cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Varig gode
Et varig gode er et økonomisk gode som har en lang levetid og kan gi nytte over tid istedenfor å bli konsumert med en gang. Siden disse godene lever over en lengre periode så har konsumentene en lengre periode hvor godet kan kjøpes inn. Siden kjøp av slike goder kan utsettes over lengre perioder fører dette til at disse spesifikke godene har en mindre elastisitet i det lange løp og større elastisitet i det korte løp, i motsetning til ikke-varige goder.
No Time Wasted
No Time Wasted er et musikkalbum med Jim Stärk, utgitt i 2003.
Jahn Winge
Jahn Kåre Winge (født 1. april 1954 i Leksvik) er en norsk assurandør og politiker (H).
Han var medlem av Leksvik kommunestyre 1980–2015, medlem av formannskapet i flere perioder og var varaordfører 1999–2007 og 2011–2015. Han har vært leder i Leksvik Høyre og leder i Nord-Trøndelag Høyres finansutvalg. Winge var Høyres 1. kandidat ved fylkestingsvalget i Nord-Trøndelag i 2015, men trakk seg fra politiske verv uken etter valget.
Han har arbeidet i forsikringsbransjen siden tidlig i 1980-årene. Winge driver Uni Assuranse AS med kontorer i Trondheim og Leksvik, tilknyttet skadeforsikringsselskapet If. Han har tidligere drevet et lastebilfirma.
Tour of Beijing 2014
Tour of Beijing 2014 var den fjerde, og siste, utgaven av WorldTour-rittet Tour of Beijing. Etapperittet startet 10. oktober i Chongli i provinsen Hebei, og ble avsluttet 14. oktober, etter fem etapper, på Beijings nasjonalstadion, bedre kjent som «Fugleredet». Tour of Beijing 2014 var det 29. og siste rittet på UCIs WorldTour-kalender for 2014.
Allerede i forkant av rittet ble det besluttet at Tour of Beijing ville bli nedlagt etter 2014-utgaven.
Huset Tudor
Huset Tudor var et kongehus av walisisk og engelsk opphav, med monarker som regjerte over England i 118 år fra 1485 til 1603, da det ble etterfulgt av huset Stuart. Best kjent av Tudor-monarkene er Henrik VII, Henrik VIII og Elisabeth I. Dynastiet ble avsluttet da Elizabeth døde i 1603 uten tronarvinger. Gjennom hemmelige forhandlinger med sin fetter Jakob, konge av Skottland (hvis oldemor var en Tudor), sørget dronning Elizabeth for at huset Stuart etterfulgte på den engelske trone, noe som samtidig forente kongedømmene England og Skottland i en personalunion.
Dynastiet nedstammet fra slekten Tudor av Penmynydd på Angleseyog Katherine av Valois. Huset Tudor etterfulgte Huset Plantagenet som herskere over kongeriket England, og ble etterfulgt av huset Stuart. Den første Tudor-monark, Henrik VII av England, nedstammet gjennom sin mor fra en legitim slektsgren av det engelske kongelige huset Lancaster, et gren av Plantagenet. Tudor-familien kom til makten og begynte Tudor-perioden i kjølvannet av rosekrigene (1455–1487) mellom huset Lancaster og huset York, som etterlot huset Lancaster (som Tudorene var alliert med) utdødd i den mannlige slekslinjen.
Henrik VII lyktes i å presentere seg selv som en kandidat den engelske tronen ikke bare for tradisjonelle tilhengere av Lancaster, men også for misfornøyde tilhengere av deres rivaliserende Plantagenet-grenen i huset York, og han tok og beholdt tronen i retten av erobring. Etter sin seier i slaget ved Bosworth Field den 22. august 1485, forsterket han sin posisjon i 1486 ved å oppfylle sitt løfte fra 1483 om å gifte seg med Elizabeth av York, datter av Edvard IV, og dermed symbolsk forene de tidligere stridende fraksjonene Lancaster og York under nytt dynasti (representert av Tudorrosen). Ridgway, Claire (2020): «18 January – Henry VII and Elizabeth of York get married», The Tudor Society Tudorene utvidet sin makt utover det moderne England, og oppnådde den fulle foreningen av England og fyrstedømmet Wales i 1542 (juridisk med Laws in Wales Acts 1535–1542), og med suksess hevdet engelsk autoritet over kongeriket Irland (proklamert med Crown of Ireland Act 1542). Tudormonarkiet opprettholdt også det nominelle engelske kravet til kongeriket Frankrike; Selv om ingen av dem gjorde substans av det, utkjempet Henrik VIII kriger med Frankrike og prøvde å gjenvinne tittelen som konge av Frankrike. Etter ham mistet datteren Maria Tudor, dronning av Frankrike, kontrollen over alt territorium i Frankrike med Calais’ fall i 1558, den siste engelske besittelsen i Frankrike.
Totalt styrte Tudormonarkene deres domener i litt over et århundre. Henrik VIII av EnglandHenrik VIII (regjerte 1509–1547) var den eneste sønnen til Henrik VII som levde til moden alder. Spørsmål rundt kongelig arv (som ekteskap og arverettigheter for kvinner) ble store politiske temaer under Tudortiden, og det samme gjorde den engelske reformasjonen i religion, og påvirket kronens framtid. Da Elizabeth I døde barnløs, etterfulgte det skotske huset Stuart som Englands kongefamilie gjennom kronenes union (to kongeriker under én konge) av 24. mars 1603. Den første Stuart som ble konge av England (regjerte 1603–1625), Jakob VI av Skottland og I av England, nedstammet fra Henrik VIIs datter Margaret Tudor, som i 1503 hadde giftet seg med kong Jakob IV av Skottland i samsvar med Traktaten om evig fred (Treaty of Perpetual Peace) i 1502, bindende ikke bare for de som signerte den, men også for deres etterkommere.
Legitime krav til tronen
Tudorene stammet fra kong Edvard III på Henrik VIIs mors side fra John Beaufort, 1. jarl av Somerset, et av barna til den engelske prinsen John av Gaunt fra 1300-tallet, den tredje overlevende sønnen til Edvard III. Beauforts mor var Gaunts mangeårige elskerinne Katherine Swynford.
Etterkommere av et uekte barn av engelske kongelige ville normalt ikke ha noe krav på tronen, selv om Gaunt og Swynford til slutt giftet seg i 1396, da John Beaufort var 25 år. Kirken erklærte deretter Beauforts legitime med tilbakevirkende kraft ved en pavelig bulle samme år, bekreftet av en lov av parlamentet i 1397. En påfølgende proklamasjon av John av Gaunts sønn kong Henrik IV med hans tidligere hustru Blanche av Lancaster, anerkjente også John Beauforts legitimitet, men erklærte hans slektslinje for uegnet til tronen.
Ikke desto mindre forble Beaufort-familien nært alliert med Gaunts etterkommere fra hans første ekteskap, huset Lancaster, under borgerkrigene kjent som rosekrigene. Å være etterkommer av Beauforts gjorde imidlertid ikke nødvendigvis at Henrik Tudor (Henrik VII) til arving til Englands trone, og heller ikke det faktum at farens mor, Katherine av Valois, hadde vært en dronning av England (selv om dette faktisk gjorde Henrik Tudor til sønn av kong Henrik VIs halvbror).
Det legitime kravet var fra Henrik Tudors hustru, Elizabeth av York, som datter til Edvard IV, og etterkommer av Lionel, hertug av Clarence, som var den andre sønnen til Edvard III, og også hans fjerde sønn, Edmund, hertug av York. Ettersom hun ikke hadde noen gjenlevende brødre, hadde Elizabeth det sterkeste kravet på kronen, men mens hun ble dronningekonsort, regjerte hun ikke som dronningregnant; for det siste forsøket en kvinne gjorde på å regjere i sin egen rett hadde resultert i katastrofe da mor til Henrik II av England, keiserinne Maud (også omtalt som Matilda), og onkel av Henrik II, kong Stefan av England, utkjempet en bitter borgerkrig om den engelske tronen på 1100-tallet.
Henrik Tudor hadde imidlertid noe som de andre ikke hadde. Han hadde en hær som beseiret den siste kongen av York, Rikard III av England, på slagmarken og hadde støtte fra mektige adelsmenn til å ta kronen i retten ved erobring. Måten som Rikard III selv hadde kommet på tronen viste seg å være kontroversiell, selv blant mektige yorkister.
Henrik Tudor, som Henrik VII, og hans sønn Henrik VIII med Elizabeth av York, eliminerte alle andre fordringshavere til tronen, blant annet hans kusines barn, Margaret Pole, 8. grevinne av Salisbury, og hennes familie. Bare Reginald Pole overlevde, men han var kardinal i den katolske kirken, og uten arvinger. Han ble senere erkebiskop av Canterbury under Henrik VIIIs katolske datter, Maria I.
Walisisk opphav
Den 1. november 1455 giftet John Beauforts barnebarn, Margaret Beaufort, grevinne av Richmond og Derby seg med Edmund Tudor, 1. jarl av Richmond, som var halvbror av Henrik VI. Det var hans faren, Owen Tudor (walisisk: Owain ap Maredudd ap Tudur ap Goronwy ap Tudur ap Goronwy ap Ednyfed Fychan), som forlot den walisiske patronymiske navnepraksisen og adopterte et fast etternavn. Da han gjorde det, valgte han ikke, slik vanlig skikken var, farens navn, Maredudd, men valgte isteden bestefarens, Tudur ap Goronwy.
Owen Tudor ble født i 1400 som sønn av Maredudd ap Tudur ap Goronwy og Margaret, datter av Dafydd Fychan. Han antas å stamme fra en framtredende walisisk familie, og det antas at Owens familie deltok i Glyndwr-opprøret, et av de siste store forsøkene på walisisk uavhengighet. Lite er kjent om det tidlige livet til Owen Tudor, og faktisk er en stor del av livet hans sterkt mytologisert.
Navnet Tudur ap Goronwy er noen ganger gjengitt som Tewdwr, den walisiske formen av Theodor, men moderne walisisk Tudur, gammelwalisisk Tutir er opprinnelig ikke en variant, men et annet og fullstendig ubeslektet navn, etymologisk identisk med galliske Toutorix, fra utkeltisk *toutā, «folk, stamme» og *rīxs, «konge» (sammenlign henholdsvis moderne walisisk tud, «territorium» og rhi, «konge»), tilsvarende germanske Teoderik.
Owen Tudor var en av livvaktene for enkedronningen Katherine av Valois, hvis ektemann, Henrik V, døde i 1422. Bevis tyder på at de to ble gift i hemmelighet i 1429. De to sønnene som ble født av ekteskapet, Edmund og Jasper, var blant de mest lojale støttespillerne til huset Lancaster i dets kamp mot huset York.
Henrik Tudor, den framtidige Henrik VII, tilbrakte barndommen på Raglan Castle, hjemmet til William Herbert, jarl av Pembroke, en ledende yorkist. Etter drapet på Henrik VI og hans sønn Edwards død i 1471, ble Henrik Tudor den personen som Lancaster-saken hvilte på. Bekymret for sin unge nevøs liv tok hans onkel Jasper Tudor sin nevø med til Bretagne for sikkerhets skyld.
Lady Margaret ble værende i England og giftet seg på nytt med Thomas Stanley, 1. jarl av Derby, og levde stille mens hun fremmet huset Lancasters (og hennes sønns) sak. Ved å utnytte den økende upopulariteten til Rikard III (konge av England fra 1483), var hun i stand til å inngå en allianse med misfornøyde yorkister til støtte for sønnen. To år etter at Rikard III ble kronet, seilte Henrik og Jasper fra munningen av Seinen til den walisiske havnen Milford Haven Waterway i Pembrokeshire. Rikard III hadde vært skeptisk til Derby og hans bror William Stanley, og en stund hadde fått ham fengslet, trengte han brødrenes støtte. I slaget ved Bosworth Field den 22. august 1485) var Rikard III avhengig av brødrenes tropper, men i det kritiske øyeblikk da Rikard III nærmet seg Henrik Tudor, skiftet de side. Rikard III hadde gått inn i kampen med en krone, og i henhold til den nær samtidige historikeren Polidoro Virgili, ble kronen plukket opp dra den falne Rikard III, den siste engelske kongen som døde på slagmarken, av Thomas Stanley og plasserte den på hodet til sin stesønn, noe som understreket den avgjørende rollen han hadde i å føre Henrik Tudor på tronen. Etter denne seieren utropte Henrik Tudor seg som konge: Henrik VII av England.
Huset Tudors monarker
De fem Tudor-monarkene var:
Merci, Chérie
«Merci, Chérie» (norsk oversettelse: takk, kjære) er en østerriksk slagerballade som vant Eurovision Song Contest 1966 for Østerrike. Sangen ble komponert og fremført av Udo Jürgens, mens teksten ble skrevet av Jürgens sammen med Thomas Hörbiger. Tross den franske tittelen er teksten ellers på tysk. «Merci, Chérie» var Østerrikes første seier i konkurransen, og den var landets eneste inntil Conchita Wurst vant med «Rise Like a Phoenix» 48 år senere.
Eurovision Song Contest
Den østerrikske kringkasteren ORF ga Jürgens igjen oppdraget med å representere landet i Eurovision Song Contest. Dette var tredje året på rad at han stilte i konkurransen, og denne gang med sin egenskrevne ballade «Merci, Chérie».
I finalen i Luxembourg 5. mars var den østerrikske sangen det niende bidraget ut på scenen av 18 deltakere. I avstemningen tok «Merci, Chérie» en tidlig ledelse og vant til slutt klart med 31 poeng – nesten dobbelt så mange poeng som Sverige på andreplass og Norge på tredjeplass. «Merci, Chérie» fikk ingen poeng fra de nordiske landene, men hentet inn høye poeng fra Sør-Europa og de fransktalende landene.
Teksten
Sangen er en kjærlighetsballade der sangeren – mens han forlater sin kjæreste – takker henne for gode timer og positive minner.
1225 Ariane
1225 Ariane er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaget 23. april 1930 av Hendrik van Gent ved Union Observatory i Johannesburg.
Merci, Chérie
Teksten
Udo Jürgens, Hans Hammerschmid und sein Orchester, spilte inn sangen. Den ble utgitt i Vest-Tyskland på singlene Vogue Schallplatten DV 14457 (mono) og på Vogue Schallplatten DVS 14457 (stereo).
Engelskspråklige versjoner (i utvalg)
Baker Cavendish har skrevet en engelsk tekst. Den engelske tittelen er «Merci Cherie». En versjon med britiske Vince Hill ble utgitt på singelen Columbia DB 6924. Sangen ble arrangert og dirigert av Johnny Anthey. Vince Hills versjon kom på den britiske singellisten 4. juni 1966 og lå der i seks uker med nummer 36 som høyeste plassering.
En versjon med Matt Monro ble utgitt i USA på singelen Capitol 5669 i 1966. Arrangør var Sid Feller.
Norsk versjon
C. C. Bøyesen har skrevet en norsk tekst. Hans norske tittel er «Merci Cherie».
Jim Stärk (album)
Jim Stärk er et musikkalbum med Jim Stärk, utgitt i 2005.
Rhythmbox
Rhythmbox er en lydavspiller som kan spille av og organisere musikk. Opprinnelig inspirert av Apples iTunes. Rhythmbox er fri programvare, som er laget for å fungere godt på GNOME-skrivebordet og bruker GStreamer-rammeverket. Det er for tiden under aktiv utvikling.
Funksjoner
Rhythmbox tilbyr et økende antall funksjoner, inkludert:
Musikkavspilling
Musikkavspilling av en bredt spekter av musikkformater. De oftest avspilte musikkfilene blir lagret lokalt på maskinen i «biblioteket». Rhythmbox støtter avspilling av blant annet Internet radio og podcast. Replay Gain-standarden er støttet.
Søk og sortering av musikk i biblioteket er støttet. Spillelister kan lages for å gruppere og sortere musikk. Brukere kan også lage «smarte spillelister», som oppdateres automatisk basert på gitte søkekriterier, istedenfor en tilfeldig liste med lydspor. Musikk kan spilles av i stokkemodus (engelsk: shuffle mode) eller gjentagelsesmodus.
Det er mulig å gi spor karakterer, som benyttes av programmet stokkefunksjon for å spille av høyt rangerte spor oftere. Valgfri automatisk karaktergivning basert på hvor ofte et spor spilles, er støttet.
Lyd-CD-brenning
Siden 0.9 versjonen har Rhythmbox kunnet lage lyd-CD-er fra spillelister.
Album-bildevisning
Siden 0.9.5 versjonen har Rhythmbox kunnet vise albumbilder fra det albumet som spilles i øyeblikket.
Vise sang-teksten
Siden 0.9.5 versjonen har Rhythmbox kunnet skaffe og vise teksten til den sangen som spilles i øyeblikket (så fremt den finnes i en tekstdatabase, slik som leoslyrics).
Integrering
Rhythmbox er integrert med et antall eksterne programmer, tjenester og enheter, inkludert:
Den russiske borgerkrigen
Den russiske borgerkrigen ble utkjempet i perioden 1918–1922 mellom kommunistene (de røde) som hadde grepet makten i Russland gjennom oktoberrevolusjonen i 1917, og deres motstandere (den hvite armé). Selv om de hvite fikk støtte fra utenlandske makter, endte krigen med seier for de røde, noe som la grunnlag for dannelsen av Sovjetunionen i 1922.
De røde
De røde var de kommunistiske sentralstyrte militærstyrkene ledet av Vladimir Lenin. I løpet av den russiske borgerkrigen utkjempet de mange slag mot de hvite, som i stor grad bestod av sosialdemokrater og tilhengere av det tidligere tsarveldet. De røde kom seirende ut av borgerkrigen i 1922 og etablerte samme året Sovjetunionen, som skulle bestå helt til sin oppløsning i 1991.
De hvite
De hvite hadde i motsetning til de røde ingen sentral ledelse, noe som gjorde dem militært sett svakere. Grunnen til dette var at det eneste de hvite hadde til felles var at de var anti-bolsjeviker, der det fantes alt fra sosialdemokrater til gamle tsartilhengere og ikke-russiske nasjonalister som ønsket løsrivelse fra Russland. De hvite sloss også innbyrdes.
Første periode
Første periode av borgerkrigen varte fra revolusjonen fram til våpenstillstanden. Konflikten ble innledet med at mange grupper og partier allerede fra først av ikke anerkjente de nye regjeringen og det oppstod lokale maktsentra - for eksempel tok general Aleksej Kaledin statsmakten i kosakkenes områder rundt Don. Freden i Brest-Litovsk førte til at den vestlige alliansen invaderte Russland, og at militærmakt ble satt inn mot bolsjevikregjeringen.
Mesteparten av stridighetene i den første perioden var sporadiske kamper, og involverte da bare mindre grupper, noe som innebar mange skifter av krigsskueplass og strategi. Blant antagonistene var tsjekkerne, kjent som den tsjekkiske legion eller de hvite tsjekkere (Белочехи, Belotjechi), polakker og de probolsjevikiske latviske skyttere.
Lenin ble overrasket av krigsutbruddet og undervurderte til å begynne med sine motstanderes bredde og styrke.
Andre periode
Andre periode av krigen var dens nøkkeltidspunkt, og varte fra januar til november 1919. Til å begynne med avanserte de hvite arméene fra sør (under Denikin), fra øst (under Koltsjak) og fra nordvest (under Judenitj), og hadde fremgang. De klarte å trenge Den røde armé på alle fronter. Lev Trotskij reformerte Den røde armé, som presset tilbake Koltsjaks styrker i juni, og Denikins og Judenisjs i oktober. Stridsstyrken hos de hvite arméene var nesten helt tapt i midten av november. Hva som også spilte de røde i hendene, var at de hvite styrkenes ledere ikke var helt seg imellom om hvordan krigen skulle føres eller hvilke mål krigen hadde.
Tredje periode
Den siste perioden av krigen var beleiringen av de siste hvite troppene i Krim. Wrangel hadde samlet restene av Denikins arméer og de hadde befestet seg på Krim. De holdt disse stillinger til Den røde armé kom tilbake fra Polen, der de hadde utkjempet den polsk-sovjetiske krig fra 1919 eller tidligere. Da Den røde armés fulle styrke ble rettet mot de hvite ble de snart overveldende, og de siste troppene ble evakuert til Konstantinopel i november 1920.
Kommunistene sto således til slutt igjen som seierherrer i Russland, men selv om de foruten det egentlige Russland og Sibir også klarte å vinne tilbake kontrollen over såvel Sentral-Asia, Ukraina og Transkaukasus, ble de nødt til å akseptere at Russlands grenser var blitt skjøvet tilbake sammenlignet med tsarens velde: Finland, Estland, Latvia, Litauen og Polen var blitt selvstendige og Romania hadde vunnet en del tidligere russisk territorium. Den nye sovjetstaten sto også lenge isolert i den internasjonale politikk.
Teobromin
Teobromin (C7H8O2N4) er et alkaloid som blant annet finnes naturlig i kakaobønner. Stoffet er et xantin, sammen med for eksempel koffein og teofyllin. Teobromin stimulerer sentralnervesystemet gjennom å frigjøre adrenalin.
Teobromin og dyr
Teobromin brytes ned i hunder og katters fordøyelsessystem langt saktere enn hos mennesker, og kan lede til forgiftninger. Spesielt hunder er utsatt, siden de ofte liker søt mat som sjokolade. Teobrombin metaboliserer i leveren, og resirkuleres deretter i det enterohepatiske kretsløpet. Halveringstiden til teobromin i en hund er om lag 17,5 timer.
Midt i smørøyet
Midt i smørøyet er et norsk barne- og ungdomsprogram som gikk på NRK Fjernsynet/NRK1 lørdager fra 1988 til 1998. Programmet ble også kjent for seriene Borgen skole (som ble sendt i flere omganger tidlig fra 1988–91) og Asylet. Programmet var rettet mot barn fra 10 til 14 år.
Midt i smørøyet fikk prisen for beste barneprogram under Gullruten 1998.
Serien etterfulgte Blikkbåx og ble etterfulgt av Smørøyet.
Fylkesvei 556
Fylkesvei 556 går mellom Fjøsanger og Dolvikflaten i Bergen.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Frem til 2019 fortsatte veien fra Dolvikflaten til Birkelandskrysset, denne strekningen har blitt del av fylkesvei 557.
Stian Fjelldal
Stian Fjelldal (født 29. januar 1977) er en norsk musiker, sanger, produsent og låtskriver fra Lyngdal i Vest-Agder. Han ga i 2010 ut singlene «Håbløs» og «Sånn går nå dagan». «Håbløs» ble listet på NRK P3 og NRK P1. I 2011 ga han ut to nye singler, «Dilter» og «Plutselig uendelig». Hans debutalbum «En altfor vakker park» kom den 9. september 2011 på Warner Music Norway. Sangen «Æ vil heim» ble A-listet på NRK P1 høsten 2011. I 2012 slapp han singelen «Endested» i forbindelse med NRK P1s «Postkort 2012 - Sangen om Norge».
Charcotøya
Charcotøya (engelsk: Charcot Island) er en øy som ligger langt sør på Antarktishalvøyas vestkyst. Den er om lag 50 kilometer lang og 40 kilometer bred og ligger 90 kilometer vest for Aleksanderøya, som den er separert fra av Wilkins Sound og Wilkins isbrem. Hele øya er permanent dekket av is, med unntak av noen markante fjell på nordsiden.
Historie
Nordsiden av Charcotøya ble oppdaget 11. januar 1910 av Jean-Baptiste Charcot på hans andre antarktisekspedisjon. Han navnga den Charcot Land etter sin far, den berømte nevrologen Jean-Martin Charcot, og i uvitenhet om at det faktisk var en øy. Det ble først stadfestet da Hubert Wilkins overfløy området 29. desember 1929.
Under United States Antarctic Service (USAS) Expedition (1939–1941) ble det planlagt å etablere East base på Aleksanderøya eller Charcotøya. Isforholdene umuliggjorde imidlertid disse alternativene, og basen ble satt opp på Stonington Island i Marguerite Bay lenger nord. De første flyfotografiene av øya ble tatt under Operasjon Highjump i februar 1947, og det ble samtidig gjort et mislykket forsøk på å nå øya med båt. Den første ilandstigningen ble foretatt 23. desember 1947, da et fly landet på øya i forbindelse med Rønne-ekspedisjonen.
Flaggermus
Flaggermus (Chiroptera) er en orden som består av forholdsvis små, flygedyktige pattedyr som lever i kolonier. Dette er de eneste pattedyrene som kan fly aktivt ved å slå med vingene, som er hudkledde, ved hjelp av muskelkraft. Noen andre pattedyr kan glidefly, som for eksempel skjermflygere (Cynocephalidae). Et annet særpreg for flaggermus er at artene henger etter tærne, med hodet ned, når de hviler. Flaggermusenes søstergruppe er Zooamata.
Charcotøya
Historie
Øya ble kartlagt av Falkland Islands Dependecies Survey i 1959, basert på flyfotografier. Den første landundersøkelsen ble utført i 1982 av en chilensk ekspedisjon, som også etablerte en midlertidig flystripe og forskningsstasjon.
Flaggermus
Taksonomi
Flaggermus (Chiroptera) er ei monofyletisk gruppe. Det er beskrevet omkring 1,000 arter, men man regner med at det faktiske antallet utgjør 1,462 arter. Dette gjør flaggermusene til den nest mest artsrike pattedyrordenen, etter gnagere (Rodentia). Cirka 30 prosent av alle jordens 4,700 pattedyrarter er flaggermus.
Gammel inndeling
Chiroptera har til nå vært delt inn i to underordener, basert på morfologi og atferd; Microchiroptera (småflaggermus) og Megachiroptera (flygehunder). Det finnes omkring 20 familier. Megachiroptera inneholder kun én familie, Pteropodidae, som primært ernærer seg av frukt, nektar og pollen, som de lukter seg frem til. De øvrige artene er samlet i Microchiroptera og lever i hovedsak av insekter.
Ny inndeling
Nye molekylære beviser antyder nå at den tidligere inndelingen trolig er feil. Megachiroptera (Pteropodidae) og fem andre familier (Rhinopomatidae, Rhinolophidae, Hipposideridae, Craseonycteridae, og Megadermatidae), som tidligere ble definert til Microchiroptera, har blitt forslått inkludert i en ny underorden kalt Yinpterochiroptera. Resterende familier i Microchiroptera plasseres i en ny underorden kalt Yangochiroptera. Lei & Dong (2016) hevder videre at de to underordenene trolig separerte for omkring 63 millioner år siden.
Beskrivelse
Flaggermus har et meget karakteristisk utseende, og det er sjelden fare for forveksling med andre dyr. Til gjengjeld er mange av artene særdeles like, og artsbestemmelse kan være svært vanskelig.
Flaggermus er stort sett enten små muselignende eller hundelignende pattedyr med pelskledt kropp. Flygehuden på vingene mangler stort sett hår. Vingene består av et dobbelt hudlag som er spent mellom kroppen og fire av fingrene, som er sterkt forlenget i forhold til andre pattedyr. Den første fingeren («tommelen») er formet som en klo. Mellom hudlagene går det nerver og blodårer. Vingespennet varierer mye fra art til art, fra 15 cm til 1,5 meter. På bakbeina har flaggermus fem klør, som den henger etter når den hviler. Den har også flygehud mellom bakbeina og halen. Flaggermus har skarpe tenner og kan spise opp mot 3000 insekter i løpet av en natt.
I Norge er det registrert tretten arter som alle tilhører glattnesefamilienene (Vespertilionidae) og hører hjemme blant småflaggermusene. Norske og europeiske arter lever av insekter.
Atferd
Småflaggermus orienterer seg med ekkolokalisering og er helst nattaktive, flygehunder har imidlertid godt syn. Bare unntaksvis kan man se flaggermus fly på dagtid. Om dagen gjemmer de seg vekk i sprekker, grotter samt huler, selv om noen arter også er dagaktive. Dette er helst tropiske arter. Flaggermus hviler hengende etter bakbeina, med hodet vendt nedover. Dette gjør at de kjapt kan komme på vingene.
Flygedyktighet
Fingrene til flaggermus er tynne og sterke, og forbundet med hverandre med tynn hud. Mellom den femte fingeren, kroppen og beinene er det også tynn hud. Alle våre hjemlige flaggermus har flygehud mellom beina og halen. Flaggermus som sitter på bakken, kan lette uten først å klatre opp til et startspunkt. Den spenner fra med vinger og bein. Flaggermusen kan ikke gli på stive vinger, slik fuglene kan, men må slå kontinuerlig med vingene for å beholde oppdriften. Mange arter kan ryttle, altså ha en stasjonær flukt i forhold til bakken.
Dvale
Fordi europeiske flaggermus lever av insekter, får de vanskeligheter når vinteren kommer og insektene forsvinner. Derfor går de i dvale. Når de går i dvale, synker pulsen fra omkring 500 slag i minuttet til 4 slag i minuttet. Ved normal aktivitet har flaggermusen en kroppstemperatur opp mot 40 grader Celsius, men når de går i dvale synker temperaturen til nærmere 0 grader. Da må de tære på det oppsparte fettlaget. De kan miste opptil en tredel av den vekten de hadde før dvalen. Derfor er det viktig at de får i seg nok næring i sommerhalvåret. Dvalen varer i cirka 6–7 måneder. De som går først i dvale er oftest de eldre hunnene, så de voksne hannene, og deretter årets unger. Ungene kommer tilslutt fordi de ikke har rukket å vokse seg ferdig og må legge på seg mer.
Navigering
Flaggermus er helst nattaktive og de fleste artene orienterer seg med ekkolokalisering (også kalt biosonar), på linje med tannhvaler. Noen nektardrikkende flaggermus kan også se UV-lys om natten. Denne egenskapen brukes blant annet til å finne blomster med.
Kvintin
Kvintin er en gammel norsk måleenhet for vekt.
Flaggermus
Navigering
Når flaggermusen flyr sender den ut høyfrekvente lyder (ultralyd) som kalles sonarskrik eller orienteringsskrik. Lyden støtes ut med vingeslagene, så man kan hevde at små flaggermus, som må slå ofte med vingene, sender ut tettere med skrik enn store flaggermus. Ulike arter bruker også ulike orienteringsskrik, tilpasset sitt miljø. Når lyden reflekteres, danner flaggermusen et bilde ved hjelp av ekkosignalene. Orienteringsskrikene ligger i området 20–100 kHz, noe som er mer høyfrekvent enn hva mennesker kan oppfatte. De minste artene har de mest frekvente skrikene. Eksempelvis har dvergflaggermus et orienteringsskrik på ca. 55 kHz, mens den større trollflaggermusens skrik ligger på ca. 38 kHz. Flaggermus kan imidlertid i en viss grad endre på (tilpasse) skrikene sine, for eksempel gjennom å gjøre de mer høyfrekvente når den må navigere i vanskelig terreng (eksempelvis i skog), og mer lavfrekvente i lett terreng (eksempelvis over vann). Under søk sender flaggermusen ut orienteringsskrikene i forskjellige retninger ved å vri på hodet, som regel gjennom nesen eller munnen.
Knutepunktfestival
Knutepunktfestival var betegnelsen på en ledende festival innen sitt område i Norge. Knutepunktstatusen gav garanti for statlige overføringer til festivalen over statsbudsjettet. Det var forutsatt at knutepunktfestivalene hjalp mindre festivaler innen deres knutepunktområde med erfaring fra festivaldrift. Ordningen opphørte etter 2015.
Flaggermus
Levealder
Generelt lever store dyr lenger enn små, men flaggermus er svært langlivede i forhold til størrelsen. Skogflaggermus holder rekorden for langt liv for ville flaggermus – minst 41 år. 1 544 dyr av ukjent alder ble fanget i Sibir 1962, og minst 67 dyr - alle hanner - levde i ytterligere 20 år. Hunner må føde unger som er 25% av deres egen vekt og amme dem til de er omtrent fullvoksne, så de har større fysisk belastning. Mange flaggermusarter viser mye mindre skader på DNA på grunn av oksidering, enn for eksempel mus på samme størrelse. Mus og spissmus lever sjelden lenger enn 1–2 år.
Knutepunktfestival
Det var i 2015 16 festivaler som mottok tilskudd som knutepunktfestival:
Flaggermus
Levealder
En av årsakene til flaggermusenes lange høye levealder er at de får noen få, vanligvis bare en, unge om gangen. Til sammenlikning får mus og spissmus som gjerne får et titalls unger av gangen. Hunnflaggermusen er avhengig av å bære med seg den nyfødte, hvilket gjør at en høy reproduksjonsrate og kort levetid slik som hos andre små pattedyr er utelukket. Den relativt energifattige kosten og dvaleperiodene i kalde strøk bidrar også til livslengden.
Knutepunktfestival
Musikkfestivaler:
I tillegg var følgende festivaler knutepunktsinstitusjoner med fokus på andre kulturuttrykk:
Kvintin
Det gikk 4 kvintin på et lodd, og 16 lodd på en mark. En kvintin tilsvarer dermed ca. 4 gram. En kvintin kan videre deles inn i 4 ort.
Flaggermus
Habitat
De fleste artene holder seg bortgjemt i sprekker, grotter og små hulrom på dagtid, noe som gjør det vanskelig å studere artene. Flygehundene er derimot ofte aktive også på dagtid.
Arter i Norge
Det er registrert tretten arter med flaggermus i Norge, men det er usikkert om alle fortsatt finnes her. Flaggermus er automatisk fredet. Alle artene er insektetere og tilhører glattnesefamilien (Vespertilionidae), som er en av familiene i underordenen Yangochiroptera (Microchiroptera). De listes videre i henhold til sin inndeling i underfamilie, tribus og slekt ifølge Artsdatabanken. Status i Norge er i henhold til Norsk rødliste for arter.
Evolusjon
Flaggermus kan ha utviklet seg fra dyr med lignende bevegelsesmønster. Allerede for mer enn 50 millioner år siden levde flaggermus som nålevende arter. Disse utviklet seg trolig fra insektetere.
Inndeling
Inndelingen følger X. Zhou et al. (2011).
Waco
Waco er hovedstaden i McLennan County i Texas i USA. Ved folketelling i 2010 hadde byen et innbyggertall på 124 805.
Elven Brazos renner gjennom Waco.
Historie
Før de hvite slo seg ned, bodde en gruppe av indianerstammen wichita, bare kalt «waco» eller «hueco», i det som er dagens sentrum i Waco. Som så mange andre steder i Nord-Amerika, ble indianerne drevet ut av hvite kolonister etter trussel om maktbruk.
I 1845 ble Baylor University grunnlagt i Independence i Texas, hvilket gjør det til den eldste institusjonen for høyere utdanning i Texas. Universitetet flyttet til Waco i 1886 og ble slått sammen med Waco University.
I 1885 ble brusen Dr Pepper oppfunnet i en dagligvarehandel i Waco.
19. april 1993 endte en konflikt mellom føderale agenter og sekten Branch Davidians i en brann som ødela sektens anlegg på Mount Carmel utenfor Waco by. 75 personer gikk med i flammene.
Suite
Suite har flere betydninger:
Ten Songs and Hey Hey
Ten Songs and Hey Hey er et musikkalbum med Jim Stärk, utgitt i 2002. Dette er bandets debutalbum.
Vic Rattlehead
Vic Rattlehead er speed/thrash metal-bandet Megadeths offisielle maskot. Vic er et skjelett med en boltet fast metallplate foran øynene. I tillegg er kjeven spent sammen og ørene er sperret av store metallkapsler. Vic har vært med på coveret til alle Megadeth sine studioalbum, med unntak av Cryptic Writings, Youthanasia og Risk.
Sangen «The Skull Beneath the Skin» fra Killing is My Business... And Business is Good! beskriver Vic Rattlehead slik:
I januar 2006 bestemte Dave Mustaine seg for å pusse opp Vic Rattlehead og arrangerte en konkurranse på deviantART. I tillegg til æren ved å vinne designkonkurransen var det en elektrisk gitar til hver av de tre designene Dave Mustaine selv mente var best.
Vike sjø
Vike sjø (av norrønt vika sjóvar ) er en gammel norsk måleenhet for avstand på sjøen. Benevnelsen er også kjent som ukesjø og roskift.
Ifølge Alf Torps (1853–1916) og Hjalmar Falks (1859–1928) «Etymologisk ordbog over det norske og det danske sprog» (1903–1906) er uttrykket vike sjø det samme som et roskift (tidsenhet). Dette tilsvarer i dag en distanse på 6 nautiske mil eller 11 112 meter. Imidlertid ble den opprinnelige nautiske milen justert til nøyaktig 1 852 m i 1929. Før dette var den noe lengre og har også variert litt. En vike sjø tilsvarer altså ca. 2 timers roing med 3 knops fart. Det gikk 6 vike sjøer (ukesjøer eller roskift) på en dagsreise med robåt og 72 med seilskip.
Roskift
Det er kjent at et roskift på elver og innsjøer kan ha vært mer av en tidsenhet enn et lengdemål. Fra Telemark er det kjent at de store sjøene ble inndelt i roskift, for eksempel var den 3 mil lange strekningen fra Sjøbua i Gvarvelva (Årnesbukta) til Fjærekilen delt inn i 12 roskift, altså ca. 4 roskift (á ca. 2,5 km hver) per rast eller vike sjø. På 1800-tallet og tidligere var et roskift kjent som en fjerding (vei). Likeledes var strekningen fra Fjærestrand til Nesodden langs Norsjø inndelt i 12 roskift. Ved noen av roskiftene lå det gjestgiverier, slik at de reisende kunne overnatte. Navnet Roskifte er kjent fra både Kviteseid og Krødsherad.
Lodd
Lodd er en gammel måleenhet for vekt. Det gikk 16 lodd på en mark, og siden en mark var rundt en kvart kilo tilsvarte et lodd omkring 16 gram. Et lodd kunne igjen deles inn i 4 kvintin, hver på cirka 4 gram.
Lodd er således også opphavet for den generelle betydningen av ordet lodd som en ubestemt vekt (altså noe med høy massetetthet), kanskje brukt til å gi tyngde for noe som skal senkes i vann eller som pressmiddel på toppen av noe.
Lodd er også betegnelsen på referansemasser som brukes ved veiing med skålvekt eller kalibrering av fjærvekter. De finnes ofte i 1 – 2 – 2 – 5 (- 10 – 20 – 20 osv) serier.
Andre betydninger
Lodd kan være en bong, kvittering eller en lotteriseddel. I denne betydningen er også skjebne synonymt med lodd, særlig i poetisk bruk.
Økonomisk integrasjon
Økonomisk integrasjon vil på internasjonalt nivå si at stater inngår formelle avtaler om å samarbeide om løsningen av økonomiske oppgaver og utfordringer. Det er vanlig å skille mellom fire typer økonomisk integrasjon som er ordnet kumulativt, slik at for eksempel type tre inkluderer de samme elementene av samarbeid som type to, men har noe i tillegg. De fire typene er frihandelsområde, tollunion, fellesmarked og økonomisk union.
Se-ma-for
Se-ma-for er et polsk animasjonsstudio grunnlagt 1947 i Łódź. Det produserer hovedsakelig dokke- og tegneserieanimasjoner for barn og voksne.
Til animasjonsstudioets mest berømte produksjoner hører de Oscarbelønnede Tango samt Peter og ulven. Se-ma-for har blant annet produsert de kjente eventyrene Miś Uszatek, Przygody misia Colargola, Przygód kilka wróbla Ćwirka, Przygody kota Filemona og Zaczarowany ołówek.
Navnet er en forkortelse av Studio Małych Form Filmowych («De småe filmformers studio»).
Historie
Historien til Se-ma-for strekker seg tilbake til 1947, da studioets første dokkeanimasjon Za króla Krakusa av Zenon Wasilewski ble vist på kino. Se-ma-for har siden produsert over 1 400 filmer (derav om lag 800 dokkeanimasjoner), som har vunner over 300 priser og utmerkelser over hele verden, deriblant Oscar for Zbigniew Rybczyńskis film Tango.
Dinosaurer
Dinosaurer (Dinosauria) er en gruppe krypdyr som dominerte landjorden i de to mesozoiske periodene jura og kritt, fra omtrent 200 til 66 millioner år før vår tid. I trias, den første perioden av mesozoikum og da dinosaurene først oppstod, var det dyregruppen kalt Pseudosuchia som dominerte. Disse tilhørte samme slektslinje som krokodillene. Det var først etter at dinosaurene kom gjennom den mindre masseutryddelsen kalt Carnian-Norian-hendelsen for 228 millioner år siden, og deretter den større trias-jura-masseutryddelsen, at de ble de dominerende landdyr. Gruppen, som inkluderte de største landdyrene som noensinne har eksistert, ble med unntak av fuglene utryddet under den store kritt/tertiær-masseutdøingen.
Se-ma-for
Historie
Se-ma-for er først og fremst kjent som det første og eneste dokkeanimasjonsstudioet i Polen. Denne filmteknikken ble ikke bare brukt til barneserier, men også til auteurfilmer. De mest kjente er Schody av Stefan Schabenbeck, Worek av Tadeusz Wilkosz, Kwartecik av Edward Sturlis, D.I.M av Marek Skrobecki, Fantastyczny Sklep z kwiatami av Paweł Partyka samt Peter og ulven av Suzie Templeton. Sistnevnte har blant annet vunnet hovedprisen og publikumsprisen på den viktigste animasjonsfestivalen i Annecy i Frankrike, samt Oscar i kategorien for beste animerte kortfilm.
Dinosaurer
Til tross for navnet er ikke dinosaurene øgler, men en undergruppe av Archosauria (sammen med blant annet krokodiller og flygeøgler). Dinosaurene omfatter to undergrupper, og dagens fugler regnes for å være små dinosaurer og direkte etterkommere av kjøttetende theropoder. Betegnelsen dinosaurer har også vært brukt om andre utdødde krypdyr, som for eksempel svaneøgler og flygeøgler, men disse tilhører andre krypdyrgrupper.
Se-ma-for
Historie
Se-ma-for har også produsert filmer i et bredere stilistisk spekter: både eksperimentelle filmer, dokumentarer, og til og med fiksjonsfilmer.
Dinosaurer
Etymologi
Det vitenskapelige navnet Dinosauria kommer fra de to greske ordene deinos, som betyr «skrekkelig» eller «fryktelig», og sauros, som betyr «øgle».
Det norske navnet dinosaur er forbeholdt utdødde krypdyr. Også det vitenskapelige navnet «Dinosauria» ble opprinnelig definert slik i 1842 av Richard Owen og har stort sett vært brukt på denne måten siden.
Taksonomi
Selv om noen mener det er omstridt, regnes gjerne Nyasasaurus parringtoni, som levde for rundt 245 millioner år siden, som den første dinosauren på kloden vår. Hvis Nyasasaurus virkelig var en dinosaur, tyder beregningene på at den dukket opp for rundt 247 millioner år siden. Det er bare gjort funn av fossile benfragmenter, men disse har dinosaurlignede karakteristikker. Man regner med at de tidligste dinosaurene, som trolig ikke var mer enn cirka 1–2 meter lange, var altetere, basert på tannutrustningen.
Slektskapsforholdet mellom dinosaurer og fugler er i dag kjent i detalj takket være DNA-sekvensering og flere spektakulære fossilfunn der fjærdrakten til små rovdinosaurer er bevart. I linnéisk tradisjon vil man si at «dinosaurer har gitt opphav til fugler», i kladistisk tradisjon at «dinosaurer omfatter fugler». Begge deler er forsåvidt like riktig, og valget mellom dem er et spørsmål om semantikk, ikke om systematikk.
Utryddelsen
Det fantes mengder av dinosaurer på Jorden gjennom mye av trias og hele jura- og kritt-perioden, men en hypotese støttet av en lang rekke forskere hevder at alle døde brått ut over hele planeten etter nedslaget av en asteroide for omkring 66 millioner år siden, etter å ha dominert kloden i omkring 135 millioner år, lengre enn noen annen gruppe landlevende virveldyr. Man må imidlertid huske på at at mange grupper av dyr overlevde dette innslaget, og det reiser en del spørsmål rundt betydning av det for miljøet på kloden i tiden etter. Det har i så måte i årenes løp vært fremmet mange ulike hypoteser, men den mest populære går altså ut på at dinosaurene døde brått ut da en asteroide med en diameter på cirka 10–15 km kolliderte med kloden vår på Yucatánhalvøya, i det som nå er Chicxulub nær byen Progreso i Mexico.
Nå reiser ny forskning tvil om dette. En studie publisert i 2021 gir sterke beviser for at dinosaurenes utryddelse kan ha startet alt for 76 millioner år siden og ha vært en gradvis akselererende prosess fram til asteroidenedslaget, som utvilsomt ga dinosaurene det siste nådestøtet. Condamine, Guinot, Benton & Currie (2021) poengterer at det kun er en hypotese og at grunnlaget for den fortsatt er tynt, til tross for at mer enn 1,600 fossiler fra hele verden og 247 ulike arter av dinosaurer er med og danner grunnlaget for beregningene.
Studien danner grunnlag for å tro at gruppen med dinosaurer kanskje var mindre betydningsfull og tallrik enn tidligere antatt ved K-Pg-grensen. Mye tyder på at nedgangen i bestandene startet 10 millioner år tidligere enn antatt, og at den trolig hadde sammenheng med store samtidige miljømessige endringer på kloden vår. De fossile bevisene viser imidlertid ingen slik nedgang før K-Pg-grensen.
De kjøttetende og planteetende dinosaurfamiliene ble analysert separat, likeledes ble dinosaurer i den nye og gamle verden analysert separat, men resultatene viser i begge tilfeller det samme mønsteret av negative diversifiseringsrater (altså at arter dør ut mye raskere enn det dannes nye) gjennom minst 10 millioner år, selv om prosessen for kjøttetende dinosaurer set ut til å ha hatt en liten forsinkelse. Utryddelsesprosessen faller også sammen med en periode med langsiktige miljøendringer som resulterte i bemerkelsesverdig høye havnivåer, kjølende klima og spredning av nye naturtyper på land, samt massiv vulkansk aktivitet på slutten av krittiden. Condamine, Guinot, Benton & Currie (2021) konkluderer til slutt med at tapet av dinosaurarter kan forklares av den kombinerte effekten av interaksjon med store planteetere og et skifte i geografisk rikdomspartisjonering, som omstrukturerte trofiske nettverk og gjorde dinosaurer mer følsomme for miljøendringer i slutten av krittiden, som global nedkjøling av klimaet, og at det fatale asteroidenedslaget trolig bare framskyndet denne prosessen.
Asteroidenedslaget førte sannsynligvis til stor vulkansk aktivitet og enorme skogbranner. Aske fra disse hendelsene, sammen med støv fra sammenstøtet, mørkla jorden i mange år og førte til enorme ringvirkninger for klimaet i de påfølgende ti tusen årene, ifølge utregninger gjort etter analyser av heliumisotoper i sedimenter fra perioden. Et panel på 41 vitenskapsmenn konkluderte i 2010 med at et asteroidenedslag på Chicxulub er den beste forklaringsmodellen på den endelige masseutdøingen.
Det tynne sedimentlaget som oppsto som følge av asteroidenedslag danner et geologisk skille i tid kalt kritt-paleogen-grensen (K-Pg-grensen).
Fossilfunn
Forsteinede dinosaurbein må ha blitt funnet av mennesker i forhistorisk tid, og dette er kanskje opphavet til sagnene om drager. I Kina, der det har vært gjort mange fossilfunn av dinosaurer, brukes ordet «lūng» – drage om dinosaurer. Det første funnet av dinosaurbein i moderne tid ble gjort i Woodbury Creek i New Jersey i 1787, men ble ignorert av forskerne.
De første utgravde beina som ennå er bevarte, ble funnet i 1818 og finnes nå på Peabody Museum ved Yale University. Først på midten av det 19. århundret skjønte forskerne hvor gamle slike fossiler faktisk er, og innså hvor store noen av disse dyrene må ha vært. Dyrene fikk navnet dinosaurer, «skrekkøgler», og både navnet og størrelsen på fossilene satte fantasien i sving hos folk flest. Ikke minst ble det populært blant barn å lære om de store, fryktinngytende kjempene som levde for lenge siden.
I løpet av de siste hundre årene er det funnet fossiler fra flere hundre tusen arter av dinosaurer, men bare noen hundre av disse er grundig undersøkt; de andre har ikke engang fått navn.
Fossilfunn i Norge
Det er aldri gjort funn etter dinosaurer på fastlandet i Norge. Dette skyldes at alle bergartene her er eldre enn de eldste dinosaurene. Dinosaurer har trolig levd i Norge, men de avsetningene som er så unge at de kunne inneholde dinosaurfossiler er skuret bort av vann, vind og isbreer. I 2006 ble det imidlertid gjort et funn av dinosaur i en borebrønn (fra en borkjerne) på Snorrefeltet i Nordsjøen. Funnet ble gjort 2 259 meter under havbunnen (2 590 m under havoverflaten) og besto av et lite stykke av et leggbein eller et underarmsbein av dinosauren Plateosaurus (Saurischia). Det blir regnet å være cirka 200 millioner år gammelt.
På Svalbard er det gjort flere funn etter dinosaurer, blant annet ble det i 1960 oppdaget 13 fotspor i den 123 millioner år gamle sandsteinen på Festningen ved munningen av Grønfjorden. Disse fotsporene er antagelig etter en ukjent dinosaur, som trolig er nært beslektet med ornithopoder (Ornithopoda). I 1976 ble det også gjort funn etter dinosaur i Kvalvågen på østsiden av Svalbard. Funnet besto av flere fotspor, cirka 30 cm lange, av en mellomstor rovdinosaur. Nye fotspor av samme type som ble oppdaget i 1960 ble også funnet i en sprekk på Festningen mot slutten av 1990-tallet. Denne sprekken ble grundig kartlagt i 2002, og viste seg å inneholde 15 fotavtrykk.
Det er også gjort funn av svaneøgler (Plesiosauria) og fiskeøgler (Ichthyosauria) på Svalbard, men disse tilhører ikke dinosaurene, selv om de levde samtidig. Dette var krypdyr som levde i havet (marine reptiler).
Klassifisering
Dinosaurene var en svært variert gruppe av dyr. Noen var svært store, andre ganske små. De eldste dinosaurene var trolig tobeinte altetere, men kjøttetere og planteetere oppsto relativt tidlig i dinosaurenes evolusjon. Flere planteetende dinosaurer ble etter hvert helt eller delvis firbeinte og noen av dem ble enormt store. Det er funnet fossiler med delvis intakte skinn, som minner om krokodilleskinn, og noen av de mindre rovdinosaurene hadde fjær. Fuglene utviklet seg fra en av disse gruppene i jura.
Dinosauria deles tradisjonelt inn i de to ordenene Saurischia og Ornithischia. Navnene henspiller på et viktig skillene mellom disse to gruppene, nemlig forskjellen i hoftestrukturen. Medlemmene av Saurischia har såkalt «øgle-lignende hofter», mens Ornithischia har «fugle-lignende». Videre består Saurischia av to svært ulike grupper: Theropoda, tobeinte, hovedsakelig kjøttetende dinosaurer; og Sauropodomorpha, gigantiske planteetere.
Enkelte detaljer av dinosaurenes stamtre jobbes det fremdeles med. Men den følgende oversikten, som gjengir slektskapsforholdene mellom dinosaurer, fugler og noen andre krypdyr i hierarkisk skrivemåte, er rimelig godt akseptert:
Hierarkisk inndeling
Kanskje det mest omstridte temaet innenfor dinosaurenes systematikk er plasseringen av gruppene nærmest fuglene. En annen teori plasserer Oviraptosauria (av og til også Deinonychosauria) innenfor Avialae. Det vil i så fall bety at moderne fugler (Neoaves) er nærmere i slekt med Oviraptor enn Archaeopteryx.