cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ypsilon (bro)
Broen
Gangbroen, som knytter sammen den nye Kunnskapsparken på Grønland i Drammen med byparken på Bragernes har fått navnet «Ypsilon» på grunn av sin spesielle form – fra lufta ser den ut som en Y. På folkemunne kalles den derfor «Y-brua». Brua har ett landfeste på Strømsøsiden og to på Bragernessiden. Prosjektet er et spleiselag mellom Union Eiendomsutvikling AS, Drammen kommune og Kunnskapsparken AS.
Hovedspennet er 90 meter langt og de to sidespennene 56 meter. Brua har to 47 meter høye skråstilte master med 16 tykke vaiere på hver side som bærer spennene. Alt stål er hvitmalt. Brodekket er knust hvit granitt valset ned i epoxy. Under broen er det et femten meter bredt og seks meter høyt seilingsløp. Y-formen på Bragernessiden bevarer en liten bukt i elvebredden. Tilgjengelighet og stigningsforhold følger retningslinjene for universell tilgjengelighet. Stålkonstruksjonene er laget i Sandnessjøen og transportert sjøveis til Drammen.
Broen er tegnet av Arne Eggen Arkitekter AS., landskapsarkitekt var Multiconsult (nå LINK landskap). Lysdesign ved Kaare Skallerud A.S.
Det er ventet at fotgjenger- og handelsmønsteret på Bragernes vil endre seg som en følge av den nye gangbroen. Allerede før broen var ferdig bygget, var den i ferd med å få status som Drammens nye by-symbol.
Priser
Ypsilon fikk i 2008 prisen «European Steel Bridges Award», og hedrende omtale av juryen for Statens byggeskikkpris.
Ypsilon ble tildelt Drammen kommunes pris for god byggeskikk 2008, og Norsk Stålkonstruksjonspris for 2009.
Rosa sløyfe-aksjonen
I oktober 2017 ble Ypsilon opplyst i rosa, som ledd i Rosa Sløyfe-aksjonen. Dette var første gang at broen var del av denne aksjonen, hvor bygninger og minnesmerker ble lyssatt med rosa for å minne folk på at oktober er en internasjonal måned med fokus på brystkreft.
Thorstein Veblen
Thorstein Bunde Veblen (født Tosten Bunde Veblen 30. juli 1857, død 3. august 1929) var en norsk-amerikansk sosiolog og økonom og leder av Efficiency Movement, berømt for sin bok Den arbeidsfrie klasse: en økonomisk studie av institusjoners utvikling (engelsk Theory of the Leisure Class) fra 1899. I denne lanserer han teorien om prangende forbruk. Dette definerer Veblen som konsum av varer med det formålet å vise velstand for omgivelsene, ikke for tilfredsstillelse av behov eller ønsker i seg selv.
Thorstein Veblen mente at alle samfunnets institusjoner er viktige å studere for å forstå økonomiske prosesser, økonomien kunne ikke isoleres fra andre institusjoner. Denne økonomiske og sosiologiske skole ble kalt institusjonalisme, og Veblen hadde etterfølgere som C. Wright Mills, Gunnar Myrdal og John Kenneth Galbraith blant andre. Veblens arbeid var viktig for utviklingen av både institusjonell økonomi og evolusjonær økonomi.
Veblen ble født av norske utvandrere i Wisconsin. Foreldrene kom fra Vang i Valdres. Han vokste opp i trange kår, med norsk huslærer slik at barna lærte norsk og de leste norske bøker gjennom oppveksten. Veblen lærte seg også islandsk og oversatte senere Laksdøla saga til engelsk. Han skal ha vært en stor språkbegavelse og behersket også fransk, tysk, spansk og italiensk. I 1884 tok han doktorgraden i samfunnsøkonomi ved Yale University. Veblen var radikal og ble kalt «Amerikas Karl Marx», men han var ingen sosialistisk agitator.
An Zhongxin
An Zhongxin (født 29. juni 1971 i Tianjin), kinesisk softballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney. An vant en olympisk sølvmedalje i softball under sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det kinesiske laget som kom på andreplass i den første olympiske softballturneringen bak USA. Kina tapte finalen mot USA med 1 – 3. An spilte alle ti kampene i turneringen.
Thorstein Veblen
I Norge har blant andre Erik S. Reinert arbeidet for å formidle Veblens forskning. Ifølge Reinert ble Veblen «en av de viktigste brikkene i et kulturelt opprør som på et vis siviliserte kapitalismen i USA, og brakte trustene under kontroll». Knut Odner har skrevet biografien ''Thostein Veblen. Forstyrreren av den intellektuelle fred'' (Abstrakt forlag 2005).
An Zhongxin
Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney, spilte An sju kamper for Kina i softballturneringen, de kom på fjerdeplass.
Corophiidae
Corophiidae er en familie innenfor parvordenen Corophiidira (infraorden Corophiida) i Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. Denne gruppens arter lever i havet.
Gruppens taksonomi
Gruppen ble systematisert på ny i 2013. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Chiliburger
Chiliburgeren virker å ha blitt oppfunnet på 1920-tallet av Thomas M. DeForest, som grunnla den døgnåpne restauranten Ptomaine Tommy’s i nabolaget Lincoln Heights i Los Angeles. Ptomaine Tommy’s var åpen fra rundt 1919 til 1958, der hans chiliburger ble betegnet som en size, og hakket løk ble betegnet som «blomster» eller «fioler».
Stoppested (jernbane)
Stoppested er en jernbanemessig betegnelse på holdeplass inne på stasjon.
Chiliburger
Uttrykket size for en chiliburger kommer utvilsomt fra porsjonsstørrelsen på chilien som ble brukt på Ptomaine Tommy’s. Ptomaine Tommy’s «hadde to øser, en stor og en liten»" for å servere chili, enten sauset over en burger eller i en bolle.; Opprinnelig var uttrykkene som ble brukt til bestilling enten «hamburgerstørrelse»" eller «biffstørrelse», men de ble senere forenklet til size («størrelse») og oversize. Bruken av den forkortede betegnelsen size for en chiliporsjon av hamburgerstørrelse (i en bolle eller over en hamburger) fikk utbredelse i hele Los Angeles. Ptomaine Tommy’s ble tvunget til å stenge restauranten 10. august 1958 og selge eiendommen for å tilfredsstille kreditorene, og innehaveren døde bare en uke senere. Hans innsats for lokalsamfunnet og hans oppfinnelse ble anerkjent i en resolusjon av California State Senate samme år.
Stoppested (jernbane)
Definisjon
Begrepet stoppested på en jernbane er i dag et samlebegrep for steder der tog stopper, det være seg stasjoner, holdeplasser eller steder der godstog stopper.
Fram til 1989 var et stoppested avgrenset til en type ekspedisjonssted ved Norges Statsbaner som i personale, oppgaver og utstyr lå mellom stasjon og holdeplass. Den skilte seg fra en stasjon ved at betjeningen ikke hadde ansvar for togframføringen. Jernbanemessig ble det uttrykt ved at et stoppestedet ikke ekspederte tog, men altså reisende og/eller gods. Siden stoppestedet var betjent, var det også utstyrt med en ekspedisjonsbygning. Disse kunne være like store som vanlige stasjoner, men oftest litt mindre. Et eksempel på en stor ekspedisjonsbygning på et stoppested er den for Lademoen. Det var trafikkmengden som avgjorde ekspedisjonsbygningens størrelse. Et stoppested kunne også ha egne spor for godsvogner. En eldre definisjon fra 1897 krevde at et stoppested måtte ha andre spor enn hovedlinjen for å kalles stoppested. Uten spor var det en holdeplass, men med betjening. Dette ble senere ryddet opp i slik at forskjellen på holdeplass og stoppested var om stedet hadde (muligheten for) betjening av personale eller ikke.
Historikk
Stoppesteder var ganske vanlig på norske jernbaner fram til 1960-tallet. De ble anlagt ut fra behovet for å betjene stedene jernbanen gikk gjennom, siden oppgaven var å sørge for billetter for de reisende, ev. reisegods, og godsforsendelser. Den samme funksjonen hadde også jernbanestasjonene, men da disse i tillegg hadde som oppgave å sørge for sikker toggang, dvs. kryssing av tog på enkeltsporet bane, ble stasjonene plassert ut fra et behov for en rimelig jevn spredning for togframføringens del. Var det behov for å ekspedere reisende og gods utover det stasjonene klarte, ble stoppestedene plassert mellom stasjonene der det var mest hensiktsmessig for å betjene befolkningen og næringslivet. I tettbygde strøk kunne det derfor være flere stoppesteder mellom stasjonene. På jernbaner med store avstander mellom stasjonene på grunn av liten togtrafikk, kunne man også finne stoppesteder i mer grisgrendte strøk.
I Hallingdalen langs Bergensbanen finner man mange eksempler på stoppesteder anlagt mellom stasjonene: Rallerud, Austvoll, Kolsrud, Bergheim, Liodden, Svenkerud.
Fra 13.12.2009 fikk Nationaltheateret, Vikingskipet, Melhus skysstasjon, Marienborg, Skansen og Innherred sykehus betegnelsen stoppested i forbindelse med innføring av Togframføringsforskriften.
Mark Walters
Mark Everton Walters (født 2. juni 1964 i Birmingham) er en tidligere engelsk fotballspiller som spilte i en rekke klubber.
Walters startet sin karriere i Aston Villa som juniorspiller. Han fikk sin debut for Birmingham-klubben allerede som 17-åring 28. april 1982 i 1-4 tapet for Leeds hjemme på Villa Park. Walters spilte totalt 234 kamper og scoret 48 mål for klubben i de fem sesongene han tilbragte i klubben. Av dette var 181 kamper og 32 mål i ligaen.
Nyttårsaften 1987 ble han hentet til Rangers i Skottland av manager Graeme Souness for £550 000. Han fikk sin debut for klubben i lokalderbyet mot erkerivalen Celtic 2. januar 1988 på Celtic Park. Det ble ingen god opplevelse for Walters i det Rangers tapte 2-0, og siden Celtic fansen kom med rasistiske tilrop mot han, og at det i tillegg ble kastet bananer ut på banen.
I tiden han tilbragte på Ibrox var Walters med å vinne ligaen tre ganger, i tillegg til å vinne den skotske Liga-Cupen to ganger. Etter 143 kamper og 51 mål, (106 ligakamper, 32 ligamål), skiftet han klubb til Liverpool 13. august 1991 for £1 250 000. Graeme Souness var nyutnevnt manager i klubben, og ville ha med seg sin tidligere elev til Anfield-klubben. Dette var litt ironisk i og med at hans mellomnavn er Everton, som også er navnet på det andre storlaget i byen.
Walters er i Norge kjent som mannen som konkurrerte mot Stig Inge Bjørnebye om plassen på venstresiden på laget. Nordmannen ble som oftest foretrukket, og Walters ble sendt på utlån både til Stoke og Wolverhampton, før han ble hentet tilbake igjen i sesongen 1994/1995. Liverpool spilte seg frem til finalen i Ligacupen denne sesongen, men Walters måtte nok en gang sitte å se en finale fra benken da Liverpool slo Bolton etter to mål av Steve McManaman.
18. januar 1996 ble han hentet til Southampton. Her fikk han kun 9 kamper totalt for klubben (5 ligakamper). Etter at klubben beholdt plassen i Premier League ble han frigitt av klubben, og signerte for Swindon 31. juli 1996.
Han fikk sin debut 17. august i 0-2 tapet borte mot Norwich på Carrow Road. Hans første mål kom i 2-1 seieren mot Tranmere 14. september. Walters spilte totalt 126 kamper og scoret 28 mål for klubben. Han ble frigitt 17. november 1999, og signerte da for Bristol Rovers. Her ble han frem til han la opp i 2002. Han spilte 96 kamper og scoret 14 mål for klubben.
Walters fikk én landskamp mot New Zealand i Auckland 3. juni 1991. England vant kampen 1-0.
Medaljer
Aston Villa
Rangers
Liverpool
Fred Hoyle
Fred Hoyle (født 24. juni 1915, død 20. august 2001) var en britisk astronom, best kjent for sin teori om stjernenukleosyntese og for sine kontroversielle standpunkter i andre vitenskapelige aspekter, spesielt hans avstandtagen fra det han selv i nedsettende øyemed kalte Big Bang-teorien, et begrep han dermed selv ga liv til i et radioprogram på BBCs Third Programme i 1949.
Han arbeidet det meste av sitt liv på Instituttet for Astronomi i Cambridge, og han var også instituttets leder i flere år.
Bakgrunn
Etter å ha gått på Bingley Grammar School i Bingley i West Yorkshire, studerte Fred Hoyle først matematikk ved Emmanuel College ved University of Cambridge. I 1939 giftet han seg med Barbara Clark, som han ikke lenge tidligere hadde møtt.
Forskerkarriere
Høsten 1940, under andre verdenskrig, forlot han Cambridge for å arbeide i Portsmouth innen radarforskning for det britiske admiralitet.[3] Han utarbeidet blant annet en metode for å bestemme høyden på innkommende fly. To av hans kolleger i dette viktige prosjektet var Thomas Gold og Hermann Bondi, som han hadde hyppige og dyptgående diskusjoner med om kosmologi, et emne som i økende grad fascinerte ham. Som en del av radarprosjektet kunne Hoyle også reise til Nord-Amerika flere ganger, noe han også brukte til å snakke med astronomer. Allerede på den første av disse reisene hadde han lært om både supernovaer og kjernefysikkbegrepet plutoniumimplosjon og funnet likheter mellom de to fenomenene, noe som inspirerte ham til å skrive en første artikkel om nukleosyntesen til supernovaer.
Hoyle utarbeidet sammen med Thomas Gold og Hermann Bondi den lenge «riktige» (generelt ansett som korrekte) hypotesen om et univers uten begynnelse, steady state-teorien. De stred lenge mot forskere som gikk inn for et startpunkt (Big Bang) om hvem som hadde rett hypotese, men nye observasjoner viste til slutt at det var Hoyle og hans venner som var på feil spor.
Kritikk var kjennetegnende for Fred Hoyle, og han ble involvert i flere kontroverser, dels på grunn av sine holdninger som ofte stred mot gjeldende konsensus, men også på grunn av direkte uttalelser, som for eksempel da han lekket til en avis at han mente at nobelprisen til Antony Hewish i virkeligheten skulle ha gått til eller ha inkludert Jocelyn Bell, som var den som faktisk oppdaget pulsarer, det som var bakgrunnen for prisutdelingen, mens Hewish kun var hennes overordnede.
Fred Hoyles kollega og medarbeider, William Alfred Fowler, fikk i 1983 nobelprisen for kjernereaksjoner og dannelsen av grunnstoffer i verdensrommet. Der var en generell undring blant astronomer over at Fred Hoyle ikke var inkludert, ettersom han hadde vært en pioner innen dette felt. Fowler understrekte selv offentlig etter å ha fått prisen at Hoyle var grunnleggeren av kjernesyntese. Spekulasjonene gikk på at Fred Hoyle ble utelatt dels på grunn at uttalelserne om Hewish, og dels fordi han så ofte hadde forsvart ideer som viste seg å være uholdbare.
Hoyle har også feilaktig hevdet at fossilfunnet av det som ble kalt urfuglen Archaeopteryx skulle ha vært en forfalskning.
Science fiction-forfatter
I tillegg til å være astronom, skrev Hoyle også en rekke science fiction-bøker, flere av dem i samarbeid med sønnen Geoffrey Hoyle. Den kanskje mest bemerkede er hans første roman, The Black Cloud, i hvilken det viser seg at mesteparten av intelligent liv i universet tar formen av interstellare gassskyer. Disse blir overrasket over at intelligent liv kan oppstå på planeter.
Fred Hoyle døde i Bournemouth etter en rekke hjerneslag.
Luli Callinicos
Luli Callinicos er en sørafrikansk historiker og forfatter.
Som ung ble Callinicos involvert i kampen mot apartheidregimet i Sør-Afrika. Hun ble med i Congress of Democrats og skrev flere protestbrev til aviser etter at ANC ble forbudt. Hun var også aktiv i fagforeningsarbeid.
Callinicos har skrevet flere bøker, blant annet Working Life: Factories, Townships and Popular Culture (1987) som hun fikk Noma-prisen for i 1988. Denne boken er en del av en trilogi som også inkluderer Gold and Workers (1981) og A Place in the City: the Rand on the Eve of Apartheid (1993). Hun har også skrevet en biografi om Oliver Tambo med navnet Oliver Tambo: Beyond the Engeli Mountains (1992) samt The World that made Mandela (2000).
Hun har også undervist ved University of the Witwatersrand, og blir regnet som banebrytende i historieskrivning om «vanlige sørafrikanere», i tillegg til at hun har hat verv innen South African Heritage Resources Agency og flere statlige prosjekter knyttet til landets arv. Hun er nå knyttet til Freedom Park i Pretoria.
Andreas Nygaard (langrennsløper)
Han vant Vasaloppet, Birkebeinerrennet og Ylläs–Levi Ski Marathon i 2018, og i 2019 vant han La Diagonela, Jizerská padesátka og Ylläs–Levi Ski Marathon, og vant Ski Classics sammenlagt både i 2018/19 og 2019/20. Han vant Vasaloppet, Birkebeinerrennet og Ski Classics sammenlagt i 2022. Han har vunnet verdens lengste skirenn, Nordenskiöldsloppet (220 km) tre år på rad (2017–2019).
2009–11
Nygaard kom på annenplass i klassen G19-20 i Reistadløpet i 2010. Han kom på fjerdeplass på sprinten og 50.-plass på 20 km klassisk i klassen M19/20 i Junior-NM på ski 2010 på Stryn, og i NM på ski 2011 kom han på 42.-plass på 50 km fellesstart. I Norgescupen i langrenn 2010/11 endte han på 81.-plass i seniorklassen og 31.-plass i U23-klassen.
2011/12
Han vant sitt første FIS-renn 11. november 2011, da han vant sprinten i Muonio i Finland, og han vant Kvaløya Skimaraton i februar 2012. I NM på ski 2012 kom han på 50.-plass på sprinten og 17.-plass på 50 km klassisk, fellesstart. Han deltok også i tre renn i Skandinavisk Cup 2011/12, men fikk ingen poeng i disse rennene.
I Norgescupen i langrenn 2011/12 kom han på 61.-plass i seniorklassen og 44.-plass i U23-klassen. Han kom på 46.-plass i Birkebeinerrennet.
2012/13
I Skandinavisk Cup 2012/13 fikk han en 68.-plass på sprinten i Östersund som beste resultat, men han fikk ingen poeng denne sesongen. Han kom på 50.-plass på sprinten i NM på ski 2013 på Gåsbu, og 82.-plass på 30 km skiathlon, og i NM del 2 på Løten kom han på 38.-plass på 50 km. Han endte på 40.-plass på Birkebeinerrennet og 53.-plass i Vasaloppet.
Han kom på fjerdeplass på sprinten i NM på ski 2013 i Alta, men var beste U23-utøver, så han vant dermed NM-gull i U23-klassen. I Norgescupen i langrenn 2012/13 endte han på 46.-plass i seniorklassen og 23.-plass i U23-klassen, der han vant ett av løpene; NM-sprinten i Alta under NM telte også i norgescupen.
2013/14
I Skandinavisk Cup 2013/14 fikk Nygaard 100 poeng, og endte på 33.-plass. Han beste enkeltplassering var sjetteplass på sprint i Meråker. Han kom på 28.-plass på 15 km og 39.-plass på 30 km skiathlon i NM på ski 2014, og i NM del 2 kom han på 42.-plass på femmila. Han sanket til sammen 81 poeng i Norgescupen i langrenn 2013/14, og endte med det på 30.-plass. I mars 2014 debuterte han i Verdenscupen i langrenn 2013/14, da han deltok på sprinten i Drammen.
Han gikk inn til sjetteplass i Vasaloppet 2014, 17 sekunder bak vinneren John Kristian Dahl. På slutten av sesongen gikk han fra Team Veidekke Nord-Norge til Team Centric.
2014/15
Nygaard deltok i sin første Ski Classics-sesong i sesongen 2014/15. Her kom Team Santander på tredjeplass i prologen La Sgambeda, og han kom på niendeplass i König Ludwig Lauf. Til sammen endte han på annenplass i sprintcupen, bak Øystein Pettersen, og han kom på fjerdeplass i ungdomscupen, der Anders Høst vant. Sammenlagt i Ski Classics 2014/15 kom han på 17.-plass med 316 poeng.
2016/17
Vasaloppet China var for første gang et løp i Ski Classics i sesongen 2016/17. Nygaard vant Vasaloppet China i januar 2017, med tiden 2:11:35,3, og han vant også Kaiser Maximilian Lauf 2017. I februar kom han på femteplass i Toblach-Cortina, og han kom på andreplass i Ylläs–Levi Ski Marathon i april. Den 15. april 2017 vant han Nordenskiöldsloppet, som er verdens lengste skirenn, med 220 km. Han slo Øyvind Moen Fjeld med to sekunder, og vant med tiden 11:48,7. Han kom på tredjeplass sammenlagt i Ski Classics denne sesongen, bak Tord Asle Gjerdalen og Petter Eliassen, med 1312 poeng. Han vant sprintcupen med 281 poeng, og Team LeasePlan kom på fjerdeplass i lagkonkurransen med 3804 poeng.
2017/18
Nygaard vant Pilgrimsloppet i Lofsdalen 2018. I Ski Classics 2017/18 vant han fire av rennene; La Sgambeda, Vasaloppet, Birkebeinerrennet og Ylläs–Levi Ski Marathon. Han kom dermed på andreplass sammenlagt, bak Tord Asle Gjerdalen. Han kom på tredjeplass i sprintcupen og fjerdeplass i klatrecupen, men vant Visma Nordic Trophy. Laget hans, Team Santander, vant også lagkonkurransen.
2018/19
Han vant La Diagonela, Jizerská padesátka og Ylläs–Levi Ski Marathon denne sesongen, og kom på andreplass i Birkebeinerrennet og Marcialonga. Han vant Ski Classics 2018/19 sammenlagt for første gang, og han vant delkonkurransen Visma Nordic Trophy. Han kom på andreplass i sprintcupen og Visma Alp Trophy, og kom på fjerdeplass i klatrecupen. Han gikk for Team Ragde Eiendom denne sesongen, som kom på andreplass i lagkonkurransen, bak Team Koteng.
2019/20
Han vant Ski Classics 2019/20 sammenlagt etter seire i Toblach–Cortina og Jizerská padesátka.
2020/21
I La Diagonela i januar 2021 fikk han frostskader, og sesongen 2021 ble ødelagt.
2021/22
Nygaard vant Jizerská padesátka, Vasaloppet og Birkebeinerrennet. Han var klar som vinner av Ski Classics 2021/22 allerede før det siste rennet.
Bjarkøy
Bjarkøy er en tidligere kommune i Troms, som var den minste kommunen i fylket. Den ble slått sammen med Harstad 1. januar 2013. Bjarkøya er ei historisk øy som er nevnt i Snorres kongesagaer. Dette var hjemstedet til Tore Hund og hans søster Sigrid Toresdatter, og kan også ha vært hjemstedet til Ottar fra Hålogaland. Bjarkøya var kommunesenter for Bjarkøy kommune som også innbefattet deler av Grytøya og Sandsøya.
Etymologi
Navnet er blitt knyttet til Bjarkøyretten (bjarkøyréttr). Dette er en gammel nordisk by- eller handelslov som opprinnelig skal ha hatt sitt rettssete lokalisert like nord for Björkö i den svenske innsjøen Mälaren, der den kjente handelsbyen Birka befant seg i vikingtiden. Fra Björkö har navnet spredt seg som kallenavn til andre handelssteder. Bjarkøy var et sentrum for finnehandelen, og kan ha fått kallenavnet av denne grunn. De fleste andre steder med samme navn er sannsynligvis direkte navngitt som vekststeder for bjørk.
Geografi
Bjarkøy var en øykommune. Den bestod av 365 små øyer, holmer og skjær, i tillegg til deler av Grytøya. De største øyene var Bjarkøya, Helløya, Krøttøya og Sandsøya. I Sundsvollsundet mellom Helløya og Bjarkøya ligger det et fugleberg som primært er tilholdssted for krykkje. Man kan også observere at de fleste andre vanlige måsearter har tilhold i og rundt krykkjeberget, og i tillegg er det ofte både ørn, skarv, kråke og ravn som kan observeres i sundet.
Den 1. januar 2013 var det meste av befolkningen i Bjarkøy kommune bosatt på Bjarkøya, Sandsøya og i Skjellesvik på Grytøya, men det er også folk bosatt på de mindre øyene. Steinavær hadde fast bosetning frem til 1912, og var helt avfolket i 1914.
Høyeste fjell i kommunen var Skjellesvikgalten på 987 moh, mens høyeste fjell på Bjarkøya er Falkeberget på 248 moh.
Grunnkretser
Det området som tidligere utgjorde Bjarkøy kommune regnes i dag som et av de ni delområdene i Harstad kommune, og er delt inn i følgende sju grunnkretser (innbyggertall 2012):
Utvikling i folketallet i kommunen de siste årene:
Historie
Kommunen ble opprettet den 1. januar 1838 under navnet Sand herred. Ved kongelig resolusjon av 6. desember 1886 ble navnet endret til Bjarkøy herred. Kommunens grenser var uendret frem til 1. januar 1964. Da ble deler av Bjarkøy kommune med 480 innbyggere som omfattet øya Lemmingvær og deler av Senja overført til Tranøy kommune.
Den kirkelige historien til Bjarkøy henger sammen med Trondenes. Det var prest på Trondenes allerede i 1321. Trondhjems Reformats 1589 viser at Trondenes prestegjeld på denne tiden var meget omfattende, med fjorten kirker og ni prester. Ved anordning av 28. desember 1731 ble en rekke områder skilt ut fra Trondenes som egne prestegjeld: Kvæfjord, Sand, Hillesøy, Ibestad med Tranøy, Dyrøy og Lenvik annekssokn, Torsken og Mefjord. Det nye Trondenes prestegjeld ble ved reskr. av 29. oktober 1813 slått sammen med Sand prestegjeld.
Ved kongelig resolusjon av 19. juni 1875 ble Sand sokneprestembete skilt ut den 1. oktober. Sand prestegjeld skiftet navn, på samme måte som kommunen, til Bjarkøy prestegjeld ved kongelig resolusjon av 6. desember 1886.
Samfunn
Næringslivet består primært av jordbruk, fiske og fiskeforedling.
Turistnæringen er viktig for det lille øysamfunnet. Bjarkøy har fire spisesteder – Bjarkøy Gjestekro,Valhall på Krøttøy som er et hotell og naturopplevelsesenter med bar, restaurant og 60 sengeplasser,
Grytøy Gjestestue og Krambua, Bjarkøy, og en campingplass (Leirvåg Camping). Bjarkøy Båtforening i Nergårdshamn og Leirvåg Rom og Båtutleie leier ut båter til turister.
Bjarkøy kommunale barnehage ligger på Bjarkøya. I tillegg ble det i januar 2008 åpnet en barnehage på Sandsøy. Bjarkøy skole er en kombinert barne- og ungdomsskole.
Fylkesvei 867 går fra bydelen Bergseng i Harstad til Austnes i Bjarkøy. Fra Fenes til Austnes er det fergeforbindelse. Bjarkøyforbindelsen er en planlagt tunnel, som ble påbegynt i 2015 og åpner høsten 2017.
Tusenårssted
Bjarkøy kommunestyre vedtok følgende lokaler som tusenårssteder i kommunen:
Vertskommune for Farmen
Innspillingen av den andre sesongen av Farmen, som gikk på TV 2 i 2003, foregikk i Horsevika på Grytøya i Bjarkøy kommune.
Kommunevåpen
Kommunevåpenet til Bjarkøy ble vedtatt av Bjarkøy kommunestyre den 4. juli 1985. Blasoneringen lyder: «I blått en halv gull griff». Våpenskjoldet ble godkjent av Kommunal- og arbeidsdepartementet gjennom kongelig resolusjon av 11. april 1986.
Griff er et gammelt fabeldyr som fremstilles som en krysning mellom en løve og en ørn. Motivet henspiller på Bjarkøyættens våpen, og brukes også i våpenskjoldet til Troms fylke.
Kommunesammenslåing med Harstad
Den 1. januar 2013 ble Bjarkøy slått sammen med Harstad kommune. Sammenslåingen ble vedtatt i kommunestyrene i Bjarkøy og Harstad 10. oktober 2002 og 19. desember 2002, og stadfestet 28. oktober 2010 og 14. oktober 2010. Beslutningen ble vedtatt av Kommunal- og regionaldepartementet gjennom kongelig resolusjon av 24. juni 2011. Den nye kommunen fikk navnet Harstad, etter at navneforslaget Trondenes ble forkastet av begge kommuner den 21. januar 2011.
Det nye kommunestyret fikk 35 medlemmer, mot 43 i «gamle Harstad» og 13 i Bjarkøy. Til kommunestyrevalget i september 2015 består det av 33 representanter fra «gamle Harstad» kommune og to representanter fra kommunestyret i Bjarkøy. 10 representanter fra «gamle Harstad» og 11 fra Bjarkøy fikk derfor en forkortet funksjonstid.
Etter kommunevalget 2011 ble formannskapet i Harstad redusert fra 9 til 7 medlemmer. I perioden 2013–2015 er formannskapet i Bjarkøy kommune omdannet til bygdeutvalg for Bjarkøy. Fellesnemnda består av formannskapene i dagens kommuner – ni representanter fra «gamle» Harstad og fem fra Bjarkøy. Fra sammenslåingstidspunktet til et nytt kirkelig fellesråd velges på ordinær måte med virkning fra 1. januar 2016, skal fellesnemnda velge kommunal representant.
Hexarthrius forsteri
Hexarthrius forsteri er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor og kraftig (hannen 36-81 millimeter), blank, svart hjortebille med brune dekkvinger. Hannens kjever er lange, krumme, med fine tenner langs innerkanten og tre store tenner i spissen. Hodet har antydning til en V-formet tverrkjøl i den bakre delen. Antennene er nokså tynne, med en liten, seks-leddet vifte. Pronotum er rektangulært, mye bredere enn langt. Hunnen er helt svart, mye mindre enn hannen, uten påfallende forstørrede kjever. Hunnen er nokså bred, blankt svart, hodet fint punktert.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Utbredelse
Arten er kjent fra Assam, Meghalaya, Bhutan og Myanmar.
Johan Friele
Johan Mohr Friele (født 29. november 1866 i Bergen, død 1. oktober 1927 samme sted) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Høle
Høle er et tettsted og en tidligere selvstendig kommune ved Høgsfjorden i Rogaland fylke. Høle er nå en bydel i Sandnes. Tettstedet har innbyggere per 1. januar.
Tidligere kommune
Kommunen ble fradelt Strand som et eget formannskapsdistrikt i 1842. Ved fradelingen av Forsand som egen kommune 1. januar 1871 ble kommunenavnet endret ved kongelig resolusjon fra Høgsfjord til Høle. Høle hadde da 1 122 innbyggere.
Tettsted og kommunikasjoner
Høle ligger i landlige omgivelser på vestsiden av Høgsfjorden og består av grunnkretsene Bratthetland, Ims, Høle og Tengesdal. Bydelen har aktive idrettslag og en grunnskole (1.-10. klasse), Høle barne- og ungdomsskole. Denne ble grunnlagt så tidlig som i 1863, og har rundt 170 elever (2016). Skolen er den siste av to i kommunen som har nynorsk som hovedmål.
Fra Lauvvik, like ved Høle, går det ferge til Ryfylke. Det er to ferjeavganger i timen til Oanes og turistferje (bare sommerstid) og hurtigbåt i Lysefjorden til Lysebotn. Fra Oanes er det en kort biltur til Preikestolhytta, som er utgangspunktet for en tre timers vandring til Preikestolen. Fylkesvei 508 starter på Høle og går til Oltedal i Gjesdal og via andre fylkes- eller riksveier til Sandnes sentrum.
Det er bussforbindelse fra Lauvvik og Høle til Sandnes sentrum.
Jonas Fjeld
Jonas Fjeld, egentlig Terje Lillegård Jensen, (født 24. september 1952 i Bodø), er en norsk sanger, låtskriver og gitarist. Han er fra Sørfold i Nordland, men flyttet i ung alder til Drammen. Han har vunnet Spellemannprisen fire ganger, fikk Kardemommestipendiet i 2008 og ble innlemmet i Rockheim Hall of Fame i 2020, og han har også fått bilde av seg på frimerke.
Oppvekst
Terje Jensen spilte skarptromme i Strømsø guttemusikk i Drammen. 13-14 år gammel begynte han å tenke på å starte band, men også kameraten spilte trommer så Terje fikk låne en gitar av søstra til kameraten (han har fremdeles gitaren) og bandet The Abducters så dagens lys. Raskt ble bandet til en duo sammen med kameraten, You and me, og den første opptreden ble på Fjellsbyen bedehus. I 1967 prøvde de seg i en talentkonkurranse, Buskerudmesterskapet, i Drammens Teater i klassen visesang og vant. Dermed var karrieren i gang og de fikk spille på steder som det populære Rockehjulet i Mjøndalen.
Karriere
Han spilte i et band som ikke fikk noen suksess så tidlig på 1970-tallet kom de på tanken om å opptre med sterk sminke og kostymer. De var sterkt inspirert av sceneshowene til artister som Frank Zappa og Captain Beefheart. Alle medvirkende skulle ha rare artistnavn som Eple Skrott (Øyvind Kristensen) på bass, Brunulf Bølle (Olaf Hjellum) kornett og orgel, Tom Metall (Tom Knutsen) trommer, Herman Norman (Erik Kristensen) gitar, Steve Cooling (Bent Bredesen) gitar og Terje Jensen tok sitt artistnavn etter Øvre Richter Frichs romanhelt Jonas Fjeld, vokal, gitar, tangenter, fløyte og fiolin. De fikk også med en annen Drammens-gutt, Kim Hansen, som klovn, forfatter og manager, han tok artistnavnet Herodes Falsk. Bandet tok navnet Jonas Fjeld Rock n' Rolf Band (JFRRB) og fremførte show med sanger med humoristiske tekster hvor Herodes Falsk hoppet rundt med en plastsaksofon. JFRRB spilte rock, og ga ut albumene Jonas Fjeld Rock n' Rolf Band (1973) og The Best of Jonas Fjeld Rock'n'Rolf Band (1974) sistnevnte er ikke noe samlealbum som navnet antyder. På albumene finner man rockelåter som «Let's Twist Again» og «Return to Sender» men også egne rockelåter som «Bobsy Bobsy», «Bridge Over Tonic Water», «Moonshine Man» og «Dingledansen/Springar frå Konnerud», med humoristiske tekster på norsk og engelsk. De forandre litt på navnet i til Jonas Fjeld Bing Bang Band og ga ut nok et album innenfor samme sjanger, Pans Fløyte (1974) med singelen «Half Eaten Banana». De var etter hvert blitt et kjent navn i musikk-Norge, men de store salgstallene uteble.
Bandet var lei og følte at de ikke ble satset på av plateselskapet og ga derfor i 1976 ut en ennå mindre seriøst album (om det gikk an) Endelig (Uff, ikke nå igjen), ennå en gang hadde de forenklet bandnavnet, nå kalte de seg Jonas Fjeld Band. Håpe var, etter det Jonas Fjeld forteller på sine konserter, å bli sparket fra kontrakten, men i stedet ga albumet bandet et uventet gjennombrudd. På albumet var spor som «Kjære pappa (Ikke drikk nå igjen)» Kjære pappa Ikke drikk nå igjen
Jeg orker ikke se mamma gråte
Siste år, da jeg var fem
Lys var tent i tusen hjem
Inn kom du, min egen far
Mamma ut på gaten var Endelig ble bandets desidert mestselgende utgivelse, nådde 15.-plass på VG-lista, og ga dem et stempel som et show- og humor-band.
Fjeld og resten av bandet ønsket imidlertid å bli tatt på alvor som musikere, og distanserte seg fra Endelig og stempelet som tøyseband. Derfor forlot Falsk gruppa i 1977 for å videreføre den musikalske show- og humorstilen med Prima Vera.
Terje Jensen vurderte på dette tidspunktet å gå tilbake til å bruke sitt virkelige navn, men valgte å ikke gjøre dette ettersom «Jonas Fjeld» hadde blitt et etablert navn i norsk musikk. Jonas Fjeld Band ny musikkstil kjennetegnes ved bluespreget countryrock.
Han produserte Hilde Heltbergs album På bare bein i 1983 og på albumet sang de duett på «Når vi deler alt». Han fortsatte å samarbeide med Heltberg helt til hun gikk bort i 2011.
Jonas Fjeld Band fikk to spellemannpriser innen klassen rock: Spellemannprisen 1985 for albumet Neck n' Neck og Spellemannprisen 1986 for Time and Motion. Bandet ble på 1980-tallet i tillegg ofte brukt som backingband for artister som Randi Hansen og Jahn Teigen.
Fjeld deltok på to plateprosjekter sammen med andre artister som lå ganske langt fra hans vanlige musikalske uttrykk. Neonlys på Wergeland (1987) var et verk der Henning Sommerro hadde tonesatt dikt av Henrik Wergeland. Ingrid Bjoner og Jonas Fjeld delte på vokaljobben, mens Ola B. Johannessen resiterte mellom sangnumrene. Produsenter var Erik Hillestad og Henning Sommerro. Den andre platen var Etterlatte sanger (1988), der Fjeld og Sidsel Endresen fremførte sanger av Jesper Halle (tekst) og Morten Halle (musikk). Dette var de siste albumene Jonas Fjeld Band spilte på.
Som soloartist har Jonas Fjeld gitt ut en rekke album. I 1990 ga han ut albumet Svært nok for meg hvor alle tekstene er skrevet av Ole Paus. Et av sporene er «Engler i sneen» hvor Fjeld synger sammen med Lynni Treekrem, og dette ble en av hans mest kjente sanger. En annen sang fra albumet er «Drammen i regn» Lysene flyter avsted
Mens regnet siler ned
Bruene står der
Som vinger av stein
Et par forsvinner inn i en port
En kvinne vender ansiktet bort Tre år sener i 1993 kom et nytt album, Texas Jensen, hvor albumtittelen er et kallenavnet han hadde. Han vant Spellemannprisen i 1994 i klassen mannlig artist for albumet Nerven i min sang (et konsertalbum) og Gammleng-prisen i klassen for pop i 1986.
Et av Fjelds musikkprosjekter er Danko Fjeld Andersen, som var et samarbeid mellom Fjeld og de amerikanske musikerne Eric Andersen og Rick Danko – sistnevnte kjent fra The Band. For deres album Rick Danko/Jonas Fjeld/Eric Andersen fikk de Spellemannprisen 1991 i klassen roots & country. Et annet prosjekt er To Rustne Herrer, som består av Fjeld og Ole Paus.
I 2015 var Jonas Fjeld med i TV 2s programserie Hver gang vi møtes.
I 2019 ga han ut albumet Winter Stories sammen med den kjente amerikanske sangeren Judy Collins og Chatham County Line. Den nådde førsteplassen på Billboard Top Bluegrass Albums listen, og ble det første amerikanske album noensinne som ga Collins en førsteplass på en hvilken som helst liste, til tross for alle årene hun har vært i bransjen. Det var første topplasseringen på Billboard for Fjeld, og den tredje for Chatham County Line.
Jonas Fjeld har i mange år holdt romjulskonserter i Drammen Teater, hvor mange andre norske og utenlandske artister har medvirket.
I 2022 ble Jonas Fjeld 70 år og i den forbindelse ga han ut et nytt album, To The Bone, hvor alle unntatt et spor er på engelsk. Singlene som er sluppet fra albumet er «Vi veit aldrig» og «Dust in my Wallet», den har også et spor, «Savannah» av Dave Wilson fra Chatham County Line. Etter suksessen med Winter Stories ble albumet også promotert i USA.
Jonas Fjeld Rock n' Rolf Band
Ingen av de som står oppført som tidligere medlemmer var medlem av Jonas Fjeld Rock and Rolf Band bortsett fra Bent Bredesen som ikke var med fra starten, men kom inn etter hvert. Jonas Fjeld som artistnavn og bandnavn kom ikke før i 1972. Før det var det diverse tidligere band med navn som Ivy Group og Frosk.
med Chatham County Line
Album Singler
Woodstock: Music from the Original Soundtrack and More
Woodstock: Music from the Original Soundtrack and More er et livealbum med utvalgte sanger fra Woodstockfestivalen i 1969. Opprinnelig utgitt på Atlantic Records som et trippelalbum 11. mai 1970, det ble utgitt på nytt som et to CD-sett i 1994.
Produsent Eddie Kramer var lydingeniør under det tre dager lange arrangementet.
Sporliste
På LP utgivelsen var side en og side seks på den første platen, side to og fem på den andre platen og side tre og fire på den siste platen.
Side en
Side to
Side tre
Side fire
Side fem
Svømming under de britiske imperie- og samveldeleker 1966
Svømming under de britiske imperie- og samveldeleker 1966. Svømming var en av flere sporter under de britiske imperie- og samveldeleker (British Empire and Commonwealth Games) som ble arrangert i Kingston på Jamaica i perioden 4. til 13. august 1966. Det var de åttende lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. De fire første lekene het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1966–1966) het (British Empire and Commonwealth Games). I lekene i 1966 ble det konkurrert i tjuefire øvelser i svømming, tretten for menn og elleve for kvinner. Australia ble beste nasjon med elleve gullmedaljer foran Canada med sju.
Hexarthrius buquettii
Hexarthrius buquettii er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor og kraftig (hannen 41-84 millimeter), blank, svart hjortebille. Hannens kjever er lange, krumme, kan ha en oppoverrettet tann ved roten, fint sagtakkede langs innerkanten, kraftig kløvet i spissen. Hodet har antydning til en tverrkjøl i den bakre delen. Antennene er nokså tynne, med en liten, seks-leddet vifte. Pronotum er rektangulært, mye bredere enn langt. Hunnen er helt svart, mye mindre enn hannen, uten påfallende forstørrede kjever. Hunnen er blankt svart, hodet grovt punktert.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Java.
Olaf Aabel Corneliussen
Olaf Aabel Corneliussen (1850–1900) var en norsk geolog og gruvedirektør. Han var bergkandidat (cand.min.) og startet karrieren som stiger (ingeniør) ved Kongsberg Sølvverk. Han var siden direktør for Vigsnes Kobberverk og direktør for Sulitjelma gruber fra 1892 til 1896. Han var gift med Helga Paaske, datter av bergmester Carl Anthon Paaske.
Yorckstraße undergrunnsstasjon
Yorckstraße stasjon er en undergrunnsstasjon i bydel Schöneberg i Berlin. Den ligger ved gaten med samme navn, midt mellom de to S-banestasjonene med samme navn.
Hjerte-lunge-redning
Hjerte-lunge-redning (HLR) eller gjenoppliving er en førstehjelpsmetode for folk med hjertestans eller i noen tilfeller respirasjonssvikt. Metoden har til hensikt å holde et minimum av en persons blodsirkulasjon i gang til mer avansert behandling kan finne sted. Denne metoden blir brukt når en skal gripe inn ved livløshet. HLR utføres både på sykehus og i situasjoner hvor medisinsk personell ikke befinner seg i umiddelbar nærhet.
HLR innebærer fysiske inngrep for å skape kunstig sirkulasjon gjennom rytmiske brystkompresjoner for å manuelt pumpe blod gjennom hjertet, og innebærer vanligvis også at livredderen blåser luft inn i pasienten (eller bruker et apparat for å simulere dette) for å ventilere lungene og bringe oksygen over i blodet. Denne sistnevnte prosessen kalles kunstig åndedrett. Noen protokoller nedtoner nå betydningen av kunstig åndedrett, og fokuserer kun på brystkompresjonene.
Til tross for navnet er HLR mest sannsynlig ikke i stand til å starte hjertet på nytt. Behandlingens viktigste hensikt er å opprettholde en strøm av oksygenrikt blod til hjernen og hjertet, som begge er de mest vitale organene for liv og de mest sårbare for skade som følge av mangel på oksygen (hypoksi). Effektiv HLR hjelper til ved å blant annet bremse ned hastigheten på vevsdød og forlenge tiden for en vellykket gjenoppliving uten permanent hjerneskade. Avansert HLR (AHLR), inkludert intravenøse medikamenter og defibrillering (kontrollert avlevering av et elektrisk støt til hjertet) er vanligvis nødvendig for å gjenopprette en levedyktig eller normalisert hjerterytme – en som vil holde personen i live. Defibrillering er vist å bare fungere på pasienter med bestemte hjerterytmer, nemlig ventrikkelflimmer eller ventrikulær takykardi (hovedkammerflimmer). Asystoli og alle andre hjerterytmer (pulsløs elektrisk aktivitet, dvs en hver hjerterytme som ellers ville gitt puls) skal ikke defibrilleres.
Vanligvis utføres HLR i nærvær av avansert livredning (for eksempel fra ambulansetjenesten) inntil pasientens hjerte begynner å slå igjen eller han/hun erklæres død.
Bakgrunn
Plutselig hjertestans rammer rundt 700,000 mennesker hvert år i Europa og er derfor er en viktig årsak til plutselig død. Hos ca. 40 % av pasientene er ventrikkelflimmer (VF) den første registrerte hjerterytmen. For hvert minutt som går uten at HLR startes, faller sjansen til å overleve med 7–10 %.
Raskt igangsatt og godt utført HLR kan doble eller tredoble overlevelsen. God HLR gir en liten, men viktig blodforsyning til hjernen og kransarteriene i hjertet. Dette vil øke tiden hjertet fortsatt flimrer (VF) før det går over i asystoli (opphør av all elektrisk og mekanisk aktivitet i hjertet). Dessuten vil godt utførte kompresjoner hindre at hjertet spiles ut ved passiv venøs tilbakestrømning.
Begge disse forhold vil øke sjansen for at sjokk fra en defibrillator vil kunne gi en organisert, pulsgivende hjerterytme. {Clear}}
Frances Oldham Kelsey
Frances Kathleen Oldham Kelsey (født 24. juli 1914 i Cobble Hill i Britisk Columbia i Canada, død 7. august 2015 i London i Ontario) var en kanadiskfødt amerikansk farmakolog. Hun er kjent for sitt arbeid i Food and Drug Administration (FDA), der hun hindret at legemiddelet thalidomid kom på markedet i USA fordi hun mistenkte at det kunne medføre skader på fosteret ved bruk under svangerskap. Dette viste seg å stemme da thalidomid forårsaker misdannelser. Saken førte til lovgiving som styrket FDAs stilling i kontrollen av farmasøytiske produkter i USA.
Bakgrunn og utdannelse
Hun ble født i Cobble Hill på Vancouver Island i Britisk Columbia i Canada.
Studier ved McGill University i Montréal ga henne gradene bachelor of science i 1934 og master of science i 1935. Hun fortsatte studiene i farmakologi og fikk i 1936 tilbud om å bli assistent ved University of Chicago. I Chicago assisterte hun på et prosjekt FDA iverksatte for å undersøke over 100 dødsfall knyttet til bruk av produktet Elexir Sulfanilamide, en blanding av sulfonamid og dietylenglykol.
I 1938 avla hun ph.d.-graden i farmakologi ved University of Chicago.
Tidlig karriere og ekteskap
Etter oppnådd ph.d.-grad fortsatte hun sitt arbeid ved University of Chicago. Blant annet arbeidet hun med å finne et middel mot malaria. Forsøk på kaniner viste at noen stoffer kunne trenge gjennom morkaken.
Ved universitetet i Chicago møtte hun Fremont Ellis Kelsey og de to giftet seg i 1943. Paret fikk to døtre. Universitetets politikk om at familiemedlemmer ikke kunne arbeide ved samme institutt gjorde at hun begynte på medisinstudier. I 1950 ble Kelsey ferdig utdannet lege med graden Doctor of Medicine (M.D.).
Etter dette arbeidet hun også i redaksjonen for Journal of the American Medical Association. I 1952 flyttet familien til Sør-Dakota, der ektemannen ble leder for farmakologiinstituttet ved University of South Dakota Medical School i Vermillion. Politikken mot å ansette familiemedlemmer gjorde igjen at hun ikke fikk arbeid ved universitetet, og hun begynte isteden ved et sykehus. I 1954 fikk hun midler fra et legemiddelfirma som gjorde at hun kunne undervise ved University of South Dakota. Da midlene tok slutt i 1957 fortsatte hun forskning privat, og arbeidet som allmennpaktiserende lege.
Arbeid ved FDA og thalidomid
I 1960 fikk Kelsey en stilling ved Food and Drug Administration i Washington, D.C. og familien flyttet dit. FDA hadde da sju heltidsstillinger og fire deltidsstillinger knyttet til kontroll av legemidler. Et av de første oppdragene hun fikk var å behandle søknaden fra legemiddelfirmaet Richardson-Merrell om å få godkjent legemiddelet thalidomid under navnet Kevadon. Thalidomid ble opprinnelig brukt som beroligende middel, men ble også gitt til gravide som middel mot svangerskapskvalme (morgenkvalme). I 1960 ble legemiddelet solgt i Europa, Canada og andre deler av verden.
På bakgrunn av utilstrekkelige og motstridende studier og rapporter om bivirkninger var Kelsey og kolleger i FDA usikre på hvor trygt thalidomid var. Kelsey var også bekymret for at thalidomid kunne skade fostre. Hun godkjente derfor ikke legemiddelet og ba om videre studier av virkningen av det. På denne måten hindret Kelsey at det kom i salg i USA. Dette medførte sannsynligvis at flere tusen barn i USA unngikk å bli født med den type misdannelser som rammet over 10.000 barn i 46 land i verden for øvrig.
Mistanken hennes ble bekreftet da forskere fant at thalidomid passerer morkaken og skader fostre slik at de fødes med misdannelser. Mot slutten av 1961 ble legemiddelet trukket fra markedet i Storbritannia og Tyskland. Saken fikk offentlig oppmerksomhet i USA i 1962. Kelsey ble omtalt som heltinne på forsiden av The Washington Post. Saken førte til endringer i prosessen for utvikling, utprøving og godkjenning av legemidler i USA (Kefauver-Harris Drug Amendments).
Monacos Grand Prix 2008
Rapport
McLarens Lewis Hamilton var mannen som trakk det lengste strået under dagens løp og gikk med dette også opp i ledelsen i mesterskapet totalt.
I regnfylte Monaco skulle det vise seg å bli et løp helt utenom det vanlige.
Frances Oldham Kelsey
Videre arbeid
Kelsey fortsatte å arbeide for FDA. I 1967 ble hun direktør for Division of Scientific Investigations, en nyopprettet avdeling for kontroll med kliniske undersøkelser og forsøk i utviklingen av legemidler. Hun satt i direktørstillingen til 1995. Hun arbeidet i FDA fram til 2005 og var over 90 år da hun sluttet.