cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vålerenga Fotball Damer i 2022
Vålerenga i 2022-sesongen
Vålerenga serieåpnet 21. mars, på hjemmebane mot Stabæk. Etter over 80 målløse minutter, sørget scoringer fra Olaug Tvedten og Elise Thorsnes for at VIF vant 2-0 og åpnet med seier. Vålerenga fortsatte den gode starten og sto med fem seiere av fem mulige før bortemøtet mot LSK Kvinner i slutten av april, der vant VIF hele 3-0 mot erkerivalen. Etter 6-0 seier hjemme mot Avaldsnes i den 7. serierunden overtok Vålerenga tabelltoppen, og sto med syv av syv mulige seiere. I den 8. serierunden kom den første virkelige testen da Vålerenga tok i mot Brann, som også hadde vunnet alle sine kamper. Etter at Janni Thomsen ga Vålerenga ledelsen, utlignet Brann et kvarter før slutt, og topplagene påførte hverandre sitt første poengtap.
I den 9. serierunden ble det en rekordseier for Vålerenga. Hjemmekampen mot Arna-Bjørnar endte med seier hele 9-1, ny målrekord i én kamp for Vålerenga i Toppserien. Janni Thomsen ble kåret til månedens spiller i Toppserien i mai, etter å blant annet ha bidratt med tre mål og to målgivende i løpet av måneden.
5. juni møttes Vålerenga og Brann igjen, i den 12. serierunden. Kampen satte ny publikumsrekord i Toppserien, med 10 582 tilskuere på Brann Stadion i Bergen. Brann vant kampen 1-0, og påførte Vålerenga sesongens første tap.
Fra 18. juni til 6. august tok Toppserien pause, grunnet EM i England. Vålerenga var representert med flere spillere i mesterskapet. Guro Pettersen og Thea Bjelde for Norge, Stine Ballisager Pedersen og Janni Thomsen for Danmark, og Ingibjörg Sigurðardóttir for Island.
2. august ble det kjent at Vålerenga forsterket laget, og hadde signert landslagsspiller Karina Sævik fra Avaldsnes.
Vålerenga hadde før den siste runden av grunnspillet muligheten til å ta andreplassen, men tap 1-3 mot Kolbotn gjorde at de endte på 3.-plass og tok med seg to poeng inn i sluttspillet. Brann fikk med seg seks poeng, mens Rosenborg fikk med seg fire poeng.
I forkant av at sluttspillet startet, gikk Vålerengas supporterklubb, Klanen, sammen med en rekke andre supportergrupper sammen om en uttalelse om at de ikke anerkjenner sluttspillet som en ekte seriekonkurranse. Dette begrunnet de med at sluttspillet blant annet strider mot seriens grunnprinsipp om at hver kamp teller like mye. Supportergrupperingene skrev i uttalelsen at laget som vinner grunnserien er det laget de anerkjenner som den ekte vinneren av Toppserien 2022. Supportergruppene uttalte at de ikke kom til å organisere noe under sluttspillet i Toppserien.
Vålerenga startet sluttspillet hjemme mot serieleder Brann, og det tok kun 21 sekunder før Janni Thomsen sendte VIF i ledelsen. Men Brann snudde kampen i 2. omgang og vant 2-1. I den andre kampen i sluttspillet vant Vålerenga svært komfortabelt 5-0 borte mot Stabæk, før det ventet dobbeltoppgjør mot Rosenborg. 2. oktober vant Vålerenga 2-0 mot Rosenborg hjemme på Intility Arena, i en kamp hvor Elise Thorsnes ble tomålsscorer og og passerte med det 200 mål i Toppserien. To uker senere møttes lagene igjen i Trondheim, hvor Vålerenga tok en imponerende seier 1-0 og tok grep om en av plassene som ga kvalifisering til Champions League. I den nest siste kampen i sluttspillet vartet VIF opp med nok en storseier over Stabæk, etter bunnsolide 6-0 sikret Vålerenga sølv i serien og dermed kvalifisering til Champions League i 2023. Vålerenga avsluttet sesongen med å spille 1-1 borte mot seriemester Brann, i en kamp som blant annet inneholdt ett rødt kort til hvert av lagene.
Vinter
Inn:
Ut:
Sommer
Inn:
Tabell - Grunnserien
{|
Damaster
Utseende
En ganske stor, avlang og langbeint, svart jordløper, gjerne med litt fiolett metallglans. Hode og pronotum er smale og langstrakte.
Levevis
Artene kan finnes mest i skog. De er forholdsvis trege, nattaktive, bakkelevende rovdyr.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Japan og det østligste Russland.
Systematisk inndeling
Listen følger
Rania Maktabi
Rania Maktabi (født 1963 i Beirut) er en norsk statsviter og Midtøstenekspert. Hun forsker på politiske forhold i Midtøsten og spesielt på arabiske kvinners rettsstilling.
Hun har i sin forskning fokusert blant annet på kvinners statsborgerskap i land som Libanon, Syria, Kuwait, Qatar, Marokko og Egypt. Hun har vært forsker ved Fafo (1993–2000), Senter for islam- og midtøstenstudier ved Universitetet i Oslo og Høgskolen i Østfold.
Hun kom til Norge som 12-åring et år etter at borgerkrigen i Libanon brøt ut i 1975. Hun ble utdannet cand.polit. i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1992 med hovedoppgaven The Gulf Crisis (1990–1991) and the Kuwaiti Regime: Legitimacy and Stability in a Rentier State og ph.d. samme sted i 2012 med avhandlingen The politicization of the demos in the Middle East: Citizenship between membership and participation in the state. Hun er medlem av Norsk Kvinnesaksforening.
Stormsoldat (tysk stormtrupper)
Stormsoldater var spesialistsoldater i den tyske hæren i første verdenskrig. I de siste årene av krigen, ble de kalt Stoßtruppen (sjokktropper eller skubbetropper), og ble opplært til å bruke infiltrasjontaktikk – en del av tyskernes metode for angrep på fiendens skyttergraver. Menn som trente i disse metodene ble kjent i Tyskland som Sturmmann (stormmann, vanligvis oversatt som stormtrooper), dannet i kompanier kalt Sturmtruppen (overfallstropper, eller oftere og mindre nøyaktig stormtropper).
Taktikk for tyske panserstyrker under andre verdenskrig var preget av erfaringene fra bruken av stormtropper under første verdenskrig. Blant de med bakgrunn i stormtroppene var general Erwin Rommel, som suksessfullt ledet angrep i Italia under Caporetto-offensiven i 1917.
E6 Helgeland sør
E6 Helgeland sør er et veiprosjekt langs Europavei 6 (E6) i kommunene Grane og Vefsn på det sørlige Helgeland i Nordland. Prosjektet innebærer utbygging av 42 km av den 132 km lange strekningen på E6 fra grensen til Trøndelag i Grane kommune til Osen sør for Korgfjellet i det nordlige Vefsn.
Prosjektet ble vedtatt av Stortinget under Erna Solbergs regjering den 12. november 2015. Byggeoppdraget ble tildelt det svenske entreprenørkonsernet Skanska AB. Selskapet signerte kontrakten med Statens vegvesen den 9. februar 2017 i Mosjøen. Byggeprosjektet startet 15. mai 2017. Den første parsellen åpnet 3. oktober 2019, fire nye åpnet 3. september 2020 og den neste den 26. november 2020. To parseller vil være ferdig i oktober 2024, mens den siste parsellene i veiprosjektet vil være avsluttet i 2025.
Kontrakten til Skanska har 15 års varighet, og innbefatter vedlikehold av veistrekningen frem til 2035.
Prosjektet er et av tre kontraktsområder for E6 på Helgeland. I tillegg kommer prosjektet Kapskarmo–Svenningelv–Lien på 22 km som ligger mellom de to delene på E6 Helgeland sør. Det tredje kontraktsområdet var E6 Helgeland nord. De innebærer totalt 130 km vei.
Stortingsbehandling og byggekontrakt
E6 Helgeland sør ble vedtatt av Stortinget under Erna Solbergs regjering den 12. november 2015. Vedtaket var basert på en proposisjon av 19. juni 2015 og en påfølgende innstilling av 3. november samme år.
Det var opprinnelig meningen at anleggsarbeidet skulle starte høsten 2016, men prosjektet ble forsinket av en tvist rundt gyldigheten av tilbudet fra Hæhre Entreprenører AS. Tilbudet ble avvist 10. juni 2016, fordi konvolutten med tilbudssummen ble levert i Mosjøen, ikke i Oslo slik det var spesifisert i konkurransedokumentene.
De to andre aktørene i konkurransen var NCC Norge AS og Skanska Norge AS, og deres tilbud ble åpnet 20. juni 2016 kl. 14:00. Den 9. februar 2017 signerte Statens vegvesen en kontrakt med Skanska AB, til en verdi av 2.88 milliarder kroner. Kontrakten inkluderte også drift og vedlikehold i hele kontraktsperioden på 15 år.
Markeringen av byggestarten skjedde mandag 15. mai 2017, med tre symbolske spadetak av regionvegsjef Torbjørn Svane Naimak (1948–), administrerende direktør Ståle Rød (1972–) i Skanska og statssekretær Tom Cato Karlsen (Frp, 1974–). Markeringen skjedde på parsell fem, Åkvik-Mjåvatn, ved Sandvik nord for Mosjøen.
Bompenger
En stor del av finansieringen er bompenger. Det ble opprettet tre bomstasjoner etter byggestart. En fjerde ble åpnet ved veiåpning: Det koster (per 2020) 88 kr å passere alle tre på E6 med personbil uten rabatt.
Parseller
Prosjektet består av syv parseller, i tillegg til de to parsellene E6 Kapskarmo–Svenningelv–Lien. Byggestart var 15. mai 2017. Den første parsellen mellom Kapskarmo og Svenningelv bru i Grane kommune åpnet 3. oktober 2019. En parsell i Grane åpnet 26. november 2020. Fire parseller mellom Mosjøen og Osen ble åpnet 3. september 2020, mens de to sørligste opsjonsparsellene i Grane ble utsatt den 3. desember 2018 grunnet manglende finansiering. Anleggsarbeidet på parsellene starter våren 2023.
Parsellen Svenningelv bru–Lien i Grane ble også utsatt på grunn av dårlige grunnforhold. Anleggsarbeidet på parsellen startet 24. september 2021.
Trøndelag grense-Lille Majavatn
Dette ble det nye navnet på det som før var to opsjonsparseller på E6 Helgeland sør. Disse to sørligste opsjonsparsellene i Grane ble utsatt den 3. desember 2018 grunnet manglende finansiering.
Statens vegvesen har definert dette som et nytt kontraktsområde, og et annet prosjekt enn E6 Helgeland sør. Arbeidet med de to opsjonsparsellene tilbakeføres til E6 Helgeland sør når de ferdigstilles.
Planforslaget for de to opsjonsparsellene var ute på høring fra 25. mars til 9. mai 2021, og ble sluttbehandlet av Grane kommune den 22. juni 2021.
Den 25. januar 2022 fikk Statens vegvesen fullmakt til å «låne» ubrukte penger i vedtatte prosjekter som ikke er klare til å bygges. Ubrukte penger flyttes tilbake til prosjektene når de er klare. Dette kom E6 Helgeland sør og de to sørligste opsjonsparsellene til gode.
Anbudet for utbyggingen av strekningene ble utlyst i mars 2022. Det er antatt at byggingen starter våren 2023 og blir ferdigstilt i oktober 2024.
Trøndelag grense-Majahaugen
Dette er den første av to opsjonsparseller i Grane kommune. Strekningen starter ved grensen til Trøndelag fylke i sør, går gjennom et område mellom Melingsfjellet i vest og Smalfjellet i øst, passerer Stortjønna i vest, og ender opp ved Majahaugen i nord. E6 passerer på vestsiden av innsjøen Majavatnet og Majahaugen befinner seg ved den sørligste kanten av innsjøen.
Den 3. desember 2018 ble byggingen av parsellen utsatt, grunnet manglende finansiering. Den 30. november 2020 ble det varslet planoppstart for strekningen, med frist for innspill satt til 4. januar 2021. Den 19. mars 2021 ble forslag om planregulering for parsellen lagt frem av Statens vegvesen.
På samme måte som på parsellen Flyum-Lille Majavatn blir fartsgrensen økt fra 80 km/t til 90 km/t på store deler av denne parsellen.
Langs begge opsjonsparsellene tar de nye reguleringsplanene hensyn til reindriftsnæringen; for detaljer vises det til avsnittet om parsellen Flyum-Lille Majavatn.
Flyum-Kappfjellia/Lille Majavatn
Dette er den andre opsjonsparsellen i Grane kommune. I den gamle reguleringsplanen gikk denne strekningen fra Flyum til Kappfjellia. Reguleringsplanen ble vedtatt av Grane kommune den 12. juni 2013.
Den 3. desember 2018 ble byggingen av parsellen utsatt, grunnet manglende finansiering. Den 30. november 2020 ble det varslet planoppstart for strekningen, med frist for innspill satt til 4. januar 2021. Den 19. mars 2021 ble forslag om planregulering for parsellen lagt frem av Statens vegvesen.
I den første reguleringsplanen ble denne strekningen omtalt som 5,5 km lang, hvorav 4,5 km følger eksisterende veitrasé, mens 1 km legges i ny veilinje. Parsellen ble også omtalt som Flyum-Kappfjellia.
Strekningen fra Kappfjellia til Lille Majavatn er en 1.2 km lang parsell. Den er tidligere blitt ombygd til bedre standard, og i den første reguleringsplanen ble dette ansett som en akseptabel standard. I den nye reguleringsplanen er denne strekningen tatt med, og parsellen omtales nå som Flyum-Lille Majavatn. Den nye parsellen er 6,7 km lang.
Den forrige vegplanen la opp til en fartsgrense på 80 km/t. I den nye reguleringsplanen blir veien såpass forbedret at den oppgraderes til 90 km/t som standard.
Den nye reguleringsplanen tok også flere hensyn som er nevnt nedenfor.
Tiltak mot drivsnø
På delstrekningen ved Hansmyran i den andre opsjonsparsellen har det vært utfordringer med drivsnø. Drivsnøen oppstår ved østlige vindretninger og påvirker både vinterdriften og fremkommelighet. For det aktuelle området planlegges en høyfjellsprofil slik at det blir mindre drivsnø på strekningen.
Hensynet til reindriftsnæringen
Den nye reguleringsplanen tar hensyn til reindriftsnæringen langs begge opsjonsparsellene. Det ble lagt vekt på dialog med reindriftsnæringen. Statens vegvesen hadde et dialogmøte den 26. januar 2021 hvor temaene var reindrift og naturmangfold.
Planområdet ligger innenfor Voengelh-Njaarke reinbeitedistrikt og tre flyttlei berøres av dagens E6. Flyttleiene ligger nord for Flyum, på Hansmyra, samt på nord- og østsiden av Litle Majavatn. Hele området brukes som vår-, høst-, og høstvinterbeite, og er et kjerneområde for reindrift. Ved samlingsanlegget vest for Hansmyran vil ny E6 legges på vestsiden av dagens veg. Dagens E6 skal brukes til trafikkavvikling i anleggsfasen. Flytting av E6 medfører at kamrene i samlingsområdet vil bli redusert; de må derfor ombygges slik at en unngår å redusere størrelsen.
Nord og sør for krysningspunktet ved Sagelva vil sideterrenget sikres med rekkverk. Rekkverket går ca. 140 meter fra krysningspunkt og sørover, og ca. 470 meter nordover. Det er lagt vekt på å bruke minst mulig rekkverk som er til hinder for flytting av reinen. Istedenfor utformes vegskråninger slik at reinen kan passere og krysse vegen uhindret. Planforslaget legger opp til én avkjørsel fra E6 og til reinbeitedistriktets samlingsområde. Adkomsten vil få en vinkelrett utforming mot ny E6. I tilknytning til avkjørselen etableres det en vendehammer med nok plass til manøvrering av større kjøretøy. Trailere svinger av fra E6 og inn til samlingsområde, men må rygge for å kunne snu og komme seg inn på E6 igjen. I tillegg vil området ha plass til parkering.
Plantiltaket medfører ikke flytting av flyttleier, fordi vegskråninger får en utforming og helning som gjør at reinen kan krysse uhindret over E6. Slakke vegskråninger gjør også at en ikke trenger rekkverk, noe som gjør det enklere for reinen å krysse vegen. Ved Sagbekken blir det nytt rekkverk ut ifra trafikksikkerhetsmessige hensyn. Området ved Sagbekken er ikke registret flyttlei, men det er noe trekk av rein i området. Ut over det finnes det rekkverk både sør og nord for krysningspunktet med jernbanesporet.
Miljøvernutredning
Den nye reguleringsplanen tok også hensyn til en miljøvernutredning av den andre opsjonsparsellen.
Det er viktige naturtyper langs parsellen. Bjorntjønnlimyrene er en ca 4600 dekar stor og viktig rikmyr (verdi A) som ligger øst for E6. Myrkomplekset består av både jordvannsmyr og nedbørsmør. På myra er det registrert brunskjene som er kategorisert som sårbar på norsk rødliste. Inngrep i myra kan gi dreneringseffekt i stor avstand fra inngrepet og kan påvirke naturverdier på myra. Derfor bør inngrep unngås. Sveumdalen er en artsrik vegkant (verdi C) på begge sider av E6. Det er gjort funn av lappmarihand, brudespore, marinøkkel, bjønnbrodd, dvergjamne, prestekrage og ryllik i veikanten. Vegkanten har innslag av flere naturengarter og rikmyrsarter. Likevel vokser det stedvis mye busker, deriblant vierarter, som tyder på gjengroing i vegkanten. Lokaliteten berøres sterkt av at eksisterende E6 fjernes. Rikmyren Sveumhaugen (verdi C) ligger utenfor inngrepsområdet.
Hansmyra er hekkeområde for vadefuglarten vipe, som er definert som sterkt truet på rødlista over arter. Planområdet er innenfor forvaltningsområde for gaupe. Det er også registrert jerv og eurasisk brunbjørn, men det er ikke forvaltningsområde for disse artene. Det er gode beiter for elg, rådyr og norsk hjort, og skogen fungerer godt som skjul. Ny trasé avviker lite fra dagens trasé, den vil bli bredere og ha en rettere linjeføring, og gjøre siktforholdene bedre. Påkjørsler er derfor lite sannsynlig. Lupiner langs traséen er en fremmed art som sprer seg med frø, og det blir tatt hensyn til dette under gravearbeidet.
Lille Majavatn-Brenna
Denne strekningen (18,4 km lang) er den lengste veistrekningen i E6 Helgeland sør. Den er også lengre enn noen parseller i E6 Helgeland nord. 7 km av veistrekningen følger en ny veilinje, mens resten følger forrige veitrasé.
Byggingen startet sommeren 2017. Parsellen åpnet for trafikk 26. november 2020.
Kulstaddalen-Nord-Åkvika
Denne strekningen i Vefsn kommune er 8,7 km lang, hvorav 7,6 km ble lagt i en ny veitrasé. Parsellen omfattet bygging av tre tunneler og to bruer, og kortet ned E6 med 850 meter.
VM i karate 1990
VM i karate 1990 (verdensmesterskapet i karate) ble arrangert i Mexico by i Mexico i 1990.
E6 Helgeland sør
Kulstaddalen-Nord-Åkvika
Reguleringsplanen ble lagt frem 14. mars 2018, og høringsfristen var 25. april 2018.
Strekningen ble åpnet 3. september 2020 kl 12:00 av statssekretær Ingelin Noresjø (KrF, f. 1976), utbyggingsdirektør Kjell Inge Davik (f. 1966) og ordfører Berit Hundåla (Sp, f. 1959), sammen med tre andre strekninger.
Den 3. desember 2021 ble reguleringsplanen for gang- og sykkelveger langs E6 i Kulstaddalen lagt ut på høring, med høringsfrist 31. januar 2022.
Åkvika-Mjåvatn
Denne strekningen i Vefsn kommune er 7 km lang, og følger hovedsakelig den tidligere veitraséen.
Reguleringsplanen ble vedtatt av Vefsn kommune den 19. juni 2013. Forslag til detaljregulering var ute på høring fra 30. oktober til 11. desember 2017.
Strekningen ble åpnet 3. september 2020 kl 12:00, sammen med tre andre strekninger.
Mjåvatn-Håkalia
Denne strekningen i Vefsn kommune er 10 kilometer lang. Reguleringsplanen ble vedtatt av Vefsn kommune den 22. juni 2016. Forslag til detaljregulering ble lagt ut på høring 26. januar 2018, og høringsfristen var 9. mars 2018. Det ble bygget to bruer, over Straumanelva og Luktvasselva, begge 80 meter lange.
Strekningen ble åpnet 3. september 2020 kl 12:00, sammen med tre andre strekninger.
Håkalia-Osen
Denne parsellen i Vefsn kommune er 2,3 kilometer lang, og følger i hovedsak den gamle veitraséen.
Reguleringsplanen ble vedtatt av Vefsn kommune den 13. mars 2013, og var ute på høring fra 11. januar til 9. mars 2018.
E6 Kapskarmo–Svenningelv–Lien
Dette er et separat veiprosjekt for E6 i Grane kommune med 22,2 kilometer ny vei, på strekningene Kapskarmo–Svenningelv og Svenningelv–Lien.
Prosjektet innebærer at E6 flyttes ut av Trofors og legges på vestsiden av jernbanen. Det bygges bruer over elva ved Svebakken i sør og Valryggen i nord. Det bygges nytt kryss til riksveg 73 mot Hattfjelldal og Sverige. Krysset skal ligge der E6 krysser elva i sør. Det jobbes også med etablering av et nytt kryss til Trofors på vestsiden av elva.
Når delprosjektet er ferdigstilt, skal driften av vegen inngå i driftskontrakten for E6 Helgeland sør. De nye parsellene vil gjøre E6 2,5 kilometer kortere.
Kapskarmo–Brattåsen–Svenningelv bru (Svebakken)
Dette var den første parsellen i prosjektet. Den 12. april 2018 hadde fem entreprenører levert sine tilbud for byggeoppdraget:
Bertelsen & Garpestad AS fra Egersund i Rogaland fikk oppdraget, og den 20. juni 2018 signerte entreprenøren kontrakten med Statens vegvesen om å bygge parsellen.
Arbeidet med parsellen startet i august 2018. Den ble åpnet den 3. oktober 2019 kl. 15:00 av statssekretær Allan Ellingsen (Frp, 1984–) med bistand av Granes ordfører Bjørn Ivar Lamo (Ap, 1964–) og regionvegsjef Turid Stubø Johnsen. Åpningen skjedde omtrent midt i parsellen, ved en ny avkjørsel til Strendene.
Parsellen er 12,1 km, og befinner seg sør for tettstedet Trofors. Det ble også bygd 1,24 km kommunale veger og 1,8 km med nye driftsveier. Veiarbeidet innebar at 900 000 m³ med fjell ble sprengt bort og en masse på 1.500.000 m³ ble flyttet. Parsellen har 4 betongkonstruksjoner og en trebro. Den nye parsellen er bygd i en ny linje ovenfor gamle E6, godt skjermet fra bebyggelsen. Fartsgrensen er 90 km/t.
Svenningelv bru (Svebakken)–Lien
Denne parsellen («Vestersivegen») er 10,3 km lang og bygges gjennom to tunneler på henholdsvis to kilometer og 90 meter. Den innbefatter to bruer over Vefsna og Svenningelva på henholdsvis 150 og 387 meter. I tillegg kommer fire kanaliserte kryss, ukanaliserte kryss, avkjørsler, flere større og mindre konstruksjoner, stopplommer og landbruksveier. Ny E6 skal bygges for fartsgrense på 90 km/t og med en vegbredde på 8,5 meter.
Gruveområde
I Svenningåsen var det gruvedrift fra 1877 til 1900, og det ble hentet nesten 17 tonn sølv og 37 kilo gull derfra. Svenningåsen var en gang full av hull, 15-20 gruveganger og flere sjakter. Noen av gruvegangene kommer i kontakt med ny E6. Området krever særlig aktsomhet på flere fagfelt. De fleste hullene er for lengst fylt igjen, men ferdsel i området bør ikke foregå uten kjentfolk.
Ny reguleringsplan
Grunnforholdene i den planlagte veilinjen var så dårlige at parsellen måtte bygges etter ny linje. Den 6. februar 2020 ble en ny reguleringsplan lagt ut til offentlig ettersyn frem til 20. mars 2020. Planen ble vedtatt av Grane kommunestyre den 24. juni 2020.
Den nye reguleringsplanen la også vekt på barnetråkkregistrering i Trofors som ble publisert våren 2011. Det ble utformet et premissdokument, og det ble lagt vekt på samfunnsmessige og traffikkale virkninger av ny E6-parsell. Vannlinjeberegning og et flomsonekart ble oppdatert med 2D hydrologisk modellering for Svenningelva. Det ble også tatt økologiske hensyn til fremmede og invaderende arter. Det er store mengder lupiner langs parsellen, og forekomster av buskfuru, kjempespringfrø, rynkerose og skogskjegg.
Kontrakt og bygging
Kontrakten ble lyst ut 12. november 2020, etter å ha blitt kunngjort 5. november 2020; jmf pressemelding fra Samferdselsdepartementet av 7. oktober 2020. Fristen for å melde for deltagelse i prekvalifiseringen var 14. desember 2020. Den 21. desember 2020 hadde fire entreprenører meldt sin interesse:
Farida Ahmadi
Farida Ahmadi (født 26. mars 1957 i Kabul) er en afghansk forfatter, foredragsholder og aktivist for kvinners rettigheter, bosatt i Oslo.
E6 Helgeland sør
Kontrakt og bygging
Den 26. januar 2021 var de tre siste prekvalifisert til byggeoppgaven, og ble inviterte til å gi inn bud. Den 28. januar ble parsellen lagt ut på høring, med høringsfrist 17. mars 2021.
Den 1. september 2021 tildelte Vegvesenet oppdraget til LNS AS til en pris på 1,4 milliarder kroner. Den 3. november 2021 avholdt Statens vegvesen og LNS AS et åpent møte i auditoriet på Grane barne- og ungdomsskole i Trofors om byggeprosjektet.
Farida Ahmadi
Ahmadi kom som flyktning til Norge i 1991, først til et flyktningmottak i Haugesund, senere til Oslo der hun bosatte seg. I 1994 startet hun organisasjonen «Kvinner mot fundamentalisme». I 2020 ble hun medlem av styret til Grønt kvinnenettverk, som er en del av Miljøpartiet De Grønne.
E6 Helgeland sør
Kontrakt og bygging
Den 10. mai 2022 mellom kl 19 og 20:30 ble det avholdt et folkemøte i Vegset Samfunnshus på Trofors. Den nye parsellen påvirker beboerne i området, og det ble svart på spørsmål og gitt informasjon om arbeidet fremover.
Farida Ahmadi
Fengsel
På grunn av sin innsats for menneskerettigheter og demokrati har hun sittet i fengsel i både Afghanistan og Pakistan.
VM i karate 1992
VM i karate 1992 (verdensmesterskapet i karate) ble arrangert i Granada i Spania i 1992.
Farida Ahmadi
Fengsel
Hun ble fengslet to ganger i Afghanistan. Første gangen ble hun arrestert som student på en demonstrasjon mot den sovjetiske okkupasjonen. Den andre gangen hun ble arrestert i Afghanistan ble hun også torturert. Derfor deltok hun på Tribunal Permanent des peuples på Sorbonne-universitetet i Paris den 16. desember 1982 for å fortelle om torturen hun og andre kvinner var blitt utsatt for, samt om andre arrestasjoner av kvinner begått av okkupasjonsmakten.
Ahmadi opplevde også å bli fengslet i Pakistan. Da de sovjetiske styrkene forlot Afghanistan og demokratibevegelsen jobbet for en friere stat, ble mange drept og arrestert. Ahmadi ble arrestert blant en rekke andre intellektuelle. Amnesty International jobbet aktivt for å få Ahmadi løslatt fra fengselet i Pakistan. Da hun var kommet ut av fengselet i Pakistan, flyktet hun til Norge.
Utdanning
Ahmadi gikk på Malali high school i Kabul, en internasjonal skole i Kabul, med undervisning på fransk. Dermed er Ahmadi flytende i fransk, og holder også foredrag på fransk.
I Afghanistan studerte hun medisin, stomatologi, i fire år på Universitetet i Kabul (1978–1982). Studiene ble avbrutt av den sovjetiske invasjonen av Kabul in 1982. Som medisinstudent var Ahmadi involvert i helsearbeid i de afghanske distriktene, hovedsakelig knyttet til arbeid med kvinner og barn.
I Oslo har hun tatt en mastergrad i sosialantropologi ved Universitetet i Oslo (2006).
Tause skrik (2008)
Hennes bok Tause skrik: Minoritetskvinners behov for anerkjennelse ble skrevet i forbindelse med hennes hovedfagsoppgave, og utgitt i 2008. I boken skildrer Ahmadi diskriminering i det norske velferdssamfunnet gjennom livene til innvandringskvinner. Hun beskriver deres vanskeligheter knyttet til å skaffe jobber, økonomi, forståelse av nye politiske og institusjonelle systemer, samt å ofte ha en liten grad av frihet i egne hjem. Hun utdyper også problemer knyttet til fordommer i det offentlige rom, som for eksempel hos legen, på skolen eller i media. Ahmadi knytter disse utfordringene opp mot helseproblemer hos kvinnene og oppfatter Norge som et land med store klasseforskjeller.
Som medisinstudent i Afghanistan møtte Ahmadi ofte kvinner med helseutfordringer, men de var ofte knyttet til omstendigheter som var preget av krig, fattigdom, religiøs fundamentalisme og mangel på kunnskap og helsevesen. Ahmadi beskriver at hun dermed ble overrasket over antallet innvandringskvinner med lignende symptomer da hun ankom Norge på starten av 90-tallet.
Ahmadi illustrerer hvordan disse utfordringene resulterer i helseproblemer for minoritetskvinnene. Hun mener at multikulturalisme fungerer som en dominoeffekt som skaper mer smerte og lidelse. Hun skriver at menn «alongside women are caught up in multiculturalism. They experience other pressures such as poverty, unemployment and lack of belonging. Multiculturalism as a misleading policy is producing a domino effect.»
Hun oppfatter Norge som et land med klasseforskjeller, men tolker multikulturalisme i Norge som et uoffisielt fenomen. I boken skriver hun blant annet at «(m)ulticulturalism is a misunderstood political strategy because it creates an imbalance in the social contract, which is part of the basis of democracy as we know it today.» Multikulturalismen skaper ifølge Ahmadi dermed ubalanse mellom rettigheter og plikter i samfunnet.
Tause skrik ble opprinnelig skrevet på bokmål, men er senere blitt oversatt til engelsk, farsi og japansk.
Grenseløse grønnsaker og urter (2012)
I 2012 publiserte Loveleen Rihel Brenna, som leder av Seema As, boken Grenseløse grønnsaker og urter i samarbeid med Det norske hageselskap, som en gave til Dronning Sonja på hennes 75-årsdag. Farida Ahmadi og mange andre minoritetskvinner bidro i samarbeidet. Boken presenterer kvinners kunnskap om grønnsaker og urter fra ulike nasjoner og hvordan man kan bruke dem i Norge. Ahmadis bidrag var et innlegg om hvordan mat også er kultur. Hun presenterte desserten Peace and Justice fra Afghanistan og forklarte hvordan kvinner hadde kjempet for afghansk selvstendighet gjennom 80 år med denne desserten.
Global Happiness
I 2017 grunnla hun organisasjonen Global Happiness, som har som formål bidra til fred og glede på jorden.
E6 Helgeland sør
Kontrakt og bygging
Byggestart var 24. september 2021. Veien skal etter planen tas i bruk i oktober 2025.
Dylan Pierias
Dylan Pierias (født 20. februar 2000) er en australsk fotballspiller.
Landslaget
Han representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
E6 Helgeland sør
Referanser
<References/>
VM i karate 1992
Det ble konkurrert i klasser for kumite og kata for begge kjønn.
VM i karate 1994
VM i karate 1994 (verdensmesterskapet i karate) ble arrangert i Kota Kinabalu i Malaysia i 1994.
Det ble konkurrert i klasser for kumite og kata for begge kjønn.
Hassa
Hassa er en by med 54 130 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Hatay. Den ligger nord for Kırıkhan, vest for Syria, øst for Payas og Dörtyol, nordøst for İskenderun, og sør for İslahiye.
Tortol Lumanza
Tortol Lumanza Lembi (født 13. april 1994) er en belgisk fotballspiller som spiller for.
Nabeul
Nabeul (arabisk: نابل Nābil; fransk: [naˈbøl]) er en kystby nordøst i Tunisia, på den sørlige kysten på halvøya Cap Bon. Den er hovedstaden i Nabeul guvernement. Byen har en befolkning på 73 128 (2014).
Historie
Byen er et populært turistmål, og er sentrum i den tunisiske keramikkindustrien.
VM i karate 1996
VM i karate 1996 (verdensmesterskapet i karate) ble arrangert i Sun City i Sør-Afrika i 1996.
Det ble konkurrert i klasser for kumite og kata for begge kjønn.
Synetocephalus
Utseende
Små (ca. 5 millimeter), avlange, blankt gule eller oransje bladbiller, dekkvingene ofte med svarte kanter. Antennene er nesten så lange som kroppen. pronotum er rundet, en del bredere enn langt, dekkvingene jevnbrede.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika (vestlige USA sør til Baja California).
Syriaspett
Syriaspett (Dendrocopos syriacus) er en hakkespettart.
Den er 23–25 cm lang og svært lik sin nære slektning flaggspetten. De kan blant annet skilles på at syriaspett mangler den svarte tverrstripa på halsen, så ansiktet virker hvitere. Undergumpen er som regel mindre intens rød enn hos flaggspett. Syriaspett lever i åpent landskap med trær og trives i fruktgårder og parker. Den er utbredt i sørøstlige Europa og sørvestlige Asia og finnes sørover til Gazastripa og østover til Zagros- og Elburzfjellene i Iran. Arten har utvidet utbredelsen mye mot nordvest i løpet av 1900-tallet og hekker nå i Polen, Tsjekkia og Hviterussland. Hvis syriaspett og flaggspett lever i samme område, finnes flaggspetten helst i fjellskog.
Glaucorhabda
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Harry Souttar
Harry James Souttar (født 22. oktober 1998) er en skotsk-australsk fotballspiller som spiller for den engelske klubben.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Mariano Díaz Mejía
Mariano Díaz Mejía (født 1. august 1993 i Premía del Mar i provinsen Barcelona i Spania) er en spanskfødt dominikansk fotballspiller som fra den 30. juni 2023 er klubbløs.
Hans mor, Mariana Mejía, kommer fra Den dominikanske republikk.
Landslaget
Den 24. mars 2013 spilte han sin første landskamp for mot. Han scoret også sitt første landslagsmål i samme kamp.
Blåkjeft
Blåkjeft (Helicolenus dactylopterus) er en fisk i uerfamilien. Den er lite kjent, og mange fiskere skiller ikke mellom blåkjeft og andre uerfisker.
Artsnavnet viser til at munnhulen og innsiden av gjellelokkene er blåsvarte. De ni nederste strålene i brystfinnene er frie i en tredjedel av lengden. Det er bare 11–12 piggstråler i den fremre delen av ryggfinnen. Vanlig lengde er opptil 25 cm, og maksimal lengde er 47 cm.
Den er en bunnfisk som lever av krepsdyr og småfisker. Blåkjeft finnes på en dypde på 50–1100 m, som regel på 150–600 m. Den føder levende unger i mars–juli.
Utbredelsen omfatter store deler av Atlanterhavet. I vest finnes den fra Nova Scotia til Venezuela. I øst finnes den fra Island og Norge (Finnmark) til Middelhavet og Guineabukta, inkludert farvannene rundt Madeira, Azorene og Kanariøyene. Den finnes også utenfor Namibia og Sør-Afrika fra Walvis Bay til Natal. I Norge er den vanlig på strekningen fra Lindesnes til Vikna, og mer spredt langs resten av kysten.
Kommersielt fiske etter blåkjeft har størst betydning i Middelhavet og utenfor Portugal. Der blir den blant annet tatt som bifangst av trålere som er ute etter dyptlevende krepsdyr.
VM i karate 1998
VM i karate 1998 (verdensmesterskapet i karate) ble arrangert i Rio de Janeiro i Brasil i 1998.
Det ble konkurrert i klasser for kumite og kata for begge kjønn.
Det muratoriske fragment
Det muratoriske fragment (alternativt Den muratoriske kanon, Kanon Muratori, latin: Canon Muratorii eller Canon Muratorianus) er navnet på en liste fra en gang i perioden ca 170–ca 400 som inneholder storparten av de bøker som inngår i Det nye testamentes kanon. Denne liste, eller snarere redegjørelse, gjenfinnes i et ufullstendig manuskript på dårlig latin datert til rundt 700-tallet og som av mange antas å være en avskrift av en oversettelse foretatt fra en gresk original. Teksten begynner midt i en setning og avsluttes tilsynes likeså midt i en setning. Lukasevangeliet nevnes først, deretter Johannesevangeliet og Apostlenes gjerninger. Sannsynligvis var Matteusevangeliet og Markusevangeliet avhandlet forut for dette. Videre nevnes 13 Paulusbrev, to apokryfiske brev tilskrevne Paulus, tre katolske brev, to apokalypser (av Johannes og Peter), Salomons visdom, Hermas hyrden og et antall verker som forfatteren kaller for kjetterske og avviser.
Men dateringen av teksten og dens lenking til noen viss enkeltperson er ett av de mer kontroversielle emner hva gjelder fastsettelsen av den nytestamentlige kanon, og debatten om proveniensen og tilkomsttiden fortsetter. Andre forskere mener at listen speiler forholdene som rådet i Østkirken på midten av 300-tallet. Og senere er det blitt lansert grunner til å mene at Victorinus av Pettau skrev teksten en gang i perioden cirka 250–300. Canon Muratorianus oppviser en rekke anomalier, særlig vedrørende hvilke skrifter som sies å inngå og ikke inngå i kanon, men som hevdes ikke å passe med en tilkomsttid på 100-tallet. Holmes skriver i år 2008 at forskernee er dypt splittede i oppfatningen om når Canon Muratorianus ble skrevet, med én gruppe som anser at den ble skrevet mot slutten av 100-tallet eller omkring år 200 og en annen gruppe som foretrekker den senere del av 200-tallet eller 300-tallet. Han mener at uansett hvilken periode man foretrekker finnes det forskjellige aspekter ved dokumentet som utgjør en anomali for respektive periode.
Dokumentet har fått sitt navn fra sin oppdager, presten og historikeren Ludovico Antonio Muratori (1672–1750), som påtraff menuskriptet med kanonlisten i Det ambrosianske bibliotek i Milano (der det enn i dag oppbevares) og lot publisere sin oppdagelse i 1740.
Bakgrunn
Det muratoriske fragment består av 85 rader tekst skrevet på slett og ukultivert latin med hva som er blitt beskrevet som bedrøvelig ortografi. Teksten ble oppdaget av historikeren Ludovico Antonio Muratori i Det ambrosianske bibliotek i Milano, og han lot publisere sitt funn i år 1740, imidlertid i første hånd ikke for å offentliggjøre en meget tidlig kristen kanon, men som et eksempel på det meget sjuskete vis man kopiere håndskrifter på i middelalderen.
Manuskriptet er datert med hjelp av håndskriftens stil og ved hjelp av blekket, til enten sent 600-tall eller troligere 700-tallet. Teksten gjenfinnes i en kodex (MS J. 101 sup.) som en gang har tilhørt klosteret Bobbio i det nordlige Italia. Kodexen består i alt av 76 blad og utgjøres av en samling av teologiske tekster som, foruten Muratoriefragmentet, er forfattet av biskop Eucherius av Lyon (ca 380–ca 449), biskop Ambrosius av Milano (ca 340–397) og patriarken av Konstantinopel, Johannes Chrysostomos (347–407). Derutover forekommer fem tidlige kristne trosbekjennelser.
Den latinske tekstens usle tilskikkelse, som gjør den meget vanskelig å oversette, skyldes delvis (og sannsynligvis for det meste) at kopisten var slurvete, men sannsynligvis også av at det latinske forelegget var skrevet av noen som ikke fullt ut behersket latin. Noen ytterligere bevarte fragmenter av denne tekst skrevne på klart bedre latin styrker også at kopisten kan beskyldes for de fleste av feilene.
At teksten kalles Det muratoriske fragmentet skyldes at manuskriptet er skadet. Teksten innledes midt i en setning øverst på en fremside, og det er derfor trolig at en eller flere sider forut i det kopierte manuskript er gått tapt – eller så hadde kopisten tilgang til en forelegg der innledningen allerede var gått tapt. Teksten avsluttes abrupt og følges direkte på samme side av en annen tekst, noe som muligens kan skyldes at forelegget som kopisten fulgte manglet avslutningen.
Sammenfatning av innholdet
Muratoriekanonen er i strikt betydning ikke en kanon, ei heller utgjøres den av en liste. Snarere kan den betraktes som en introduksjon til Det nye testamente. Forfatteren diskuterer skriftene, gir historisk informasjon og reflekterer teologisk over dem.
Innledningen av teksten mangler ettersom manuskriptet er skadet, og det første skriftet som nevnes er derfor Lukasevangeliet som sies å være det tredje evangeliet, skrevet av Lukas som ikke hadde sett Jesus i kjødet. (Sammenfatningen av innholdet bygger på Bruce Metzgers oversettelse av den latinske teksten til engelsk. )
Deretter omtales Johannesevangeliet, det fjerde evangeliet skrevet av disippelen Johannes. Johannes sies også å ha skrevet epistler, og forfatteren siterer Første Johannesbrev 1,1–3. Vidrre sies også Apostlenes gjerninger å ha blitt skrevet av Lukas. Den lille tekst som finnes bevart i den ufullstendige setningen før Lukasevangeliet nevnes, gjør setningen nesten umulig å oversette, men der står blant annet «han plasserte». Bruce Metzger spekulerer i at det kan ha stått at Markus arrangerre materialet i Markusevangeliet, det andre evangeliet, og mener at man kan være nesten helt sikker på at Matteusevangeliet ble behandlet foran dette igjen.
Etter dette vender forfatteren seg til Paulus og sier at denne skrev brev til syv menigheten i rekkefølgen korinterne, efeserne, filipperne, kolosserne, galaterne, tessalonikerne og romerne, og at han skrev ytterligere en gang til korinterne og tessalonikerne. Også Johannes sies å ha skrevet til syv menigheter i Johannes åpenbaring (Åp 1,9–11). Paulus sies videre også å ha skrevet til personene Filemon og Titus og to brev til Timoteus (alt i alt de tretten brev som bærer Pauli navn i moderne bibler). Forfatteren nevner også Paulus' brev til laodikeere (Det finnes to paulinske brev som er stilet til laodikeerne, dels gav Markion sin versjon av Efeserbrevet denne tittel, dels finnes ett senere pseudo-paulinsk brev som går under samme navn. Hvilket skrift som pekes til lar seg ikke fastslå), og hans brev til aleksandrinerne (Pauli brev til aleksandrinerne nevnes bare her og er i øvrig ukjent. Det har uten større hell blitt spekulert i at det skulle være et annet navn for Hebreerbrevet, som ikke nevnes i teksten ), og sier at de er forfalskninger skrevet for å spre Markions og andres heresier.
Deretter nevnes Judasbrevet, to Johannesbrev (1ste og 2dre eller, med tanke på å 1ste allerede er blitt påkalt når det ble sitert, 2. og 3dje) og «Visdommens bok skrevet av Salomos venner til hans ære». Av apokalypsene godkjenner forfatteren kun Johannes' åpenbaring og Peters åpenbaring, men i hans forsamling finnes visse som motsetter seg at den sistnevnte leses i kirkene. Hermas sies å ha skrevet Hyrden «nylig, i vår tid» i Roma mena Pius var kirkens leder der. Skriften kan ifølge forfatteren derfor anses å ha en viss autoritet, men kan for den skyld ikke regnes tll de apostoliske skriftene ettersom den er så sen.
Forfatteren avfeier helt de skrifter som ble forfattet av Valentinus og de for oss ukjente Arsinous og Miltiades, likesom de av Basilides. Deretter opphører teksten med en ufullstendig setning.
De bøker som forekommer i Det nye testamente men ikke nevnes i Muratoriefragmentet er Første Petersbrev, Andre Petersbrev, Jakobs brev og Hebreerbrevet. Muligens mangler også Tredje Johannesbrev. Det synes heller ikke som om disse brev skulle ha vært nevnt i den tekst som er gått tapt, da de knapt kan ha ble nevnt etter de skrifter som ble ansett som heretiske eller før evangeliene – såvide ikke Peters skrifter, da i første hånd Første Peterbrev (muligens med sitat fra 1. Pet 5,13), ble nevnt i inbledningen i samband med at Markus' forfatterskap ble diskutert. Det er også blitt spekulert om utelatelsen av de øvrige katolske brev, da i særdeleshent nettopp Første Petersbrev og Jakobs brev, skyldes feil begått av den den lite aktsomme kopisten i samband med at avskriften ble foretatt.
Forfatterskap
Muratoriekanonen har gjennom årene blitt koblet til flere kjente personer. Den er blitt tilskrevet blant andre Papias (første halvdel av 100-tallet), presbyteren Gaius av Roma (aktiv i begynnelsen av 200-tallet), Hegesippos (ca 110–180), Rodon (aktiv ca 180-tallet; Rodon var en kristen forfatter som virket omtrent da keiser Commodus styrte (180–192) og som nevnes av blant andre kirkefader Eusebius av Caesarea. ) Klemens av Alexandria (ca 150–215), Melito av Sardes (død ca 180) og Polykrates fra Efesos (ca 130–196).
Den tidligere kanskje populæreste kandidaten har vært Hippolytos av Roma (ca 170–235). Men også Hippolytos er blitt for det meste forlatt som kandidat, da han var svært interessert av Hebreerbrevet mens forfatteren av Canon Muratorii ikke en gang nevner det. I Canon Muratorii påstås dessuten Åpenbaringsboken å være skrevet før Paulusbrevene mens Hippolytos anså dem være skrevet under keiser Domitianus' styre (81–96).
I år 2008 utkom Jonathan Armstrong med en artikkel hvori han argumenterer for at Victorinus av Pettau (ca 230–ca 304) er forfatteren.
Tilkomst på 100-tallet
Ingen identifisering har vunnet konsensus blant forskermajoriteten, og mange nøyer seg med å konstatere at vi ikke vet. Mange anser også at originalteksten bør ha tilkommet i siste del av 100-tallet. Ofte angis perioden 170–200 som den troligste tid for verkets tilkomst. Bruce Metzger anser at den knapt kan ha blitt skrevet etter år 200, mens Joseph Verheyden angir perioden 180–220 som den troligste, selv om det ham til følge er blitt framkastet forslag om 300-tallet og til og med 400-tallet. Den hovedsakelige årsaken til at mange tror på en tidlig tilkomst er et stykke i brevet som lyder:
Tradisjonelt anses Pius I ha innehatt bispestolen i den romerske kirke mellom årene 140 og 154. De forskere som daterer originalen til slutten av 100-tallet mener som regel også at det ble skrevet i nærheten av Roma på grunn av interne opplysninger i dokumentet – da primært at det har skjedd i vår tid og nevningen av Roma. Uttrykket «i vår tid» må ifølge dem gjelde en tid før år 200. De mener at det faktum at Jakobs brev og Hebreerbrevet mangler men Johannes' åpenbaring er med, tyder på en tilkomst i vest.
Tilkomst på 200-tallet – Victorinus av Pettau
Jonathan J. Armstrong har argumentert for at dokumentet er fra annen del av 200-tallet og av biskop Victorinus av Pettau (ca 230–ca 304). De grunner han oppgir er at Victorinus' forfatterskap har flere paralleller med Muratoriekanonen enn hva noen annean antikk forfatter ha, og at om Victorinus var forfatteren ville flere ellers uforklarlige eiendommeligheter få sin forklaring. Victorinus skulle også forklare det amatørmessige latinet blandet med greske idiomer, som har ledet til antagelsen at det er en dårlig latinsk oversettelse av en gresk tekst. Armstrong mener det bedre forklares med en tospråklig forfatter som Victorinus, som behersket gresk, men var svakere i latin. Hieronymus skriver følgende om Victorinus forfatterskap: «Victorinus, biskop av Poetovio, kunne ikke latinsk så godt som han kunne gresk; dom en følge av det fremstår hans verker, skjønt utmerkede av innhold, som mindreverdige av komposisjon.»
Armstrong mener videre at de antikke forfattere som etter Victorinus oppviser de mest påtagelige likheter med Muratoriekanonen og derfor synes bygge på denne tekst, nemlig Chromatius av Aquileia (ca 345–ca 407), Isidor av Sevilla (ca 560–636), og fremfor alt Hieronymus (ca 347–420), også er de som uttrykkelig er mest fortrolige med Victorinus. Utover Muratoriekanonen er det bare Hippolytos, Cyprianus, Hieronymus og Victorinus som oppfatter de paulinske brevene som et antall av syv. Av disse fire er imidlertid Victorinus alene om å i likhet med Muratoriekanonen si at såvel Paulus som Johannes vendte seg til syv menigheter og om å regne opp disse «ved navn» (latin: nominatim). I likhet med forfatteren av Muratoriekanonen nevner ikke heller Victorinus Hebreerbrevet.
I Muratoriekanonen sies Hermas, forfatteren av Hyrden, å være en bror til biskop Pius I av Roma. Den eneste tidlige tekst som påstår det samme er Carmen adversus Marcionitas, en tekst som muligens også er skrevet av nettopp Victorinus. To utdrag fra Carmen adversus Marcionitas forekommer i en håndskrift fra 800- eller 900-tallet, og begge oppgis være skrevet av en viss Victorinus. Dessuten skriver Isidor av Sevilla at en biskop Victorinus hadde krevet et traktat mot markionittene.