cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marcus Thrane
Petisjonen avvist, radikalisering og samarbeid med bondeopposisjonen
Etter at kongen avviste petisjonen, ble kravene skjerpet. Nå het det at «eiendom er tyveri», at jordeiendom måtte omfordeles, og staten sørge for støtte til bureising for husmenn og etablering av banker som ga arbeidere billige lån osv. Nå falt særlig bønder fra.
Den generelle holdningen i foreningene var mer radikal enn petisjonen ga uttrykk for, og Thrane selv var erklært sosialist. Samtidig tilhørte mange av medlemmene mellomsjikt som håndverkere, bønder og lærere, og mange av disse var mer på linje med bonde-opposisjonen på Stortinget enn med de franske sosialistene eller de engelske chartistene (som Thrane i stor del ser ut til å ha brukt som forbilder). Og Thrane ville ikke virke som en rød klut som ble til hinder for samarbeid og praktiske framskritt. Derfor bidro han til å sette inn den erklært ikke-sosialistiske jusstudenten Theodor Abildgaard, som etterfølger både som redaktør for bladet fra årsskiftet 1850-51, og snart etterpå de facto leder for foreningene.
Samtidig var det blitt valgt et ganske radikalt storting i 1850, der mellom 35 og 40 representanter, blant andre Johan Sverdrup, sympatiserte med foreningene og var innstilt på samarbeid. Sverdrup var blitt valgt inn med støtte fra blant andre arbeiderforeningen i Tønsberg. To representanter var også medlemmer i foreningene. Redaktør Abildgaard gikk ganske betingelsesløst inn for samarbeid med bondeopposisjonen og foretok sonderinger, Thrane ville på sin side sikre at arbeiderforeningenes interesser ble ivaretatt. Men han levnet ingen tvil om hvor han og bevegelsen sto, da han  avsluttet en kort appell på 3-årsdagen for februarrevolusjonen, 24. februar 1851, med hurra for en ny regjering og Ueland. (Politiet hadde nedlagt forbud mot demonstrasjoner på revolusjonsdagen.)
«Lilletinget» og det påståtte vedtaket om revolusjon
Arbeiderforeningenes andre Centralmøde, det såkalte «Lilletinget», foregikk i vognmann Olsens gård i Youngs gate 9 10-18. juni 1851. Kombinasjonen av en sterk bevegelse og hardt press for å undertrykke den, hadde gjort stemningen mer opprørsk mange steder. Så da situasjonen i landet skulle berettes og drøftes den 3. dagen, var det flere som kunne berette om stemning som gikk i revolusjonær retning. Det er ingen ting som klart tyder på at revolusjon var noe avstemingstema den dagen, derimot var det omfattende diskusjon om demonstrasjoner, og de mulige konsekvensene av dem.
Dette ble av noen deltakere tolket som «revolusjon», men ingen i ledelsen oppfattet det slik, og det foreligger ikke noe skriftlig materiale i den retning. Det er påstått at Thrane skulle ha sagt at «han ville være med», men dette er usannsynlig. I Thranes selvbiografiske skisse skriver han at han etterpå ble fortalt at Abildgaard, etter at Thrane hadde gått, hadde erklært seg for revolusjon. Altså var Thrane, som alltid ellers, mot revolusjon, og eneste holdepunktet han hadde for at Abildgaard skulle være for, var noe han var blitt fortalt. (Og som han nok gjerne ønsket å høre.)
Abildgaard foreslo en adresse til Stortinget, som ble vedtatt. Denne har en passasje som kan forstås som en trussel om revolusjon, dersom folket ikke får alminnelig stemmerett, og pengeforholdene ikke forandres gjennomgripende. Det refereres til stemninger, arbeiderforeningene stilte seg ikke bak. Men dette måtte jo fra makthavernes side oppfattes som en dramatisk heving av trusselnivået. «Vi vil ikke skjule for Storthinget, at man i Landets forskjellige Distrikter jevnlig hører Ytringer, der tyder hen på, at dersom (kravene ikke imøtekommes), da vil vore vidt udstrakte Fjeldegne være et kun altfor godt Tilflugssted for Skarer af Mennesker, der vil sætte sig op mod den bestaande Tingenes Orden ...»
Arrestasjoner og rettforfølgelse
Inntrykket av revolusjonære holdninger på «Lilletinget», ordlyden i adressen til Stortinget, sammen med episoder rundt om i landet i etterkant av «Lilletinget», ga endelig stattholder Løvenskiold påskuddet han lenge hadde ventet på for å gripe inn overfor bevegelsen. Om morgenen 7. juli ble det foretatt arrestasjoner av sentralledelsen, samt mange lokalledere. Stort sett foregikk dette fredelig, men på Hønefoss ble det litt mer dramatisk da den lokale lederen som var kjent for sine radikale holdninger, hattemaker Halsten Knudsen, ikke uten videre ville overgi seg. («hattemakerfeiden»)
De satt tre år i varetekt før undersøkelseskommisjonen, som både skulle utrede og dømme, kom med sine dommer i april 1854. Så gikk det nok et år før saken kom opp for Høyesterett. Høyesterett sluttet seg i alle hovedtrekk til kommisjonens vurderinger, men gjorde noen endringer i straffeutmåling. For Thrane var straffen på 4 års tukthus. Varetektstida på 4 år ble ikke fratrukket, men på grunn av skjerpede soningsforhold i det nye Botsfengselet slapp han ut etter 3 år, i 1858. I alt ble 127 personer dømt for forbrytelser mot statens sikkerhet. Etter dommene gikk det meste av bevegelsen i oppløsning, sank ned i passivitet eller endret karakter.
Straffene ble husket lenge. Men Abraham Borgen (f. 1816) unngikk å bli arrestert da han flyttet til Skjerstad ved Bodø. Familien flyttet senere til Murmansk. Presidenten på «Lilletinget», tømmermannen Fritz Jensen, ble en aktet mann som ordfører i hjembyen Kristiansand.
Ut fra svært sprikende vitneutsagn hadde kommisjonen konstruert en historie der forsamlingen på «Lilletinget» skulle ha vedtatt revolusjon den ene dagen, for så å omgjøre vedtaket den neste. Thrane skulle ha vært instrumentell for omgjøringen. Denne ble senere presentert i Retstidende som en ubestridt framstilling av fakta - og i hovedsak akseptert av ettertida. Samtidig viser voteringsprotokollene fra Høyesterett, som den gang ble holdt hemmelige, at dommerne selv ikke anså dette som bevist, dvs. justismord.
I sitt votum skrev den mest liberale av dommerne, assessor Ulrik Anton Motzfeldt følgende: «...''jeg har Tvivl om han kan fældes. Kan ikke tage i Betragtning uden hvad der hører ind under 9-1 og 9-30. Har han virkelig opfordret til Oprør eller ei? Overordentlig tvivlsomt. Udtrykt sig saa forsigtig, at de fleste Vidner tro, at han fraraadede Revolution.» Likevel stemte Motzfeldt for domfellelse, fordi Thrane ikke utelukket at det kunne komme voldsomme reaksjoner, dersom bevegelsen ikke vant fram med sine krav: «...maa ansees at have opfordret til Revolution, henholder jeg med til Ass. Andresens Bemærkninger, nemlig at han altid har stillet Revolutionen i Perspectiv.''»
Thrane ble med andre ord dømt for å stille en forbrytelse - revolusjon - «i Perspectiv», selv om han bevislig i alt sitt virke gjorde alt han kunne for at det skulle unngås. Han var påvirket av utopisk sosialisme og tok avstand fra kommunismens fellesskapstanke. Han ville ikke gjøre alle like, men anså anarkisten Pierre-Joseph Proudhon som «vår tids uten tvil største geni» og mente som han at all produksjon burde overtas av kooperasjoner med lønn etter arbeidsinnsats. Thrane hadde mye felles med tyskeren Wilhelm Weitling som var opptatt av oldkirkens sosiale aspekter.
Fengselstid
Thrane skrev ei rekke artikler i Arbeiderforeningens blad mens han satt i fengslet, men først og fremst leste han mye, ikke minst sosialistisk litteratur. I løpet av varetektstida lånte han ca. 200 bind faglitteratur på Universitetsbiblioteket. Han utformet etter hvert sin egen versjon av en sammenhengende sosialistisk ideologi. Den bar sterkt preg av hans tidlig-industrielle erfaringsbakgrunn, men har samtidig klart slektskap med seinere norsk sosialdemokratisk ideologi, bl.a. i kombinasjonen av sosialisme og en legitim form for eiendomsrett. (For en bred gjennomgang, se nedenfor, Birger Steiro, 1974.)
Mens Thrane satt fengslet, ble Arbeiderforeningenes blad redigert og utgitt av kona Josefine fra 1854 til 1856. Men foreningene kom seg aldri på fote etter Høyesterettsdommen, og bladet måtte gå inn.
Fotograf, konas død, utvandring
Da Thrane slapp ut av fengslet i 1858, dro han sporenstreks til Drammen for å oppsøke gamle allierte i bevegelsen, med tanke på å blåse liv i virksomheten. Men til sin sorg fant han at den gamle kampånden var kuet. I Christiania var bevegelsen død. Han tenkte da på å starte opp igjen, men skjønte at han nå var blokkert på alle kanter, og ga opp.
I stedet dro han til Tyskland og lærte seg fotografering. Han reiste rundt, til dels sammen med familien, og gjorde det etter eget utsagn ganske bra i noen år. Men Josefine var helseknekt, syk av tuberkulose og ble stadig dårligere. Hun døde i 1862, og året etter utvandret Thrane til USA sammen med de fire døtrene. Den gjenlevende sønnen, Arthur, kom etter i 1865 da han hadde tatt artium og deltatt som frivillig i den dansk/tyske krigen.
Livet i USA
Med sønnens hjelp startet Thrane i 1866 ukeavisen Den Norske Amerikaner, som raskt fikk et betydelig antall abonnenter. Like etter ble det imidlertid startet en konkurrent med bredere målgruppe, Skandinaven, og Thrane valgte, til tross for sin gode posisjon, etter noen måneder å gi opp og selge abonnentlista til konkurrenten. Seinere startet Thrane Dagslyset, et filosofisk-livssynsorientert tidsskrift, som med noen avbrudd utkom 1869-78.
Thrane var aktiv på venstresida i Chicagos intellektuelle liv, og var i 1871 med på å stifte en skandinavisk avdeling av den første sosialistiske internasjonale. En av anarkistene som ble henrettet etter Haymarket-opptøyene i 1886, var en bekjent. Thrane skrev en rekke skuespill for det skandinaviske innvandrermiljøet, ofte med moralsk/politisk tematikk. Han sto også som regel for oppsetningen av disse, og hele familien var gjerne engasjert i framføringen.
Han skrev også et syngespill han kalte «Holden - eller Smør dig med Taalmodighed». Det hentet handlingen fra skandalen rundt Bernt Julius Muus, sogneprest for norske innvandrere i Minnesota i menigheten «Holden». Muus var kjent som ekstremt gjerrig, og nektet sin kone å oppsøke lege etter et benbrudd: «Lege koster penger - smør deg med salve og tålmodighet!» Høsten 1879 gikk da prestefruen til sak mot sin mann for å få farsarven sin. Oline Muus fikk støtte fra Aasta Hansteen og fra Ole Gabriel Uelands sønn som var jurist. Bjørnstjerne Bjørnson tok derimot parti for Muus, som dro tilbake til Norge kort tid før sin død, og er gravlagt på Domkirkegården i Trondheim. Bodil Stenseth har skrevet boken Fru Muus' klage om saken. Thrane skrev også et syngespill om Gjest Baardsen, oppført i 1867, og i 1886 skuespillet Sammensværgelsen, etter justismordet mot lederne av Haymarket-opptøyene.
Livssyn og engasjement
Thrane var anti-kirkelig og engasjerte seg sterkt i "Fritenkerforeningen", dro rundt og holdt foredrag om fritenkeri. Han regnet seg som deist, altså verken ateist eller agnostiker, men avviste hele den kristne dogmatikken og betraktet Jesus som "rett og slett den nobleste blant lærere". Han var flammende opptatt av det han oppfattet som kirken og prestenes moralske svik, og i tillegg til artikler og foredrag om temaet, skrev han den satiriske "Den gamle Wisconsin-bibelen" (1881), der han i bibel-stil forteller om kirke-relaterte hendelser i det norske emigrant-miljøet. Boka ble (i likhet med eksemplarer av Dagslyset) brent av enkelte prester, men ble populær og kom ut i mange opplag.
Europa-reisen 1882-83
I 1882-83 var Thrane på en lengre Europa-reise, der han også oppholdt seg noen måneder i Norge. Her besøkte han gamle kjente, samtidig som reisen til en viss grad var lagt opp som en foredrags-turne. Der han presenterte sitt ikke særlig positive/optimistiske syn på utviklingen i USA, som han beskrev som et ganske korrupt, pengearistokratisk dominert styre. Men han hadde også gode tips til de som vurderte emigrasjon.
Thranes budskap var noe ingen ønsket å høre akkurat da. Maktkampen mellom Høyre og Venstre var da på sitt mest intense, og Venstre-tilhengerne ville gjerne holde fram USA som et lysende eksempel - noe Thrane dokumentere at det ikke var. Høyresida kunne på sin side applaudere Thranes skepsis mot allmen stemmerett, men verken hans begrunnelse for dette eller hans sosialistiske agitasjon var spiselig for dem.
Det er ting som tyder på at Thrane ville undersøke mulighetene for å virke i Norge eller Europa på sine eldre dager, men erfaringene fra Norge viste at det ikke var noen naturlig plass for ham. Dermed dro han skuffet tilbake til USA. Neste år, i 1884, flyttet han til sønnen Arthur i Eau Claire, Wisconsin, der han for det meste bodde inntil sin død 30. april 1890.
Noen påstander
Thrane kom på sine eldre dager med noen utsagn og påstander som trenger å etterprøves og settes i perspektiv. Den viktigste er påstanden fra 15.2.1886:
«Den hele Arbeiderbevægelse var uindskrænket i mine Hænder... det var mig alene, som bestemte hvilken Politik Arbeiderpartiet skulde følge, hvilket Program det skulde opstille osv.» Dette kunne nok i hovedsak stemme for perioden fram til det første landsmøtet på Bygdøy i 1850, men forhandlingene fra dette dokumenterer en demokratisk prosess, der Thrane har innflytelse i kraft av sin argumentasjon og ikke sin autoritet, og der han også blir nedstemt (Utkastet til husmannslov). Og etter nyttår 1851 hadde han i ca. to år minimal adgang til bladet og opinionsdannelsen som skjedde gjennom det.
Så påstår Thrane i Dagslyset, som svar til en innsender som etterlyser den «gamle» Thrane, at han alltid har vært aristokrat. I vanlig forstand av ordet er jo det fullstendig galt, for det som særpreget Thrane som arbeiderleder, var jo nettopp en demokratisk, åpen og uautoritær lederstil, altså det stikk motsatte av en aristokratisk. Det kan derimot stemme i betydningen kulturell aristokrat, veldig mye av hans kritikk av presteskap og borgerskap gikk jo på for dårlig moralsk og kulturell standard, og politisk skolering som betingelse for stemmerett ligger i samme gate.
Endelig har Thrane noen betraktninger til sist i sine sjølbiografiske notater, der han forteller at han som omreisende fotograf på landet ofte ble tatt meget vel imot av lokale besittende verter, mens han hos almuen, som han hadde ofret seg for, nesten ble skydd. I datteren Vasilias oversettelse lyder det slik: «...which convinced me that "Rabble will be Rabble" --- crowning you one day, crucifying you the next,» («...som overbeviste meg om at 'mobb vil være mobb' --- kroner deg en dag, korsfester deg den neste») Men Thrane visste jo at det var 126 andre som ofret seg og blitt dømt sammen med ham, og at dette hadde hatt akkurat den skremmende effekten som var tilsiktet. Han visste også at foreningsknusing hadde foregått helt siden stiftelsen av de første foreningene, og at forfølgelsen hadde vært særlig intens i 1851. Budskapet fra myndighetene var at det var farlig å ha kontakt med ham. Endelig visste han, fra sine reiser våren 1851, at mange medlemmer i lokallagene da var skuffet, utålmodige, og noen følte seg lurt fordi resultatene uteble. Dette inntrykket kunne dessuten styrkes av at det faktisk hadde skjedd forbedringer mens ledelsen satt i fengsel. Så ved litt refleksjon, ville det være helt klart at det han opplevde, absolutt ikke var noe prov på at «Rabble will be Rabble».
Testament, gravsteder
I sitt testament forbyr han bruken av kristne ritualer, og han krevde at bare frittenkende mennesker skulle få være til stede i begravelsen hans.
Thrane døde hos sønnen i USA og ble gravlagt i Eau Claire. I 1949 ble levningene fraktet til Norge hvor han ble gravlagt i æreslunden på Vår Frelsers gravlund samme år. Minnetalen ved begravelsen ble holdt av Halvdan Koht.
Thrane har fått gater og veier oppkalt etter seg i Sagene i Oslo, Bergen, Trondheim, Stavanger, Drammen, Gjøvik, Halden, Hamar, Haugesund, Kongsberg, Kristiansand, Lillehammer, Lørenskog, Moss, Notodden, Rana, og Vennesla. I Skien finnes en Marcus Thranes gate nord og Marcus Thranes gate sør og Sarpsborg og Horten har gater som heter Thranes gate.
Onur Recep Kıvrak
Onur Recep Kıvrak (født 1. januar 1988) er en tyrkisk tidligere fotballspiller.
Faskin
Faskin (fra latinsk: fascis) er et knippe eller bunt med grener eller kvister som er bundet godt sammen. En faskin er vanligvis sylinderformet, 1-2 meter lang og opp til 0,5 m i diameter.
Faskiner har hatt forskjellig anvendelse. Innen jordbruk har de vært benyttet som enkle støttemurer til å forsterke for eksempel bredden på kanaler og elver mot erosjon. De har også vært brukt for å lage midlertidige overganger over bløt jordsmon som over myrer.
Innen militæret har de vært brukt dels som splintvern, her har sandsekker overtatt, dels som oppfylling av diker, grøfter, småelver, vollgraver og panserhindere. Pionerer var ofte utstyrt med faskinkniver for å hugge skudd og kvist til faskiner. Fordelen er at en kan gjøre det fremkommelig med enkle stedlige materialer. Tilsvarende kan en utnytte bunter av for eksempel plastrør eller annet materiale som er tillgjengelig.
Navnet kommer fra fasces, som er en mindre bunt sammenbundne pinner som stammer fra et maktsymbol som ble benyttet i Romerriket.
Ordet danner også grunnlaget for uttrykket fascisme. En finner fasces som maktsymbol også i politiets emblem. Faskiner ble brukt som dekning av berg og steiner ved sprengning. Det var billig og effektiv måte å dekke til for utskyting av steinmasser. På midten/slutten av1950 årene begynte man å bruke (skytematter) laget av brukte bil og traktordekk og faskiner ble utfaset.
Saint James (Jamestown)
Saint James er en kirke på øya St. Helena og er en del av det anglikanske bispedømme av St. Helena. Kirken ligger i øyas hovedstad Jamestown og er også den eldste kirken på øya. Bygningen som i dag utgjør kirken ble reist i 1774.
Historie
Etter befestningen av hovedstaden vokste det til en by rundt fortet. Dette førte også til at et lite kapell ble bygget, på den tomten der Saint James står i dag. Dette var den aller første kristne bygningen på St. Helena. Ettersom det første kapellet her var relativt stort i forhold til bygningene som lå rundt, ble dalen kapellet lå i populært kalt Chapell Vally, eller Saint James Vally. Kapellet var et virkelig blikkfang, også fra havet.
I år 1671 kom den første utsendelse fra Den engelske kirken til øya, etter at kirken kompaniet var uenig på flere punkter. Derfor ble det sendt observatører, ikke bare til St. Helena, men til flere av koloniene, for å finne ut hvordan befolkningen og kirkene ble behandlet. Dette førte til at Saint James-kirken ble utvidet med midler fra Den engelske kirken, ettersom byens innbyggertall vokste kraftig. Den kirken som nå ble reist fikk navnet Saint James. Størrelsen var ikke så forskjellig fra kapellet, men bygget var nyere og mere tilpasset klimaet vi finner på øya. Likevel viste det seg at grunnmuren på bygget gav etter, noe som førte til at det ble revet og kirken som vi i dag kan se på øya ble reist. Dette skjedde i 1774.
Kirken ble modifisert i 1843 og bygd på i 1869. Kirkespiret ble av sikkerhetsgrunner byttet ut i 1980. Kirken som står i dag er den eldste anglikanske kirken sør for ekvator. . Kirken er en del av det historiske distriktet og er også fredet
Sogn
Kirken er en del av sognet St James, i tillegg til Saint James kirken er det tre kirker til i sognet:
Flerlinjet solskink
Flerlinjet solskink er en øgle i familien skinker (Scincidae) som lever i fuktige biotoper rundt elver og fosser i hele Sørøst-Asia, inklusive Hainan, Filippinene og Ny-Guinea. Den blir inntil 35 cm lang, hvorav halen inntil 22 cm. Den er aktiv om dagen (diurnal), og lever av insekter og andre smådyr.
Hunnene føder 5–10 unger. Arten trives i nasjonalparker og andre områder nær bebygd område.
Arten hadde tidligere det vitenskapelige navnet Mabuya multifasciata. Den kosmopolitiske slekten Mabuya er nå splittet opp, og de sør- og sørøstasiatiske artene regnes til slekten Eutropis.
Johan Reinhold Aspelin
Johan Reinhold Aspelin (født 1. august 1842 i Messukylä, Finland, død 29. mai 1915 i Helsingfors) var en finsk arkeolog. Aspelin var gift med Anna Nielsen som døde i 1930.
Han var bror av kunsthistorikeren Eliel Aspelin.
Finlands første professor i arkeologi
Aspelin, som anses å være grunnleggeren av den arkeologiske forskningen i Finland, innledet sine studier ved Helsingfors universitet i 1862, fikk magistergraden i 1869. Hans forskningsinteresser omfattet så vel Finlands som de finsk-ugriske folkens tidlige historie. Årene 1871–1873 gjennomførte han en lengre studiereise til museer i Russland og forsvarte sin doktorsavhandling ”Suomalais-ugrilaisen muinaistutkinnon alkeita” i 1875. Aspelin bedrev også museumsstudier i Skandinavia, Tyskland og Baltikum. Sistnevnte år ble han amanuensis ved universitetets historisk-etnografiske museum, men allerede i 1867 hadde han hatt lignende arbeid ved statsarkivet i Helsingfors. Tittelen filosofisk doktor fikk han først i 1877 og samtidig utkom første delen av i en serie av fem i det store bildeverket ”Muinaisjäänöksiä Suomen suvun asumus-aloilta”. Det, som var en slags supplement til doktorsavhandlingen, vakte internasjonal oppmerksomhet og ble oversatt til franske. Aspelin arbeidet som ekstraordinær professor i Nordisk arkeologi ved Helsingfors universitet 1878–1885 og publiserte sistnevnte år den første oversikten over Finlands tidlige historie, ”Suomen asukkaat pakanuuden aikana”. Den var en sammenfatning av hans arkeologiske forskningsresultat som omhandlet Finland og skrevet i en populær stil.
Undersøkelser av finnenes oldtid
Aspelin innleddet sin yrkesbane som historiker og interesserte seg for Österbottens historiske minner, undersøkte Malax sogn og Korsholms slott, men da han innså at de historiske kildene ikke kunne gi så mye informasjon om eldre tider, begynte han å interessere seg for arkeologi. Svenskspråklig som han var så han over mot Sverige som var banebrytende innen emnet. Aspelin tok til sin oppgave å utrede den finske folkestammens fortid og dets folkevandring til det nåværende Finland.
Finlands første statsarkeolog
I 1883 ble den første fortidsminnesloven vedtatt i Finland etter Aspelins direktiv og året etter ble Arkeologiska kommissionen grunnlagt (det nåværende Musumsverket i Finland), som koordinator ble en statsarkeolog ansatt, som hadde som oppgave å ha det overordnede ansvaret for Finlands forhistoriske og historiske oldsaker og lede forskningsarbeidene på dette område. I 1885 forlot Aspelin sin stilling ved Helsingfors universitet da han ble utnevnt til Finlands første statsarkeolog, som Aspelin var fram til sin død i 1915.
Genealog og fotograf
Ved siden av å være organisator av fortidsminnesbeskyttelsen i Finland, var han med om å grunnlegge Finska fornminnesföreningen i 1870, og var lenge dets sekretær og fra 1885 dets leder. Aspelin var også en av foregangsmennene for opprettelsen av Finlands nasjonalmuseum. Dessutten var han dokumentarfotograf og slektsforsker, ble titulert riddarhusgenealog 1878-1882 og grunnla den kildekritiske genealogiske skolen i Finland.
Publikasjoner
Om Aspelin kan man lese i:
Kari Beate Tandberg
Tandberg tok sin klaverutdanning ved Norges musikkhøgskole og i London, og jobbet en periode som distriktsmusiker, før hun tok komposisjonsutdanning ved musikkhøgskolen, og senere fikk en stipendiatstilling ved Høgskolen i Tromsø. I perioden 2003–2007 fullførte hun PhD i komposisjon som del av Kunstnerisk Utviklingsarbeid ved NMH.
Hun har skrevet verker for en rekke ulike besetninger, og blant annet sammen med ektemannen Karsten Brustad skrevet musikk til skulpturene i Skulpturlandskap Nordland.
Tandberg vant 1. pris i Fanny Mendelsohn-konkurransen i 1995 med verket Custodia for 3 kvinnelige solister og ensemble. Strykekvartetten Dwindle ble uttatt til framføring med Messerkvartetten under Nordiske Musikkdager 2010 i København. Hennes verker har blitt fremført i Japan, Tyskland og i de skandinaviske landene av ensembler som Det norske kammerensemble, Det Norske Blåseensemble, Ensemble Ernst, Cikada, Nordic Voices, Kringkastingsorkesteret, Tromsø symfoniorkester og Landsdelsmusikerne i Troms.
Sputnik 1
Sputnik 1 (russisk: «Спутник 1», «Følgesvenn») var den første satellitten i bane rundt Jorden. Den ble skutt opp av Sovjetunionen 4. oktober 1957 kl. 19:28 ved Bajkonur Kosmodrom. Sputnik 1 hadde en elektrisk effekt på 1 watt (J/s), som ble brukt av radioen til å sende et signal. Med data fra Sputnik 1 kunne sovjetiske forskere analysere densiteten av de øverste lag i atmosfæren og teste spredningen av radiosignaler i ionosfæren. Satellittens diameter var 58 centimeter.
Christian Syse
Christian Ulrik Syse (født 1962) er en norsk utenrikstjenestemann.
Han var assisterende utenriksråd 2011–17. Siden mars 2017 er han ambassadør ved Norges ambassade i Stockholm.
Syse er utdannet ved Forsvarets russiskkurs, Norges Handelshøyskole og Yale University, USA. Han har vært i utenrikstjenesten siden 1989.
Syse var ved Statsministerens kontor 1998–2003, avdelingssjef og komitésekretær for Stortingets utenrikskomité 2003–2008. Han var ekspedisjonssjef i Utenriksdepartementet 2008–2011.
Han var gift med Siv Nordrum. Han var sammen med sin mor Else og bror Henrik Syse redaktør av sin far Jan P. Syses bok Ta ikke den ironiske tonen - tanker og taler av Jan P. Syse.
Sandneselva (Sør-Varanger)
Sandneselva (nordsamisk: Važžejohka, kvensk: Kotajoki) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Elva ligger vest for Langfjorden, og cirka to mil sørvest for Kirkenes. Den har utspring sør for fjellet Rádjoaivi ved grensa til Finland og renner mot nordøst ned til det 13 kilometer lange Sandneslangvatnet (97 moh.). Herfra fortsetter elva ned til munningen i Langfjorden. Elva er 44,3 kilometer lang, hvorav strekningen fra Sandneslangvatnet til Langfjorden utgjør 12,6 km.
Fiske i elva forpaktes av fiskeutvalget i Sandnes Idrettslag.
Sandneselva er hovedvannkilde for vannforsyningen til Kirkeneshalvøya. Fra en demning på kote 47 pumpes vann opp til et magasin på sørsida av dalen. Herfra går vannet videre i rør til vannverket på Sandnes. Vannverket har vært i drift siden 1979.
Ingusjisk
Ingusjisk er et nordøstkaukasisk språk som snakkes av rundt 405 000 ingusjere i den russiske republikken Ingusjetia.
Ingusjisk utgjør sammen med tsjetsjensk og batsisk den nakhiske grenen i den nordøstkaukasiske språkfamilien. Det er imidlertid kun tsjetsjensk og ingusjisk som er innbyrdes forståelige.
Ingusjisk ble tidlig i det 20. århundre skrevet med det arabiske alfabetet, men etter oktoberrevolusjonen bytta de til det latinske alfabetet, som senere ble erstatta av det kyrilliske.
Vladislav Gavrikov
Vladislav Gavrikov (russisk: Владислав Андреевич Гавриков; født 21. november 1995 i Jaroslavl) er en russisk ishockeyspiller som spiller for Los Angeles Kings i NHL.
Han har tidligere spillet for Columbus Blue Jackets.
Gavrikov representerte Olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok gull.
Prisopodidae
Prisopodidae er en delgruppe av spøkelsesinsektene som igjen tilhører de «gresshoppelignende insekter». De er mestere i kamuflasje og ligner korte tynne pinner fra busker eller trær.
Utseende
Middelsstore til store, lange og tynne pinnedyr. Kroppen er noe flat og uthulet på undersiden, langs sidene med flakaktige utvekster. Dette, sammen med gråspraglete farge, gjør at de går i ett med lavkledte greiner, som de gjerne trykker seg mot. På den andre siden kan enkelte arter være ganske fargerike.
Levevis
Man trodde en stund at de søramerikanske artene i slekten Prisopus levde i vann, men dette kom av en misforståelse eller muligens en oppdiktet historie. De kryper rundt på trestammer og greiner der de er godt kamuflert. Som andre spøkelsesinsekter er de planteetere.
Arkelaos I av Makedonia
Arkelaos I (gresk: Ἀρχέλαος Α΄) var en konge av Makedonia fra 413 f.Kr. ved sin fars død, Perdikkas IIs død, og fram til 399 f.Kr. Arkelaos startet sin karriere ved å stå bak mordet på sin onkel Alketas II og således gjorde det mulig for faren å overta tronen.
Familie
Arkelaos var sønn av Perdikkas II med en slavekvinne. Perdikkas sørget for tilgang til den makedonske tronen ved å myrde sin forfyllete onkel Alketas II, antagelig også sin fetter Aleksander, og sin halvbror, et barn på syv år, som var den legitime arvingen.
Styre
Arkelaos gikk videre med å innføre mange interne reformer. Han utstedte rikelig med mynter av god kvalitet. Han bygde festninger, forbedret vegsystemet ved å gjøre dem rette og brede (viktig for troppetransport), og bedret organiseringen av militæret, særlig kavaleriet og hoplittinfanteriet.
Kultur
Arkelaos var også kjent som en dannet mann som økte og forlenget de kulturelle og kunstneriske kontaktene med sørlige Hellas. I hans nye palass ved Pella som han flyttet hovedstaden til fra den gamle ved Aigai, samlet han rundt seg store poeter, dramatikere, blant annet Agathon og Evripides, sistnevnte skrev tragediene Arkelaos og Bakkantinnene mens han var i Makedonia, musikere og malere, inkludert Zeuxis, den mest feirete maleren i sin tid. Arkelaos reorganiserte også Olympia, en religiøs festival med musikalske og atletiske tevlinger som æret den olympiske Zevs og musene ved Dion, Makedonias motsvarighet til Olympia. De største atletene og kunstnerne i Hellas kom til Makedonia for å delta i denne hendelsen. I tillegg deltok Arkelaos selv og vant i tethrippon (kappløp med stridsvogn) i både de olympiske som pythiske leker.
Død
I henhold til den romerske forfatteren Claudius Aelianus, ble Arkelaos drept i 399 f.Kr. mens han var på jakt, en favorittaktivitet blant makedonske herskere, som blant annet Aleksander den store også drev på med. Han ble drept av en av de kongelige pasjer som het Krateros. Ifølge en anekdotisk historie fortalt av den senere greske historikeren Konstantinos Paparrigopoulos skal det ha vært tre stykker som samarbeidet om mordet, to fra Thessalia, Krateros og Ellanokratis, og en fra Makedonia, Dekamnikos. Sistnevnte var Arkelaos' protesjé, men da Dekamnikos en gang fornærmet i åsyn av Arkelaos den tragiske poeten Euripides for hans påståtte dårlige ånde, skal Arkelaos ha blitt rasende og latt Euripides piske Dekamnikos. Han ble dog ikke forvist fra hoffet, men glemte aldri ydmykelsen og det førte til kongens død noe få år senere.
Etterkommere
Arkelaos hadde flere døtre og sønner, blant dem Orestes.
Dinar Khafizullin
Dinar Khafizullin (født 5. januar 1989) er en russisk ishockeyspiller.
Hanne Passer
Hanne Bjerre Passer (født Hanne Bjerre Pedersen; 29. mars 1943, død 28. desember 2007) var en dansk kunstner.
Dinar Khafizullin
Han representerte Olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok gull.
Hanne Passer
Hun arbeidet i slutten av 1960-årene som tegner i avisen Politiken. I 1963 ble hun samboer med den populære komikeren Dirch Passer, og hun ble dermed allment kjent i Danmark da paret giftet seg i 1970. Paret fikk en datter, født i 1966.
Da ekteskapet med Dirch Passer endte i skilsmisse i 1976 tok hun opp igjen karrieren som avistegner og illustratør. Hun begynte etterhvert å arbeide innen andre kunstformer, spesielt med å lage kunstverk med naturmaterialer. I 2000 etablerte hun galleriet Passer og Passer i København sammen med datteren.
Piers Anthony
Piers Anthony Dillingham Jacob (født 6. august, 1934 i Oxford, England) er en fantasy- og science fiction-forfatter som bruker Piers Anthony som forfatternavn.
Han har skrevet mange romaner og noveller, men er best kjent for sin omfattende produksjon av bøker om Xanth. Mange av bøkene har kommet inn på New York Times' bestselgerliste. Han er en av de mest produktive sjangerforfatterne som finnes per i dag. En merkedag for ham var da boktitlene begynte på alle bokstavene i det engelske alfabetet fra Anthonology til Zombie Lover.
Familien hans emigrerte til USA fra England da han var liten. Da han var i tyveårene ble han amerikansk borger. Etter to år i det amerikanske militæret og noen år som skolelærer, ble han forfatter på heltid. Bor i dag på en selveid «tre-farm» i Florida med ektefelle. Han er vegetarianer, agnostiker, arbeidsnarkoman og hater å reise noe sted.
Han var en tid på svarteliste blant forleggerne, og har siden sett en misjon i å hjelpe fram skrivende talenter og komme rundt de for veletablerte forleggerne og det han ser som kvelertaket på alt som ikke konsulenteres som potensielt salgbart. Han har også vunnet saker mot forleggere som ville redigere hans bidrag for sterkt.
Mange av hans mest populære bøker er solgt som filmmanuskripter etterhvert. Xanth er blitt videospill under navnet «Companions of Xanth» for CD-ROM og PC, (det er DOS- basert og utdatert per i dag). Bøkene hans slutter gjerne med et langt notat fra forfatteren, hvor han ofte skriver om innspill fra leserne, og hva de førte med seg.
Ekteskap og tidlig karriere
Giftet seg med Carol Marble etter fullført college (Bachelor of Arts) trass i at svigerforeldrene mente at hans finansielle framtid var for usikker. Siden han hadde sett sine egne foreldre gå fra hverandre på grunn av bagateller om kosthold, krevde han like gjerne at fruen ble vegetarianer, så var det temaet utdebattert.
Han gir nå kona hele æren for suksessen, og er klar på at vordende forfattere må ha alternativ inntekt før de kaster seg ut i det.
But What of Earth?- striden
I 1976 var han blitt enig med et nystartet forlag om utgivelse av But What of Earth?. Boken starter med at Jordens regjeringer var i gang med å transportere ting fra sted til sted i verdensrommet uten tidsforsinkelse. Boken følger Scot Krebs som velger å leve på en etterhvert ganske avfolket jord. Tanken bak er å vise at teknologien følger ekspansjonen, mens det som blir igjen blir mer og mer primitivt.
Mens han skrev på But What of Earth?, fikk forfatteren ideer til oppfølgere. Disse ble vanskeliggjort, da forleggeren trakk inn en medforfatter og lovet ham fifty-fifty-deling av eventuelle fremtidige overskudd av boken. Dette ble for mye for forfatteren, som truet med sak, og oppnådde et forlik, men ikke at utgivelsen av den reviderte utgaven ble stoppet. Forlaget gikk inn kort tid etterpå.
Serier
Med Anthony's tillatelse skrev Charles Platt to videreføringer: Plasm (1987) og Soma (1988).
Tarot serien er i kontinuitet med Cluster serien, som hender mange tiår senere.
Knut Lindaas
Knut Lindaas (født 20. april 1921 i Oslo, død 26. november 1943 ved Frankfurt am Main) var en norsk flyger og motstandsmann under andre verdenskrig.
Siracusa frie kommunale konsortium
Siracusa frie kommunale konsortium (italiensk: Libero consorzio comunale di Siracusa) erstattet 4. august 2015 provinsen Siracusa på Sicilia i Italia.
Knut Lindaas
Lindaas var med i illegalt motstandsarbeid i krigens første fase. Han ble ettersøkt og flyktet våren 1941 til Storbritannia. Deretter dro han til Canada for utdanning på flyskolen i Little Norway. Han ble så bombeflyfører i en britisk skvadron.
På sitt 17. tokt falt Lindaas over Frankfurt am Main. På returen ble flyet truffet av luftvernskyts og sterkt skadet. Etter ordre fra fenrik Lindaas hoppet den øvrige besetningen ut i fallskjerm. Selv omkom Lindaas da flyet styrtet. Han ble i statsråd 7. juni 1946 for dette tildelt Krigskorset med sverd post mortem: «for fremrakende [sic] personlig innsats, da han etter at hans fly var skutt opp av fiendtlig luftvernild forble på sin post inntil døden, og derved muliggjorde at den øvrige besetning på flyet berget livet.»''
Broren Per Nannestad Lindaas var med i Milorg, ble arrestert, dømt til døden og skutt i 1944.
Klassisk arkitektur
Klassisk arkitektur som en samlebetegnelse på:
Verdenscupen i skihopping 2016/17 — Oslo — HS134 kvinner
Avsluttningsrennet i Verdenscupen i skihopping 2016/17 for kvinner var i Oslo 12. mars 2017.
Poengfordeling World Cup
1 pl. 100 - 2 pl. 80 - 3 pl. 60 - 4 pl. 50 - 5 pl. 45 - 6 pl. 40 - 7 pl. 36 - 8 pl. 32 - 9 pl. 29 - 10 pl. 26 - 11 pl. 24 - 12 pl. 22 - 13 pl. 20 - 14 pl. 18 - 15 pl. 16 - 16. pl 15 - 17 pl. 14 - 18 pl. 13 - 19 pl. 12 - 20 pl. 11 - 21 pl. 10 - 22 pl. 9 - 23 pl. 8 - 24 pl. 7 - 25 pl. 6 - 26 pl. 5 - 27 pl. 4 - 28 pl. 3 - 29 pl. 2 - 30 pl. 1
Premiepenger
De 20 beste for premiepenger. De for 30 Sveitsefranc ganget med antall verdenscup-poeng de fikk i rennet. Det vil si Nr 1 - 3.000 chf - Nr 10 780 chf - Nr 15 480 chf og nr 20 330 chf.
Oskar Linnros
Hans Oskar Linnros alias «Kihlen» (født 15. august 1983 i Sundbyberg, Sverige) er en svensk musiker, rapper og låtskriver. Han er en tidligere medlemm i rapgruppen Snook sammen med Daniel Adams-Ray.
Verdenscupen i skihopping 2016/17 — Oslo — HS134 kvinner
Eksterne lenker
Offisiell resultatside
Oskar Linnros
Tidlig karriere
Oskar Linnros vokste opp i Sundbyberg og begynte i 1999 på Viktor Rydberg Gymnasium Odenplan i Stockholm, der han traff Daniel Adams-Ray. Sammen startet de hiphop-duoen Snook som ga ut to studioalbum og fikk en P3 Guld-statuett for "Årets Låt". Samtitig ble Snook utsett til "Best Swedish Act" på MTV Europe Music Awards.
Snook ble oppløst 2007. Samme år fortsatte Linnros som produsent og komponist, blant annet for artisten "Petter" (Petter Alexis Askergren). Han startet også hiphop-gruppa "Maskinen", som han senare sluttet i på grunn av at han hadde for mye å holde på med. Linnros medvirker på gruppas to første singler, «Alla som inte dansar» og «Segertåget».
Linnros har hatt et forhold til Veronica Maggio. De traff hverandre mens Linnros samarbeidet med Petter og remixen på Snook-låten «Inga problem». Linnros komponerte og produserte Maggios andre studioalbum, Och vinnaren är... (2008) mens de var sammen. Albumet Grammisnominertes og solgte 80 000 eksemmplar i Norden.
Tidlig solokarriere
År 2010 droppet Oskar Linnros det tidigere kallenavnet "Kihlen" og solodebuterte med singlene «Ack, Sundbyberg» og «Från och med du». Singlene bød på Linnros første innsats som sanger. De to låtene finnes på Linnros egenproduserte soloalbum, Vilja bli, som kom ut 9. juni 2010 på Universal Music. Vilja bli solgte til platina, och den 1 september 2010 vant Linnros to "Rockbjörner" i kategoriene "Årets Svenska Låt" («Från och med du») samt "Årets Genombrott". På "Grammisgalan" 2011 var Linnros nominert i sju kategorier, og vant grammis for årets nykommer.
Den 20 februari 2013 släpptes Oskar Linnros nya singel "Hur dom än" från hans andra soloskiva, Klappar och slag (2013). Samma dag framförde han låten live på Grammisgalan 2013.[9]
Den 29. mai 2013 kom hans andre soloalbum ut,Klappar och slag. Albumet inneholder for det meste låter som går mer i moll sammenlignet med låtene i Vilja bli. Låter som «Kan jag få ett vittne?» og «Det är inte synd om dig» ble spådd suksess tilsvarande den for «Från och med du» og «Genom eld». I oktober 2013 ble en remix av låten «Från balkongen» produsert av Redline Records utgitt. Låten inneholdt innsats av foruten Oskar selv, også Linda Pira, Stor (Ulises Infante Azocar) og "Mohammed Ali", hiphopduo med "Moms" (Mohammed Anwar Ryback) og "Alias Ruggig" (Rawa Farok Mohamed Ali). Oskar opptrer siste verset av låten der han rapper.
EM i luftvåpen 1992
EM i luftvåpen 1992 (europamesterskapet i skyting) ble arrangert i Budapest i Ungarn i 1992.
Oskar Linnros
Tidlig solokarriere
På Kingsizegalan 2014 fikk han prisen for "Årets Soul/RnB".
Senere karriere
På musikkfestivalen Way Out West i 2016 ble publikum overrasket av Daniel Adams-Rays opptreden der Linnros dukket opp som gjesteartist på scenen. Dette var nesten ti år eter deres tid som Snook. Linnros var tilbake sammen med Adams-Rays på konserten på Gröna Lund 22. september 2016 der de spilte sin nye låt, «Sitter på en dröm», som de hadde laget sammen. Den kom ut som singel samme kveld.
I mars 2017 brøt Oskar Linnros tausheten med raderna postet en video på Facebook. Söndag 9. april ble den første låten på fire år, «Psalm för skolgårdar» utgitt. Under et intervju med SVT Kulturnyheterna kom beskjeden om at det hadde vært et attentat på Drottninggatan. Oskar Linnros visste ikke helt om han fortfarande skulle gi ut låten eller ikke, men det var for sent å stoppe utgivelsen og innså på grunn av kommentarer på sosiale medier at enkelte kunne finne trøst i musikken.
Den 12 mai. 2017 ble førsta delen av Oskar Linnros kommende album utgitt. EP'n Väntar inneholdt foruten «Psalm för skolgårdar» fire ny låter; «Bäst», «GeGeGeGe», «Fri» og «Fri Interlude». Låten «Bäst» var inspirert av et avsnitt av tv-serien Skam og et dikt av Tomas Tranströmer. Låten «Fri» var først tiltenkt Seinabo Sey. Teksten er laget av foruten Oskar Linnros, også av Seinabo Sey og Isak Alverus.
Den 25. august 2017 spilte Oskar Linnros inn EP'n Väntar og en EP med ytterligere tre låter med titteln Väntar på en. Den nye singelen, «Oavsett» samt de nya låtene «GåApaGå» og «ÖverAllt» med Cherrie, ble utgitt en uke etter en populær konsert på den største scenen på festivalen Way Out West der Seinabo Sey framførte låten «Psalm för skolgårdar».
Bogdan Kiselevitsj
Bogdan Kiselevich (født 14. februar 1990) er en russisk ishockeyspiller.
Han representerte Olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok gull.
Percy Barnevik
Percy Barnevik (født 13. februar 1941 i Simrishamn) er en svensk næringslivsleder. Han var tidligere leder for industrikonsernet ABB og leder for tiden blant annet veldedighetstiftelsen Hand in Hand.
Biografi
Barnevik vokste opp i Uddevalla. Han tok siviløkonomeksamen ved Göteborgs universitet i 1964, og studerte i 1965-1966 ved Stanford University.
Barnevik er også engasjert i veldedighetsorganisasjonen Hand in Hand, der han har investert omtrent 100 millioner SEK. Hand in Hand hjelper hundretusener av kasteløse kvinner i India, Sør-Afrika og Afghanistan med å starte egne bedrifter. Ved utgangen av 2007 har 272 000 kvinner blitt organisert og opplært, og de har startet 106 000 mindre bedrifter. Hand in Hand driver også 44 skoler for opplæring av barn som tidligere har vært i barnearbeid, helseprogrammer, sentre for styrking av fattiges demokratiske rettigheter samt miljøprosjekter med hensyn til vann og avfall. Barnevik ble i januar 2008 tildelt prisen «Årets förändrare» («Årets forandrer») av det svenske tidsskriftet Magasinet Neo begrunnet med hans «lederskap og engasjement i utviklingsorganisasjonen Hand in Hand».
Barnevik har et stort personlig nettverk, hvor blant andre Donald Rumsfeld, Peter Sutherland, Mike Mills, Henry Kissinger og Thabo Mbeki inngår. Han er rådgiver for den sørafrikanske regjeringen i investeringsspørsmål, for handelshøgskolen Wharton og for Humboldt-universitetet i Berlin. Han er også medlem av International Advisory Council of the Federation of Korean Industries.
Barnevik er æresmedlem av The Royal Academy of Engineering og American Academy of Arts and Sciences, og er dessuten innehaver av syv æresdoktorater i Sverige, Finland og USA. I 1989 ble Barnevik utnevnt til æressdoktor ved Linköpings universitet, og i 1991 mottok han den samme utmerkelsen av Göteborgs universitet. Barnevik har også vært medlem av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien siden 1982, og ble i 1997 tildelt deres store gullmedalje for hans «enestående industrielle lederskap» som vist i løpet av tiden som administrerende direktør for Asea og ABB.
Pensjonsaffæren 2002
Percy Barnevik hadde fra tiden hos ABB en pensjonsavtale som i 2002 fikk stor oppmerksomhet i svenske medier, dels på grunn av dens størrelse og dels på grunn av det faktum at ABBs daværende ledelse stilte spørsmål vedrørende avtalen.
I løpet av de åtte årene som adm. dir. for Asea og de påfølgende ni årene som adm. dir. for ABB, ble selskapets aksjekurs doblet 87 ganger, sammenlignet med en årlig gjennomsnittlig økning på 30% de foregående 17 årene. Revidert nettogevinst ble økt 60 ganger og omsetningen 30 ganger. Peter Wallenberg, som hadde underskrevet avtalen, har forklart at han forstod det slik at Barneviks pensjonsavtale skulle opprettes etter etablerte sveitsiske regler og at Barnevik hadde fått fullmakt til å ordne dette. I stedet fikk Barnevik en engangserstatning på 148 millioner sveitsiske franc da han ble pensjonert som adm. dir. i 1996. Seks år senere, i 2002 under daværende styreleder Jürgen Dormann, fikk ABB store økonomiske problemer og begynte på dette tidspunktet å fremlegge krav mot Barnevik.
I mars 2002 ble et forlik offentliggjort, der Barnevik aksepterte å tilbakebetale 548 millioner SEK (og beholde 353 millioner SEK), samtidig som at forliket ikke innebar noen innrømmelse av forbrytelse eller juridisk forpliktelse til å gjennomføre tilbakebetalingen. Også Barneviks etterfølger Göran Lindahl fikk samtidig en tilsvarende avtale.
Donasjoner
Barnevik har gitt en stor donasjon til fotballklubben IK Oddevold for å ferdigstille anlegget Thordéngården, og har dermed indirekte bidratt til klubbens ungdomsvirksomhet. I 1998 donerte Barnevik ni millioner SEK til byggingen av en ny kunsthall ved Bohusläns museum. Bohusläns Försvarsmuseum i Regementsparken fikk samtidig en million SEK, noe som kan ses i sammenheng med at Barnevik fullførte sin vernepliktsutdannelse ved Bohusläns regement.
Personlig
Barnevik er en lidenskapelig boksamler, og eier en av Sveriges største private boksamlinger.
Percy Barnevik eier en hytte i Kämpersvik på vestkysten av Sverige.
NM i friidrett 1932
Norgesmesterskapet i friidrett 1932 bestod av flere arrangementer som i 1932 kåret norgesmestere i friidrettsøvelsene.
Hovedmesterskapet ble arrangert på Bislett stadion i Oslo 20.–21. august. Kun menn deltok. Kongepokalvinner ble Konrad Hauge.
Følgende øvelser ble arrangert utenfor hovedmesterskapet:
Rhadinomaeus
Utseende
En middelsstor (ca. 16 millimeter), avlange, mørk trebukk. Dekkvingene er blålig metallisk fargede. Antennene er sagtakkede i den ytre delen og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet, nokså bredt og ganske matt. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er stort sett rødlige, men leggene på bakbeina er svarte.
Utbredelse
Arten er kjent fra Sør-Afrika, Botswana og Namibia.
Reiseradioen
Reiseradioen er et norsk underholdningsprogram som har gått på NRK Radio siden 1963. Programmet sendes gjennom hele skoleferien (fra lørdag før sankthans til og med søndag før første skoledag). Inneholder spaltene «Skippermøtet» (hvor programlederne leser viktige meldinger for båtfolk. Et fast samarbeid med Redningsselskapet.) og «Badetemperaturene» (hvor et utvalg innrapporterte badetemperaturer leses opp på slutten av sendingen. Et samarbeid med  meteorologlskinstitutt yr.no). Programledernes betraktninger er bærebjelken i programmet. En utegående medarbeider rapporterer direkte fra hele landet. Lett sommermusikk. Programmet kringkastes på NRK P1 klokken 09:00-11:00 alle ukedager.