cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Landry Dimata
Landry Nany Dimata (født 1. september 1997) er en kongolesiskfødt belgisk fotballspiller som spiller for den nederlandske klubben NEC Nijmegen, på lån fra den spanske klubben RCD Espanyol.
Omocnemus
Omocnemus er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.
Levevis
De voksne billene er dagaktive og finnes helst på blomster, der de eter pollen og nektar.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Afrika og Namibia.
Mønje
Mønje er en kjemisk forbindelse mellom bly og oksygen, med kjemisk formel Pb3O4. Det er et rødt stoff som brukes til pigment i maling, særlig rustbeskyttende maling til skip. Industrimønje til maling av skip og bommer kan også være sølvgrå. I mønje finnes bly med to forskjellige oksidasjonstall: +II og +IV, og formelen for mønje kan skrives som Pb(IV)O2•2Pb(II)O. Denne sammensetning bekreftes av stoffets krystallinske struktur, og av at mønje reagerer kjemisk som en blanding av Pb(IV)O2 og 2Pb(II)O. F.eks. er mønje oksiderende nok til å oksidere i svært sur væske Mn2+-ioner til permanganat-ioner, MnO4-.
Fram til middelalderen ble mønje (minium) brukt i illuminerte bøker, og har gitt navn til miniatyrmaleriet, en bildetype som først ble malt med mønje.
Mønje er svært giftig, som de fleste blyforbindelser. Derfor har man brukt stoffet som bunnmaling på skip for å hindre alge- og rurvekst på kjølen. Dette har medført at mange havnebassenger er forurenset med tungmetallet bly, eksempelvis Oslo havn som har rester av bunnstoff brukt ved bl.a Akers mekaniske verksted.
Pedro Agostinho
Pedro Emanuel Costa Agostinho (født 20. februar 1965) er en portugisisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1988 i Seoul, der han ble utslått i de innledende rundene.
Bahamas under VM i friidrett 2023
Bahamas deltok under VM i friidrett 2023 (utendørs) fra 19. til 27. august 2023 i Budapest i Ungarn.
Resultater
Bahamas var påmeldt med 11 utøvere.
Perekop
Historie
Perekops strategiske beliggenhet på det neset som utgjør eneste landforbindelse mellomn Krim og fastlandet, samt de rike saltmarkene i nærheten medførte at byen ble viktig. Den nevnes i skrifter fra første århundre f.Kr., der byen beskrives som et befestet fort. Plinius den eldre beskrev planer om å bygge en havn til byen. Dens navn i antikken var Taphros.
Perekop var på 1400- og 1500-tallet base for krimtatarernes raid inn i Ukraina. Mot slutten av 1400-tallet bygde khan Mengli Girai festningen Or på stedet.
I 1620 ble Krimkhanatet beseiret av Petro Sahajdatjnij ved byen, og i 1678 var Perekopneset blitt blokkert fra nordsiden av russerne, som i 1697 kunne marsjere inn i Perekop. I en krig mellom Det osmanske rike og Russland mellom 1736 og 1739 inntok russerne under Burkhard Christoph von Münnich byen (ettersom Krimkhanatet var en osmansk vasallstat), og festningen ble ødelagt.
Byen ble gjenoppbygd av krimtatarene i 1754. Etter 1774, da osmanene ved freden i Kutschuk-Kainardji måtte frasi seg overhøyheten på Krim, kom området til å bli russisk protektorat fram til 1783, da hele Krim ble annektert av Russland. I 1793 ble Perekop hovedstad i Taurida, som imidlertid ble erstattet av provinsen Ny-Russland (Novorossija) i 1796 eller 1797.
Under Krimkrigen utvandret mange krimtatarer fra regionen til Tyrkia og ukrainske bosettere flyttet inn.
Byen ble nesten helt rasert av Den røde armé i 1920, under kamper som var av sentral betydning i den russiske borgerkrig. Den røde armés fremgang gjorde det mulig for kommunistene å jage Wrangels hvite styrker ut av Krim.
Tolv år etter grunnla sovjeterne Krasnoperekopsk, 32 kilometer lenger mot sør.
Det første Cevallos-toktet
Det første Cevallos-toktet var et spansk militært tokt mellom september 1762 og april 1763 ledet av Pedro Antonio de Cevallos mot portugiserne i Sør-Amerika, som en del av Syvårskrigen.
Bakgrunn
I januar 1762 slo Spania seg sammen med Frankrike mot Storbritannia i Syvårskrigen som følge av den tredje Pacet dere Famille. Planen var å angripe Portugal, som hadde vært nøytrale frem til da, men som var en viktig økonomisk alliert med Storbritannia. Den 9. mai invaderte Spania Portugal og gikk så til angrep på Portugal i Sør-Amerika, særlig for å ta Colonia del Sacramento som de lenge hadde kjempet for.
Toktet i 1762
De første dagene av januar 1762 seilte fregatten «Victoria» kommandert av Carlos José de Sarriá, fra Cádiz til Buenos Aires med ordre fra guvernøren i Buenos Aires, Pedro Antonio de Cevallos, om å angripe og ta Sacramento.
Han startet forberedelser og i september 1762 hadde han samlet nok menn og skip til å utføre angrepet. Flåten seilte over Rio de la Plata og gikk i land den 14. september. Arméen fikk støtte av 1 200 indianere fra 1. oktober av. Beleiringen av byen startet den 5. oktober.
Forholdet mellom Cevallos, som kommanderte arméen og Sarria, som kommanderte flåten, var særdeles dårlig. Etter at arméen gikk i land, og uten tillatelse fra Cevallos, seilte Sarria flåten sin på 16 skip tilbake til Buenos Aires.
Heldigvis for spanjolene var portugiserne dårlig forberedt og 31. oktober 1762 kapitulerte Silva Fonseca, guvernøren i byen.
Senkingen av «Lord Clive»
Storbritannia, som nå offisielt var i krig med Spania, deltok ikke i dette slaget, men det østindiske kompaniet hadde planer om å erobre de spanske områdene i Sør-Amerika og kjøpte to gamle krigsskip fra marinen. Det største skipet var HMS «Kingston», som fikk navnet «Lord Clive» (60 kanoner). Det andre skipet var «Ambuscade» (40 kanoner).
Den lille skvadronen, kommandert av Robert McNamara forlot Lisboa den 30. august og slo seg i Rio de Janeiro sammen med to portugisiske krigsskip fregatten «Glória» (38 kanoner)) som transporterte 500 fotsoldater og fem lagerskip. Den 2. november seilte skvadronen fra Rio de Janeiro mot munningen av Río dere la Plata for å angripe Buenos Aires og Montevideo, men ga raskt opp da de møtte sterk motstand fra spanjolene.
Den 6. januar 1763 valgte skvadronen å angripe og ta tilbake Colonia de Sacramento. Den spanske skvadronen under Sarria flyktet så snart de så fienden. Sarria ødela til og med flaggskipet sitt slik at fienden ikke skulle ta det!etter at slaget alt var over. Han ble tiltalt for feighet, men frikjent. Uten flåten sin klarte spanjolene likevel å forsvare seg godt. «Lord Clive» ble satt i brann og sank. 272 av mannskapet ombord mistet livet, blant dem kommandanten kaptein Robert McNamara. Resten av den allierte flåten seilte tilbake til Rio de Janeiro.
Toktet i 1763
Cevallos hadde fremdeles kontroll over Sacramento og marsjerte med arméen sin våren 1763 østover og 19. april tok han festningen Santa Teresa, nær dagens Chuy på grensen mellom Uruguay og Brasil. Et par dager senere tok han Santa Tecla og San Miguel. Den 24. april nådde han Río Grande de San Pedro, men da var fredsavtalen signert og krigen var over.
Ettervirkning
Sacramento og alle områdene som ble erobret under det første Cevallos-toktet, ble gitt tilbake til Portugal i Paris-traktaten i 1763. Dette var en del av avtalen for at Spania skulle få Cub tilbake etter det britiske toktet mot Cuba. Dette var langt viktigere for spanjolene enn disse fjerntliggende områdene.
Nguyễn Quốc Cường
Nguyễn Quốc Cường (født 28. oktober 1949) er en tidligere profesjonell sportsskytter (pistol) fra Vietnam, og representerte hjemlandet. Han deltok under Sommer-OL 1980 i Moskva, 1988 i Seoul og i 1992 i Barcelona i grenen skyting. I 1980 var han med i 25 m silhuettpistol mixed klasse, hvor han fikk en delt 23.-plass av 40 deltagere. Vietnam deltok ikke i 1984. Under lekene i 1988 var klassen i 25 m silhuettpistol delt og han fikk sin beste OL-plassering med en delt 13.-plass av 32 skyttere. I sommerlekene 1992 deltok han for tredje gang i 25 m silhuettpistol, hvor han tok en 27.-plass av 30 deltagere.
Langedalen kraftverk
Langedalen kraftverk er et vannkraftverk nær Hellesylt i Stranda kommune i Møre og Romsdal.
Det ligger i samme bygg som Nibbedalen kraftverk. Navnet på bygget er Litlebø kraftverk.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 82 meter i Langedalselva.
Kraftverket har to francisturbiner på henholdsvis 1,5 og 3 MW. Årsproduksjon er 22 GWh.
Cadre AS startet i 2021 med drift og forvaltning av norsk småkraft, i samarbeid med det finske kommunalt eide kraftselskapet Suomen Voima Oy.
Nummeropplysning
Nummeropplysning er en tjeneste som formidler informasjon om personers og virksomheters telefonnummer. I tillegg formidles gjerne informasjon om adresse, veibeskrivelse, epostadresse, åpningstider og lignende.
Tjenesten er typisk avgiftsbelagt. Opprinnelig ble nummeropplysning levert direkte av teleoperatøren som hadde monopol, men i de fleste land er nummeropplysning nå deregulert og leveres av ulike konkurrerende tjenestetilbydere.
Den europeiske union har innført den harmoniserte nummerserien 118XXX for nummeropplysningstjenester.
Ametystkantarell
Beskrivelse
Som andre arter blant kantarellene har den gaffelgrenete ribber under en traktformet hatt som løper nedover stilken. Den kan være vanskelig å skille fra kantarell (Cantharellus cibarius) og har nok tidligere vært forvekslet med den, men den har likevel noen særegne kjennetegn. Hatten kan få et skjellet og gråfiolett overtrekk, kjøttet endrer farge ved trykk, og sporene er generelt sett noe større. Ametystkantarellen kan dessuten være mer kjøttfull enn vanlige kantareller og ser ut til å foretrekke rikere leirjord.
Utbredelse
Den vokser gjerne i edelløvskog, særlig hasselkratt. Den danner nemlig mykorrhiza med hassel, og sannsynligvis med lind. Det er gjort omkring 200 funn i Norge på omkring 80 steder langs kysten fra østlandet ved grensen mot Sverige til Kristiansund. Den er vurdert som livskraftig i den norske rødlista for 2015. Nye forekomster med ametystkantarell kan registreres, enten via en soppforening, til Naturhistorisk museum ved Universitetet i Oslo, eller via Artsobservasjoner. Utbredelsen i verden er konsentrert i Europa, men det er gjort noen få funn i vestlige deler av Nord-Amerika.
Bruk
Siden den lett kan forveksles med vanlig kantarell er det rimelig å anta at den er blitt høstet og spist på lik linje med vanlige kantareller.
Gabriel Sâncrăian
Gabriel Sâncrăian (født 21. desember 1988) er en rumensk vektløfter som konkurrerer i -85 kg. Han representerte landet 1988 under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 17.-plass.
Han representerer klubben CSM Bistrița.
Einar Foss
Einar Philip Foss (født 29. januar 1893 i København, død 6. april 1967 i Charlottenlund) var en dansk konservativ politiker og forretningsmann.
Han var medlem av Landstinget fra 1943 til avskaffelsen av tokammersystemet ved grunnlovsendringen i 1953, deretter medlem av Folketinget for Holbæk amtskrets fra 1953 til 1957 og for Vestre storkrets i København fra 1960 til 1964. Han var formann i hovedstyret for Det Konservative Folkeparti fra 1957 til 1965. Foss var en viktig økonomisk bidragsyter, og sørget især for å finansiere små konservative aviser i Danmark.
Han var utdannet sivilingeniør (cand.polyt.) og arbeidet fra 1920 i ingeniørfirmaet F.L. Smidth & Co., som faren Alexander Foss var medeier i.  Einar giftet seg i 1924 med Cordelia Smidth, som var datter av firmaets grunnlegger.
Under den tyske okkupasjonen av Danmark var Foss med i motstandsbevegelsen. I 1943 ble han også fengslet av tyskerne. Hans yngre bror Erling Foss var et av de konstituerende medlemmene av Frihedsrådet.
Eotyphlus
Eotyphlus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Bittesmå (0,8-2,1 millimeter), slanke, blekt fargede (gjerne rødlige) kortvinger. Disse billene bærer preg av sitt underjordiske levesett. Øyne og flygevinger mangler helt. Kroppen er lang og tynn, jevbred, hodet forholdsvis stort med korte antenner. Pronotum og dekkvinger er ganske små, bakkroppen lang og smal. Beina er korte.
Sportsåret 1997
Sportsåret 1997 er en oversikt over hendelser, resultater, fødte og avdøde personer med tilknytning til sport i 1997.
Eotyphlus
Levevis
Disse billene lever dypt nede i jorda og kommer sjelden til overflaten. De fleste av de kjente artene lever i områder med middelhavsklima. I alle fall noen av artene lever i huler.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Midtøsten (Libanon, Israel).
Andrej Rybakow
Andrej Anatoljevitsj Rybakow, belarusisk: Андрэй Анатолевіч Рыбакоў (født 4. mars 1982) er en belarusisk vektløfter som konkurrerer i -85 kg.
Phan Huy Khảng
Phan Huy Khảng (født 30. august 1938) er en tidligere profesjonell sportsskytter (pistol) fra Vietnam, og representerte hjemlandet. Han deltok under Sommer-OL 1980 i Moskva i grenen skyting. I 1980 var han med i 50 m pistol hvor han ble nummer 20 av 33 deltagere.
Parastenostola
Parastenostola er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, mørkt gråbrune trebukker. Pronotum har oransje kanter. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rektangulært sett ovenfra, litt bredere enn langt, dekkvingene jevnbrede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det østlige og sørøstlige Asia (Vietnam, det sørlige Kina, Taiwan og Japan).
Aleardo Aleardi
Aleardo Aleardi (født Gaetano Maria 14. november 1812, død 17. juli 1878) var en italiensk dikter som regnes til nyromantikken.
Aleardi var i sin tid en høyt fetert frihets- og kjærlighedsskald i sitt eget land.
Oberthuroplia
Oberthuroplia er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.
Utbredelse
Slekten er endemisk for Madagaskar.
Temple (Texas)
Temple er en by i Bell County i delstaten Texas, USA med 54 514 innbyggere (2000).
Geografi
Byen ligger ca. 40 kilometer øst fra Killeen, 40 kilometer sør for Waco, 80 kilometer nord for Austin og 60 kilometer vest for Bremond. Interstate-35 Highway tangerer byen.
Historie
Byen ble grunnlagt i 1881 av Gulf, Colorado and Santa Fe Railway og er navngitt etter dette jernbaneselskapets sjefingeniør Bernard Moore Temple. Med byggingen av en ytterligere jernbanelinje, Missouri-Kansas-Texas Railroad økte byens betydning. Infrastrukturen var da ikke særlig utviklet. Her var det knapt noen murbygninger eller gode gater, men derimot skortet det ikke på salooner. Ettersom det var ugreit å gå i gatene fikk byen spøkefullt tilnavnet Tanglefoot.
Temple har senere fått en rekke sykehus og er dermed et viktig medisinsk sentrum.
Mothobi Kharitse
Mothobi Kharitse (født 29. september 1964) er en lesothisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1988 i Seoul, der han ble utslått i de innledende rundene.
Øyvind Haugland
Øyvind Haugland (f.1951) er en sanger og trommeslager fra Bergen.
Jebel Sinjar
Jebel Sinjar (arabisk: جبل سنجار, også Sinjarfjellene eller Shengar/Shengal-fjellene; kurdisk: چیای شه‌نگال/شه‌نگار) er fjellrygg i guvernementet Ninawa i nordvestlige Irak, skjønt med aller vestligst tipp i Syria. De ligger nær byen Sinjar i distriktet av samme navn. Dette er de eneste fjellene på slettelandet mellom elvbene Khabur (i Syria) og Tigris.
Fjellene er for det meste befolket av yazidier som ærer fjellene og anser at deres høyeste topp, som er på 1463 moh, er der Noas Ark kom til hvile etter Syndfloden.
I august 2014 flyktet rundt 40.000 yazidier opp i fjellene etter at styrker fra militshæren Den islamske staten Irak og Levanten (ISIL) hadde angrepet byen Sinjar.
Historie
Den islamske erobring av området førte til den kristne kulturs tilbakegang. Jebel Sinjar ble del av provinsen Diyar Rabia og arabiske stammer ankom regionen.
Området ble erobret i 970 av hamdanidene og blomstret senere under herredømmet av en sidegren av zengidene. Etter dem fulgte i første halvdel av 1200-tallet ayyubidene. Muntlig traderte fortellinger i yazidistammene i det østlige Jebel Sinjar knytter yeziderdommens inntrengen i fjellene i annen halvdel av 1200-tallet med Sharaf al-Din Muhammad. Ibn Battuta omtalte imidlertid på 1300-tallet at det var kurdiske stammer i det nordlige Jebel Sinjar, uten å entydig nevne yazidiene. Noe senere hersket først Qara Qoyunlu-gruppen over regionen, og så Aq Qoyunlu-gruppen, som så ble beseiret i 1507/1508 av safavidene.
I 1534 fravristet osmanene makten fra safavidene. Under dem var Jebel Sanjak og omegn en sandsjak i provinsen Diyarbakır. I tidlig osmansk tid ankom flere yazidier i flere tilvandringsbølger for det meste fra Shekhanområdet til Jebel Sinjar. Slik kom de i tillegg til den tidligere overveiende kristne befolkningen der (som klarte å holde på sin identitet), og stedvis erstattet den. På 1600-tallet bodde om lag 45.000 yazidiske og sufittiske kurdere («bapiri») i fjellene, ifølge den osmanske reisende Evliya Çelebi - fjellene ble da kalt Saçlı Dağı («de håretes fjell»), en henspilling på yazidienes hårprakt. Men i selve byen Sinjar bodde det ifølge ham arabere. Evliya beskrev utførlig hvordan i året 1640 osmanske styrker under Mustafa Pasha Firari raserte 300 yazidiske landsbyer, og drepte mellom 1000 og 2000 yazidiere som hadde søkt tilflukt i hulene. Til 1830 var området del av sandsjaket Mardin. Deretter tilhørte det Mosul. I 1830-årene førte den kurdiske fyrst Mohammed Pasha Rewanduz av Soran et felttog mot yazidiene. Mange ble drept, og mange andre yazidi flyktet til Mosul.
Den britiske arkeolog Austen Henry Layard deltok i oktober 1846 på en osmansk eksepedisjon under Tajar Pasha til Jebel Sinjar, for å undersøke rapporter som var nådd en tidligere guvernør av Mosul. Ekspedisjonen endte med ødeleggelsen av en yezidisk landsby, og mange mennesker ble drept. Layard skrev om dette, og beskrev yazidienes levekår i fjellene. Han var den første europeer som skrev utførlig om yazidiene, og om deres «forsamlingsfest» (Cejna Cemaʿîye) som han fikk oppleve i Lalish. Layard forklarte at ikke bare var yazidiene på høydedraget i konstant fare for å bli utsatt for forfølgelser; de representerte også selv en risiko for gjennomreisende: Den osmanske guvernør i Bagdad ville ikke jazidene bøye seg for. I perioden 1850 til 1864 gjorde de opprør mot guvernøren. Noen kristne familier overtok i løpet av det osmanske herrevelde handelen med landbruksprodukter i småbyer ved fjellenes fot, som for eksempel i byene Sinjar, Jaddala, Bardahali og Sakiniyya: De solgte varer fra fjellene videre til store byer som Mosul og Bagdad og videre i hele det osmanske maktområde.
De jordreformer som de osmanske regjeringer planla også for Jebel Sanjar var uten suksess. De slo feil hovedsakelig fordi de svært selvstendige yazidiske sjeiker og mirer og deres familier forpurret reformene - de fryktet uthuling av de egne kasters privilegier og selve livsgrunnlaget dersom de måtte avgi land til vanlige stammefolk.
Siden 1880-årene ble det tyskkyndige lesende publikum kjent med flere ting vedrørende hendelsene i Jebel Sinjar og om yazidienes levesett fra Karl Mays poblikasjoner, sammenfattet i hans Orientzyklus. May støttet seg på sin side til Austen Henry Layards skrifter, og overtok også dennes feiltakelser. Mot slutten av 1800-tallet tiltok de osmanske forfølgelser av yazidiene i Jebel Sinjar. Mange yazidier konverterte derfor enten til islam, eller i noen tilfeller til kristendommen - som på den tid ikke ble så heftig diskriminert.
Men da også de kristne i Det osmanske rike under den første verdenskrig særlig i 1915/16 ble utsatt for forfølgelse, flyktet mange kristne armenere, nestorianere (assyrere, katolske kaldeere) og jakobitteer opp i Jebel Sinjar. De ble tatt vel imot av noen av de yazidiske stammene, og utgjorde om lag fire prosent av befolkningen i høydedraget. Samtidig forverret forholdene seg mellom yazidier og muslimer dramatisk, og dermed også innad i stammene, for det var enten kristne eller muslimske minoritetsgrupper i deres midte.
Etter første verdenskrig ble Jabel Sinjar som del av vilayetet Mosul okkupert av britene, og i 1924 tatt inn i det britiske mandat Mesopotamia. På denne tiden investerte hovedsakelig kristne og muslimske handelsfolk fra Mosul i jordbruket i Sinjarfjellene, slik som ansatsvis også hadde skjedd mot slitten av 1800-tallet. De etablerte virksomhet i byen Sinjar, finansierte kveg-, saue- og geiteflokker og inngikk kontrakter med yezidiske bønder og gjetere eller deres overhoder om levering av landbruksgoder som fiken, bomull, ull, melkeprodukter og kjøtt. Til gjengjeld kjøpte landsbyfolket og nomadene handelsfolkenes sukker, kaffe, klesvarer og alkoholholdige drikker. Dermed endret subsistensøkonomien seg gradvis over til markedsøkonomi. Varestrømmene fløt for det meste over Mosul; selv eksporten av varer til Syria tok denne vei.
Under det britiske mandaten var det tendensert blant yezidenes ledere i Jabal Sinjar å unndra seg den religiøse dominans fra sheikhanen og lederstillingen til den fra sheikhanen stammende Mir-familien, og fra administrasjonen i Mosul. Fra deres hold ble det for eksempel foreslått at Jebel Sinjar-området skulle avdeles, og administreres av det franskstyrte Syria. Deres mål var desentralisering, noe som ville styrke stammestrukturen og stammenes indre selvstyre. Denne politiske turbulens klarte den irakiske administrasjon med ryggdekning fra den britiske Royal Air Force (som hadde ordensansvar for Jabal Sinjar) å overvinne. Likeså klarte den å tilbakevise de kemalistiske Tyrkias interesser for områder. De den nye stat Irak ble dannet, forble Jebel Sinjar innen dens grenser. Etter Iraks uavhengighet i 1932 har Jebel Sinjar vært del av guvernementet Ninawa. Etter 1965, og særlig i 1970- og i 1980-årene, ble den kurdiske befolkning i mer enn 160 landsbyer i Sinjar-regionen på grunn av konflikter med den irakiske regjering deportert, og tvunget til å bosette seg i tolv sentral-, samle- eller modellbyer (mudshammaʿat). Deres opprinnelige landsbyer ble enten ødelagt eller overlatt til arabiske stammer. Siden Irak-krigen i 2003 har det til stadighet vært sunni-ekstremistiske anslag mot yazidene i området. Et særlig stort angrep fant sted i august 2007 og kostet 336 mennesker livet. Rundt 1000 familier ble husløse. Jebel Sinjar var også kampområde for de amerikanske stridskrefter som var stasjonert på og rundt fjellene.
I noen tid har det vært diskutert om Jebel Sinjar skulle inkorporeres i den autonome region Kurdistan. I juni 2014 var kurdiske peshmerga sammen med kurdisk-syriske folkeforsvarsenheter fra PYD i kamp med styrker fra ISIL i landsbyene rundt Jebel Sinjar. I august 2014 flyktet rundt 40.000 yazidier opp i fjellene etter at styrker fra militshæren Den islamske staten Irak og Levanten (ISIL) hadde angrepet byen Sinjar.
Erlend Sæterstøl
Erlend Sæterstøl (født 7. januar 1975 i Åsane) er en norsk tidligere sprinter. Hans bestenotering på 10.31 på 100 meter fra juni 1996 er per 2018 åttende beste tid gjennom tidene i Norge. Han er også per 2014 norsk rekordholder på den noe uvanlige distansen 200 meter hekk med tiden 23.28 fra 1995.
Sæterstøl har fire individuelle NM-medaljer og flere fra stafett for IL Gular. Han var med på laget som i 2001 satte norsk rekord på 1000 meter stafett. Han løp da sammen med Kenneth Halhjem, Thomas Mellin-Olsen og Quincy Douglas. Rekorden står som gjeldende norsk rekord per 2014.
Han gikk på Kyrkjekrinsen skole og siden U. Pihl videregående skole fra 1991 til 1994. Han arbeider for Olympiatoppens avdeling vest i Bergen.
Filippinene under VM i friidrett 2023
Filippinene deltok under VM i friidrett 2023 (utendørs) fra 19. til 27. august 2023 i Budapest i Ungarn.
Samuel Nchinda-Kaya
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1988 i Seoul, der han ble utslått i de innledende rundene.
Filippinene under VM i friidrett 2023
Resultater
Filippinene var påmeldt med 3 utøvere.
Det andre slaget ved Bloody Creek
Slaget ved Bloody Creek ble utkjempet 8. desember 1757 under den franske og indianske krigen. Militssoldater fra Acadia og Mi'kmaq slo en avdeling av britiske soldater ved Bloody Creek, som munner ut i Annapolis River ved dagens Carleton Corner i Nova Scotia. Slaget skjedde på samme sted som slaget i 1711 under dronning Anne-krigen.
Bakgrunn
Etter at franskmennene hadde tapt i Slaget ved Fort Beauséjour og deportasjonen av akadierne hadde startet i 1755, dannet mange akadier geriljagrupper i skogene, ofte sammen med deres gamle forbundsfeller Mi'kmaq-indianerne. Disse gruppene opererte på hele Nova Scotia frem til Ny-Frankrike falt. Den mest kjente av disse geriljakrigerne var Joseph Broussard, også kjent som Beausoleil. Trass i at britene kontrollerte mange skanser som Halifax, Annapolis Royal og Fort Beausejour, klarte ikke britene å få fred i regionen.
Den 6. desember ble et arbeidslag i Annapolis Royal angrepet nær stedet hvor det første slaget fant sted i 1711. Der ble de utsatt for et bakholdsangrep av akadiske og Mi'kmaq styrker. En mann ble drept og syv andre ble tatt til fange. Som følge av dette ble 130 mann under kaptein Peter Pigou sendt ut for å hente tilbake de folkene som hadde blitt tatt til fange.
Slaget
De marsjerte til fots langs sørbredden av Annapolis-elven og britene ble utsatt for våte og kalde forhold før de ga opp letingen etter fangene. De krysset en bro over René Forêt River om morgenen den 8. desember da de ble angrepet av Mi'kmaq og akadiere. Britene holdt stand en kort stund og led store tap, blant andre ble kaptein Pigou drept, før de trakk seg tilbake til Annapolis Royal.
Ettervirkning
Tross i seieren klarte ikke Mi'kmaq og akadiarene å følge opp med et angrep på Annapolis Royal. Det var derimot mange liknende grupper som forsatte å angripe de britiske styrkene i Nova Scotia og som støttet de franske troppene gjennom krigen. René Forêt River fikk navnet Bloody Creek til ære for slaget.
Frank Maziya
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1988 i Seoul, der han ble utslått i de innledende rundene.
Lee Shiunn-Long
Lee Shiunn-Long (født 19. oktober 1958) er en taiwansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sprintløp.
Han representerte Kinesisk Taipei under Sommer-OL 1988 i Seoul, der han ble utslått i de innledende rundene.
Trichopenthea
Trichopenthea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art. Den ble beskrevet av Pascoe i 1867.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Utbredelse
Arten lever i Australia.
Systematisk inndeling
Arten blir ofte plassert i den store slekten Rhytiphora.
Charles Jude Scicluna
Charles Jude Scicluna (født 15. mai 1959 i Toronto i Canada) er en maltesisk prelat og katolsk erkebiskop av Malta. Han er blitt kalt Vatikanets mest respekterte ekspert på etterforskning av seksualforbytelser.
Bakgrunn
Charles Scicluna, som ble født i Toronto av maltesiske foreldre, kom til til Qormi på Malta i en alder av 11 måneder. Etter å ha studert filosofi og teologi ved presteseminar, tok han i 1983 en doktorgrad med en avhandling om stiftelser, gaver og arv til fordel for «The Dead Hand» (The Mortmain Act, 1967. Its genesis and interpretation) ved University of Malta.
Prest
Erkebiskopen av Malta, msgr Joseph Mercieca, presteviet ham den 11. juli 1986. Ved det pavelige gregorianske universitet i Roma fullførte han doktorgradsstudiene i kanonisk rett i 1991, og i 1992 forsvarte han sin avhandling skrevet under veiledning av Raymond Leo Burke.
Han virket deretter ved Metropolitan Court på Malta og var også professor i pastoralteologi og kanonisk rett ved det teologiske fakultet ved University of Malta og var viserektor ved presteseminaret. Han var også i sjelesorgen, blant annet i Lija.
Fra 1995 arbeidet han for Den hellige stol, spesielt for Den apostoliske signatura. Han var også professor ved Gregorianas juridiske fakultet. Han var siden 21. oktober 2002 promotor iustitiae i Troskongregasjonen [3] og behandlet i denne rollen delicta graviora - en kategori særlig alvorlige forbrytelser. Denne kategori favner ikke minst tilfeller av geistliges seksuelle overgrep av mindreårige. I januar 2005 ga den daværende prefekt for troskongregasjonen, kardinal Joseph Ratzinger, ham i oppdrag å undersøke anklagene om pedofili mot fader Marcial Maciel.
Egeotyphlus
Egeotyphlus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Bittesmå (0,8-2,1 millimeter), slanke, blekt fargede (gjerne rødlige) kortvinger. Disse billene bærer preg av sitt underjordiske levesett. Øyne og flygevinger mangler helt. Kroppen er lang og tynn, jevbred, hodet forholdsvis stort med korte antenner. Pronotum og dekkvinger er ganske små, bakkroppen lang og smal. Beina er korte.
Charles Jude Scicluna
Biskop, erkebiskop
Pave Frans utnevnte ham til erkebiskop av Malta den 27. februar 2015. Han hadde da en tid vært apostolisk administrator av erkebispedømmet etter at forgjengeren Paul Cremona OP trakk seg tilbake den 18. oktober 2014. Innsettelsen som erkebiskop fant sted den 21. mars 2015.
Fanny Lång
Fanny Alicé Tess Lång (født 11. september 1996) er en svensk fotballspiller som spiller for Stabæk.
Charles Jude Scicluna
Biskop, erkebiskop
Den 30. januar 2018, etter at pave Frans var blitt skarpt kritisert for kontroversielle kommentarer om påståtte overgrep i Chile, ga paven erkebiskop Scicluna i oppdrag å gjennomføre en detaljert etterforskning av anklager om seksuelle overgrep i den chilenske kirke. For sin mer enn 2300 sider lange rapport samlet han 64 vitnemål. Blant konklusjonene var at Juan Barros, som pave Frans hadde utnevnt - mot de chilenske biskopers innstendige frarådinger - til biskop av Osorno i 2015, hadde personlig kunnskap om overgrep i mange år, uten å melde fra. Rapporten førte til at paven bad om unnskyldning for å ha sett bort fra varsler sent til ham tidligere, sa han hadde feilet graverende, og innkalte de chilenske biskoper til Roma for konsultasjoner i mai. Den 11. juni 2018 innvilget pave Frans Barros' fratreden, sammen med anskjedssøknadene fra to andre biskoper i Chile.
Egeotyphlus
Levevis
Disse billene lever dypt nede i jorda og kommer sjelden til overflaten. De fleste av de kjente artene lever i områder med middelhavsklima. Det har blitt spekulert i at årsaken til at gruppen mangler i Nord-Europa er at de ennå ikke har vandret inn etter siste istid, da disse billene trolig har ganske dårlig spredningsevne.
Charles Jude Scicluna
Biskop, erkebiskop
Den 13. november 2018 utnevnte pave Frans erkebiskop Scicluna til assisterende sekretær for kongregasjonen for troslæren, under bibeholdelse av sitt embede som erkebiskop av Malta.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ngô Hữu Kính
Ngô Hữu Kính (født 16. april 1951) er en tidligere profesjonell sportsskytter (pistol) fra Vietnam, og representerte hjemlandet. Han deltok under Sommer-OL 1980 i Moskva i grenen skyting. I 1980 var han med i 50 m pistol mixed klasse hvor han ble nummer 22 av 33 deltagere.
Harry Lane
Harry Lane (født 28. august 1855 i Corvallis i Oregon, død 23. mai 1917) var en amerikansk lege og demokratisk politiker. Han representerte delstaten Oregon i Senatet 1913–1917. Før dette var han borgermester i Portland 1905–1909.
Han ble født i landsbyen Corvallis ved elven Willamette som sønn av Eliza Jane and Nathaniel Lane. Faren hadde deltatt i gullrushet i California i 1840-årene, og kom tilbake til Oregon og investerte fortjenesten sin i et sagbruk. Etter at sagbruket brant ned, åpnet foreldrene en detaljvarehandel, der Harry Lane ble kontorist i 13-årsalderen. Farfaren Joseph Lane var den første guvernøren i Oregon-territoriet 1848–1850 og visepresidentkandidat for John C. Breckinridge i 1860. Farbroren Lafayette Lane var kongressmann 1875–1877.
Harry Lane tok medisinsk embedseksamen ved Willamette University College of Medicine i 1878, og arbeidet en tid ved Columbia University College of Physicians and Surgeons i New York. Han oppholdt seg også en tid i Europa og San Francisco. Lane begynte deretter som privatpraktiserende lege i Portland i Oregon, og ble kjent for sitt pro bono-arbeid overfor byens fattige. I årene 1887–1891 var han oppnevnt av guvernøren som direktør ved Oregons sinnssykeasyl, men måtte fratre etter å ha etterforsket tjenestemenn for korrupsjon.
Som senator var han en forkjemper for kvinnelig stemmerett, harmonisering av forholdet mellom myndighetene og indianerne samt sparsommelighet i det offentlige forbruket. Han stemte imot USAs inntreden i den første verdenskrig i 1917. Dette året var Lanes helbred sterkt svekket, og han led av nyresykdom eller arteriosklerose. På vei til Portland døde han i San Francisco våren 1917.
Nghiêm Văn Sẩn
Nghiêm Văn Sẩn (født 10. mai 1940) er en tidligere profesjonell sportsskytter (rifle) fra Vietnam, og representerte hjemlandet. Han deltok under Sommer-OL 1980 i Moskva i grenen skyting. I 1980 var han med i 50 m helmatch, tre stillinger hvor han ble nummer 35 av 39 deltagere.
Fernando Ramírez
Fernando Ramírez (født 30. mai 1974 i Santo Domingo) er en norsk tidligere sprinter. Hans bestenotering på 10,33 på 100 meter fra juli 1995 er per 2014 8. beste tid gjennom tidene i Norge. Ramirez var lenge norsk rekordholder på 60 meter innendørs med tiden 6,57 sek fra 1996.
Ramirez har en individuelle NM-medalje fra hovedmesterskapet, men flere fra NM innendørs og fra stafett for IL i BUL. Han var med på laget som i 1997 satte norsk rekord på 4 x 100 meter stafett. Han løp da sammen med John Ertzgaard, Per Ivar Sivle og Geir Moen. Rekorden står som gjeldende norsk rekord for landslag per 2014.
Erik Pieters
Erik Pieters (født 7. august 1988) er en nederlandsk fotballspiller som spiller for den engelske klubben West Bromwich Albion FC.
U20-VM i håndball for kvinner
Junior-VM i håndball for kvinner ble arrangert første gang i 1977 i Romania, og blir arrangert annenhvert år.
Erik Pieters
Han har tidligere spilt for de nederlandske klubbene og.
U20-VM i håndball for kvinner
Mesterskapet blir arrangert av International Handball Federation.
De Kalb (Texas)
De Kalb er en by i Bowie County i Texas i USA. Befolkningen var på 1 699 ved folketellingen i 2010. Byen er del av Texarkana, Texas – Texarkana, Arkansas Metropolitan Statistical Area. Den ligger nesten så langt mot nordøst i Texas som det er mulig å komme, tett ved grensen til Oklahoma og nær grensen til Arkansas.
Erik Pieters
Han scoret det eneste målet i 1-0-seieren mot Newcastle 12. april 2014 og scoret dermed sitt første mål på over seks år. Målet var et mislykket innlegg utenfor 16-meteren som gikk i bue over målvakten og inn ved bakerste stolpe.
Meritter
PSV Eindhoven
Nederland
Det britiske toktet mot Martinique i 1762
Det britiske toktet mot Martinique var en militæroperasjon fra januar til februar 1762 og var en del av sjuårskrigen.
Opptakt
Etter at Dominica overga seg til britiske styrker, ventet franskmennene på Martinique at den samme ekspedisjonen var på vei til dem. De ønsket derfor å forsterke forsvaret sitt. Den franske styrken på Martinique besto av 1 200 regulære soldater og 7 000 lokale militssoldater, samt 4 000 innleide kaprere. I tillegg gjorde fjellterrenget på øya at den var forholdsvis enkel å forsvare.
De nærliggende britiske øyene gjorde det de kunne for å støtte moderlandet: De første troppene kom til Carlislebukta var en avdeling fra Belle-Isle i Newfoundland. Den 24. desember 1762 kom hovedarméen fra Amerika kommandert av general Robert Monckton til Carlislebukta. Alt i alt hadde Monckton om lag 8 000 mann.
Angrepet på Martinique
Den 5. januar 1762 lettet de britiske transportskipene anker og seilte på lesiden av øya, eskortert av flåten til admiral Rodney forbi Pitons på Saint Lucia og forbi havnen Castries. To dager senere ankret den britiske amfibiestyrken opp i Sainte-Anne-bukten, like rundt sørenden av Martinique på vestsiden. To brigader ble sett i land i Leser Anses-d'Arlet, en bukt lenger opp på vestkysten, og herfra marsjerte de sørover til bukten som utgjør havnen i hovedstaden, Fort-Royal. Det var derimot umulig for dem å transportere kanonene sine, og de ble sendte tilbake, om bord i båten.
Den 16. januar ble hele den britiske arméen satte i land ved Case Navire, litt nord for Negro Point. Dette neset er nordenden av havnen, og herfra gikk det veier østover, over fjellene, til Fort Royal, om lag 5 km unna. Denne veien var blokkert av dype raviner, og franskmennene hadde reist redutter på hvert strategiske punkt, plassert batteri på åsen Morne Tortenson ovenfor veien. Monckton måtte derfor sette opp batteriet for å stoppe de franske kanonene før han kunne komme seg videre.
Den 24. januar var de britiske batteriene satt opp og ved daggry startet et generelt angrep mot de franske batteristillingene på Morne Tortenson. Samtidig ble en avdeling sendt mot fiendens høyreflanke. Troppene stormet post etter post og klokken 09:00 hadde de kontroll over hele Morne Tortenson med kanonene og skyttargravene som lå her. Franskmennene trakk seg tilbake i stor uorden, noen til Fort Royal og andre til Morne Grenier, en høyereliggende ås nord for Morne Tortenson. Samtidig gikk to brigader under Haviland og Walsh til angrep på andre franske stillinger nord for Morne Tortenson og etter store vanskeligheter på grunn av det bratte terrenget klarte de å drive franskmennene tilbake til Morne Grenier. Tapene til britene under denne kampen var 33 offiserer og 350 mann, som ble drept eller skadet. Den 25. januar startet Monckton, som nå var innenfor rekkevidde av Fort Royal å sette opp batteriet mot festningen. Gjentagende kanonild fra Morne Grenier gjorde at han i stedet måtte rette kanonene sine mot denne stillingen først. Om ettermiddagen 27. januar, før Monckton fikk sjanse til å angripe dem, rykket franskmennene på Morne Grenier brått frem i tre kolonner og gikk til angrep på brigaden til Haviland og det lette infanteriet i arméen til venstre for Monckton. Under dette angrepet blottla en fransk kolonne flanken sin og ble nesten meiet ned. De to gjenværende kolonnene ga etter og de flyktet tilbake til Morne med Grenier og britene jagende etter seg. Mørket senket seg, men de britiske offiserene ville ikke stoppe før alle franskmennene var fjernet fra åsen og de hadde erobret alle kanonene. Monckton sendte flere tropper for å støtte forfølgerne. Kl 01:00 den 28. januar var Morne Grenier sikret. Litt mer enn 100 briter mistet livet eller ble drept. Batteriene på Morne Tortenson ble så demontert og nytt batteri ble satt opp innenfor 370 meter fra festningen.
Den 3. februar overga Fort Royal seg og innen 12. februar hadde resten av øya overgitt seg.
Ettervirkning
Fra 26. februar til 3. mars sendte Monckton avdelinger til øyene Saint Lucia, Grenada og Saint Vincent, og alle overga seg uten motstand. Monckton hadde alt gjort seg klar til å ta Tobago da han fikk ordre om å gå til angrep på Havana på Cuba.
Martinique ble gitt tilbake til Frankrike etter Paris-traktaten i 1763.
Made in Sweden
Made in Sweden kan vise til:
Angrepet på German Flatts i 1757
Angrepet på German Flatts skjedde den 12. november 1757 under den franske og indianske krigen da et kompani av franske og indianske soldater i den britiske provinsen New York gikk til angrep på en bebyggelse. De tok mange kvinner og barn til fange. Siden 1788 har landsbyen blitt kalt Herkimer i New York og ikke German Flatts.
Bakgrunn
Felttoget i 1757 hadde vært suksessrikt for myndighetene i Ny-Frankrike. Britene hadde gjort et mislykket raid mot Louisbourg og franskmennene hadde vunnet ved Fort William Henry. Guvernøren i Ny-Frankrike, Marquis de Vaudreuil, hadde forsøkt å overbevise tyske nybyggere i Mohawk River-dalen om å støtte franskmennene. Da de ikke støttet franskmennene i angrepet på Fort William Henry i august, sendte Vaudreuil en ekspedisjon til bebyggelsen German Flatts.
Vaudreuil samlet en styrke på rundt 300 mann ved Lachine kommandert av François-Marie Picoté de Belestre. 20. oktober satte kompaniet ut fra Lachine og reiste opp St. Lawrence-elven og langs bredden av Ontariosjøen til munningen av Oswego River hvor franskmennene vant et annet slag i 1756. Derfra reiste de opp elvene Oneida Carry til Mohawk River hvor elvene møtes og så til German Flatts. De nådde bebyggelsen 11. november.
German Flatts besto på denne tiden av 30 hus og om lag 300 innbyggere, med fem forskansede blokkhus. Innbyggerne hadde fått advarsel av de vennligstilte Oneidaene om et angrep, men de hadde ikke gjort forberedelser.
Angrepet
Den 12. november 1757 rundt kl. 03:00 satte Belestre i gang et angrep på German Flatts fra åsene nord for landsbyen. De fem blokkhusene ble raskt omringet. Førti mennesker ble drept og alle bygningene ble ødelagt. Mer enn 100 av innbyggerne, hovedsakelig kvinner og barn, ble tatt til fange og ført tilbake til Montréal. Noen av innbyggerne flyktet over Mohawk til Fort Herkimer hvor de var trygge. Kommandanten i fortet sendte ut femti menn, men de trakk seg tilbake etter et kort trefning med styrken til Belestre. Dagen etter forlot Belestre stedet med kanoer og fanger og plyndret gods. Han kom tilbake til Montréal den 20. november.
Ettervirkning
Nyhetene nådde Schenectady dagen etter angrepet. General George Howe reiste umiddelbart opp elven med et regiment, men fant intet annet enn ruiner.
De fleste av fangene ble frigitt. De tyske nybyggerene vendte gradvis tilbake og bygde landsbyen opp igjen. Den ble angrepet på nytt i 1778 under den amerikanske selvstendighetskrigen.
Bocainella
Bocainella er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En ganske liten, matt og ru, brun trebukk. Antennene er spinkle og litt over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet uten pigger på sidene, dekkvingene hvelvede og rundede, nærmest pæreformede.
Levevis
Ulikt de fleste andre trebukker lever disse artene på bakken, de voksne kan ikke fly. Larvene lever underjordisk på røtter.
Utbredelse
Artene lever i Brasil.
Ubåt nummer 361 (Kina)
Ubåt nummer 361 også benevnt Den kinesiske mur-361 (Changcheng 长城61号) var en kinesisk Folkets frigjøringshærs marine Type-035AIP (ES5E variant) (NATO rapporteringsnavn Ming III) - konvensjonell diesel/elektrisk Undervannsbåt
I april 2003 oppstod et mekanisk problem om bord som førte til at båten forliste, og 70 mann ble drept. Ubåten var da på øvelse i Gulehavet mellom Nordkorea and Kinas Shandong-provins. Dette var en av Kinas verste militære katastrofer i fredstid. PLA-marinens sjef Shi Yunsheng og politisk kommissær Yang Huaiqing ble begge sparket som en følge av ulykken.
Mansur Rejepov
Mansur Rejepov (født 3. januar 1982) er en turkmensk vektløfter som konkurrerer i -85 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 17.-plass.
Lê Minh Hiển
Lê Minh Hiển (født 1. januar 1953) er en tidligere profesjonell sportsskytter (rifle) fra Vietnam, og representerte hjemlandet. Han deltok under Sommer-OL 1980 i Moskva i grenen skyting. I 1980 var han med i 50 m liggende mixed klasse hvor han fikk en delt 44.-plass blant 56 deltagere.
Fransk Polynesia under VM i friidrett 2023
Resultater
Fransk Polynesia var påmeldt med 1 utøver.
Football League 3. divisjon nord 1938–1939
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Ja (sang)
«Ja» er en norsk sang. Melodien ble skrevet av Jahn Teigen og teksten ble skrevet av Herodes Falsk. Den var ett av bidragene til Melodi Grand Prix 1980, den norske uttagingen til Eurovision Song Contest 1980 i Haag i Nederland.
Sangen ble framført på norsk av Jahn Teigen. I finalen endte den på en niendeplass med 32 poeng.
Trommelbrems
En trommelbrems er en brems som bruker friksjon forårsaket av en sko, bremsebånd eller skiver som trykker mot en roterende sylinder som kalles bremsetrommel.
John Hou
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1988 i Seoul, der han ble utslått i de innledende rundene.
Trommelbrems
Begrepet trommelbrems betyr vanligvis en brems hvis sko trykker på den indre overflaten av trommelen. Når skoene trykker på utsiden av trommelen, er det vanligvis kalt en låsbrems. Der trommelen blir klemt av to sko, kalles det skivebrems.
Hen fangeleir
Hen fangeleir var under andre verdenskrig en tysk fangeleir i Isfjorden i Romsdalen, i dag i Rauma kommune. Leiren ble brukt av okkupasjonsmakten som fangeleir for sovjetiske krigsfanger. Fangene arbeidet i et steinbrudd.
Trommelbrems
Historie
Den moderne trommelbremsen ble først brukt i en bil laget av Maybach i 1900. Men prinsippet ble patentert av Louis Renault i 1902. Han brukte vevd asbestforing til belegget på trommelbremsen, siden ingen alternative materialer ledet varmen mer effektivt, selv om Maybach hadde brukt en mindre sofistikert trommelbrems. I de første trommelbremsene ble spaker, stenger eller kabler drevet mekanisk. Fra midten av 1930-tallet be dette erstattet av oljetrykk. En liten sylinder og stempel (som på bildet) aktiverte bremsene, selv om noen biler fortsatte med det rent mekaniske systemet i flere tiår. Noen bremser har to sylindere.
Hen fangeleir
Beliggenhet
De tyske okkupasjonsstyrkene i Norge hadde beslaglagt ungdoms- og skytterlaghuset «Fritun» på gården Hen i Romsdalen. Der bygde de brakker og anla en leir for 50 russerfanger.
Fangeflukt, mishandling og drap
Vinteren 1944/1945 var det hauptmann Richard Kalb som var leirkommandant i Hen fangeleir. Han hadde tidligere vært på Trondenes, hvor han hadde mishandlet og drept fanger. Første juledag 1944 utførte han et bestialsk drap på en sovjetisk fange. Opptakten til dette drapet skjedde julaften; da hadde fangene fått beskjed om å gjøre storrent i brakkerommene. Det ble hentet vann fra elva Isa, og leirporten ble stående åpen mens fangene hentet vann. Fire fanger så muligheten til å flykte, og utenfor leiren, på flukt fra tyskerne, skilte de lag. En søkte mot Dalsbygda, men falt i elva og ble gjennomvåt. Han var derfor på vei tilbake til leiren, men ble tatt av tyske soldater før han kom så langt. Han ble stilt opp mot en vegg, kledd naken, og slengt ned på bakken. Det var nå også avslørt at han var jøde. Der lå han første juledag, bundet og avkledd mens tyskerne pønsket ut en makaber tortur- og avrettelsesforestilling. Det ble utlovet belønning i form av sigaretter og brennevin til de som ville utføre avstraffelsen. Tyskere og de andre fangene ble stilt opp for til skrekk og advarsel å se. Fangen ble først skåldet i kokhett vann. Han ble slått med pistol og gevær, deretter ble han bundet, og neglene på venstre hånd ble trukket ut. Så skar de av ham nesen, det høyre øret og testiklene. Til slutt ble han stukket med bajonett flere ganger. Det tok fire timer før fangen døde.