cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Solstrykende komet
Rundt 90 % av disse solstrykende kometene som observeres av SOHO er medlem av Kreutz-gruppen, som alle stammer fra en eneste kjempekomet som ble løst opp i mange mindre under den førte passeringen av det indre solsystemet. De resterende 10 % er først og fremst enslige kometer uten tydelig gruppetilhørighet, men et fåtall andre grupper har blitt identifisert: Kracht-, Kracht 2a-, Marsden- og Meyer-gruppene.
Matej Mitrović
Matej Mitrović (født 10. november 1993) er en kroatisk fotballspiller som spiller for.
Damanganga
Damanganga (gujarati  [ˌd̪ʌmʌɳˈɡʌŋɡɑː]) eller Daman-Ganget er en elv i Vest-India. Den har utspring i De vestlige Ghatfjella i Valsad-distriktet sør i Gujarat, og munner ut i Det arabiske havet i vest. Damanganga er 64 kilometer lang.
Elven renner gjennom delstatene Gujarat, Maharashtra og områdene Dadra og Nager Haveli og Daman og Diu. Industribyene Vapi, Dadra og Silvassa ligger på nordbredden av elven, mens Daman ligger på begge sider av estuaret den danner ved munningen.
Som mænd er
Som Mænd er (originaltittel: Wives of Men) er en amerikansk spillefilm fra 1918 regissert av John M. Stahl med Florence Reed i hovedrollen.
Om filmen
Dette var Reeds første samarbeid med Stahl. Hun spilte senere i to andre filmer regissert av ham, Hendes æresbegreb og The Woman Under Oath.
Det eksisterer ingen kjente kopier av filmen i dag, og den regnes derfor for å ha gått tapt.
Filmen ble vurdert av norsk sensur den 24. mars 1919 og distribuert av Guttorm Jensens filmbureau.
Artimus Pyle
Artimus Pyle (født 15. juli 1948 i Louisville) er en amerikansk trommeslager. Han var trommeslager for Lynyrd Skynyrd fra 1972 til 1977 og fra 1987 til 1991.
William Lower
William Lower (født 1570 i Cornwall, død 12. april 1615 ) var en engelsk astronom, politiker og et medlem av det engelske parlamentet.
Lower studerte ved Exeter College (Oxford), hvoretter han giftet seg og bosatte seg i det sørvestlige Wales. I 1670 observerte han Halleys komet, og foretok en rekke grundige målinger av dens bevegelser. Sammen med astronomen og matematikeren Thomas Harriot, fant han at kometen fulgte en kurveformet bane. Han foreslo at den fulgte Keplers lover for planetenes bevegelser, og ikke var et atmosfærisk fenomen som fulgte en rettlinjet bane, noe som var alment antatt på denne tiden.
Ved å bruke et teleskop som han hadde fått av Harriot, foretok Lower en rekke observasjoner av månen, og merket seg at overflaten var irregulær. Lignende observasjoner ble publiserte av Galileo Galilei noen få uker senere.
Lower representerte Bodmin i parlamentet i 1601 og Lostwithiel fra 1604 til 1611. Han ble adlet 11. mai 1603.
Fløtatinden
Fløtatinden (også skrevet Fløtatind) er et fjell i Molde kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 711 meter over havet.
Fjellet ligger ovenfor Eikesdalsvatnet og en har utsikt mot Mardalsfossen i sør og Skjorta i nord. Toppen er en populær skidestinasjon.
Owen Hale
Owen Hale (født 15. juli 1948 i Louisville) er en amerikanske trommeslager. Han er mest kjent for å ha vært trommeslager for Lynyrd Skynyrd fra 1994 til 1998.
Air Koryo
Air Koryo – Korean Airways (tidligere Chosŏn Minhang (조선민항), kortform Air Koryo) er Nord-Koreas statlige flyselskap.
Air Koryo driver internasjonale flygninger mellom den nordkoreanske hovedstaden Pyongyang og Beijing to ganger hver uke, samt charterflygninger til andre destinasjoner i Asia, Afrika. Flyselskapet holder til ved Sunan internasjonale lufthavn (FNJ) som ligger nord for Pyongyang.
Hovedkontoret ligger i Sunan-distriktet i Pyongyang, og selskapet har filialkontorer i Beijing, Shenyang, Macao, Bangkok, Berlin, Moskva, Hongkong, Singapore og Tokyo.
Air Koryo er ett av 92 flyselskap som etter en beslutning hos Europakommisjonen har forbud mot å fly innenfor EU. Flyselskapet er også kjent for å være det eneste med én stjerne av Skytrax.
Selskapet ble etablert i 1954 og fløy første gang 21. september 1955 under navnet Chosonminhang Korean Airways (CAAK) og ble etablert for å erstatte det felles koreansk-sovjetiske som ble etablert i 1950. CAAK begynte å fly med sovjetiske fly som Lisunov Li-2, Antonov An-2 og Iljusjin Il-12. Iljusjin Il-14 og Iljusjin Il-18 kom til på 1960-tallet.
I 1975 ble jetfly tatt i bruk, først med Tupolev Tu-154, som fløy mellom Pyongyang og Praha, Øst-Berlin og Moskva. På grunn av begrenset rekkevidde måtte flyet mellomlande i Irkutsk og Novosibirsk. Tu-154, Tu-134 og An-24 ble levert for å starte innenlandske flygninger. Flere Tu-154 ble levert i begynnelsen av 1980-tallet og de første Iljusjin Il-62 ble levert i 1982, noe som gjorde at selskapet kulle tilby non-stopflygninger til Moskva. På samme tid gikk det ruter til Sofia og Beograd.
Slutten av den kalde krigen mot slutten av 1990-tallet betød en sterk reduksjon i selskapets internasjonale operasjoner. CAAK ble til Air Koryo i 1993, samme år som selskapet bestilte tre Iljusjin Il-76 godsfly for flygninger til Kina og Russland. Selskapet kjøpte nylig to nye Tupolev Tu-204 for å bytte ut sine eldre fly på internasjonale ruter. Med sine nye Tu-204 kan selskapet også fly til Europa og Moskva.
Florence Reed
Florence Reed, født 10. januar 1883, død 21. november 1967 i var en amerikansk skuespillerinne.
Jordskjelvet i Pernik 2012
Jordskjelvet i Pernik var et jordskjelv med styrke 5,6 magnitude, som rammet Bulgaria klokken 3:00 på natten den 22. mai 2012 lokal tid i en dybde av 9,4 km. Episenter var nord for byen Pernik. Skjelvet ble fulgt av flere etterskjelv. Skjelvene førte ikke til alvorlige skader på personer eller bygninger.
Weerapat Pitakanonda
Weerapat Pitakanonda (født 4. september 1983) er en thailandsk rytter som konkurrerer i feltritt.
Han representerte Thailand under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått etter feltritt-delen i den individuelle konkurransen.
Ilja Borodin
Ilja Aleksandrovitsj Borodin (russisk: Илья Александрович Бородин; født 14. februar 2003) er en russisk svømmer. Han ble europamester på 400 m individuell medley under EM i svømmesport 2021.
Olav P. Årland
Olav P. Årland (født 1932, død 23. mars 2019) var skipper og KrF-politiker.
Han var fra Stolmen, og jobbet som skipper og seinere lærer ved fiskerfagskole i Austevoll fra 1986 til 1996.
Årland var varaordfører i Austevoll, til ordfører Inge Bjarne Storebø døde i 2001 og Årland rykket opp. Han satt som ordfører til 2003.
Várzea
Várzea er skogsområder langs bredden av Amazonas og Solimões som blir periodisk oversvømt på grunn av de sesongmessige svingningene i vannstanden i elver som er rike på silt og sedimenter, som kalles «hvitvannselver» på grunn av fargen på vannet. Várzea-skogen strekker seg fra 20 til 200 km ut fra bredden av Amazonas. Samlet dekker de i Brasil et område på 250 000 kvadratkilometer, tilsvarende om lag 5 % av den brasilianske Amazonas-regionen.
På grunn av de regelmessige oversvømmelsene av sedimentrikt vann har jordsmonnet i várzeaskogene et svært høyt næringsinnhold, noe som gir grunnlag for en stor variasjon av flora og fauna. Det næringsrike vannet ved flomvannstand gir også unike refugier for fisk og vannfugler. Fiskene bruker flomskogene både til mat (og blir dermed viktige spredere av frø fra planter) og til reproduksjon og gyting. Varigheten og intensiteten av flommen markerer forskjellen mellom ulike områder av várzea. Den økende utbredelsen av storfe og vannbøffel i várzeaområdene fører til forstyrrelse av disse økosystemene.
En lignende skogtype er igapó, men i motsetning til várzeas betegner igapós skogslandskap som oversvømmes av «svartvannselver», det vil si elver som er rike på organisk materiale.
De rundt 1,1 millioner innbyggerne i várzeaskogene (ribeirinhos) lever for det meste av fiske i flomtiden om vinteren, og av tømmerhogst og småskala landbruk om sommeren.
Troppene til VM i fotball 2014
Den endelige fristen for innsending av troppene var 2. juni 2014. Tre uker før denne fristen hadde hver nasjon mulighet til å kunngjøre en bruttotropp på 30 spillere som grunnlag for den endelige troppen, noe de fleste nasjoner gjorde. Etter at fristen gikk ut, hadde deltakerlandene kun mulighet for å bytte ut spillere som ble alvorlig skadet etter fristen. Dette kunne gjøres inntil 24 timer før første kamp. Klubbene som er oppført er klubben som de enkelte spillerne sist spilte en offisiell kamp for før turneringen.
Troppen ble offentliggjort 7. mai 2014, og draktnumrene 2. juni.
Troppen ble offentliggjort 3. juni 2014.
Troppen ble offentliggjort 2. juni 2014.
Troppen ble offentliggjort 4. juni 2014.
Troppen ble offentliggjort 2. juni 2014. Aldo Leão Ramírez (som opprinnelig var tatt ut) ble skadet, og erstattet av Carlos Carbonero.
Troppen ble offentliggjort 1. juni 2014.
Troppen ble offentliggjort 5. juni 2014
Troppen ble offentliggjort 2. juni 2014. Draktnummer ble offentliggjort 25. mai samme år.
Troppen ble offentliggjort 2. juni 2014. Heiner Mora var tatt ut til å være med, men ble skadet før mesterskapet startet. Erstatter ble David Myrie.
Troppen ble offentliggjort 12. mai 2014, og draktnumrene 22. mai samme år.
Troppen ble offentliggjort 2. juni 2014. .
Sinorchestia
Sinorchestia er en slekt innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Troppene til VM i fotball 2014
Troppen ble offentliggjort 2. juni 2014. Franck Ribéry var med i den opprinnelige troppen, men ble vraket på grunn av en ryggskade.
Den norske sagbladfabrikk
Den norske sagbladfabrikk var en bedrift i Oslo som produserte motorsager med merkenavnet Comet. Comet-sagene hadde totakts gløderørsmotor som er råoljemotorer som er svært lik en glødehodemotor. Saga var konstruert av Rasmus Wiig fra Kongsberg. Den første Comet-sagaen kom på markedet i 1949 og veide bare 8,5 kg. den var derfor så lett at den kunne benyttes til kvisting.
Troppene til VM i fotball 2014
Troppen ble offentliggjort 13. mai 2014.
Troppen og draktnummer ble offentliggjort 2. juni 2014
Troppen ble offentliggjort 2. juni 2014
Troppen ble offentliggjort 1. juni 2014
Troppen ble offentliggjort 2. juni 2014. Ejike Uzoenyi erstattet Elderson 7. juni pga. skade.
Troppen ble annonsert 19. mai 2014. Draktnumrene ble offentliggjort 24. mai 2014.
Troppen ble annonsert 2. juni 2014. Marco Reus var opprinnelig tatt ut, men ble skadet og erstattet av Shkodran Mustafi
Troppen ble offentliggjort 22. mai 2014
Troppen ble offentliggjort 13. mai 2014. Keeperen Koen Casteels, som var tatt ut, ble skadet og erstattet av Sammy Bossut
Troppen ble offentliggjort 2. juni 2014. Roman Sjirokov var tatt ut, og skulle være med som kaptein, men ble skadet foran mesterskapet. Denis Tsjerysjev kom inn som reserve i ettertid og er med til Brasil.
Suspensjoner
Følgende spillere var suspendert i sitt lags første kamp på grunn av utestengelser de fikk før mesterskapets start.
Følgende spillere er blitt suspendert i løpet av turneringen:
Spillere representert etter ligasystem
Ligasystem med over 20 spillere representert er listet. Det engelske ligasystemet inkluderer to lag fra Wales (Swansea City og Cardiff City); det amerikanske ligasystemet inkluderer tre lag fra Canada (Toronto, Vancouver Whitecaps og Montreal Impact); og det franske ligasystemet inkluderer ett lag fra Monaco (AS Monaco).
Spillere representert etter klubber
Klubber med åtte spillere eller mer er listet.
Nettball under Stillehavslekene 1963
Nettball under Stillehavslekene 1963. Nettball var en av flere sporter som var med i de første Stillehavslekene som ble arrangert i Suva på Fiji i perioden 29. august til 8. september 1963. Det var seks damelag som deltok i nettball-turneringen.
Troppene til VM i fotball 2014
Trenere representert etter land
Trenere som er uthevet representerer sitt eget land.
Gjennomsnittsalder
Ghana hadde som i 2010 VMs yngste tropp med en gjennomsnittsalder på 25,44 år. Argentina hadde den eldste troppen i 2014 med 28,92 år.
Oskar Klein
Oskar Benjamin Klein (født 15. september 1894 i Mörby, død 5. februar 1977 i Stockholm) var en svensk fysiker. Han fikk sin første utdannelse i Stockholm. Allerede i videregående skole fikk han kontakt med den anerkjente kjemiker Svante Arrhenius som var en venn av familien. Klein fortsatte dette samarbeidet etter at han begynte med sine studier ved universitetet.
Karriere som fysiker
Kleins første publiserte arbeid kom i 1917 og handlet om dielektriske konstanter av forskjellige oppløsninger. Samme år møtte han Hendrik A. Kramers som kom fra København for å besøke Arrhenius. Han arbeidet der sammen med Niels Bohr på problemer med Bohrs atommodell. Kramers var den første utenlandske medarbeideren til Bohr. Klein ble raskt opptatt av disse nye ideene og takket være et stipendium, kunne han selv begynne å arbeide med Bohr våren 1918. Om høsten ble han syk og var ikke tilbake i København før sommeren 1919. Klein ble da offisielt assistent for Bohr, men var likevel snart tilbake i Sverige for å arbeide med sin avhandling om elektrolytter.
Sommeren 1920 var han tilbake igjen ved instituttet i København. Der møtte han S. Rosseland fra Norge, som ble den tredje utenlandske medarbeider til Bohr. Allerede om høsten samme år ble Klein og Rosseland, som var like gamle, ferdige med et felles arbeid om opasiteter til stellare atmosfærer. Arbeidet deres var det første fra Bohrs nye institutt i København og ble publisert i 1921. Det er fremdeles godt kjent og et av de aller første arbeid hvor kvantefysikk ble benyttet innen astrofysikken. I de følgende årene fortsatte samarbeidet med Bohr, kun avbrutt av et opphold i Lund hvor han ble tilbudt et dosentur i teoretisk fysikk.
I tiden 1923 - 1925 arbeidet Klein ved  University of Michigan i Ann Arbor. Gjennom forelesninger han ga der, ble han opptatt av å bruke Hamilton-Jacobi-teori for å beskrive dynamikken til partikler som beveger seg i kombinerte elektromagnetiske og gravitasjonelle felt. Dette skulle få stor betydning for hans senere forskningsarbeide. Oppholdet i USA betydde at han gikk glipp av den kvantemekaniske revolusjonen som fant sted i Europa. Han reiste tilbake til København og etter flere måneder med alvorlig sykdom gikk han i gang med å utforske forskjellige konsekvenser av den nye fysikken. Spesielt var han opptatt av å forene den med Einsteins relativitetsteori. Dette var starten på hans mest kreative periode som forsker, og han publiserte i de følgende årene en serie med arbeider som åpnet opp nye horisonter.
Vitenskapelig arbeid
De fleste av hans viktigste arbeider ble skrevet i perioden 1926 - 1929. Disse omfatter i første rekke hans utledning av den relativistiske bølgeligningen for partikler uten spinn og som idag kalles Klein-Gordon-ligningen. Dette arbeidet i 1926 var et direkte resultat av hans enhetlige teori for gravitasjon og elektromagnetisme basert på en ekstra, femte dimensjon. Han utforsket denne muligheten etter at den først var blitt foreslått i 1919 av den tyske matematiske fysiker T. Kaluza. Klein gjorde dette radikale forslaget mer realistisk ved å vise at den ekstra dimensjonen er så mikroskopisk liten at den vil være svært vanskelig å observere direkte. I de siste ti-årene har en slik utvidelse av vårt tidrom blitt videreført med flere ekstra dimensjoner under navnet Kaluza-Klein-teorier, og har vært en viktig aktivitet innen moderne, teoretisk fysikk.
Sammen med den tyske fysiker Pascual Jordan viste han hvordan man kunne utvide kvantemekanikken til også å kvantisere skalarfelt. Denne mulighet blir ofte omtalt som andrekvantisering og la grunnlaget for moderne kvantefeltteori. Dette ble av enda større betydning da Dirac i 1928 publiserte sin relativistiske bølgeligning for elektroner. Sammen med den japanske fysiker Y. Nishina gikk Klein i gang samme med å bruke denne for å beregne hvordan fotoner med meget høy energier vil spredes av elektroner. Denne prosessen var blitt eksperimentelt undersøkt av Compton. Resultatet de kom frem til ble publisert i 1929 og kalles i dag for Klein-Nishina-tverrsnitteten. Den er fremdeles av stor praktisk og teoretisk betydning i høyenergifysikk og astrofysikk.
På samme tid som Klein arbeidet med denne kompliserte beregningen, påpekte han også et tilsynelatende alvorlig problem ved Dirac-ligningen. Når et elektron sendes inn mot et meget sterkt, elektrisk felt, kan det komme ut flere partikler enn man sender inn i motstrid med fundamentale fysikklover. Denne merkverdighet ble raskt omtalt som Kleins paradoks. Problemet ble først bedre forstått ved oppdagelsen av positronet noen år siden. Disse kan pardannes i sterke elektriske felt, og Dirac-ligningen må derfor behandles som en del av kvantefeltteorien.
Et par år senere viste Klein også hvordan kvantemekanikken kunne forklare til termodynamikkens andre hovedsetning om entropiens vekst. Men det var teorien for elementærpartiklene som lå hans hjerte nærmest. i 1938 presenterte han for første gang en enhetlig teori for den, svake kjernekraften. Denne teorien hadde matematiske egenskaper som lå tett opp til ikke-abelske gaugeteoriene i dagens Standardmodell.
Det siste, originale bidrag til fysikken presenterte han i 1963 sammen med den svenske plasmafysikeren Hannes Alfvén. Det var en ny, kosmologisk teori som skulle være et alternativ til standard kosmologi med et Big Bang. Det viste seg snart at den ikke stemte med virkeligheten.
Trygve Mikal Viga
Trygve Mikal Viga (født 8. september 1937, død 5. januar 2020) var rektor og Sp-politiker.
Viga var fra Hjelmeland. Han var rektor ved Sandeid handelsskule i Sandeid fra 1969 og seinere rektor ved Ølen vidaregåande skule til 1989.
Han ble valgt som ordfører i Vindafjord kommune i 1975, gjenvalgt i 1979 og 1983. De to siste årene, i 1986 og 1987, var han ute av Senterpartiet og satt som uavhengig representant.
Marvel Nemesis: Rise of the Imperfects
Marvel Nemesis: Rise of the Imperfects er et videospill som ble publisert av Electronic Arts den 13. oktober 2005. Spillet er tilgjengelig på X-box, GameCube, PlayStation 2, PSP og DS.
Videospillet er basert på en Marvel-tegneserie med samme navn, og spilleren møter en rekke Marvel-karakterer som for eksempel Captain America, Daredevil, Doctor Doom, Elektra, Human Torch, Iron Man, Magneto, Spider-Man og Wolverine. I spillet er det om å gjøre å vinne en storslagen krig som herjer i Marvel-universet. Det er mulig å velge om man vil være superhelter som Spiderman, Iron Man eller Wolverine. Superhelten skal kjempe mot en hær av "imperfects" som prøver å ta over universet.
Spillet kan også spilles på Internett enten alene, eller mot andre spillere.
Handling
Spillet begynner med at "The Thing" oppdager fremmede inntrengere som ødelegger en bro. The Thing kjemper seg mot broen, og oppdager en annen fremmed som har samme styrke som ham, og avslører at de ikke ønsker å ta over menneskeheten. Men de ønsker seg noe som menneskene har. The Thing kjemper seg gjennom byen, og beseirer alle motstanderne han klarer. Hele byen får snart vite om invasjonen, og oppdager at romvesen har klart å beseire Captain America, The Punisher og Hulk.
I mellomtiden får Wolverine også høre om invasjonen. Han reiser til Avengers Mansion, som ogs¨er infisert av romvesener. Wolverine kjemper seg gjennom herskapshuset og finner The Wink som stjeler informasjon fra Avengers-datamaskinen. Wolverine slåss mot The Wink, og beseirer henne enkelt. Men Daredevil oppdager at også Elektra er under kontroll av romvesenene.
Knekten
Knekten er et fjell i Fauske kommune i Nordland. Det ligger nord for Sulitjelmaisen og rundt to kilometer vest for Suliskongen. Det har en høyde på 1 711 meter over havet.
Harry Brooks
Harry J. Brooks  (født 1902, død 1928) var en amerikansk testpilot. Han omkom da hans Ford Flivver styrte i Florida i 1928.
Tidlig liv
Brooks vokste opp i Southfield, Michigan'og ble interessert i flyvning i ung alder. Ni år gammel så han brødrene Wright og en av deres Wright Flyer på en landbruksutstilling. Brooks begynte å forfølge sin interesse for luftfart, tok flytimer på en lokal flystripe, hvor han ble sett ved flere anledninger av Henry Ford. Hans far spilte fiolin på dansetillstelninger i en lokal kro hvor han møtte Henry Ford. inviterte Ford hjem til middag og introduserte ham til sin sønn.
Arinadtha Chavatanont
Arinadtha Chavatanont (født 15. september 1992) er en thailandsk rytter som konkurrerer i feltritt.
Harry Brooks
Tidlig liv
Ford ansatte Harry til å arbeide i en av sine bilfabrikker. Flere måneder senere ga Ford Harry jobb som testpilot ved Stout Metall Airplane, en divisjon av Ford Motor Company. Selv om han fortsatt var veldig ung, ble Brooks snart Fords topp-pilot, samt en nær venn som Ford ga tilnavnet «Brookseie». Brooks demonstrerte den nye erndekkeren, Ford Trimotors egenskaper for William Boeing ved å overlate ham kontrollene og satte seg i passasjerkabinen. Brooks fløy Charles Lindberghs mor fra Detroit til Cleveland. Brooks var også piloten som fløy Lindberghs mor til Mexico i Spirit of St. Louis i 1927 på demonstrasjons- og publisitetsturer. Den 10. februar 1927, fløy Brooks for første gang et bly ble navigert utelukkende av radio-beacon-systemet.
Arinadtha Chavatanont
Hun representerte Thailand under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått etter feltritt-delen i den individuelle konkurransen.
Harry Brooks
Ford Flivver
En tredje prototype med «lange vinger» ble bygget for å vinne en langdistanse rekord for lette fly i 200 til 400 kg "C" - klassen.<span class="mw-ref" id="cite_ref-7" rel="dc:references"> [N-1]   <span class="mw-ref" id="cite_ref-7" rel="dc:references"> Konkurransen gikk fra Ford airport i Dearborn i Michigan til Miami, Florida. Et første forsøk ble foretatt 24. januar 1928, bevitnet av Henry Ford. Det endte i Asheville, Nord-Carolina. Et annet forsøk med den andre prototypen, bevitnet av Edsel Ford. Brooks fløy fra Detroit 21. februar 1928, men landet 320 km før Titusville, Florida, da propellen var blitt bøyd, men likevel, det hadde fløyet 1 564 km, noe som var en rekord for Ford Flivver men likevel oppnådd en rekord, fløy over 1 800 km  uten å måtte landte for etterfylling av drivstiff.
Mens han overnattet i Titusville reparerte Brooks flyet, ved hjelp av en propell fra et fly som hadde nødlandet. Han hadde også lagt noen tannpirkere i tanklokkets ventilasjonshull for å hindre at fuktig luft skulle trenger inn og danne kondens i løpet av natten. Den 25. februar tok Brooks tok av for å fullføre løpet, sirklet ut over Atlanterhavet da hans motor stoppet og han gikk ned i Melbourne, Florida. . Vraket av Ford Flivver tatt opp fra sjøen, men Brooks' legeme ble aldri funnet.
Robert Kearns
Robert Kearns er en amerikansk bassist. Han er mest kjent for å ha spilt bass for bandet Lynyrd Skynyrd fra 2009 til 2012.
Han var med på å grunnlegge bandet Cry Love i 1989 og spilte med de frem til 1997. Da forlot han Cry Love til fordel for The Bottle Rockets, der han spilte frem til 2005. I 2009 gikk han in som reserve for Ean Evans, som slet med kreft, i Lynyrd Skynyrd. Evans døde senere samme året og Kearns tok da over på fulltid. Han ble i 2012 erstattet av Johnny Colt, uten at noen grunn har blitt gitt.
Ilha Solteira-demningen
Ilha Solteira-demningen er en demning og et vannkraftverk i Urubupunga-utbyggingen, i elven Paraná i det sørøstre Brasil. Anlegget ligger i delstaten São Paulo, og forsyner kraft til storbyene São Paulo, Rio de Janeiro og Belo Horizonte. Installert kapasitet er 20 x 160 MW = 3.440 MW totalt, det 12.kraftigste kraftanlegget i verden i 2007.
Den stod ferdig i 1980 etter konstruksjon siden 1967. Reservoaret er 150 km langt, 1230 km² i areal og har et største volum på 21.2 km³. Dammen er i alt 6.200 meter lang og 76 meter høy. Avrenningen er maksimalt 40 000 m³/sek.
Ouya
Ouya, ofte stilisert OUYA, er en Android-basert mikrokonsoll utviklet av Ouya Inc. (tidligere Boxer8). Julie Uhrman grunnla prosjektet om konsollen i 2012. Utviklingen ble finansiert via Kickstarter, og samlet inn 8,5 millioner amerikanske dollar, som da var nettsidens femte best inntjenende prosjekt.
Ouya-konsoller begynte å bli sendt ut til Kickstarter-bidragsytere 28. mars 2013. Konsollen ble lansert for allmennheten på 25. juli 2013, og har en eksklusiv Ouya-butikk for applikasjoner og spill som er utviklet spesielt for Ouya-plattformen. De fleste spillene der er enkle, og rettet mot mindre seriøse spillere. Ouya-konsollen støtter media-applikasjoner, for eksempel Twitch.tv og XBMC media player. Den kjører en modifisert versjon av Android 4.1 Jelly Bean, og kan bli rootet uten at den mister garantien. Konsollens maskinvaredesign gjør at den skal være lett å åpne opp, krever bare en vanlig skrutrekker for enkel modifisering og mulig maskinvaretillegg.
Bjarnarey
Bjarnarey er ei av øyene i øygruppa Vestmannaeyjar ved Island og ligger like sør for Elliðaey. Øya har et areal på 0,32 km². På det høyeste er øya 161 moh.
Ouya
Alle systemer kan brukes som en utviklingskit, slik at alle Ouya-eiere skal også kunne være en utvikler, uten behov for lisensavgifter. Alle spillene for plattformen var i utgangspunktet nødt å ha noen form for free-to-play-aspekt, enten at det skulle være helt gratis, ha en gratis prøveversjon, eller at man kan kjøpe oppgraderinger, nivå, eller andre gjenstander i spillet. Dette kravet har siden blitt opphevet. Ouya-konsollen ble gitt ut i løpet av den åttende generasjonen med spillkonsoller, som konkurrerer mot PlayStation 4, Xbox One og Wii U.
Finansielle problemer tvang Ouya til å trappe ned sin virksomhet, og rettighetene til dens programvare ble solgt til Razer Inc., som annonserte avviklingen av konsollen 27. juli 2015.
Budalstol
Budalstol, også skrevet budalsstol, er en pinnestoltype som har navn etter bygda Budal i Trøndelag, der den er blitt produsert i mer enn 200 år. Den eldste daterte budalstolen er fra 1807. Budalstolen ble frem til 1967 kun produsert som håndverk, som binæring rundt på gårdene i bygda. Fra 1967 er den i tillegg blitt fabrikkfremstilt, først hos A/L Budalsmøbler, og fra 2006 av Vidir Design i de samme lokalene. Budalstolen er Budal Husflidslags prosjekt i Norges Husflidslags nasjonale dugnad «Rødlista». Fra 2015 blir betegnelsen «budalstol» også brukt av et nyetablert trondheimsfirma. Firmaet produserer en pinnestol som presenteres som en revitalisering av den opprinnelige budalstolen. Firmaets bruk av budalstolnavnet førte til sterke reaksjoner i Budal, blant stolprodusenter, i bygdeutviklingslaget og husflidslaget.
Fra windsorstol til budalstol
Budalstolen er en pinnestol som produseres i ulike varianter, med og uten armlener, som gyngestol og barnestol. Det som skiller budalstolen fra andre pinnestoler, er at den har to spiler som går fra en «hals» lengst bak på setet, bak de andre ryggspilene, på skrå ut- og oppover i buen. Disse virker som skråbånd, og gjør ryggen sterkere enn på andre pinnestoltyper. Budalstolens opphav er ukjent, men en spesiell variant av windsorstolen, den såkalte «Brace Back Windsor» (brace back=forsterket rygg), som ble utviklet i USA på 1700-tallet, kan ha vært forbildet. Windsorstolen ble utformet i England på 1600-tallet og produsert på 1700- og 1800-tallet i ulike varianter, noen av dem med en bue som øverste avslutning av ryggen, slik budalstolen har. Windsorstolen har som regel en horisontal deling i ryggen. Denne fortsetter som armlener.
Engelskmenn som utvandret til Nord-Amerika tok med windsorstolen dit allerede i begynnelsen av 1700-årene. Der ble den også produsert, og ble svært populær. Der ble det utviklet flere varianter av stolen, blant annet den såkalte «Brace Back Windsor», som har samme konstruksjon som budalstolen, med den karakteristiske «halsen» og de to skrå, avstivende spilene. Den svenske forskeren Marshall Lagerquist mener Windsor-stoltypen ble utbredt i Sverige da et stort antall svensk-amerikanere vendte tilbake til Sverige på 1800-tallet.
I løpet av 1800-årene vokste det frem en etterspørsel etter lette pinnestoler. Husene ble større, med flere rom, og det ble behov for mer flyttbare møbler enn de tunge sittebenkene som hadde vært vanlige til da. Det ser ut til at produksjonen av budalstolen har foregått i to perioder, den første fra første halvdel av 1800-tallet til rundt 1860.
Anas Sharbini
Anas Sharbini (أنس الشربيني; født 21. februar 1987) er en kroatisk fotballspiller som spiller for den kroatiske klubben NK Grobnican.
Budalstol
Gudmundstoler
Den eldste kjente, daterte stolen er fra 1807. Det vises at den har hatt armlener, men de er borte nå. På undersiden av setet står det med håndskrift «Storrø, den 19de December 1807, Gudmund Arntsen». Gudmund Arntsen Storø var født på gården Storø i Budal i 1782. Han var altså 25 år gammel da han snekret stolen. I treårsalderen ble Arntsen syk av barnekopper, og i løpet av sykdomsperioden ble han helt blind. Han overlevde sykdommen, men på grunn av funksjonshemningen fikk han ingen skolegang og opplæring. Da han var voksen lærte faren og brødrene ham å snekre, og han ble så dyktig at han kunne lage både vevstoler og andre bruksgjenstander, blant annet stoler. Det sies at han var den første som fikk modell av en pinnestol fra Trondheim og begynte å lage slike for salg. Stolene hans ble kalt «Gudmundstoler». De var solide, og han leverte til handelsmenn i Trondheim, som solgte videre, særlig til sjødistriktene.
Anas Sharbini
8. oktober 2009 fikk han sin første landskamp for mot Qatar. Han scoret sitt første mål mot Argentina.
Budalstol
Produksjon, materialer og omsetning
Fra 1860-årene tok stolproduksjonen seg kraftig opp, med salg også utenfor bygda, men da var det ikke budalstolen, men «jönköpingstolen» som preget produksjonen. Denne stolen ble muntlig kalt «jønkjøping», og skriftlig «jønkjøpingstol». Det er mulig at folk i bygda hadde fått kjennskap til stolen gjennom priskuranter fra området rundt Jönköping. Dette var også en pinnestol, men med en annen utforming enn budalstolen. Ryggspilene var øverst tappet inn i en tverrgående ryggstøtte, ikke en bue. Stolen hadde heller ingen skråavstivende spiler i ryggen.
Rundt 1900 begynte en av stolmakerne i Budal å lage buestoler av lignende type som den som var kjent fra tidlig 1800-tall. Salget gikk godt, og stadig flere sluttet å lage «jønkjøpinga», og gikk over til å produsere buestoler. Rundt 1910 var produksjonen av denne stoltypen i gang på flere gårder, og stolene solgte godt også utenfor bygda. Det var nå den fikk navnet budalstol, for å markere hvor den kom fra.
Stolene ble helt fra starten laget både til eget bruk på gårdene, og for salg. Til tross for at mange i bygda, og flere i nabobygdene, i perioder arbeidet med produksjon av budalstolen, ble det ikke etablert noe mottager-, formidler- eller salgsapparat. Så lenge stolproduksjonen foregikk på gårdene, ble mesteparten omsatt gjennom varebytte med Budal Samvirkelag. Stolmakene tok stolene med til samvirkelaget, og handlet varer for stolenes salgsverdi. En del stoler ble også solgt på markeder, som «martnan» i Trondheim, og gjennom husflidsutsalg. Der fikk produsentene oppgjør i kontanter. Det ble også handlet med Nord-Norge. For å spare plass under transporten, som foregikk med dampbåt, ble de enkelte stoldelene sendt oppover, og montert når de kom frem til bestemmelsesstedet. Det ble blant annet levert stoler for montering i Målselv, der de gjennom monteringsarbeidet ble kjent med konstruksjonen, og etterhvert produserte sine egne buestoler.
Frem til 1960-årene foregikk stolproduksjonen som en attåtnæring rundt på gårdene. De ulike delene av stolen ble laget av det treslaget som passet best til funksjonen. Sete og ryggspiler ble laget av gran eller furu; stolbein, armlener og meier til gyngestoler av bjørk; ryggbuen av hegg, rogn, selje eller hassel. Materialene ble hentet fra hele Gauldalen.
1960–
I 1960-årene var etterspørselen lav og produksjonen på gårdene liten. I 1965 ble andelslaget A/L Budalsmøbler stiftet, med det formålet å starte en møbelfabrikk i bygda. Argumentet var at dersom stolen skulle overleve, måtte den fabrikkfremstilles. Tanken var at de dreide stoldelene (spiler, bein, mellomstykkene mellom stolbeina) fortsatt skulle produseres på gårdene. Stolsete og ryggbue skulle lages på fabrikken, der også selve monteringen skulle skje. Den første fabrikkmonterte budalstolen sto ferdig 7. juni 1967. Det viste seg vanskelig å oppnå den nødvendige presisjon for fabrikkmontering på denne måten. Etterhvert ble hele stolen produsert i fabrikken. Den fabrikkproduserte stolen ble i sin helhet laget av furu, ryggbuen av laminert virke. I fabrikken ble det i flere år produsert rundt 5000 stoler årlig.
2005–
I 2005 ble fabrikken nedlagt, men i 2006 overtok møbelprodusenten Vidir Design lokaler og utstyr, og fortsetter å produsere budalstolen, i tillegg til andre møbler.
I tillegg til Vidirs produksjon, lages budalstolen fortsatt (pr. 2016) på hobbybasis av noen få snekkere i bygda.
Etter at stolen ble fabrikkfremstilt, ble den å få kjøpt både i husflidsutsalg og vanlige møbelforretninger.
Kunnskapsoverføring og informasjon
I og med at det pr. 2016 er svært få som lager budalstolen, står håndverket i fare for å bli glemt. Budal Husflidslag har derfor valgt budalstolen som sitt prosjekt i Norges Husflidslags landsomfattende dugnad «Rødlista». Formålet med dugnaden er å gi liv og vern til gamle norske husflids- og håndverksteknikker, gjennom dokumentasjon og videreføring av kunnskap og ferdigheter. Husflidslaget registrerer gamle stoler i bygda, har hatt utstilling av stoler på kulturfestivalen Setersmak, og skal holde kurs for å videreføre kunnskapen og håndverket.
17. mai 2016 avduket ordføreren en 2,7 meter høy budalstol i Budal sentrum. Ideen til stolen kom fra historiker og forfatter, og mange har bidratt med frivillig arbeid for å få stolen på plass, blant annet snekker John Tovmo som sammen med fabrikken Svardal trapp har produsert den, og Enlid tradisjonslaft som har laget sokkelen. I denne er det nedfelt tre TV-skjermer med informasjon både om bygda og stolen.
Budalstolnavnet
Fra gammelt av ble budalstolen kalt buestol, på dialekt «båvvåstol», på grunn av den spesielle utformingen med buen i ryggen. Da produksjonen og salget utenfor bygda økte tidlig på 1900-tallet, fikk den navnet som fortsatt brukes: budalstol, også skrevet med to s-er.
I 2015 ble det trondheimsbaserte møbelfirmaet «Budalstolen AS» grunnlagt. «… med ambisjoner om å videreforedle og forvalte det lokale stol ikonet [sic] nasjonalt og internasjonalt.» Det nye firmaets bruk av navnet budalstol i firmanavnet, og på stoler produsert utenfor landet, i materialer som ikke tradisjonelt har vært brukt i den originale stoltypen, førte til sterke reaksjoner i Budal, blant lokale stolprodusenter, i bygdeutviklingslaget og Budal Husflidslag. Bygdeutviklingslaget søkte Patentstyret om enerett til bruk av betegnelsen «budalstol», det samme gjorde gründerne i trondheimsfirmaet «… for å få en endelig bekreftelse på at ingen kan ha enerett på bruk av navnet. Budalsstolen bør fortsatt være allemannseie». Begge fikk i første omgang avslag på sine søknader. Bygdeutviklingslaget anket Patentstyrets avgjørelse, men vant ikke frem. Innehaverne av Budalstolen AS skrev følgende i Trønderbladet: «Dersom navnevalget er problematisk for bygdelaget og husflidslaget, og det kan roe gemyttene, kan vi eventuelt være villig til å gi virksomheten et nytt navn …» Pr. 2016 bruker fortsatt både de lokale produsentene i Budal og Trondheimsfirmaet betegnelsen Budalstol/budalsstol.
Jørgen Lottrup Schydtz
Liv
Han var sønn av skogfogd Jens Jørgensen Schydtz og Christence Mette Johannes Leegardt. I 1776 ble han student fra Odense katedralskole, hvor han gikk sammen med vennen Rasmus Nyerup. I 1779 ble han huslærer hos konferensråd Nils Ryberg, og sammen med dennes sønn foretok han i 1784 en reise til Norge. I 1787 tok han juridisk embetseksamen, og ble 1790 ansatt i hoff- og stadsretten i København.
I 1797 ble han utnevnt til første assessor i Bergen stiftsoverrett, hvor han var justitiarius fra 1813.
Han var gift med Anne Margrete Ursin, enke etter Jens Ostenfeldt. Sønnen Jens Schydtz ble stiftamtmann i Bergen, mens sønnen Christian Lottrup Schydtz var prest.
Noen av Schydtz' brev til Rasmus Nyerup ble utgitt av Ludvig Daae i samlingen Udvalg af Breve til Prof. R. Nyerup.
Marcel Prévost
Eugène Marcel Prévost (født 1. mai 1862 i Paris, død 8. april 1941 samme sted) var en fransk forfatter. Mange av Prévosts romaner behandler overklassedamers kjærlighetsproblemer.
Liv og virke
Romanen La Confession d’un amant kom ut i 1891, tre samlinger Lettres de femmes (1892, 1894 og 1897) og romanene L'automne d'une femme (1894), Les demivierges (1894), Les vierges fortes (1900) og Le jardin secret (1897).
Prévost var også forfatter av originaldramaer, blant annet Le plus faible (1904). Ved siden av Sibylle Riqueti de Mirabeau og Paul Hervieu var Prévost den fremste avslører av moralfordervet i fransk aristokrati på slutten av 1800-tallet og interesserte seg fremst for kvinnene, særskilt i Lettres à François fra 1902 som også er sterkt moraliserende.
Prévost grunnla avisen La revue de France, og ble i 1909 medlem av Det franske akademi.
Don Preston
Donald Ward "Don" Preston, også kjent som Dom DeWilde eller Biff Debrie, er en Amerikansk jazz og rock and roll musiker.
Biografi
Preston avtjente militærtjeneste i Hæren og ble plassert i Trieste, Italia. Der spilte han i Army bandet (i utgangspunktet piano, bass, trommer og klokkespill) sammen med Herbie Mann. I Trieste delte han også brakke med rekrutt Buzz Gardner, som introduserte ham til moderne klassiske komponister som Bela Bartok, Anton Webern, Alban Berg og Arnold Schoenberg. Preston statet å spille bass, mens han var i det  98. Army band.
Når han kom tilbake til Detroit i 1953, begynte Preston å spille bass med pianist Tommy Flanagan. Han har også sittet i med Elvin Jones og andre i byens West End Cafe hvor Yusef Lateef dirigerte jam-sessions to ganger i uken med Milt Jackson's bror, bassist Alvin Jackson. Preston  flyttet til Los Angeles i 1957, og spilte der med Hal McIntyres Orkester og under en turne til Canada møtte han Nat King Cole. Mellom 1958 og 1965 spilt Preston med en rekke jazz artister, inkludert Shorty Rogers, Charlie Haden, Paul Bley, Emil Richards og Paul Bever.
i 1966 begynte Preston et langt samarbeid som keyboardist med Frank Zappa og var en av de opprinnelige medlemmene i Mothers of Invention. Han samarbeidet med og ga ut plater med Zappa fram til 1974. I løpet av den tiden han var musikalsk direktør for Meredith Monk (som han tidligere delte et hus med) og startet innspillinger og fremføring av elektronisk musikk.
I Wouldn’t Have Missed It for the World
«I Wouldn't Have Missed It for the World» er en amerikansk sang, skrevet av Kye Fleming, Dennis Morgan og Charles Quillen. Den ble gjort berømt av countrysangeren Ronnie Milsap og ble opprinnelig utgitt på singelen RCA Victor i oktober 1981. Produsenter var Ronnie Milsap og Tom Collins. Sangen ble én av hans største hits i hans platekarriere og kom under høydepunktet av hans crossoversuksess.
Don Preston
Biografi
Preston er en co-grunnlegger av Grandmothers og er fortsatt aktiv med dette bandet, da han gjennomførte en omfattende turné med dem i 2000 og senere flere turneer frem til idag (2016).
I Wouldn’t Have Missed It for the World
Thom Jurek, en musikkanmelder og skribent for Allmusic, siterte «I Wouldn't Have Missed It ...» som «urban cowboy countrymusikk i sin reneste form» og refererte til pop-crossoverstilen som var på moten i begynnelsen av 1980-tallet. Sangen, med fremtredende backingvokaler, harpe og akustisk gitar, har et refreng, som Jurek skrev «er så smittende at det kunne høres bli nynnet og plystret på gatehjørner og dens tekst bli sunget i barer og dansehaller gjennom hele resten av 1981».
Don Preston
Biografi
Preston har også vært på scenen som gjestekeyboardist med Zappa-tribute band Prosjekt/Objekt (med Zappa-musikerne Ike Willis og Napoleon Murphy Brock) på flere show i 2001, 2002 og 2016
I Wouldn’t Have Missed It for the World
En video av sangen ble også produsert og den har blitt sendt på The Nashville Network, CMT og GAC.
Don Preston
Biografi
Fra hans Cryptogramophone Records biografi: "Ofte sammenlignet med Cecil Taylor for sin stil der han angriper tangentene med intens lidenskap, Preston' s soloer reflekterer også intellekt, tekniske ferdigheter og en historieforteller måte med en linje. Hans spill, på samme måte som hans komposisjoner, spenner over et bredt spekter av stemning og følelser, alle farget av den friheten som kommer fra å inneha bemerkelsesverdig dyktighet.
I Wouldn’t Have Missed It for the World
Norsk versjon
Steinar Fjeld har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Var det dette vi ønsket».
Don Preston
Biografi
Preston har spilt og tatt opp musikk med storheter som John Lennon, Peter Erskine og John Carter. Han har også laget musikk til mer enn 20 spillefilmer og 14 skuespill. Han er vinner av en rekke priser, og har spilt med Los Angeles Philharmonic og London Philharmonic. Hann er kjent i jazzkretser og blandt keyboardister for sine banebrytende bidrag i bruk av synthesizere og piano, legendariske klarinettist og komponist John Carter kalt Don Preston "far til moderne syntese."
Preston har opptrådt med artister som: Frank Zappa, Lou Rawls, Al Jarreau, Nat King Cole, Billy Daniels, Johnnie Ray, Vaughn Monroe, Connie Francis, Herbie Mann, Elvin Jones, Charlie Haden, Art Davis, Paul Bley, Carla Bley, Joe Beck, Shorty Rogers, Leo Sayer, Charles Lloyd, Nelson Riddle, J. R. Monterose, Flo & Eddie (Howard Kaylan & Mark Volman fra The Turtles) Yusef Lateef, Don Ellis, Meredith Monk, Bobby Bradford, Michael Mantler, John Lennon og Yoko Ono.
Don Preston er inikke slektning til Don Preston som spilte sologitar for Joe Cocker og Leon Russell på 1970-tallet. Men førstnevnte har innrømmet å hamottatt og ubevisst innløst en royalty sjekk beregnet for sistnevnte for noen år siden.
Siden da har de spilt på en rekke konserter og festivaler over hele Amerika, Canada og Europa, inkludert Østerrike, Belgia, Kroatia, tsjekkia, Danmark, England, Tyskland, Holland, Italia, Norge, Sveits og Tyskland. (I 2005 kom Ken Rosser inn for Miroslav Tadic på gitar.) Gitarist/Bassist Robbie "Seahag" Mangano har spilt istedenfor Miroslav Tadic på Grande Mothers turneer i 2009 og 2010, og Tom Fowler erstattet Roy Estrada. Nylig Preston har forelest ved Cornell, Harvard, Yale, Sarah Laurence, University of Arizona, og University of Belfast.
I 2010 startet Preston, sammen med sin livslange venn Bunk Gardner, et samarbeid med gitarist/komponist Jon Larsen og Zonic Underholdning. De første opptakene ble en lyd-selvbiografisk produksjon, Don Preston Historie, etterfulgt av elektronisk musikk, moderne rom drama Kolliderende Galakser. Preston gitt ut sin egen bok med tittelen "Lytte". På denne tiden begynte Preston og Bunk Gardner å turnere som Don & Bunk Show og har gjennomført to turneer i den østlige delen av USA. De er nå på turné som en trio med Chris Garcia som Grandmothers Of Invention. Preston har nylig skrevet musikken til filmen "Dancing With Were-wolves", som vil bli lansert i juli 2016.
Som Don Preston ' s Akasha Ensemble
i 1966 begynte Preston et langt samarbeid som keyboardist med Frank Zappa og var en av de opprinnelige medlemmene i Mothers of Invention. Han samarbeidet med og ga ut plater med Zappa fram til 1974. I løpet av den tiden han var musikalsk direktør for Meredith Monk (som han tidligere delte et hus med) og startet innspillinger og fremføring av elektronisk musikk.
Preston er en co-grunnlegger av Grandmothers og er fortsatt aktiv med dette bandet, da han gjennomførte en omfattende turné med dem i 2000 og senere flere turneer frem til idag (2016).
Som Don & Bunk Show (med Bunk Gardner)
Fra hans Cryptogramophone Records biografi: "Ofte sammenlignet med Cecil Taylor for sin stil der han angriper tangentene med intens lidenskap, Preston' s soloer reflekterer også intellekt, tekniske ferdigheter og en historieforteller måte med en linje. Hans spill, på samme måte som hans komposisjoner, spenner over et bredt spekter av stemning og følelser, alle farget av den friheten som kommer fra å inneha bemerkelsesverdig dyktighet.
Bergens Handelsforenings Orkester
Bergens Handelsforenings Orkester ble grunnlagt våren 1941, med kjøpmann Christopher Andreas Brun (f. 16. juli 1896, død 7. januar 1945) som orkesterets grunnlegger og Bergen Frimurerorkester som grunnstamme. Formelt var orkesteret konstituert som gruppe under Bergens Handelsforening.
Arkivet etter Bergens Handelsforenings Orkester
Saks- og korrespondansematerialet er fra årene 1941–1980. Det knytter seg til alt som har med orkesterets gjøren og laden: Vanlig korrespondanse innenbys og utenbys, medlemskap i Norske Amatørsymfoniorkesters Landsforbund (NASOL) og moderorganisasjonen. Materialet inneholder også informasjon om orkesterets jubileer m.m. Konsertprogram er et viktig utadrettet fremstøt for orkestervirksomhet. Bergens Handelsforenings Orkesters første program er alt omtalt, og ettersom årene gikk skulle det komme mange av dem i arkivet. En del er oppbevart kronologisk i korrespondansen, ulik er de av innhold og utforming. Programmene fra orkesterets turneer er forseggjort, gjerne med illustrasjoner av Bergens kjente tegnere. Andre igjen fins arkivert i to store utklippsbøker fra 1943–1974.
Orkesterets eget medlemsblad, «Stikknoten», er representert med sju numre fra årene 1943–1966. Disse er en blanding av skjemt og alvor. Bladet har bl.a. gode fremstillinger av orkesterets historie, lister over musikere, dirigenter, formenn etc. Sammen med organet «Kjøpmannen» for Bergens Kjøpmannsforening med sine forhåndsomtaler for orkesterets konserter 1963–1969, er disse medlemsbladene en viktig informasjonskilde om orkesteret, programvalg, turneer, jubileumsfeiringer etc.
De tallrike orkesterturneene er også dokumentert i tekst, film og bilder. Man arrangerte turer til Ålesund (1949), Oslo (1949, 1979), Newcastle (1951), Rotterdam (1955), Geilo (1970) og Haugesund (1971). Fra Englandsturen er det oppbevart to filmruller, bilder, program og avisartikler i norsk/engelsk språkdrakt. Til og med konsertplakaten er tatt vare på. Med bl.a. E. Griegs klaverkonsert a-moll, og J. Svendsens symfoni nr.2, ble det en minneverdig konsert for orkester, for solisten Ingebjørg Gresvik og for dirigenten Øistein Brandvik.
Men Shen
Men Shen  er et par dørguder i kinesisk mytologi.
Men Shen begynte formodentlig som tidlige mytiske vesen, men med tiden antok de rollen som to generaler som voktet keiserens palass. Etterhvert fikk de funksjon som dørvakter ved mange kinesiske bygninger der deres oppgave er å beskytte huset mot illsinnede demoner.