdrevne vannmøller, og i moderne tid er tidevannskraftverk med turbiner installert både i Frankrike, Storbritannia, Canada, Norge, Kina og Sør-Korea. Det er store potensialer for utnyttelse av tidevannsenergi i trange sund slik som Gibraltarstredet, Bosporos, Messinastredet, osv. Tidsvannskraftverk passer også godt på steder med stor forskjell mellom flo og fjære, som eksempelvis i Fundybukta, Severn og Biscayabukta. Tidevannskraft lider under en syklisk energikilde som ikke er jevn, men varierer med et antall intense faser gjennom døgnet samt knyttet til månefasene (springflo, nippflo).
Metoder
Det er i hovedsak tre metoder som er blitt brukt for å utnytte denne energien.
Tidevannskraft i Norge
Hydra Tidal Energy Technology AS i Harstad har utviklet prototypen Morild II, et flytende tidevannskraftverk som kan utnytte havstrøm og tidevann på større dyp og likevel være i overflateposisjon. Morild II er satt ut i Gimsøystraumen i Lofoten og er verdens første flytende tidevannskraftverk.
Hammerfest Strøm AS installerte en 300 kW prototyp – Kvalsundet tidevannskraftverk i Kvalsundet ved Hammerfest i 2003. Der er det laget et tidevannskraftverk med en turbin, som var verdens første tidevannsturbin som konverterte bevegelsesenergien i tidevannet om til elektrisitet og leverte denne til energinettet. Turbinen leverer ennå strøm og gir viktig kunnskap til selskapet. Hammerfest Strøm utvikler også en turbin på 1 MW til skotsk farvann, og arbeider mot kommersialisering i 2012. Turbinene er installert på havbunnen og gir ingen visuell forurensning, og tillater skipstrafikken å gå som normalt.
Tidevannskraftverk globalt
Tidevannskraftverk egner seg best på steder med meget stor forskjell mellom flo og fjære, spesielt i smale sund, eller ved utløpet av trange bukter og laguner. Slike steder omfatter for eksempel Strangford Lough i Storbritannia, hvor det er et anlegg installert i 2008. Verdens første kommersielle tidevannskraftverk er La Rance tidevannskraftverk, som ble åpnet 1966 i utløpet til elven Rance i Frankrike ved byene Dinard og Saint-Malo som ligger på Normandiekysten ved Den engelske kanal. Det har vist seg at ved å føre vannet som flør gjennom turbinene klarer man ikke å fylle reservoaret optimalt. Derfor blir bare det vannet som strømmer ut av reservoaret anvendt til elektrisitetsproduksjon. Kraftverket har tildels store miljømessige ulemper.
Kommersielle og prototype tidsvannskraftverk omfatter:
Sigøynere
Sigøynere er en bred samlebetegnelse på flere beslektede, historisk omvandrende folk i Europa, som stammer fra det nordlige India, særlig Rajasthan. Betegnelsen (Rumensk: țigani, zigani, tysk: Zigeuner) har en ukjent betydning og ble tillagt disse omvandrende folkeslagene av andre europeiske folkeslag. De folkegruppene som kalles sigøynere består av flere ulike språklige kulturer som betegnes som blant annet romá (i entall hankjønn rom eller hunkjønn romni; upresist og ugrammatisk også kalt «romfolk» eller enda mer misvisende «romfolket» i noen norske medier), sinti, manoush, romanichal eller kalé. Noen av disse begrepene brukes om ulike grupper i ulike land, og mange grupper av sigøynere mener at andre sigøynergrupper ikke er (ekte) sigøynere. Dette har gitt opphav til mye forvirring knyttet til disse begrepene, fordi de brukes svært ulikt. I noen land har begrepet sigøyner eller lignende begreper som det franske tsigane eller det engelske gypsy (som betyr «egypter» og har en annen opprinnelse enn det norske ordet) blitt kritisert av enkelte. Andre sigøynere forsvarer disse begrepene som samlebegreper for en sammensatt gruppe av beslektede folkeslag, og motsetter seg forsøk på å innføre andre begreper. I Norge foretrekker de fleste sigøynere at gruppen omtales med samlebegrepet sigøynere, mens romá først og fremst brukes av sigøynere fra Øst-Europa. De fleste sigøynere snakker det språket som i Norge blir kalt romanés, et språk som ligger nært moderne indiske språk som hindi og urdu.
Sigøynernes kultur har i mange hundre år øvet påvirkning på europeisk kultur, ikke minst sigøynermusikken, som har inspirert flere musikkformer. Grupper som Gipsy Kings og Hot Club de Norvege er uttrykk for, eller inspirert av, en levende musikktradisjon som finner nye former.
Terminologi
Det er usikkert hvor ordet «sigøyner» kommer fra, men det er vanlig å føre ordet tilbake til det greske ordet atsingani, som betyr «hedninger» eller «gudløse». Enkelte sigøynere oppfatter begrepet som nedverdigende og foretrekker begrep som angir språktilhørighet (romá, sinti, manoush, kalé, romanichal), mens andre sigøynere ikke ser noen problemer ved begrepet som et samlebegrep for ulike men beslektede grupper.
Sigøynernes organisasjon i Norge heter Norsk Sigøynerforening og arrangerer Sigøynerfestivalen, en kulturfestival for sigøynerkultur. Leder for foreningen og primus motor for festivalen, kunstneren Raya Bielenberg, har uttalt at «jeg forlanger å bli kalt sigøyner».
Etter 2008 har flere norske medier referert til sigøynere som «romfolk», etter at Jan Jansen, bosatt i Sverige, sa at han oppfattet ordet «sigøyner» som rasistisk. Begrepet «romfolket» bygger på en misforståelse, i det romá (utt. råmma:), i entall hankjønn rom (utt. råmm) og hunkjønn romni (utt. råmmni), er egenbetegnelsen på romanés for en av flere grupper blant sigøynerne. Begrepet «romfolket» brukes ikke av noen sigøynere og er heller ikke grammatisk riktig; i flertall må det være romáfolket («han er rom», «hun er romni», «de er romá»). Flere sigøynergrupper, bl.a. romanifolk, har også protestert mot å innføre romá som samlebetegnelse, som enkelte har foreslått. Forsker Ada Engebrigtsen ved NOVA uttalte i 2012 at «romfolket er en medieskapt folkegruppe». Ifølge Engebrigtsen finnes det ikke et folk med navnet romfolket, men ulike folkegrupper, herunder språk-/folkegruppen romá. Ikke alle folkegrupper som tradisjonelt kalles sigøynere er romá. Solomia Karoli, som har utgitt boken Sigøynerkongens datter om sin egen oppvekst i en norsk sigøynerfamilie, har uttalt at «på vårt språk romanés brukes ordet 'rom' for det som på norsk alltid har hett 'sigøyner', dessuten betyr det ektemann. De ﬂeste av oss her i Norge vil bli kalt sigøynere».
Den gruppen som kalles sigøynere i moderne tid må skilles fra «tatere», romanifolk som kom til Europa på 1400-tallet og som antas å ha opprinnelse i India. Opprinnelig ble «tatere» vanligvis kalt sigøynere, særlig i det tyskspråklige Europa. De to folkegruppene har felles røtter og mange fellestrekk, men «tatere» kom til Skandinavia mange århundrer tidligere. Det er også antatt at det er et betydelig etnisk norsk innslag blant norske «tatere», ettersom «taterne» levde tett på det norske samfunnet og det hendte at etnisk norske personer sluttet seg til «tater»-familier og deres levevis. Disse har et mer europeisk/nordisk assimilert språk, romani. I Norge, Tyskland og andre nordeuropeiske land brukes betegnelsen roma spesielt om sigøynerne som i de nordeuropeiske land overveiende tilhører nettopp romani-gruppen. Det finnes derimot sigøynere som ikke er romani, og det finnes romani-grupper som ikke kan kalles sigøynere. Begrepene er altså ikke synonymer; begge begrepene omfatter tilleggsgrupper som ikke omfattes av det andre.
Tore-Jarl Bielenberg, som har jobbet med sigøynernes kultur i en årrekke, var gift med Raya Bielenberg og arrangerte sammen med henne Sigøynerfestivalen. Han utgav i 2012 boken Romá/sigøynere: I går, i dag, i morgen. Han uttaler at mange sigøynere er uenige i å erstatte sigøynere med rom som fellesbetegnelse, blant annet fordi det ikke er «alle sigøynere som kaller seg rom, men for eksempel sinti, manoush, romanichal eller kalé». Han skriver at «konstruksjonen romfolket finner jeg problematisk» og at «sigøynere med alle deres undergrupper [er] ett folk som også omfatter romá». Han trekker også frem at rom er en hankjønnsform som også betyr ektemann, mens hunkjønnsformen i entall er romni. Bielenberg mener at begrepet romfolk har fått en ensidig negativ klang knyttet til tigging og sosiale problemer; «'romfolk' er blitt et skjellsord» uttaler han til Klassekampen. Han «foretrekker sigøyner, fordi det er representativt for et helt folk. Det er stort sett sigøynere fra Øst-Europa, som kaller seg róm». Han mener sigøynere er et begrep med mange positive konnotasjoner knyttet til sigøynernes kultur og historie.
Betegnelsene blir brukt annerledes i andre land, hvor «romanifolket» gjerne blir brukt som en generell betegnelse på sigøynere og begrepet tater ikke eksisterer. Begrepet «tattare» eksisterer fortsatt i Sverige.
Både den engelske betegnelsen gypsy og den franske gitane kommer fra ord for «egypter» og gjenspeiler en forestilling om at sigøynerne skal ha nådd Europa via Egypt. Uttrykket bohem skriver seg fra den franske formen av navnet på landet Bøhmen, fordi franskmennene trodde at sigøynerne kom derfra (det er mange sigøynere særlig i nabolandet Slovakia).
Undergrupper
Sigøynere består av mange ulike etniske undergrupper, herunder folkegruppene roma (også referert til i noen medier som «romfolk», selv om denne betegnelsen ikke er anbefalt av Språkrådet ), sinti, kaale og mange andre grupper.
Opprinnelse og historie
Sigøynerne stammer ifølge den vanligste teorien opprinnelig fra det nordlige India, og omkring år 800 ble gruppen trolig utsatt for forfølgelse. Sigøynerne har trolig opphav i et kasteløst folk i det nordlige India, tilsvarende de kasteløse banjaraene i dag. På 1000-tallet slo sigøynere seg ned i Konstantinopel, og på 1300-tallet kom trolig de første sigøynere til Romania. I Romania levde de til dels som slaver, og Romania opphevet slaveriet i 1864. Med Colombus' tredje ekspedisjon til Amerika var det også en gruppe sigøynere tenkt som slaver i gruvene, senere sender kolonimaktene skipslaster med sigøynere til Amerika og det finnes etterkommere på øyene, i Brasil og i USAs sørstater. Sigøynere innvandrer til Den iberiske halvøy tidlig 1400 tall. Til Danmark kommer de første sigøynerne i 1505. Det er antatt at de flyktet fra India via Midtøsten til blant annet Egypt, og derfra videre til Europa. Sigøynerne har historisk livnært seg ved handel, blant annet ved salg av egenprodusert håndverk.
Forfølgelse, holocaust og diskriminering
De første, organiserte sigøynerforfølgelsene man kjenner til startet i 1498. Da vedtok Riksdagen at alle sigøynere skulle utvises fordi de var forrædere av kristendommen. Det ble også lov å ta sigøynere som slaver, og i Russland ble denne loven opphevet først i 1861. Trolig ble mellom 220 000 og 1 500 000 sigøynere drept i konsentrasjonsleirer under andre verdenskrig i det som kalles porajmos (sigøynernes holocaust). De gjenlevende kunne fra 1963 av søke om erstatninger fra Forbundsrepublikken Tyskland etter krigen. I 2015 uttalte Norges statsminister Erna Solberg at romafolket skulle få utbetalt erstatninger for uretten de hadde blitt utsatt for før og etter andre verdenskrig, og at detaljene skulle utarbeides i samarbeid med representanter for romafolket.
I Sverige ble drap på sigøynere lovlig i 1637. Norges sigøynerparagraf kom i 1927 og nektet sigøynere adgang til riket, opphevet 1956.