cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hydrogen
Oppdagelsen av hydrogen
Hydrogengass (H2) ble første gang kunstig framstilt og beskrevet av Phillip von Hohenheim (også kjent som Paracelsus, 1493–1541). Hydrogenet ble den gang framstilt ved å blande metaller med sterke syrer. Han var imidlertid ikke klar over at den brennbare gassen som ble framstilt gjennom den kjemiske reaksjonen som etterfulgte, var et nytt grunnstoff.
I 1671 gjenoppdaget og beskrev Robert Boyle den kjemiske reaksjonen som oppstår ved blanding av jernspon i fortynnede syrer, som resulterte i hydrogengass.
I 1766 ble Henry Cavendish den første til å oppdage hydrogen som et eget særskilt substans, ved å identifisere gassen fra metall-syre-reaksjonen som «ikkebrennbar luft». Han fant videre ut at gassen produserte vann ved forbrenning. Cavendish støtte på hydrogen da han gjorde eksperimenter med syrer og kvikksølv. Selv om han feilaktig antok at hydrogenet som oppstod, var en frigjort del av kvikksølvet (og ikke til en del av syren), var han fortsatt i stand til å gi en nøyaktig beskrivelse av flere av hydrogens nøkkelegenskaper. Det er vanligvis Henry Cavendish som blir kreditert for oppdagelsen av hydrogen.
I 1783 gav Antoine Lavoisier det nye grunnstoffet navnet hydrogen, da han sammen med Laplace hadde gjentatt Cavendishs oppdagelse av at hydrogen produserer vann ved forbrenning.
Hydrogens rolle i kvanteteoriens historie
På grunn av hydrogens forholdsvis enkle atomstruktur, bestående av et proton og et elektron, har hydrogenatomet, sammen med det spekter av lys produsert eller absorbert av det, vært sentralt i utformingen av teorien om atomets struktur. Videre har den tilsvarende enkle oppbygningen av hydrogenmolekylet og det tilhørende kationet H2+ tillatt en mere komplett forståelse av naturen bak kjemiske bindinger, som fulgte kort tid etter utviklingen av kvantemekanisk behandling hydrogenatomet på 1920-tallet.
Hydrogen varmer opp Jorden
Solens energiproduksjon er et resultat av kjernefysisk fusjon av hydrogen. Hvert sekund fusjoneres fire millioner tonn hydrogen på solen og omdannes til helium og energi. Energimengden som hvert sekund mottas av Jorden, er produsert ved fusjonering av bare to kilo hydrogen. Utregningen er slik: Hver kvadratmeter av Jordens atmosfære tar imot ca. 1 000 Watt solstråling. Utvides dette til å dekke hele planeten, er total mengde lysenergi som varmer opp Jorden, ca. 150 000 billioner Watt. Bruker man masseenergiloven, erstatter E med 150 000 billioner Watt og c med lyshastigheten 300 000 km/s, er resultatet ca. 0,5 kg/s.
Naturlige forekomster
Hydrogen er det mest vanlige grunnstoffet i universet, og utgjør 75% av normal materie etter masse og over 90% etter antall atomer. Grunnstoffet finnes i store mengder i stjerner og kjempe-gassplaneter. I forhold til den store forekomsten ellers er hydrogen veldig sjeldent i Jordas atmosfære (ppm etter volum). Den mest vanlige kilden for dette grunnstoffet er vann, som består av to deler hydrogen og en del oksygen (H2O). Andre kilder er de fleste former av organisk materie (for tiden alle livsformer), kull, fossilt brensel og naturgass. Metan (CH4), som er et biprodukt av organisk forråtnelse, blir en viktigere kilde til hydrogen.
Hydrogen kan oppstå på flere måter: damp fra oppvarmet karbon, spaltning av hydrokarboner vha varme, reaksjon mellom natriumhydroksid (kaustisk soda) eller kaliumhydroksid (KOH) og aluminium, vann elektrolyse, eller det spaltes av syrer ved reaksjon med visse metaller.
I kommersiell produksjon blir naturgass vanligvis spaltet og skaper "Grått hydrogen" og CO2. "Blått hydrogen" krever at denne CO2 lagres.
Industrielle anvendelser
Store mengder hydrogen trengs industrielt, særlig i Haber-Bosch-prosessen i ammoniakkproduksjon, i hydrogenerering av fett og oljer, og i produksjonen av metanol (tresprit). Hydrogen brukes også i hydrodealkylering, avsvovling med hydrogen og hydrokrakking.
Energibærer
Fordelene med hydrogen som energibærer er at hydrogen per masse har en energitetthet som er tre ganger så høy som tradisjonelle drivstoff som bensin og diesel, og at det ikke fører til andre utslipp enn vanndamp når hydrogen og oksygen omdannes til elektrisitet i en brenselcelle. Utfordringen er at hydrogen er en svært voluminøs gass, og er derfor mer krevende å håndtere og distribuere enn tradisjonelle drivstoff. For distribusjon av hydrogen er 200-bar flaskepakker eller flytende hydrogen den mest anvendte metoden. Noen steder finnes det også dedikerte gassledninger for hydrogen. En rekke hydrogenforbrukere løser imidlertid denne utfordringen gjennom å produsere hydrogengassen samme sted den forbrukes eller fylles på kjøretøyet.
Etymologi
Hydrogen er fransk for vann-skaper, fra gresk hudôr, «vann» og gennen, «generere» og ble først oppdaget som et eget stoff i 1766 av Henry Cavendish. Antoine Lavoisier ga grunnstoffet sitt navn.
Kjemiske forbindelser
Som den letteste av alle gasser danner hydrogen kjemiske forbindelser med de fleste andre grunnstoffer. Hydrogen har en middels elektronegativitet på 2,2 og kan være det minst metalliske eller det mest metalliske i sine forbindelser. Førstnevnte kalles hydrider og er oftest forbindelser mellom hydrogen og metaller, der hydrogen foreligger enten som H- ioner eller som et oppløst stoff inni det andre grunnstoffet (f.eks. palladium-hydrid). Sistnevnte er helst kovalente forbindelser, da H+ ionet bare ville være en kjerne bestående av et proton som ville ha en sterk tendens til å tiltrekke seg elektroner. Begge varianter danner syrer, men i sure løsninger ses ioner som H3O+ idet protoner fester seg til andre molekyler.
I luft reagerer hydrogen med oksygen og danner vann, H2O. Det frigjøres mye energi, og reaksjonen er eksplosjonsartet. Deuterium-oksid, eller D2O, kalles vanligvis tungtvann. Hydrogen inngår også i en mengde forbindelser med karbon. Fordi slike forbindelser utgjør hovedbestanddelen av alle kjente levende organismer kalles de organiske forbindelser, og læren om disse kalles organisk kjemi.
Tilstandsformer
Under normale betingelser er hydrogengass en blanding av to ulike slags molekyler som har forskjellig spinn i atomkjernene. De to formene kalles orto- og para-hydrogen (som ikke er det samme som isotoper, se nedenfor). I orto-hydrogen er kjernespinnet parallelt (danner en triplett), mens det i para-hydrogen er antiparallelt (danner en singlett). Ved standardbetingelser består hydrogen av ca. 25 % av para-formen og 75 % av orto-formen, den såkalt normale formen. Likevektsforholdet mellom de to er temperaturavhengig, men fordi orto-formen har høyere energi er den ikke stabil i ren tilstand. Ved lave temperaturer, omkring kokepunktet til hydrogen, foreligger nesten utelukkende para-formen.
Forvandlingen mellom de to formene er en treg prosess, og hvis hydrogen nedkjøles og kondenseres raskt, opprettholdes en høy andel av orto-formen. Dette har stor betydning ved industriell fremstilling og lagring av flytende hydrogen fordi orto-para forvandlingen frigjør mer varme enn fordampningsvarmen, og mye hydrogen kan gå tapt ved fordampning gjennom flere dager etter kondenseringen. Derfor brukes katalysatorer for orto-para forvandlingen under nedkjøling av hydrogen. De to formene har også litt forskjellige fysiske egenskaper. For eksempel er smeltepunktet og kokepunktet til para-hydrogen omtrent 0,1 K lavere enn for orto-hydrogen.
Gassform
Isolert ved normalt trykk består hydrogengass av diatomiske molekyler (H2). Hydrogenmolekylet er bundet sammen ved hjelp av en kovalent sigmabinding.
Flytende form
Ved normalt trykk inntar hydrogen flytende form mellom 14,025 K (-259 °C) og 20,268 K (-253 °C). Flytende hydrogen brukes i boblekamre og som en kjølevæske i laboratorier.
Fast form
På samme måte som karbon kan opptre både som diamant og grafitt vil hydrogen i fast form inneha forskjellige egenskaper ved forskjellig trykk og temperatur. Disse ulike tilstandene kalles faser. Eksperimentelle data har vist at hydrogen i fast form ikke leder elektrisitet og det er dermed ikke-metallisk. Dette motsier tidligere teorier om metallisk hydrogen. Et av problemene med studiet av hydrogen er at det krever høyt trykk for å få hydrogen i fast form, og også at de lette atomkjernene er lite villige til å samhandle med røntgenstråling, noe som resulterer i diffraksjonsmønster med lav oppløsning.
Teorier om fast metallisk hydrogen
I 1926 teoretiserte forskeren J.D. Bernard at alle stoffer ved høyt nok trykk vil anta en metallisk form. I 1935 foreslo to forskere at hydrogen kunne gå over i metallisk form ved et trykk på ca 250,000 atmosfærer. Metallisk hydrogen antas å være superledende ved normal romtemperatur, og dette kombinert med en nysgjerrighet om hva som skjer inne i de store gassplanetene (som består hovedsakelig av hydrogen under høyt trykk) har gjort metallisk hydrogen til et interessant område for forskning.
Ikke-metallisk fast hydrogen i ulike faser
Når hydrogen komprimeres under høyt trykk dannes et ikke-metallisk, fast stoff, fase I, der diatomiske hydrogenmolekyler sitter heksagonalt tettpakket i et krystallgitter og roterer fritt. Ved temperaturer under 120 K fryser molekylene i en (tilfeldig) bestemt retning. Dette kalles fase II. Ved trykk over 1,5 millioner atmosfærer oppstår også en fase III av hydrogen i fast form der samhandling med infrarød stråling antyder at det diatomiske molekylet er polarisert til en permanent dipol. Om flere faseendringer inntreffer ved enda høyere trykk det er delte meninger om. Noen mener at polariseringen vil øke slik at strukturen kan beskrives som ioner av type H+ og H-, mens andre mener at hydrogenet vil være et fast metall En tredje hypotese er at hydrogen ved høyere trykk og temperatur vil bli omdannet til en væske som, avhengig av det omgivende magnetfeltet, enten kan være en supervæske eller superleder. En teoretisk studie fra 2007 hevder at en modell for fast hydrogen i samsvar med empiriske data fra fase III skal være stabil opp til 4,2 millioner atmosfærer.
Isotoper
Det er tre kjente naturlige isotoper av hydrogen, 1H, 2H og 3H. Andre svært ustabile isotoper (4H til 7H) av hydrogen har blitt framstilt i laboratorier, men disse er ikke observert i naturen.
Hydrogen er det eneste grunnstoffet med forskjellige navn for sine isotoper. Symbolene D og T er imidlertid ikke offisielt anerkjent.
Forsiktighetsregler
Hydrogen er en svært brennbar gass. Den reagerer også voldsomt med klor og fluor.
Produksjon
Den mest økonomiske metoden å produsere hydrogen på er dampreformering av hydrokarboner, og da særlig naturgass (metan). I tillegg blir en god del produsert ved kunstgjødselfabrikker som siden bruker hydrogenet til å produsere ammoniakk, som brukes videre i prosessen. Noen industrielle prosesser har også hydrogen som biprodukt, særlig klor-alkali elektrolyse produserer større mengder hydrogen.
Konvensjonell dampreformering
Dampreformering av naturgass er den billigste og mest brukte fremstillingsmetoden, og står for om lag halvparten av verdens hydrogenproduksjon. Litt forenklet kan den beskrives:
CH4 + 2 H2O → 4 H2 + CO2
Naturgass består hovedsakelig av metan (CH4), samt en del tyngre hydrokarboner og karbondioksid (CO2). Ved å tilføre metanet vanndamp med høy temperatur, får man dannet karbonoksid og hydrogen. Dette foregår ved 800 °C over en nikkelkatalysator.
I tillegg til naturgassen som inngår i reaksjonsprosessen, tilføres ca. 1/3 ekstra naturgass som energi for å drive reaksjonene. Det utvikles stadig nye metoder for å øke effektiviteten, og ved bedre håndtering av varmen er det mulig å øke utnyttelsesgraden til over 85 %.
Reformering fra naturgass gir imidlertid ikke rent hydrogen, det blir også dannet noe CO2. Om lag 75 % av den produserte gassen er hydrogen. Fjerning av CO2 er derfor nødvendig for å få rent hydrogen. Ved dampreformering av naturgass produseres det 7,05 kg CO2 for hvert kg hydrogen.
Dampreformering med CO2-fangst
Det forskes imidlertid på teknologier for damprefomering som inkluderer CO2-rensing. Et eksempel på en slik teknologi er Sorption Enhanced Steam Methane Reforming (SE-SMR), og har blitt utviklet av IFE i en årrekke. Teknologien benytter en absorbent, for eksempel pulverisert dolomitt, som absorberer CO2 etter hvert som det produseres under reformeringsprosessen, og dermed øker (derav "enhanced") hydrogenproduksjonen. Absorbenten sirkuleres mellom selve reformeren hvor hydrogengassen produseres, og en regenerator, hvor absorbenten utsettes for høy temperatur, som gjør at den gir slipp på CO2-gassen, og sirkuleres over til reformeren igjen. Når dolomitt absorberer CO2 frigis varme, og selve reformeringen foregår på rundt 600 °C, altså 200 °C lavere enn konvensjonell reformering. For regenereringen må man imidlertid tilføre varme på 850 °C. Totalt sett er utnyttelsesgraden omtrent 75%, alstå som konvensjonell reformering. Kombinerer man imidlertid en SE-SMR med en høytemperatur, strømproduserende brenselcelle, for eksempel en av typen fastoksid (Solid Oxide Fuel Cell) kan man utnytte temperaturen fra brenselcellen til å regenerere absorbenten, og få en totalvirkningsgrad på 85%. Dette konseptet, kalt ZEG Power, som er et samarbeidsprosjekt mellom IFE og CMR Prototech AS testes i 2014 ut på Kjeller. Dampreformering med keramisk membran uten varme er også mulig.
Elektrolyse
Ved vannelektrolyse spalter man vann til hydrogen og oksygen. Prinsippet er enkelt; man trenger to elektroder, en katode og en anode, senker disse ned i en beholder med vann og tilsetter spenning. Hydrogenatomene vil da trekkes mot den negative katoden, og oksygenatomene mot anoden.
2 H2O + energi → 2H2 + O2
Energiforbruket ved denne prosessen er rundt 4,5 kWh/Nm³ H2, avhengig av effektiviteten på elektrolyttene.
2-3 prosent av dagens hydrogenproduksjon stammer fra vannelektrolyse. Norsk Hydro benyttet elektrolyse for å produsere ammoniakk fra 1920 – tallet til 1970 da dampreformering tok over. Teknologien som ble utviklet av Norsk Hydro lever videre i NEL Hydrogen.
Alkaliske elektrolysører
En elektrolysør er et apparat for elektrolyse. Alkaliske elektrolysører er en flytende elektrolytt, bestående av vann og kaliumhydroksid (KOH) som gjør den elektrisk ledende. Det er denne typen som er verdensdominerende i dag, og Norsk Hydro Electrolysers leverer elektrolysører med en virkningsgrad på 85 %.
De største utgiftene ved elektrolyse er strømforbruket, som utgjør opp mot 80% av totalkostnadene. Både effektivitet og strømkostnader er viktig i den sammenheng.
Fast polymerelektrolytt elektrolyse (PEM)
Det er antatt at PEM-elektrolyttene i fremtiden vil få en virkningsgrad på inntil 94 %, men i dag er virkningsgraden lavere enn de beste alkaliske elektrolyttene.
I de siste årene er det utviklet elektrolysører som opererer ved trykk på 30 bar. Man reduserer da de kommende problemene med lagring av hydrogenet.
Høytemperatur dampelektrolyse En tredje type elektrolyse foregår med en dampelektrolysør. Disse benytter en keramisk ioneledende elektrolytt (YSZ). Dampelektrolysører kan oppnå meget høy virkningsgrad, men dette er fortsatt ikke brukbar teknologi.
Tapper, den pysete hunden
Tapper, den pysete hunden (orig: Courage the Cowardly Dog) er en amerikansk animert TV-serie for barn og unge som gikk på Cartoon Network fra 1999 og 2002. Serien handler om hunden Tapper som bor sammen med Matilda og Rasmus Knot i den fiktive byen «Ødeby» i den amerikanske delstaten Kansas. Vanligvis må Tapper redde Matilda og Rasmus fra farer og skumle ting.
Tapper
(oppr. Courage "the Cowardly Dog")Tapper er en hund som ble forlatt etter at en gal veterinær sendte foreldrene hans ut i rommet. Heldigvis ble han funnet av Matilda Knot som bor midt i Ødeby med sin mann Rasmus Knot. Tapper er redd for alt som er ukjent, men når virkelige farer truer eierne hans greier han å overvinne frykten sin og prøver å beskytte eierne sine mot ondskap. Når Tapper forsøker å advare Matilda eller Rasmus om farer, babler han helt uforståelig. Han kompenserer for dette ved å komme med høyst livaktige imitasjoner av faren, som for eksempel at han transformerer seg til et uhyre. En av hans beste egenskaper er at han aldri gir opp.
Matilda Knot
(oppr. Muriel Bagge) Matilda er en snill gammel dame som fant Tapper alene og forlatt som valp. Hun bor i Ødeby med mannen sin, Rasmus Knot. Matilda er meget snill og inviterer gjerne fremmede inn i huset for en matbit eller en kopp te, selv om disse fremmede ofte er folk med ondt i sinnet. Ofte når Rasmus er slem mot Tapper slår Matilda Rasmus i hodet med en kjevle, alltid fulgt av at han svarer: «Hva har jeg gjort?». Matilda er også meget flink på kjøkkenet og Tapper elsker rettene hennes. Som regel bruker hun en hemmelig ingrediens i maten sin, og den er nesten alltid eddik.
Rasmus Knot
(oppr. Eustace Bagge) Rasmus er Matildas mann. Han avskyr Tapper og nyter å gjøre livet surt for ham. Når Rasmus virkelig ønsker å skremme Tapper, tar han på seg en svær, fryktinngytende maske og skriker, «Ooga booga booga!». Han kaller ofte Tapper «dumme hund» eller «dustebikkje».
Datamaskinen
Tappers datamaskin gir han råd om hvordan han kan håndtere ulike hendelser. Han er veldig kynisk og sarkastisk mot Tapper, og pleier å slenge en vits i de fleste situasjoner.
Doktor Vindaloo
Doktor Vindaloo er en indisk lege med en ganske tjukk aksent, som Rasmus og Mathilda benytter seg av hvis noe er galt. Han er en av svært få karakterer i serien, som innehar evnen til å fullt ut forstå hva Tapper forsøker å si. Som oftest konkluderer han med at pasientene er friske, eller at han ikke er kapabel til å behandle problemet. I enkelte tilfeller har han dog vært til stor hjelp, for eksempel i episoden "Usynlige Mathilda", hvor han klarte å finne ut hvordan de skulle få Mathilda tilbake til normal tilstand.
Ma Knot
Ma Knot er Rasmus sin mor, og Mathildas svigermor. Hun har et elsk-hat forhold til sin sønn, og lever i en campingvogn ute på landet. Som sin sønn er hun også skallet, men ikler seg en rødlig parykk, og ligner ellers veldig mye på han, bare mye kortere av vekst.
Liabygda (Stranda)
Liabygda har veiforbindelse (fylkesvei 650) til Stordal i vest og til Valldal i øst, begge i Fjord kommune. Bygda har forbindelse til kommunesenteret Stranda via ferje fra Gravaneset.
Her ligger også flere nedlagte fjellgårder, blant annet Ansok. Her kom Sakarias Ansok fra, som forfattet en rekke artikler og senere tre bøker (Eld som slokna, Far etter folk og Menneske vi møtte) om livet ved fjellgårdene langs Storfjorden. Dette materialet er senere videreutviklet av Oddgeir Bruaset, som laget en dokumentarserie til TV vist i flere land. Organisasjonen «Storfjordens Venner» arbeider for kulturvern og restaurering av de mange fjellgårdene langs hele Storfjorden.
Av næringsvirksomhet ligger blant annet Trollbryggeriet og RemPro i Liabygda.
Liabygda skule hadde 17 elever i skoleåret 2016-17. Skolen og barnehagen er senere lagt ned.
Peter Georg Boll
Peter Georg Boll (født 4. oktober 1742 i København, Danmark, død 26. juli 1814 på Norderhov, Norge) var en dansk-norsk jurist og sorenskriver.
Boll ble utnevnt til prokurator for Høyesterett i 1772. Den gang var det en felles Høyesterett for både Danmark og Norge, og denne lå i København. Først i 1815 ble det opprettet en norsk Høyesterett i Christiania.
I 1783 ble Peter Georg Boll utnevnt til sorenskriver i Ringerike og Hallingdal sorenskriveri i Norge. I den egenskap felte han i 1805 dødsdommen over morderen Peter Walberg.
Han var gift med Johanne Margrethe Thorup, og som sorenskriver bodde han på sorenskrivergården Vegstein i Norderhov.
Varntresk
Varntresk (sørsamisk: Våaroendïereske ) er et grendesamfunn på østsiden av Røssvatn i Hattfjelldal kommune, med ca. 60 innbyggere (2007). Navnet antas å komme fra sørsamisk Vearngere og bety "Skrentvatn". Funn i forbindelse med regulering av Røsvatnet på slutten av 1950-tallet viser at området har vært i bruk helt tilbake til yngre steinalder. Hovednæringsvei er landbruk.
Grenda har egen kirke innvidd i 1986 til grendas markering av 250-årsjbileet for fast bosetting og et eget oppvekstsenter, kombinert barnehage og 1-8-skole som ble tatt i bruk i 1991 med, i dag, totalt 16 barn. Varntresk rommer eget grendemuseum Kolbeintunet som eies og drives av Varntresk Grendelag (grunnlagt 14. desember 1980) som er en organisasjon som organiserer alle innbyggere i grenda og også andre f.eks. fritidsboende etter søknad. Grendelaget har vært og er primus motor bak kulturaktivitetene i grenda. Varntresk har også en meget aktiv sanitetsforening.
Varntresk er særlig kjent for det storslagne landskap grenda ligger i, ved Røsvatn (Norges nest største innsjø) med utsyn til Okstindan (Nord-Norges høyeste fjell) og Røssvassholmen (Norges nest største ferskvannsøy).
Ett av flere særtrekk er prosentandel innflyttere og nyetableringer hvor Sæterstad Gård (gardsmatprodksjon og to ganger blitt «Årets rakfiskfavoritt» i lokalmesterskap) samt Varntresk Keramikk er de mest kjente.
Varntresk har også en egen skole, på Varntresk oppvekstsenter går det tolv elever, og i den kommunale barnehagen gikk det per januar 2022 to barn.
Carlos Augusto Duarte Burgo
Carlos Augusto Duarte Burgo (født 5. mars 1958 i Nova Sintra på Brava) er en økonom og politiker fra Kapp Verde. Han var sentralbanksjef i Kapp Verdes bank fra 2004 til 2014.
Han har doktorgrad i økonomi fra Martin-Luther-universitetet i Berlin, og har senere tatt etterutdanning innen sosiologi, samt en Mastergrad innen makroøkonomi, pengepolitikk og utvikling av økonomiske systemer så sent som i 1995.
Han begynte sin yrkeskarriere som lærer, men ble fra 1982 professor og utdanningsdirektør ved Instituto Amílcar Cabral. I 1987 ble han direktør for det samme instituttet.
Sitt første politiske verv fikk han i 1991, da han fikk plass i nasjonalforsamlingen. Her satt han i 10 år, og jobbet med økonomi, finans, budsjetter og planlegging. Deretter ble han utnevnt til finans- og planleggingsminister i februar 1991, samt minister for regional utvikling fra oktober 2002. Begge disse ministerpostene hadde han fram til 2003. Etter å ha jobbet som rådgiver for Verdensbanken i 2004 ble han utnevnt til sentralbanksjef, en stilling han fortsatt innehar.
Aleksandr Grosjkov
Aleksandr Georgijevitsj Grosjkov (russisk: Александр Георгиевич Горшков; født 8. oktober 1946 i Moskva) sovjetisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck.
Grosjkov ble olympisk mester i kunstløp under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Sammen med Ljudmila Pakhomova vant han konkurransen i isdans, foran sine landsmenn Irina Moisejeva / Andrej Minenkov og Colleen O'Connor / James Millns fra USA. Det var første gangen som isdans var med på det olympiske programmet.
Damfrosk
Damfrosk hører med til gruppen ekte frosker og arten trives i grunne dammer i områder med mye sol og insekter. I flere land, bl.a. i England, er damfrosken utryddet, og det var nære på at også den lille forekomsten i Norge led samme skjebne.
I Europa er arten vanlig noen steder, og artikkelens illustrasjon stammer fra Frankrike.
Rødlisteart vernes i Arendal
Damfrosken er Norges mest sjeldne frosk, og den står på Norsk rødliste for arter over truede arter i Norge. Man regner forekomsten i Arendal blant verdens nordligste, og ved siden av en forekomst i Uddevalla er dette de eneste ved Skagerrak.
Damfrosken antaes å ha kommet til Skagerrakkysten en gang da klimaet var mildere, for flere tusen år siden. Genetiske studier av damfroskene har ytterligere styrket denne teorien. Individene som har overlevd er gjennom generasjoner tilpasset et kaldere klima enn artsfrendene lenger sør i Europa, derfor antar man at det har verdi at forekomsten i Arendal består også i framtida.
Det er politisk vedtatt at det biologiske mangfoldet skal opprettholdes i Norge. Derfor er det gjennomført tiltak i regi av miljøavdelingen hos fylkesmannen i Aust-Agder slik at damfrosken har fått et utvidet område å leve i. Biotopene er forbedret, og det er laget flere myrtjern som bør være attraktive for damfrosken. Ytterligere tiltak kan være aktuelt, bl.a. spredning til flere lokaliteter.
Fisk som spiser froskeyngel er en stor fare for damfrosken. Tiltakene som er satt i verk av fylkesmannen går bl.a. ut på å hindre fisk å komme inn i dammene der froskene holder til.
I 2019 regnet man med at i gode år var det om lag 50 levende individer var tilbake av arten på lokaliteten i Arendal. Antall individer vil naturlig variere en del fra år til år. Gode år for reproduksjon krever en god sommer med derpå følgende mild vinter. I dårlige år for reproduksjon kan antallet voksne individer reduseres ned mot 15. Den norske forekomster regnes derfor som sterkt truet. Avl ved dyreparken i Kristiansand med utsetting i naturlig habitat er et nytt tiltak som settes i gang. Også formidling av kunnskap om arten til allmenheten er et av tiltakene.
Nøyaktige opplysninger om hvor damfrosken har sin lokalitet bør ikke publiseres. Trafikk i området kan ha negativ virkning på damfrosken.
Innført bestand i Rogaland
Mens den norske bestanden ved Arendal er regnet som sterkt utrydningstruet, finnes det en annen, meget tallrik, norsk bestand på Finnøy i Rogaland. Denne bestanden stammer fra noen individer som ble innført fra Polen tidlig på 2000-tallet. De innførte individene har formert seg kraftig og bestanden teller per 2010 trolig flere tusen kjønnsmodne individer. På Finnøy finnes også hybridfrosker (også kalt hybridfrosk, "Rana esculenta"), som er en hybrid mellom damfrosk og latterfrosk (Rana ridibunda). Disse froskene blir vurdert som et uønsket element i Norge, men det er ikke realistisk å utrydde dem.
Vitenskapelig navn
Damfrosken tilhører de grønne froskene, i motsetning til de andre norske froskeartene som tilhører de brune froskene. Disse var tidligere regnet som samme slekt, men nyere analyser av slektskapsforholdet mellom ekte frosker antyder at de brune og de grønne froskene ikke er spesielt nært beslektet. Damfrosken og de andre grønne artene slik som latterfrosken, har blitt overført til en egen slekt: Pelophylax. Fordi dette skiftet er relativt nytt, finnes damfrosk likevel vanligvis under sitt gamle navn Rana lesseonae.
Subtraktiv fargeblanding
Subtraktiv fargeblanding forklarer hvordan fargenyanser oppstår når vi betrakter overflater som inneholder pigmenter som absorberer noen bølgelengder av synlig lys og reflekterer andre.
Subtraktive fargesystemer begynner med hvitt lys. Fra hvitt lys subtraheres visse bølgelengder ved at pigmentert blekk, maling eller fotografisk film plasseres mellom betrakteren og lyskilden eller den reflekterende overflata.
Til forskjell fra subtraktiv fargeblanding begynner additiv fargeblanding med fravær av lys (svart). Lys med ulike bølgelengder sendes ut i ulike grader av intensitet og oppfattes av øyet som farger. Det er dette som skaper inntrykket av farger på f.eks. en TV-skjerm.
Ved fargetrykk brukes primærfargene cyan, magenta og gult (CMY). Cyan er komplementærfarge (motsatt) til rødt, dvs. at cyan virker som et filter som absorberer rødt. Mengden cyan vil avgjøre hvor mye rødt som vil vises på bildet. Magenta er komplementærfargen til grønt, og gult er komplementærfargen til blått. Når en blander like deler av gult og magenta får en rødt. Like deler gult og cyan gir grønt, mens cyan og magenta gir blått. Sekundærfargene rødt, grønt og blått (RGB) er primærfarger ved additiv fargeblanding. Ulike blandingsforhold av cyan, magenta og gult gir en uendelighet av fargenyanser. Like deler av primærfargene blir i teorien svart farge - men i praksis er blandingen brunaktig. Derfor er det vanlig å bruke svart som en egen farge. Denne blandingen av cyan, magenta, gult og svart kalles CMYK.
Gabriel Lund
Gabriel Joachim Lund (født 17. juli 1927 i Hammerfest, død 18. november 2004) var en norsk offiser av obersts grad.
Fra 1995 arbeidet han i Forsvarsdepartementet. Lund bidro i 2002 til sammenslåingen av FN-Veteranenes Hjelpefond og Krigshospitalskassen av 1679. Lund var leder i Forsvarets Pensjonistforbund fra 1995 til 2001.
Lund ble tildelt Heimevernets fortjenstmedalje. Han ble utnevnt til storkommandør av den libanesiske Sedertreordenen.
Barthold Halle
Barthold Johan Halle (født 22. mai 1925 i Horten) er en norsk teaterinstruktør, dramatiker og teatersjef.
Kunstnerisk virke
Barthold Halle har siden 1949 arbeidet som instruktør ved flere teatre, blant annet Studioteatret, Rogaland Teater, Folketeatret, Riksteatret og Nationaltheatret. I tillegg har han hatt oppdrag innen radio, fjernsyn og film. I 1967 begynte han som instruktør ved Oslo Nye Teater, og fra 1978 til 1984 var han teatersjef samme sted. Siden har Barthold Halle vært frilansinstruktør.
Barthold Halle har skrevet sju egne stykker og satt iscene nærmere 150 forskjellige oppsetninger, også opera og dukketeater. Til hans store iscenesettelser hører blant annet Peer Gynt på Riksteatret i 1960, Shakespears Helligtrekongersaften på Oslo Nye Teater i 1963 og Ibsens Brand på Nationaltheatret i 1966. Han har også laget flere viktige oppsetninger for Festspillene i Bergen i samarbeid med Edith Roger. Barthold Halle var regissør for Oslo Nye Teaters figurteaterversjon av Henrik Ibsens drama Hedda Gabler, som hadde premiere i 1994. NRK Fjernsynsteatret viste denne forestillingen i 1996; samme år vant stykket prisen for beste scenografi på Baltic House International Theatre Festival i St. Petersburg. Scenografien var ved Lisbeth Narud, som også hadde designet dukkene.
Ved sitt 90-årsjubileum i 2015 hadde Barthold Halle hatt regiansvaret for over 150 oppsetninger, og var stadig i virksomhet som regissør.
Priser og utmerkelser
I 1999 mottok Halle Tyrihansprisen for figurteateroppsetninger av Astrid Lindgrens Mio, min Mio, Henrik Ibsens Hedda Gabler og William Shakespeares Stormen.
Familie
Barthold Halle er far til dramatikeren Jesper Halle, jazzsaksofonisten Morten Halle, og jazzsaksofonisten Klaus Ellerhusen Holm. Han er farfar til filmskaperen Mariken Halle.
Kapp Verdes bank
Kapp Verdes bank (portugisisk: Banco de Cabo Verde – BCV) er sentralbanken på øygruppen Kapp Verde. Den har hovedkontor i hovedstaden Praia på Santiago.
Bankens hovedmålsetting er prisstabilitet, det vil si lav og stabil inflasjon. Dernest har banken som mål å sørge for likviditet, solvens og et fungerende betalingssystem. For å oppnå dette er banken tillagt alle oppgaver en sentralbank normalt har, innen pengepolitikk og rentestyring, rådgiving overfor regjeringen, regulering av pengemarkedet og kredittinstitusjoner, m.m.
Historie
Dagens sentralbank ble etablert ved lov 25/75 datert 29. september 1975, samme år som Kapp Verde fikk sin selvstendighet fra Portugal.
BCV har imidlertid røtter tilbake til 1864, da kongeriket Portugal 16. mai sendte et brev som ga det de kalte Banco Nacional Ultramarino, "den oversjøiske sentralbanken", eksklusive rettigheter til å utstede pengesedler i hele koloniområdet. Brevet krever også at denne sentralbanken skal etableres innen et år.
I tillegg til avdelingen i Praia etablerte Banco Nacional Ultramarino også filial i St. Vincent i 1894.
Da landet gikk mot løsrivelse fra Portugal innså man viktigheten av å ha en selvstendig, nasjonal institusjon som utstedte og forvaltet landets valuta. 29. september 1975 ble det derfor besluttet å etablere en sentralbank, og Banco de Cabo Verde ble gitt funksjonene til en sentralbank, herunder en eksklusiv rett til å utstede valuta.
30. juni 1976 ble sentralbankloven vedtatt, som Lov 13/76 datert 26. juni. 1. juli ble dermed Banco Nacional Ultramarino og Banco de Fomento Nacional (Den nasjonale utviklingsbanken) sine eiendeler og forpliktelser overført til den nye sentralbanken, etter bilaterale forhandlinger mellom de to landene.
Sentralbanksjef
Sentralbanksjef («governador») pr august 2018 er João António Pinto Coelho Serra. Han ble sentralbanksjef i 2014, og har før dette vært bl.a. finans- og planleggingsminister på Kapp Verde.
Timbuktu (region)
Timbuktu (fransk: Tombouctou) er en region i Mali. Den ligger nord i landet og grenser til regionene Kidal, Mopti og Gao. Den grenser også til landene Mauritania i vest, Algerie i øst og Burkina Faso i sør.
Timbuktu er den største regionen i Mali og utgjør mer enn en tredjedel av det samlede arealet.
Administrativ inndeling
Timbuktu er delt inn i fem kretser (cercle):
Rupert Mayer
Rupert Emil Mayer (født 23. januar 1876, død 1. november 1945) var jesuittprest og en ledende person i den katolske motstanden mot naziregimet i Tyskland.
Han er gravlagt i München, og graven er i ettertid blitt et av de mest besøkte valfartsstedene i Tyskland.
Oppvekst og utdanning
Rupert Mayer ble født i Stuttgart som barn nummer to i en søskenflokk på seks. Foreldrene var dypt religiøse og ville at barna skulle utvikle seg moralsk og åndelig i tillegg til intellektuelt og fysisk. Mayer hadde en livlig og sjenerøs natur, han var fysisk sterk og god i idrett i tillegg til at han var intellektuelt begavet. 13. april 1890 mottok han sin første kommunion.
Mayer begynte først på Eberhard-Ludwig-Gymnasium i Stuttgart, men dette var preget av en sterk antikatolsk holdning, så da han var 16 år, sendte faren han til gymnaset i Ravensburg. Han ble uteksaminert derfra i 1894 med svært gode resultater, og fortalte så faren at han ønsket å bli jesuitt. Faren sa at han heller ville at han skulle bli sekulærprest, og så eventuelt gå inn i en orden på et senere tidspunkt. Rupert gikk med på dette, men understreket at det var farens beslutning. Han startet på studiene med å studere filosofi, teologi, historie og katekese ved universitetet i Fribourg i Sveits, før han studerte teologi på universitetene i München og Tübingen. Først i 1898, i sitt siste studieår, begynte han på det katolske seminaret i Rottenburg.
Prestegjerningen
Mayer ble vigslet til subdiakon og diakon i mars 1899, og ble ordinert til prest 2. mai 1899 av biskop Paul Wilhelm von Keppler. To dager senere feiret han sin første messe. Han virket så ett år som kapellan i et sogn i Baden-Württemberg før han 1. oktober 1890 gikk inn i jesuittordenen, og ble novise i Feldkirch i Østerrike. Han fortalte senere til Gestapo at han ble både prest og jesuitt «av kjærlighet til menneskene».
Mayer var novise i Feldkirch i fem år, før han avla de første løftene i 1902. Deretter dro han til Valkenburg aan de Geul i Nederland, hvor han fullførte studiene i teologi og filosofi. Han dro deretter tilbake til Feldkirch og virket som novisemester i to år før han tilbrakte det tredje prøveåret i Wijnandsrade i Nederland. I 1906 ble han overført til Valkenburg, og ble derfra sendt på lange reiser som «folkemisjonær» i Rhinland, Westfalen, Sveits og Nederland. Fra 1908 var han igjen tilbake i Feldkirch, og avla der sine evige løfter den 2. februar 1911.
Mellomkrigstiden
Etter krigen dro han tilbake til München, og ble er kjent som «den halte presten». I München jobbet han for å dempe de katastrofale følgene av krigen, og den politiske uroen som oppstod i kjølvannet. Han mente at verken hat eller klassekamp kunne bygge opp landet. Mayer forfektet kjærlighet som det eneste som kunne bygge opp.
Tilgjengelighet
Tilgjengelighet handler om å tilrettelegge for mennesker med spesielle behov (som regel grunnet funksjonshemninger), og berører blant annet områdene informasjons- og kommunikasjonsteknologi, samferdsel og transport, byggverk og uteområder og tilgang til produkter.
Rupert Mayer
Mellomkrigstiden
Mayer forkynte at kristne måtte være forberedt på å erklære sin tro åpent og uten frykt, og at kristne hadde plikt til å ta del i det utadrettede arbeide til kirken. I 1921 ble han av kardinalen utnevnt til leder for MCC, og fra denne posisjonen fortsatte han kampen for kjærlighet og medmenneskelighet.
Mayer holdt opp mot 70 prekener, forelesninger og taler i uken, og organiserte grupper i alle de 53 sognene i byen. MCC opplevde medlemsvekst, og doblet på ti år medlemstallet til over 7000 medlemmer. Samtidig som arbeidet i MCC pågikk, ble Mayer i 1922 utnevnt til skriftefar og predikant i St. Michaelkirken i sentrum av München.
Tilgjengelighet
Begrepene tilgjengelighet, universell utforming, universell design og design for alle brukes ofte om hverandre, og handler om å skape en god brukeropplevelse for brukeren uansett hva slags forutsetninger han/hun har. Alle begrepene vektlegger at man i størst mulig grad skal unngå spesialdesignede produkter eller produkter som krever hjelpemidler for å kunne bli brukt.
Rupert Mayer
Mellomkrigstiden
I 1925 fikk han gjort tilgjengelig et stort rom på hovedjernbanestasjonen for å ha gudstjenester for de reisende hver søndag. Hver søndag ble det holdt seks messer, og Mayer hadde vanligvis de to første messene. Messene på jernbanestasjonen ble stoppet av nasjonalsosialistene i 1937, men ble gjenopptatt en kort periode i 1945.
Tilgjengelighet
Funksjonshemning
Funksjonshemning kan være et ullent begrep. Når man snakker om funksjonshemning tar man ofte ikke hensyn til at omgivelsene har avgjørende betydning for i hvilken grad for eksempel det å ikke kunne gå, er funksjonshemmende. Det er opplagt at ved bruk av internett er ikke en rullestolbruker funksjonshemmet. Men hvis den samme rullestolbrukeren møter på trapper og ingen heis i et hus, har brukeren en stor grad av funksjonshemning.
Rupert Mayer
Kampen mot nasjonalsosialismen
Årene i Ettal var ensomme og vanskelige år for Mayer. han fikk ikke motta annet besøk enn fra tjenestemenn og medbrødre, han fikk ikke være sjelesørger og fikk bare feire messe i huskapellet i klosteret.
Tilgjengelighet
Funksjonshemning
I utredningen «Fra bruker til borger» har man definert følgende:
Informasjons- og kommunikasjonsteknologi
Stadig flere tjenester rettet mot allmennheten er basert på informasjons- og kommunikasjonsteknologi. Utbredelsen av et ”selvbetjeningssamfunnet” krever at man i stadig større grad mestrer bruk av informasjonsteknologi. Dette stiller nye mestringskrav til mennesker med spesielle behov, og mange erfarer at de møter barrierer når de skal bruke disse løsningene.
Rupert Mayer
Kampen mot nasjonalsosialismen
6. mai 1945 ble Ettal tatt av amerikanske tropper, og 10. mai som var Kristi himmelfartsdag det året, kunne Mayer igjen holde preken. Man ventet da at han ville ta et grundig oppgjør med det nasjonalsosialistiske regimet, men han valgte i stedet for å snakke om å tilgi sine fiender. 11. mai dro han tilbake til München, hvor han hjalp mennesker så godt han kunne og oppfordret dem til å tilgi i stedet for å hate. Han fikk også MCC på beina igjen, men alle påkjenningene han hadde vært utenfor de siste årene hadde ødelagt helsen hans.
Tilgjengelighet
Informasjons- og kommunikasjonsteknologi
For disse tjenestene vil brukere med spesielle behov være blant annet:
Rupert Mayer
Død og ettermæle
Han ble først gravlagt på jesuittenes kirkegård utenfor München, men i 1948 ble levningene flyttet til den Bürgersaalkirche, som hadde blitt gjenoppbygd. Denne kirken ligger ved siden av St. Mikaelkirken hvor MCC pleide å møtes. 35 000 mennesker fulgte prosesjonen med levningene, og 100 000 mennesker ventet ved den nye gravplassen. Graven hans er i dag en av de mest besøkte valfartsstedene i Tyskland, og daglig blir det tent 900 lys foran bronsebysten av han som står i kirken.
Tilgjengelighet
Begrunnelsen for tilgjengelighet
Begrunnelsen for å sikre tilgjengelighet for alle innen informasjons- og kommunikasjonsteknologi kan variere. Noen mener at man skal lage tilgjengelige løsninger fordi det er moralsk riktig, noen ønsker økt tilgjengelighet fordi man kan nå flere potensielle brukere/kunder, mens andre gjør det fordi det er lovpålagt i mange land (f.eks. i USA ved Americans with Disabilities Act). En mye brukt begrunnelse for tilgjengelighet på nett er at man får tilleggsbonuser. For eksempel er tilgjengelige løsninger mer synlig i søkemotorer, fungerer bedre med annet utstyr enn pc (pda eller mobil) og er mer robust for morgendagens teknologi.
Rupert Mayer
Død og ettermæle
14. mai 1983 ble han erklært «ærverdig» for sine «heroiske dyder» og 5. juni 1986 godkjente paven et mirakel på hans forbønn.
Foran rundt 80 000 mennesker, på Olympiastadion i München ble Rupert Mayer saligkåret 3. mai 1987. Hans minnedag er på dødsdagen hans, 1. november. Jesuittene og München og Freising erkebispedømme minnes han 3. november.
Tilgjengelighet
Hvordan lage en tilgjengelig løsning?
For å sikre tilgjengelighet bør man ha brukeren i fokus og følge en brukersentrert utviklingsprosess. I tillegg finnes det en rekke standarder og kriterier man kan følge for tilgjengelighet av elektroniske løsninger. Den meste kjente standarden er WCAG (Web Content Accessibility Guidelines) utviklet av WAI (Web Accessibility Initiative) en av undergruppene til W3C. Denne standarden omtales ofte som ”WAI-kravene”.
Norge.no har utviklet en egen kategori for tilgjengelighet i sine kvalitetskriterier for offentlige nettsteder. I USA har de en egen standard for tilgjengelighet for offentlige elektroniske løsninger i Section 508 av loven Rehabilitation act.
Informasjons- og kommunikasjonsområdet omfatter ikke bare program- og maskinvare og tilgjengelighet til disse, men også elektroniske automater som minibanker, informasjonskiosker, billettautomater og liknende. Utforming, plassering og metoder for kommunikasjon kan være krevende for løsninger som skal kunne benyttes av brukere med forskjellige handicap.
Samferdsel og transport
Et tilgjengelig transportsystem er avgjørende for at funksjonshemmede skal kunne delta på lik linje med befolkningen for øvrig på ulike samfunnsarenaer for eksempel utdanning, arbeid, kultur og fritid. Dette gjøres for eksempel gjennom å kjøre kollektivtrafikken med transportmidler som har lavgulv.
Byggverk og uteområder
Utemiljø, bygninger og anlegg er ofte utformet slik at mennesker med ulike funksjonsnedsettelser støter på barrierer.
Produkter
Tilgjengelige produkter innebærer både at produktene skal være utformet slik at brukere med spesielle behov kan bruke dem, og at de har tilstrekkelig og tilrettelagt informasjon.
Tilgjengelig informasjon gjelder både selve informasjonen, f.eks. at det opplyses om innhold i mat slik at allergikere kan velge produkter som er sikre for seg, og tilrettelegging av informasjonen for f.eks. synshemmede, hørselshemmede og personer som er avhengige av et lettfattelig budskap.
Steinsopp
Steinsopp (Boletus edulis) er en art i slekten steinsopper og tilhører rørsoppfamilien (Boletaceae). Den regnes til våre beste matsopper. Steinsoppene, som er den mest tallrike slekten i rørsoppfamilien, er oppkalt etter den store, tykke stilken, som kan være nesten kuleformet hos unge individer.
Kjennetegn
Steinsoppens hatthud er lys- til mørkebrun, og blir lett klebrig i fuktige omgivelser. Hattens overflate kan ofte se ut som en stekt brødskorpe og minne om en hvetebolle i formen. Sjeldnere kan den være så lys at den blir lys beige på hatthuden.
Lik andre medlemmer i rørsoppfamilien har steinsoppen rørlignende strukturer under hatten med et mikroskopisk tynt vevslag hvor sporene dannes. Hos steinsopp er disse rørene til å begynne med faste og hvite, mens de hos eldre eksemplarer gulner og blir til slutt gulgrønne på grunn av soppens olivenbrune sporer. Rørene kan lett løsnes fra hatten.
Stilken er tykk i forhold til hatten – spesielt på bunnen, og den har et hvitt årenett på den øvre delen – et godt kjennetegn. Kjøttet i unge individer er fast; i eldre individer kan det bli løst. Det har en behagelig, nøtteaktig smak og en behagelig lukt.
Utbredelse
Steinsopp er utbredt over hele Norge, primært på steder med løv- og barskog, og spesielt der det er mose.
Bruk
Steinsopp har tidligere vært kjent som «herresopp» fordi den var ettertraktet som matsopp allerede på 1700-tallet da den ble beskrevet under navnet Boletus edulis. Artsepitetet edulis betyr «spiselig». En av herrene som hadde forkjærlighet for steinsoppen var Karl III Johan.
Soppen er ofte angrepet av mark og snegler, og det anbefales ikke å spise markspist sopp. Rørsoppsnylter (Hypomyces chrysospermus) kan også gjøre den uspiselig.
Forvekslingsarter
Den uspiselige gallerørsoppen (Tylopilus felleus) kan ligne på steinsopp, spesielt hos unge individer av arten. Selv om den ikke er giftig, vil den ødelegge et helt måltid på grunn av en svært besk smak. Rørlaget er gråhvitt til blekrosa, aldri gult eller gulgrønt slik som hos steinsoppene. En smaksprøve vil kunne bidra til å utelukke at et funn er en gallerørsopp siden den smaker beskt, mens steinsoppen smaker mildt. Smaken er spesielt framtredende i rørlaget. Det er imidlertid ikke alle som kan kjenne den beske smaken, noe som er arvelig betinget. På stilken vil man dessuten kunne skille dem fra hverandre ved å vurdere fargen på nettmønsteret som vanligvis viser seg som små forhøyninger. Hos gallerørsopp er de trådlignende forhøyningene rødbrune, mens de er hvite hos steinsoppen.
Rødbrun steinsopp (B. pinophilus), eikesteinsopp (B. aereus) og bleklodden steinsopp (B. aestivatis) er andre sopper i samme slekt som kan forveklses med steinsoppen. Eikesteinsoppen har en nesten sort hatt, og mørkebrunt nettmønster på stilken, og den bleklodne steinsoppen har lysebrun hatt og stilk, og en grov og tørr hattoverside. Alle disse er spiselige.
Mellom-Nes skole (Asker)
Mellom-Nes skole er en offentlig grunnskole på Nesbru i Asker. Skolen har småskoletrinn og mellomtrinn, og omfatter altså trinn 1–7.
Målform på skolen er bokmål. Elevene sokner til Landøya ungdomsskole når de starter på ungdomstrinnet.
Skolen ble påbygget i 1970 og restaurert på midten av 1990-tallet.
São Gonçalo
São Gonçalo er en kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil.
Epikur
Epikur (gresk: Ἐπίκουρος, Epikuros; født 341 f.Kr., død 270 f.Kr.) var en filosof fra antikkens Hellas og grunnlegger av den filosofiske retningen epikureismen. Han ble født på øya Samos og var sønn av en athensk lærer. Kun noen få fragmenter og brev er bevart av Epikurs antatt 300 skriftlige verker. Mye av hva som er kjent om Epikur er avledet fra senere tilhengere og kommentatorer.
For Epikur var filosofiens hensikten å oppnå et lykkelig, rolig liv, karakterisert av ataraxia, fred og fri for frykt, og aponia, fravær av smerte, og ved å leve et selvforsynt liv omgitt av venner. Han lærte at behag og smerte er målestokkene for hva som er godt og ondt; at døden er slutten på kroppen og sjelen og at det derfor ikke var noe å frykte, ved at gudene ikke belønnet eller straffet menneskene; og at universet er uendelig og evig, og at hendelser i verden er til sist basert på bevegelser og samhandling mellom atomer som beveger seg i et tomrom.