cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jalandhar (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,181,753 innbyggere i distriktet, mot 1,962,700 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 53,18 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 9,78 % i 2011. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 874 i 2011 mot 806 i 2001.
Gao Hucheng
Gao Hucheng (kinesisk: 高虎城; født i august 1951 i fylket Shuo i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina) er en politiker og forretningsmann i Kina. Han har vært handelsminister siden mars 2013, og var tisligere vise handelsminister og viseformann for den autonome region Guangxi Zhuang. Gao har doktorgrad i sosiologi fra Universitetet i Paris VII og taler fransk flytende.
Bakgrunn og karriere
Gao Hucheng ble født i fylket Shuo (i dag Shuocheng) i Shanxi i 1951. Som 17-åring ble han sendt til arbeid i en landsby i Hebei, og senere til en sementfabrikk i Datong i, Shanxi.
I 1972 ble Gao utvalgt til å studere fransk ved Beijings annet fremmedpråksinstitrutt, og i 1975 ble han sendt for studier ved Université nationale du Zaïre i Kinshasa, hovedstaden i Zaire. Fra 1977 til 1980 arbeidet Gao for den kinesiske ambassade i Zaire i handelsavdelingen.
Jin Nong
Jin Nong (kinesisk: 金農; pinyin: Jīn Nóng; Wade-Giles: Chin Nung; født 1687 i Hangzhou, død 1764) var en kinesisk maler, forfatter, kalligraf, kunstkritiker og -handler under Qing-dynastiet i Kina. Han regnes som den mest kjente av de åtte eksentrikere fra Yangzhou. Han var den første kinesiske kunstneren som malte et stort antall selvportretter og som tjente til sitt livsopphold både gjennom salg av sine arbeider på det åpne markedet, til rike personer i Yangzhou og publisering av skriftlige arbeider. Han hadde ikke en spesiell mesén. Jin Nong mente at det å leve av kunsten ikke skulle anses å være uten ære.
Gao Hucheng
Bakgrunn og karriere
I 1980 begynte Gao Hucheng ved «China National Machinery and Equipment Import and Export Corporation» (CNMEIEC), og ble to år etter nestsjef ved selskapets Frankrike-kontor i Paris. Han tilbragte de neste fem årene i Frankrike, og studerte ved Universitetet i Paris VII, der han tok doktorgrad i sosiologi i 1985. I 1987 ble Gao medlem Det kinesiske kommunistiske parti. Fra 1989 til 1990 ledet han finansavdelingen i CNMEIEC, og var fra 1992 til 1994 selskapets nestleder.
I 1994 ble Gao utnevnt til leder for planleggings- og finansavdelingen i Ministeriet for utenlandshandel og økonomisk samarbeid (MOFTEC), en forløper til Handelsministeriet, og forfremmet til assisterende minister i 1997, en stilling han innehadde i fem år.
Jin Nong
Biografi
Jin Nong var en fattig, barnløs enkemann som ikke begynte å male før etter at han hadde fylt 50 år. Han var en nonkonformist som ved siden av menneskeskikkelser, landskap og fugler fortrinnsvis malte mer tradisjonelle og symbolrike motiver som orkideer, bambus, krysantemum og mei-blomster (kinesisk plomme). I Yangzhou der han bodde, var maleriene av mei-blomster etterspurt og disse regnes til hans fineste skildringer. Senere malte han også tablåer fra buddhismen. Nong skapte en egen kalligrafi-stil som han ga navnet «lakk-kalligrafi» (qishu). Navnet viser til lakkskrift på bambuspapir under Han-dynastiet.
Gao Hucheng
Bakgrunn og karriere
I 2002 ble han forflyttet fra sentralregjeringen til Guangxi, der han var viseformann (bisegovernør). Allerede etter ett år ble han forflyttet tilbake til det reorganiserte MOFTEC, nå kalt Handelsministeriet, som viseminister. Han hadde denne stillingen i ti år, og var i perioden 2010 til 2013 dessuten Kinas representant for internasjonale handelsforhandlinger. Under den 12. nasjonale folkekongress i mars 2013 ble Gao utnevnt til handelsminister i statsminister Li Keqiangs regjeringskabinett, som etterfølger etter minister Chen Deming.
Jin Nong
Biografi
Bortsett fra inntekten han fikk som maler, fikk han også inntekter fra arbeid som skribent og designer. Han hadde fått meget gode kritikker for poesien sin fra notable kritikere som Mao Qiling (1623–1716) og Zhu Yizun (1629–1709). Det er kjent at han reiste rundt med flere av sine lærlinger som også fungerte som hans tjenere. Disse assisterte ham i produksjon av tusjstener (blokker) og lanterner som han senere ferdigstilte med en personlig kunstnerisk tilføyelse. Takket være salg av disse objektene ble han økonomisk uavhengig. Ning var kjent som forfatter før han ble kjent som maler, malingen ble ikke hovedinntektskilde før etter at helsen hans begynte å svikte. For å kunne øke produksjonen aksepterte han at andre malte under hans eget navn. En av disse «skyggemalerne» var Luo Ping (navnet kan også være gjengitt som Lo Ping eller Luo Pin), og han redigerte også noen samlinger av Jin Nongs verker.
Jin Nong lot seg blant annet inspirere av Gao Xiang og Wang Shishen, mens han selv skal ha inspirert Zheng Xie, Li Fangying, eleven Luo Ping og Wu Changshuo.
Océanne Muller
Océanne Muller (født 2. januar 2003) er en fransk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Hun representerte Frankrike under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 31 i 50 meter helmatch og nummer 5 i 10 meter luftrifle.
Vladimír Weiss
Vladimír Weiss er navnet til flere personer:
John Frederic Daniell
John Frederic Daniell (12. mars 1790–13. mars 1845) var en britisk kjemiker og fysiker.
Daniell ble født i London. I 1831 ble han den første professoren i kjemi ved det nystiftede King's College London, og i 1835 ble han utnevnt til tilsvarende stilling ved East India Company's Military Seminary i Addiscombe, Surrey. Han er best kjent for oppfinnelsen av daniellcellen, et element i et elektrisk batteri som er mye bedre enn voltaiske celler. Han oppfant også duggpunktshygrometeret og et registerpyrometer. Han utviklet også en metode for produksjon av metan fra terpentin og harpiks. I 1842 ble han tildelt en æresdoktorgrad i sivilrett av University of Oxford.
Månekrateret Daniell er oppkalt etter han.
Tianhe-2
Tianhe-2 eller TH-2 (kinesisk: 天河-2, pinyin: tiānhé-èr), bokstavelig oversatt «Himmelens elv 2» eller melkeveien-2, er en 33.86-petaflops superdatamaskin som befinner seg i National Supercomputer Center i Guangzhou. Datamaskinen ble utviklet av et team bestående av 1,300 vitenskapsmenn og ingeniører.
Ifølge TOP500 var det verdens raskeste superdatamaskin i juni 2013, november 2013, juni 2014, november 2014, juni 2015 og november 2015.
San Geronimo de Yuste
San Geronimo de Yuste var et hieronymitterkloster i de spanske provins Cáceres, ødelagt i 1809 av den franske marskalk Soult under Napoleonskrigene. Klosteret forble ruin frem til 1949 da den spanske regjeringen hjenoppbygde det på ordre av Francisco Franco.
Historisk viktig er klosteret etter dom dette var det sted der Karl I (V) etter sin abdikasjon tilbrakte sine gjenstående leveår og døde (den 21. september 1558).
Cho Eun-young
Cho Eun-young (født 14. november 1995) er en sørkoreansk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 32 i 50 meter helmatch.
Onduline
Onduline er en trykkimpregnert asfaltplate, produsert av cellulose, impregnert i bitumen. Platen benyttes som tak- og veggkledning. Onduline ble utviklet av Gaston Gromier i Frankrike. Produktet ble lansert på markedet i 1950.
Jan Knobelauch Hansen
Jan Knobelauch Hansen (født 15. juli 1971) er en idrettsutøver fra Danmark. Han konkurrerer i triatlon.
Hansen konkurrerte ved de første olympiske triatlonkonkurransene under Sommer-OL 2000. Han fikk en 44.-plass med en samlet tid på 1.55.42,06.
Junkers W 33
Junkers W 33 er et tysk, lav-vinget, en-motors transportfly bygget helt i metall.
Efter første verdenskrig var den tyske flyindustrien og luftfarten hardt rammet av Versaillestraktaten som forbød Tyskland all bruk av  militære fly og  et totalforbud mot flybygging. Tyskland omgikk Versailestraktatens bestemmelser ved å bygge sine fly utenlands. Junkers anla i 1922 en stor fabrik i Fili i Sovjetunionen og inngikk i 1925 avtale med AB Flygindustri (Afi) i Sverige om å bygge Junkers fly på lisens. Store deler av flyene ble imidlertid bygget av Junkers i Dessau og ble satt sammen i fabrikkene utenlands, der også modifiseringen av militærvariantene ble foretatt.
Junkers W 33 ble konstruert i 1926 som et passasjerfly, helt bygget av duraluminium. Flyet var en utvikling av Junkers F13, men med større lastekapasitet og en vannkjølet, 6-sylindret Junkers L 5 rekkemotor. Første flyvningen med W 33 ble foretatt den 7. juni 1926 i Tyskland. Første W 33 fra den svenske flyfabrikken  Afi ble klart i mai 1930 og ble levert to måneder senere til Mitsubishi i Japan. Dette flyet ble i 1932 benyttet til et rekordforsøk i å gjennomføre en flyvning over Stillehavet til USA, men flyvningen var mislykket og flyet forsvant. Til tross for at det ble søkt etter spor i de neste seks måneder fant man verken vrakrester eller spor etter mannskapet. Ytterligere et rekordførsøk ble gjort med en W 33 «Bremen» da to tyske flyvere i 1928 lykkedes å krysse Atlanterhavet fra Europa til USA.
Lady Hamilton
Lady Hamilton er en tysk stumfilm fra 1921, regissert av Richard Oswald.
Handling
Historien følger det dramatiske livet til Lady Emma Hamilton, og hennes rolle i samfunnet, i løpet av 1700-tallet og på begynnelsen av 1800-tallet - inkludert den romantiske kjærlighetshistorien med admiral Horatio Nelson.
Ray Promontory
Ray Promontory er et 7 km langt og 2,8 km bredt forberg som ligger mellom Barclay Bay og New Plymouth, og som utgjør den nordvestlege delen av Byers Peninsula på  Livingston Island i Sør-Shetlandsøyene i Antarktis og som ender i Start Point og Essex Point. Inne på forberget ligger Dospey Heights.
Det er oppkalt etter kaptein Nathaniel Ray på selskuta «Harmony», som drev fangst ved disse øyene i 1820-21.
Lady Godiva (1921)
Lady Godiva er en tysk stumfilm fra 1921, regissert av Hubert Moest.
Handling
Leofric, en grusom britisk jarl, truer med å myrde faren til den attraktive Lady Godiva (spilt av Hedda Vernon) med mindre hun går med på å gifte seg med ham. Resten av innbyggerne i området ber Godiva om å gripe inn overfor ektemannen hennes etter at han har truet med å brenne ned alle hjemmene deres. Hun lykkes, men bare under forutsetning av at hun rir uten klær på en hvit hest gjennom hele byen.
Kort tid senere kollapser imidlertid jarlens palass, og alle som befant seg der inne blir drept i kollapsen. Lady Godiva, som hadde blitt advart på forhånd av en hoffnarr, og klarer derfor å komme seg unna før katastrofen inntreffer. Hun blir deretter gjenforent med sin store kjærlighet, en arkitekt.
Kluftholmen
Kluftholmen er en samling holmer og skjær beliggende 100 m nordvest for Tavleøya, som utgjør en del øygruppen Sjuøyane nord av Nordaustlandet, i Gustav V Land helt nord på Svalbard. I likhet med resten av Sjuøyane inngår Tavleøya i Nordaust-Svalbard naturreservat.
Il colchico e la rosa
Il colchico e la rosa er en italiensk stumfilm fra 1921 regissert av Herbert Brenon.
Louis Tsatoumas
Louis Tsatoumas (gresk: Λούης Τσάτουμας; født 12. februar 1982) er en gresk lengdehopper. Han innehar den greske rekorden i lengde både innendørs (8,23) og utendørs (8,66), og ble U23-europamester i 2003.
Karriere som junior
Tsatoumas deltok i ungdoms-VM i friidrett 1999, som ble arrangert i Bydgoszcz i Polen. Der hoppet han 7,54 meter, og kom på fjerdeplass, 5 cm unna bronsemedaljen som gikk til Nicolaas Grimbeeck.
Han fikk gull både i junior-EM i friidrett 2001 og U23-EM i friidrett 2003. I U23-EM hoppet han 8,24 meter.
Karriere som senior
Han deltok i sitt første VM som senior ved VM i friidrett 2003 i Paris. Han gikk til finalen med 8,00 meter i kvalifiseringen, men greide bare 7,72 i finalen, og endte på 12.-plass. Dwight Phillips vant gull, med 8,32 meter. Ved IAAF World Athletics Final i september kom han på 8.-plass.
I 2004 deltok han både ved VM i friidrett innendørs 2004 og sommer-OL 2004, men ble slått ut i kvalifiseringen i begge disse mesterskapene. Videre deltok han ved EM i friidrett innendørs 2005 i Madrid, og hadde lengst hopp i kvalifiseringen, men fikk ingen tellende i lengde finalen.
I 2007 var innendørs-EM i Birmingham den store internasjonale konkurransen. Her hoppet han lengst i kvalifiseringsrunden, med 8,09 meter. I finalen slo Andrew Howe til med ny italiensk rekord på 8,30, og vant gullet, foran Tsatoumas som hoppet 8,02. Året etter deltok han ved VM innendørs i Valencia, men ble slått ut i kvalifiseringen. Han ble også kvalifisert til sommer-OL 2008, der han nådde finalen, men fikk ingen tellende lengde i finalen.
Ved EM i friidrett innendørs 2009 ble han slått ut i kvalifiseringsrunden, med 7,79 meter. I begynnelsen av juli fikk han bronse i lengde ved Middelhavslekene 2009, slått av hhv. Salim Sdiri og Yahya Berrabah. I august fikk han 11.-plass ved VM i friidrett 2009, med 7,59 meter, mot 8,01 meter i kvalifiseringsrunden. Også ved EM i friidrett 2010 nådde han finalen, og hoppet der 8,09 meter, sesongbestenotering for hans del, og endte på sjetteplass.
I februar 2011 vant han Sparkassen Cup i Stuttgart, med 8,08 meter, foran Kafétien Gomis. Han ble også gresk mester innendørs, med ny gresk rekord på 8,21. Men i de store mesterskapene dette året ble det ingen finaleplass, verken ved EM i friidrett innendørs 2011 eller VM i friidrett 2011.
Aleksandra Krunić
Aleksandra Krunić (født 15. mars 1993) er en serbisk tennisspiller.
Hun representerte Serbia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i første runde i singel.
Harald Hjalmar Schmidt
Harald Hjalmar Schmidt (født 12. oktober 1850 i Bergen, død 24. august 1893 i Kristiania) var en norsk litterat og redaktør.
Grima naturreservat
Grima naturreservat er et naturreservat i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Det ligger på øya Grima like nord for Byrknesøyna. Formålet med fredningen er å bevare kystmyrområder i øygarden i Sognesjøen. Arealet er på 1.483 dekar og utgjør om lag 1/4 av det samlede arealet av de seks naturreservatene i Gulen når vi ser bort fra Vassøyane naturreservat.
Harald Hjalmar Schmidt
Han var sønn av skolestyrer Michael Ursin Schmidt (1808–1888) og Helene Margrethe Adelaide, født: Hartmann. Etter å ha vært elev ved Tanks realskole i Bergen 1857-1867, hvor hans far var rektor, forberedte Harald Schmidt seg til examen artium. Han ble privat dimittert med haud i 1871. Etter anneneksamen ved Universitetet i Christiania i 1872 begynte han å studere filologiske fag. På samme tid fikk han også ansettelse som kopist ved universitetets sekretariat.
Grima naturreservat
Myrressursene her og på austre Sløvåg kategoriseres som svært viktige.
Regjeringen la 18. juni 2004 fram en egen verneplan for myr i Sogn og Fjordane. , hvor 20 myrområder i fylket ble vernet. Grima er et av de større områdene målt i areal. Bakgrunnen var St.meld. nr 68 (1980–81) Vern av norsk natur som fastslo målet om å verne et representativt naturutvalg i Norge. Verneområdene i fylket ble registrert i perioden 1971 – 1985 av botanikere ved Vitenskapsmuseet i Trondheim. Det var også befaringer i 1999 og 2000 utført av Fylkesmannens miljøvernavdeling, og Direktoratet for naturforvaltning anbefalte vern i januar 2004.
Harald Hjalmar Schmidt
Lysten til å drive det til noe litterært ble vakt gjennom hans medvirkning til studentsamfunnets teater. Han skrev også dramatikk for «Samfundstheatret», og oppnådde stor suksess. Harald Schmidt skrev også under initialen «S» en rekke leilighetsdikt og viser for studentsamfunnet.
For sine litterære studiers skyld oppholdt han seg i Paris 1876-77. Dramaet Datterens Forlovede gikk hele åtte ganger på Christiania Theater i perioden 21. mars til 5. april 1877. Stykket ble oppført anonymt. Dette og en rekke andre studentkomedier ble oppført både av Samfundstheatret og andre teatre, blant annet Ingvald Enersen, 4de Akt af Gengangere, Frøkenens Ridepisk og Højre eller Venstre, eller: Olsen, vil du være Statsraad?
I 1879 startet han en ny serie av vittighetsbladet Krydseren. Schmidt var bladets redaktør frem til 1892. 21. april 1883 ble han gift med Alfhild Sommerfeldt (1863–). Samme år foretok han også en litterær studiereise til København. Han var i tillegg teateranmelder og ukekronikør i Dagen. I 1891 ble han medarbeider i Morgenposten, hvor han hadde en fast, ukentlig spalte, kalt «Kronikk og Kritik».
Stå opp-prisen
Stå opp-prisen er en norsk kultur- og bransjepris som deles ut av Reis deg komikerklubb. Prisen gis hvert år til den ståoppkomikeren juryen mener har vært best innen følgende kategorier:
Kizito Mihigo
Kizito Mihigo (født 25. juli 1981 i, død 17. februar 2020 ) var en rwandisk sanger, organist komponist og kristen aktivist for fred og forsoning. I februar 2020 ble han funnet død i et fengsel i Rwanda.
Han har komponert mer enn 300 liturgiske sanger sunget gjennom katolske gudstjeneste over hele Rwanda.
Biografi
Mihigo var sønn av Placidie Ilibagiza og Augustin Buguzi. Han hadde to eldre søsken og tre yngre. Selv overlevde han folkemordet i Rwanda i 1994, men mistet sin far under massakrene.
Han deltok i konkurransen om Rwandas nasjonalsang i 2001. Deretter ble han anbefalt av Rwandas president Paul Kagame å studere ved et konservatorium i Paris i Frankrike. I løpet av sin studietid i Frankrike holdt sangeren en rekke konserter.
Kizito preket om tilgivelse og forsoning. I 2010 stiftet han organisasjonen Kizito Mihigo Peace Foundation - KMP Foundation, med formål å skape fred og forsoning i Rwanda. Etter studieperioden fikk Kizito støtte fra World Vision Organisaton og USAs ambassade i Kigali.
I august 2011 flyttet Kizito hjem til Rwanda etter flere års musikalsk virke i Europa. Samme år mottok sangeren prisen «CYRWA» av Rwandas presidentfrue Jeanette Kagame for arbeidet gjennom KMP Foundation med å skape fred og forsoning i Rwanda. Men etter at han i 2014 publiserte en sang med tittelen Igisobanuro cy'Urupfu (norsk: Meningen med døden), falt han i unåde hos president Kagame og de rwandesiske styresmaktene for øvrig.
Mayra Andrade
Mayra Andrade (født 13. februar 1985 på Cuba) er en sanger og låtskriver fra Kapp Verde. Hun arbeider nå (2016) i Paris, Frankrike. Andrade ble påvirket av og sammenlignes med Cesária Évora. Etter Évoras død regnes Andrade som den fremste representant for kappverdisk musikk internasjonalt. Hun anerkjennes for sin moderne tolkning av Kapp Verdes tradisjonelle morna. Andrade har også gitt ut mer pop-preget musikk.
Bakgrunn
Msyra Andrade ble født Cuba av foreldre fra Kapp Verde og familien flyttet til Kapp Verde få dager etter fødselsen. Hun bodde de første årene av livet på Kapp Verde, men fordi faren var diplomat fulgte hun med familien til mange forskjellig land mens hun var barn. Hun bodde blant annet i Senegal, Angola, og Tyskland. Hun tilbragte et par måneder hvert år på Kapp Verdes Santiago.
Andrade flyttet til Paris i 2002. Både på Kapp Verde og i Paris ble hun inspirert av brasiliansk musikk. Hun bor i Lisboa (Portugal) siden 2015. Andrade er flerspråklig og hun synger mest på Kapp Verdes kreolspråk. Hun har selv sagt at hun ble inspirert av den brasilianske musikeren Caetano Veloso.
Karriere
Hun medvirket på Oslo World Music Festival i 2013.
Innspillinger
Andrade medvirket på The Paris Sessions med Idan Raichel (Israel) og Vieux Farka Touré (Mali) i The Toure-Raichel Collective, og Roberto Fonescoas Akokan (2009). Ifølge Andrade selv er hennes fjerde album, Lovely Difficult (2013), mindre tradisjonelt enn de tre første. Dette albumet er mer preget av popmusikk og ble innspilt i samarbeid med artister fra USA, Israel, Frankrike og Storbritannia og har tekster på portugisisk, kreolsk, fransk og engelsk.
Priser
I 2001 (16 år gammel) fikk hun prisen for beste sangskribent under Jeux de la Francophonie.
Tejaswini Sawant
Tejaswini Sawant (født 12. september 1980) er en indisk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Hun representerte India under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 33 i 50 meter helmatch.
Ferrari 456
Den var en Grand tourer, etterfølger av Ferrari 400-serien, en fireseter som ble produsert fra 1972 til 1989. I 2004 kom etterfølgeren Ferrari 612 Scaglietti med bedre plass til barna.
Modellbetegnelsen 456 er volumet av en sylinder. 456 hadde nemlig en frontmontert og nydesignet 5.5 liter 12-sylindret motor (65 graders V12) på om lag 440 hk, med bensininnsprøytning fra det tyske firmaet Bosch. Samme motor stod i den samtidige to-seteren Ferrari 550 Maranello. Karosseriet var tegnet av Pininfarina og bygget i Modena der Ferrari holder til. Bilen hadde også en elektronisk spoiler som spratt ut når det trengtes.
Aulacolius
Aulacolius er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Lebiinae i familiegruppen løpebiller.
Ferrari 456
456 GT (1 548 eks.) fra 1992 hadde 6-trinns manuell girboks, mens 456 GTA (403 eks.) fra 1996 hadde 4-trinns automatgir. 456M fra 1998 (668 eks.; "M" for Modificata) hadde nye tåkelys. Motoren var nesten uforandret. 456M GTA (650 eks.) var den med automatgir, og brukte litt over tjuetre sekund på å kjøre en kilometer.
Bensintanken var på 110 liter. Det ble også laget stasjonsvogner og cabrioleter basert på 456.
Aulacolius
Utbredelse
Arten lever i Australia.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World.
Mount McMahon
Mount McMahon er et fjell om lag ni kilometer vest for Mount Bewsher i Prince Charles Mountains i Australias kravsone i Antarktis. Det ble kartlagt etter flyfoto tatt av ANARE (Australian National Antarctic Research Expeditions). Det er oppkalt etter R. McMahon, øverstkommanderende ved Mawson-stasjonen i 1963.
Mbugwe
Mbugwe eller mbuwe er et bantuspråk som snakkes av mbugwefolket ved Manyarasjøen i regionen Manyara i Tanzania. Mbugwe er isolert fra andre bantuspråk, i og med at det grenser til det kusjittiske språket iraqw i vest, kusjittiske gorowa i sør, det nilotiske masai i øst og Manyarasjøen i nord. Språket deler dermed bare halvparten av vokabularet sitt med rangi, selv om disse er i veldig nær slekt med hverandre.
Alzahraa Shaban
Alzahraa Shaban (født 30. mars 1991) er en egyptisk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Hun representerte Egypt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 35 i 50 meter helmatch og nummer 38 i 10 meter luftrifle.
Spikkestad kirke- og kultursenter
Teglen, Spikkestad kirke- og kultursenter er et flerbrukshus like vest for Spikkestad stasjon i Asker kommune i Viken fylke.
Teglen inneholder kirke, livssynsnøytrale seremonirom og kulturhus med kafé samt kontorer for kirkens administrasjon. Kirkens orgel er levert av fra Ålems orgelverkstad. Kirken ble vigslet 27. mai 2018. Bygget fikk utmerkelsen Betongtavlen i 2019.
Det er ikke kirkegård på stedet. Sognets kirkegård ligger ved Røyken kirke.
Omstridt beslutning
Byggingen av Teglen var politisk omstridt, og ble vedtatt med 16 mot 11 stemmer i Røyken kommunestyre. Mindretallet mente det ikke kunne forsvares å bruke over 60 millioner kroner av kommunens midler til å bygge en ny kirke i kommunen, da kommunen allerede hadde problemer med å finne penger til vedlikehold av av de fire eldre kirkene i bygda.
Utett tak og rettssak
Kort tid etter at bygget sto ferdig, oppsto det store problemer med vannlekkasjer fra takene. En SINTEF-rapport fra desember 2019 konkluderte med at både arkitektens utforming og entreprenørens utførelse av taket var dårlig, og at ny tekking av taket er nødvendig for å hindre inntrengning av vann. En utredning fra Asplan Viak i 2020 skisserte at utbedringskostnadene ville beløpe seg til mellom seks og ti millioner kroner.
Etter en rettssak i desember 2022 fant tingretten Arkitekt Einar Dahle og Hille Melbye Arkitekter skyldig i grov prosjekteringsfeil, og dømte firmaet til å betale kommunen syv millioner kroner i erstatning. Arkitektene hevdet på sin side at lekkasjene skyldes feil utført av entreprenøren, og anket dommen. Lagmannsretten kom i juni 2023 til samme konklusjon som tingretten, og dømte arkitektfirmaene til å betale kommunen 6,6 millioner kroner i erstatning.
Nerl (Kljazma)
Nerl (russisk: Нерль) er ei elv i Jaroslavl, Ivanovo og Vladimir oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Kljazma (i Volgas nedbørfelt). Elva er 284 kilometer lang, med et nedbørfelt på 6 780 km². Nerl er frosset over fra månedsskiftet november/desember til vårløsningen i april. Den største sideelva er Ukhtoma.
La hoja de aire
La hoja de aire er en kort roman av den costaricanske forfatteren Joaquín Gutiérrez. Den ble skrevet i 1968 og regnes som et av de viktigste verka innen costaricansk litteratur.
Hovedtemaet i boka er Alonsos leiting etter sin store kjærlighet, Teresa, og fiaskoen dette medfører. Bokas tittel kan oversettes som «Luftbladet», som er et symbol på hovedpersonen Alonso, som hver dag må holde ut et stadig mer akterutseilt og uvitende samfunn.
Sofia (film)
Sofia er et amerikansk spiondrama fra 1948 regissert av John Reinhardt. Manuset ble skrevet av Frederick Stephani. I rollene ses blant andre Gene Raymond, Sigrid Gurie og Patricia Morison.
Det er en Kald krig-thriller, som delvis utspiller seg i Bulgarias hovedstad Sofia, derav tittelen.
Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra begynnelsen av mars til midten av april 1948 i Churubusco Studios i Mexico City.
Fakta om filmen
Ifølge artikler i The Hollywood Reporter fra slutten av januar og begynnelsen av februar 1948 ble både Helmut Dantine og Milburn Stone vurdert til å spille den mannlige hovedrollen.
En artikkel i The Hollywood Reporter fra 26. februar 1948 meddelte at Gene Raymond og Patricia Morison var blitt tildelt sine roller, at filmen ville bli spilt inn i Mexico og at flertallet av birollene ville bli besatt der.
Meksikanske kilder føyde Joaquín Cordero til rollelisten.
Annika Beck
Annika Beck (født 16. februar 1994) er en tysk tidligere tennisspiller. Hun vant to WTA-titler i sin karriere, og var som høyest rangert som nr. 37 i verden (juli 2016).
Hun vant sin første WTA-tittel i Luxembourg Open 2014, året etter at hun hadde tapt sin første finale samme sted. Året etter vant Beck turneringen i Quebec City ved å slå Jelena Ostapenko 6–2, 6–2 i finalen.
Beck representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i første runde i singel. Hun spilte sin siste kamp på WTA-touren i oktober 2017, og etter et års fravær fra touren bekreftet hun i oktober 2018 at hun hadde lagt opp som profesjonell tennisspiller.
Katarina Kowplos
Katarina Kowplos (født 5. oktober 2001) er en australsk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Endelig søndag
Endelig søndag (originaltittel: Vivement dimanche!) er en fransk krim-komedie fra 1983 regissert av François Truffaut og med Fanny Ardant og Jean-Louis Trintignant i hovedrollene.
Dette var Truffauts siste film som regissør. Han døde året etterpå av en hjernesvulst.
Handlingsreferat
Julien Vercel, en eiendomsmegler bosatt i Sør-Frankrike, er på jakt i nærheten av en innsjø. Men en mann ved navn Massoulier, som jakter i samme område, blir skutt og drept. Julien vender tilbake til kontoret sitt uvitende om alt dette, men han blir snart avhørt av politiet. Han får vite at han er deres viktigste mistenkt. Når han var på vei til å forlate området hadde han lagt merke til Massouliers parkerte bil, slukket lysene på bilen for å spare batteriet, og lukket den ne bildør som han etterlot fingeravtrykk på. I tillegg hadde den avdøde Massoulier og Juliens kone, Marie-Christine, et hemmelig forhold.
Julien gjemmer seg på sitt eiendomskontor, i stedet for å overgi seg til politiet. Samtidig reiser Barbara til Nice, for å undersøke det tidligere livet til Marie-Christine. Hun får vite at Marie-Christines virkelige navn var Josiane Kerbel, at hun har vært gift med en gambler, og at hun tapte veldig mye penger på forskjellige pengespill. Hun giftet seg bare med Vercel, for å unngå å drukne i gjeld. Videre spor leder Barbara og Julien til en kino, deretter til en nattklubb, og derfra til et område av byen som ofte blir brukt til prostitusjon. Barbara og Julien angriper feilaktig en mistenkelig person, og tror at han er den virkelige morderen. Men det avsløres at denne mannen faktisk er Massouliers bror. Kort tid senere blir en tidligere elsker av Massoulier, knivstukket til døde.
Rangi
Rangi eller langi (språket skiller ikke mellom og ; også kjent som Irangi, Kilaangi, osv.) er et bantuspråk som snakkes av rangifolket i regionen Dodoma i Tanzania. Kjente dialekter er kondoa, haubi, kolo og mondo.
Midthøa
Midthøa er et fjell i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 700 meter over havet.
Buzyges
Buzyges er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Små (vingespenn gjerne ca. 25 millimeter), brunlige smygere. Vingenes overside er brun med store, oransje felter eller flekker. Undersiden er noe blekere, undersiden av bakvingen gulbrun.
Alija Mustafina
Alija Fargatovna Mustafina (russisk: Алия Фаргатовна Мустафина, tatarisk: Алия Фәрхәт кызы Мостафина – Aliya Färhät kızı Mustafina; født 30. september 1994 i Jegorjevsk, Russland) er en russisk turner. Alija Mustafina ble født 30. september 1994 i Jegorjevsk i Moskva oblast. Hennes far, Farhat Mustafin er en tidligere bryter som tok bronse for Sovjetunionen i sommer-OL 1976 i Montréal. Hennes yngre søster Nailja er også turner på høyt nivå. Familien er etniske tatarer.
Buzyges
Levevis
Disse artene lever i fuktig, tropisk skog der larvene trolig lever på bambus i slekten Chusquea.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.
Alija Mustafina
Hun fikk gull i mangekamp i verdensmesterskapet i turn i 2010. Hun ble russisk mester i 2012, hvor hun i tillegg vant skranke.
Under Sommer-OL 2012 i London var hun med på det russiske laget som vant sølv i lagkonkurransen. I individuell mangekamp tok hun bronse. I apparatfinalene tok hun gull i skranke og bronse i frittstående. Hun ble dermed den mest dekorerte turneren under lekene i London.
Vidya Rafika Toyyiba
Vidya Rafika Toyyiba (født 27. mai 2001) er en indonesisk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Ramsbarden naturreservat
Ramsbarden naturreservat er et naturreservat i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Formålet med fredningen er å bevare hekkende sjøfugl i øygarden i Sognesjøen. Arealet er 173 dekar, hvorav 86 daa landareal og 87 daa sjøareal.
Regjeringen vedtok i 1993 Verneplan for sjøfugl som anviste 57 fuglereservat på i alt 11 km² langs kysten av Sogn og Fjordane. Planen er basert på de første verneforslagene fra 1977, videre St.meld. nr 68 (1980-81) Vern av norsk natur som fastslo målet om å verne et representativt naturutvalg i Norge, og første høringsforslag om sjøfuglvern i Sogn og Fjordane fra 1984. Det ble i tiden 1977-88 befart og utredet 350 sjøfugllokaliteter i fylket. Forarbeidet i fylkets delplan ble sendt ut på høring i 1991 som Verneplan for sjøfugl - delplan 5 Sogn og Fjordane. Hovedmålet er å verne fylkets hekkeplasser, med mål om å sikre hekkeplasser for halve bestanden av de mest vanlige sjøfuglene, og hele bestanden av de sjeldneste hekkefuglene i fylket.
I Gulen kommune fikk Lihellene naturreservat og Kvernøyna naturreservat 2. prioritet, mens de øvrige tre sjøfuglreservatene fikk 3. prioritet som vernelokaliteter.
Sport i Brasil
Sport i Brasil er en oversikt over de viktigste og mest populære idrettene som utøves i landet.
Fotball
Fotball er den mest populære idretten i Brasil. Det brasilianske herrelandslaget har vunnet VM 5 ganger, mer enn noen andre.
Volleyball
Brasil er det verdens mest suksessfulle volleballnasjon med 4 gullmedaljer i OL, 2 for kvinner og 2 for menn, i tillegg til 3 gullmedaljer i VM, alle tatt av mennene.
Handball
Brasil har hatt en formidabel utvikling siden den spede starten på håndballsatsingen på 90-tallet. Det brasilianske kvinnelandslaget ble verdensmestre i Serbia i 2013, uten å tape en eneste kamp, og uten å ha tatt medaljer i tidligere mesterskap.
Jiu-Jitsu
Brasiliansk Jiu-Jitsu er en variant av den japanske kampsporten jiu jitsu. Forskjellen ligger i at den brasilianske varianten er mer rettet mot nærkamp og bakkekamp enn den japanske varianten.
MMA
MMA, eller Mixed martial arts er den største idretten i Brasil bortsett fra fotball.
Tennis
Den mest suksessfulle brasilianske tennisspiller gjennom tiden er Maria Bueno som har vunnet 7 Grand Slam-titler (single), 4 i US Open og 3 i Wimbledon, og 12 dobbeltitler. I 1978 ble hun innlemmet i Tennis Hall of Fame. På herresiden er Gustavo Kuerten den mest suksessfulle, også han innlemmet i Hall of Fame i 2012.
Motorsport
Brasil har hatt 3 verdensmestre i Formel 1, Emerson Fittipaldi, Nelson Piquet og Ayrton Senna, som tilsammen har vunnet VM 8 ganger, og 80 enkeltseire. 41 av disse er vunnet av Senna.
Nier: Automata
Nier: Automata er et action-rollespill fra 2017 utviklet av PlatinumGames. Spillet er en oppfølger til Nier, som igjen var en spin-off fra Drakengard-serien. Spillet ble gitt ut av Square Enix til PlayStation 4 og Windows via Steam, mens en Xbox One-versjon kom ut et år senere. En Nintendo Switch-versjon kom ut i oktober 2022.
Handlingen i spillet er satt til en stedfortrederkrig mellom maskiner skapt av romvesner og androider skap av menneskeheten. Man tar på seg rollen som 2B, en kampandroide, 9S, en skannerandroide, i tillegg til en prototypandroiden A2. Handlingen går på tvers av flere hele playthroughs, hvorpå flere perspektiver og mer handling kommer frem gjennom hver playthrough. Selve spillingen har både trekk fra rollespill og hack and slash-spill, og bytter til og med sjangre underveis i spillingen til på samme måte som Nier gjorde, blant annet til shoot ’em up og teksteventyr.
Produksjonen av spillet begynte i 2014, med flere av Niers hovedstab i samme roller som før, blant annet med seriens skaper Yoko Taro som regissør, Yosuke Saito som produsent og Keiichi Okabe som hovedkomponist. Akihiko Yoshida hadde ansvar for figurdesign. Hovedmålet var å lage et Nier-spill i samme ånd som originalen, men med et bedre kampsystem. Ettersom prosjektet var helt nytt for PlatinumGames, traff studioet på flere utfordringer i løpet av utviklingsperioden, blant annet med gameplay og spillets åpne verden. Handlingen ble skrevet av Yoko og viser til flere filosofier, og utforsker blant annet det å finne verdi i det å leve og grunner til hvorfor en kan finne på å drepe.
Spillet ble først annonsert under E3 2015. Det ble lokalisert av 8-4, som også lokaliserte Nier. Spillet fikk gode kritikker, med ros rettet mot handlingen, gameplay og musikken. Noe kritikk ble rettet mot visse visuelle og tekniske problemer, da spesielt på Windows-versjonen av spillet, som ikke ble løst kort etter spillet kom ut. Etter at det kom ut ble det fulgt opp med nedlastbart innhold, i tillegg til at figurer og våpen fra spillet ble med i andre spill som Soulcalibur VI og Final Fantasy XIV: Shadowbringers. Per april 2023 hadde det solgt mer enn syv og en halv million eksemplarer.
Spillet
Nier: Automata er et action-rollespill hvor man tar på seg rollen som en kampandroide en åpen verden. I all hovedsak reiser man rundt i spillverdenen til fots, men i visse spillsekvenser flyr man ved hjelp av mechs. Akkurat som i Nier, kan kameraets perspektiv endre seg fra det vanlige tredjepersonsperskektivet til et vinklet ovenfra-ned, eller til et side-scrolling-perspektiv. Visse områder spilles som et plattformspill. Man kan også fullføre oppdrag på vegne av NPC-er. Det finnes opså flere steder det går an å handle forskjellige gjenstander, blant annet ting som gir en HP. Nier: Automata har 26 måter spillet kan avsluttes på, kategorisert etter bokstaver fra A til Z. Endingene A til E er hovedendingene, mens de 21 andre kan støtes på ved at en utfører spesifikke handlinger, at en ikke går fremover i handlingen, eller at en taper i spesifikke spillsekvenser.
Kamp i spillet følger hack and slash-modellen, hvor spilleren sloss mot fiender i sanntid ut gjennom spillet. Det finnes to typer angrep man kan ta i bruk, lette og tunge. De lette er raske, men svake, mens de tunge er trege og kraftigere. Man kan også unngå fiendens angrep ved å time et knappetrykk riktig, hvilket gjør at en ikke tar skade i en kort periode, og gir en dermed mulighet til å slå tilbake med et kraftig motangrep. Man blir også hjulpet av en pod, en flyvende robotassistent som brukes til å angripe på avstand, da blant annet gjennom enkel skyting, et laserangrep, eller et tungt hammerangrep. Podden kan også beskytte spillerne fra skade. I diverse steder i spillet skiftes det spillmetode over til andre sjangre, blant annet til shoot 'em up og teksteventyr.
Spilleren kan ta i bruk to våpen i kamp og kan bytte mellom dem for å kombinere angrep. Det er fire forskjellige våpenklasser: kortsverd, langsverd, bracers og spyd. Flere angrep kan også lades opp for å yte mer skade. På samme måte som i tidligere Drakengard-spill følger det med små, unike fortellinger til hvert våpen, som utdypes ved å oppgradere dem. Hver av spillfigurene har hver sin kampstil. Den første en får spille med, 2B, har to våpen hun kan bruke og angriper direkte. Den andre spillfiguren, 9S, har bare ett våpen tilgjengelig av gangen, og har evnen til å hacke seg inn i fiender, hvilket kan gjøre stor skade, men tar tid å gjøre, og egner seg derfor bedre til en mer defensiv spillstil. Den siste figuren, A2, ligner 2B, men har også en evne som gir henne muligheten til å gjøre ekstra skade i en kort periode i bytte mot HP.
Etter hvert som en spiller spillet levler en opp, hvilket gir en mer HP, angrepsstyrke og forsvarsstyrke. En kan også tilpasse spillstilen sin gjennom «plug-in chips», som lar en justere hvor sterke noen av evnene man har er, og å gi en nye evner. For eksempel kan man ta i bruk en som lar en se hvor mye HP fiendene man slåss mot har, hvor mye skade man selv og fiender gjør, i tillegg til at man kan få mer angrepsstyrke eller at man kan få defensive fordeler. Man kan kun bruke et begrenset antall chips av gangen og de kan enten kjøpes fra forskjellige figurer i spillet, eller innhøstes fra beseirede fiender. Hvis spillfiguren dør, respawner man ved siste lagringspunkt. Deretter kan man finne igjen kroppen sin der man døde, og kan da enten velge å innhøste kroppen for en liten bonus, eller å reparere kroppen, slik at den kan fungere som en alliert i kamp. Man kan også mislykkes i å reparere den, hvilket gjør den fientlig. Hvis en tar i bruk onlinetjenesten i spillet, kan en også finne andre spilleres kropper på samme måte.
Figurer og bakgrunn
Den første hovedpersonen er 2B, en kampandroide med en ytre personlighet som er kald, rolig, stoisk og pliktoppfyllende. Under det ytre derimot, har hun sterke følelser for sine venner, poden sin og andre. 2B følges av 9S, en scannerandroide som er nyskjerrig av natur og viser følelser åpent, som optimisme og lystighet. Til slutt kommer A2, en eldre androidemodell som nå er utdatert. Hun har en aggressiv personlighet og har lenge vært på rømmen siden resten av androidene som var med i skvadronen hun ble sendt ned til jorden med, ble skutt ned på vei ned. Etter det utviklet hun et intenst hat for både YoRHa og maskinene. 2B og 9S blir hjulpet av hver sin pod, 042 og 153. Disse er flyvende roboter som kan blant annet skyte på fiender. Hovedantagonistene i spillet er Adam og Eve, to tvillinger som kontrollerer maskinnetverket, og The Red Girls, et internt konstrukt i maskinnetverket. Andre viktige figurer er YoRHas øverstkommanderene, kommandør White; motstandslederen Anemone; Pascal, en maskin som misliker konflikt og ønsker fred; Devola og Popola, to androider som hjelper mostandsstyrkene og er av samme modell som et lignende par fra Nier; og Emil, som også var med i Nier, men siden den gang har mistet minnene sine.
Synopsis
I den tredje runden gjennom spillet begynner YoRHa sin invasjon for fullt, men på grunn av et logikkvirusangrep fra maskinene, gjort mulig av glitchen 9S oppdaget tidligere, blir alle YoRHa-androidene utenom 2B og 9S smittet og bytter side til maskinene, også de i bunkeren. I kjølvannet av dette blir 2B og 9S adskilt, og 2B blir smittet allikevel. A2 oppdager henne, og 2B laster opp minnene sine i sverdet sitt og ber A2 ta vare på 9S. A2 dreper deretter 2B idet 9S finner dem, men 9S får ikke med seg at 2B blir drept i medlidenhet. Samtidig med dette dukker et enormt tårn skapt av maskinene opp av bakken, som skiller 9S og A2 fra hverandre før 9S rekker å begynne å slåss mot henne. I løpet av de neste to ukene fortsetter de å være adskilt. A2 ender opp med å føle mer med maskinene. Hun er vitne til at Pascals landsby blir angrepet, og derretter at landsbybarna begår selvmord i frykt for hva mer som kan skje. Pascal trygler derretter A2 om å enten slette minnene hans eller drepe han. 9S utforsker sekundære tårn som også har dukket opp for å få tilgang til hovedtårnet, og blir stadig mer psykisk ustabil. Han får vite at tårnet som har dukket opp er designet til å skyte en missil mot månen. Både 9S og A2 kommer seg etter hvert inn i tårnet, og Devola og Popola ofrer seg for å åpne døren inn til det.
Mens dette foregår blir det avslørt at YoRHa var alltid ment til å tape krigen, slik at løgnen om at menneskeheten fortsatt finnes kunne leve videre. The Red Girls i maskinnnettverket bruker androidene som en motkraft for å fremme sin egen evolusjon, med hver side fanget i en evig krig. Det blir også avslørt at 2B fulgte med 9S på oppdrag spesifikt så hun kun drepe han idet han oppdaget hva som hadde skjedd med menneskeheten, og at 9S allerede viste dette. Sekundært i handlingen blir bakgrunnen til Emil, Devola og Popola gjort klar. Emil mistet minnene sine etter hvert som han lagde kopier av seg selv i krigen mot maskinene. En gruppe med disse kopiene som har blitt gale etter å ha mistet selvbesvisstheten sin treffer man på i spillet som en hemmelig boss. Emil dør etter det. Devola og Popola ble utstøtt og programmert til å evig føle skyld etter at et par androidemodeller like som dem gjorde at menneskeheten døde ut i Nier. De holdt seg sammen med motstandsgruppen, men siden de alltid er utstøtt, fikk de alltid de farligste og minst attraktive jobbene.
På toppen av tårnet konfronterer 9S og A2 hverandre. 9S har blitt sinnssyk på grunn av logikkviruset og utfordrer A2 til kamp. Spilleren velger deretter en av dem å spille som. Hvis en velger A2, redder hun 9S og ofrer seg selv for å ødelegge tårnet. Hvis en velger 9S, dreper de hverandre, og i hans siste øyeblikk tilbyr maskinnetverket han å bli en del av det, ettersom tårnet har fått en ny funksjon: å skyte opp en ark med maskinenes minner, i håp om å finne en ny verden. Etter å ha spilt gjennom begge disse endingene, åpner en tredje mulighet seg ved at pod 042 og 153 velger å ikke følge ordrene de har fått om å slette alle sine data og minnene til androidene, hvilket derretter tar spilleren gjennom rulletekstene i shoot 'em up-form, for å bevare minnene deres. Til tross for muligheten for at 2B, 9S og A2 ville gjøre samme feil de har gjort før igjen, har podene tiltro til at de vil finne seg en bedre fremtid. Spilleren får derretter mulighet til å ofre savefilene sine for å hjelpe andre spillere gjennom shoot 'em up-rulletekstene.
Utvikling
Så snart Nier kom ut, ønsket både regissøren Yoko Taro og produsenten Yosuke Saito å begynne på en oppfølger, men assisterende produsent Yuki Yokoyama var opprinnelig uvillig til å gjøre dette, siden det ikke solgte spesielt bra. Men etter at spillets gode kritikker kom ut var bade Square Enix og staben som jobbet på det forrige spillet villig til å fortsette Nier-serien, men ville også skape et bedre og en mer actionorientert spillopplevelse. På grunn av dette tok de kontakt med PlatinumGames, som hadde et godt rykte for å skape høykvalitetsspill, blant annet Bayonetta og Metal Gear Rising: Revengeance. Taro var villig til å la PlatinumGames utvikle spillet, forutsatt at han var regissør og til stede for å hjelpe til og veilede i løpet av produksjonen. På grunn av dette var det nødvendig for Taro å flytte fra Tokyo til Osaka, hvor PlatinumGames hovedkontor var. I begynnelsen var han usikker på hvor godt samarbeidet kom til å fungere, men staben hos PlatinumGames hadde hatt lyst til å jobbe på et Nier-spill helt siden det først kom ut, så deres entusiasme og ønske om å fortsette serien i samme ånd betrygget han. PlatinumGames tok for seg mesteparten av spillutviklingen, mens Square Enix hadde tilsyn over dem og utførte noe lydarbeid.
Planen var opprinnelig å utvikle spillet til mobiler og PlayStation Vita, og at det skulle ligne gårdsspillet Farmville, men det ble tidlig besluttet å utvikle spillet til PlayStation 4 istedenfor. Produksjonen begynte i 2014, inkludert seks måneder preproduksjon sammen med Yosuke Saito og Eijiro Nishimura som medprodusenter. Mange av de som var med og utviklet Nier var også med i utviklingen av Nier: Automata. Tidlig i utviklingen var forholdet mellom Yoko og PlatinumGames vanskelig; det at Yoko arbeidet frilans gjorde planlegging vanskelig. Etter hvert ble det heller lagt opp til at Yoko kunne komme innom etter egen mulighet, hvilket løste dette problemet. I løpet av produskjonen tok de til seg kritikk rettet mot Nier, blant annet rundt figurdesign, spillflyt og grafikk. Samtidig fortsatte de og fremme punktene Nier ble rost for, som handlingen og musikken. Mesteparten av utviklingen ble utført av PlatinumGames i Osaka og Tokyo, med noe støtte fra Square Enix og diverse andre.
Handlingstema
Yoko var hovedforfatter til spillets kjernehandling. Han endte opp med å arbeide på spillmanuset mye mer enn det han gjorde for de tidligere spillene i serien, og leverte det fire-fem måneder senere enn planlagt. Etter at han gjorde det, ble handlingen slik den var beskrevet i det utkastet stort sett fulgt, med bare mindre justeringer. Yoko ble assisert av Hana Kikuchi og Yoshiho Akabane. Kikuchi hadde tidligere vært med på å skrive Nier og Drakengard 3, mens Yoshiho Akabane var ny til serien. Da Yoko skrev handlingen nølte han med å ta med Devola og Popola, siden de hadde en såpass stor rolle i Nier, men valgte til slutt å ta dem med. Yoko beskrev Niers emosjonelle innhold som «vått», med Nier: Automata siktet han på å skape et mer «tørt» narritiv som tok for seg verdenens iboende urettferdighet og fordommer de må konfrontere. Han ville også balansere hvordan han viste frem protagonistene og antagonistene i spillet, ettersom han mente at han hadde gått for langt i det han prøvde å menneskeliggjøre antagonistene i Nier, og heller gi spilleren mer rom til å tolke handlingen etter eget valg. I følge Saito ble mye tid brukt på å forme handlingen, figurene og forholdene mellom figurene slik at de skulle være i tråd med stilen til Nier. Akkuratt som i Nier, ble det skapt flere endinger, men kravene for å oppfylle dem var ikke like strenge lenger. Yoko hadde et ønske om å implemenetere en lykkelig slutt til spillet, hvilket de fleste andre som gikk gjennom handlingen mens den ble skrevet var skeptiske til.