cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gestapo
Historie
Etter krigen ble mange tidligere Gestapo-offiserer brukt i forbindelse med opprettelsen av sikkerhetstjenestene i Vest-Tyskland. Mellom 40 000 og 60 000 Gestapo-agenter hadde overvåket ca. 80 millioner tyskere, samt befolkningen i okkuperte områder. Til sammenligning hadde Stasi over 90 000 ansatte til å overvåke ca. 17 millioner østtyskere, men Gestapo opererte i et land der angiveri var en patriotisk plikt. 41% av de Gestapo-sakene som var rettet mot jøder, begynte med angiveri eller anmeldelse; bare 19% skyldtes Gestapos egen aktivitet. Undersøkelse av Gestapo-arkivet fra Würzburg viste at 57% av de arresterte jødene var angitt av sine tyske medborgere.
I Norge
Gestapo arresterte, forhørte, torturerte og fengslet motstandsfolk og sivile – og likviderte dem. Det sto skrekk av navnet, som folk ofte brukte om hele Sipo.
Victoria terrasse i Oslo ble kjent som «Gestapos hovedkvarter». I Bergen holdt Gestapo/Sipo til i Veiten 3, egentlig Bergens Haandværks- og Industriforenings hus, i Kristiansand i Statsarkivet (Arkivet), i Trondheim i Misjonshotellet, i Stavanger i Solvang aldershjem på Eiganes, i Arendal i Iuellsklev 4, Helleborg 1 i Ålesund, og i Tromsø i Rødbanken. Gestapo-huset på Lillehammer, Trararo, ble revet i 2015.
Hovedoppgaven til Gestapo i Norge var å bekjempe motstandsbevegelsen, og det var i overkant av 850 ansatte i Sipo i Norge da krigen tok slutt. Sipo hadde direkte ansvar for minst 171 norske dødsfall fra januar 1942 til 1945. I tillegg til vanlige forhørsmetoder kunne Gestapo ta i bruk tortur.
SS-Oberführer Heinrich Fehlis var leder for Sicherheitspolizei (Sipo) og Sicherheitsdienst (SD) hvor han etterfulgte SS-Oberführer Franz Walter Stahlecker som sjef for Sipo og SD i Norge i november 1940 og var Befehlshaber (BdSuSD) ved Victoria terrasse. I februar 1945 flyttet han sitt hovedkvarter til Festung Furulund i Oslo vest, mens Sipos kommandør ble igjen på Victoria terrasse. Den 5. februar 1944 overtok dr. juris og tidligere leder av en drapsskvadron i Einsatzgruppe Karl Rudolf Werner Braune som kommandør av sikkerhetspolitiet SIPO og Sicherheitsdienst i Oslo. Tre år tidligere hadde Werner Braune ledet et massedrap i Ukraina. Jurisdiksjonen dekket hele Østlandet fra svenskegrensen, med Østfold i sør til Dovre i nord og vest mot Årdal. Ved frigjøringen i mai 1945 tjenestegjorde 367 personer i denne gruppen.
Ved rettsoppgjøret i Norge ble 103 ansatte i Sipo dømt for krigsforbrytelser. I tillegg ble noen dømte for alliert rett, og mange ble utleverte til andre land og dømt der. Fehlis begikk selvmord i mai 1945. Werner Braune ble dømt til døden og hengt i 1951.
Etter hvert som amerikanske arkiv fra etterkrigstida har blitt åpnet, finner en mange av de ledende Sipo-folka igjen i organisasjoner underlagt CIA, for eksempel var Sipo-kommandørene Ernst Weimann (i Bergen) og Oswald Poche (i Tromsø) knyttet til Gehlenorganisasjonen.
Ansatte i det hemmelige politiet i Tyskland bar ikke uniform i tjenesten. Etter at bevæpnede sivilkledde Gestapo-menn i Polen høsten 1939 ble forvekslet med polske motstandsfolk og skutt av annet tysk personell, ble det imidlertid vanlig å bære uniform i okkuperte områder under krigen. De fleste bar SS-uniform med SD-merke.
Unikum
Unikum av latin:unum en, flertall:Unika, brukes om et fenomen, oftest en gjenstand, som det bare finnes ett enkelt eksempler av. Som adjektiv er ordet synonymt med «enestående». Ordet unikat blir brukt i noen sammenhenger og innebærer at noe er sjeldent.
Ordet kan brukes i rosende omtale av personer og betyr da at vedkommende er enestående.
Der finnes en ungarsk bitter og et bok- og internettforlag med det navnet. I tillegg er dette også navnet på Universitetet i Agders studentavis.
Jóannes Dalsgaard
Jóannes Dalsgaard (født 26. juli 1940 i Skálavík) er en færøysk historiker og sosialdemokratisk politiker (Jv.). Som historiker er han særlig kjent for sine avhandlinger om færøysk arbeiderhistorie.
VM i ishockey for kvinner 1992
VM i ishockey for kvinner 1992 ble arrangert i Tammerfors i Finland fra 20. til 26. april 1992. Mesterskapet var det andre verdensmesterskapet i ishockey for kvinner arrangert av Det internasjonale ishockeyforbundet (IIHF). Åtte lag deltok i turneringen.
Jóannes Dalsgaard
Liv og virke
Han er sønn av arbeider og dikter Hans Dalsgaard og hustru Maren Margrethe (Marita) Hentze. På farssiden av slekten drev farfaren Aksel Valdemar Dalsgaard handel og meieri i Skálavík, mens oldefaren Jóannes Dalsgaard var lagtingsmann. På morssiden nedstammer han fra prost Peter Hentze. Han giftet seg i 1967 med Eyðna Højgaard Ellefsen fra Miðvágur, søster av Færøyenes tidligere regjeringssjef, lagtingsmann og folketingsmann Pauli Ellefsen og regjeringsmedlem og lagtingsmann Svend Aage Ellefsen.
VM i ishockey for kvinner 1992
Canada ble verdensmester for andre gang etter å ha slått USA 8–0 i finalen. Finland vant bronse etter å ha beseiret Sverige 5–4 etter straffeslagskonkurranse i bronsefinalen.
Jóannes Dalsgaard
Liv og virke
Han er cand.mag. i historie og fransk fra Københavns Universitet fra 1973 samt dr.phil. i historie fra 1996. Han var adjunkt ved Føroya Studentaskúli i Tórshavn og leder for skolens avdeling på Suðuroy, deretter direktør ved det færøyske landsarkivet 1980–1992 og 1993–1998, rektor ved Føroya Studentaskúli 1992–1993 og avdelingsleder i Færøyenes kultur- og undervisningsdepartement 1998–2007.
Dalsgaard var innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy 1980–1988 og møtte fast for statsminister Atli Dam fra 1991 til han bad seg fritatt fra vervet under Ólavsøka i 1992. Dalsgaard var medlem av Færøyenes delegasjon til Nordisk råd 1991–1992 samt styremedlem i Nordisk kulturfond 1995–2004.
Dalsgaard har utgitt både dikt, noveller og faghistoriske artikler.
Konfuciustempelet i Beijing
Konfuciustempelet (kinesisk: 孔庙, pinyin: Kǒng Miào) i Beijing ble bygd i 1306 og er det nest største templet for Konfucius. Det største er Qufu i den kinesiske filosofens hjemby i provinsen Shandong.
Tempelet er nordøst i gamlebyen i Beijing i Guozijiangaten i bydistriktet Dongcheng, nær den gamle byporten Andingmen og Lamatempelet. Anlegget har et areal på rundt 22 000 kvadratmeter. I tempelet oppbevares mange viktige steler med innskrifter.
Pescia
Pescia er en by og kommune i provinsen Pistoia i den italienske regionen Toscana. Byen ligger mellom Lucca og Firenze, ved elven Pescia.
Noen små landsbyer i de omkringliggende fjellene hører også til kommunen Pescia. Jean Charle Sismondi kalte fjellene rundt for «Pescias Sveits», fordi landsbyene ligner på sveitsiske alpelandsbyer; alle har (eller har hatt) en bymur, en liten kirke og et tårn, som ble brukt som kirketårn. Landsbyene heter Medicina, Fibbialla, Aramo, San Quirico, Castelvecchio, Stiappa, Pontito, Sorana, Vellano og Pietrabuona. Andre landsbyer i kommunen er Collodi, Veneri, Alberghi og Chiodo.
Bydel Lambertseter (1988–2003)
Lambertseter var en administrativ enhet i Oslo i henhold til den bydelsinndelinga som gjaldt i perioden 1988-2003. Den omfatta området mellom E6 og Oberst Rodes vei/Langbølgen og fra Raschs vei til Nordstrandveien. Arealet var på 2,2 kvadratkilometer, og folketallet var ved århundreskiftet (1999) på 19 307 personer.
Bydelens logo var et stilisert bilde av blokkbebyggelse med T-banen i forgrunnen.
Ved bydelsreformen i 2004 gikk bydelen inn i den nye Bydel Nordstrand.
Den ortodokse kirke (andre betydninger)
Den ortodokse kirke kan vise til:
River Deep – Mountain High (album)
River Deep – Mountain High er det 8. studioalbumet til Ike & Tina Turner som ble gitt ut i 1966. Albumet kom på 16.-plass i Australia, 27.-plass i Storbritannia, 28.-plass på R&B-lista og 102.-plass på Pop-lista.
1966
Side 1:
Side 2:
1969
Side 1:
Side 2:
St. Olavs gate (Trondheim)
St. Olavs gate er en gate i Midtbyen i Trondheim sentrum. Gaten går fra Kongens gate i sør til Sandgata i nord og ligger parallelt mellom Tordenskiolds gate i vest og Prinsens gate i øst. Veitene Tyrkrisveita, Holstveita, Lilleplassveita og gaten Dronningens gate krysser gaten. Postnummer for gaten er 7012.
Historie
St. Olavs gate ble anlagt etter bybrannen i 1842 og fikk stor bredde for å kunne fungere som branngate for å forhindre tilsvarende bybranner. Ved nordenden av gaten nord for Sandgata ligger St. Olavs gates allmenning. Fra denne allmenningen gikk det i perioden 1882 til 1920 en bro over Vestre kanalhavn som førte til jernbanestasjonen på Brattøra og som gikk under navnet St. Olafs bro.
I St. Olavs gate ligger stoppestedet for Gråkallbanen som ligger nærmest sentrum og Torvet. Tidligere var det et vendespor for trikken i gaten, men trikkelinjen ble siden gjort om til en vendesløyfe gjennom Dronningens gate og Tordenskiolds gate. Odd Reitans første butikk AS Sjokkpris lå fra 1972 på hjørnet av St. Olavs gate 2 og Lilleplassveita. Denne gikk siden under navnet Rema 600, som var en forløper til Rema 1000.
Armando Teixeira
Armando Gonçalves Teixeira (født 25. september 1976) bedre kjent under artistnavnet Petit, er en franskfødt portugisisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Boavista FC.
Han spilte i perioden 2001 til 2008 også for, hvor han til slutt fikk 57 kamper og fire mål. Han fikk kallenavnet Petit fordi han var så liten, og fordi han var født i Frankrike.
(There’ll Be Bluebirds Over) The White Cliffs of Dover
«(There'll Be Bluebirds Over) The White Cliffs of Dover» er en populær sang fra den andre verdenskrig skrevet i 1941 av de to amerikanerne Walter Kent og Nat Burton. Den ble skrevet før USA kom med i krigen for å heve de alliertes ånd på en tid da det nasjonalsosialistiske Tyskland hadde erobret store deler av Europas areal og bombet Storbritannia.
Britiske og tyske fly kjempet over Dovers klipper i Battle of Britain. Sangen så frem mot en tid da krigen var over og freden rådet over de ikoniske Dovers hvite klipper, Storbritannias de facto-grense mot det europeiske fastlandet.
«The White Cliffs of Dover» er én av mange populære sanger som bruker The Bluebird of Happiness, som et symbol på glede. Det finnes imidlertid ingen slike fugler i Storbritannia, fordi det er en amerikansk art. Derfor er det usannsynlig at det noensinne vil være «bluebirds over the white cliffs of Dover».
Vera Lynns innspilling for Decca i London 20. mars 1942 er én av hennes best kjente innspillinger.
Andre artister som har spilt inn sangen på plate innbefatter Bing Crosby, Connie Francis, Jim Reeves og The Righteous Brothers. I juni 1995 nådde Robson and Jeromes versjon nummer én på den britiske singlelisten i en medley med «Unchained Melody».
18. februar 2009 offentliggjorde The Daily Telegraph at Vera Lynn saksøkte British National Party (BNP) for å ha brukt hennes versjon av «The White Cliffs of Dover» på et anti-immigrasjonsalbum uten hennes tillatelse. Lynns advokat hevdet at salget av sangen ville hjelpe til med å øke innholdet i BNPs kasse og ville assosiere Lynns navn med BNPs høyreorienterte syn.
12. oktober 2009 presenterte Ian Haslop et halvtime langt program om sangen på BBC Radio 4.
Norsk versjon
Bjørn Tore André har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «De hvite fjell ved Dover». Helge Borglund har spilt inn sangen. Den ble utgitt på CD-platen ''Frem fra glemselen. Kap. 19'' (A2 Records ACD2002). Produsenter var A. Rønningsveen og Arve Sigvaldsen.
William Bradford (1755–1795)
William Bradford (født 14. september 1755, død 23. august 1795) var en advokat og dommer fra Philadelphia i Pennsylvania i USA. Han var også USAs andre justisminister (United States Attorney General) i perioden 1794-1795.
Han var sønn av trykkeren William Bradford, og ble født i Philadelphia. Han startet sin utdanning ved Academy of Philadelphia, og studerte deretter ved Princeton University, hvor han gikk ut i 1772. Ved Princeton University ble han kjent med en yngre student, James Madison, som han utviklet et livslangt vennskap med. Da han vendte tilbake til Philadelphia leste han jus hos Edward Shippen. Hans framgang skulle imidlertid bli forsinket av den amerikanske uavhengighetskrigen, hvor han vervet seg spom frivillig som menig i 1776.
I 1793 spurte guvernør Thomas Mifflin om hans hjelp for å begrense bruken av dødsstraff.
Den 8. januar 1794 ble han utpekt av George Washington til USAs andre justisminister, etter Edmund Randolphs avgang. Han døde i tjeneste i 1795, og er gravlagt i Saint Mary's episkopale kirke i Burlington, New Jersey.
Bradford County i Pennsylvania er oppkalt etter ham.
Petur Alberg
Petur Alberg (født 15. desember 1885 i Tórshavn, død 1940) var en færøysk fiolinist, komponist og tekstforfatter.
Han var sønn av malermester, redaktør og lagtingsmann Djóni í Geil og hustru Elisabeth (Bette) Holm i Tórshavn samt bror av redaktør og forfatter Kristin í Geil. Han ble oppkalt etter morens farbror, sogneprest Peter Alberg Holm. Familien var nært knyttet til den færøyske nasjonalbevegelsen. Alberg var med å stifte Havnar Ungmannafelag, og han sørget for å skrive ned mange av de historiene som Mads Andrias Winther fortalte her. Mange ulike personer stod for å skrive det håndskrevne medlemsbladet Baldursbrá, men Alberg etablerte seg snart som den mest avholdte.
Han lærte seg å spille fiolin av musikklærer Georg «Bakar» Hansen i Tórshavn omkring 1900, og det var han som oppdaget Albergs musikalske begavelse. Han satte melodi til flere dikt av Hans A. Djurhuus. På Færøyene huskes Alberg allikevel best for landets nasjonalsang «Tú alfagra land mítt» («Mitt fagre land»), hvor han satte melodi til Símun av Skarðis tekst. Han komponerte også melodien til «Tjaldur, ver vælkomið», og er opphavsmann til 18 sanger i Songbók Føroya fólks.
Begna (Sør-Aurdal)
Begna er ei grend i Begnadalen og en grunnkrets i Sør-Aurdal kommune i Innlandet.
Veidele mellom Europavei 16 og Austsidevegen ved Haugsrud bru og vei på østsiden av elva som går sørover sørover inn mot industriområdet og boligfelt, og nordover til veidele til Europavei 16 ved Tollefsrud og deretter ved Garthus og Fønhus.
Næringsliv
Begna Bruk på østsiden av elva er et større sagbruk. På østsiden av elva ligger også Nordre Haugsrud som er Vest-Opplands største skogseiendom. Skogsarealet måler hele 50 000 mål, eller 50km². Også nabogården Søre Haugsrud er betydelig og er Valdres største gård målt i innmark. Totalarealet på denne gårdens innmark er 350 mål.
Jan Ohlsson
Jan Ohlsson, Jan Torsten Olsson (født 3. juni 1962 i Uppsala, Sverige) er en svensk skuespiller som spilte Emil i alle filmene om Emil i Lønneberget, skrevet av Astrid Lindgren.
Ohlsson er best kjent fra sin barndom på 1970-tallet da han spilte Emil i Astrid Lindgrens Emil i Lönneberga. På en pressekonferanse i 1971 så Astrid Lindgren Jan Ohlsson sitte på kneet til sin eldre bror Dick og hun fikk dermed inspirasjon til boken om Brødrene Løvehjerte. Det ble ytterligere et par filmroller, inkludert som hovedpersonens bror og monsterets offer i svensk-irske Victor Frankenstein i 1977.
Høyreekstremisme
Høyreekstremismen er kjennetegnet ved ytterliggående nasjonalisme (ultranasjonalisme, til dels i kombinasjon med imperialisme); avvisning av likhet og noen former for frihet; ønske om en autoritær eller totalitær stat; rasistiske og fremmedfiendtlig ideologi (herunder antisemittisme); nasjonalkonservative forestillinger om at det opprinnelige samfunnet og kulturen er truet av fremmede elementer; og en overbevisning om at folkeslag er grunnleggende ulike der noen står naturlig over andre. Etter terrorangrepet mot USA i 2001 har forestillingen om islam (og islamisme) som en fundamental trussel blitt mer fremtredende i vestlig høyreekstremisme.
Høyreradikale er kritiske til det demokratiske systemet, men holder seg innenfor demokratiets spilleregler. Høyreekstreme makthavere, som diktatorene i de fascistiske og nazistiske regimene i mellomkrigstiden, kan også bruke vold og terrorisme for å oppnå sine mål.
Betydningen og bruken av liknende begreper har variert gjennom historien, i forskjellige språk og mellom enkeltpersoner, basert på politisk ståsted.
Den rasemessige høyreekstremismen baserer seg på troen at overlegenhet og underlegenhet er en medfødt realitet mellom individer og grupper. Den kulturelle høyreekstremismen baserer seg på troen at overlegenhet og underlegenhet er en kulturell realitet. Høyreekstremismen avviser konsepter som sosial likhet og multikulturalisme.
For å unngå politiske misforståelser, for eksempel sammenblanding med partiet Høyre og nykonservativisme, forsøker enkelte å unngå begrepet på norsk i dag, og erstatter det med ord med snevrere betydning, for eksempel nazisme, rasisme, nasjonalisme og fremmedfiendtlighet.
Historie
Den første bølgen av høyreekstreme bevegelser i Europa kom i mellomkrigstiden da en rekke skjøre europeiske demokratier ble satt til side av høyreekstreme bevegelser. De fremste eksemplene på dette er styresettene i det fascistiske Italia under Benito Mussolini 1922–1945, Polen under Józef Piłsudski, det nasjonalsosialistiske Tyskland under Adolf Hitler 1933–1945, det austrofascistsike Østerrike under Engelbert Dollfuß og det falangistiske Spania under Francisco Franco 1939–1975.
Framveksten av nynazistiske bevegelser på 1960-tallet og 1970-tallet representerer den andre bølgen av høyreekstremisme. I Tyskland har høyreekstreme partier som NPD (Nationaldemokratische Partei Deutschlands) og DVU (Deutsche Volksunion) hatt stor oppslutning i en rekke delstater, på tross av myndighetenes forsøk på å forby disse bevegelsene. I Tyskland har høyreekstreme symboler som hakekors og romersk hilsen («hitlerhilsen») vært forbudt siden Det tredje rikets fall.
Det er tre eller fire faser i utviklingen av høyreekstreme partier i Europa etter andre verdenskrig.
I Tyskland har partiene Die Rechte og Der III. Weg fått fotfeste blant annet i Sachsen etter 2000.
Den moderne høyreekstremismen: Fra antisemittisme til anti-islam
Typisk for perioden etter 2001 er fremvekst av det som er kalt den tredje bølgen høyreekstremisme. Den viktigste forskjellen fra den tradisjonelle nazismen er et skifte av hovedfiende fra jøder og innvandrere generelt til muslimer. Samtidig legger den mindre vekt på raser, og mer vekt på det den kaller «kultur». I noen tilfeller har den nedtonet nasjonalismen til fordel for en slags paneuropeisme. Ikke sjelden fremstår den som kristen, selv om dette trekket ikke er begrenset til den tredje bølgen, og iallfall i Europa ser ikke kristen forkynnelse ut til å være sentralt.
Denne moderniseringen har vært mest merkbar i Vest-Europa, hvor innvandringen av muslimer og dermed antallet muslimer har økt de siste tiår. Trolig har også Al-Qaidas terroraksjoner siden 2001 gjort det lettere å markedsføre anti-islam.
Anti-islam har også vist vekst utenom de høyreekstreme miljøene, men da som regel i mer moderat og avdempet form, eksempelvis ved snakk om «snikislamiering» i Norge, og i Sveits ved at et forbud mot moskéer ble vedtatt ved en folkeavstemning.
Den tredje bølgen har ikke erstattet andre former for høyreekstremisme. Tradisjonell nazisme finnes fortsatt – likeså antisemittisme. En av de sterkeste høyreekstreme grupperingene i Europa, Jobbik i Ungarn, later ikke til å ha noe fiendtlig forhold til islam.
Angsten for «Eurabia»
Sentralt for den moderne høyreekstremismen er islamofobi i form av en angst for verdenskonspirasjon hvor ledelsen i EU sammen med de arabiske landene har gått sammen for å skape et «Eurabia», og i noen tilfeller troen på at en europeisk borgerkrig er i anmarsj. Den «politisk korrekte eliten», «kulturmarxistene» eller «multikulturalistene» betraktes som deltagere eller «nyttige idioter» i «Eurabia»-konspirasjonen.
Blant sjefsideologene innen denne gren av høyreekstremismen regnes Oriana Fallaci, Bat Ye’or, bloggeren «Fjordman» (Peder Nøstvold Jensen) og folkene bak nettstedet «Gates of Vienna».
Høyreekstremistisk syn på jøder og andre minoriteter
Den moderne høyreekstremismen har ofte et vennskapelig forhold til Israel, eller ser i det minste dette landet som en alliert i kampen mot den islamske verdenskonspirasjonen. Den har altså byttet ut en konspirasjonsteori med en annen. Enkelte har også forsøkt å alliere seg med andre tradisjonelle fiender mot den nye hovedfienden. Således hevder English Defence League (EDL) å ha en egen avdeling for homofile og lesbiske, som høyreekstremistene – i likhet med islam – tradisjonelt har hatt et anstrengt forhold til. EDL prøver ikke bare å tiltrekke seg jøder, men også sikher og hinduer; en av talspersonene er sikh. På lignende vis gjør Anders Behring Breivik seg til talsmann for en allianse med jøder og hinduer. Etter at Jean-Marie Le Pen i Front national overlot formannsvervet til sin datter Marine, har også fronten nedtonet jødehetsen til fordel for muslimhets.
En allianse med jøder eller Israel er uforenlig med tradisjonell nazisme og fascisme, som slett ikke alltid har noe fiendtlig forhold til islam. Den høyreekstreme politikeren Nick Griffin i BNP anser EDL som en del av en sionistisk konspirasjon.
Enkelte mer tradisjonelle høyreekstremister har nedtonet jødehetsen uten å erstatte den med islamofobi. På sine engelskspråklige nettsider skriver Jobbik at hverken bevegelsen eller dens ungarske garde er antisemittisk, blant annet ved å intervjue et medlem av garden som oppgis å være jøde.
Hets mot romfolk er typisk for europeiske høyreekstremister og er fortsatt dominerende hos for eksempel Jobbik.
Nettet og sosiale medier
Den moderne høyreekstremismen bruker i stor grad Internett og sosiale medier i markedsføringen og rekrutteringen. Høyreekstreme nettsteder og blogger er sagt å fungere som virtuelle ekkokamre, hvor høyreekstremistene lettere enn før kan møte likesinnede. Økt satsing på nettmedier er imidlertid vanlig i organisasjonslivet – en naturlig tilpasning etter som stadig flere skaffer seg stadig kraftigere datamaskiner, bredbånd, mobilt bredbånd, Facebook-konto osv. og tilbringer stadig mer tid på nettet.
Etymologi
Ordet høyreekstremisme er antagelig nyere enn fenomenet. Aftenposten, dengang organ for partiet Høire, brukte høyreekstremister første gang 25. november 1946.
Vold
Ekstremisme skiller seg fra radikalisme ved at ekstremister ikke aksepterer demokratiets spilleregler og er villige til å bruke vold for å oppnå politiske mål. Personenes radikalisering og vilje til å bruke vold henger blant annet sammen med subjektivt opplevde trusler. Symbolske trusler synes ifølge forskning ved Universitetet i Oslo å være viktigere enn opplevelser av voldelige trusler som terrorfrykt eller andre reelle trusler. En symbolsk trussel er en opplevelse av at ens religiøse verdier, normer, moral eller identitet er truet av en annen gruppe, for eksempel at innvandring opplevelse som kulturell forurensing. «Reelle trusler» er forhold som undergraver personens økonomi eller velferd. Terrortrussel spiller liten rolle for om personen aksepterer voldsbruk eller ønsker å bruke vold, ifølge denne forskningen. Dehumanisering av utgrupper svekker moralske sperrer mot voldsbruk.
Siden 1990 har det i Vest-Europa vært mest høyreekstrem vold i Tyskland med 131 drepte hvorav de fleste innvandrere eller med innvandrerbakgrunn. Norge er på andreplass med 80 på grunn av 22. juli, bortsett fra er tre drepte registrert i Norge. Storbritannia hadde 36 drepte og Spania 22 disse årene ifølge C-REX og det tyske innenriksdepartementet.
Høyreekstremisme i Norge
På 1930-tallet var de norske høyreekstremistene organisert i partiet Nasjonal Samling eller i den enda mer ytterliggående gruppa Ragnarok.
Mens nynazistiske organisasjoner i nyere tid har hatt en viss oppslutning i ungdomsmiljøer i Sverige, har høyreekstremistene i Norge - tross et tidvis betydelig antall organisasjoner - i liten grad vært i stand til å rekruttere norsk ungdom. I dag er organisasjonene Vigrid og Norges Nasjonalsosialistiske Bevegelse de mest kjente høyreekstreme organisasjonene i Norge. Sistnevnte gruppering har sine røtter i Norsk Front, seinere Nasjonalt Folkeparti, som ble grunnlagt av Erik Blücher i 1975.
Ifølge Aftenposten i 2018 ønsker en del unge høyreradikale å distansere seg fra det tradisjonelle høyreekstreme miljøet. Tore Bjørgo uttalte at de er mye mer polerte enn de tradisjonelle høyreekstremistene, og de ønsker å flytte grensene for hva det er mulig å snakke om i offentligheten. Bjørgo uttalte i 2018 at høyreekstremistene har blitt tydelig eldre blant annet fordi det ble stans i rekrutteringen særlig etter drapet på 15 år gamle Benjamin Hermansen i 2001. Bjørgo tror at en årsak til at høyreekstreme ikke rekrutterer særlig unge er avtagende fremmedfrykt blant unge. Holdningsundersøkelser viser at fremmedfrykten hovedsakelig finnes hos de noe eldre.
Ifølge en undersøkelse utført av Senter for ekstremismeforskning ved Universitetet i Oslo i 2020, har seks prosent av befolkningen høyreekstreme holdninger; én prosent har mange høyreekstreme holdninger, mens fem prosent deler flere av disse holdningene.
Anders Behring Breivik
Også terroristen Anders Behring Breiviks ideologiske grunnlag for sin massehenrettelse av politiske motstandere i Regjerningskavartalet i Oslo og av arbeiderparti-ungdommer på Utøya 22. juli 2011 vil av de aller fleste defineres som høyreekstrem. I sin tekstsamling, et «manifest» som består av egenprodusert materiale og tekster tatt fra andre skribenter (særlig Fjordman), oppgir Breivik som motiv for angrepet at han ønsker et monokulturelt Europa, tuftet på kristne verdier, kjernefamilien, fri markedsøkonomi og støtte til Israel. Teksten uttrykker støtte til «kulturkonservatisme», høyrepopulisme, ultranasjonalisme, islamofobi og høyreekstrem sionisme. Han anser islam og det han kaller «kulturmarxisme» – som han bruker om dem som støtter det multikulturelle samfunnet – som fienden, og argumenterer for å bekjempe det han kaller «Eurabia», «dhimmitude» og multikulturalisme for å bevare et kristent Europa. Manifestet angriper også klimaforskningen.
I forbindelse med angrepet og rettssaken etterpå ble det satt fokus på høyreorientert ekstremisme på Internett og i organiserte grupperinger. Det gjelder blant annet det borgerjournalistiske nettstedet document.no og den høyreradikale bloggeren Fjordman samt Norsk forsvarsallianse (NDL), den norske avdelingen av den militante, islamkritiske bevegelsen English Defence League (EDL) i England. I Norge har Politiets sikkerhetstjeneste (PST) ansvar for å overvåke borgernes sikkerhet og følge med på aktiviteter hos folk som har tilhørighet til de politiske ytterfløyene.
Ekstreme islamister
Relativt nye hatgrupper og enkeltpersoner som går på tvers av de klassiske høyreekstreme og islamfobe gruppene er ekstreme islamister (jihadister), som de siste årene har utkrystallisert seg i det norske miljøet. I disse hatgruppene finnes det enkeltpersoner som har vært aktiv i lengre tid og spredt ekstreme meninger. Organisering og kontakt mellom gruppene synes å ha blitt etablert i etterkant av demonstrasjonene mot Dagbladet i 2010 da avisen lot trykke en tegning av profeten Muhammed. En gruppering i dette miljøet, som kaller seg Profetens Ummah (som betyr «profetens nasjon»), hevdes ved dette navnet å tilrane seg legitimitet ved å representantene alle verdens muslimer framfor en liten gruppe ekstremister.
Antirasistisk Senter identifiserte dette miljøet i rapporten Høyreekstremisme i Norge som utkom i 2012. På den tiden var miljøet fremdeles et løst nettverk, men de ekstremistiske synspunktene som gruppen fremmet plasserte dem innenfor den høyreekstreme delen av norsk politikk: «Vi kom frem til at enhver adekvat definisjon av høyreekstremisme også vil ramme dette miljøet,» slo Antirasistisk Senters rapport fast.
Islamistene ønsker seg en stat basert på Sharia. De ekstreme islamistene fordømmer ikke voldsbruk for å komme frem til et slikt samfunn. De har en grunnleggende ulikhet mellom ulike menneskegrupper som ideal. Det ligger også en tydelig antisemittisk holdning blant dem. I all vesentlighet er det snakk om en ultrakonservativ motreaksjon mot det man anser som et forfall i samfunnet omkring seg, og en hatsk motreaksjon mot mer liberale livsanskuelser, akkurat av en slik type som har kjennetegnet fascistiske bevegelser opp gjennom historien.
Lena Wisborg
Lena Elisabet Wisborg-Candinger (født 24. september 1965 i Huddinge i Sverige) er en tidligere svensk barneskuespiller. Hun er mest kjent for sin medvirkning i filmene om Emil i Lønneberget, der hun spilte Emils søster Ida. Wisborg valgte å avslutte sin filmkarriere etter en birolle i TV-serien Katitzi i 1979.
Kaitlyn Weaver
Kaitlyn Weaver (født 12. april 1989) er en canadisk kunstløper som konkurrerer i isdans sammen med Andrew Poje. De har sølv fra VM 2014 og bronse fra VM 2015. De representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der de ble nummer 7 i isdans.
Luca Lanotte
Luca Lanotte (født 30. juli 1985) er en italiensk kunstløper. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 6 i isdans.
Erling Kagge
Erling Gjerdrum Kagge (født 1963 i Oslo) er en norsk advokat, forlegger, forfatter, kunstsamler og eventyrer.
Familie
Erling Kagge er sønn av jazzjournalisten Stein Kagge (født 1933) og forlagsredaktør Aase Gjerdrum (født 1939). Han er oppvokst i Oslo.
Juridikum
I 1989 ble han cand.jur.. Han begynte å arbeide som jurist og var i et par år ansatt som advokat i Norsk Hydro.
Ekspedisjoner
I 1990 startet Kagge sammen med Geir Randby og Børge Ousland på en ekspedisjon til Nordpolen. I luftlinje skulle de tilbakelegge et strekk på 800 km, uten hunder og uten å motta forsyninger underveis. Ekspedisjonen startet 8. mars 1990 fra Ellesmere Island i Canada. Geir Randby skadet ryggen etter ti dager og ble hentet ut med fly. Ousland og Kagge gjennomførte, og nådde Nordpolen. De avsluttet ekspedisjonen den 4. mai 1990, og brukte 58 dager på turen. Ingen hadde tidligere gjort en slik ekspedisjon.
Kagge har skrevet syv bøker om ekspedisjoner, å samle kunst og essays om å gå, stillhet og alt han ikke lærte på skolen. Stillhet i støyens tid er oversatt til 38 språk. I 1996 startet han Familievennen forlag, som i 2000 ble til Kagge Forlag. Forlaget har en bred utgivelsesprofil og eier også J.M. Stenersens forlag. Forlaget er i dag Norges største innen sakprosa. I 2022 solgte Erling Kagge 70 prosent av aksjene i Kagge Forlag til Politiken Forlag, selv beholdt han 30 prosent. Høsten 2022 kåret magasinet Subjekt Kagge til en av de 100 mektigste i Kultur Norge.
Politikk
Kagge ble valgt inn i Høyres sentralstyre i 2016.
Algerie under Sommer-OL 1984
Algerie under Sommer-OL 1984. Trettitre sportsutøvere fra Algerie deltok i fire sporter under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Det var femte gangen Algerie deltok i et OL. De kom på delt 42.-plass med to bronsemedaljer, dette var nasjonens første medaljer i et OL.
Bydel Bøler (1988–2003)
Bøler var en administrativ enhet i Oslo i henhold til den bydelsinndelinga som gjaldt i perioden 1988-2003. Den omfatta boligstrøka rundt T-banestasjonene Ulsrud, Bøler, Bogerud og Skullerud. Arealet var på 3,5 kvadratkilometer, og folketallet var ved århundreskiftet på rundt 13 000.
Ved bydelsreformen i 2004 gikk bydelen inn i den nye Bydel Østensjø.
Beijing vestbanestasjon
Beijing Vestbanestasjon eller Beijing Vest (Hanyu Pinyin: Běijīng Xīkèzhàn, 北京西客站, og Běijīng Xī 北京西) ligger i det tidligere Xuanwudistriktet i Beijing. Den ble åpnet tidlig i 1996 etter en treårig byggeperiode, og er en av den største jernbanestasjonen i Asia. Den ble utvidet i 2000 og kan nå betjene 300 000 passansjerer per dag og har også et stort antall parkeringsplasser for biler.
Den har vært beskyldninger om korrupsjon som har gått hånd i hånd med dårlig utført byggearbeide.
Tog som utgår fra Beijing Vest går mot vest og sør i landet, med unntak av destinasjoner mot kysten. De avgår fra Beijing jernbanestasjon.
Pesten i Athen
Pesten i Athen (430 f.Kr.) var en voldsom og ødeleggende epidemi som rammet bystaten Athen i antikkens Hellas under Peloponneskrigen da en athensk seier fortsatt var innenfor rekkevidde. Det er antatt at pesten kom til Athen via Pireus, byens havn og eneste import av mat og andre varer. Bystaten Sparta, og store deler av det østlige middelhavsområdet, ble rammet av sykdommen. Pesten kom tilbake to ganger senere, i 429 f.Kr. og vinteren 427/426 f.Kr.
Sparta og bystatens allierte, med unntak av Korint, var bortimot utelukkende landbaserte og uten flåte, men i stand til å mobilisere store hærer som var nesten uslåelige. Under ledelse av Perikles trakk athenerne seg bak Athens bymurer. De håpet å holde spartanerne på avstand mens den overlegne athenske flåten herjet de spartanske troppetransportene og kappet av forsyningslinjene. Beklageligvis førte denne strategien også til at mange mennesker fra landet også måtte oppholde seg i den allerede overbefolkede byen. I tillegg flyttet folk fra deler av Athen utenfor bymurene også innenfor de beskyttede områdene bak bymurene. Resultatet ble at Athen ble et ynglested for sykdommer.
Den samtidige historikeren Thukydid beskrev i sitt verk Peloponneserkrigen ankomsten av en epidemisk sykdom som begynte i Etiopia, passerte Egypt og Libya, og deretter kom til den greske verden. Epidemien brøt ut i den overbefolkede og trangbodd byen. Athen tapte kanskje bortimot en tredjedel av de menneskene som søkte beskyttelse bak murene. Synet av de brennende gravbålene til athenerne fikk den spartanske hæren til å trekke seg tilbake i frykt for å bli rammet av sykdommen. Pesten drepte mange i Athens infanteri, flere profesjonelle sjøfolk og deres leder Perikles, som døde i løpet av det andre utbruddet i 429 f.Kr. Etter Perikles’ død ble Athen ledet av en rekke inkompetente eller svake ledere. I henhold til Thukydid var det ikke før i 415 f.Kr. at Athens befolkning igjen hadde kommet seg tilstrekkelig til å igangsette den katastrofale militærekspedisjonen mot Sicilia.
Moderne historikere diskuterer i hvilken grad pesten var en kritisk faktor i tapet av Peloponneskrigen. Det er dog enighet om at tapet av krigen kan ha åpnet for den kommende suksessen til makedonerne. Utefra de samtidige beskrivelsene er det vanskelig for dagens historikere å fastslå hvilken type pest det var. Tradisjonelt har det blitt betraktet som et utbrudd av byllepest i en av dens mange former, men alternative forklaringer peker på blant annet tyfus, kopper, meslinger, og toksisk sjokksyndrom.
Samtidige redegjørelser
Thukydid ble selv smittet av sykdommen, men overlevde. Han var derfor i stand til å beskrive symptomene i sitt historieverk om Peloponneskrigen.
Thukydid har også redegjort for de sosiale konsekvensene og oppløsningen av de sosiale skikkene under pestens herjinger. Tilsvarende effekter på de sosiale og religiøse skikkene ble også dokumenter under middelalderens svartedauden.
Frykt for loven: Thukydid hevdet at folk sluttet å frykte lovene da de følte at de allerede levde under en dødsdom. Likeledes begynte folk å bruke penger uhemmet. Mange følte at de ikke ville leve lenge nok til å nyte fruktene av sine investeringer mens en del fattige ble plutselig rik ved at de arvet rikdom fra velstående slektninger. Det er også nedtegnet at en del ikke oppførte seg ærerikt ettersom de fleste ikke forventet å leve lenge nok til å nyte et godt omdømme.
Kvinners rolle: Pesten endret også kvinners rolle i det athenske samfunnet. Kvinnene ble midlertidig frigjort fra de strenge båndene som ellers levde under. Pesten tvang athenerne til å utnevne en øvrighetsperson kalt for gynaikonomos som var ment å kontrollere kvinners oppførsel.
Omsorg for syke og døde: Andre grunner for mangelen på ærefull oppførsel var sykdommens smittsomhet. De som stelte de syke var de som var mest utsatt for å bli smittet av sykdommen. Mange døde derfor alene, særlig gripende er beskrivelser av hvordan folk ikke sørget for de døde grunnet det overveldende antallet av syke og dødende. Folk ble etterlatt for å dø i sine hus eller på gatene. De døde ble lagt i hauger på hverandre, etterlatt for å råtne eller bli skuffet ned i massegraver. Det var tilfeller hvor de som fraktet de døde kom forbi et likbål. De kastet de nye døde på bålet og gikk videre. Andre var opptatt med å forberede likbål slik at de hadde nok brensel for å kremere deres egen død. De heldige nok til å overleve pesten utviklet immunitet og ble således de som måtte ta seg av de som ble syke senere.
En massegrav og bortimot 1000 graver, datert til mellom 430 og 426 f.Kr., har blitt funnet akkurat utenfor Athens oldtidsgravlund Kerameikos. Massegraven var inngjerdet av en lav mur som synes å ha beskyttet gravlunden fra et våtområde. Arkeologiske utgravninger ble utført i tiden 1994-1995, den sjaktlignende graven kan ha inneholdt totalt 240 individer, minst ti av dem var barn. Skjelettene i gravene lå tilfeldig og uten jordlag mellom dem.
Det har blitt videre rapportert av de greske myndighetene for oldtidsemner at massegraven hadde ikke en monumental karakter. De ofringer som ble funnet besto av vanlige, billige gravurner; svartfigurer, en del med rødfigurer, foruten også hvite lekythoi (oljeflasker) fra andre halvdel av 5. århundre f.Kr. Likene var blitt plassert i gropen innenfor en dag eller to. Disse faktorene peker til en massegravleggelse i en tilstand av panikk, svært mulig grunnet en pest.
Religiøs strid: Pesten førte også til religiøs strid og ufred. Ettersom pesten smittet uten hensyn til en persons fromhet overfor gudene følte folk seg forlatt av gudene, og det synes som om det ikke noen fordeler å dyrke dem. Templene ble steder for stor elendighet da flyktninger fra landet ble tvunget til å sove og bo der. Snart ble de hellige bygningene fylt opp med døde og døende. Athenerne pekte på pesten som bevis på at gudene favoriserte Sparta og at dette ble støttet av et orakel som sa at Apollon selv, guden for sykdom og medisin, ville kjempe for Sparta om de kjempet med all deres makt. Et tidligere orakel hadde sagt at «krig med dorerne [spartanerne] kommer og på samme tid døden».
Thukydid var skeptisk til disse konklusjonene og mente at folk var bare overtroiske. Han støttet seg på den rådende medisinske teorien i samtiden, Hippokrates' teori, og strebet etter å samle bevis gjennom direkte observasjon. Han merket seg at fugler og dyr som spiste pestbefengte lik døde selv som et resultat, noe som fikk ham til å konkludere at sykdommen hadde en naturlig og ikke guddommelig årsak.
Pestens effekter og årsaker
Gitt mulighetene at symptomene til en kjent sykdom kan ha mutert over tid, eller at pesten ble utløst av en sykdom som ikke lenger eksisterer er det mulig at den nøyaktige årsaken til pesten i Athen aldri vil bli kjent. I tillegg førte opphopingen av flyktninger i byen til mangelfull mat og drikke, og en økning i insekter, rotter og søppel. Disse forholdene i seg selv har ført til mer enn en epidemisk sykdom. Imidlertid er det mulig at avanserte vitenskapelige teknologier kan avsløre nye spor.
I januar 1999 viet Universitetet i Maryland, USA, deres femte årlige medisinske konferanse til pesten i Athen. De konkluderte at sykdommen som drepte grekerne, deres militære og deres politiske leder Perikles, må ha vært tyfus. «Epidemisk tyfus er den beste forklaringen», uttalte dr. David Durack, konsulterende professor i medisin ved Duke University. «Den rammer hardest i tider med krig og fravær, den har omtrent 20 prosent dødelighet, den dreper offeret etter rundt syv dager, og det har tidvis påfallende komplikasjoner: koldbrann i fingertuppene og tærne. Pesten i Athen hadde alle disse trekkene.» I tyfustilfeller fører progressiv dehydrering, svekkelse og kardiovaskulær sammenbrudd til sist til pasientens død.
Denne medisinske oppfatningen er delt av A.W. Gomme, forsker og tolker av Thukydids historie, som også mener at tyfus var årsaken til epidemien. Dette blir uttrykt i hans monumentale verk Historic Comments on Thucydides, som ble fullført etter forfatterens død. Angelos Vlachos (Άγγελος Βλάχος), diplomat og medlem av Akademiet i Athen, har i sin bok om Thukydid anerkjent og støttet Gommes oppfatning: «I dag, i henhold til Gomme, er det generelt akseptert at det var tyfus». Andre forskere har dog kommet til en annen oppfatning og har pekt på andre uoverensstemmelser, blant annet fraværet av tyfus i dramatiske gastrointestinal symptomer slik som det er beskrevet av Thukydid.
Andre forskere har bestridt funnene, og sitert alvorlig metodologisk utflod i DNA-undersøkelsen fra tennene. I tillegg, ettersom sykdommen er mest vanlig overført via dårlige hygienevaner og forholdene i offentlig renhold er det meget usannsynlig årsak til omfattende spredt pest som har oppstått i Afrika og kommet til greske bystater slik Thukydid har rapportert. Identifikasjon basert på DNA-sekvenser er også begrenset av at det er meget lett å etterlate «fotspor» som forurenser DNA-undersøkelsen. Mangelen på bestandige signaturer av RNA-virusene betyr en del etiologier, særlig ved virus av typen viral hemorragisk feber («bløderfeber»), som ikke er testbare hypoteser ved å benytte dagens tilgjengelige teknikker.
Erik Tunstad, tidligere fagredaktør av vitenskapsnettstedet Forskning.no kommenterte at «Vi kan kanskje se det som en slags historisk rettferdig symmetri at det greske samfunn, i hvert fall til en viss grad, kunne takke nettopp en epidemi for sin eksistens. Noen år tidligere, under en av perserkrigene, ble persernes elitestyrker rammet av sykdom, noen mener kopper.»
Rosalio José Castillo Lara
Rosalio José Castillo Lara (født 4. september 1922 i Maracay i Venezuela, død 16. oktober 2007 i Caracas) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var fra 1989 til 1995 president for Administrasjonen av Den Apostoliske Stols patrimonium. Han ble kardinal i 1985, med Nostra Signora di Coromoto in San Giovanni di Dio som tittelkirke. I 1973 var han blitt koadjutor-biskop av Trujillo i Venezuela, men ble kort tid etter, i 1975, utnevnt til sekretær for Den pavelige kommisjonen for revisjonen av kirkeretten. Senere ble han president og leder for denne kommisjonen og dens arbeid, og da den nye kirkeloven var et faktum, ble han utnevnt til pro-president for Det pavelige råd for tolkningen av lovtekster i 1984.
Castillo Lara tilhørte Salesianerne av Don Bosco.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Preben Van Hecke
Han la opp etter 2019-sesongen.
Pulitzerprisen for musikk
Pulitzerprisen for musikk er en amerikansk pris som tildeles komponister. Den ble første gang delt ut i 1943.
John Ødemark
John Terje Ødemark (født 1966) er en norsk litteraturviter, kulturhistoriker og folklorist, tilknyttet Universitetet i Oslo.
Pulitzerprisen for musikk
Pulitzerprisens grunnlegger, Joseph Pulitzer, hadde opprinnelig ikke planlagt at det skulle bli en slik pris, men hadde lagt til rette i testamentet for at det kunne gis et musikkstipend. Dette stipendet ble så utviklet til denne prisen.
Vinnere
Vinnerne i denne kategorien har vært:
John Ødemark
Han ble cand.philol. i litteraturvitenskap i 1998 med avhandlingen Deletegn, narrative, estetiske og kulturelle former i Carlos Fuentes' roman Terra nostra (tiempo de fundaciones) og fullførte hovedoppgave i folkloristikk i 2002 med Ilden ved templet og flammer i hjertet, Mimesis og kulturoversettelse i Motolinias Historia de los indios de Nueva España og andre tekster av fransiskanske misjonæretnografer i Ny Spania (1524–1555). I juni 2010 disputerte han som dr.philos. med ''Translating Tlaloc, Accommodating Vico. Lorenzo Boturini and the Semiotic Character of Cultural Otherness. A Study in the History and Theory of Cultural Translation''.
Han har skrevet for ulike tidsskrift, og redigert en utgave av Popol Vuh for serien Verdens hellige skrifter.
Ernesto Corripio Ahumada
Ernesto Corripio Ahumada (født 29. juni 1919 i Tampico i Mexico, død 10. april 2008) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Ciudad de Mexico 1977–1994. Han ble kreert til kardinal i 1979.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Dario Cioni
Dario (David) Cioni (født 2. desember 1974 i Reading, England) er en tidligere profesjonell italiensk landeveissyklist.
University Corporation for Atmospheric Research
University Corporation for Atmospheric Research (UCAR) er et konsortium av mer enn 70 universiteter i USA som tilbyr doktorgrader i atmosfæriske og tilknyttede vitenskaper. Det har hovedbase i Mesa Laboratory i Boulder i Colorado. UCAR samarbeider med National Center for Atmospheric Research (NCAR) og har tjenester for å styrke og støtte forskning og utdanning gjennom et kommunikasjonsprogram.
ISO 9000
ISO 9000 er en samling standarder for kvalitetsstyring (quality management systems). Den omfatter alle typer virksomheter og organisasjoner, og vedlikeholdes av International Organization for Standardization (ISO). Standarden kom første gang ut i 1987, og har siden blitt revidert i sin helhet i 1994 og 2000. Siden er hver standard endret for seg. Det kom en ny utgave av ISO 9000 i 2005, av ISO 9001 i 2008 og av ISO 9004 i 2009.
University Corporation for Atmospheric Research
UCAR ble stiftet i 1959 av fakulteter fra 14 ledende universiteter for å støtte opp om atmosfæriske vitenskaper. De var motiverte av de nye metodene innen observasjon og datateknologi og en sterk forskningsstab, som i lag gjorde at de kunne utføre kompliserte, langvarige vitenskapsprosjekter som ikke universitetene ville ha klart hver for seg.
ISO 9000
Arbeidet med utviklingen av standardene i ISO følges i Norge opp av Standard Norge (SN), som også sørger for oversettelse og utgivelse på norsk.
Den viktigste standarden i samlingen er kanskje ISO 9001. Denne har en prosessorientert tilnærming, og omfatter blant annet kvalitetsledelse, produktdesign, kundebehandling, dokumentkontroll, internopplæring, internrevisjon og ledelsesevaluering. ISO 9001 kan brukes til sertifisering av organisasjoner.
Siden 2000 har ISO 9000-familien bestått av tre kjernestandarder:
Disse tre kjernestandardene støttes av flere andre assosierte kvalitetsstandarder og retningslinjer.
På norsk, utgitt av Standard Norge blir dette: