cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kangxi-keiseren
Kangxi, den kristne misjon, og ritestriden
Kangxi-keiseren, som fant at jesuittene var bedre orientert enn deres motstandere, beordret de Tournon til å forlate Beijing den 28. august 1705; Maillard de Tournon returnerte da til Nanjing. Keiseren forviste så biskop Maigrot fra Kina den 17. desember samme år. I Nanjing fikk Tournon etterhvert vite at keiseren hadde beordret alle misjonærer til å ansøke om piao (lisens) for å forkynne Evangeliet, – ellers ville de bli utvist. Og kun de misjonærer som lovet ikke å gå imot de nasjonale riter ville få dette diplom.
Maillard de Tournon anså at det var ingen tid å miste, kunngjorde så et allerede gitt, men så langt hemmeligholdt pavelig riteforbud. Det gjorde han i et fordømmende dekret «Regula» i Nanjing i februar 1707.
Da keiseren fikk vite om dette dekretet, beordret han at de Tournon skulle føres til Macao.
Nå våknet det kinesiske hat mot det de betraktet som hedendom, og oppildnet av anklagen om at de kristne var motstandere av de nasjonale riter ble de nydøpte katolikker utsatt for forfølgelser.
Pave Klemens XI forsøkte etter noen år å bøte på situasjonen ved å sende en ny legat til Kina, Giovanni Ambrogio Mezzabarba. Ikke uten besvær klarte han høsten 1720 å få foretrede for keiseren i Beijing, og kunne kun unngå sin øyeblikkelige bortvisning og alle misjonærers utvisning ved å gjøre kjent noen av de lettelser han var bemyndiget å gjøre av paven, og forespeile Kangxi-keiseren at paven nok ville gi flere konsesjoner. Kangxi gav Messabarba hele tretten audienser, men innså til slutt at noe ekte gjennombrudd ikke kunne komme.
Kangxi-keiseren forbød så den kristne forkynnelse. Fra Kangxis dekret (1721):
Familie, tronfølgeproblemer
Kangxi-keiseren hadde tre keiserinner. Som elleveåring giftet han seg med sin jevnaldrende som var datter av regenten Sonin, og som tilhørte den mandsjuiske Hesheriklanen. Han ble også gift med datteren til regenten Ebilun, som tilhørte Niohuru-klanen. Den tredje keiserinnen var granddatter av Tulai fra Tung-klanen. I tillegg hadde han et stort antall konkubiner. De skjenket ham i alt 35 sønner.
Et av de store mysterier fra Qing-dynastiet kretser rundt Kangxi-keiserens testamente, som sammen med tre andre hendelser regnes som «Qing-dynastiets fire største mysterier». Den dag i dag strides historikere om hvem Kangxi egentlig utpekte om sin etterfølger, selv om det tilsynelatende var Yinzhen, den fjerde prinsen. Mange hevdet at Yinzhen (som ble keiser Yongzheng) selv hadde forfalsket testamentet, og noen hevder at Kangxi egentlig hadde valgt den 14de prinsen, Yinti, som sin etterfølger. Kangxis førstekeiserinne gav ham hans annen overlevende sønn, Yinreng, som i toårsalderen ble valgt til Qing-rikets kronprins, noe som i henhold til han-kinesisk sed sikret stabiliteten mens det var kaotiske forhold i Sør-Kina. Kangxi lot flere av sine sønner bli oppdradd av andre, men Yinreng tok han seg av personlig, fordi han ville at han skulle bli en fullkommen arvtaker. Yinreng fikk den høyt aktede mandarinen Wang Shan som privatlærer – han ble svært betatt av prinsen og skulle senere arbeide iherdig for Tinrengs sak. Men under Kangxi-keiserens lange regjeringstid kom det til gruppedannelser og fraksjonsstridigheter i hoffet. Foruten Yinreng var det også andre som hadde sine tilhengere som potensielle tronarvtakere: Den fjerde keiserlige prins Yinzhen, og den 13de keiserlige prins Yinxiang. Selv om Kangxi foretrakk Yinreng, var ikke Yinreng alltid et sjarmtroll. Han skal ha hatt sine grufulle sider, skal ha slått og drept underordnede, hatt seksuell omgang med en av Kangxis konkubiner (noe som ble ansett som blodskam og kunne straffes med dødsstraff), og kjøpt barn fra Jiangsu-området til sin egen forlystelse. Videre var hans tilhengere, anført av Songgotu, oppsatt på å få satt ham på tronen så tidlig som mulig, og var villige til å benytte ulovlige metoder for å nå sitt mål.
Gjennom årene holdt keiseren øye med Yinreng, og ble holdt informert om mange av hans svakheter. Forholdet mellom far og sønn ble gradvis forverret. Mange trodde at Yinreng kom til å skade Qing-riket dersom han skulle bestige tronen. Men Kangxi forstod også at det ville bryte ut en voldsom rivalisering i hoffet dersom han fullstendig avskaffet kronprinsstillingen. Men helt ødeleggende var de anklager som ble fremsatt etter at keiseren var tilbake fra sin reise i Sør-Kina i 1707, som hevdet at Yingcheng var på hektisk jakt etter «søte jenter» og «vakre gutter». Etter 46 års regjeringstid bestemte Kangxi da seg for at han ikke lenger kunne tåle Yinrengs utskeielser, som han i et edikt beskrev som «for beskjemmende til å bli omtalt», og avsatte Yinreng fra kronprinsstillingen. Selve avsettelsen fulgte i 1708. Men allerede året etter, i 1709, hadde keiseren ombestemt seg – rivaliseringen som avsettelsen hadde utløst, var på det nærmeste blitt helt uhåndterlig. Han gjeninnsatte Yinreng som kronprins. Som begrunnelse anførte han at Yinrengs tidligere adferd skyldtes en sinnsforvirrelse som han nå hadde fått tid og anledning til å overvinne. Nå var hans tanker igjen fornuftige, erklærte keiseren. Det skulle imidlertid ikke vare lenge. Mens keiseren var ute og reiste, mottok han meldinger som viste at Yinreng sannsynligvis planla et statskupp. Kangxi handlet resolutt, og avsatte sønnen nok en gang i desember 1712, og denne gangen for godt. Yinreng ble satt i husarrest.
Kangxi-keiseren var meget såret av det hele, og unnlot å nominere noen ny kronprins. I det hele var ordningen med kronprinser i strid med mandsju-tradisjon, som anså alle sønner som jevnbyrdige.
En desillusjonert keiser
I 1717 gav Kangxi-keiseren et oppsummerende edikt der han skrev:
Han døde som en skuffet og desillusjonert mann. Likevel ble hans ettermæle et svært positivt, han regnes som en av Kinas mest fremragende keisere. Noe som kan anføres for dette, er hans samvittighetsfulle styre, hans anstrengelser for å være upartisk mellom mandsjuer og kinesere og hans anstrengelser for å leve opp til konfucianismens keiserideal. Men på den annen side var det en rekke problemer som han ikke klarte å ta fatt i eller løse.
Keiserens død
Til det kinesiske nyttår i 1722 feiret keiseren sitt lange styre med en stor bankett ved hoffet. Han hadde da vært keiser i over 60 år, en periode som tilsvarte et tidehverv i den kinesiske kalender, som opererer med sykluser på seksti år. Samme vinter ble han syk mens han oppholdt seg i det gamle sommerpalass i Beijings nordvestre utkant, og døde der den 20. desember. Han ble begravet i Malan yu, nordøst for Beijing, i Jingling-mausoleet.
Etter ham overtok den fjerde keiserlige prins, Yinzhen, som Yongzheng-keiseren (1723–1735).
Ingen annen keiser skulle ha en lengre regjeringstid, over 61 år, enn Kangxi-keiseren. Qianlong-keiseren var riktignok ved makt noe lengre, men ut av respekt for Kangxi-keiseren ville han ikke bryte dennes rekord, og abdiserte i sitt 61. regjeringsår til fordel for sin sønn i 1797. At han fra kulissene holdt fast i tømmene og var den reelle makthaver i enda noen år, inntil sin død i 1799, er en annen sak.
Kenneth Andreassen
Klubbkarriere
Andreassen startet sin fotballkarriere hos Skjetten SK før han meldte overgang til Lillestrøm etter sesongslutt den 14. november 2002. Han fikk én kamp i Tippeligaen da han kom inn som innbytter for Stian Berget hjemme mot Odd Grenland den 26. oktober 2003 (3–0). I sesongoppkjøringen vinteren 2004 spile Andreassen flere treningskamper for Lillestrøm , men like før 2004-sesongen startet ble stallen vurdert for stor av trener Arne Erlandsen, og han ble derfor lånt ut til Skjetten SK. I september 2004 ble hans kontrakt med Lillestrøm sagt opp.
Mot slutten av 2004-sesongen forsvant Andreassen fra fotballen på grunn av smerter. I 2005 ble han diagnostisert med ankyloserende spondylitt, og ble tvunget til å ta en lengre pause fra fotballen. Han kom tilbake på banen for Skjetten SK sommeren 2006. I forkant av 2009-sesongen forlot Andreassen Skjetten SK til fordel for Valdres FK, og i forkant av 2010-sesongen dro han videre til Strømmen IF, hvor han fikk én seriekamp. Etter midtspilt sesong dro han videre til Hamarkameratene med kontrakt ut sesongen. Hos Ham-Kam fikk han totalt fire seriekamper ut høstsesongen 2010.
I forkant av 2011-sesongen dro Andreassen videre til Ullensaker/Kisa IL. Etter 2011-sesongen vendte han igjen tilbake til Skjetten SK, hvor han ble spillende assisterende trener. Før 2013-sesongen ble sparket igang valgte Andreassen å legge opp som aktiv fotballspiller og ble deretter ansatt som hovedtrener for Skjetten SK. Utenom fotballen arbeider Andreassen som eiendomsmegler.
Franz-Haslberger-Schanze
Franz-Haslberger-Schanze (norsk: Franz Haslberger-bakken) er en hoppbakke i Reit im Winkl i Tyskland. Den har K-punkt 90 meter og bakkestørrelse 93 meter. I tilknytning til K90-bakken ligger tre mindre hoppbakker kalt Steinbachschanzen (Steinbachbakkene), med størrelse K57, K30 og K18. Anlegget er eid av WSV Reit im Winkl. Den største bakken ble brukt under junior-VM 1991, og har flere ganger hatt renn i verdenscupen i kombinert, sist i 2004.
De tre minste bakkene har plastmatter, slik at de også kan brukes i sommerhalvåret. Anerkjent bakkerekord i K90-bakken er 101 meter, satt av Thomas Thurnbichler (Østerrike) 26. februar 2003. I K57-bakken er rekorden 64 meter (Jure Bogataj, Slovenia, 29. juli 1998), i K30-bakken 35,5 meter (Dustin Allerstdorfer og Stefan Sölkner fra Østerrike, begge 25. september 2007), i K18-bakken 23 meter (Florian Vonderthann, Tyskland, 25. mars 2000).
Historie
Arkitekt Bruno Biehler konstruerte den første Steinbachschanze i 1923/24. 45-metersbakken ble utvidet til K60 i 1937. Skihopperen Franz Haslberger fra Reit im Winkl, som blant annet deltok i OL og ble tysk mester, døde i 1939, og samme år ble hoppbakken oppkalt etter ham. Bakken ble utvidet til K65 i 1947, og fikk nytt dommertårn og tribune til det tyske mesterskapet i 1950. I 1957 ble tårnet av tre revet og erstattet av et tårn av stål.
Bakken ble utvidet til K68 foran det tyske mesterskapet i 1966, og fikk selskap av to mindre bakker i 1969 og 1974. K57-bakken med plastdekke ble bygd i 1982. Den største bakken ble utvidet til K86 foran junior-VM i 1991, og videre til K90 i 1995.
Kompresjonsforhold
En motors kompresjonsforhold betegner forholdet mellom det totale volumet over stempelet når det står i bunnen av sylinderen (nedre dødpunkt), og volumet over stempelet når det står øverst i sylinderen (øvre dødpunkt). Forholdet gjengis som for eksempel 11.0:1
Kompresjonsforhold i dieselmotorer er en del høyere enn i bensinmotorer.
Sprint-VM på skøyter 1972
Sprint-VM på skøyter 1972, det første offisielle sprintverdensmesterskapet i ISU-regi, ble arrangert på Eskilstuna Isstadion i Eskilstuna, Sverige den 26. og 27. februar 1972.
Natalie Augsburg
Natalie Augsburg (født 15. november 1983 i Krapkowice i Polen) er en tysk-polsk håndballspiller. Hun spilte på Tysklands landslag i Håndball-VM 2011.
Sprint-VM på skøyter 1972
Finske Leo Linkovesi og vesttyske Monika Pflug ble de første offisielle verdensmesterne i hurtigløp sprint.
Natalie Augsburg
I en alder av 15 byttet Augsburg fra friidrett til håndball.
Grebbestad
Grebbestad er et tettsted i Tanum kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 401 innbyggere.
Stedet er mest kjent for sine rike bronsealderfunn og sin steinlabyrint.
Etymologi
Det norske navnet var opprinnelig Grebystø etter den nærliggende gården Greby (norrønt Grjotby, av det norrøne ordet grjot, stein, steinet område), og stø, båtplass. Høyden Stöberget og Stöbergsvägen sentralt i Grebbestad minner om dette.
Minghu vannkraftverk
Minghu vannkraftverk, også kjent som Takuan 2, er et vannkraftverk i Taiwan. Anlegget har et totalt installert vannkraftpotensial på 1 000 MW. Dette er et såkalt pumpekraftverk med utveksling av vannmasser mellom to vannreservoar.
Kraftverket sto ferdig i 1985 og utvidet i 1989, og demmer sammen med andre kraftverk opp den store Sol-måne-sjøen, som er Taiwans største innsjø med 11,6 km². Et annet større kraftverk på Sol-måne-sjøen er Mingtan vannkraftverk på 1 620 MW.
Fallhøyden (hydraulig head) er på 310 meter.
Salvatore Quasimodo
Salvatore Quasimodo (født 20. august 1901, død 14. juni 1968) var en italiensk lyriker og litteraturkritiker. Han ble tildelt Nobelprisen i litteratur i 1959.
I 1908, da Quasimodo var 7 år gammel, flyttet familien til Messina, ettersom hans far hadde blitt sendt dit for å hjelpe befolkningen som var rammet av et ødeleggende jordskjelv. Inntrykkene han fikk fra effektene av naturkreftene hadde en stor innvirkning på den unge Quasimodo. I 1917 var Quasimodo med på å grunnlegge avisen Nuovo Giornale letterario hvor han publiserte sine første dikt. I 1919 flyttet han til Roma for å fullføre sine ingeniørstudier, men dårlige økonomiske forhold tvang ham til å finne en jobb som teknisk designer. I mellomtiden studerte han gresk og latin.
Deep Impact
Navnet Deep Impact viser til følgende:
Fjällbacka
Fjällbacka er et tettsted i Tanum kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 859 innbyggere.
Fjällbacka er hovedsakelig kjent som, og har en lang historie som, turistmål. Skuespilleren Ingrid Bergman bodde i Fjällbacka de gangene hun besøkte Sverige. Krimforfatteren Camilla Läckberg vokste opp i dette tettstedet og handlingen i mange av hennes bøker er lagt hit.
Fjällbacka ligger ca. 15 mil fra Göteborg, 16,5 mil fra Oslo og 52 mil fra Stockholm
Devi
Devi (hindi og sanskrit देवी, Devī) betyr gudinne og blir brukt innen hinduismen for å vise til ulike kvinnelige gudeformer, særlig når de blir tilbedt alene. Hun kan sees på som en modergudinne, ettersom Devi ofte blir tilbedt som en mor.
Den maskuline utgaven av ordet er Deva. Andre benevnelser på Devi er Mahadevi (store gudinne), Mahimata (moder jord), Jai Mata Di (hellige mor) og Mata Rani (moderdronning).
Devi som hovedguddom
Gudinnen er særlig viktig innen shaktismen, der hun blir sett på som hovedmanifestasjonen av det guddommelige. Det finnes flere tekster der hun blir opphøyet til skaper og ødelegger av universet, mens de mannlige gudene står under henne i makt og helligdom.
Som hovedgud er hun datter av Himavat (Himalayafjellene), og er Shivas hustru. I indisk nasjonalisme er personifiseringen av modergudinnen flyttet sammen med forestillingene om «Moder India», og i den bengalske nasjonalsangen «Bande mataram» henvender man seg til både guddommen og hjemlandet på samme tid.
Puranaen Markandeya-Purana inneholder et selvstendig avsnitt kalt «Devimahatmya», som er en hyllest til Gudinnen.
Former av Devi
Alle de personliggjorte gudinnene innen hinduismen kan regnes som former av Devi. De opptrer med ulike former som kan deles inn i kategorier:
Devi som navn
Devi er et vanlig kvinnenavn for hinduer, og finnes i utallige sammensetninger, som Sridevi, Lakshmidevi, og mannsnavnet Deviprasad.
Fylkesvei 3314
Fylkesvei 3314 går mellom Lunde og Storhaug i Nome kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 110 (Telemark).
Rushtidsavgift på offentlig vei
Rushtidsavgift, også kalt køprising, prissetter folks bruk av offentlig infrastruktur til tider med stor trafikk høyere enn tider med lite trafikk. Prisstrategien regulerer etterspørsel. Strategien utnyttes i ulike tjenester, for eksempel ved prissetting av elektrisk strøm og telefon, eller reiser med fly, jernbane og ferjer. Denne artikkelen handler om rushtidsavgift på bruk av offentlig vei.
Rushtidsavgift skattlegger rushtidstimene høyere enn resten av døgnet. Formålet er mindre biltrafikk i rushen, noe som gir mindre bilkøer og bedre framkommelighet for trikker, busser, næringstrafikk og de som kjører privatbil i rushtidstimene. Innretningen er også et virkemiddel for å redusere lokal luftforurensning. Bompenger og rushtidsavgift er en viktig inntektskilde for det offentlige. I Norge går inntektene til å finansiere ymse veiprosjekter og kollektivtrafikk. Hovedargumentet mot bompenger og rushtidsavgift er at det treffer skjevt sosialt, og at særlig småbarnsforeldre må lide. Dersom inntektene finansierer utvikling av kollektivnettet og bedrede forhold for myke trafikanter, tar det litt brodden av motargumentene.
De fleste trafikkforskere anbefaler rushtidsavgift. Rushtidsavgift anbefales også av NHO, Civita og Statens vegvesen. Samfunnsøkonomisk lønnsomhet er et tilbakevendende argument. Effekten henger blant annet sammen med prisnivå og betalingsevne/-vilje. Et godt kollektivtilbud styrker effekten.
Rushtidsavgift i Norge
Norge har vært og er en pioner når det gjelder bompengeinnkreving og rushtidsavgift i trafikkbelastede områder. Europas tre eldste bomringer er norske: Bergen åpnet bomring i 1986, Oslo i 1990, og Trondheim i 1991. Trondheim (og til en viss grad Bergen) har fra begynnelsen hatt tidsdifferensierte bomsatser (betaling på dagtid, og betalingsfri kveld, natt og i helgene).
Etter drøyt fire års bomringfri gjeninnførte Trondheim bomring og tidsdifferensierte bomsatser i 2010. Dette reduserte rushtrafikken med omkring 10 %. Kristiansand innførte rushtidsavgift i september 2013, noe som medførte 3,2 % reduksjon av biltrafikken i rushen. Bergen innførte rushtidsavgift 1. februar 2016; her ble rushtrafikken redusert med rundt 14 %. Bomringen i Grenland åpnet i 2016 og har rushtidsavgift. Første dag med rushtidsavgift i Oslo var 2. oktober 2017, og i Stavanger/Sandnes (Nord-Jæren) ble rushtidsavgift (gjen)innført 25. mars 2019. Fra 10.02.2020 fjernes rushtidsavgiften i Stavanger i henhold til lokale vedtak.
Fra januar 2023 er rushtidsavgift også innført i Tromsø.
Rushtidsavgift i utlandet
Eksempler på byer i utlandet med rushtidsavgift er Singapore, London og Stockholm.
Singapore var først ute. Her ble rushtidsavgift innført i 1975, samtidig ble busstilbudet til sentrum forbedret. Dette medførte 20 % flere kollektivreisende, 25 % færre trafikkulykker, 45 % mindre biltrafikk, rundt 80 000 tonn mindre CO2-utslipp i året – og en gjennomsnittlig økning av trafikkhastigheten på 16 kilometer i timen.
London har hatt rushtidsavgift (congestion pricing) mellom klokka 7 og 18 siden 2003. Om kvelden, natten og i helgene er det gratis å kjøre inn i rushtidssonen. Etter innføringen ble trafikken redusert med cirka en fjerdedel inn til bykjernen, noe som ga bedre framkommelighet for bussene. I 2008 ble avgiften økt for de mest bensinslukende bilene. Det koster i dag 143 kroner i døgnet om man kjører bil i London indre by mellom 7 og 18.
I Sverige er det rushtidsavgift (trängselskatt) i Stockholm (innført i 2007) og i Göteborg (innført i 2013). Også her ble det mindre biltrafikk, mindre køer og mindre forurensing, men trafikken har senere økt (befolkningen har økt), som har medført at de samme køene etter noen år igjen har oppstått.
Hilde Marstrander
Hilde Marstrander (født 8. desember 1968) er en norsk kunstner, journalist, og illustratør.
Rushtidsavgift på offentlig vei
Rushtidsavgift i utlandet
I Danmark har København bystyre ønsket å prøve ut betalingsring og kørselsafgift. Det nødvendige klarsignalet fra regjeringen er imdlertid ikke gitt. Den danske regjeringen var ved å åpne for betalingsring og trængselsafgift i København for noen år tilbake, men skrinla muligheten nyåret 2012.
Hilde Marstrander
Hun er utdannet innenfor tekstil, søm og klesdesign fra Oslo, Stockholm, London og Paris. Hun tok senere malerilinjen på Einar Granums Kunstfagskole i Oslo, og siden samtidskunst på Kunstakademiet i Tromsø (Norges Arktiske Universitet) og Parsons School of Design  i New York.
Marstrander har vært programleder i ZTV og TV3, moteredaktør i ELLE og sjefredaktør i SNITT – magasin for visuell kommunikasjon i årene 2006-2011. Magsinet vant Fagpresseprisen for design i 2008. Marstrander har sittet i en rekke juryer, for blant annet fotografiske, reklame- og designkonkurranser og kom selv til topps i blant annet Dagbladets Tegneseriekonkurranse, Dagbladets Karikaturkonkurranse og som Årets Motejournalist. I årene 1998–2009 var hun bandleder og låtskriver i western-swing bandet Chicas del Coro. Hun skriver i dag (2017) kunstkritikk for Kunsthåndverk og Ny Tid.
Marstrander har stilt ut i Norge, Tyskland, England, Thailand og USA og er medlem av Norske Kunsthåndverkere.
Takymetri
Takymetri er når en landmåler lager et situasjonskart ved hjelp av målinger i marka. Landmåleren kan bruke en totalstasjon til målingene. Sanntids GPS kan også brukes til takymetriske målinger. Takymetri vil være en mer lønnsom metode enn fotogrammetri ved kartleggingsarbeider opp til noen dekar. Ved kartlegging av større arealer vil fotogrammetri være mest lønnsomt.
Ordet ble tidligere skrevet tachy-, men ble endret til taky- av Språkrådet i 1984.
Totalstation Estación total Tachéomètre Tacheometro Tachymeter Tachimetr Estação total Totalstation
Meteorologiåret 1896
Meteorologiåret 1896 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1896.
François Mauriac
François Mauriac (født 11. oktober 1885, død 1. september 1970) var en fransk skjønnlitterær forfatter. Hans romaner er mørke pasjon- og familiedramaer hvor han behandler det ondes problem i en katolsk ånd og med psykologisk analyse.
Bakgrunn
Mauriac ble tidlig farløs og ble etter farens tidlige død preget av sin fromme mor. Han gikk på katolske privatskoler. Hans første forfatterforbilde var den katolsk-konservativ-patriotiske romancier Maurice Barrès. Som 18-åring ble han konfrontert med samtidens sosiale problemer og utviklet en religiøsitet med distanse til embedskirken.
Etter et litteraturstudium i Bordeaux, som han avsluttet med licence, ble han opptatt i 1908 ved den tradisjonsrike École des Chartes i Paris for et påbyggingsstudium til arkivar. Etter en tid avbrøt han dette og viet seg litteraturen og den litterære journalisme.
Litterær karriere
Mauriac debuterte med patetisk-fromme dikt, som i samleutgaven Les mains jointes (1909) ble godt mottatt. I 1911 fulgte lyrikksamlingen Adieu à l'adolescence Så skiftet han om. I år 1912 grunnla han det katolske tidsskriftet Les Cahiers. Han publiserte i 1913 sin første roman, L'Enfant chargé de chaînes og fulgte opp neste år med La Robe prétexte.
I 1913 giftet han seg (og ble i rask rekkefølge trebarnsfar, senere kom et fjerde barn). 1914–17 var han sanitetssoldat under første verdenskrig, inntil han under en innsats på Balkan pådro seg en febersykdom og ble dimittert.
Han fikk Grand Prix du roman de l'Académie française i 1926, og ble innvalgt som medlem av Académie française på stol nr 22 fra 1933. I 1952 ble han tildelt nobelprisen i litteratur for sitt samlede forfatterskap. Han ble belønnet med storkorset i den franske Æreslegionen i 1958.
Mauriacs romaner er mørke pasjons- og familiehistorier, i hvilke han behandler det ondes problem i katolsk ånd og med dybdepsykologisk analyse.
Mauriac var ledende innen det katolske venstre og deltok i motstandsbevegelsen på 1940-tallet. Mauriac hadde en bitter disputt med Albert Camus umiddelbart etter frigjøringen mot slutten av annen verdenskrig. Camus redigerte motstandsavisen Combat som fikk over fra undergrunnsavis til åpen publikasjon, mens Mauriac var spaltist for Le Figaro. Camus sa at det frigjorte Frankrike måtte utrenske alle nazikollaboratører, men Mauriac advarte at slike tiltak måtte settes til side i den nasjonale forsonings interesse. Mauriac betvilte dessuten at rettsvesenet ville evne å være upartisk og lidenskapsløst gitt den ledede følelsesmessige atmosfære som kom for dagen ved frigjøringen. Til tross for at han var blitt heftig kritisert av Robert Brasillach, drev han kampanje for å hindre hans henrettelse.
Mauriac var far til forfatteren Claude Mauriac, som var personlig sekretær for Charles de Gaulle fra 1944 til 1949. Han var bestefar til Anne Wiazemsky, fransk skuespiller og forfatter som arbeidet med og giftet seg med regissøren Jean-Luc Godard.
Sportskanalen
Sportskanalen sendte blant annet golf, kunstløp, fotball, boksing og diverse portretter, blant annet av Niki Lauda og George Best.
Pļaviņas vannkraftverk
Pļaviņas vannkraftverk er en demning med vannkraftverk i elva Daugava, beliggende i Aizkraukles fylke i Latvia. Installert total vannkrafteffekt er 869 MW, fordelt på 10 turbiner. Midlere årsproduksjon er 1,5 TWh (1.500 GWh). Utbyggingen av anlegget skjedde 1960–65.
Nürnbergs undergrunnsbane
Nürnbergs undergrunnsbane (Nürnberg U-bahn) er en undergrunnsbane i Nürnberg i Tyskland. Pr. 2020 består systemet av 3 linjer med 49 stasjoner fordelt på 38,2 km med spor.
Verstärkerlinien (forsterkerlinjer)
Forsterkerlinjene er ekstra linjer som opererer på strekningene gjennom sentrum av byen. Disse linjene har egne nummer slik at de ikke forveksles med de ordinære linjene.
U3 Nord
Den nordlige delen av U3 linjen skiller lag med U2 tunnelen nord for Rathenauplatz og går vest under de nordlige delene av Nürnberg. Denne utvidelsen vil bestå av fem stasjoner hvorav kun en (Maxfeld er fullført (pr. juni 2010). To av stasjonene (Kaulbachplatz og Fridrich-Ebert-Platz) er under bygging og er forventet ferdig i 2011 . De siste to stasjonene (Klinikum Nord og endestasjonen Nordwestring) er forventet ferdig i 2013.
U3 Süd
Den sørlige delen av U3 skiller lag med U2 tunnelen sør for Rothenburger Straße og går vestover. To stasjoner (Sündersbühl og Gustav-Adolf-Straße er ferdige. Resten av banetraseen er fremdeles på planleggingsstadiet. Banens endestasjon kommer til å bli Gebersdorf Nord i Fürth. Ytterlig utvidelse langs en nedlagt jernbanestrekning til Zirndorf er under vurdering.
Historie
Byggingen av undergrunnsbanen i Nürnberg begynte 20. mars 1967 og ble innledet av Tysklands transportminister Georg Leber og Nürnbergs Oberbürgermeister (overborgermester) Dr Andreas Urschlechter.
1. mars 1972 ble den første banesterkningen (U1) mellom Langwasser Süd og Bauernfeindstraße. U1 har blitt gradvis utvidet til dagens utstrekking.
28. januar 1984 åpnet U2 mellom Plärrer og Schweinau. U2 har gradvis blitt utvidet og går nå helt til Lufthaven.
I begynnelsen var t-banetogene identiske med togene som var i bruk ved Münchens undergrunnsbane og det var vanlig for de to banene å hjelpe hverandre ved større arrangementer, slik som Sommer-OL 1972 i München. I 2004 kjøpte Nürnberg undergrunnsbane 6 eldre togsett fra München. Imidlertid var disse blitt såpass modifisert at de ikke kunne sammenkobles med Nürnbergs togsett. Nürnberg har beholdt Münchens blå og hvite fargemønster for disse togsettene siden det ville bli for dyrt å male om vognene siden de har kort tid før de vil bli tatt ut av bruk. Nürnbergs nye og moderne togsett (DT-2 og de førerløse DT-3) er ikke kompatible med Münchens undergrunnsbane.
Nürnbergs nyeste undergrunnslinje, U3, åpnet 14. juni 2008 og består av moderne førerløse tog. Alle stasjonene langs U3-linjen har sensorer som overvåker skinnegangen og stopper togene automatisk hvis et objekt eller en person faller på skinnegangen.
Le Bourget lufthavn
Paris – Le Bourget lufthavn er en flyplass som ligger nord-nordøst for Paris. Den brukes nå for general aviation (business jets) såvel som til flystevner. Flystevnet i Paris, hvor luftfartens siste nyvinninger blir presentert, arrangeres her i juni måned hvert annet år. Flyplassen åpnet i 1919 og var den eneste flyplass i frem til byggingen av Orly lufthavn i 1932. Den er mest kjent for Charles Lindberghs landing etter sin historiske atlanterhavsflyvning i 1927,
Tommerup kloster
Tommerup kloster (svensk: Tommarps kloster) var et kloster i Tommerup i dansk Skåne.
Klosteret ble opprettet i 1161 av erkebiskop Eskil og Valdemar den store på grunnen av en eldre kjøpstadskirke og som datterkloster av Prémontre. Klosteret tilhørte Premonstratenserordenen, som eide flere klostre i Skånelandene. Etter reformasjonen ble klosteret solgt til Mogens Gyldenstjerne som arvelig len, og denne lot bygningene rive ned. Ruinene ligger nå syd for byens kirke.
I 2005 begynte man arkeologiske utgravninger på området.
Babergh
Babergh er et administrativt distrikt i Suffolk, England. Administrasjonssenteret er Hadleigh, men den største byen er Sudbury. Babergh hadde i henhold til folketellingen i 2011 en befolkning på 87 740 innbyggere og dekket et areal i underkant av 600 km².
Navnet Babergh kommer fra et angelsaksisk distrikt, et hundrede, som nevnes i Domesday Book (1086). Det moderne distriktet ble opprettet i 1974 ved at fem distrikter ble slått sammen.
Størsteparten av området som kalles «Constable Country» ligger i Babergh, og mange besøkende kommer for å se Dedham Vale og de historiske landsbyene Long Melford, Lavenham og Kersey.
Santalen
Santalen ble grunnlagt i 1883 av teologen og skolemannen Bernhard Cathrinus Pauss, som var redaktør frem til sin død i 1907. Han ledet også sentralkomiteen i Den norske Santalmisjon fra 1887. Henriette Pauss var fra starten involvert i redigeringen av bladet, og var deretter ansvarlig redaktør fra 1907 til 1912. Fra 1908 ble Ivar Holsvik ansatt som Santalmisjonens sekretær, og fungerte også som redaksjonssekretær for Santalen. Etterhvert ble det tradisjon for at Santalmisjonens generalsekretær var redaktør. Bladet gikk i 1912 over fra gotiske til latinske bokstaver.
Opplag
Et halvt år etter oppstarten var opplaget ca. 2500 og etter få år hadde det steget til ca. 5000. Per 1977 var opplaget 14 000.
Brundalen
Brundalen ligger øst i Trondheim, i tidligere Strinda kommune. Første stavelse brun skal bety brønn, dvs at i området var det flere gode brønner i et distrikt der det ellers var vanskelig å finne godt drikkevann. Brundalen var opprinnelig en plass under gården Rotvoll Øvre, og ble fradelt fra denne i 1925.
I området finnes i dag Brundalen skole, Brundalsgrenda barnehage, Leistad barnehage, Brundalen helse- og velferdssenter og Brundalen tannklinikk. I tillegg ligger Charlottenlund helse- og velferdssenter og Charlottenlund videregående skole på Brundalen, rett ved grensen mot Charlottenlund.
I årbok for Strinda historielag Strinda den gang da 2003 er området Brundalen–Øvre Charlottenlund beskrevet.
Chaîne des Puys
Chaîne des Puys er en vulkansk fjellkjede i Massif Central i Frankrike. Den er 40 km lang, og har flere vulkanske trekk, som kjegler, lavadomer og kratere. Det høyeste punktet er lavadomen Puy de Dôme, som ligger nær midten av fjellkjeden.
Fjellkjeden ble utforsket av den britiske geologen George Julius Poulett Scrope i 1820-årene. Mye av dette arbeidet regnes for banebrytende innen vulkanologi.
Puys-kjeden og Limagne-forkastningen ble i 2018 oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Bjørgvin
Bjørgvin kan vise til:
Jørgen Thomsen
Jørgen Thomsen (født 26. februar 1927 i Syðrugøta, død 15. mai 1995 i Skála) var en færøysk mekaniker og sosialdemokratisk politiker (Jv.). Han var innvalgt på Lagtinget fra Eysturoy fra 1978 til 1994.
Han var utdannet mekaniker og arbeidet på en fisketråler i flere år før han i 1959 ble teknisk leder i Nordafar A/S i Kangerluarsoruseq på Grønland. Fra 1965 til 1979 var han arbeidsformann ved stålskipsverftet i Skála. Han hadde tillitsverv i fagbevegelsen som formann i Skála Arbeiðsmannafelag og styremedlem i Føroya Arbeiðarafelag.
Fredrik Franz III av Mecklenburg-Schwerin
Fredrik Franz III (født 19. mars 1851 i Ludwigslust, død 10. april 1897 i Cannes/Frankrike) var storhertug av Mecklenburg-Schwerin. Han regjerte fra 15. april 1883 til sin død 10. april 1897.
Han var gift med Anastasia av Russland (1860–1922)
Byrsopolis
Byrsopolis er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore til nokså store, avlangt-ovale, brunlige eller rødlige skarabider. Scutellum er avrundet. Kjevene (mandiblene) er helt avrundet. Antennene er 10-leddet, men en lang, tre-leddet klubbe. Dekkvingene har tett, kraftig punktering og litt læraktig overflate. Beina er kraftige, leggen (tibia) på bakbeinet har minst 10 pigger i spissen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Guyana og Brasil.
Grunnkretser i Nes kommune i Akershus
Grunnkretser i Nes kommune i Akershus er delområder og grunnkretser som seksjonerer Nes kommune i Akershus for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Torfjellet
Torfjellet er et fjell i Nærøysund kommune i Trøndelag. Det ligger ved Oppløyfjorden rundt fire kilometer vest for Salsbruket, og har en høyde på 142 meter over havet.
Ikke langt fra fjellets høyeste punkt står Norkrings radiosender, Salsbruket 1, som sendte analoge TV- og radiosignaler i bakkenettet før nettet ble nedlagt i november 2009. Analoge FM-signaler, P1 og P2, sendes fortsatt.
Senderen Salsbruket 1 har følgende egenskaper:
Ved foten av Torfjellet, ligger gården Setran og Setran Hyttegrend.
Språkunder
Språkunder er ifølge trosforestillinger innen pinsebevegelsen og andre kristne retninger det gudommelige under at mennesker, angivelig inspirert av Den hellige ånd, snakker et fremmed språk uten fra før å kunne språket. Også tungetale, påstått guddommelig inngitt tale med uforståelige ord, kan regnes som «språkunder».
Eksempler
Det er en mengde påståtte «språkundre» i pinsebeveglsens historie og forkynnelse, deriblant disse eksemplene:
Max Euwe
Machgielis (Max) Euwe (født 20. mai 1901, død 26. november 1981) var en nederlandsk sjakkspiller. Han var den femte sjakkspilleren som ble verdensmester i historien (1935–1937).
Fylkesvei 3318
Fylkesvei 3318 går mellom Eika i Midt-Telemark og Enggrav i Nome.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 104 (Telemark).
Max Euwe
Max Euwe var president i FIDE fra 1970 til 1978.
Holsljunga
Holsljunga er et tettsted i Svenljunga kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 255 innbyggere.
Mjöbäck
Mjöbäck er et tettsted i Svenljunga kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 294 innbyggere.
Stamveinettet
Det norske stamveinettet er per 1. januar 2004 8597 kilometer. Følgende stamveier er etablert:
Ust-Kamenogorsk-demningen
Ust-Kamenogorsk-demningen er en demning med vannkraftverk i elva Irtysj i Kasakhstan. Installert total vannkrafteffekt er 339,4 MW, fordelt på 4 turbiner. Årsproduksjonen er 1,58 TWh.
Mattias Klum
Arne Kristian Mattias Klum (født 10. februar 1968 i Uppsala) er en svensk naturfotograf. Han begynte å fotografere i tenårene og har siden 1986 vært frilansfotograf på heltid, med spesialisering på natur, miljø og kultur.
Klums store ekspedisjoner har gått til Malaysiske Borneo og Brunei 1988, Nigeria 1990, Brasil og Costa Rica 1991, Malaysiske Borneo 1995-1996, India 1999, Guyana 1999, India 2000 og Malaysia, Thailand, India, Sør-Afrika 2001, Ecuador, Panama og Mongolia 2002, Malaysia 2003 og 2004, Peru og Antarktis 2005, Expedition Linné, et eventyr i syv verdensdeler 2006-2007, Island 2007, Indonesia, Malaysia 2007 og 2008 samt Brasil, Ecuador, Argentina og Chile 2008.
Hans arbeid har blitt publisert i mange av verdens ledende tidskrfter slik som National Geographic, Wildlife Conservation, Audubon, Geo, Terre Sauvage, Stern og Der Spiegel.
Klums fotografier er representert på The National Geographic Image Collection og har blitt stilt ut på museer og kunstgallerier i blant annet USA, Sverige, Malaysia, India og Japan. Han har produsert et par lengre dokumentarfilmer; The Eye of the Forest, en film om Borneo, Den Sköra Tråden og Search for the Sea Eagle sammen med sin ektefelle og kollega Monika Klum og Expedition Linné, den siste i samarbeid med produsenten Folke Rydén med assistanse fra prins Carl Philip.
Gjennom årene har Klum blitt tildelt et stort antall utmerkelser og stipender for sitt arbeid. Uppsala kommune har tildelt han sin hedersmedalje i gull for sitt enestående arbeide med utgangspunkt i Uppsala. I 2007 ble Mattias Klum utnevnt til hedersupplänning av Länsstyrelsen i Uppsala. I 2008 ble han nominert til Young Global Leader av World Economic Forum. Kong Carl XVI Gustaf har tildelt Klum sin medalje i 8. grad med høyblått bånd, for betydningsfull innsats som naturfotograf. To av hans ni bøker har blitt utnevnt til Årets Pandabok i Sverige. Klum er medlem i förtroenderådet i WWF – Sverige, samt en Fellow av The Linnean Society of London. Siden 2008 er Klum gjesteforelser ved Uppsala universitet.
I 2007 bidro han til etableringen av bokforlaget Tierra Grande Publishing, innsamlingsstiftelsen Terra Magna Foundation, det 5-årige miljø- og inspirasjonsprosjektet EXPEDITIONSVERIGE.SE samt et 10-årig prosjekt om situasjonen i Østersjøen, Baltic Sea Media Project, sammen med Folke Rydén.
Den 17. juli 2008 var Klum programleder i Sveriges Radio P1s program Sommar. Klum var også Sommarpratare i 1997.
Frank Beaurepaire
Francis «Frank» Joseph Edmund Beaurepaire (født 13. mai 1891 i Melbourne, død 29. mai 1956 i Melbourne) var en australsk svømmer som deltok i flere olympiske leker 1908 i London, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
Beaurepaire vant en olympisk sølvmedalje i svømming under Sommer-OL 1908 i London. Han kom på andreplass på 400 meter fri bak Henry Taylor. På 1500 meter fri ble han nummer tre bak de britiske svømmerne Henry Taylor og Thomas Battersby.
Tolv år senere, under 1920 i Antwerpen vant han sin andre olympiske sølvmedalje. Han var med på det australske stafettlaget som kom på andreplass på 4 x 200 meter fri bak USA. På 1500 meter fri vant han en bronsemedalje.
Under sommer-OL 1924 i Paris ble han nummer tre 1500 meter fri og på 4 x 200 meter fri fikk han sølv.
Beaurepaire satte i løpet av sin karriere 15 verdensrekorder.
Chaira vannkraftverk
Chaira vannkraftverk er en demning med vannkraftverk i Rila-fjellene i Bulgaria, ovenfor Sofia. Anlegget er utbygd i elva Yadenitsa. Installert total vannkrafteffekt er 840 – 864 MW, fordelt på 10 turbiner.
Dette er et såkalt pumpekraftverk som utnytter vannkraft fra to reservoarer
Vannfallet er på hele 700 meter, et av de høyeste i verden. Kraftverket ligger på 1.269 moh., og stod ferdig i 1999.
Östra Frölunda
Östra Frölunda er et tettsted i Svenljunga kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 309 innbyggere.
Emil Schjøth
Peter Emil Steen Schjøth (født 28. mai 1885 i Kristiania, død 26. desember 1970) var en norsk filosof.
Harald Olsen
Harald Olsen (født 1851 i Aker, død 11. november 1910 i Christiania) var en norsk arkitekt og ingeniør, som står bak en rekke viktige bygg i Oslo og omegn.
Emil Schjøth
Schjøth tok doktorgraden i 1921 med avhendlingen «Tilværelsens subjektive og objektive moment», og arbeidet senere som lektor ved Frogner skole. I 1939 var han en av søkerne til Anathon Aalls professorat i filosofi ved universitetet i Oslo (sammen med H. O. Christophersen, John Nome og Arne Næss), men det ble Arne Næss som fikk det.
Harald Olsen
Olsen hadde utdannelse fra Wilhelm von Hannos tegneskole og fra Bauakademie i Berlin. Han hadde et lengre studieopphold i Italia, og han foretok også flere studiereiser til Paris. Rundt 1878 etablerte han seg som arkitekt med eget kontor i Christiania. Fra 1888 var han også lærer ved Den kongelige Tegneskole, og fra 1901 overlærer i håndverkklassen samme sted.
Emil Schjøth
Som filosof var Schjøth påvirket av fenomenologien. Han skrev flere bøker og avhandlinger om filosofiske emner, både på norsk og tysk.
Harald Olsen
Av hans arbeider kan nevnes:
Harald Olsen drev også med design av glass- og gullsmedgjenstander og møbler. I 1884 utforma han fanen til Murernes union.
Olsen var en ivrig deltaker i den faglige debatten, og han hadde ei rekke verv i det offentlige, såvel som i fag- og kunstnerorganisasjoner. Fra 1901 til 1907 var han formann for Kunstnerforeningen, og det var nok av denne grunn han var en av de åtte som senka kista ved Henrik Ibsens gravferd.
Bahrains Grand Prix 2007
Bahrains Grand Prix 2007 var et Formel 1-løp avholdt den 15. april 2007 på Bahrain International Circuit. Det var det tredje løpet i Formel 1-sesongen 2007.
Høymolflue
Høymolflue (Cheilosia gigantea) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den finnes over hele Norge. Det latinske navnet til tross er den ikke av de største Cheilosia-artene.
Bahrains Grand Prix 2007
Felipe Massa kontrollerte løpet fra start til mål og vant løpet foran Lewis Hamilton, som skrev historie da han ble den aller første til å komme på podiet i alle sine tre første Grand Prix-starter.
Høymolflue
Utseende
En middelsstor (7-12 mm), helsvart blomsterflue, en forholdsvis stor Cheilosia-art. Fasettøynene har korte, lyse hår. Kroppen er litt matt svart, med mest gulaktige hår. Beina er svarte. Vingene er litt grått røykfargede.
Bahrains Grand Prix 2007
Løpet
'''Noter til tabellen:
Høymolflue
Levevis
Denne arten påtreffes helst på fuktige enger og beitemarker. Larvene utvikler seg trolig på høymoler. De voksne fluene flyr i mai-juli.
Utbredelse
Arten er utbredt i nesten hele det nordlige den palearktiske sone, også over hele Norge.
Överlida
Överlida er et tettsted i Svenljunga kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 525 innbyggere.
2005–06 i engelsk fotball
2005-06-sesongen i engelsk fotball var den 126. sesongen med konkurransefotball i England.
Sa’dah
Sa'dah (også Saada) er et guvernement helt nord i Jemen på grensa til Saudi-Arabia. I februar 2004 hadde guvernementet 695 0332 innbyggere, om lag 3,5 % av den totale befolkningen i landet. Sa'adh er et av de mest utilgjengelige områder i Jemen og også av de fattigste i landet. Regionhovedstad er Saada, den største byen i guvernementet.
2005–06 i engelsk fotball
Oversikt
Den nye Wembley skulle ha vært åpnet til FA-Cup-finalen i mai. Likevel reserverte FA Millennium Stadium som en backup allerede i august 2005, fordi det var tvil om åpningsdatoen. Tvilen ble bekreftet 21. februar 2006, da FA annonserte at nye Wembley ikke ville være ferdig i tide. Den 31. mars 2006 bekreftet FA at den nye nasjonalarenaen ikke ville bli åpnet før i 2007.
Sa’dah
Det er et av få områder i Jemen som har majoritet av zaydier, en religiøs minoritet av muslimer tett opp til sjiaene. De fleste i Jemen hører til sunnimuslimene.
2005–06 i engelsk fotball
Oversikt
To klubber i The Football League åpnet nye hjemmebaner denne sesongen:
Sa’dah
Uro i Sa'dah
Siden juni 2004 har det vært voldelige sammenstøt i Sa'dah. Hundrevis av personer er blitt drept og mange har flyktet. Konflikten har sine røtter i et opprør som ble startet mot regjeringen av en opprørsimam. I juni 2007 ble det forhandlet fram en våpenhvile, som så ble fulgt opp av en fredsavtale i februar 2008. Men i april samme år ble fredsprosessen satt på prøve da begge sider i konflikten anklaget den andre for å ikke gjennomføre det som de var blitt enige om i fredsavtalen. Man regner med at en fornyet konflikt vil ha betydning for den humanitære situasjonen i regionen.
2005–06 i engelsk fotball
Oversikt
FC United of Manchester, som er stiftet av misfornøyde Manchester United-fans, spilte sin første sesong i engelsk fotball. De deltok i North West Counties Football League Division Two, som er det 10. nivået i engelsk fotball, og rykket opp på første forsøk. Opprykket var klart allerede i april måned.
Landslaget
Englands landslag i fotball kvalifiserte seg til Fotball-VM 2006, som vinner av gruppe 6, der de møtte blant andre Wales og Nord-Irland.
1 Englands resultat nevnt først.
2 Regnes ikke som offisiell A-kamp.
3 0-0 etter ekstraomganger. England tapte 3-1 i den påfølgende straffesparkkonkurransen. Owen Hargreaves scoret for England, mens Frank Lampard, Steven Gerrard og Jamie Carragher misset.
Sommerens overgangsvindu
Dette overgangsvinduet startet da 2004/05 sesongen sluttet og gikk til 31. august 2005.
Charles Fox Parham
Charles Fox Parham (født 4. juni 1873 i Muscatine, Iowa, død 29. januar 1929 i sitt hjem i Baxter Springs, Kansas) var en amerikansk  predikant og pastor i  metodistkirken. Han regnes blant grunnleggerne til pinsevekkelsen som fikk sitt verdensvide gjennombrudd i 1906.
Han giftet seg med Sarah Thistlewaite i 1886.
Parham begynte å holde møter allerede som 15-åring. Han hadde sin bakgrunn i metodistkirken, men var også opptatt av hellighetsbevegelsen.
I 1895 brøt han med metodistkirken og etablerte en egen virksomhet. I 1898 flyttet han virksomheten til Topeka i Kansas.
Topeka
Parham startet en bibelskole i Topeka, den ble åpnet den 1. oktober 1900. Åndsdåpen (dåpen i Den hellige ånd ) fikk en radikal oppvåkning på begynnelsen av 1900-tallet og var et av de viktig tema i skolens undervisning. Den 1. januar 1901, falt ånden på Agnes Ozman. Hun regnes som den første som talte i tunger i nyere tid. Noen dager senere fikk Parham oppleve det samme. Bibelskolen i Topeka eksisterte bare i ett år. Bygningen som rommet skolen ble solgt og Parham måtte flytte ut. Det ble forsøkt å finne nye lokaler, uten å lykkes.
Bethel Bible College
Parham flyttet og startet bibelskolen Bethel Bible College. En av elevene, i 1905, var William J. Seymour, som tok et ti ukers bibelkurs. Seymour hadde en lengsel etter å tjene Gud med sitt liv. Seymour var afroamerikansk og farget. På grunn av raselovene fikk han ikke komme inn i klasserommet sammen med de andre elevene, men måtte sitte på gangen. Seymour utviklet en tro på tungetalen (glossolalia) som en stadfestelse på åndsdåpen (å bli fylt av Den hellige ånd). Seymour reiste i 1906 til Los Angeles som evangelist. I Los Angeles ble Seymour pastor i Apostolisk trosmisjon, menigheten der vekkelsen i Azusa street oppstod, vekkelsen som spredte seg utover i verden og ble til den moderne pinsevekkelsen. Hundre år senere teller pinsevekkelsen 600 millioner medlemmer.
Kritikk
Parham har fått noe kritikk mot seg i ettertid. Han skal ha vært negativt innstilt og kommet med kritikk ovenfor vekkelsen i Azusa street og William J. Seymour. Muligens fordi Seymour var farget (afroamerikaner). Parham skal visstnok også ha vært medlem i Ku Klux Klan. Han ble også i 1907 anklaget for overgrep på to yngre kvinner i San Antonio, Texas. Anklagen ble senere droppet.
Heinrich Göbel
Heinrich Göbel (født 20. april 1818, død 4. desember 1893) ble født i Tyskland i Springe. Han var en presisjonsmekaniker og oppfinner, og var en tidlig pioner som uviklet designer for glødelamper. Han giftet seg med Sophie Lübke i 1844, og da han var 31 år gammel, emigrerte de til New York hvor de bodde helt til han døde i 1893. I New York tok han navnet Henry Goebel.