cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ole Iversen Teige
Ole Iversen Teige (født 23. september 1858, død 18. oktober 1931) var en norsk bonde og politiker som representerte Venstre. Han tok over gården Hov, som hadde tilhørt familien siden 1620, i 1878. Han var ordfører i Nordre Fron fra 1894 til 1898 og fra 1902 til 1907. Han ble innvalgt på Stortinget som representant fra Kristians amt i 1889. Han ble gjenvalgt i 1892, men ble permittert på grunn av sykdom i juli 1893. Som stortingsrepresentant var han medlem av landbrukskomiteen.
Indera SC
Indera SC er en fotballklubb fra Brunei som spiller i toppserien Brunei Super League. De har vunnet serien to ganger.
James Newman (musiker)
James Richard Newman (født 1985 i Settle i North Yorkshire i England) er en engelsk vokalist og låtskriver, basert i London. Han er bror til popartisten John Newman. Under Brit Awards 2014 vant Newman pris i klassen «Årets britiske singel» som medkomponist for Rudimental-låten «Waiting All Night». Han har også samarbeidet med en rekke andre artister, blant andre Ed Sheeran, Armin Van Buuren og norske Matoma. Newman skulle ha representert Storbritannia i Eurovision Song Contest 2020 med sangen «My Last Breath». 18. mars 2020 avlyste imidlertid EBU konkurransen på grunn av koronaviruspandemien. Han representerte i stedet Storbritannia i konkurransen i 2021 med låten «Embers». Der endte han på sisteplass uten poeng.
Bakgrunn
James Newman ble født i 1985 og vokste opp i Settle i North Yorkshire i Nord-England. Som barn ble han forlatt av sin far, og moren Jackie måtte ta seg av ham og lillebroren John alene. Moren forsørget familien som resepsjonist og tjente så lite som ett pund om dagen. Allerede som barn fattet Newman interesse for musikk, og han skrev og produsere låter sammen med lillebroren.
I 20-årene etablerte han seg som låtskriver i London, og han slo gjennom i 2013 som låtskriver for «Waiting All Night», fremført av Rudimental og Ella Eyre. Sangen toppet britiske UK Singles Chart og ble kåret til årets britiske singel under Brit Awards 2014. Senere fikk han en ny hit med låten «Blame», fremført av Calvin Harris og lillebroren John. Også denne låten gikk til topps på den britiske singellisten, og den toppet hitlistene i Finland, Sverige, Mexico og norske VG-lista.
Han har også jobbet med en rekke kjente artister, blant andre kompisen Ed Sheeran, som sang vokal på «Lay It All on Me» sammen med Rudimental. Låten ble sertifisert med platina i både Storbritannia og USA. Newman har blitt Grammy-nominert to ganger, som medkomponist på låten «Coping» på Toni Braxtons album Sex & Cigarettes, og «Let ‘Em Talk» fra Kesha-albumet Rainbow.
Newman har også vært vokalist på flere sanger. Hans største hit kom i 2018 da han samarbeidet med den nederlandske DJ-en Armin Van Buuren. Sammen nådde de en fjerdeplass på nederlandske Nederlandse Top 40 med låten «Therapy». Samme år hadde han vokalen på låten «Lights Go Down» på albumet One in a Million til den norske musikkprodusenten og DJ-en Matoma.
BBC besluttet i stedet at Newman skulle få representere Storbritannia i finalen av Eurovision Song Contest 2021 lørdag 22. mai i Rotterdam i Nederland. Han deltok med låten «Embers» og endte på sisteplass uten poeng fra hverken seerne eller fagjuryene. Dette var andre gang Storbritannia fikk null poeng i konkurransen.
Nesarpalus
Utseende
Middelsstore (ca. 12 millimeter), kraftige, blankt svarte løpebiller. Hodet er stort og bredt med små fasettøyne, antennene er omtrent så lange som hode + pronotum. Pronotum er avrundet firkantet, noe bredere enn langt, blankt. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktstriper.
FC La Habana
FC La Habana er en fotballklubb fra Havanna på Cuba som spiller i toppserien Campeonato Nacional de Fútbol. De har vunnet serien fire ganger.
MS «Tyrving»
Skip med navnet «Tyrving»:
VM i bryting 1965
VM i bryting 1965 (verdensmesterskapet i bryting) ble arrangert i Tammerfors i Finland og i Manchester i England i 1965.
Søppeldykking
Søppeldykking, kontainerdykking eller dumpster diving er når noen velger å lete i kontainere for å finne brukbare ting som har blitt kastet av butikker, kontorer, borettslag, privatpersoner osv. Det kan være fra mat, klær, elektronikk, møbler, bøker, panteflasker, materialer, paller, sykler, musikkinstrumenter og andre varer. Denne aktiviteten forekommer også på oppsamlingssteder for kassert elektrisk og elektronisk utstyr. Noen velger denne livsstilen for å tjene eller spare penger, men andre gjør det av politiske årsaker (jf. friganisme, sirkulær økonomi). Noen ganger er varene i full stand. Andre ganger kan de repareres, noen av delene kan gjenbrukes, eller noen av materialene kan gjenvinnes.
Kasting av mat
I Norge blir det kastet mer enn 300 000 tonn mat årlig, noe som blir ansett som lite miljøvennlig av flere miljøaktivister. Det utgjør en fjerdedel av alt Norge produserer og importerer. Siden flere tonn mat blir kastet, har søppeldykkere godt utvalg å velge i. Mange av søppeldykkerne synes det er synd at masse mat blir kastet og velger denne livsstilen som protest mot kasting av mat. Livsstilen er særlig brukt blant miljøaktivister. Mat som har utgått på dato pleier å bli kastet av butikkene. Årlig kaster dagligvarehandelen 68 000 tonn, industrien 60 000 tonn og forbrukere 231 000 tonn mat.
Elsfjorden
Elsfjorden er en fjordarm av Ranfjorden i Vefsn kommune i Nordland. Fjorden har innløp mellom Hattneset i sørøst og Skarpsundet på vestsiden av Hemneshalvøya i nordvest og strekker seg 8 kilometer sørover til Elsfjord i bunnen av fjorden. Østover fra Hattneset går Sørfjorden.
Søppeldykking
Motstand
Søppeldykking har både møtt på støtte og motstand. Enkelte butikker er skeptiske til søppeldykking fordi de mener at man risikerer å bli syk av å spise mat fra søppelet. I tillegg kan skadedyr få tilgang, og ikke alle søppeldykkere rydder opp etter seg. Noen butikker låser kontainere og prøver å gjøre dem så utilgjengelig som mulig, slik at søppeldykkere ikke kan få adgang til maten.
Elsfjorden
Nordlandsbanen går langs østsiden av fjorden. På vestsiden av fjorden ligger Fuglstranda med Elsfjord naturreservat, et skogområde som er fredet gjennom verneplanen for barskog.
Tord Hompland
Tord Hompland (født 16. mars 1982, oppvokst i Arendal) er en norsk forsker med bakgrunn fra studier i fysikk ved NTNU, og arbeid hos GE Health Care. Hompland fikk i 2010 doktorgradsstilling ved Radiumhospitalet (Oslo universitetssykehus) i Oslo og disputerte til dr. philos 15. november 2013.
Hompland har i sin doktorgradsavhandling undersøkt om funksjonell magnetisk resonans-avbildning (bruk av MR-maskiner) kan brukes til å gi informasjon om oksygennivå og væsketrykk i kreftsvulster, og hvordan disse egenskapene påvirker spredningsevnen til svulsten. Kreftsvulster med lavt oksygennivå og høyt væsketrykk responderer dårlig på kreftbehandlinger som stråleterapi og kjemoterapi og er ansett som viktige prognostiske faktorer. Det er derfor et stort behov for en metode som kan avbilde disse egenskapene til kreftsvulstene. Hompland har publisert en rekke artikler.
Øverstraumen
Øverstraumen er en fjordarm av Ranfjorden i Rana kommune i Nordland. Fjorden har innløp ved sundet Straumkjeften i sør og strekker seg 5,5 kilometer nordover til Straumsbotn. Den ytterste delen av fjorden er trang, men nord for Nordgården, som ligger på vestsiden, åpner den seg opp. Denne delen av fjorden blir kalt Sveet. Fra Sveet går sundet Auran østover, før fjorden svinger nordover igjen. Lengst nord på østsiden ligger grenda Jamtjorda. Fra her går Straumbotnet inn til grenda med samme navn.
Torrefaction
Torrefaction, eller torrefiering på norsk, er en teknikk for å lage pellets av biomasse med et høyere innhold av energi enn vanlige pellets. Prosessen er den samme som ved rosting av kaffe. Biomassen varmes opp til 250-300 C under fravær av oksygen. I prosessen forsvinner mye væske og slike pellets blir vannavstøtende (hydrofobe) og kan lagres utendørs. De kan dessuten, med små justeringer, brukes i kullkraftverk istedenfor kull.
The Testing Block
The Testing Block er en amerikansk stumfilm-western fra 1920, regissert av Lambert Hillyer og med William S. Hart i hovedrollen.
Handling
Men det koselige familielivet deres blir avbrutt av Ringo, som overtaler Nelly til å forlate ektemannen sin. De ødelegger også for gambleren Sierra økonomisk ved spillebordet. Men den rasende Sierra ønsker snart hevn, og går etter Ringo.
Trysilsandstein
Trysilsandstein er en tykk lagpakke øst for Trysilelva i Innlandet. Laget består av røde til brune sandsteiner og lavalag. Trysilsandsteinen strekker seg inn i Sverige og blir her kalt Dalasandsten.
Nubisk sandstein
Nubisk sandstein er en sedimentær bergart som ligger på grunnfjellet i den østlige delen av Sahara, det nordøstlige Afrika og Arabia. Sedimentene ble avsatt fra kambrium- til krittida i hovedsakelig kontinentale avsettingsmiljø. I øvre deler finnes marine lag av kalk og kalkhaldig leire.
James Wordie
James Mann Wordie (født 26. april 1889 i Partick, Glasgow, død 16. januar 1962) var en britisk geolog og polarforsker.
Wordie deltok som geolog i Endurance-ekspedisjonen 1914–17 til Antarktis under ledelse av Ernest Shackleton, var geolog og nestkommanderende på de skotske Svalbard-ekspedisjonene 1919 og 1920 samt besteg i 1921 Beerenberg på Jan Mayen. Han ble adlet i 1959 for sine bidrag til den britiske polarforskningen.
Robert Monsen
Robert Müller Monsen (født 31. mars 1946 i Bergen) er norsk næringslivsleder og politiker. Han er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole (NHH) i Bergen fra 1970 og har MBA fra INSEAD i Frankrike fra 1975.
Karriere
Monsen begynte sin karriere i Denofa Lilleborg AS og Statens Teknologiske Institutt. Etter har tok sin MBA har han hatt fremtredende stillinger i Kristian Gerhard Jebsen Skipsrederi AS / Gearbulk Ltd, og har vært konsernsjef i Nomadic Shipping ASA, Sense Communication AS og Vollvik Gruppen AS.
Han er nå styreleder og daglig leder i Seawalk Geiranger AS samt styreleder i European Cruise Services AS, Turistutvikling AS, Snarøya Prosjektutvikling AS og Caravansenter Holding AS. Han er også styremedlem i Ferda Holding AS.
Politikk
Som kommunepolitiker har Monsen vært med i Bergen Bystyre fra 2003 til 2019 for Høyre.
Han var i valgperioden 2015 – 2019 leder av Bystyrets kontrollutvalg.
Det progressive parti (1912)
Det progressive parti (engelsk: Progressive Party) var et politisk parti i USA. Det ble stiftet i 1912 av tidligere president Theodore Roosevelt, som hadde tapt Det republikanske partis presidentnominasjon til sittende president William Howard Taft. På folkemunne ble det nye partiet også kalt Bull Moose Party, «Elgoksepartiet», fordi Roosevelt uttalte at han følte seg «sterk som en elgokse» etter nederlaget mot Taft.
Roosevelt stilte som de progressives presidentkandidat ved presidentvalget samme år. Splittelsen av Det republikanske parti førte til at Roosevelt og Taft kjempet om mange av de samme velgerne, noe som la veien åpen for den progressive demokraten Woodrow Wilson som ny president. Men Roosevelt er den eneste tredjepartikandidaten som har fått nest flest stemmer i et amerikansk presidentvalg.
Partiprogrammet bygget på Roosevelts reformprosjekt som president, og det hadde som uttalt mål å begrense storkapitalens innflytelse i politikken. Partiet ville begrense valgkampbidrag og korridorpolitikk, redusere tollen på importvarer, etablere sosialforsikringsordninger, innføre minstelønn og 8-timers normalarbeidsdag og gjennomføre stemmerett for kvinner. En del av partiet gikk også inn for en tøffere antitrustlovgivning. Partiet spriket i utenriks- og sikkerhetspolitikken, men programfestet en opprustning av den amerikanske flåten.
De progressive hadde forhåpninger om Roosevelt som samlingskandidat for republikanere og progressive ved presidentvalget i 1916, men Roosevelt anbefalte heller sine støttespillere å samle seg bak den moderate reformatoren Charles Evans Hughes. Det progressive parti gikk så i oppløsning. Den «progressive» reformperioden i USA gikk nå mot slutten.
Presidentvalget i 1912
Det progressive partiet hadde sitt første landsmøte i Chicago i 1912, og nominerte Theodore Roosevelt og Hiram Johnson til henholdsvis president- og visepresidentkandidat.
Mange skandinavisk-amerikanere sluttet opp om den progressive bevegelsen. Partiets krav om stemmerett for kvinner hadde god klangbunn hos skandinavene, som hadde gjennomført lignende reformer i sine hjemland. Et skandinavisk massemøte i New York med talere og korpsmusikk samlet 2 000 mennesker, av dem påfallende mange kvinner. Mange skal også ha møtt frem ikledt bunad. «Det ble av mange talere betonet at ætlingene av de gamle vikingene alltid hadde gått i spissen for progressiv politikk», skrev Nordisk Tidende.
Splittelsen mellom Det progressive parti og Det republikanske parti førte naturlig nok til at den populære demokraten Woodrow Wilson fikk et forsprang. Roosevelts budskap forankret i progressive verdier gikk rett hjem til republikanske velgere som var misfornøyde med president Tafts mer konservative linje. Wilson vant til slutt med 40 av de daværende 48 delstatene, Roosevelt vant seks, mens Taft bare vant Utah og Vermont. Roosevelts seier i California skilte seg med kun 200 stemmer fra Wilson, og han vant ellers Washington, Sør-Dakota, Minnesota, Michigan og Pennsylvania.
Senere valg og oppløsning
De fleste av de progressive kandidatene stilte til valg i New York, Ohio, Indiana, Illinois og Massachusetts, og bare noen få i Sørstatene. I 1914 stilte 138 progressive, noen av dem kvinner, som kandidater til Representantenes hus. Fem av dem ble valgt, mot ni i 1912, mens halvparten av kandidatene fikk mindre enn 10 % av stemmene. Hiram Johnson tapte den republikanske nominasjonen som guvernør i California, men stilte til valg for Det progressive parti og ble gjenvalgt.
I 1916 hadde partiet et nytt landsmøte, som nominerte Roosevelt til presidentkandidat. Roosevelt avslo imidlertid nominasjonen, og støttet i stedet kandidaturet til den republikanske høyesterettsdommeren Charles Evans Hughes.
I 1916 ble fem progressive valgt til Representantenes hus. Samtlige hadde støtte fra Det republikanske parti i sin valgkrets, bortsett fra Whitmell Martin fra Louisiana. Den eneste progressive guvernørkandidaten i 1916 var John M. Parker, som fikk 37 % av stemmene i Louisiana, der Det republikanske parti stod meget svakt. I delstaten Washington vant de progressive en tredjedel av mandatene i den lovgivende forsamlingen. Whitmell Martin gikk til Det demokratiske parti i 1918, da resten av de progressive i Representantenes hus gikk tilbake til Det republikanske parti. Ingen stilte til valg som progressive på delstatsnivå dette året. Med dette var Det progressive parti opphørt å eksistere.
Krefter fra Det progressive parti fra 1912 fant sammen igjen foran presidentvalget i 1924, og nominerte Robert M. La Follette sr. til sin kandidat. Republikanernes motvilje til å nominere et tidligere prominent medlem av Det progressive partiet, varte helt til at Frank Knox ble nominert til visepresidentkandidat foran presidentvalget i 1936. Partiet fikk også en avlegger i fraksjonen til Henry A. Wallace med samme navn i 1948.
Millstone Grit
Millstone Grit (bokstavelig «Kvernsteinsand») er den engelske betegnelsen som er gitt til en geologisk formasjon av mørk leire, silt og gravkornet sand. Formasjonen er fra den geologiske karbontidsalderen som forekommer på de britiske øyer og Irland, og blottlagt blant annet i Peak District i England og Burren i Irland.
Ved å være en grovkornet sedimentær bergart kan brukes til å lage kvernsteiner, og det engelske navnet stammer således fra bruken i eldre tider til å anvende steinen som en kilde for kvernsteiner, som igjen ble benyttet hovedsakelig i vannmøller. Geologer refererer til hele rekken av bergarter som omfatter de individuelle kalksteinsengene og de mellomliggende slamsteinene som «Millstone Grit Group». Begrepet «Millstone Grit Series» ble tidligere brukt for å referere til bergartene som nå er omfattet i «Millstone Grit Group» sammen med den underliggende «Edale Shale Group» (skifergruppen).
Det engelske begrepet gritstone («grusstein») beskriver enhver sandstein som består av grove kantete korn, og refererer spesifikt til slike sandsteiner innenfor fjellkjeden Penninene og nærliggende områder i Nord-England.
Fjellklatring
Sandsteinskantene i West Yorkshire og Peak District er et av de klassiske områdene i Storbritannia for fjellklatring. Offentlig tilgang til disse kantene for klatring utviklet seg omtrent samtidig som tilgang for turgåere til myrene i Penninene ble etablert i løpet av første halvdel av 1900-tallet. Deres nærhet til store befolkningssentre resulterte i deres raske utvikling som klatresteder.
Christopher Lintrup Paus
Christopher «Kiff» Lintrup Paus (født 6. november 1881 i Chorlton-on-Medlock i Manchester, død 28. mai 1963 i Grantown-on-Spey i Skottland) var en britisk diplomat, som var knyttet til Storbritannias legasjon i Oslo fra 1914 til 1940, blant annet som handelsråd og britisk konsul i Oslo. Han ble evakuert til Storbritannia sammen med annet diplomatisk personell ved krigsutbruddet i 1940 og bodde i Skottland til sin død. Han var kommandør av den britiske ordenen Order of the British Empire.
Biografi
Han studerte ved Jesus College ved University of Oxford 1900–1904 og tok mastergrad der. Fra 1911 til 1914 var han prokurist og daglig leder i firmaet Eilert Sundt & Co. i Oslo, den norske avdelingen i firmaet Sundt Hnos. & Cia i Argentina som brødrene Eilert og Hans Sundt hadde startet i 1911 og som drev handel mellom Amerika og Skandinavia.
Han ble utnevnt til handelsattaché ved Storbritannias legasjon i Oslo i desember 1914 og ble forfremmet til legasjonssekretær for handel 1. mai 1919. Han var britisk konsul i Oslo fra 1926 til 1931. Han ble handelsråd i desember 1939. Hans 26-årige virke som britisk diplomat i Oslo opphørte ved krigsutbruddet i 1940; sammen med ektefellen ble han evakuert til Sverige, og de tok seg videre med fly til Skottland, der de bodde frem til hans død. Han gikk av med pensjon fra den britiske diplomatiske tjenesten 27. april 1941.
I sin tjeneste i Oslo skrev han en rekke trykte rapporter om økonomiske forhold i Norge. Imperial War Museums har en del av hans private papirer, herunder hans korrespondanse med ulike britiske diplomater, akademikere og nordmenn om Norges stilling under første og andre verdenskrig.
Han var medlem av Norske Selskab fra 1915. Han er begravet på Grantown Cemetery i Grantown-on-Spey.
Familie
Han tilhørte den norske slekten Paus på farssiden og var sønn av grosserer i Manchester og Bradford Christopher Paus (f. 1843 i Elverum, d. 1919 i Shipley) og Ellen Sophie Lord (f. 1847 i Manchester, d. 1917); han var barnebarn av fogd Henrik Johan Paus og hans far var fetter til Henrik Ibsen. Mellomnavnet hadde han fra sin oldefar, amtsfysikus Christian Lintrup. Christopher Lintrup Paus' brødre Charles Johan Paus, Rudolph Henrik Paus og Oscar Lionel Paus (1880–1917) var alle grosserere i Manchester. Oscar Lionel Paus falt som britisk løytnant i første verdenskrig. Hans far og brødre drev vesentlig engroshandel med bomull og ulltekstiler, hovedakelig eksport fra Storbritannia til det europeiske kontinentet, bl.a. i firmaet Blydt, Paus and Pace i Manchester og Bradford som de etterhvert overtok alle aksjene i. Christopher Lintrup Paus var bl.a. fetter til pavelig kammerherre, grev Christopher Tostrup Paus samt tremenning til statsminister Sigurd Ibsen. Han var onkel til den britiske diplomaten og statssekretær i den palestinske mandatregjeringen Robert Paus Platt, som ble drept i bombingen av King David Hotel.
Han ble gift 28. september 1909 i Oxford med Gunda («Dunde») Resch Knudsen (f. 1879 på Frednes i Porsgrunn, d. 1977), datter av skipsreder og odelstingspresident Jørgen Christian Knudsen og niese til statsminister Gunnar Knudsen. Dunde Paus var den første kvinnen som fikk sertifikat i Oslo i 1917.
Peder Saxesen
Peder Saxesen (død 10. juli 1228) var erkebiskop i Lund domkirke fra 1223–1228.
Peder Saxesen hørte formentlig til slekten Uldsax. Han var domprost i Lund da han i 1223 ble valgt til erkebiskop etter forgjengeren Anders Sunesen, som hadde trukket seg tilbake til godset Ivøhus pga. sykdom. Valget var dog ikke foregått etter forskriftene, så paven erklærte først valget for ugyldig, men utså allikevel Saxesen til erkebiskop i januar 1224.
Saxesen deltok ikke direkte i de møter som ble holdt med greve Henrik av Schwerin for å få frigitt Valdemar Seier og hans sønn fra det tyske fangenskap. Ifølge dokumenter som ble sendt til Vatikanet, medvirket han dog på annet vis.
Sammen med biskopen av Skara, ble han beskikket til å undersøke muligheten for kroning av den norske konge Håkon Håkonsson, men Håkon protesterte og da Saxesen døde i 1228, gikk saken over til norske prelater. Han ble etterfulgt i sitt embete av Uffe Thrugotsen.
Finneidfjorden
Finneidfjorden er en fjordarm av Ranfjorden i Hemnes kommune i Nordland. Fjorden har innløp mellom Nesodden i nordvest og Forneset i sørøst og strekker seg 5,5 kilometer sørvestover til Finneidfjord i bunnen av fjorden.
Halvveis inn i fjorden ligger grenda Svalsenget på nordvestsiden. Tettstedet Finneidfjord ligger på et eid som er cirka 550-650 meter bredt. På den andre siden ligger Sørfjorden. Eidet går vestover til Hemneshalvøya.
E6 går langs østsiden av fjorden.
The Third Eye
The Third Eye er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1920 regissert av James W. Horne og med Warner Oland og Eileen Percy i hovedrollene. Føljetongen er en blanding av drama og kriminalmysterium og består av 15 filmer, hvorav de fleste er antatt tapt.
EM i moderne femkamp 2003
EM i moderne femkamp 2003 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Ústí nad Labem i Tsjekkia i 2003.
Theo Holm
Theo Holm (født 21. mai 1944, død 30. juli 2008) var en norsk gründer og næringslivsleder. Han brakte McDonald's til Norge og ledet hamburgerkjedens ekspansjon her i landet fra 1983 fram til sin død.
Holm vokste opp på Smestad hotell på Oslos vestkant sammen med sin søster Bente, et overnattingssted som ble drevet av hans familie. Moren Solveig Marie Holm (Lund) sto i spissen for hotellet, og de ble tidlig i tenårene involvert i forretningsdriften; tok nattevakter, bisto med regnskap og vedlikehold. Theo lærte av sin mor i ung alder viktigheten av kvalitet.
17 år gammel fikk han stipend, dro til USA og møtte det amerikanske fastfood-markedet. Der jobbet han også åtte måneder gratis i McDonald's som aspirant, med tanke på å starte virksomhet i hjemlandet.
I november 1983 åpnet han den første McDonald's-restauranten i Norge, i Nedre Slottsgate i Oslo. I 1988 solgte han ut halvparten av selskapet, for å kunne ekspandere raskere. Ti år etter var antallet restauranter 14, etter ytterligere ti år 60. I løpet av de 25 årene han ledet selskapet i Norge var omsetningen, målt i McDonald's-valuta, nesten 360 millioner hamburgere.
Holm døde uventet i 2008 under et opphold på feriestedet i Italia. Holms familie solgte året etter eierandelene i McDonald's Norge til McDonald's Corporation.
Torgerd Hølgebrud
Torgerd Hølgebrud eller Torgerd Holgebrud (norrønt: Þorgerðr Holgabrúðr) er en mytologisk kvinnefigur i norrøn mytologi. Torgerd er framstilt som en guddom, en skytsånd eller en valkyrie, men også i andre skikkelser. Hun forekommer i kilder som spesielt er knyttet til Håløygætten og ladejarlene.
Torgerd skal være datter til den mytiske kong Hølge, som har gitt navn til Hålogaland. Hun knyttes dermed også til håløygjarlene, som ladejarlene nedstammet fra. Torgerd har blitt tolket som en urgammel fruktbarhetsdise, men disene var også forbundet med et krigersk aspekt. Disene kunne opptre som beskyttere av viktige ætter og hører til de eldste lag i den førkristne norrøne religionen. Håkon jarl viste stor hengivenhet for Torgerd og betraktet henne som sin ættegudinne. . Torgerd kan også betraktes som Hølgis brud, ikke datter.
Slaget ved Hjørungavåg
Sagaene beretter at Håkon jarl selv påkalte Torgerd i kampen mot jomsvikingene under slaget ved Hjørungavåg i 986. Da Håkon møtte sterk motstand fra jomsvikingene, ba han sin skytshelgen Torgerd om hjelp. Hun satte som krav at han måtte ofre sin sønn, og Håkon fikk da trellen Tormod Kark til å drepe sønnen Erling. Etter dette kom et voldsomt uvær med haglskurer over kamparenaen. I uværet fikk jomsvikingene se at Torgerd og søsteren Irpa sto i Håkons skip og skjøt piler fra hver finger, og hver pil drepte en jomsviking.
Præriens lov (film, 1920)
Præriens lov (originaltittel: The Texan) er en amerikansk stum western-komedie fra 1920, regissert av Lynn Reynolds og med Tom Mix i hovedrollen. Den er basert på en roman fra 1918 av James Hendryx.
Their Mutual Child
Their Mutual Child er en amerikansk stum dramakomedie fra 1920, regissert av George L. Cox og med Margarita Fischer i en ledende rolle. Den er basert på P. G. Wodehouses roman The Coming of Bill som opprinnelig ble publisert i Munsey's Magazine i 1914 under tittelen The White Hope. Den ble lansert i bokform i 1919; Først i USA under tittelen Their Mutual Child og året etter i Storbritannia under tittelen The Coming of Bill.
Filmen er antatt tapt.
Handling
Ruth Bannister, den eneste datteren til en millionær, er veldig påvirket av tante Loras interesse for eugenikk og andre ideer. Men dette er til stor irritasjon for hennes mer konservative bror, Bailey. Når tante Lora arrangerer at Ruth skal møte en artist ved navn Kirk Winfield som hun føler er en passende ektemann, er det kjærlighet ved første blikk for begge to.
Præriens lov (film, 1920)
The Texan ble etterfulgt av Prairie Trails samme år.
Filmen ble innspilt på nytt i 1930 med Gary Cooper og Fay Wray i hovedrollene. Den ble vist på kino i Norge under tittelen Fryktet og elsket.
Handling
Tex Benton redder en indianer, og de to blir umiddelbart venner. I Wolfville går Tex til en rodeo.
I mellomtiden er Alice Marcum, den unge kvinnen Tex bestemmer seg for at han ønsker å gifte seg med, til det samme området. Men Tex må snart konkurrere om den unge kvinnens oppmerksomhet.
Mehdi Abeid
Mehdi Abeid (født 6. august 1992) er en algirsk-fransk fotballspiller for den emiratarabiske klubben Al-Nasr SC (Dubai).
Abeid ble født i Frankrike av algirske foreldre opprinnelig fra Aïn Témouchent nord i Algerie.
Verdenscupen i skihopping 1984/85
Verdenscupen i skihopping 1984/85 var den sjette verdenscupsesongen i skihopping. Sesongen startet 8. desember 1984 i Thunder Bay og avsluttet 24. mars 1985 i Štrbské Pleso. Finnen Matti Nykänen vant verdenscupen sammenlagt, mens Finland vant nasjonscupen.
Ådne Kverneland
Ådne Kverneland (født 27. september 1949 i Stavanger) er en norsk siviløkonom, forretningsmann og kunstsamler som siden 1987 er administrerende direktør i Brødrene Kverneland AS.
Utdannelse og karriere i næringslivet
Ådne Kverneland er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI i 1975. Fra 1979 til 1981 var han studiesjef og assisterende rektor (direktør ifølge Dagens Næringsliv ) ved Handelshøyskolen BI. Fra 1981 til 1987 arbeidet han som forsker (påbegynt doktorgrad ) og foreleser ved Handelshøyskolen i Stockholm (Institutet for Internasjonelt Foretagende, IIB). Kverneland har siden 1987 vært administrerende direktør i Brødrene Kverneland AS, som inkluderer Kverneland Bil AS, Brødrene Kverneland Eiendom AS og Kverneland Investering AS. Han eier selskapene sammen med sin sønn Gard Ådne Aure Kverneland.
Kverneland var styremedlem i Media Norge, senere Schibsted Norge AS, fra 2009 til 2017. Han har hatt flere styreverv innen media. Fra 2002 til 2009 var han styreleder i Stavanger Aftenblad. Han har også vært styremedlem i Rogaland Kunstmuseum. Han var styreleder i Stavanger Kunstforening 1998-1999. Han er utnevnt til Årets Bilforhandler av Motorbransjen, mottok i 2009 og ble høsten 2016 kåret til regionvinner i EYs «Entrepreneur of the Year». Etter flere år som styremedlem ble han april 2017 valgt til styreleder i Næringsforeningen i Stavangerregionen.
The Thirteenth Commandment
The Thirteenth Commandment er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920 regissert av Robert G. Vignola og med Ethel Clayton i hovedrollen. Den er basert på en roman fra 1916 av Rupert Hughes.
Handling
Desillusjonert av rikdommens forgjengelighet, når farens penger ikke lenger kan støtte familiens elegante livsstil, og når forloveden Clay Wimborn innrømmer at han har satt seg i gjeld for å overøse henne med gaver, bestemmer Daphne Kip seg for å bli økonomisk uavhengig. Hennes besluttsomhet øker når broren hennes Bayard inngår ekteskap med en ekstravagant ung kvinne.
Først prøver hun å bli berømt på teater-scenen, men dette misslykkes snart. Deretter åpner hun en virksomhet for undertøy, og avbryter forlovelsen sin med Clay - som deretter reiser vestover. Men samtidig som Daphnes forretningsforetak viser seg å være en suksess, vender Clay også tilbake - etter å ha tjent en formue.
Leirskredet i Gjerdrum 1924
Leirskredet i Gjerdrum 1924, også kalt «Kogstadfallet», var et kvikkleireskred natten mellom 20. og 21. oktober 1924, nord for Ask i Gjerdrum på Romerike i Viken fylke. De fleste klarte å redde seg fra skredet, men en mann forsvant, og en kvinne ble så skadet at hun døde noen år senere. Flere gårder ble ødelagt, og over 1600 meter vei ble ubrukelig.
Man regner med at raset begynte på Øvre Kogstad like overfor garden Kogstadgropa, og så gled ned Kankedalen. Leirvellinga gled til alle kanter hvor den kunne komme frem, og fulgte for det meste hoveddalen som ble fylt langt oppover dalsidene, for til slutt å havne i Gjermåa ved Hellen. Derfra fylle den elva både opp- og nedover.
Raset tok med seg flere gårder. Først tok raset gården Kogstadgropa hvor til slutt alle husene gled ut. Nesten én kilometer derfra tok raset med seg telefonsentralen ved Hellen og smadret husene. Deretter tok raset Toralf Grues gård som lå nedenfor.
En ung mann fra Holter hadde syklet gjennom Kankedalen da raset gikk, og han ble aldri funnet. Telefonistinnen på telefonsentralen klarte å komme seg ut av huset, men gikk ut i leirsørpa hvor hun ble sittende fast til hun ble reddet om morgenen. Hun døde noen år senere av skadene.
Omfang
Området som sank ned, var på omkring 40–50 mål. Leiren stuvet seg opp på den motsatte dalsiden og dekket der et tilsvarende areal. I tillegg ble et område nedover Kankedalen og Gjermådalen på omkring 40 mål oversvømmet av leirsuppen. Leirflommen var mellom 8 og 10 meter dyp og 60–70 meter bred over dalbunnen i Kankedalen. På strekningen fra rasgropens kant til Gjermåa falt leirstrømmen 9,4 meter og var 600 meter lang. På strekningen fra Kankedalen nedover Gjermåa til dammen ved Svendsrud dekket leirsuppen bortimot 120 mål, og leirmassene fylte ut elveleiet nedenfor Hellen så fossen der forsvant.
En ny og forholdsvis kostbar bygdevei mellom Vestby og Kankedalen ble gjort ubrukelig i 600 meters lengde, og hovedveien til Nannestad som lå i Kankedalen, ble ødelagt i 1080 meters lengde.
Korps Politie Curaçao
Korps Politie Curaçao er en statlig myndighet som har ansvar for å opprettholde ro og orden og bekjempe kriminalitet på Curaçao i Karibia. Politikorpset erstattet Korps Politie Nederlandse Antillen da De nederlandske Antiller ble oppløst i 2010. Korps Politie Curaçao er underlagt justisministeren og generaladvokaten. Politikorpset har rundt 800 ansatte.
Drikkepenger
Drikkepenger, gjerne forkortet driks, også omtalt som tips, er ekstra betaling for en ytt tjeneste, eksempelvis til en servitør, sjåfør eller tjener.
Korps Politie Curaçao
I 2013 ble det opprettet et eget turistpoliti, POLITUR, underlagt justisdepartementet.
Drikkepenger
Drikkepenger betyr i egentlig forstand penger til å drikke for. Alminneligvis menes en pengegave til en person i en underordnet stilling som belønning eller godtgjørelse for utvist tjeneste eller et arbeide som ikke betales med avtalt lønn, eller som tillegg til det bestemte vederlag.
EM i moderne femkamp 2004
EM i moderne femkamp 2004 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Albena i Bulgaria i 2004.
Drikkepenger
Drikkepenger er en gammel tradisjon som har sitt opphav i at den som hadde fått en tjeneste utført av noen som var fattigere gav en slant til den som hadde gjort jobben, slik at personen skulle kunne drikke en skål til ære (eller ønsket om god helse) for den som var blitt betjent.
I Danmark har drikkepenger siden 2. oktober 1969 vært en integrert del av regningen på hoteller, restauranter, barer, kafeer, drosjer og så videre. Det forhindrer ikke gjester å gi ytterlige penger. Der er ikke noe lovgrunnlag omkring betaling av drikkepenger. Det nærmeste en kan komme er markedsføringsloven, som påbyr næringsdrivende å skilte med deres priser inklusive moms og avgifter, eksempelvis service. Drikkepenger anføres således som «service» og er innregnet med 15 prosent av prisen. Internt i firmaet må man så ha avtaler om fordelingen av pengene. Mottakeren av drikkepenger (utover de 15 prosent service) skal i Danmark selv oppgi inntekten til skattemyndighetene som ekstrainntjening.
Også i Norge må arbeidsgiveren eller den ansatte selv oppgi drikkepenger til skattemyndighetene.
I mange land utgjør drikkepenger hovedparten av det de ansatte i turistindustrien skal leve av. Det inkluderer USA og Canada. Der forventes man gi drikkepenger, ellers har man ikke betalt riktig.
Peoria (Illinois)
Peoria er en by og fylkessete i Peoria County i delstaten Illinois i USA og den største byen langs Illinois. Byen ble etablert av den franske oppdageren Henri de Tonti i 1691. Dette gjør byen til den eldste europeiske bebyggelsen i Illinois. Ifølge folketellingen i 2010 hadde byen et innbyggertall på 115 007. Dette gjør byen til den 7. mest befolkede byen i Illinois og den 3. største utenfor Chicago storbyområdet. Peoria storbyområdet hadde i 2011 ett innbyggertall på 373 590. Hovedkontoret til Caterpillar er lokalisert i Peoria. Byen Peoria i Arizona er oppkalt etter byen.
Anna Karenina (1935)
Anna Karenina er en amerikansk romantisk dramafilm fra 1935, regissert av Clarence Brown. Filmen er basert på Lev Tolstojs kjærlighetsroman Anna Karenina. Greta Garbo, Fredric March, Basil Rathbone og Maureen O'Sullivan spiller hovedrollene. David O. Selznick produserte spillefilmen.
Filmen hadde premiere i Capitol Theatre i New York 30. august 1935. Filmen ble en kassasuksess og vant prisen for beste fremmedspråklige film under filmfestivalen i Venezia. Organisasjonen National Board of Review kåret Anna Karenina til en av de ti beste filmene utgitt i 1935. Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret filmen til tidenes 42. beste kjærlighetsfilm fra USA.
Handling
Anna Karenina (Greta Garbo) er en pliktoppfyllende hustru til karrierejegeren Karenin (Basil Rathbone) og en oppofrende mor. Hun vet hvordan det er å være tilfreds, men har aldri opplevd ekte kjærlighet. En dag møter hun den ildfulle grev Vronsky (Fredric March), og hun blir hodestups forelsket i ham. For hans skyld setter hun ekteskapet, familien, sin sosiale posisjon og til slutt også livet sitt på spill.
Charles Ives
Charles Edward Ives (født 20. oktober 1874 i Danbury, død 19. mai 1954 i New York) var en amerikansk modernistisk komponist. Han er i dag ansett som en av de største amerikanske komponistene gjennom tidene, selv om musikken hans i stor grad ble ignorert mens han levde. Verkene er preget av atonalitet, polytonalitet, dissonans, asymmetriske rytmer, samt elementer av jazz og ragtime. I 1947 ble han tildelt Pulitzerprisen i musikk for den 3. symfonien.
Hamburgbibelen
Hamburgbibelen (dansk: Hamborgbibelen) er en håndskrevet praktbibel i tre bind som tilhører Det Kongelige Bibliotek i København. Den inneholder en serie bilder som beskriver fremstillingen av en håndskrevet bok anno 1255. Bildeserien er tegnet inn i initialene; de store forbokstavene.
Verket ble fremstilt til domkirken i Hamburg i 1255. De tre bindene inneholder 700 blad av pergament, hvert blad er en halv meter høyt, og samlet har verket en vekt på 40 kilo. Hamburgbibelen ble kjøpt av Det Kongelige Bibliotek på en auksjon i 1784.
Hamburgbibelen ble en del av UNESCOs verdensminneprogram fra Danmark i 2011.
Breimyra skole
I 2007 eksploderte en metalltønne fylt med et stoff som brukes under kunstgressbaner ved skolen. Ingen ble skadet i eksplosjonen.
Jakob Friedrich Ehrhart
Jakob Friedrich Ehrhart (født 1742 i Holderbank i Aargau, død 1795) var en sveitsiskfødt botaniker og student av Carl von Linné. Han ble senere direktør for den botaniske hagen i Hannover, og skrev en rekke kjente botaniske verk. Han var den første som brukte underarter i botanisk litteratur. Ehrhart var også ansatt en periode på Andreae-apoteket i Hannover og med å organisere J.G.R. Andreaes naturhistoriske samlinger.
I 1779 oppkalte Carl Peter Thunberg (1743–1828) gresslekten Ehrharta etter Ehrhart.
Nord-Trøndelag Distriktslag for Idrett
Nord-Trøndelag Distriktslag for Idrett (stiftet 28. april 1919) var et organisasjonsledd under Norges Landsforbund for Idrett og et fellesorgan for idrett i Nord-Trøndelag i perioden 1919-1940.
Nord-Trøndelag Distriktslag for Idrett ble dannet sammen med 20 andre distriktslag i 1919. I 1945 ble distriktslaget slått sammen med Nord-Trøndelag Arbeideridrettskrets, og man dannet de nye idrettskretsene Inntrøndelag Idrettskrets og Namdal Idrettskrets.
Idrettslag
I 1935 hadde distriktslaget følgende idrettslag som medlemmer:
Ole Ingebrigtsen Langeland
Ole Ingebrigtsen Langeland (født 2. august 1845 på Langeland i Sunnelven på Sunnmøre, død 13. juni 1917 samme sted) var en norsk politiker, forlikskommissær, bonde og direktør.
Ingebrigtsen gikk ut av landbruksskolen i 1866. I 1877 overtok han gården til sin far. Samme år ble han direktør i den lokale sparebanken. Han var også i en periode direktør i Søndmør dampskibsselskap. Langeland hadde vervet som ordfører i Sunnylven Kommune fra 1877. Han ble gjenvalgt for siste gang i 1910.
Ole Ingebrigtsen Langeland ble valgt inn på Stortinget i 1886 som representant for Romsdals Amt, han representerte Venstre. Hans karrière på Stortinget varte helt frem til 1912, da hadde han blitt valgt som representant i ni perioder. Fra 1886 til 1903 var han medlem av næringskomiteen. I 1904 ble han formann i komiteen, et verv han hadde frem til 1906. Han satt i Stortingets Specialkomitee i 1905, hvis arbeid var i sammenheng med unionsoppløsningen. I 1907 ble han formann i jernbanekomiteen. I sin siste periode på Stortinget fra 1910 til 1912 var han nestformann i jernbanekomiteen.
Khasia
Khasia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 7 arter.
Hop oppveksttun
Hop oppveksttun (tidligere Hop skole) er en kommunal ungdomsskole i Fana bydel i Bergen, som ligger vest for Nesttunveien mellom Hop og Nesttun. Skolen er dimensjonert for 500 elever på 8. – 10. trinn, og får sine elever fra barneskolene Sædalen skole, Paradis, Kringlebotn og Midtun
Khasia
Utseende
Små (ca. 3 millimeter), nærmest pæreformede, blanke, mørke bladbiller. Dekkvingene er bredt rundede, nesten rombeformede, mye bredere enn forkroppen. Pronotum er litt bredere enn langt, firkantet. De tynne antennene er nesten så lange som kroppen. Beina er forholdsvis lange og tynne.
Hop oppveksttun
Oppveksttunet inkluderer en spesialavdeling for elever med særskilte opplæringsbehov, en barnehage med ca. 80 barn, og en innføringsklasse for elever med fremmedspråklig bakgrunn som kommer ny til i Norge.
Khasia
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia (Borneo).
Hop oppveksttun
Historie
I 2012 fikk skolen en idrettshall som disponeres av Hop Basketballklubb.
Lag i geologi
Et lag i geologi er en sammenhengende, sjiktformet forekomst av løsmasse eller bergart med enskaplet sammensetning. Lagene er karakteristiske for sedimentære og vulkanske bergarter, men kan også finnes hos dypbergarter dannet ved krystallisasjon fra et magma (f.eks. lagdelt gabbro).
Sediment blir nesten alltid avsatt på tilnærmete horisontale underlag og vil derfor ligge i horisontale lag med de eldre lagd nederst, de yngre øverst. Når avleiringa skjer i sterkt strømmende vann eller ved vind, kan lagene bli skråstilte. I sedimentære avleiringer vil det særdeles ofte bli en veksling i kornstørrelse fra lag til lag på grunn av vekslende strømhurtighet (f.eks. sand vekslende med grus) eller veksling av ulik type sediment (f.eks. leir- og kalkavleiringer). Denne vekslingen av sedimenttyper vil sett i tverrsnitt vise seg som striper og bånd.
Sedimentære bergarter vil lett kunne kløves etter lagflatene. Mens gravkornede sandsteiner og kalksteiner blir delt opp i tykke, opptil metertykkhet benker, kan finkornede sedimentbergarter deles opp i tynne, ned til millimetertynne flak.
Bergarter som har vært utsatt for mekanisk press og omkrystallisering, får en kløving eller skifrighet som ikke alltid faller sammen med lagflatene, men kan skjære disse i en hvilken som helst vinkel.
Porta Pia
Bygging
Byggingen av byporten ble initiert av pave Pius IV (Giovanni Angelo de' Medici) som en forsterkning av byen forsvar, og porten er oppkalt etter ham. Porten ble tegnet av Michelangelo (1475–1564) som en erstatning for Porta Nomentana som ligger noen hundre meter lengre sør og som ble stengt på denne tiden. Byggearbeidene foregikk i årene 1561–1565, og ble følgelig fullført etter Michelangelos død.
Fasaden som vender ut fra byen ble fullført i 1869 av Virginio Vespignani.
Porta Pia-bresjen (1870)
Porta Pia har fått sitt navn knyttet til kampene som førte til Italias samling i 1870. Den 20. september 1870 klarte de italienske styrkene ved hjelp av artilleriild å slå en rundt 12 meter bred bresje rett vest for Porta Pia, slik at soldater fra Bersaglieri kunne rykke inn i byen.
Ved området for bresjen har det blitt reist et monument og en bronseplate til minne om disse hendelsene. På plassen på utsiden av porten fikk Mussolini i 1932 reist et monument til minne om Bersaglieri. I bygningen mellom de to søylene i porten var det tidligere et tollhus for innreisende til byen. I dag huser bygningen Bersaglieris historiske museum. Gaten som går fra Porta Pia og videre inn mot byens sentrum het tidligere Via Pia, men har blitt omdøpt til Via XX Settembre («20. september-gaten»).
Attentat mot Mussolini (1926)
Den 11. september 1926 ble Mussolini utsatt for et attentat på dette stedet, da anarkisten Gino Lucetti kastet en bombe mot ham, uten noen virkning.
TeleCuraçao
TeleCuraçao er en fjernsynsstasjon på Curaçao i Karibia. Kanalen drives av Antilliaanse Televisie Maatschappij, et datterselskap av United Telecommunication Services, som etter oppløsningen av De nederlandske Antiller i 2010 er eid av myndighetene på Curaçao og Sint Maarten. TeleCuraçao omtaler seg som en nasjonal tv-kanal, men er ikke en allmennkringkaster.
Predazzo
Predazzo (italiensk), Pardatsch (tysk) er en kommune med 4439 innbyggere i provinsen Trentino i Dolomittene, beliggende 1014 moh i dalen Val di Fiemme.
Stedet grenser til kommunene Deutschnofen, Welschnofen, Moena, Tesero, Panchià, Ziano di Fiemme, Siror, Canal San Bovo, Tonadico.
Historie
Fram til 1919 hørte Predazzo under fyrstedømmet Tirol i Østerrike-Ungarn. Inntil utbruddet av første verdenskrig var Predazzo garnisonsby for Østerrike-Ungarns keiserlige armé.
Jakob Pedersen Birkedal
Fra høsten 1814 av var Bjørkedal valgmann i mange år. Selv representerte han Romsdals amt på Stortinget i 1815-16 og i 1818. I 1815-16 var han medlem av komiteen om land-, skog- og bergvesen, i 1818 var han medlem av ni komiteer. Blant disse var komiteen om kjøpstadsrett for Ålesund, salg av prestegårdsinnbo, geistlige embedsmenns lønn og om bergverksloven. Han var medlem av deputasjonen som Stortinget sendte til kroningen av Karl III Johan i Trondheim i 1818.
Feriekoloniene i Bergen
Feriekoloniene i Bergen var sommerferiehjem for barn i Bergen, opprinnelig opprettet av "Komiteen for skolebarns ferieophold paa landet" i 1882. Feriekoloniene ble opprettet for å skaffe barn i Bergen mulighet for opphold på landet i feriene.
Historikk
Forløperen til feriekoloniene i Bergen var "Komiteen for skolebarns ferieophold paa landet", opprettet i 1882. Komiteen hadde som formål å sende flest mulig skolebarn til fritt landopphold. De første årene greide komiteen å hjelpe ca. 2000 skolebarn årlig. Reise og opphold ble finansiert gjennom bidrag fra Bergens Samlag, Bergens Sparebank, gaver og frivillig arbeid.
Den første feriekolonien som fikk en egen bygning til dette formålet var Ferstad feriekoloni i Os i 1906. Tomten var en gave fra Christian Michelsen. Etter hvert ble det reist feriekolonier en rekke steder i Bergens omegn: Steinestø, Hylkje, Brattholmen på Sotra, Mjølfjell m.v. Stedene ble drevet av privatpersoner, menigheter, sanitetsforeninger, arbeiderforeninger m.v., og tok i mot trengende skolebarn til 3-4 ukers sommeropphold.
Det opprinnelige formålet med feriekoloniene var å skaffe barn fra fattige familier et opphold på landet, slik at barna kunne komme til krefter ved hjelp av nærende kost, sol og frisk luft. Barna ble behørig veid og målt både før og etter oppholdet. Moralsk skulle barna hjelpes ved at de kom bort fra den dårlige påvirkningen i gaten og arbeiderstrøkene.
Etter hvert forsvant en del av fattigstempelet ved feriekoloniene. Under 2. verdenskrig ble feriekoloniene brukt for å få flest mulig barn bort fra byen og krigen. I 1950-årene ble feriekoloniene avviklet og avløst av leirskoler. Bergen Byarkiv oppbevarer arkivmateriale etter Ferstad feriekoloni, Elisa Knutzons feriekoloni, Bømoen feriekoloni, Mjølfjell feriekoloni, Steinestø feriekoloni, Brattholmen feriekoloni, Hylkje feriekoloni, Lissi Kuhnles Minde og Manger feriekoloni.
Ildledningssystem
Ildledningssystem (ILS) benyttes i det norske artilleriet for å beskyte mål ved hjelp av digitale midler som den norske MRR-radioen og klassifiserte dataprogrammer. Systemet blir bemannet av en ILS-offiser og et visst antall ILS-assistenter, uoffisielt kjent som KO-jegere. Disse regnes som noen av det norske forsvarets mest verdifulle soldater, og er kjent for å bringe en uvurderlig kompetanse til slagmarken.
Frydenlund (kurssted)
Frydenlund var et kurs- og skolesenter for AOF og norsk arbeiderbevegelse, etablert i en villa på Malmøya utenfor Oslo. Stedet ble ofte omtalt som Arbeiderhøyskolen på Malmøya. Det var i drift fra 1933 til først på 1950-tallet, men mistet sin sentrale betydning da Sørmarka ble åpnet i 1939. Under krigen var Frydenlund beslaglagt av NS.