cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liste over land etter HDI (2014)
thumb|right|400px|Verdenskart som viser HDI (basert på data fra 2013, publisert juni 2014) [[Fil:2014 UN Human Development Report Quartiles.svg|400px|thumb|Verdenskart etter kategori. Dette er en liste over [[Liste over stater|land etter HDI, som beskrevet i FNs Development Programme Report 2014. Rapporten har tittelen «Sustaining Human Progress: Reducing Vulnerabilities and Building Resilience».
HDI er en engelskspråklig forkortelse for Human Development Index (norsk: Måleskala for menneskelig utvikling). HDI brukes på samme måte som bruttonasjonalprodukt (BNP) for å måle velstand i land. Mens BNP kun måler økonomiske kilder, sies HDI å gi et mer komplett bilde, da det i tillegg til økonomi inkluderer utdanningsnivå og forventet levealder.
HDI ble utviklet av den pakistanske økonomen Mahbub ul Haq (1934–1998) og har siden 1990 blitt brukt i FNs årlige rapport Human Development Report. HDI angis på en skala fra 0 til 1, hvor 1 er best.
Tidligere førsteplasser
Disse landene har ligget øverst på listen de årene indeksen har blitt oppdatert.
Conspiracy
Conspiracy er det fjerde studioalbumet til det danske heavy metal-bandet King Diamond.
David Murray (saksofonist)
David Murray (født 19. februar 1955 i Oakland, California, USA) er en amerikansk jazzsaksofonist. For det meste spiller Murray tenorsaksofon, men han spiller også bassklarinett.
Conspiracy
Albumet er et konseptalbum utgitt på Roadrunner Records i 1988, og er andre og siste del om King Diamond og hans mentalt syke bestemor. Første del er "Them" (1988).
David Murray (saksofonist)
Norgesbesøk
I 2010 spilte Murray med det norske bandet Lonely Woman på Kongsberg Jazzfestival.
Conspiracy
King returnerer som voksen til Amon for å kreve sin rettmessige arv. Ubesvarte spørsmål angående hans søster død, morens omgang med en djevelsk lege og hans bakgrunn på asyl lager problemer. Han inngår en avtale med "Them" om å gi tilbake kontrollen til "Them" for å få se sin nå døde søster Missy igjen. Han mener at hun sitter med svar på mange ubesvarte spørsmål. Avtalen inngås og Missy kommer om nettene for å svare på spørsmål om "Them". Som ånd kan hun ikke hjelpe ham ang plottet som er mot ham, men hun advarer ham. Moren og legen hennes har planer om å drepe King for å få arve huset, noe de fullfører. Da de feirer sin suksess er er de uvitende om Kings løfte om å torturere og hjemsøke dem for all tid fra graven.
NM i ishockey 1992
NM i ishockey 1992 var det 53. norgesmesterskapet i ishockey.
vant sitt 17. norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 3–0 i kamper mot.
Kahramanmaraş (provins)
Kahramanmaraş er en av Tyrkias 81 provinser. Provinsens areal er 7 194 km². Administrasjonssenteret ligger i byen Kahramanmaraş.
Provinsen ligger sør i Tyrkia og grenser til provinsene Sivas, Malatya, Adıyaman, Gaziantep, Adana, Osmaniye og Kayseri.
Trinidad og Tobago under Sommer-OL 1988
Trinidad under Sommer-OL 1988. Seks sportsutøvere, fire menn og to kvinner fra Trinidad og Tobago deltok i tre sporter, friidrett, sykling og svømming under Sommer-OL 1988 i Seoul. De vant ikke noen medaljer.
Amund Drønen Ringdal
Amund Drønen Ringdal (født 1979) er en norsk politiker for Høyre, oppvokst i Austevoll.
Han er utdannet havbruksingeniør fra Høgskolen i Bergen og faglært maskinarbeider. Han begynte sin karriere innen fiskeri- og havbruksnæringen.
Han var nestleder i Unge Høyre fra 2002 til 200, medlem av kommunestyret og leder i Austevoll Høgre. Han ble i 2005 næringspolitisk rådgiver i Høyres stortingssekretariat. Han har også arbeidet i Norges Rederiforbund, Fiskeri- og Havbruksnæringens Landsforening og Microsoft Norge.
Ringdal var statssekretær i Fiskeri- og kystdepartementet (2013–2014), for fiskerisaker i Nærings- og fiskeridepartementet (2014–2015) og i Samferdselsdepartementet (2015–2016).
Han giftet seg i 2007 med Gunn Cecilie Ringdal, født Kristiansen.
Københavns Havnebad
Københavns Havnebade er et system av badeanlegg i Københavns havn. Der finnes i øyeblikket to havnebad, hvorav det største ligger ved Islands Brygge og er en del av Havneparken. Utover dette planlegges en rekke ytterligere havnebad, herunder Sluseholmen i Sydhavnen og i Svanemøllebukten. Havnebadene supplerer byens egentlige badestrender, som Amager Strandpark.
Sesongen 2002 åpnet havnebadet på Islands Brygge som det første av byens havnebad. I 2003 ble havnebadet seilt over til Havneholmen mved Fisketorvet, men til gjengjeld ble det bygd et permanent og større havnebasseng på Islands Brygge.
Havnebadet ved Islands Brygge har i alt tre bassenger. Badet har en samlet kapasitet på 600 badende. Der er et plaskebasseng, et basseng for barn, og et svømmebasseng på 75 meter som er forbundet med et stupebasseng med avsatser på tre og fem meter.
Aulonocara
Aulonocara er en slekt av ciklider. Alle artene er munnrugende ferskvannsfisk som er endemiske til Malawisjøen. De blir mellom 8 og 18 cm lange.
Seal Point fyr
Seal Point fyr (afrikaans: Seal Pointvuurtoring, engelsk: Seal Point Lighthouse) er et fyr ved Kapp St. Francis omtrent 30 km fra Humansdorp og 100 km fra Port Elizabeth.
Tårnet på 27,75 meter er blant de høyeste murbygningene i Sør-Afrika. Byggverket ble påbegynt av Joseph Flack, en sivilingeniør og arkitekt som også var involvert i bygginga av Robbeneilandfyret (Robbeneilandvuurtoring). Etter hans død i november 1876 ble byggverket fullført av W.B. Hays. Fyret ble tatt i bruk 4. juli 1878.
Mangen kapell
Mangen kapell er en langkirke fra 1903 i Aurskog-Høland kommune, Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Østre Borgesyssel prosti i Borg bispedømme.
Kapellet ble tegnet av ingeniør Haneborg og oppført av byggmester Martin Johnsen, sønn av Gulbrand Johnsen. Byggverket er i tømmer og har 150 plasser.
Kapellet ble tidligere betjent både av prestene fra Nes og Aurskog prestegjeld. I dag tilhører kapellaniet Aurskog.
Alain Mimoun
Alain Mimoun (født 1. januar 1921 i El Telagh som Ali Mimoun Ould Kacha, død 27. juni 2013 ) var en fransk langdistanseløper av algerisk opprinnelse.
Han vokste opp i en algerisk berberlandsby. I 1939 gikk han inn i den franske kolonihæren, og tok fornavnet Alain. Under andre verdenskrig kjempet han i Italia.
Etter krigens slutt ble han kelner i kafeen til Racing Club de France, der han trente friidrett. Han ble åtte ganger fransk mester på 5000 meter og hele tolv ganger på 10 000. . Under EM 1950 i Brussel tok han sølv på både 5000 og 10 000 meter, begge ganger slått av «det tsjekkiske lokomotivet», Emil Zátopek.
At Mimoun var samtidig med Zàtopek, så lenge ut til å hindre ham i å ta OL-gull. Tre ganger, på 5000 meter under OL 1948 i London og på både 5000 og 10 000 meter under lekene i 1952, måtte Mimoun nøye seg med sølv bak Zatopek. Til tross for rivaliseringen på banen, var Zátopek og Mimoun gode venner. De møttes til en siste dyst på maratonløpet under OL 1956 i Melbourne.
Løpet ble arrangert i sterk varme, noe som så ut til å favorisere Mimoun. Han løp fra det øvrige feltet etter 25 kilometer, og passerte mållinjen som vinner på tiden 2.25,00. Der ventet han på vennen Zátopek, som kom i mål som sjettemann, fullstendig utmattet i den ekstreme heten. Mimoun spurte Zátopek: ''Emil, skal du ikke gratulere meg? Jeg er olympisk mester.'' Deretter omfavnet de hverandre. Mimoun omtalte senere dette øyeblikket som karrierens største.
I 1966, 45 år gammel, ble Mimoun fransk mester på maraton for sjette gang. Samme år løp han 10 000 meter på tiden 30.16,8 – fremdeles den nest raskeste tiden i aldersklassen M 45.
Franz Anton Mesmer
Franz Anton Mesmer (født 23. mai 1734 i Isnang ved Bodensjøen i Tyskland, død 5. mars 1815) var en tysk naturforsker og lege som oppdaget det han kalte «animalsk magnetisme» (magnétisme animal på fransk, fra latin animus som betyr «pust, ånde»). Han mente det fantes et usynlig «fluidum» i og mellom alle kropper som magnetisk energi kunne virke gjennom, og utledet en ritualliknende behandlingsmetode for nervøse lidelser og en rekke andre sykdommer. Mesmer virket for det meste i Wien (1768-1778) og i Paris (1778-1784).
I Frankrike ble Mesmers oppdagelse etterhvert ettergått av en undersøkelseskommisjon som mente at behandlingsmetoden, i den grad den virket, bygde på innbilninger og ikke på noen ny fysisk substans. Kommisjonen kom til et negativt resultat, og Mesmer trakk seg tilbake. «Dyrisk magnetisme» og «mesmerismen» regnes imidlertid som en forløper for hypnotismen; ved å videreføre Mesmers tanker, utviklet James Braid hypnose som metode i 1842. Undersøkelsene av «animal magnetisme» er også en tidlig registrering av placeboeffekten.
Bakgrunn
Franz Anton Mesmer var sønn av forstmester Anton Mesmer (1701—etter 1747) og hans hustru Maria/Ursula (født Michel; 1701—1770). Etter studier ved jesuittenes universiteter i Dillingen og Ingolstadt, begynte han på medisistudier ved universitetet i Wien i 1759. I 1766 publiserte han et doktorarbeid med den latinaske tittel De planetarum influxu in corpus humanum (Om planetenes innflytelse på menneskekroppen), som drøftet månens og planetenes innvirkning på menneskets kropp og sykdommer. Dette var ikke medisinsk astrologi. Han bygget på Isaac Newtons teori om tidevannet, og spekulerte på om visse svingninger i menneskekroppen kunne korreleres til solens og månens bevegelser. Informasjon sammensatt av Frank A. Pattie kan tyde på at Mesmer plagerte avhandlingen fra arbeider av Richard Mead, en eminent engelsk lege og Newtons venn. Men på denne tid var det ikke forventet at doktorarbeider måtte være egen forskning.
I januar 1768 giftet Mesmer seg med Anna Maria von Posch, en rik enke, og etablerte seg som lege i Wien. Om sommere bodde han på landstedet og ble en kunstmesén. I 1768, da hoffintriger forhindre oppførelsen av La finta semplice (K. 51), som den 12-årige Wolfgang Amadeus Mozart hadde komponert 500 siders musikk for, skal Mesmer ha ordnet seg slik Mozarts Bastien und Bastienne (K. 50), en enakrers operaa, ble oppdørt i hands hage,. Mozart-biografen Nissen hevder at det ikke finnes holdepunkter for at denne forestillingen fant sted. Mozart mintes imidlertid hans gunst ved å ta med en komisk referanse til Mesmer i sin opera Così fan tutte.
Magnetismeforskning
I 1774 produserte Mesmer et «kunstig tidevann» i pasienten Francisca Österlin som led av husteri. Han lot henne svelge en mikstur inneholdende jern, og festet magneter på forskjellige kroppsdeler. Hun meldte da at hun følte strømmer av mystiske strømninger gjennom kroppen, og at dette lindret hennes symptomer i flere timer. Mesmer trodde ikke at det var magnetene alene som hadde frembragt lindringen. Det dreide seg om «animalsk magnetisme», trodde han. Etter en kort tid gikk han bort fra bruken av magneter i sitt legevirke.
Samme år samarbeidet han med jesuittpater Maximilian Hell.
Den skandale som fulgte Mesmers mislykkede forsøk på å behandlde en 18-årig musikants blindhet, Maria Theresia Paradis, førte til at han forlot Wien i 1777. I februar 1778 kom Mesmer til Paris, leide seg inn i en bydel med mange av byens rike og mektige, og åpnet legepraksis der. Pariserne begynte snart å strides om hvorvidt de hadde å gjøre med en kvakksalver, eller en som hadde gjort store og nyttige oppdagelser.
Mesmer forsøkte forgjeves å få enten det franske vitenskapsakademi eller Académie Nationale de Médecine til offisielt å anerkjenne læren hans. Han fikk støtt av bare én yrkesmessig og sosialt fremstående lege, Charles d'Eslonr. I 1779 skrev han på forslag fra d'Eslon Mémoire sur la découverte du magnétisme animal (Avhandling om oppdagelsen av animalsk magnetisme), en bok på 88 sider der han fremlegger sine berømte 27 påstander. Noen har senere sammenlignet «den animalske magnetisme» med tradisjonell kinesisk medisins bruk av den såkalte qi (chi), og «mesmerisme» med kinesiske, medisinske qigong-øvelser.
Mesmer og New Age
Mesmers idé om at «tilværelsen består av en universell energi som har helbredende virkning, hører med blant de mest sentrale forestillingene» innenfor den New Age-bevegelsen som vokste fram fra 1970-tallet. Utdrag fra Mesmers bok er utgitt i antologien New Age, 2007.
Pangea
Pangea eller Pangaea er gresk for «alt land» (fra «Παγγαία», pan- betyr «alt-», gaia betyr «land»). Det er navnet på superkontinentet som eksisterte før platetektonikkens prosess hadde skilt kontinentene til den nåværende formen. Pangea omfattet mesteparten av den kontinentale jordskorpen. Superkontinentet oppstod ved en sammenføying av Laurasia i nord og Gondwanaland i sør.
Navnet Pangea ble først brukt av den tyske opphavsmannen av platedriftteorien, Alfred Wegener, i 1920 i hans bok om platedrift, Die Entstehung der Kontinente und Ozeane, hvor han skrev at Pangea spilte en nøkkelrolle.
Kontinentaldriftteorien
Teorien om Pangea ble satt fram av den tyske geofysikeren Alfred Wegener i 1912, hvor han hevdet at kontinentene helt fram til triasperioden (ca. 200 mill. år siden) utgjorde én enhet, et superkontinent, som han gav navnet Pangaea. Dette ble splittet opp i flere enheter som drev fra hverandre. Teorien bygde på likhetspunkter i de forskjellige verdensdelene, kystlinjenes store likhet på begge sider av Atlanterhavet, likhet hva fossile dyr og planter angikk og like bergarter på begge sider av havene. Teorien ble avvist av de fleste forskere på den tid fordi den ikke forklarte hvordan slik kontinentaldrift foregikk.
Forklaringen på kontidentaldriften ble funnet i 1960-årene etter omfattende undersøkelser av havbunnen, platetektonikk, havbunnsspredning.
Paleogeografi
Den geologiske teorien er i korte trekk: Pangea, som lå langt sør begynte å sprekke opp i permtiden, samtidig som deler beveget seg nordover. I juratiden begynte Sør-Amerika å drive vekk fra Afrika. I krittiden løste India, Australia og Antarktika seg ut fra østsiden av det nåværende Afrika.
I begynnelsen av tertiærtiden åpnet Nord-Atlanteren seg, idet Nord-Amerika drev bort fra Vest-Europa og Grønland drev bort fra Norge, og samtidig skilte Australia og Antarktika lag. Rødehavet åpnet seg for 30 mill. år siden, og Island begynte å vokse på Den midtatlantiske ryggen for 20 mill. år siden. Nord-Amerika og Europa fjerner seg fremdeles fra hverandre, slik at Atlanter-havet stadig blir bredere, ca. 2 cm i året. Rødehavet tolkes som et begynnende verdenshav.
Pangea oppstod ved en sammenføyning av et nordlig superkontinent, Laurasia, og et sørlig, Gondwanaland. Pangea var omgitt av urhavet Panthalassa. Kontinentene slik vi kjenner dem i dag oppstod ved fragmenteringen av Pangea, som begynte i jura. Navnet Pangea ble først brukt av Alfred Lothar Wegener.
Foochow Romanized
Foochow Romanized, også kalt Bàng-uâ-cê (BUC; kinesisk: 平話字) eller Hók-ciŭ-uâ Lò̤-mā-cê (福州話羅馬字), er et romaniseringssystem for den kinesiske fuzhoudialekten innen språkgruppen mindong. Det ble utviklet fra midten av 1800-tallet av vestlige protestantiske misjonærer; etter en del variasjon ble det standardisert i 1890-årene. Foochow Romanized ble mest benyttet i kristne kretser, som på misjonsskoler i Fuzhou. Men i motsetning til sin motpart Pe̍h-ōe-jī for språkgruppen minnan slo aldri Foochow Romanized helt igjennom, ikke en gang i kristne kretser.
Nasji
Nasji (russisk: Молодежное движение «Наши», Ungdomsbevegelsen «Våre») er en russisk nasjonalistisk politisk organisasjon, stiftet i 2005 som en støttegruppering for president Vladimir Putin. Den oppfattes av de fleste vestlige observatører som en GONGO opprettet av Putin-regimet. I dokumentarfilmen Putins kyss, som har blitt sendt på NRK, blir organisasjonen sammenlignet med Hitlerjugend. Bureau of Investigative Journalism har beskrevet organisasjonen som «Putins private hær».
I april og mai 2007 arrangerte Nasji daglige protester foran Estlands ambassade i Moskva som protest mot fjerningen av Det sovjetiske Bronsesoldat-monumentet i Tallinn.
Organisasjonen ble beskrevet som et forbilde av Anders Behring Breivik i hans manifest.
Ferdinand Julian Egeberg
thumb|upright=1.2|Ferdinand står bak til høyre, det er hans onkels 90-årsdag (1895). Ellers ser man broren Einar (bak til venstre) og i midten står søskenbarnet, Theodor Christian som skulle bli livlegen til den kommende kong [[Haakon VII.ukjent fotograf]] Ferdinand Julian Egeberg (født 23. november 1842 i Moss, død 12. september 1921 i Tolga i Hedmark) var en norsk forretningsmann og kabinettskammerherre for Oscar II. Egeberg huskes blant annet fordi han i 1919 innstiftet Egebergs ærespris (egentlig «Kabinetskammerherre Egebergs ærespris for alsidig idrett»).
Familie
Han var sønn av rittmester Peder Cappelen Egeberg (1810–1874) og Hanna Wilhelmine Scheel (1813–1873) fra Moss. Han var bror av Einar (1851–1940).
Ferdinand giftet seg 1876 i Trefoldighetskirken (Oslo) med Lucy Parr (1853–1937) fra Drøbak. Før bryllupet ble Lucy malt av Christian Krohg; et maleri som i dag eies av Nasjonalgalleriet. De fikk seks barn. Familien bodde i Oscarsgate 45 i Kristiania, med sommersted på Snarøen. Blant barna var bergingeniøren Ferdinand Peder Egeberg (1889–1965), som i 1919 startet firmaet ''Ferd. P. & Co.''; han bodde også i Oscarsgate 45. En annen sønn var Westye Parr Egeberg (1877-1959), som ble eier av Bogstad gård da han giftet seg med Nini Wedel-Jarlsberg. Datteren Esther Lucy Egeberg fikk fire barn med Severin Finne, deriblant kunstneren Ferdinand Finne og arkitekten Hans-Gabriel (Tommy) Finne.
Yrkesliv
Ferdinand Julian Egeberg ble sjøkadett i 1857. I 1864 ble han secondløytnant i Marinen, og etter et studieopphold i engelsk orlogstjeneste 1865–1868 ble han utnevnt til premierløytnant i 1874.
Etter farens død måtte Ferdinand måtte si opp jobben i marinen, og sammen med broren Einar begynne i familiefirmaet Westye Egeberg & Co. Dette var et trelastfirma etablert i 1800. Brødrene drev firmaet sammen med onkelen, Westye Martinius (1805–1898), inntil han ga seg i 1893. I brødrenes tid etablerte de eget høvleri på Sørenget.
Ferdinand Julian Egeberg ble etter Oscar IIs kroning i 1872 utnevnt til kabinettskammerherre, en rang som gjorde ham til en av kongens nærmeste fortrolige. Under kongens europatur i 1888 ble Ferdinand tildelt Italias kroneorden (storoffiser), den franske Æreslegionen (offiser) en portugisisk orden (Conc.O) og en spansk (K.Sp.III.O). Tre år senere ble han tildelt St. Olavs Orden. Da prins Carl (senere kong Haakon VII) i 1897 giftet seg med sin Maud Charlotte Mary Victoria, ble Ferdinand Julian Egeberg kommandør av Dannebrogordenen. I 1895 hadde han fått den svenske Nordstjerneordenen. Han mottok også flere andre ordener.
Egebergs Ærespris
I 1919 innstiftet han Kabinetskammerherre Egebergs ærespris for alsidig idrett, som fremdeles blir tildelt utøvere som utmerker seg med topprestasjoner i to eller flere idrettsgrener.
Prisen ble lenge utdelt på Tolga i Østerdalen i Hedmark, hvor Egeberg hadde en jakteiendom.
Dødsfall
I 1921 omkom han på fjellet ovenfor Tolga etter et vådeskudd.
Svømming under Sommer-OL 2008 – 100 meter fri menn
Øvelsen 100 meter fri herrer ved Sommer-OL 2008 fant sted mellom 15. og 17. august i Beijing nasjonale vannsportsenter.
Tim Owens
Tim «Ripper» Owens (født Timothy S. Owens 13. september 1967 i Akron i Ohio) er en amerikansk vokalist.
Svømming under Sommer-OL 2008 – 100 meter fri menn
Det ble avholdt ni innledende heat. Plasseringene som blir oppnådd i de enkelte heatene hadde ikke direkte betydningen, bare utøverne med dem seksten beste tidene gikk videre til semifinalene. De to semifinaleheatene som ble avholdt bestod av åtte svømmere. Svømmerne med de åtte raskeste tidene igjen gikk til finalen. Kvalifikasjonskravene for øvelsen var 49,23 sekunder (A-krav) og 50,95 sekunder (B-krav). De nasjonale olympiske komiteene med to eller flere svømmere som tilfredsstilte kunne stille med inntil to av svømmerne, ellers kunne de stille med en svømmer som hadde oppnådd B-kravet.
Trefoldighetskirken (Arendal)
Trefoldighetskirken, egentlig Hellige trefoldighets kirke, i Arendal er menighetskirke for Trefoldighet menighet i Trefoldighet sogn, Arendal prosti. Kirken er en basilikal korskirke i nygotikk med korte korsarmer. Den er den tredje kirken på samme lokalitet i Arendal, og alle har hatt samme navn.
Tim Owens
Han startet karrieren som vokalist i bandet Winters Bane, men forlot bandet i 1993, og ble vokalist i et Judas Priest coverband. Samtidig sto Judas Priest uten vokalist, og Owens ble ny vokalist i bandet han framførte coverlåter av. Denne historien var så spektakulær at det i 2001 ble utgitt en film, Rockstar, løst basert på dette. Owens deltok på to studioalbum og to konsertalbum med Judas Priest.
Trefoldighetskirken (Arendal)
Planene om bygging av dagens kirke ble vedtatt av Arendal bystyre i 1883. Grunnsteinen ble nedlagt 7. august 1885, 23. desember 1887 ble det foretatt en full test av belysningen fra 180 gassbluss, og 29. juni 1888 ble kirken vigslet av biskop Jacob Sverdrup Smitt.
Tim Owens
Da Rob Halford returnerte til Judas Priest i 2003, ble Tim «Ripper» Owens den nye faste vokalisten i Iced Earth. Allerede før Matt Barlow forlot Iced Earth samme år, hadde Jon Schaffer fra Iced Earth vært i kontakt med Owens, og han gikk nesten umiddelbart i studio med Iced Earth. I begynnelsen 2004 ble albumet The Glorious Burden utgitt. I 2005 startet Owens bandet Beyond Fear som kom med sitt debutalbum i 2006. I desember 2007 forlot han Iced Earth etter at det ble klart at Matt Barlow returnerte. I 2008 ble han med Yngwie Malmsteens Rising Force, og i 2009 turnerte han Europa med bandprosjektet Hail!, som han sto bak sammen med Megadeth-bassist David Ellefson.
Owens har fått kallenavnet «Ripper» fordi han som Judas Priest-vokalist utmerket seg særlig på sangen «The Ripper».
Utgivelser
Beyond Fear
Iced Earth
Judas Priest
Winter's Bane
Fanaråken Opp
Fanaråken Opp er et motbakkeløp i Jotunheimen som arrangeres av IL.Fanaråk. Løypa starter på Turtagrø på 868 meters høyde, og har målgang på toppen av Fanaråken på 2068 meter. Løypa er 8,6 km lang og første halvdel av løpet er slak stigning eller flatt før det etter ca. 4 km stiger bratt oppover.
Trefoldighetskirken (Arendal)
Kirken ligger på Tyholmen i Arendal sentrum, i krysningen mellom Friergangen og Kirkegaten. Den er et markant byggverk med sitt kirketårn på over 88 meter, Norges nest høyeste, og kirkebasaren ut mot Friergangen. Kirken er også omtalt som «Skagerrak-katedralen». Kirken ble plassert slik at tårnet er mot nord og alteret mot syd.
To år før kirken var ferdigbygget, i 1886, inntraff Arendalskrakket, som medførte flere konkurser og økonomiske vansker for Arendal. Dette hadde store konsekvenser for byggingen av kirken, da en ikke hadde økonomiske midler til å kjøpe inn inventar som kirkeorgel og altertavle, samt at man måtte velge rimeligere løsninger, blant annet i forhold til vinduer, kirkeklokker og urskiver. Planene om glassmalerier i vinduene ble skrinlagt, og det ble bestilt katedralglass i fargede mønstre i blyinnfatning istedenfor.
Opprinnelig hadde kirken 1 400 sitteplasser. I dag er antall plasser redusert til ca. 850 på grunn av gjeldende forskrifter om brannvern.
Kirken var den første i Norge som tok i bruk elektrisk oppvarming, allerede i 1894.
Første Trefoldighetskirke
Kongen ga tillatelse til bygging av byens første Trefoldighetskirke i januar 1669. Det ble protestert fra sognepresten i Holt, da Arendal tilhørte Holt prestegjeld. Han uttalte: «De byggede den for sin Magelighets Skyld, da de var blevne meget formuende». Arendalsfolket ønsket ikke å reise lang vei for å komme til kirken, og det å ha egen kirke ga også selvstendighet og identitet. Kirken ble annekskirke til Holt sogn, og ble ferdigstilt i 1670 på stedet som idag er «Anton Chr Houens plass», en minnelund over de falne fra andre verdenskrig, rett ved dagens kirke. Plassen fikk navn etter Anton Christian Houen, som donerte 12 000 kr til nytt orgel i dagens kirke.
Kirken var en Y-kirke, bygget i laftet tømmer hentet i nærområdet, og lå i retning øst-vest. Byggmester var Johannes Halsteinson fra Skjold, og prisen for hans tjeneste kostet 400 riksdaler. Den østre delen av kirken delte seg i to fløyer, i den ene var det alter og kongestol, i den andre et orgel. Prekestolen sto der fløyene møtes. Kirken ble innviet 6. desember 1670 og fikk navnet « Hellig Trefoldighetskirke». Y-kirken er et særnorsk fenomen og kun 10 slike ble bygget, de fleste på slutten av 1600-tallet. Ved vigselen fikk kirken i gave et votivskip (kirkeskip) og et par messinglysestaker av kjøpmann Michael Suhm, tidligere rådmann i Skien. Votivskipet har i ettertid forsvunnet, og regnes som tapt. Det tok imidlertid 35 år før byen ble eget prestegjeld i 1705.
Bryn kirkegård
Bryn kirkegård er anlagt i 1861 og ligger ved Bryn kirke på Rykkinn i Bærum. Den er på 70 dekar med 6 800 graver og er utvidet flere ganger.
Katolsk sosiallære
Katolsk sosiallære er et begrep som omfatter den lære Den katolske kirke har stått for innen alle områder som omhandler det kollektive aspekt ved menneskeheten siden midten av det 19. århundre. Selv om kirkens lære i mange tilfeller er eldre, ble den bearbeidet til en systematisk tilnærmelse til sosiale spørsmål først etter at marxismen og andre sosialistiske bevegelser fikk øket tilslutning etter den industrielle revolusjon.
Trefoldighetskirken (Arendal)
Første Trefoldighetskirke
Kirken fikk så nytt kirketårn i oppmurt stein med tårnhatt og spir i 1714. Fra starten hadde ikke kirken orgel, og da byen fikk kjøpstadstatus i 1723 ble det krav om å få et orgel. Det var dansken Peter Lorentzen Elster som fikk i oppdrag å bygge det, et 13 stemmers orgel som sto ferdig samme år som byen fikk byrettighetene. I 1736 ble den søndre fløy bygget ut, og en kontorstol med portretter av danske monarker anskaffet. Byen opplevde kraftig ekspansjon grunnet økende trelashandel og voksende rederivirksomhet med tilhørende skipsbygging. Kirken ble derfor talt for liten. Den ble revet i 1832 for å gi plass til ny kirke på samme sted.
Katolsk sosiallære
Selv om kirken ikke gir noen bestemt politisk retning sin støtte, hevder den at dens lære også gjelder på det offentlige (politiske) området, ikke bare det private.
Fanaråken Opp
Løpet ble første gang arrangert i 2004 som en del av en duathlon. I 2007 fikk løpet status som Norgesmesterskap i motbakkeløp, det har siden også blitt arrangert som et rent motbakkeløp. Løpet regnes som et av de mest spektakulære i sitt slag og har Nord-Europas høyeste målgang.
Katolsk sosiallære
Kristeligdemokratiet, en politisk bevegelse i flere europeiske land, bygger i vesentlig grad på katolsk sosiallære. Den har også påvirket mange andre politiske bevegelser i varierende grad i andre kristne land, også i land som ikke er katolske.
Blant fundamentale prinsipper i katolsk sosiallære kan nevnes:
Fylkesvei 3466
Fylkesvei 3466 går mellom Gjeving og Risøya i Tvedestrand kommune.
Trefoldighetskirken (Arendal)
Andre Trefoldighetskirke
Byens andre kirke ble bygget i empirestil i 1836 på samme plass som den første kirken. Denne kirken var tegnet av Christian H. Grosch, var oktogonal, og hadde 555 sitteplasser. Grunnsteinen ble nedlagt i 1833 av kronprins Oscar (senere konge av Sverige og Norge). Bygget hadde preg av sentralkirke med åttekantet grunnplan med pyramidetak. Klokketårnet var stilt inntil bygget. Innvendig var åttekantformen gjentatt med åttekantede pilarer som bar de pyramideformede takhvelvet. Det var også gallerier i to etasjer. Kirken var oppført i utmurt bindingsverk kledd med panel.
Kirken hadde ikke altertavle, men en stor gipskopi av Bertel Thorvaldsens berømte Kristus-skulptur. Da kirken ble revet i 1888 ble skulpturen gitt til Froland kirke, sammen med en dåpsfigur som kom sammen med skulpturen, også laget av Thorvaldsen. Kristus-skulpturen sto der istedenfor altertavle frem til 1959, da kirken fikk sin opprinnelige altertavle fra 1700-tallet. I 1964 ble den gitt i gave i tre deler til Aust-Agder-Museet, der den fremdeles befinner seg i en del, etter at den ble montert sammen igjen av en lokal gipsmaker.
Kirken fikk sitt orgel fra den gamle kirken, og ble så skiftet ut i 1876, da det var 150 år gammelt. Det nye orgelet ble også bygget av en danske, Claus Jensen, som ble anbefalt av orgelspesialist Ludvig Mathias Lindemann. Dette orgelet ble flyttet til Bjorbekk kirke da kirken ble revet etter at dagens kirke var ferdigstilt.
Dagens kirke
I 1880, da Arendal var på høyden som sjøfartsby, ble det bestemt å bygge ny kirke. Fra 1830 til 1880 ble folketallet i byen mer enn doblet, fra 2 000 til 4 500. Både byens skoler og den gamle kirken, som ikke var mer enn femti år gammel, hadde for dårlig kapasitet. Det var i lengre tid strid om i hvilken rekkefølge en skulle bygge. «Arendals nye almueskole» ble oppført først, og sto ferdig i 1872 på Munkehaugen i Munkegaten. Valget sto nå mellom «Arendals offentlige skole for en høyere utdannelse» og ny kirke. Det var tre tomter som var aktuelle for kirken, en tomt i Vestregate ved Blødekjær, en tomt i Kilebakken, eller den gamle kirketomten. Bystyret vedtok 7. oktober 1878 at skolen skulle bygges på tomten ved Kilebakken, og i august 1881 sto skolen ferdig. I 2011 heter den Arendal videregående skole avd. Tyholmen. Høsten 1883 ble det bestemt av formannskapet i Arendal kommune at kirken skulle bygges på Tyholmen ved den gamle kirken.
Det ble så utlyst en arkitektkonkurranse på design av kirken. Premiene var på 1 000 og 800 kr for de to beste forslagene. Kravene til bidragene i konkurransen var blant annet at kirken skulle være i gotisk stil, ha ett tårn, byggesummen måtte ikke overstige 150 000 kr, det skulle være 1200 sitteplasser, være plass til en kirkebasar under kirken, og plass til tre større klokker i tårnet. Konkurransen ble vunnet av den 27 år gamle arkitekten Christian Fürst som var elev av den tyske arkitekten Johannes Otzen, en toneangivende representant for nygotikken, og som slik Otzen utviklet den, gikk under navnet «Hannover-Gotik». Fürsts konkurranseutkast hadde tittelen «Excelsior» (som betyr «i høyden», «til himlene», «alltid oppad»), og som ses i Trefoldighetskirkens høye, strebende tårn og ekstremt vertikale orientering for øvrig. Andreplass i konkurransen gikk til arkitekt Herman Bacher for utkastet «Q.F.F». Trefoldighetskirken er en nesten tro kopi av Johannes Otzens St. Gertrud-kirke i Hamburg. Fürst var også arkitekt for Sagene kirke i Oslo. Byggmester Carl Wagle oppførte kirken vegg i vegg med den gamle, som først ble revet etter at den nye ble ferdigstilt.
Grunnsteinen ble nedlagt fredag 7. august 1885. Nedleggelsen ble utført ved en stor seremoni, og byens butikker ble anmodet om å holde stengt fra klokken 10 til 13. Menighetens voksne mannlige medlemmer ble anmodet om å møte ved Rådhuset klokken 10:30, hvor en så gikk i prosesjon frem til kirketomten.
Bruk
Kirken brukes til å holde gudstjenester og vanlige seremonier i Den norske kirke, som konfirmasjoner, dåp, bryllup og begravelser, men også konserter og musikkarrangementer, utstillinger og foredrag. I anledning det nye orgelet ble det i 2011 arrangert «Orgelfestdag». På 17. mai holdes det festgudstjeneste og bekransing av statuen på «Anton Chr Houens plass».
Eksteriør
Kirken er utvendig forblendet med tegl. Taket er tekket med dobbeltfalsede kopperplater. Påvirkningen fra Otzen sees også i denne materialbruken, forblendsten ble valgt, en tegltype med særlig glatt overflate som var utviklet for å stå uten puss. Hjørner og innramninger har profiler murt i forskjellige typer formtegl. Murflatene er variert i formen og markert med bånd av glassert tegl. Huggen granitt er brukt på utsatte partier.
Interiør
Kirken er pusset innvendig med teglforblendete hvelvbuer, søyler og hjørner. Horisontale bånd av malt treverk med utskårne ornamenter. Hovedfarge på galleribrystning er en mørk, grønnlig mellomgrå. Store deler av interiøret er tegnet av Egon Schmüser (1860–1925) som var medstudent til Fürst. Han bosatte seg i Arendal. Inventaret hadde også Otzens arbeider som forbilde, men planene ble endret underveis så den ferdige kirken skilte seg mer fra hans arbeider. Galleriene ble trukket litt frem mellom søylene slik at en fikk en balkongaktig virkning, mens gallerifronten i tverrskipet ble trukket tilbake slik at sentralrommet i krysset ble enda mer markert. Galleriene hviler på murte buer, også etter modell av Otzen.
En senere senkning og større utvidelse av det opprinnelige lille orgelgalleriet har endret rommet en del, men forsterker opplevelsen av sentralrommet. Det ble diskutert om det skulle være murte hvelv, men de ble bygget i tre understøttet av høye teglmurte buer.
Inventar
Prekestol, alter og døpefont er tegnet av Schmüser og utført av snekker H.P. Larsen i Arendal. Han bygde også kirkebenkene, etter å ha vunnet en anbudsrunde hvor han hadde den laveste prisen (4 000 kr) av åtte anbud. Kontrakten slo fast at benkene skulle leveres av mest mulig kvistfrie, fullstendig tørre furumaterialer. De skulle også være kontrollert og godkjent av bygningskonduktøren. Hver enkelt sitteplass skulle beregnes til 84 x 50 centimeter.
Sigøynerfestivalen
Sigøynerfestivalen (fullt navn: Den norske sigøynerfestivalen – Iagori) er en festival for sigøynerkultur som arrangeres av norske sigøynere.
Trefoldighetskirken (Arendal)
Inventar
Kirken har seks gyldenlær brudestoler som er laget av kirkens klokkerprest, Alv Kapstad. Disse ble «kjøpt» i 1952 for 4 268 kroner og 48 øre, som var en pengegave med renter fra Theodora Bull. Summen var symbolsk, da verdien var langt høyere. Lesepulten i koret samt oppslagstavlen i våpenhuset er laget av tidligere menighetsformann Rolf Tallaksen, og ble gitt som gaver til kirken.
Sigøynerfestivalen
Den har blitt arrangert i Oslo siden 1999. Initiativtager var sigøynerartisten Raya Bielenberg og hennes familie.
Trefoldighetskirken (Arendal)
Votivskip
Votivskipet i kirken er den tremastete fullriggeren «Varg», laget av Emil Bakken fra Nesgrenda i Tvedestrand. Hun ble laget på oppdrag fra Arendal Sjømannsforening, som hadde innsamling for å skaffe kirken et votivskip, så sent som på 1960-tallet. Prisen var 2 660 kr. Kirken fikk overrakt skipet 29. juni 1969, på dagen 81 år etter at kirken ble vigslet. Det ble overlevert av kaptein Solhøi, sjømannsforeningens formann, til Nils Tore Myhre, formann i menighetsrådet. Skipet henger høyt mellom de to store lysekronene i hovedskipet.
Sigøynerfestivalen
Blant festivalens målsetninger er å presentere de fremste utøverne innen sigøynermusikk, og å formidle sigøynernes musikk og kultur.
Trefoldighetskirken (Arendal)
Altertavlen
Økonomien gjorde at man ikke hadde råd til altertavle da kirken var ny, og man hadde istedenfor et forgylt kors på blå bunn, med underskriften: «Gud gjorde Fred ved Hans Korses Blod. Col. 1.20.»
I 1898 mottok sokneprest Johannes Christian Irgens et brev fra Birgithe Thommesen, Jens T. Thommesens enke, hvor hun tilbød seg å donere 6 000 kroner til et «alterbillede» til minne om hennes avdøde mann. I slutten av januar 1900 sendte August Eiebakke et utkast til motiv og ramme, og forslag til inskripsjon. Kirketilsynet godkjente utkastet 2. februar, men ønsket at Eiebakke skulle konferere med kirkens arkitekt om utformingen av rammen.
Motivet «Jesus velsigner de elleve apostler før sin himmelfart» viser Jesus som velsigner sine apostler før han reiser fra jorden på Kristi himmelfartsdag, 40 dager etter oppstandelsen, som beskrevet i evangeliet etter Lukas 24.50. Motivet ble godkjent som forelagt. Fremtredende teologer i Den norske kirke i malerens samtid har visstnok vært modeller for apostlene. Disse skal være: Gustav Jensen, Lars Dahle, Jens Gleditsch, Erling Grønland, Christopher Bruun, Kjeld Fredrik Karl Stub og Edin Holme. Underskriften lyder: «Luk Ev 24.50: Han førte dem ud til Bethania og han oppløftede sine Hænder og velsignede dem».
Før altertavlen kunne settes opp måtte de fem loddrette vinduene under rosettvinduet mures igjen. Dette kan fremdeles sees fra utsiden. Det måtte søkes tillatelse fra Kirkedepartementet om dette, og den ble innvilget, men på betingelse at det ble laget to like vinduer på hver side av koret som erstatning.
Den ytre rammen til altertavlen ble laget på Arendal Møbelfabrik, og rammen ble malt av Leonard Richard d.e. Enkefru Thommesen tok på seg påkostningen av rammen, 1 000 kr. Totalt kom altertavle med ramme og arbeid på 8 143,30 kroner. Ombyggingen av vinduene i koret dekket bykassen, og alt arbeidet tok omtrent to år. Arbeidet var ferdig sommeren 1901, og en høytidelig innvielse av den nye altertavlen ble holdt søndag 21. juni samme år.
Maleriet «Kongenes tilbedelse»
«Kongenes tilbedelse» er en kopi av et maleri av en tolkning i kobberstikk av Cornelius Galle (1500-tallet). Originalen ble malt av Giovanni Stradano (Jan van der Straat). Dette maleriet ble malt på slutten av 1600-tallet, og gitt i gave til Trefoldighetskirken i 1887 av Anton Chr. Houen sammen med donasjonen til nytt orgel til kirken. Maleriet var tenkt som altertavle, men var for lite. Det ble istedenfor hengt på høyre siden av korbuen. Etter brannen i kirken i 1902 ble bildet totalskadet (trodde man), og fjernet. Ved installasjon av elektrisitet i kirken i 1934 ble det funnet på loftet, og det ble renset av kunsthandler Tønnes Danielsen og hengt opp igjen. Etter en anonym pengegave ble det restaurert av konservator Gerhard Gotaas hos Riksantikvaren i 1946. Maleriet er malt på treplank, og henger fremdeles i korbuen på høyre side i kirken.
Maleriet viser de tre vise menn som kneler for jomfru Maria og Jesus-barnet utenfor stallen i Betlehem. Josef står i stalldøren.
Orgelet
Dagens kirke fikk sitt første kirkeorgel i 1888 da kirken var ny. Orgelet var levert av selskapet «August Olsens enke», etter den kjente norske orgelbyggeren August Nielsen, og var en gave fra Anton Christian Houen, da byen ikke hadde råd til å kjøpe orgel på grunn av bankkrakket i byen i 1886. Orgelet hadde 26 stemmer, og 1 350 piper, og prøvespillingen av orgelet foregikk 18. desember. Orgelet ble bygget om og vesentlig utvidet i 1957 av J. H. Jørgensens orgelfabrikk etter en pengedonasjon fra skipsreder Arnt J. Mørland. Orgelet fikk da 44 stemmer.
I 2010 fikk kirken et nytt og stort orgel levert av den tyske orgelbyggeren Konrad Mühleisen i det tyske orgelbyggerfirmaet Werkstätte für Orgelbau Mühleisen. Orgelet kostet elleve millioner kroner og ble innviet 28. november. Det har 59 stemmer, 3 900 piper som er fra fire millimeter til syv meter lange, og er per 2010 Norges fjerde største kirkeorgel. Stilen er tysk-romantisk.
Klokker
Klokkespillet som er montert i tårnet er produsert av Olsen Nauen Klokkestøperi på Nauen gård ved Sem i Tønsberg kommune, og var en gave fra Aust-Agder Sparebank i 1973, da Arendal by feiret sitt 200-årsjubileum. Klokkespillet består av 16 klokker. Kirketårnet fikk i 1957 også installert store høyttalere. Gjennom en mikrofon hengende fra takhimlingen inne i kirken kunne orgelmusikk spilles utover hele byen ved høytider og særlige anledninger. Dette anlegget ble installert på nytt samtidig som kirken fikk nytt orgel i 2010.
Tårnuret
Tårnuret ble flyttet fra den gamle kirken til dagens etter å ha blitt gjennomgått av urmaker J.E. Bech fra Arendal. Dette av økonomiske årsaker. Uret er laget av den danske tårnurmakeren Anders Hansen Funch (1806–1864). Det var ønske om transparente glassurskiver i kirketårnet, men dette ble skrinlagt på grunn av den økonomiske situasjonen. Man valgte isteden kobberskiver med forgylte tall, som også er mer holdbart. Skivene er 2,75 meter i diameter, og ble levert av tyske I.F. Weule, Bockenem i Westfalen. Selve urverket er ikke lengre i daglig drift, og viserne styres via et elektronisk urverk.
Kirkebasaren
Trefoldighetskirken ligger i et skrånende terreng på Tyholmen, og for å gi kirken verdige omgivelser ble det like etter at kirken var oppført bygd en kirkebasar rundt kirken ut mot gata. Kirkebasaren har rundbuer, og er den eneste kirkebasar i Norge som er planlagt og bygd samtidig med kirken. Kostnaden for oppføring var 33 000 kr. Kirkebasaren ble i 2005 revet på grunn av omfattende skader og gjenoppført med de opprinnelige detaljer i hugget naturstein og teglstein murt med kalkmørtel. Prosjektet kostet 33 millioner, og var ferdig i 2006.
Kirkebasaren inneholder idag blant annet et gatekapell, gatekafeen «Kardinal» menighetskontor for Trefoldighet menighet og 7-Eleven.
Værhanen
Værhanen på kirketårnet er et smijernsarbeid fra 1888. Den ble delt i to ved et lynnedslag i 1980. Den løse delen ble kort tid etter fjernet med helikopter, men først i 2010, 30 år senere, ble resten hentet ned med heisekran, og de to delene gjenforent av smed Erik Gjendem fra Arendal. Totalprisen på reparasjonen kom på 100 000 kr, 57 000 for smedarbeidet, 40 000 for heisekran, samt noe til elektriker.
Brannen i 1902
13. januar 1902 rett før klokken 06.00 om morgenen ble det avfyrt to brannskudd i Arendal, Trefoldighetskirken brant. Det var Gundersen, skipperen på dampskipet «Trafik», som oppdaget røyk da han gikk forbi kirken. Brannens arnested var i varmeanlegget i kjelleren under koret, og det ble relativt store skader i koret før brannvesenet fikk slukket brannen. Av inventar var døpefonten forkullet, maleriet «Kongenes tilbedelse» ble antatt ødelagt og lagt bort, prekestolen var uskadd, altertavlen hadde sotskader, alterduken og messehagelen var ødelagt, og noen kirkestoler var sterkt svidd. Kirken måtte males på nytt, og malemester Rasmus Boye fikk oppdraget etter en anbudsrunde. Fargen ble nå stålblå. Oppussingen etter skadene tok et halvt år og kostet rett over 25 000 kr, og ble dekket av forsikringsselskapet. Gudstjenestene ble i perioden kirken var stengt holdt vekselvis i Arendal bedehus og Barbu kirke. Første gudstjeneste i Trefoldighetskirken etter brannen ble holdt 27. juli 1902.
Varmeanlegget ble gjort sikrere etter brannen, og ved reparasjon av kirken i 1937–1938 ble det lagt inn elektrisitet og elektrisk oppvarming. I denne forbindelse ble «Kongenes tilbedelse», som man trodde var godt tapt, funnet på loftet, og etter rensing ble det hengt opp på plassen sin igjen. I 1963 ga arendalitten Trygve Elmenhorst et brannslukningsanlegg (overrislingsanlegg) i gave til kirken.
Kirkegård
Arendal kirkegård ligger på Høgedal i utkanten Arendal sentrum, om lag to kilometer fra Trefoldighetskirken. Den ble vigslet og tatt i bruk i 1814. Byens første kirkegård, som ble anlagt i 1709 på Tyholmen, var da for liten etter at folketallet hadde øket på 1700-tallet, og stedet var heller ikke egnet som kirkegård.
Vietnam under Sommer-OL 1988
Vietnam under Sommer-OL 1988. Ti sportsutøvere fra Vietnam deltok i fem sporter under Sommer-OL 1988 i Seoul. De vant ikke noen medaljer.
Sigøynermusikk
Sigøynermusikk er en musikkform som oppstod blant folkegruppen sigøynere, et omvandrende folk i Europa.
Sigøynermusikken har også påvirket musikkformer utenfor folkegruppen, bl.a. den spanske musikkformen flamenco.
Limón
Limón, også kjent som Puerto Limón, er en by i Costa Rica og administrasjonssentrum i provinsen Limón. Distriktet Limón hadde 61 072 innbyggere i 2011. Limón er landets viktigste havn i Karibia.
I Limón bor flertallet av landets innbyggere med afrikansk herkomst. Opprinnelig kom de hit fra Jamaica i forbindelse med utbygging av jernbane mellom San José til Limón på slutten av 1800-tallet.
I Limón arrangeres det hver 12. oktober en festival for å feire Christofer Columbus' første ilandstiging på Limónkysten i 1502.
24. februar 2007 ble en raner drept av en gruppe amerikanske turister under et ransforsøk.
Slaget om Monte Cassino
Slaget om Monte Cassino (også kjent som slaget for Roma og slaget for Cassino) var en serie på fire slag under den andre verdenskrig, utkjempet mellom de allierte med den intensjon å slå igjennom Gustavlinjen og overta Roma, og Tyskland ved Monte Cassino, Benediktinerklosteret mellom Roma og Napoli, hvor tyskerne forsvarte Gustavlinjen.
Meizhou (øy)
Meizhou (kinesisk: 湄洲岛, også romanisert Meichow og Meichou ) er en øy i Meizhoubukten i bydistriktet Xiuyu i byprefekturet Putian i Folkerepublikken Kinas provins Fujian. Den er på 16 kvadratkilometer og har en 20 kilometer lang sandstrand.
Slaget om Monte Cassino
I begynnelsen av 1944 var den halvdel av Gustavlinjen okkupert av tyskerne, som holdt Rapido, Liri og Garihlianodalene og noen topper og høyder rundt områdene. Men ikke den historiske klosteret i Monte Cassino, som ble stiftet i 524 av St. Benedict, selv om de bemannet defensive posisjoner i bakkeskrentene nedenfor klosterhøydene. Den 15. februar ble klosteret som lå oppe på en høyde, med utsikt over byen Cassino ødelagt av amerikanske B-17, B-24, B-25, og B-26 bombefly. To dager etter bombingen, strømmet det inn med tyske fallskjermjegere for å forsvare ruinene. Fra 17. januar til 18. mai, var det angrepet av de allierte fire ganger, med tap på 54 000 for de allierte og 20 000 for de tyske styrkene.
Meizhou (øy)
Øyas mest kjente severdighet er Mazutempelet som ble bygd i år 987. Her rager en 14,5 meter høy statue av gudinnen Mazu. Den er bygd med 365 steiner, en for hver av årets dager. Ettersom Mazus fødselsdag markeres 23. mars hvert år, fører 323 trinn opp fra tempelet til statuen.
Slaget om Monte Cassino
Strategisk bakgrunn
De alliertes invasjon av Italia i september 1943 ble etterfulgt av en fremrykning nordover på to fronter, langs de to kystene på hver side av den sentrale fjellkjeden Appenninene som er «ryggraden» i Italia. På den vestre fronten rykket den amerikanske 5. armé, kommandert av general Mark Clark, fra hovedbasen i Napoli opp langs den italienske «støvel». Dette tok lang tid på grunn av det vanskelige terrenget, vått vær og dyktig, tyske forsvar. Tyskerne kjempet fra en serie av forberedte posisjoner, laget slik at de skulle påføre den allierte framrykkingen maksimal forsinkelse og siden kunne trekke seg tilbake for å kjøpe tid til ferdigstillelsen av forsvarsposisjonene i Gustavlinjen rundt 10 mil sør for Roma. Den opprinnelige tanken om at Roma skulle falle innen oktober 1943, viste seg som alt for optimistisk.