cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slaget ved Flodden Field
Ved kanten av Flodden
For andre gang sendte Surrey sin budbringer og klagde på at kong Jakob hadde tatt en posisjon «mer lik en festning» og inviterte ham til kjempe et slag på en jevn og flat mark ved Milfield i nærheten. Naturlig nok avslo Jakob tilbudet. På dette tidspunktet var det klart at Jakob ønsket et slag, men på egne betingelser: jarlen av Surrey måtte komme til ham. Han ønsket ikke selv å gå mot Surrey. Ironisk nok, av det som er kjent fra det historiske slaget, hadde resultatet kanskje vært annerledes om han hadde tatt i mot tilbudet og latt spydmennene sine dra fordel av å kjempe på et jevnt underlag.
Surrey måtte ta et rent valg. Mens han løp tom for forsyninger måtte han enten oppgi posisjonen eller ta risikoen med å omgå skottene ved å marsjere mot nord og vest og ta en ny posisjon på tvers av Jakobs kommunikasjonslinjer. Det ville tvinge skottenes konge ut av hans nåværende posisjon gjennom en hastig marsj bakover mot grensen. Det faktum at Jakob ikke oppga Flodden eller gjorde det da det var altfor sent, ga England en av de mest knusende seire over Skottland gjennom hele deres konfliktfylte historie.
Surrey begynte marsjen om kvelden den 8. september. I løpet av den påfølgende morgen hadde hans hær krysset elven på flere steder. Den ledende delen av hæren, divisjonen til hans egne sønner Edmund Howard og Thomas Howard og det meste av artilleriet, krysset ved Twizel Bridge, mens de øvrige, bestående av troppene til Surrey selv, Dacre og Edward Stanley, ved Milford Ford i nærheten. Deretter marsjerte de sørover mot Branxton Hill.
Branxton
Det er uklart om kong Jakob visste eller ikke at han ble omgått inntil utpå ettermiddagen. Sikten var dårlig og været fortsatte å være vått og med harde vindkast. Den eneste forsvarsposisjonen var nå ved Branxton, den nordlige veggen av festningsleiren, og den skotske hæren begynte sin langsomme omgruppering. Straks det var gjort arrangerte Jakob sin frontlinje i fire divisjoner. Den venstre, under felleskommando av Lord Home og jarlen av Huntley (sistnevnte en av de få skotske adelige som overlevde slaget, besto av menn fra grensetraktene og fra det nordøstlige Skottland. Den neste divisjonen var under kommando av jarlene av Errol, Crawford og Montrose. På deres høyre side sto den mest slagkraftige og best utstyrte gruppen av dem alle under kommando av kongen selv. Til høyre for Jakob var høylenderne under kommando av jarlene av Argyll og Lennox. En femte divisjon, kommandert av jarlen av Bothwell, ble holdt tilbake som en reserve tett ved kongen. Det var et område på omtrent 180 meter mellom hver av formasjonen og med artilleriet i mellom.
Surrey gjorde sine disposisjoner for å speile de til fienden. Helt ute på den høyre siden, mot Huntly og Home, var hans yngste sønn Edmund Howard. Deretter kom hans eldste sønn, Thomas Howard. Tett til sistnevnte, mulig noe tilbake, var Dacre og kavaleriet. Denne gruppen var utsett til å utføre en viktig oppgave som en mobil reserve. På deres venstre side sto Surreys egen divisjon. På den motsatte venstre siden var Edward Stanley med menn fra Lancashire og noen fra Cheshire (som ble kommandert av Richard Cholmondeley) var også fortsatt noe bakenfor. Det kongelige artilleriet var stasjonert hos Thomas Howard.
Samtidige og nær samtidige opptegnelser om det følgende slaget, alle skrevet ut fra seierherrens synsvinkel, er for uklare til å bygge opp et presist bilde. Det er ikke alltid mulig å forene det selvmotsigende i opptegnelsene, og mange av dem tenderer å gjengi standardiserte historier. Flodden kan best bli sett på som en serie av mindre slag som sammen danner et større hele. De engelske bueskytterne som var fraværende i den ene delen av slaget, hadde enorm virkning på andre deler av slaget. Artilleriet spilte kanskje en kortvarig rolle, men den var avgjørende. Grensekavaleriet på begge sider hadde ikke gitt opp slaget, som noen har antydet, men ble kun holdt tilbake.
Jarlenes angrep
Klart er det at slaget ved Flodden begynte som en duell mellom artilleristene klokken fire om ettermiddag den 9. september 1513. Mens engelskmennene okkuperte dødt område nedenfor Branxton hadde det skotske artilleriet liten effekt. Det engelske artilleriet med rundt 22 kanoner, kommandert av Sir Nicholas Appelby, var lettere og mye enklere å håndtere. De hadde også større nøyaktighet. Snart ble alle de skotske kanonene tause. Det engelske skuddene ble nå konsentrert oppover i en bue og rammet de skotske divisjonene som sto i silhuett mot himmelen og rammet med morderisk kryssild.
Dette var begynnelsen på slutten for skottene. Kong Jakob ble nå fanget slik den fjerde jarlen av Douglas var blitt i slaget ved Homildon Hill. Kongens menn kunne ikke overleve den engelske beskytningen i lengre tid, men ethvert forsøk på å trekke seg tilbake og utenfor rekkevidde til det engelske artilleri bakenfor Branxton Hill kunne bety at hæren gikk i oppløsning i panikk. Hva kongens hensikter på dette tidspunktet var er ukjente, men han ble nødt til å ta en beslutning da mennene til Huntley og Home på hans venstre side overilt gikk til angrep. I ordene til Trewe Encountre: «our gonnes did so breake and constreyn the Scottische great army, that some part of thaim wer enforsed to come doun towards our army». («våre kanoner brøt og snøret inn den store skotske hæren slik at noen av dem var tvunget til å komme nedover mot vår hær».)
Deler av jordet var brattere enn resten av den skotske posisjonen, og terrenget flatet ut mot der hvor Edmund Howards menn var posisjonert. Med løftede spyd gjorde skottene god framgang mot fienden. Vinden og regnet blåste inn i ansiktene på bueskytterne som kun fikk skutt noen få piler med liten effekt. Mennene til Home og Huntly slo inn i Howards divisjon som gikk i oppløsning i sammenstøtet. Mange ble drept og mange flere flyktet. På dette kritiske tidspunktet hvor de hadde stor fremgang var skottene lite organisert, ble de angrepet av Dacre og hans lette kavaleri. Folkelige sagn vil ha det til at Edmund Howard selv holdt unna flere skotter som aktet å ta ham til fange for løsepenger, og at han ble reddet av noen av Dacres menn under ledelse av «Bastarden Heron». Home og Huntly ble drevet tilbake. I denne delen av området var slaget ved Flodden over.
Kong Jakobs angrep
Da de så den suksessen kampfellene på den venstre siden hadde, begynte de neste to skotske divisjonene på sitt stormangrep nedover bakken ved Branxton hvor Errol og Crawford gikk mot Thomas Howard og kong Jakob mot jarlen av Surrey. Denne delen av marken var derimot adskillig vanskeligere enn de tilsvarende på venstre side. Bakken var bratt, våt og glatt og tvang mange til å ta av seg skoene for å kunne stå støtt. Rekken med spydmenn som avanserte i den formasjonen som tyske landsknechter hadde gjort kjent, var sannsynligvis begynt å miste formasjonen sin allerede før de nådde bunnen av bakken. Fremdriften var tapt da de nådde engelskmennene rundt Piper's Hill og antagelig ble de også truffet av artilleriild. Mens den skotske formasjon var i uorden kunne de engelske soldatene med hellebarder (billmen) trenge gjennom hullene og slå rundt seg med dødelig hakking og stikking. Istedenfor lange spyd sto hver mann igjen med en rundt fem meter lang stokk. De trakk sverdene, men med sverdene hadde de ikke den samme rekkevidden som de morderiske øksene som svingte rundt og halshugde dem. Ikke lenge etter var jarlene Crawford, Errol og Montrose døde og deres divisjon drept og utslettet. Thomas Howard kunne da vende oppmerksomheten sin mot den utsatte flanken til den skotske kongen.
Jarlen av Surreys kamp var spesielt hard. Mot ham sto de beste soldatene i den skotske hæren og til tross for de problemer som de skotske spydmennene hadde i holde formasjonen var han tvunget til gi fra seg mark. Men kong Jakob og hans menn ble etterhvert bremset opp og da begynte hellebardene sitt dødelige verk. Hva som skjedde med Bothwells reserve er noe av et mysterium. Det er kjent at jarlen ble drept på et tidspunkt i slaget og det må derfor antas at han gikk i angrep for å støtte sin konge kort tid etter at slaget begynte.
I mellomtiden lå Stanley betydelig bak Surrey på den engelske venstresiden og kom for seint. Hans ankomst ble ikke sett av høylenderne under Argyll og Lennox som øyensynlig var totalt fokusert på den blodige kampen i sentrum av slaget. Stanley så at Argyll og Lennox var i en sterk posisjon, men han kunne også se at den østlige delen av bakketoppen hvor de sto, rundt 450 meter sør for Mardon, var udekket. Et dykk inn i her ville gjøre det mulig for ham til å komme uoppdaget bak fienden. Hans taktikk var modig, deler av hans styrke ble sendt for å gjøre et frontalt angrep, mens han selv ble igjen på siden og avanserte oppover den bratte bakken. Bakken var like våt og glatt som den var for skottene og som dem fjernet de skoene, noen krøp på hender og knær til de kunne begynne å beskyte fienden bakfra. I fronten begynte høylenderne som var dårligere utrustet, å falle for de engelske bueskytterne. Da pilregnet kom fra uventet hold ble det rett og slett for mye. Argyll og Lennox ble begge drept, og deres opprevne brigade ble spredt mot vest mot den sentrale delen av slagmarken, der det nå lå mange døde og sårede.
Kongens død
For kongen selv hadde hans bedømmelse vært ulykksalig. Han hadde, som i fortiden, gått i kamp uten behørig ledelse og forvaltning av hæren. Han ble utmanøvrert og nedkjempet og med dette som bakgrunn kan man si at hans rent personlige tapperhet ikke telte for noe. Den ofte siterte engelske historikeren Edward Hall (1498–1547) kan gjentas:
Det ble sagt at kong Jakobs angrep brakte ham en spydlengde unna Surrey, skjønt det synes å ligne litt for mye på historien om Rikard III i slaget ved Bosworth Field, lagt til for å vise hvilken fare den eldre Howard var i. Faktisk ble kongens lik først funnet dagen derpå og med en viss besværlighet, avkledd sin rustning og dekket av tallrike sår.
Den svarte fredagen
Slaget ved Flodden ble avsluttet kort tid etter klokken seks da høstmørket kom. Jarlen av Surrey, fortsatt uviss på utgangen, holdt mennene sine i beredskap, og det var ikke før den påfølgende morgenen at han forsto hvor fullstendig hans seier hadde vært. Foran ham rundt Piper's Hill lå fjellet dødt. Noen skotske ryttere viste seg på Branxton Hill, men ble hurtig drevet avsted, og Surreys menn tok Borthwicks tause kanoner. Det som var igjen av den store skotske hæren halset tilbake over elven Tweed.
Mange ble igjen for å hvile i England for alltid. Kong Jakob ble fulgt i døden av ni jarler og fjorten lorder fra parlamentet og flere høvdinger fra det skotske høylandet. Kongens sønn utenfor ekteskap, Alexander Stewart, erkebiskop av St. Andrews, var også blitt drept sammen med andre prominente geistlige. I alt ble opptil rundt 10 000 menn, en tredjedel eller mer av den skotske hæren drept. Det var få som ble tatt til fange. Engelske sårede, foruten over rundt 1 500 døde, var høyest blant de menn som hadde kjempet sammen med Edmund Howard.
Flodden i historien
Flodden var hovedsakelig en seier for hellebarder over spyd. Som våpen var spyd kun effektivt så lenge som det ble brukt i en formasjon i bevegelse, spesielt i et kavaleriangrep. Det åslendte terrenget i Northumberland, slagets natur, og det glatte underlaget tillot ikke spyd å bli brukt effektivt. Skottene ville ha klart seg bedre om å de hadde holdt seg til seg til sine tradisjonelle schiltron-spyd.
Infanteriet ved Flodden, både skotter og engelskmenn, hadde hovedsakelig kjempet i et mønster som ville ha vært kjent for deres forfedre, og slaget er korrekt blitt beskrevet som det siste store middelalderlaget på De britiske øyer. Dette var også siste gang skotter og engelskmenn møttes som likeverdige i slag. To år senere nedkjempet Frans I av Frankrike sveitsiske spydsoldater i slaget ved Marignano ved å bruke en kombinasjon av kavaleri og kanoner og således åpne for en ny tid i krigshistorien.
Ettervirkning av slaget
Taktisk var dette slaget et av de første på De britiske øyer hvor artilleri spilte en avgjørende rolle. Slaget er blitt betraktet som det siste der langbuen spilte en avgjørende rolle, til tross for at engelske langbuer fortsatt ble brukt med hell gjennom hele 1500-tallet mot kongedømmets fiender.
Mange av disse bueskytterne ble rekruttert fra Lancashire og Cheshire. Sir Richard Asseton kom med en gruppe fra Middleton i nærheten av Manchester. I takknemlighet for at han kom trygt fra slaget bygde han om St. Leonard's, den lokale sognekirken. Den har det unike glassmaleriet «Flodden Window» som viser hver av bueskytterne og presten som fulgte dem med navn.
Som belønning for sin seier fikk jarlen av Surrey gjenopprettet sin familietittel som hertug av Norfolk. Den gikk tapt da hans far støttet Rikard III i slaget ved Bosworth Field, hvor han også falt. Da Surrey ble den andre hertug av Norfolk, gikk hans tidligere tittel videre til hans sønn Thomas som senere ble den tredje hertug av Norfolk. Både far og sønn kjempet like mye for å gjenopprette familiens ære og vise sin troskap til den engelske kongen som allierte mot skottene.
Det var ikke en adelsfamilie i Skottland som ikke mistet minst ett medlem ved Flodden. Tonegivende medlemmer av den skotske statsadministrasjon var blitt drept og måtte erstattes av nye menn. Disse og de andre døde minnes i sangen og sekkepipemelodien The Flowers of the Forest:
Litteratur
Primær:
Sekundær:
Skatval Historielag
Skatval Historielag er et historielag på Skatval i Trøndelag som har som formål å «fremme interesse for slekts- og lokalhistorie, kulturvern, tradisjoner og samle inn og ta vare på alt som har betydning for Skatvals historie og som kan fortelle om folks livsvilkår gjennom tidene». Laget ble stiftet den 20. april 1976 på Østre Forbord av tolv historieinteresserte bygdefolk. Arne Forbord ble valgt til lagets første formann. Laget er tilsluttet Nord-Trøndelag historielag.
Skatvalsbøkene
Lagets mest kjente bokutgivelser er «Skatvalsbøkene», en serie på hittil seks bind, hvorav de tre første omhandler gårds- og slektshistorie, mens de tre siste er bygdehistoriske bøker.
Vassal Gadoengin
Vassal Gadoengin (født 1943 i Denigomodu, død 15. desember 2004 i Yaren) var en naurisk politiker og var i 2002 og 2003, samt fra parlamentsvalget oktober 2004 parlamentsmedlem i Nauru. Han var også medlem av Naurus OL-komité.
Før han ble politisk aktiv, jobbet han som lærer. I 1997 ble han valgt inn i parlamentet, og var statsråd for første gang i 2000. Da Bernard Dowiyogo var president, var det Gadoengin som var justisminister. Han gav seg i januar 2003, men hadde et comeback i det siste valget i oktober 2004, og ble valgt inn i parlamentet.
Han døde i desember 2004 av hjerteinfarkt på grunn av sin diabetes. Han fikk sin siste ære 20. desember da han fikk en offentlig begravelse.
Fisherman’s Wharf
Fisherman's Wharf kan vise til:
Björboholm
Björboholm er et tettsted i Lerum kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 963 innbyggere.
Anniken Thue
Anniken Thue (født 11. januar 1944) er en norsk kunsthistoriker og tidligere museumsdirektør. Hun var direktør for Kunstmuseene i Bergen fra 2006 og til sommeren 2010. Fra 2011 har hun vært engasjert av Nasjonalmuseet som prosjektkoordinator for Den kongelige reise, Regjeringens gave til kongeparets 75-årsjubileum i 2012, og spesialrådgiver i den digitale Dronning Maud-installasjonen, Regjeringens gave til kongeparets 80-årsdager i 2017.
Thue avla i 1974 magistergraden i kunsthistorie ved Universitetet i Oslo. Hun var til 1980 leder for Gamle Bergen Museum. Deretter var Thue førstekonservator ved Historisk Museum i Bergen fram til 1985, da hun ble førstekonservator ved Vestlandske Kunstindustrimuseum. Thue var fra 1987 til 2001 direktør for Kunstindustrimuseet i Oslo. I 2001 ble hun direktør ved Nasjonalgalleriet. Hun var spesialrådgiver ved Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design fra 2004 frem til 2006. Thue ledet sammenslåingsprosessen som førte fram til etableringen av Kunstmuseene i Bergen i 2006.
Thues forskning, utstillinger og publikasjoner har vært konsentrert om 1800-tallets historisme, 1900-tallets norsk tekstilkunst og kunsthåndverk. Hun har også publisert artikler av mer museumsfaglig og/eller -politisk art.
Det kongelige hoff kunngjorde 5. desember 2008 at kongen har utnevnt Thue til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hennes innsats for norsk kulturliv». I 1993 ble hun utnevnt til ridder av den franske Ordre des Arts et des Lettres. Thue ble i 2006 ble utnevnt til ridder av Republikken Italias fortjenstorden.
Fisherman’s Wharf (San Francisco)
Fisherman's Wharf er et strøk og en populær turistattraksjon i San Francisco, California, USA. Området dekker den nordlige delen av San Francisco, ned mot vannet, fra Ghirardelli Square eller Van Ness Avenue øst til Pier 35 eller Kearny Street. På Fisherman's Wharf finnes det flere kjøpesentre (blant annet Pier 39) og en rekke museer, samt restauranter, spisesteder og torg hvor fersk sjømat serveres.
Branko Tsrvenkovski
Tsrvenkovski er utdannet innen informasjonsteknologi og automasjon fra Universitetet i Skopje. Han startet sin nasjonale politiske karriere i 1990 da han ble valgt inn i nasjonalforsamlingen i det første flerpartivalget. I 1991 ble han valgt til president i det sosialdemokratiske partiet.
Tsrvenkovski har vært statsminister to ganger, 1992–1998 og 2002–2004. I perioden han ikke var statsminister, 1998–2002, har Tsrvenkovski vært parlamentsmedlem og opposisjonsleder. Han stilte til valg som president i 2004 etter at president Boris Trajkovski døde i en flyulykke. Han ble innsatt som president 28. mai 2004.
Branko Tsrvenkovski er gift med Jasmina Tsrvenkovska. Paret har to barn.
Tollered
Tollered er et tettsted i Lerum kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 900 innbyggere.
Arbeidsdepartementet (1885–1946)
Arbeidsdepartementet, opprinnelig Departementet for de offentlige Arbeider var et norsk departement som ble opprettet 1. september 1885 og ble nedlagt den 22. februar 1946. Den første statsråden med ansvar for dette departementet var Hans Rasmus Astrup, som satt fra opprettelsen til 1887.
Da departementet ble etablert fikk det tildelt oppgaver fra:
Fra 1944 til utgangen av 2. verdenskrig het departementet Trafikkdepartementet, men fikk tilbake både navn og struktur som Arbeidsdepartementet da krigen endte. Fra 1946 fikk departementet endrede ansvarsområder, og ble omdøpt til Samferdselsdepartementet.
Videre har følgende departementer eksistert:
Kretschmer
Kretschmer:
Snowflake Records
Snowflake var et norsk plateselskap, drevet av blant annet musiker og produsent Leif Hemmingsen, dels i samarbeid med Georg Keller. Snowflake var med på etableringen av FONO (1980).
Henrik Ibsen Museum, Skien
Henrik Ibsen Museum er en avdeling i Telemark Museum som holder til på den tidligere gården Ibsens Venstøp (historisk kalt Erlands Venstøp) i Gjerpen i Skien kommune, fem kilometer fra Skien sentrum. Gården var Henrik Ibsens barndomshjem i perioden 1835–1843, fra han var sju til han var femten år gammel. Eiendommen ble skjenket daværende Brekke museum i 1958 av familien Løvenskiold (grenen som har sete på Fossum hovedgård i Skien).
Ibsens barndom
Knud Ibsen kjøpte gården Erlands Venstøp som landsted i 1833. Gården ble senere også kalt Ibsens Venstøp. Gården var en tidstypisk borgerlig «lystgård» med stor, representativ hovedbygning, og familien brukte den først i sommerhalvåret, særlig for selskapelighet. Etter at Knud Ibsen i 1835 måtte selge familiens primærbolig Altenburggården i Skien sentrum, flyttet familien til Venstøp. Der ble de boende til 1843.
På Venstøp finnes både gamle interiører og moderne utstillingstenologi. Her levde Henrik Ibsen sammen med sine foreldre Marichen og Knud Ibsen og fire yngre søken; Johan, Nicolai, Hedvig og Ole.
Like før Henrik Ibsen ble konfirmert i Gjerpen kirke flyttet familien inn til Skien by igjen, til et hus i bydelen Snipetorp som tilhørte Knuds halvbror Christopher. Unge Henrik forlot hjemmet med jakten «Lykkens Prøve» 29. oktober 1843 for å bli apotekerlærling i Grimstad. Det kan altså ikke ha vært mange månedene han fikk bo i dette huset, men han kom tilbake i anledning broren Johans konfirmasjon i 1845. Som en spøkefull hilsen til familien malte han da sine søsknene i dyrs skikkelser på uthuspanelen. Johan ble fremstilt som ape og Ole som rev. Han skal også ha malt Hedvig som Bjørnebinne og selv den halte Nicolai skal ha fått dyreham på, men disse siste portrettene skal ifølge tradisjonen befinne seg på ukjent sted i USA.
Etter at gården ble museum var det lenge antatt at huset og stedet forøvrig fremstod slik det var på Ibsens tid. I 2017 gikk imidlertid Telemark Museum selv ut og opplyste at hovedhuset var blitt sterkt ombygget etter familien Ibsens tid. Særlig hadde husets kjøkkenfasiliteter blitt svært endret. Dette hadde ført til at ettertiden hadde dannet seg en helt feilaktig forestilling om hvordan Henrik og hans familie hadde levd på Snipetorp. Per 2019 er Telemark Museum i gang med en omfattende tilbakeføring av interiøret på Ibsens Venstøp, og dette arbeidet er ventet å pågå i flere år. Museets leder Jørgen Haave utgav i 2017 også boken Familien Ibsen basert på sin forskning på Ibsens barndom.
Museet har åpent fra 12-17 på hverdager og 11-17 i helgene i sommermånedene.
Nettverket «Ibsenmuseene i Norge»
De tre Ibsenmuseene har inngått et eget nettverkssamarbeid. Henrik Ibsen Museum, Skien, på Venstøp like utenfor Skien har sitt fokus på Henrik Ibsens barndomsår, hans skolegang, oppvekst og familiære forhold, Ibsen-museet i Grimstad ivaretar dikterens ungdom, første forelskelser og dikteriske debut, mens Ibsenmuseet i Oslo har ansvar for den gamle, verdensberømte dikter som etter 27 års opphold i utlandet vendte tilbake til Norge i 1891.
Ibsenmuseene inngår også i et samarbeid med andre litterære museer i Norden. Blant annet arrangeres det årlige seminarer som går på rundgang mellom de ulike aktørene i samtlige deltakerlandene. Ibsenmuseene fungerer ikke bare som litterære møtepunkter og dramatiske arenaer lokalt, men er på flere hold engasjert i ulike internasjonale sammenhenger som følger opp de temaene dramatikeren selv reiste i sin diktning.
Kontroll- og varslingsstasjon
En kontroll- og varslingsstasjon (K&V) er en militær avdeling i Luftforsvaret som ved hjelp av radar sørger for å overvåke luftrommet over norsk territorium, og er en del av Natos luftvarslingstjeneste. K&V kan etter behov også levere radarbilde til sivile institusjoner som Hovedredningssentralen og Avinor.
Luftforsvaret har i dag disse kontroll- og varslingsstasjonene:
Frederick Pitcher
Frederick Pitcher (født 5. februar 1967) er en naurisk politiker som var Naurus president fra 10. til 15. november 2011.
Han stammer på farssiden fra Australia, men moren er innfødt nauruer. Han gikk på high school og tok høyere utdanning i Sydney, og studerte tidlig på 1990-tallet restaurantøkonomi ved Macquarie University. Pitcher jobbet så i to år for Den asiatiske utviklingsbanken i Manila og Japan. Siden var han assistenten til FN-ambassadør Vinci Clodumar i New York. I parlamentsvalget 23. oktober 2004 ble han under Ludwig Scotty industri- og øyutviklingsminister. Han har også vært industriminister.
Minefelt
Minefelt er et område hvor det er lagt ut miner (landminer eller sjøminer).
Miner fjernes ved minerydding.
Hugo Österman
Hugo Viktor Österman (født 5. september 1892 i Helsingfors, død 17. februar 1975) var en finsk jäger og general. Han er mest kjent for sin rolle som øverstkommanderende for hæren mellom 1933 og 1939 og som sjefen for armeen på det karelske nes (Kannaksen Armeija) under vinterkrigen.
Tidlig karriere
Hugo Österman ble født den 5. september 1892 i Helsingfors i Storfyrstedømmet Finland. I 1915 meldte han seg til Jäger-opplæringen i Tyskland, og mellom 1915 og 1918 ble han ble trent opp som del av den 27. kongelige prøyssiske jägerbataljon (på tysk Königlich Preussisches Jägerbataillon Nr. 27 og på finsk Jääkäripataljoona 27). Han returnerte til Finland i 1918, og under den finske borgerkrig tjenestegjorde han som sjefen for 5. jääkärirykmentti under slaget ved Viborg.
Han ble forfremmet til major samme år, og mellom 1919 og 1925 var han sjefen for Björneborgs regemente. I 1920 ble han forfremmet til oberstløytnant ved staben og i 1925 til oberst. Mellom 1927 og 1928 studerte han ved krigshøyskolen (Krigshögskolan) i Sverige, og i 1928 ble han utnevnt som generalinspektør for infanteriet, en post han holdt til 1932. I løpet av denne perioden fungerte han også som assisterende forsvarsminister i den andre Svinhufvudregjeringen mellom 1930 og 1931, samt guvernør for provinsen Uudenmaan. I 1930 ble han forfremmet til generalmajor.
1930-tallet og vinterkrigen
Österman ble utnevnt til øverstkommanderende for hæren (Finlands forsvarssjef) den 16. januar 1933, og i 1935 ble han forfremmet til generalløytnant. Österman holdt denne posten inntil den 17. oktober 1939, da feltmarskalk Carl Gustaf Mannerheim ble utnevnt til Finlands forsvarssjef.
Ved utbruddet av vinterkrigen den 30. november 1939 ble Österman utnevnt til sjefen for armeen på det karelske nes (Kannaksen Armeija). Hans oppgave var å forhindre at de sovjetiske styrkene skulle bryte gjennom Mannerheimlinjen. Men forholdet mellom Österman og Mannerheim var anspent, hovedsakelig på grunn av deres forskjellige meninger om hvordan forsvaret av neset skulle utføres. Et av klimaksene kom den 4. desember, da Mannerheim kom stormende ned til Östermans hovedkvarter i Imatra. Mannerheim skjelte ut Österman og anklaget hans halvhjertede oppfølgning av ordre for å ha resultert i sammenbruddet av Mannerheims buffersonestrategi. Både Österman og Mannerheim tilbød seg å fratre fra sine poster, men unngikk en konfrontasjon da de innså hvilken ødeleggende effekt en slik hendelse vil ha for finnenes moral.
Allerede så tidlig som den 11. desember foreslo Österman at man skulle utføre et motangrep mot russerne, men Mannerheim hadde avslått det var for tidlig for å utføre en liknende operasjon. Men etter at russernes første angrep mot Mannerheimlinjen hadde blitt stoppet, ble planene for et motangrep utført av II. Armeijakunta iverksatt. Da motangrepet startet den 23. desember viste det seg at angrepet hadde alvorlige feil allerede i begynnelsen, og kollapset i løpet av noen timer. Öquist, Östermans underordnede, hadde insistert at angrepet skulle utføres av en stor del av de uthvilte troppene av 6. Divisioona, men Mannerheim ga først tillatelse til bruken av divisjonen etter 48 timer, og da 23. desember var det tidligste de kunne utføre motangrepet, var det umulig for 6. Divisioona å komme frem til fronten i noen organisert orden.
Russerne angrep Mannerheimlinjen igjen med fornyet styrke i februar 1940, og i et møte den 14. februar 1940 diskuterte Öhquist, Österman og Mannerheim ble de enige om at den sovjetiske «bulen» ved Lähde kunne ikke elimineres, men ellers var det stor uenighet mellom de tre partene. Österman oppfordret at de finske styrkene skulle trekke seg tilbake til baklinjen som gikk igjennom Viborg (Taka-asema), mens både Öhquist og Mannerheim mente at de finske troppene kun skulle trekke seg tilbake til den halvferdige mellomliggende linjen mellom Mannerheimlinjen og baklinjen, kjent som Väliasema. Mannerheim henvendte seg heretter direkte til Öhquist for å diskutere taktikk, noe som stred med kommandokjeden da Öhquist var Östermans underordnede. Bruddet var et av de mange tegnene på det anspente forholdet mellom Mannerheim og Österman som hadde forverret seg i de siste ukene.
Senere karriere
Mellom 1940 og 1944 var han formann for tjenestenforskriftskomitéen og generalinspektør for militær trening. Han hadde et nært forhold til Tyskland og han hadde en aktiv rolle i opprettelsen av den finske SS-bataljonen (SS Freiwilligen-Battalion Nordost).
I februar 1944 ble han utnevnt av Mannerheim til forsvarssjefens representant i Oberkommando der Wehrmacht. Etter hjemkomsten fra Tyskland den 20. juli 1944 ble han igjen utnevnt til posten som generalinspektør for infanteriet, en post han holdt til desember 1945.
Etter krigen holdt han posten som administrerende direktør for Sähkötyönantajain Liiton, en post han holdt i 15 år inntil han gikk av på pensjon i 1960.
Hugo Österman døde den 17. februar 1975.
Norsk institutt for styremedlemmer
Norsk Institutt for Styremedlemmer er en forening for medlemmer av styrer og nominasjonskomiteer i norske børsnoterte og statseide selskaper. Foreningen har kontor på Lysaker i Oslo.
Ellen Auensen
Ellen Auensen (født 28. juni 1944) er en norsk avistegner og illustratør.
Norsk institutt for styremedlemmer
Foreningen har som formål å fremme verdiskaping gjennom god eierstyring og selskapsledelse. Foreningen arrangerer temamøter og konferanser hvor styremedlemmer kan utveksle erfaringer om styrearbeid. Den utarbeider beskrivelser av beste praksis for styrearbeid, gjennomfører selv undersøkelser på temaer av relevans for medlemmene og samarbeider om annen forskning for å styrke kunnskapsgrunnlaget for norsk styrefaglig arbeid.
Ellen Auensen
Etter examen artium fra Oslo katedralskole i 1963, tok hun utdannelse ved Kunst- og håndverksskolen i Oslo 1964–68. Fra 1969 til 1978 var hun politisk tegner i Morgenbladet, der hun leverte karikaturer og kommenterte politiske begivenheter, ofte med tekster av redaktør Knut Bøckman. Disse ble utgitt i tre samlinger 1973–75 og hun fikk Narvesenprisen i 1973. Hun har også hatt tegninger i Morgenavisen, Adresseavisen, Sandefjords Blad, Fredriksstad Blad, Universitas og Farmand.
Norsk institutt for styremedlemmer
Per 1. januar 2015 består styret av styreleder Grace Reksten Skaugen og styremedlemmene Dag Opedal, Tore Olaf Rimmereid og Olaug Svarva. Gro Brækken er daglig leder for foreningen.
Ellen Auensen
I 1978 flyttet Ellen Auensen til Sverige der hun begynte som tegner for svensk fjernsyn, ved siden av oppdrag for Bonniers forlag. Hun ble innklaget til Radionämnden blant annet for sine karikeringer av Olof Palme, ifølge henne selv fordi Sverige var mer uvant med denne kunstformen.
Norsk institutt for styremedlemmer
Historie
Norsk Institutt for Styremedlemmer ble stiftet 24. mars 2009 av Grace Skaugen, Turid E. Solvang, Svein Rennemo, Harald Norvik og Olaug Svarva.
Selskapene Equinor, Telenor, Norsk Hydro, Statkraft, DNB, Orkla, Veidekke, Storebrand, Entra og Schibsted er Founding Members av foreningen.
Ellen Auensen
Siden 1990 har hun bodd i Oslo, og illustrert bøker. Hun tegnet flere norske frimerker: NK1339 og NK1340 (barneleker, 1998) og NK1376 og NK1377 (julefrimerker, 1999).
Norsk institutt for styremedlemmer
Medlemmer
Foreningen tilbyr bedriftsmedlemskap og personlig medlemskap til styremedlemmer og medlemmer av nominasjonskomiteer i børsnoterte, privateide og statseide selskaper med forretningsmessig mål. Styremedlemmer i private selskaper kan tegne assosiert medlemskap. Foreningen har ca. 600 medlemmer, hvorav ca. 40 % kvinner og 60 % menn.
Internasjonalt samarbeid
Foreningen har også bidratt til å starte European Women on Boards (EWOB), et initiativ som skal bidra til at flere godt kvalifiserte kvinner blir styremedlemmer. EWOB ble etablert i 2013 med hovedkontor i Brussel.
Foreningens arbeid
En av foreningens viktigste oppgaver er å bidra til beste praksis styrearbeid. Foreningen gjennomfører årlig en kartlegging av styrehonorarer i norske børsnoterte og statseide selskaper.
Gjennom arrangementer, spørreundersøkelser mm. bidrar Norsk Institutt for Styremedlemmer også til å sette styrefaglige temaer på samfunnsagendaen. En viktig sak gjennom foreningens fem første år har vært å styrke kompetanse og mangfold i norske styrer.
Lazulispurv
Lazulispurv (Passerina amoena) er en kardinal. Den har sin utbredelse i Nord-Amerika.
Norsk institutt for styremedlemmer
Foreningens arbeid
Møtene og konferansene foreningen arrangerer gir medlemmene arenaer for å diskutere styrefaglige temaer, utveksle erfaringer og bygge kompetanse- og kontaktnettverk.
Lazulispurv
Ernæring
Lazulispurven spiser for det meste frø og insekter.
Klæbu seminar
Sognepresten i Klæbu, Hans Jørgen Darre, var bestyrer for skolen. Skolen uteksaminerte i sine aktive år 1 151 lærere, såkalte seminarister. To av disse var Ole Vig fra Stjørdal, og Engebret Hougen fra Sel.
Sjövik
Sjövik er et tettsted i Lerum kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 905 innbyggere.
Klæbu seminar
I 1892 flyttet seminaret til Levanger, hvor det ble videreført som Levanger lærerskole.
Pavespurv
Pavespurv (Passerina ciris) er en fugl.
Kvarv kraftverk
Kvarv kraftverk er et  vannkraftverkved Øvre Kvarv  i Sørfold kommune i Nordland.
Kraftverket utnytter et fall på 238 meter fra reguleringsmagasinet Rismålsvatnet. Rismålsfossen reguleres av kraftverket.
Det er installert en francisturbin på 2,2 MW. Midlere årsproduksjon er på 9,6 GWh.
Kraftverket eies av Indre Salten Energi, som har overtatt Sørfold kraftlag. Kraften selges i hovedsak lokalt.
Sonja Barth
Sonja Louise Barth (født 21. mai 1923 på Østre Skoklefall på Nesodden, død 9. september 2016 i Oslo ) var en norsk naturverner. Hun arbeidet, sammen med sin mann Edvard K. Barth, særlig med å kartlegge villreinfangst, ferdsel og bosetting i Dovre-traktene og i Rondane. Hun utgav en rekke skrifter om samme tema.
Under andre verdenskrig var hun tilknyttet etterretningsgruppen XU. Hennes innsats er beskrevet i boken Alt hva mødrene har kjempet – kvinner i motstand 1940–1945.
Det kongelige hoff kunngjorde 5. desember 2008 at kongen hadde utnevnt Barth til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hennes uegennyttige samfunnsinnsats».
Olstorp
Olstorp er et tettsted i Lerum kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 281 innbyggere.
Atlas (oppslagsverk)
Historikk
De første atlasene som kom, ble ikke kalt atlas da de kom ut. Den første boka som kunne kalles atlas, ble laget ut ifra geografen Klaudios Ptolemaios' beregninger. Ptolemaios jobbet i Alexandria rundt år 150. Den første utgaven ble utgitt i Bologna i 1477, og var illustrert med 27 kart, men det er uvisst om disse kartene var innpregede utgaver av Ptolemaios' originalkart, eller om de var konstruert av greske lærde i middelalderen ut ifra Ptolemaios' tekster.
Fra ca. 1544 ble det produsert mange kart, spesielt i de viktige handelssentrene Roma og Venezia. Utgiverne arbeidet sammen, og lagde kart basert på egne behov og interesser. Kartene varierte ofte dramatisk i størrelse. Over tid ble det vanlig å samle kartene i sammensatte verk.
Abraham Ortelius blir kreditert for å ha gitt ut det første moderne atlaset 20. mai 1570. Hans Theatrum Orbis Terrarum inneholdt 53 kart-ark over verdens land. Dette verket var den første boka av sitt slag til å redusere de beste kartene som var tilgjengelige, til en ensartet størrelse.
Ordet atlas om en innbundet samling av kart kom ikke i bruk før utgivelsen av Gerhard Mercators «Atlas, Sive Cosmographicae Meditationes De Fabrica Mundi …» (Atlas, eller beskrivelse av universet) i 1595 (Duisburg, 1585-1595).
Store atlas
Verdens største atlas er Earth Platinum fra 2012. Det er 1.8 m x 1.4 m. Inntil 2012 var Klencke Atlas verdens største atlas siden 1660.
Vilde Svortevik
Vilde Jakobsen Svortevik (født 18. mai 1994) er en norsk friidrettsutøver, som hovedsakelig konkurrerer på hekkesprinter og sprint. Hun representerer IK Tjalve.
Sesongen 2010
Svortevik deltok i NM i friidrett innendørs 2010, og kom der på sjetteplass på 60 meter hekk og fjerdeplass i lengde uten tilløp. Hun deltok også i J16-klassen under UM innendørs 2010, der hun vant 800 meter og fikk sølv på 60 m hekk. Hun kom kom på sjetteplass i høydehopp og tiendeplass i kulestøt.
Utendørs deltok hun i NM i stafetter 2010, og fikk der sølv på 4 x 400 meter stafett sammen med Laksevåg Turn- og Idrettslag. Under NM i friidrett 2010 fikk hun sølv på 400 meter hekk, bak Stine Meland Tomb. På 400 meter kom hun på sjetteplass, og Laksevåg kom også på sjetteplass på 1000 meter stafett. Hun deltok også ved junior-NM i friidrett 2010, der hun var med og vinne gull på 1000 meter stafett, sammen Sarah Hovden Øvsthus, Paula Nedberge Llano og Solveig Onstad. I tillegg vant hun 400 meter hekk. Under Ungdomsmesterskapet i friidrett 2010 vant hun 300 m hekk, og fikk sølv på 200 meter, bak Astrid Mangen Cederkvist. Laksevåg vant også 1000 meter stafett i UM, med Svortevik på laget.
Sesongen 2011
Hun deltok i UM innendørs 2011, og vant der 400 meter, og hun kom på tredjeplass på 200 meter og sjetteplass 60 meter i J17-klassen. I tillegg fikk hun sølv på 4 x 200 meter stafett i klassen J17-19. Under NM i friidrett innendørs 2011 vant hun sitt forsøksheat på 400 meter, med tiden 57,85, men nådde ikke finalen.
Utendørs deltok hun i NM i stafetter 2011, og fikk der gull på 4 x 400 meter stafett og sølv på 4 x 800 meter stafett, i juniorklassen. Under NM i friidrett 2011, fikk hun gull på samme distanse, med tiden 1.01,00, og slo Heidi Trollsås med over to og et halvt sekund. Hun deltok ved Ungdoms-VM i friidrett 2011 (U18) i juli, der hun kom på sjetteplass i sin semifinale på 400 meter hekk, med tiden 1:02.16. Dette holdt ikke til en plass i finalen. Ved junior-NM i friidrett 2011 fikk hun gull på 400 meter og bronse på 200 meter, samt gull på 1000 meter stafett sammen Paula Nedberge Llano, Solveig Onstad og Sarah Øfsthus.
I september deltok hun i Nordisk juniormesterskap i friidrett 2011, og fikk der sølv på 400 meter hekk og gull på 4 x 400 meter stafett. I tillegg deltok hun på 400 meter, der hun kom på sjetteplass.
Sesongen 2012
Under NM i friidrett innendørs 2012 vant hun lengde uten tilløp i juniorklassen, med 2,55 meter. I seniorklassen fikk hun sølv på 400 meter, bak Line Kloster. Hun deltok også på 200 meter, og kom der på fjerdeplass.
Svortevik byttet klubb fra Laksevåg til Gular i 2012, og debuterte for sin nye klubb under Holmenkollstafetten, der Gular kom på andreplass. Hun deltok i Bislett Games, og kom der på femteplass på 400 meter i den nasjonale konkurransen. Hun satte personlig rekord på 200 meter med tiden 24,77 da hun vant Hyundai Grand Prix på Lillestrøm. I juli deltok hun 400 meter hekk under Junior-VM i friidrett 2012 (U20), og etter personlig rekord i forsøksheatet (58,46) og semifinalen (57,34) endte hun på sjetteplass i finalen, der hun løp på 58,45. Hun deltok i U20-klassen under Junior-NM i friidrett 2012, og vant der 200 meter og 400 meter hekk. Hun vant også 400 meter hekk under NM i friidrett 2012.
Sesongen 2013
NM i friidrett innendørs 2013 ble arrangert i Haugesund, og Svortevik fikk der sølv i lengde uten tilløp, bak Oda Utsi Onstad. Hun deltok også i UM innendørs 2013 i Steinkjer, der hun konkurrerte i klassen J18/19, og fikk der gull på 400 meter og sølv på 60 meter og 200 meter.
Hun deltok i IFAM Outdoor Meeting i Belgia i juni, og løp der inn til fjerdeplass på 400 meter hekk. En uke senere deltok hun i Hyundai Grand Prix i Florø, der hun vant 400 meter hekk. Hun satte personlig rekord på 400 meter under Bislett Games, da hun løp på 54,35 sekunder og kom på sjetteplass i den nasjonale konkurransen. Norge deltok i Superligaen under Lag-EM i friidrett 2013, og Svortevik deltok der på Norges lag på 4 x 400 meter stafett, men Norge ble diskvalifisert. I juli deltok hun i Junior-EM i friidrett 2013, og kom der på fjerdeplass på 400 meter hekk.
Oralt stadium
Oralt stadium (innen psykologi) er et begrep introdusert av Sigmund Freud som beskriver barns utvikling de første 18 levemåneder, hvor barnets viktigste stimulasjonsområde er i og rundt munnen, ifølge Freuds teori.
Vilde Svortevik
Sesongen 2013
Under Junior-NM i friidrett 2013 fikk hun gull på 400 meter og sølv på 200 meter, og Gular IL vant også 1000 meter stafett, som eneste deltakende lag. Hun ble tatt ut til Nordisk juniormesterskap i friidrett 2013, og vant der 400 meter hekk og kom på tredjeplass på 200 meter. På 4 x 400 meter stafett kom Norge på fjerdeplass. Hun deltok i NM i friidrett 2013, og vant der 400 meter hekk og fikk sølv på 1000 meter stafett. I september deltok hun i UM i friidrett 2013, og fikk der gull på 400 meter og sølv på 100 meter og 800 meter. Hun satte norsk U20- og U23-rekord på 200 meter hekk under Bergenslekene den 14. september 2013, med tiden 26,94 sekunder, en rekord som stod til mai 2020 da Andrea Rooth løp denne distansen på 26,84 sekunder.
Royal Mail Ship
Royal Mail Ship, også Royal Mail Steamer, vanligvis sett forkortet RMS, er skipstypeforkortelsen for skip som frakter post for Royal Mail. Disse skipene har rett til å heise Royal Mails vimpel når de seiler.
Vilde Svortevik
Sesongen 2014
I mai kom hun på andreplass på 400 meter hekk under Tønsberg Grand Prix, i seniorklassen, og hun kom på sjetteplass på samme distanse under IFAM Outdoor i Belgia. Under Norwegian Grand Prix-stevnet i Florø kom hun på tredjeplass på 200 meter og på 400 meter hekk. Norge deltok i førstedivisjon (nest øverste nivå) under Lag-EM i friidrett 2014, og Svortevik kom der på sjuendeplass på 400 meter hekk, som ga 6 poeng i lagkonkurransen. Norge kom på andreplass totalt, og rykket dermed opp til Superligaen i Lag-EM 2015.
Nordisk-baltisk U23-mesterskap i friidrett 2014 ble arrangert i København, og Svortevik fikk der sølv på 400 meter, bak Katri Mustol fra Finland. Hun deltok også på Norges lag som fikk sølv på 4 x 400 meter stafett. Under EM i friidrett 2014 kom hun på sjuendeplass i sitt forsøksheat på 400 meter, og gikk dermed ikke videre til semifinalene. Hun vant 400 meter hekk under NM i friidrett 2014. Under Weltklasse-stevnet i Zürich kom hun på fjerdeplass på 400 meter hekk under Young Diamond Challenge.
Sesongene 2015-2016
Svortevik flyttet til Oslo, og byttet klubb fra Gular til Tjalve. Hun deltok i NM i friidrett innendørs 2015, men skadet seg, og mistet resten av sesongen. Hun opererte hælen i juli, på grunn av en delvis avrevet akillessene.
Hun konkurrerte ikke i 2016 heller.
Gamle veier i Norge
Gamle veier i Norge gir en oversikt over viktige historiske handels- og militære transportruter i Norge.
1500-tallet
På 1500-tallet måtte gårdbrukerne rydde skogen i en bredde av åtte alen (Én alen = 0,6275 meter. En 8 alen vei var altså 5 meter bred). Selve veilegemet var imidlertid bare en relativt ufremkommelig sti.
Vilde Svortevik
Sesongen 2017
Folksam GP i august var hennes første løp etter over to år med skader. Hun løp der 800 meter på tiden 2:12,61, som var ny personlig rekord på denne distansen. Hun forbedret denne til 2:12,27 under Tjalvelekene, der hun kom på andreplass. Hun endte på fjerdeplass på 800 meter under NM i friidrett 2017, med tiden 2:12,01. Dette var ny personlig rekord på distansen.
Gamle veier i Norge
1500-tallet
Viktige ruter i Norge i 1500-tallet:
Vilde Svortevik
Sesongene 2018-2019
Svortevik konkurrerte ikke i 2018 og 2019.
Vindmøllepalme
Vindmøllepalme (Trachycarpus fortunei) er en av de mest kuldeherdige palmene og kommer opprinnelig fra sentrale deler av Kina og sør til de nordligste delene av Burma.
Beskrivelse
Palmen er trolig den mest kjente og utbredte palmen i Trachycarpus-slekten og blir inntil 15 meter høy. Palmen vokser relativt seint, men er godt egnet til det fuktige og tempererte klimaet som man finner i nordvest-Europa og på De britiske øyer. Også i de mildeste delene av Skandinavia er palmen godt egnet, og har demonstrert at den kan blomstre og produsere spiredyktige frø.
Tigerastrild
Tigerastrild (Amandava amandava) er en fugl astrildfamilien og tilhører slekten Amandava. Det er autorer som inkluderer gulbrystastrild og gitterastrild i slekten Amandava.
De er populære kjæledyr på grunn av tigerastrildhannens fargerike fjærdrakt om sommeren.
Vindmøllepalme
Beskrivelse
Det er lett å gjenkjenne palmen, den har en tynn stamme med en diameter på 20–35 cm og er dekket av en tett duk av fibrer. På eldre landskapspalmer er det ikke uvanlig å fjerne de nederste fibrene slik at selve stammen blir eksponert.
Tigerastrild
Underarter
Det er beskrevet tre underarter av tigerastrild
Nepal Kamyunishta Parti (Ekda Kendra)
Nepal Kamyunishta Parti (Ekda Kendra) (Communist Party of Nepal (Unity Centre), Nepals Kommunistiske Parti (enhetssenteret)) var et kommunistisk parti i Nepal grunnlagt i 1990.
Vindmøllepalme
Beskrivelse
Palmebladene er vifteformede og blir inntil 90 cm lange. Inkludert bladstilken er en vifte 140–190 cm lang.
Placidochromis
Placidochromis er en gruppe ciklider som er endemiske til Malawisjøen i Øst-Afrika. De fleste artene lever i åpne områder eller med sandbunn.
Nepal Kamyunishta Parti (Ekda Kendra)
Partiet blei splitta i mai 1994.
Det nordlige Amerika
Det nordlige Amerika er en FN-definert subregion nord i det nordamerikanske kontinentet. Ifølge FN inkluderer denne regionen landområdene nord for Mexico og Karibia. Landområdene som tilhører Det nordlige Amerika (ifølge FN) er Grønland (Danmark), Saint-Pierre og Miquelon (Frankrike), Canada, Bermuda (Storbritannia) og USA. Størstedelen av Mexico tilhører regionen Nord-Amerika geografisk, men FN definerer hele Mexico under Sentral-Amerika geopolitisk.
Nepal Kamyunishta Parti (Ekda Kendra)
Minoritetspartiet fortsatte med navnet NKP (EK) fram til juli 2002. Da slo det seg sammen med NKP (Masal) til et nytt parti, NKP (Ekda Kendra Masal).
Placidochromis
Slekten har 43 arter, men er trolig ikke monofyletisk. Den inneholder kryptiske artskomplekser hvor de fleste artene ikke ble beskrevet før i 2004.
Nepal Kamyunishta Parti (Ekda Kendra)
Forhistorie
Utgangspunktet for NKP (EK) var NKP (Chautho Mahadhiveshan) (parentesen betyr fjerde landsmøte). Stifta i 1974 og med Mohan Bikram Singh og Nirmal Lama i ledelsen som et parti som bygde på marxismen-leninismen Mao Zedongs Tenkning og forberedte en væpna arbeider- og bonderevolusjon, blei NKP (CM) 1970-tallets største og viktigste kommunistparti i Nepal.
Partiet blei svekka av en serie splittelser på 1980-tallet. I 1983 blei Singh kasta ut av Nirmal Lama (ifølge andre gikk han ut etter eget valg), tok med seg en stor del av medlemmene og stifta NKP (Masal). Blant de som fulgte Singh, var Prachanda og Baburam Bhattarai. I 1985 sprakk majoriteten ut av Singhs NKP (Masal), og stifta et nytt parti med et svært likt navn: NKP (Mashal). Prachanda var med over i det nye partiet, og blei etter ei tid partisekretær der.