cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gibraltar Defence Police
Gibraltar Defence Police, tidligere Gibraltar Services Police og Gibraltar Security Police, er en borgerlig (ikke-militær) politistyrke tilhørende Storbritannias forsvar i Gibraltar. Hovedoppgaven er å bevokte og opprettholde orden på forsvarets anlegg. Den opererer ved siden av militærpolitiet,, men har ingen tilknytning til det ordinære politiet i Gibraltar, Royal Gibraltar Police.
Politimesteren rapporterer til sjefen for British Forces Gibraltar.
VM i sykkelcross 1985
VM i sykkelcross 1985 (verdensmesterskapet i sykkelcross) ble arrangert i München i Vest-Tyskland i 1985.
Friidrett under parapanamerikanske leker 2019 - 1500 meter T52 menn
1500 meter T52 for menn under Parapanamerikanske leker 2019 ble arrangert i Lima 28. august 2019 kl 18:22. Kun finale ble avholdt.
T52 er en klasse for funksjonsshemmede utøvere innen parafriidrett, der utøverne bruker rullestol. Utøverne har ingen bevegelse i beina og overkroppen, men har god funksjon i skuldre og armer, men begrenset bevegelse i fingrene.
Rekorder
Gjeldende rekorder i klassen T52 før parapanamerikanske leker 2019, og eventuelle nye rekorder satt under lekene:
VM i sykkelcross 1984
VM i sykkelcross 1984 (verdensmesterskapet i sykkelcross) ble arrangert i Oss i Nederland i 1984.
Åslaug Sem-Jacobsen
Åslaug Sem-Jacobsen (født 5. april 1971) er en norsk politiker (Sp).
Sem-Jacobsen er Senterpartiets stortingsrepresentant for Telemark og ble valgt inn etter stortingsvalget 2017 i Telemark. Hun har tidligere vært Notoddens varaordfører (2015-2017) og leder i kommunens næringsutvalg (2015-2017). Hun har også sittet på fylkestinget i Telemark.
Utenfor politikken har Sem-Jacobsen arbeidet for NRK, blant annet som prosjektleder for Trekant og i ungdomsavdelingen i P3. Hun har også vært kommunikasjonsdirektør i selskapet Telemark Technologies, og driver en gård i Heddal på Notodden.
Connect Bus Sørlandsruta
Connect Bus Sørlandsruta AS er en del av busskonsernet Connect Bus og driver rute- og skolekjøring i Flekkefjord, Kvinesdal og Sirdal på oppdrag for Agder Kollektivtrafikk. Fram til 2021 var selskapet en del av Torghattenkonsernet.
Etter at selskapet i 2022 mistet rutetrafikken i Lindesnes og Farsund ble hovedkontoret flyttet fra Mandal til Levanger, der det er samlokalisert med Connect Bus Trønderbilene, men det har ingen virksomhet utenfor Agder.
Historie
Sørlandsruta AS ble etablert i 1951 da 13 små busselskaper i Vest-Agder slo seg sammen. I 1962 ble Søgneruta AS innfusjonert, og i 1965 ble hovedkontoret flyttet fra Kristiansand til Mandal. I 1984 fusjonerte selskapet med Agder Bilruter og De Sammensluttede Bilruter, og i 1986 ble også Flekkefjord Bilruter kjøpt opp. I 1995 ble hele selskapet kjøpt opp av Norgesbuss, som året etter solgte det til T.K. Brøvig, en av sine eiere. I 2007 ble det overdratt til FOB Holding AS, et annet selskap i Brøvig-familien.
I november 2009 ble Sørlandsruta solgt til Torghattenkonsernet.
I august 2011 vant selskapet anbudet på sitt eget ruteområde i kommunene Lindesnes, Lista og Mandal, med oppstart 1. juli 2012. Andre tilbydere som hadde levert inn anbud var Setesdal Bilruter, Nettbuss Sør, Boreal Transport Sør og Bussen Trafikkselskap. For anbudstrafikken måtte Sørlandsruta anskaffe 40 nye busser. I 2022 overtok Setesdal Bilruter dette ruteområdet i en ny anbudskontrakt.
Kort møte med ... (TV-program 1961)
Kort møte med ... er et norsk portrettserie som ble sendt på NRK Fjernsyn fra 1961 til 1963. Serien presenterte norske utøvende kunstnere og ble ledet av Kari Borg Mannsåker.
Connect Bus Sørlandsruta
Historie
I april 2015 ble det kjent at Sørlandsruta vant anbudet på Nettbuss Sørs trafikk i kommunene Flekkefjord, Kvinesdal og Sirdal, og overtok trafikken fra 1. januar 2016.
I 2021 ble Torghattenkonsernet solgt til utenlandske eiere. Senere samme år ble hele bussvirksomheten solgt videre, og ble i 2022 samlet under det nye navnet Connect Bus. Ved nyttår 2023 endra selskapet navn til Connect Bus Sørlandsruta AS.
Help Me, Rhonda
«Help Me, Rhonda» er en amerikansk sang, skrevet av Brian Wilson og Mike Love til The Beach Boys. Sangen var den første Beach Boys-sangen (med unntak av Christmas Album) som inneholdt en ledevokal av Al Jardine. Den ble utgitt i mars 1965 på albumet Today! som «Help Me, Ronda». Da hadde den allerede blitt gjeninnspilt. Denne andre innspillingen ble utgitt på single av Capitol Records i april 1965, med den mer velkjente Rhonda-stavingen.
Singlen lå som høyest på førsteplassen i USA, bandets andre amerikanske nummer én-single etter «I Get Around». Sangen er med på de fleste hitssamlinger med The Beach Boys. Typisk nok er det singleversjonen som blir anvendt.
Innspilling
Instrumentalsporet har med seg Carl Wilson, Bill Pitman og Glen Campbell på gitarer, Billy Strange på ukulele, Ray Pohlman på bassgitar, Leon Russell på piano, Hal Blaine på trommer og timbales, Julius Wechter på claves, Billy Lee Riley på Munnspill, Steve Douglas og Plas Johnson på tenorsaksofon og Jay Migliori på barytonsaksofon. Al Jardine sang ledevokal med backingvokaler av Carl Wilson, Dennis Wilson, Brian Wilson samt Mike Love.
Sangen ble opprinnelig vurdert som albumspor, men radiostasjoner begynte å spille den og Brian bestemte seg for å omarbeide og gjeninnspille den. Singlen ble innspilt i Universal and Radio Recorders-studioene i Hollywood 24. februar 1965, igjen med Britz som tekniker og Brian Wilson som produsent. På instrumentalsporet var det regulære medlemmer av The Wrecking Crews som Hal Blaine på trommer og Carol Kaye på bassgitar. Medlemmer av The Beach Boys som bidro på instrumentalsporet var Carl Wilson (gitar) og Brian Wilson (akustisk piano og Hammond B-3). Singleversjonen inneholdt igjen Al Jardine på ledevokal med backingvokaler av Carl Wilson, Dennis Wilson, Brian Wilson og Mike Love.
Hvem var Rhonda?
Før en konsert i Merriweather Post Pavilion sa Brian Wilson: «Det er ingen Rhonda».
Versjoner og utgivelser
Den første versjonen forekommer på albumet Today! som «Help Me, Ronda». Denne innspillingen har en lengde på over tre minutter uten gitar gitarsolo og har et antall falske fade in/fade out avslutninger. Istedenfor at sangen begynner med Jardines vokal er det en kort gitarintro. Den er med på samlealbumet Endless Summer (selv om baksiden av coveret oppgir sangtittelen som «Help Me, Rhonda»).
Singlen, som er i innspilt i et litt raskere tempo, begynner med Jardines vokal og inneholder en forandret tekst («ruined our plans» fra den foregående versjonen er forandret til «shattered our plans»). Singlen ble utgitt 5. april 1965. I tillegg til å toppe den amerikanske listen lå singlen på førsteplassen i Kanada (RPMs nasjonale liste), en femteplass i Sverige, en tiendeplass i Vest-Tyskland og Australia, en andreplass i Singapore, en tredjeplass i Filippinene, en femteplass i Hong Kong og en niendeplass i Irland. Den lå som høyest på en 27.-plass i Storbritannia.
Singleversjonen var med på albumet Summer Days (and Summer Nights!!), som ble utgitt 28. juni 1965. Instrumentalbackingen på denne versjonen ble utgitt i 1990 som bonusspor på CD-gjenutgivelsen av bandets album Stack-O-Tracks fra 1968.
En liten variasjon, «Help Me, Rhonda (Alternate Single Version)» er med på albumet Endeless Harmony Soundtrack fra 1998. Denne tilføyer en ordløs falsettsang fra Brian Wilson i refrenget.
Liveversjoner
Etter å ha blitt The Beach Boys andre nummer én-sang i USA, ble den regulær i liverepertoaret. Den finnes på to livealbumer med The Beach Boys: The Beach Boys in Concert fra 1973 og Good Timin': Live at Knebworth England 1980. Brian Wilson spilte den også inn og ble utgitt på hans livealbum Live at the Roxy Theatre fra 2000. Sangen ble fremført av Ricky Martin på An All-Star Trbiute to Brian Wilson i 2001.
Coverversjoner
Johnny Rivers' coverversjon fra 1975 på hans album New Lovers and Old Friends (med assistanse fra Brian Wilson på backingvokalene) lå på en 22.-plass på Billboard Hot 100-listen.
Jan & Dean og the Bel-Air Bandits hadde en coverversjon på deres album One Summer Night/Live fra 1982.
En langsom, reflekterende coverversjon forekom på albumet Toxic Swamp And Other Love Songs fra 1998 med Kenny Young and The Eggplants.
Coverversjonen til Kevin Max forekom på albumet Making God Smile: An Artists' Tribute to the Songs of Beach Boy Brian Wilson fra 2006.
Al Jardine spilte inn en coverversjon med Steve Miller i 2010. Den ble utgitt på hans soloalbum A Postcard from California.
Norske versjoner
Rune Dahl og Eldar Vågan har skrevet norske tekster. Dahls versjon har tittelen «Heida Freidig», mens Vågans versjon heter «Hjelp meg Ragna».
Referanser
Help Me, Ronda
VG-lista
VG-lista er en norsk hitliste for musikk. Listene presenteres hver fredag ettermiddag av VG, i samarbeid med IFPI Norge. VG-lista består av en albumliste og en singelliste over de 40 mest solgte og strømmede musikkalbumene og singlene i Norge den siste uken. Singellisten har blitt publisert ukentlig siden oktober 1958, mens albumlisten ble publisert første gang i januar 1967. Tallene i listene er basert på informasjon som IFPI samler inn gjennom fysisk salg, nedlastning og strømming.
I likhet med topplister i andre land har også beregningsgrunnlaget for VG-lista endret seg over tid, i tråd med den teknologiske utviklingen. Opprinnelig var bare fysisk platesalg inkludert, men i 2000- og 2010-årene ble beregningsgrunnlaget utvidet til å også omfatte lovlig musikknedlastning og strømming.
VG-lista ble også sendt som tv-program fra 1995 til 2007, og som radioprogram siden 2007. NRK produserte i tillegg VG-lista-baserte gratiskonserter i samarbeid med VG i omtrentlig 20 år, men trakk seg etter VG-lista Rådhusplassen i 2022 for å spare penger og fokusere på annet innhold for samme målgruppe. VG skal fortsatt arrangere konsertene, men da uten NRK.
Historie
Den første listen sto på trykk i VG torsdag 16. oktober 1958 under navnet «Ti på topp». Listen omfattet de ti mest solgte singlene fra 25 norske platebutikker over hele landet. Hver butikk sendte inn sin oversikt over de ti mest solgte singlene uken i forveien. Den mest solgte sangen fikk 10 poeng, nummer to fikk 9 poeng og deretter ned til 1 poeng for den tiende mest solgte singelen. Med lister fra 25 platebutikker kunne en singel få maksimalt 250 poeng. Nummer én på den første listen var «Sail Along Silv'ry Moon» med Billy Vaughns orkester, som fikk 223 poeng.
De første årene var listen kun en oversikt over de mest solgte singlene. Salgslisten for album startet først 4. januar 1967 som en topp 20-liste under navnet «20 LP på topp», med filmmusikken til The Sound of Music (1965) øverst.
I 1995 ble singellisten utvidet fra topp 10 til topp 20, mens albumlisten ble utvidet fra topp 20 til topp 40. Fra uke 44 i 2014 ble singellisten utvidet fra topp 20 til topp 40, men navnet «Topp 20» brukes fremdeles i stor grad om singellisten.
Listene publiseres i VG hver fredag ettermiddag, og ble frem til april 2020 sendt som radioprogram på NRK. Radioprogrammet VG-lista topp 20 (basert på singellisten) ble sendt på lørdager klokken 12 til 14 på NRK mP3 med Kristian Trysil som programleder, og VG-lista topp 40 (albumlisten) ble sendt på fredager klokken 19 til 22 på NRK P1 med Eirik Kjos som programleder. Sendingene av VG-lista topp 20 opphørte etter 29. februar 2020. VG-lista topp 40 ble omprofilert til Topplista fra og med 17. april 2020.
I 2003 ble alle listene fra 1958 gjort tilgjengelig på internett via VG Nett og nettstedet norwegiancharts.com. I 2018 ble listene også tilgjengelige på IFPI Norges nettsted Topplista.no.
Singellisten var fram til uke 43 i 2014 en topp 20-liste, mens albumlisten var en topp 40-liste. Albumlisten var derfor kjent som VG-lista Topp 40, mens singellisten gikk under navnet VG-lista Topp 20. Fra uke 43 i 2014 ble også singellisten utvidet til en topp 40-liste.
Topplista
Parallelt med VG-lista startet IFPI Norge i 2018 den delvis sammenfallende Topplista. Denne listen omfattet VG-listas singel- og albumlister, men hadde i tillegg egne lister for vinylsalg, norske singler og radiospilling. Vinyllisten var basert på registrerte salgstall fra et større antall forhandlere innenfor fysiske produkter, mens radiolisten utarbeides på antall avspillinger i 120 radiostasjoner i Norge. Etter uke 40 i 2020 sluttet IFPI av ukjente grunner å utarbeide ukeslister for vinyl og norske singler.
Jan Freuchen
Jan Freuchen (født 1979) er en norsk billedkunstner som bor og arbeider i Kristiansand. Han har studert ved Kunsthøgskolen i Bergen og ved Staatliche Hochschule für Bildende Künste, Frankfurt am Main.
VG-lista
Topplista
Per 2023 består Topplista kun av en radioliste i tillegg til VG-listas singel- og albumliste.
Metodikk
De ukentlige listene baseres på siste ukes salg hos rundt 70 musikkforhandlere i Norge – både butikker, strømmetjenester og digitale kjøp. Grunnlagsdataene innhentes av Musicom AS i samarbeid med Nielsen Soundscan International og Ranger Computer Systems. Innsamlingsarbeidet gjøres på vegne av IFPI Norge som utarbeider hitlistene eksklusivt for VG.
Atlanterhavskabelen
Atlanterhavskabelen eller TAT (Trans Atlantic Telephone Cable) er en sjøkabel for telekommunikasjon over Atlanterhavet.
Jan Freuchen
Freuchen arbeider med forskjellige medier, som installasjoner, skulpturer, collager, tegninger og kuratoriske prosjekter. Gjennom skulpturer, collager, romlige konstruksjoner, publikasjoner og kuratoriske prosjekter undersøker han samtidens «demokratiske kaos», hvor tradisjonelle kategorier løses opp og settes sammen i nye ofte humoristiske konstellasjoner.
Atlanterhavskabelen
Ofte forbinder man Atlanterhavskabelen med den første transatlantiske kabel som ble lagt i 1866 mellom Irland og Newfoundland, ment for telegrafi. Før den ble lagt kunne man bare kommunisere mellom Europa og Amerika med fartøy som vanligvis tok minst ti dager. Kabelen minsket tiden til noen få minutter, så spørsmål kunne telegraferes over Atlanterhavet og svaret kunne telegraferes tilbake samme dag. På 1870-tallet ble det skapt doble og firedoble sendings- og mottaksystemer som kunne formidle flere meldinger samtidig gjennom kabelen.
Den høye motstanden i kabelen svekket telesignalene kraftig. Først på 1950-tallet kom sjøkabler med innbygde forsterkere og da ble det mulig å kommunisere over lengre avstander med telefontrafikk som til da var henvist til radio, nå går den via telekommunikasjonssatellitter.
I 1956 ble den første transatlantiske sjøkabelen for telefonkommunikasjon lagt. Den ble kalt TAT-1 og 1959 fulgte TAT-2. Den første transatlantiske fiberoptiske kabelen (TAT-8) ble lagt 1988 og den hadde en kapasitet på 40 000 samtaler samtidig. Siden midten av 1990-tallet har fiberoptiske sjøkabler nesten helt tatt over trafikken. Den siste atlanterhavskabelen (TAT-14) ble installert år 2000, den har en kapasitet på 64×10 Gbit/s.
Atlanterhavskabelen
Den transatlantiske telegrafkabelen ble lagt fra The Telegraph Field i Foilhommerum Bay på Valentia Island i det vestlige Irland til Heart's Content på det østlige Newfoundland i Canada. Fem forsøk med å legge den transatlantiska telegrafkabelen ble gjort under en niårsperiode – 1857/1858 til 1865/1866 – før en varig forbindelse mellom de to verdensdelene til slutt ble opprettet gjennom 1866-års kabelen som ble lagt fra fartøyet DS «Great Eastern» under James Andersons Kommando, og den reparerte kabelen fra 1865 ble tatt i bruk som reserve.
Ytterligere kabler ble lagt mellom Foilhommerum og Heart's Content 1873, 1874, 1880 og 1894. På slutten av 1800-tallet koblet britiske, franske, tyske og amerikanske kabler samme Europa og Nord-Amerika i et sofistikert nettverk for telegrafisk kommunikasjon.
Det var Cyrus Field som var kraften bak Atlanterhavskabelen. Forsøk ble startet uten suksess 1857 og kabelen ble fullført den 5. august 1858. Selv om den ikke ble ansett særskilt fremgangsrik eller langvarig, var det den første transatlantiske kabelen som gav resultat i praksis. Det første offisielle telegram som gikk mellom de to kontinentene var en skriftlig gratulasjon fra dronning Victoria av Storbritannia til USAs president James Buchanan den 16. august. Kabelen røk måneden etter da Wildman Whitehouse tilførte kabelen altfor høy elektrisk spenning i et forsøk på å sende telegrammer raskere. (Det er blitt hevdet at mangelfull produksjon og håndtering av 1858-kabelen kunne føre til for tidlig feil når som helst. ) Den korte periode kabelen ble brukt undergravde allmennheten og investorenes tillit til prosjektet, og forsinkede anstrengelser for å gjenopprette en forbindelse mellom Europa og Nord-Amerika. Et nytt forsøk ble gjort i 1865 med mye bedre materiale, og etter en del motgang ble det en forbindelse som kunne tas i bruk den 28. juli 1866. Denne forbindelsen var mer stabil, og allmennhetens tillit økte da 1865-kabelen ble reparert og kunne tas i bruk samtidig.
I transatlantisk valutahandel kom vekselkursen mellom det britiske pund og den amerikanske dollar til å bli kalt «Cable» og denne term er fortsatt bruk i dag.
Jan Freuchen
Freuchens utstillingsprosjekter inkluderer blant annet osloBIENNALEN, Oslo, 2019, Faithless Pictures, Nasjonalmuseet, Oslo, 2018, Seeable/Sayable, Kunstnernes Hus, Oslo, 2016, MAKE DEFAULT, Hordaland Kunstsenter, Bergen, 2016 og Thetaville, Fotogalleriet, Oslo, 2013. I 2016 ble Columna Transatlantica – et stort permanent skulpturprosjekt i regi av Nasjonale Turistveger, avduket ved Atlanterhavsvegen.
Twentysix Gasoline Stations (2006–2017)
Sixtytwo Gasoline Stations er et sentralt verk av Jan Freuchen som ble innkjøpt av Nasjonalmuseet i en ny og utvidet utgave i forbindelse med utstillingen «Troløse bilder» i Nasjonalgalleriet. Dette er ifølge kurator Andrea Krognes kanskje et av Freuchens viktigste verk. Med Sixtytwo Gasoline Stations (2006-2017) gjør Freuchen en «remake» av Ed Ruschas berømte Twentysix Gasoline Stations (1963). I Ruchas versjon ser vi portetter av bensinstasjoner og verket kan leses som dokumentasjon og refleksjon over det fremvoksende moderne, amerkanske samfunnet der bilen og bensinen utgjør en sentral komponent, I Freuchens versjon ser vi bensinstasjoner som er veltet overende av orkaner og ekstremvær, og han retter oppmerksomheten mot hvordan det moderne samfunnet utsettes for naturkatastrofer som kan ses som en konsekvens av nettopp bensinens forbrenning. Som i Ruschas verk er mange av motivene tatt gjennom bilvinduet. Der Ruscha dokumenterer vidstrakte amerikanske vestkystbyer, blir motivene i Freuchens verk sett i lys av globale klimautfordringer.
Freuchens verk opptrer første gang i boken Internal Combustion som ble publisert og delt ut på en soloutstilling på Galleri Fimbul i Oslo. I utstillingen utforsket han sammenhenger mellom kunst og miljø, en tematikk som han har vært opptatt av siden og som har kommet til uttrykk i flere prosjekter.
Columna Transatlantica (2016)
Ved Vevang ved Atlanterhavsveien i Møre og Romsdal finnes verket «Columna Transatlantica». Verket handler om kommunikasjon, både med historien og den kulturelle veven som finnes mellom alle land.
Verket består av 40 marmorelementer plassert i en buktende og brutt linje på holmene ytterst ute ved sjøen. Elementene har «strandet» og man finner dem i en dam, i sprekker og kløfter i svabergene ute mot havet.
Game of Life (2012–2020)
Sammen med Sigurd Tenningen kuraterte Jan Freuchen fire utstillinger vist i Kristiansand Kunsthall i perioden 2012–2019 med henholdsvis titlene Game Of Life: Etter rutenettet (september–oktober 2012) , Game Of Life II: Knust i offentlig rom (oktober-desember 2014) Game of Life III: Juliusvariasjonene (juni-august 2016) og Game of Life IV: Prospektkabinettet (januar–mars 2019).
Utstillingene tok for seg ulike aspekter ved Kristiansands historie fra bybrannen i 1892 til Kunstsiloen og satte dette inn i en sammenheng med kunsten på den ene side og fornøyelsesindustrien på den andre. Serien undersøkte hvordan rutenettet fungerer som strukturerende prinsipp i moderne by- planlegging og billedkunst (GOL: Etter rutenettet), hvordan billedstrid og vandalisme har vært og stadig vekk er en sentral del av kunst-offentligheten (GOL II: Knust i offentlig rom), hvordan kunsten inngår i et produktivt samspill med pedagogikken og de ulike teknikkene for menneskedannelse (GOL III: Juliusvariasjonene), og til sist hvordan kunsten er blitt et kraftfullt spekulasjonsobjekt i arbeidet med byens fremtidige utforming (GOL IV: Prospektkabinettet).
Hver utstilling ble ledsaget av en egen publikasjon, og i 2020 kom boken Jan Freuchen & Sigurd Tenningen: Game of Life: Feltkommentar (Lord Jim Publishing) der utstillingene analyseres i en utvikling hvor kunsten er gått fra å være en ekstravagant syssel for de få til å bli en integrert del av pedagogikken, terapien, byutviklingen og opplevelsesøkonomien.
OSV. Oslo Samlede Verk (2019–2020)
Et prosjekt som er beslektet med Game of Life er ''OSV. Oslo Samlede Verk'' utviklet for Oslobiennalen. Prosjektet er utviklet av Freuchen i samarbeid med Sigurd Tenningen og Jonas Høgli Major og så nærmere på fenomener som bytutvikling, kunstsamling og kunst i offentlig rom. Prosjektet innebar en skulpturpaviljong på Økern i Oslo som gradvis utviklet seg og en serie publikasjoner under tittelen ''OSV. bibliotek''.
Paviljongen åpnet på Økern 25. mai 2019 med fem ulike skulpturer lånt fra Oslo kommunes kunstsamling: «Snegl» (1969) av Sivert Donali (1931–2010), «Il Porcellino» / Pietro Tacca (1577–1640), «Blå fugl – hommage à Tor Hoff» (u.d.) av Jørleif Uthaug (1911–1990), «Bird in Space (Erling Viksjø)» (2014) av Knut Henrik Henriksen (1970–) og «Rådyr med kalv» (1990) av Skule Waksvik (1927–2018). I oktober 2019 ble skulpturpaviljongen utvidet med material- og infrastruktur-elementer fra Oslo. Disee ble plassert og titulert som om det også var kunstverk og inkludetre blant annet Horisontal monolitt (fragment) (2019) som består av kantstein, populært kalt Oslostein i granitt, og Ormehull (2019) som er et fragment av avløpsrøret Midgardsormen i betong. I september 2020 kom et nytt skulpturlement til: Tverrsum (2020) laget i betong, bronse og med integrert lydavspilling komponert av Jan Martin Smørdal.
Ved åpningen av paviljongen publiserte kunstnerne to utgivelser, ''OSV. bibliotek #1: Samling og OSV. bibliotek #3: Zoosiologi, i oktober 2019 publiserte de OSV. bibliotek #8: Bærekraft og sirkulasjon og i september 2020 kom OSV. bibliotek #13: Den horisontale monolitt (Wedekinds oppdagelser).'' Freuchen, Høgli Major og Tenningen beskriver prosjektets publikasjon-serie slik: "Publikasjonene utgjør til sammen en fullstendig beskrivelse av kunstverkene i Oslos offentlige rom, mens paviljongen kan betraktes som et omskiftelig Storting eller Panteon, der det til enhver tid befinner seg en fortettet del – en forsamling – av Oslos samlede verker."
VG-lista
Digitalt salg og strømmetall
Utover i 2000-årene ble digitalt singelsalg inkludert i singellisten. Frem til 2011 inkluderte albumlisten bare fysisk solgt musikk, men fra februar 2011 begynte listene også å omfatte digitalt salg gjennom iTunes.
Topplista
Topplista er en hitliste som omfatter VG-listas album- og singelliste. I tillegg har Topplista en egen liste over de 40 mest spilte låtene på norsk radio den siste uken. Frem til høsten 2020 hadde Topplista også hitlister over vinylsalg og norske singler.
TV-progammet VG-lista topp 20 (1995–2007)
Fra 2. februar 1995 ble singellisten også presentert i TV-programmet Topp 20 på NRK Fjernsynet. I april 1996 endret programmet navn til VG-lista Topp 20, mens NRK Fjernsynet hadde blitt til NRK1. I starten gikk programmet hver torsdag, men fra 2000 ble sendetiden utvidet til to ganger i uken, torsdager og fredager. Etter hvert ble programmet sendt på NRK1, med en parallell sending på søsterkanalen NRK TO, der seerne kunne delta i chatten og komme med innspill til programmet. Sendingene gikk da hver fredag fra klokken 16 til 18.
Da NRK3 startet sendinger i september 2007, ble VG-lista Topp 20 flyttet til den nye kanalen med sendinger hver torsdag klokken 20, med reprise fredag klokken 16 på NRK1. TV-sendingen ble lagt ned i desember 2007 og i stedet flyttet til radio.
Oversikt over programledere for VG-lista topp 20: Bak programmet sto blant andre Nicolai Sørensen, Anja Viuf og Erik Meyn.
Radioprogrammet VG-lista topp 20 / topp 40 (2007–2020)
VG-lista topp 20 / topp 40 var et norsk radioprogram som gikk på NRK Radio fra 2007 til 2020. Programmet var delt i to, der den ene sendingen, Topp 20, spilte musikk fra ukens 20 mest populære låter i Norge, mens den andre sendingen, Topp 40, konsentrerte seg om ukens 40 mest populære album i Norge. Begge delprogrammene gikk ukentlig, men på ulike dager og på ulike kanaler.
VG-lista topp 20 ble sendt på lørdager på NRK mP3 fra klokken 12 til 14, med reprise på søndager på samme tidspunkt og i NRK P3 samme dag fra klokken 22 til 24. VG-lista topp 40 ble frem til 2015 sendt på søndager fra klokken 22 til 24 på NRK P3. Den 22. april 2016 ble programmet første gang sendt på NRK P1, hvor det gikk fra klokken 18.30 til 21. Da Her og nå sluttet med fredagssendinger, ble sendetidspunktet flyttet til klokken 19 til 22. Programmet ble også sendt i reprise natt til søndag fra klokken 2 til 5. Siste sending av VG-lista topp 20 gikk på NRK mP3 29. februar 2020, hvor Kristian Trysil var programleder i den siste tiden.
Britt Kristoffersen
Britt Helen Kristoffersen Løksa (født i 1981) er en norsk lokalpolitiker fra Leirvåg i Hamarøy som representerer Senterpartiet. Kristoffersen ble i 2019 valgt til ordfører i Hamarøy. Hun ble den første ordføreren i kommunen etter sammenslåingen med Tysfjords sørside.
VG-lista
Radioprogrammet Topplista (2020–)
Fra 17. april ble VG-lista topp 40 omprofilert til Topplista. Formatet og sendetiden av programmet var det samme, unntatt en periode høsten 2021, da programmet gikk fra 21 til 24. Eirik Kjos var fast programleder fra 22. april 2016 (da programmet het VG-lista topp 40) til 13. januar 2023. Siden 20. januar 2023 har Eivind Motland og Ellen Flå vekslet på å lede programmet.
Programmet tar i utgangspunkt Topplista, og lister de 40 mest solgte albumene basert på fysiske salg, nedlasting og strømming, samt noen av de 40 mest populære singlene.
Konsert på Rådhusplassen og konsertturné
Fra sommeren 1998 arrangerte VG og NRK VG-lista Topp 20-konserter over hele landet. Konsertene har artister som har figurert på hitlistene den siste tiden og sendes direkte på VG Nett.
Den årlige konsertturneen innledes med en storstilt gratiskonsert på Rådhusplassen i Oslo. Konserten ble frem til og med 2022 overført direkte på NRK1 og har enkelte år trukket opptil 100,000 publikummere til plassen. NRK avsluttet samarbeidet i desember 2022, siden kringkasteren ønsket å fokusere på annet innhold som treffer yngre målgrupper over lengre perioder, og på grunn av budsjett for det påfølgende året. VG skal fortsatt arrangere konsertene, men da uten NRK.
Fjernsynsproduksjonen av VG-lista Rådhusplassen 2022 vant Gullruten 2023 i klassen beste regi flerkamera ved Nicolai Sørensen.
Cappelens upopulære skrifter
Cappelens upopulære skrifter er en norsk bokserie utgitt siden 1948. Første rekke i serien utkom fra 1948 til 1972, og serien ble gjenopptatt i 1991. Serien har særlig presentert kulturfilosofiske essays og har hatt som mål å presentere europeisk intellektuell debatt for norske lesere. Tilsammen har 150 titler utkommet i serien, som nå forvaltes av Cappelen Damm Akademisk.
Cappelens forlegger Henrik Groth tok initiativ til serien på slutten av 1940-tallet. Cappelens upopulære var relativt innflytelsesrik i offentlig debatt på 50- og 60-tallet og opplagene kunne nå opp i flere tusen eksemplar. Serien omfattet moderne kvalitetslitteratur, både skjønnlitteratur og sakprosatekster. I andre serie, er de fleste titlene oversatt fra tysk, fransk, italiensk eller russisk debattbøker på disse språkene er mindre tilgjengelig for norske lesere enn engelskspråklig litteratur.
Serien har beholdt Cappelen-navnet, selv om dette selskapet er fusjonert til Cappelen Damm. Omslagsdesign fra serie 2 er av Aud Gloppen.
Fra 2018 har det også blitt laget en podcastserie kalt Cappelens upopulære podcast.
Serie 1 (1948-1972)
At den siste boka i serien var Kulturindustri: opplysning som massebedrag, har blitt tolket som en protest fra redaktøren Per Glads side mot nedleggelsen.
Jim Gillespie (regissør)
Jim Gillespie er en skotsk regissør kjent for amerikanske filmer som Fryktens sommer, D-Tox og Venom. Han har også hatt regioppdrag på TV.
Gillespie ble født i Glasgow. Han startet karrieren som assistentregissør i 1980-årene.
Ola Klåpbakken
Ola Klåpbakken (født 23. desember 1961) er en norsk bueskytter fra Vinstra som representerer Laugen Bueskytterklubb.
Han har vunnet sju NM-gull og 16 NM-medaljer i perioden 2007–2022. Han vant kongepokalen i 2015 og 2017.
Han er gift med bueskytteren Nina Standerholen.
Liste over torg etter størrelse
Dette er ei liste over de ti største torga i verden, per desember 2019.
VM i sykkelcross 1986
VM i sykkelcross 1986 (verdensmesterskapet i sykkelcross) ble arrangert i Lembeek i Belgia i 1986.
Maren Hagfors Thoresen
Maren Hagfors Thoresen (født 13. januar 1995) er en norsk fotballspiller som spiller for Stabæk.
Hun startet å spille fotball i Lyn, og spilte i klubben i hele 19 år. Hun var med på Lyn sin reise fra 4. divisjon til Toppserien. Etter 2019-sesongen gikk hun til Stabæk.
Thoresen har landskamper for det norske J17-landslaget.
Adeliini
Adeliini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.
Utseende
Små til middelsstore, avlange, blanke, mørke skyggebiller. I motsetning til mange andre Lagriinae er de ikke påfallende hårete.
Levevis
Disse billene påtreffes gjerne krypende i vegetasjonen eller på bakken.
Utbredelse
Denne gruppen har et stort artsmangfold i Australia, det finnes også en del slekter i New Zealand, Ny-Caledonia og Chile.
Systematisk inndeling
Gruppen må ikke forveksles med Adelini, en gruppe av sommerfugler i familien svepemøll. Adeliini har også blitt brukt om en gruppe av veps i familien Braconidae, men bruken om billegruppen har prioritet.
SARS-pandemien 2002–2004
SARS-pandemien 2002–2004 var den første pandemien i det 21. århundre. Den var et utbrudd av det som før var et virus fenomen blant dyr. Det fikk navnet severe acute respiratory syndrome (SARS), forårsaket av severe acute respiratory syndrome coronavirus (SARS-CoV eller SARS-CoV-1). Det rammet over 8.000 mennesker fra 29 land og territorier, og førte til minst 774 døde verden over.
Smitteveien er dråpesmitte, det vil si at smitten skjer via små dråper som dannes når en smittet person hoster eller nyser. Det kreves ofte tett kontakt, som for eksempel blant husstandsmedlemmer, eller mellom pasient og helsepersonell.
Utbruddet ble først identifisert i Foshan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina i november 2002. Verdens Helseorganisasjon (WHO, World Health Organization ) ble varset om utbruddet i februar 2003, og sendte i mars 2003 ut en global alarm. Til å begynne med var årsaken til utbruddet ikke kjent, og noen medier rapporterte, feilaktig, at det muligens var et influensavirus som var på ferde Hoveddelen av utbruddet stod på i om lag åtte måneder, og Verdens Helseorganisasjon erklærte at SARS var blitt demmet opp for den 5. juli 2003. Det var imidlertid meldinger om en rekke SARS-tilfeller helt frem til mai 2004.
I desember 2019 ble SARS-CoV-2 oppdaget i Wuhan i provinsen Hunan i Kina. Dette var en nytt koronavirus som var nært beslektet med det som forårsaket SARS. Det nye koronaviruset forårsaker covid-19, en sykdom som spredte seg over hele verden og således ble en meget større pandemi - covid-19-pandemien - som tok livet av mange millioner mennesker.
Utbrudd i Kina
Det er fortsatt ingen absolutt sikkerhet om utgangspunktet for SARS-pandemien. WHO antar imidlertid at det brøt ut 16. november 2002. Den første personen som ble syk var en bonde fra byprefekturet Foshan i Guangdong-provinsen, hvis tilstand er blitt klassifisert som «atypisk lungebetennelse» av lokale leger. Andre kilder rapporterer at de tre første smittede var kokker som spesialiserte seg på vilt. Etterhvert som folk trengte helsehjelp, spredte smitten seg til leger og sykepleiere. Det er sikkert at en 33 år gammel kokk fra Shenzhen reiste til hjembyen Heyuan nordøst i Guangdong i slutten av november med symptomer på sykdom og ble behandlet på sykehuset der i begynnelsen av desember. Under oppholdet smittet han åtte klinikkansatte, inkludert ambulansesjåføren. Til tross for intensiv medisinsk behandling ble tilstanden hans verre, og det ble snart klart at han led av en ny sykdom. Han ble overført til et sykehus i Guangzhou, og i januar 2003 ble han overført til Sun Yat-Sen Memorial Hospital i Haizhu i samme by. Der smittet han 13 ansatte i løpet av svært kort tid. Blant dem var den 64 år gamle overlegen og lungespesialisten Liu Jianlun, som ble syk i midten av februar.
Den kinesiske regjering påla i mellomtiden restriksjoner på lokalpressen og sensurerte rapporter om sykdommen. Informasjon om infeksjonene nådde i utgangspunktet ikke utover Guangdongs grenser. I tillegg ble den nødvendige varslingen til WHO forsinket og en første offisiell rapport ble utsatt flere ganger.
Det var ikke før 10. februar 2003 at Kina informerte WHO om hendelsene og rapporterte om 305 infeksjoner, hvorav 105 av de smittende var helsepersonell, og fem dødsfall. Senere meldte de at utbruddet i Guangdong hadde nådd toppen i midten av februar 2003. Men dette var galt, for etterpå ble det meldt om 806 smittetilfeller og 34 døde.
«Superspreader»hendelsen i Hongkong
Den 21. februar reiste Liu Jianlun, fra staben på Sun Yat-sen-sykehuset fra Guangzhou med sin hustru for å være med på en familiebegivenhet i Hongkong. Der bodde han på et værelse i niende etasje på Hotel Metropole. I løpet av få timer smittet han tolv hotellgjester. Om morgenen 22. februar skjønte han at han var meget syk, og gikk til akuttmottaket på Kwong Wah Hospital for å søkebehandling. En triagesykepleier og lege så til ham uten noen vernetiltak,selv om det var blitt utsendt om en truende Severe Community-Acquired Pneumonia hvar blitt utstedt av Hongkongs sykehusembede. Etter at resultatet av röntgenundersøkelsen av Lius brystparti ble tilgjengelig, skjønte man alvoret, og personell iført fullt verneutstyr innla ham på isolat i intensivavdelingen. Den 4. mars døde han på Kwong Wah-sykehuset.
Blant de smittede på hotellet var det tre singaporere, to kanadiere, den amerikanske forretningsmannen Johnny Chen på gjennomreise til Hanoi, og en 26-årig kineser som besøkte en venn på hotellet. De internasjonale gjestene tok med seg viruset til andre land, og infiserte direkte eller indirekte om lag 350 personer. WHO beregnet at mer enn 4000 SARS-sykdomstilfeller verden over kunne spores tilbake til Liu Jianlun på Metropole Hotel. Bygningen fikk dermed betegnelsen «superspreader», og uttrykket fikk ben å gå på i mediene, særlig i boulevardpressen.
Den 1. mars ble den 26-årige Esther Mok, en annen Metropole-gjest, innlagt på Tan Tock Seng Hospital i Singapore. Hun overlevde, men en rekke av hennes familie og slekt døde.
SARS-pandemiens raske svekkelse
Sommeren 2003 gikk antallet nysmittede stadig mer tilbake. Den 23. juni strøk WHO Hongkong etter langvarig påtrykk fra byens myndigheter fra listen over infiserte områder - slik at det da bare gjenstod Toronto, Taiwan og Beijing på listen. Fire dager etter bekjentgjorde WHO at man holdt det for mulig at SARS ville være helt inndemmet innen tre uker. Det viste seg ikke å slå til hundre prosent, for da man den 5. juli fjernet Taiwan fra smittelisten var det der mer enn 200 SARS-pasienter. Men flere smittede ble det nesten ingen av i Taiwan etter dette.
I ukene som fulgte var det enkelttilfeller på Filippinene, som imidletid hver gang ble raskt erkjent, slik at det ikke kom til noen nye større utbrudd. De få siste smittetilfellene var i Kina og på Filippinene.
Etter lang ventetid da man så an situasjonen,og meget testing, erklærte WHO den 19. mai 2014 at pandemien var blitt nedkjempet, og dermed var over.
Årsaker til pandemiutbruddet
WHO så årsakene til den raske spredningen av den første epidemien og den påfølgende pandemien i den svært tette bosetningen Guangzhou og det omkringliggende Perleflodens delta i Sør-Kina. Tallrike ville og eksotiske dyr nytes som mat i regionen, som i utgangspunktet er populær blant turister for sine mange spesialitetsrestauranter. På dyrefarmer, dyremarkeder og på restauranter bor, arbeider og spiser beboerne i umiddelbar nærhet til dyr. Dyrene holdes i bur, selges og slaktes foran alle. Skrankene der det rå kjøttet og de slaktede dyrene selges er ofte bare noen få meter fra arbeidernes spisesteder. Ifølge WHO er disse forholdene – overbefolket og uhygieniske – en grobunn for at en infeksjon kan spre seg.
Det antas nå at SARS ble overført fra maskepalmemåren (Masked palm civet, paguma larvata). Ettersom dette dyret ikke kan påvises å være et kornavirusreservoar, antas det at selv de har blitt smittet, mest sannsynlig av flaggermus, muligens av arten rhinolophus affinis.
Frem til slutten av februar 2003 var for det meste medisinsk personell på sykehusene og deres familiemedlemmer som ble syke. Det antas at de ansatte, uvitende om farene ved den nye sykdommen, ikke hadde på seg åndedrettsmasker som kunne ha forhindret virusoverføring ved dråpesmitte. Siden det ikke var tilstrekkelig informasjon om behandlingen på det tidspunktet, brukte legene noen ganger også CPAP-forstøvere og andre oksygenpåføringsmetoder som kan være utrygge for andre som oppholder seg nær ved, noe som fremmet spredningen av viruset i lukkede rom eller blant ansatte. Endotrakeal intubasjon ble også brukt i alvorlige tilfeller.
Følger
I Europa var en vesentlig konsekvens av pandemien at det på et hastemøte med EU-landenes helseministre den 6. mai 2003 ble vedtatt å opprette et senter for sykdomsprevensjon. Knapt et år etter presenterte man i Solna ved Stockholm det nye senteret, European Centre for Disease Prevention and Control (ECDC).
I Folkerepublikken Kina fikk de mange SARS-smittede og -døde personlige konsekvenser for en del sentale personer. Den 20. april 2003 ble den kinesiske helseminister Zhang Wenkang og borgermesteren i Beijing Meng Xuenong fratatt sine embeder på grunn av sine hånderinger av SARS-risikoen og mangelfylle offentlighetsarbeid. Zhang ble erstattet med Wu Yi.
Ove Erdal
Ove Erdal (født 14. juni 1958) er en norsk bueskytter som representerer Laugen Bueskytterklubb.
Han har vunnet fire NM-gull og åtte NM-medaljer i perioden 2012–2019. Han vant kongepokalen i 2016.
Hasta la vista (Hurricane-sang)
«Hasta la vista» (spansk for på gjensyn) er en serbisk popsang fra 2020 som fremføres av den serbiske jentegruppen Hurricane. Sangen skulle ha vært Serbias bidrag i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland, men konkurransen ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien i Europa vinteren 2020. Sangen ble utgitt 7. februar 2020.
Om sangen
Sangen er komponert av Nemanja Antonić, mens Kosana Stojić og Sanja Vučić har skrevet teksten. Sangen har serbisk tekst, men tittelen er spansk, og det er enkelte engelske ord i teksten. «Hasta la vista» ble utgitt for nedlastning og strømming 7. februar 2020. En omarbeidet versjon av låten, samt en musikkvideo, ble utgitt 27. februar samme år.
6. februar 2020 ble Hurricane og «Hasta la vista» offentliggjort som en av 24 deltakere i sangkonkurransen Beovizija 2020. Sangkonkurransen arrangeres av kringkasteren Radio-televizija Srbije (RTS), og vinneren skulle representere Serbia i Eurovision Song Contest. «Hasta la vista» kvalifiserte seg fra semifinalen 29. februar 2020, og deltok i finalen dagen etter. Der vant sangen både jury- og telefonavstemningen og ble dermed Serbias bidrag i Eurovision Song Contest 2020.
Maiken Bjørndalen
Maiken Elise Bjørndalen (født 9. juli 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for Røa.
Hun spilte for Lørenskog og LSK Kvinner før hun signerte for Stabæk før 2020-sesongen. I januar 2023 signerte hun for Hønefoss.
Maren Hauge
Maren Eithun Hauge (født 25. juli 1994) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller fra Groruddalen i Oslo.
Hun spilte aldersbestemt fotball for Grorud IL og Lyn før hun i 2011 gikk til Linderud-Grei i Toppserien. Etter sin første sesong i Toppserien ble hun nominert til årets unge spiller sammen med Caroline Graham Hansen og Ada Hegerberg. Før 2012-sesongen gikk hun til Stabæk, der var hun med å bli Norgesmester i 2012.
Hun signerte for Vålerenga før 2013-sesongen. I 2018 nådde hun en milepæl med 100 kamper for Vålerenga. Etter å ha trent seg opp fra skadeproblemer ble hun lånt ut til sin tidligere klubb Stabæk, høsten 2019. Etter sesongen ble det klart at hun signerte permanent for Stabæk etter syv sesonger i Vålerenga.
Hauge la opp som fotballspiller etter 2022-sesongen, etter flere sesonger preget av skader. Hun gikk inn i en rolle som assistenttrener i Stabæk etter at hun la opp.
Ingvald Sørensen
Ingvald Sørensen (født i 1937) er en norsk lokalpolitiker fra Storjorda og bosatt på Oppeid i Hamarøy i Nordland, som representerer Arbeiderpartiet. Sørensen var Hamarøys 24. ordfører, og han hadde vervet i to perioder fra 1. januar 1984. Ingvald Sørensen vokste opp i Botn, ved Storjorda - i det daværende Tysfjord - og flyttet senere til Oppeid hvor han arbeidet som telekontrollør.
7. serierunde i Tippeligaen 1990
Kampfakta
<div id="Molde v Lillestrøm">
<div id="Start v Tromsø">
<div id="Vålerengen v Rosenborg">
VM i skiskyting 2023 – Sprint kvinner
7,5 km sprint for kvinner under VM i skiskyting 2023 ble arrangert 10. februar 2023.
Resultater
Rennet startet kl. 14:30.
Comcast
Comcast er et amerikansk selskap med virksomhet innen massemedia og kommunikasjon. Det har sin historie tilbake til 1963 da Ralph J. Roberts sammen med sine forretningspartnere kjøpte American Cable Systems i Mississippi for en halv million dollar. Selskapet ble registrert på nytt i Pennsylvania i 1969 under det nye navnet Comcast Corporation. Comcast eier blant annet NBCUniversal siden 2011.
Gustavo Gaviria
Gustavo de Jesús Gaviria Rivero (født 25. desember 1946 - død 11. august 1990) var en colombiansk narkotikahandler. Som fetter og høyre mann til Pablo Escobar kontrollerte Gaviria Medellín-kartellets økonomi og handelsruter. Han og Escobar hadde samarbeidet i deres kriminelle karriere siden begynnelsen av 1970-tallet.
Selv om han var eier av en formue som kan sammenlignes med Escobars og til og med hadde et militært apparat til tjeneste, var Gaviria ikke like kjent, fordi han holdt en lav profil.
Hendelsene som førte til hans død er uklare. Det blir spekulert i at han ble drept av Search Bloc, og hendelsen ble tildekket for å forhindre gjengjeldelse.
Per Ivar Pahlm
Per Ivar Pahlm (født 28. desember 1963) er en norsk bueskytter fra Vaksdal som representerer Bergen Bueskyttere.
Gustavo Gaviria
Gustavos død påvirket Escobar dypt, gitt deres dype personlige og profesjonelle forhold. Likevel deltok Escobar ikke i fetterens begravelse, men lyttet i stedet til begravelsesmessen via en radio som assistenten hans hadde koblet til presten.
Per Ivar Pahlm
Han har vunnet tre NM-gull og 11 NM-medaljer i perioden 2013–2022. Han vant VM-gull i 3D-skyting med langbue i 2015.
Gustavo Gaviria
Etter Gustavos død bestemte Escobar seg for å gi seg selv, men å bli på La Catedral, et eget fengsel, bevoktet av sine egne vakter. Siden Gustavo døde fire dager etter at president César Gaviria tiltrådte, trodde på det tidspunktet media og landet generelt at presidenten hadde begynt sin periode med en offensiv mot narkoterroristene. Gustavos død utløste en motoffensiv av Escobar som opprinnelig destabiliserte den nye presidentens administrasjon.
Yemane Tsegay
Yemane Tsegay Adhane (født 8. april 1985) er en etiopisk internasjonal langdistanseløper, som har spesialisert seg på maraton. Han fikk sølv på maraton i VM i friidrett 2015. Hans personlige rekord er på 2:04,48, som han løp på da han vant Rotterdam Marathon i 2012.
Han er gift med den etiopiske mellomdistanseløperen Abeba Aregawi.
Idrettskarrière
Tsegay begynte å konkurrere internasjonalt i 2008, og kom på 3.-plass i Casablanca Marathon dette året, med tiden 2:13,29. I desember vant han Macau Marathon, på tiden 2:15,06. 2009-sesongen åpnet med 2.-plass i Marrakech Marathon i januar, og i Paris International Marathon satte han personlig rekord på 2:06,30 og kom på 4.-plass. Han kvalifiserte seg til VM i friidrett 2009 i Berlin, der han kom på 4.-plass, kun 7 sekunder bak Tsegaye Kebede som tok VM-bronsen. To måneder senere satte han ny løyperekord i Gyeongju International Marathon (Dong-A Ilbo Marathon) i Sør-Korea, med tiden 2:08,52. Denne løyperekorden ble slått i 2012, av Wilson Loyanai.
Han satte personlig rekord på halvmaraton i Zayed International Half Marathon i Abu Dhabi i 2010, der han løp på 1:01,50. I mars vant han Lake Biwa Marathon, foran Tomoyuki Sato og Hendrick Ramaala. Der løp han på 2:09,34, og var hans fjerde maraton på rad under 2:10. I Praha Halvmarathon senket han sin personlige rekord til 1:01,37, til tross for vind og kjølig vær, og kom på 3.-plass. Han var favoritt i Praha Marathon i mai, men Eliud Kiptanui vant dette løpet. I september løp han Berlin Marathon, og kom på 4.-plass.
Han var igjen favoritt i Tokyo Marathon 2011, men løp på en relativt dårlig tid, på 2:11,49, og endte på 9.-plass. Han kom på 8.-plass i Praha Marathon og 3.-plass i JoongAng Seoul Marathon på tiden 2:10,47, i regnvær. I desember vant han Taipei Marathon 2011 med ny løyperekord på 2:10,24.