cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Partito Liberale Italiano (2004)
Partito Liberale Italiano (det «italienske liberale parti», PLI) er et italiensk liberalt parti. Partiet ble grunnlagt i desember 2004 som en fortsettelse av partiet med samme navn som hadde eksistert fram til 1994 og som forsvant som en følge av Tangentopoliskandalen. Partiet er en utvidelse av Partito Liberale, et parti som oppsto som et av flere nye partier etter at det gamle PLI gikk i oppløsning igjen.
Air Florida
Air Florida var et mindre amerikansk flyselskap som ble opprettet i 1971, og startet flyvningene i 1972. Selskapet hadde sin hovedbase på Miami International Airport og fløy frem til 1978 bare mellom byer i Florida, da de også utvidet til å fly mellom flere byer på den amerikanske østkysten, i tillegg til utvalgte steder i Karibien, London, Brussel, Shannon og Amsterdam.
FHM
FHM, et akronym for For Him Magazine, er et blad for menn utgitt én gang i måneden. Bladet ble først gitt ut som FHM i 1994 i Storbritannia, men ble opprinnelig utgitt under navnet For Him i 1985. Grunnleggeren het Chris Astridge.
Etter at James Browns Loaded (ansett som selve opprinnelsen til mannebladsjangeren) kom på markedet, og senere blader som GQ og Esquire, gikk For Him over fra å være et motemagasin for menn til å bli et mer generelt manneblad da de introduserte en sportsseksjon. Etter hvert utvidet bladet seg også internasjonalt, og i juli 2004 var det gitt ut i 27 land. Den norske utgaven av FHM ble gitt ut av Bonnier Media, og kom ut 12 ganger i året. I tillegg ble det utgitt ukentlige iPad-utgaver av norske FHM. Sjefredaktør i Norge var Martin Thronsen.
Bladet trykkes på glanset papir og fotografiene er av høy teknisk kvalitet. FHM ble det bestselgende magasinet i Storbritannia i midten av og mot slutten av 1990-tallet.
I tillegg til fotografier av lettkledde kjendisdamer, er bladet skrevet i en gjennomgående humoristisk tone, og inneholder reportasjer om en mengde andre emner, som profiler av kjente personer, sportsartikler, film, spill, musikk, teknologi, motestoff og mye annet.
100 mest sexy kvinner
Siden 1995 har den britiske utgaven av FHM hatt en årlig avstemning for å finne de «100 mest sexy kvinnene i verden». Selv om resultatene ikke er korrekte rent statistisk sett, er de en indikasjon på populariteten hos de aktuelle kvinnene bland kjøperne av FHM. De forskjellige landene har uavhengige avstemninger.
Air Florida
Air Florida prøvde flere ganger å kjøpe opp Western Airlines tidlig på 1980-tallet i et forsøk på å øke markedspotensialet vest i USA, i tillegg til å starte flyvninger til Mexico og Canada. Forhandlingene med Western Airlines, som senere ble kjøpt opp av Delta Air Lines, førte imidlertid ikke frem, og 3. juli 1984 ble selskapet slått konkurs.
FHM
100 mest sexy kvinner
Vinnerne i den britiske utgaven:
Krossvedflatvikler
Krossvedflatvikler (Acleris schalleriana) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelstor (vingespenn 15 – 20 mm), brun vikler. Forvingen er rektangulær på form, forholdsvis smal, fargen varierer mye. Ofte er det en mørk, trekantet flekk ved framkanten. Bakvingen er blekbrun.
FHM
100 mest sexy kvinner
Bare tre kvinner har vært med på listen alle 11 årene: Pamela Anderson, Cameron Diaz og Kylie Minogue. I en avstemning over tidligere avstemninger publisert i den britiske utgaven i juli 2004 var det imidlertid Louise Redknapp som vant tittelen «Sexyeste kvinne av tiåret».
Krossvedflatvikler
Levevis
Larvene utvikler seg mellom sammenrullede blader av krossved (Viburnum spp.). De voksne sommerfuglene flyr i august – oktober før de overvintrer og flyr igjen en periode om våren.
Utbredelse
Den er vidt utbredt over hele den palearktiske sone (Nord-Afrika, Europa og det nordlige Asia) og det meste av Nord-Amerika nord for Mexico. I Norge er den funnet på Sørlandet og det sørlige Østlandet, dessuten i Møre og Romsdal og Sør-Trøndelag.
FHM
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Den norske utgaven kom med siste nummer i august 2014.
Ariège (elv)
Ariège er en 163 km lang elv sør i Frankrike. Den er en av sideelvene til Garonne fra høyre. Ariège har sitt utspring i Pyreneene, nær grensen til Andorra. Den renner nordover gjennom følgende departementer og byer:
Den munner ut i Garonne i Portet-sur-Garonne, sør for Toulouse.
Grøtbergsleia
Grøtbergsleia er ei grend i Østre Toten, rundt tre kilometer nord for Lena. Grenda har navn etter Grøtbergsgardene (gnr. 146). Her ligger også flere større småbruk, bl.a. Skjæparud og Nystuggua. Disse bruka var opprinnelig husmannsplasser under storgardene Lunda og Alstad i hovedbygda i Østre Toten. I Grøtbergsleia og resten av grenseområdet mellom hovedbygda og Nordlia hadde flere av de større gardene i Østre Toten utmark, og her ble det fra 1700-tallet bygd mange husmannsbruk.
Gjennom Grøtbergsleia går den gamle Trondhjemsvegen. Denne ble omlagt rundt 1930. Den gamle traseen kryssa Heggshuselva ved Djupdalen. Der ligger Totens eneste kjente bygdeborg, Djupdalsborgen.
Salvøy
Salvøy (kalles også Salvøynå, Salvøyna, Vedøy eller Vedøya ) er en øy som ligger på vestsiden av Karmøy i Rogaland, størrelsen utgjør ca. 1,31 % av Karmøy kommunes totale areal, det er nå mellom 80 og 90 hus og rundt 230 innbyggere – ca. 0,62 % av Karmøy kommunes innbyggere.
Salvøy er noe over 300 mål og den høyeste toppen er 17 meter over havet. Rundt øya ligger mange holmer og skjer; Dyrholen, litle Tvilaupeholmen, Klobbenesholmen, Porsholmane, Kisteholmen, Hedleholmen og Taravikholmen, Herraskjer, Børyskjerå og Vestraskjer. Mellom Salvøy og Karmøy ligger Ospøynå. Øya er knyttet til fastlandet med en fylling til Ospøynå og derfra en bru til Karmøy.
Norwegian Air Shuttles flyflåte
Norwegian Air Shuttles flyflåte består i mars 2021 av totalt 99 fly; 8 av typen Boeing 787-9, 3 av typen Boeing 787-8, 70 av typen Boeing 737-800W og 18 av typen Boeing 737 MAX 8. Norwegian Air Shuttle har tatt levering på 100 nye Boeing 737-800W-maskiner i perioden august 2009–februar 2018. I tillegg har selskapet leaset 4 nye fly av samme type, som er levert i perioden oktober 2011 –desember 2014.
Salvøy
Etymologi
Betydningen til navnet «Vedøy» er usikker og det er fremsatt fire ulike tolkninger av navnet.
Norwegian Air Shuttles flyflåte
I januar 2012 bestilte selskapet 100 fly av typen Boeing 737 MAX 8 med opsjon på ytterligere 100 fly, samt 100 fly av typen Airbus A320neo med opsjon på ytterligere 50 fly. Senere er 10 opsjoner på 737 MAX 8 omgjort til faste bestillinger slik at det totalt er 110 i fast ordre. Av disse er 18 fly levert siden juni 2017, 16 forventes levert i 2020. I juli 2016 ble 30 av Airbus A320neo bestillingene omgjort til Airbus A321LR Selskapet har også bestilt 42 langdistansefly av typen Boeing 787 Dreamliner for bruk på ruter til Nord- og Sør-Amerika samt Asia.
Salvøy
Etymologi
På 1620-tallet flyttet en mann som het Salve fra Mannes til Vedøy og bosatte seg på øya. Etter dette fikk øya navnet «Salvøynå» i dagligtalen.
Kongsvingerhallen
Publikumskapasitet
Kongsvingerhallen har stor publikumskapasitet. Antallet avhenger av type arrangement, under en fotballkamp er kapasiteten 4000 ståplasser, alternativt 2500 sitteplasser og 500 ståplasser. Dette er fordelt på hallens permanente tribune og teleskoptribune. Teleskoptribunen er mobil, og kan seksjonsvis flyttes rundt i hallen etter behov. Ved messer, konserter o.l. vil publikumskapasiteten være adskillig større.
Sverre Klingenberg
Sverre Sverressøn Klingenberg (født 7. november 1882 i Trondheim, død 21. mai 1958 i Strinda) var en norsk gårdbruker, bygningsingeniør og politiker (H).
Kongsvingerhallen
Melodi Grand Prix
Melodi Grand Prix delfinale ble holdt i Kongsvingerhallen i januar 2008 og 2009.
Sverre Klingenberg
Liv og virke
Han var av en trondhjemsk embedsmannsslekt av dansk opphav. Foreldrene var overrettssakfører og ordfører Sverre Olafssøn Klingenberg og hustru Hilda Klingenberg, som var søskenbarn. Blant hans søsken var høyesterettsadvokatene og ordførerne Odd og Olaf Klingenberg, og topografen Kaare Klingenberg. Han giftet seg i 1906 med Ingeborg Kulseth.
Salvøy
Historie
Vedøy dukker første gang opp i skriftlige kilder på 1500- og 1600-tallet da den lå til Mannes. I senmiddelalderen en gang etter svartedauden ble øya fraflyttet og i en liste fra 1567 ble øya betegnet som «Wederen øtt» og leidangsskatten tyder på at det var en ødegård. På slutten av 1620-tallet flyttet Salve til øya og bosatte seg, men først i 1664 blir den skyldsatt for seg selv med 1 vett korn i landskyld. Allerede i 1649 var gården Vedøy odelsgods.
Det første vi vet om eiendomsforholdene er at i 1670 eide Turid Litlasund 1 vett kort etter mannen Ingebret og Ommund Ådland eide 1/2 vett. I 1682 kjøpte Johannes Nilssen Munkejord det Turid hadde eid samtidig som han sikra seg ryddings- og bostedsrett til hele øya fra Ola Salvesen Tange. Høsten 1688 panta Omund Ådland til seg alt og ble eneeier av øya.
Sverre Klingenberg
Liv og virke
Han overtok i 1912 gården Persaunet i Strinda, som faren hadde kjøpt i 1874. Allerede i 1917 solgte han gården videre til Strinda herred, som bygde aldershjem og sykehus på stedet. Fra 1916 var han gårdbruker på Øvre Steinan (eller Søndre Steinan) ved Moholt i Strinda. Han var involvert i bondesamvirket som styreformann i Bøndernes salgslag i Trondheim, formann i Trøndelag melkesentral, styremedlem i Norske melkeprodusenters landsforbund og formann i Trondheims meierier.
Klingenberg var medlem av Strinda herredsstyre og formannskap, skolestyre og fattigstyre, 1919–1922 som varaordfører. Han var Høyres 1. vararepresentant til Stortinget fra Sør-Trøndelag 1931–1933, og møtte et par uker våren 1932. Han var formann i Sør-Trøndelag Høyre 1925–1934 og i en periode etter okkupasjonen, da partiarbeidet hadde vært forbudt, muligens allerede fra 1945 og frem til 1949.
Salvøy
Historie
Selv om øya ikke er stor må den ha gitt et godt utkomme for dem som bodde der. I 1723 mente matrikkelen at gården tålte 8 kuer og 10 sauer i tillegg til 1 hest. Skifte fra 1820 viser et skifte hvor det var 1 hest, 1 stut, 8 kyr, 3 kviger, 2 vetrungar, 3 kalver, 5 sauer og 2 gimrer på bruket. Det var begrensa eng og beite på øya og holmene rundt ble benyttet til sauebeite samt at øya hadde beiterett inne på Karmøy sammen med flere andre bruk. Beitet ble ordnet i et forlik i 1859-1860 og i 1980 var en vel 70 mål stor teig sør for riksveien felleseige for gardene på Salvøya. Åkerjorda på Salvøy var dyp og god mellom bergskortene, ga i 1723 6 foll og i 1802 7 foll og kildene regna med en avling på 12-14 tønner. I 1820 kom potetene til øya og ga senere så store avlinger at de kunne selges.
Sverre Klingenberg
Liv og virke
Under den tyske okkupasjonen av Norge flyktet han til Sverige i 1944.
Utmerkelser
Sverre Klingenberg ble i 1948 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden for sin innsats i landbrukets organisasjoner.
Salvøy
Historie
I tillegg til åker og eng ga sjøen også god avling og i 1820 etterlot eieren seg et naust og en sjøbu, samt to færinger, en ny seksæring og en gammel åtteæring med segl og fokk, 4 sildegarn med flå og felling, 1 gammel mortenot og 2 liner i tillegg til 16 tønner fransk salt. Allerede i 1726 var hummerfiske rundt skjærene og holmene vest for Veavågen viktig.
I folketellingen fra 1801 ble det registrert 3 beboere på Salvøy; en gårdbruker, en skilt kone og en tjener. Fra øya ble bosatt på slutten av 1620-tallet og frem til 1823 var det i hovedsak bare en bruker på øya. Omkring 1660 var det også en husmann i tillegg til brukeren.
I 1822 ble øya delt i to halvdeler og det ene ble delt i 1880. Ved offentlig skifte i 1937 og 1938 bar det blitt 30 bruksnummer på øya, men de fleste var hus- og sjøhustomter. Den første tomta ble skilt ut i 1840 og den neste i 1900.
Salvøy fikk ny bru i 1957. Etter at brua kom fikk øya to forretninger, men i 1980 var det bare én igjen.
Norwegian Air Shuttles flyflåte
Eksterne lenker
Norwegian Air Shuttle
Øyvind Slåke
Øyvind Slåke (født 17. februar 1965 i Kvinnherad) er en norsk politiker for Arbeiderpartiet, og sekretariatsleder i Arbeiderpartiets stortingsgruppe.
Slåke har blant annet vært rådgiver i Maritimt Forum og Norges Rederiforbund, politisk rådgiver i Arbeiderpartiets stortingsgruppe og i Arbeiderpartiet. Slåke var også politisk rådgiver i Justisdepartementet for Arbeiderpartiet fra november 1996 til juni 1997, da Gerd-Liv Valla var justisminister. Øyvind Slåke har dessuten hatt stilling som spesialrådgiver i Fagforbundet Industri Energi (tidligere NOPEF og NKIF). Etter dette overtok han 14. desember 2007 som statssekretær i Nærings- og handelsdepartementet etter forgjengeren Frode Berge.
The Girl Next Door
Handlingsreferat
Matthew Kidman er en ambisiøs ung student, som nylig har blitt tatt opp ved Georgetown University, men han har ikke råd til å betale for utdannelsen sin. Den rolige tilværelsen hans endres plutselig når en vakker ung nabo, Danielle, flytter inn ved siden av ham. Matthew er vitne til at hun kler av seg fra vinduet hans. Når hun får øye på ham, kommer hun på besøk, banker på utgangsdøren deres, og presenterer seg for foreldrene hans. De foreslår for Matthew at han skal vise Danielle rundt i byen. Men Danielle tvinger Matthew til ham å løpe naken over gaten som hevn.
Matthew og Danielle knytter bånd gjennom flørtende oppførsel, inkludert at de nakenbader i svømmebassenget til Matthews rektor. Under en fest finner Matthew endelig mot til å kysse Danielle. Men hans venn Eli forteller ham at Danielle er en erotisk film-skuespillerinne. Danielle, fornærmet, innser at Matthew har oppdaget fortiden hennes, og forholdet deres avsluttes. Matthew forsøker senere å be om unnskyldning og skape forsoning. Men Danielle tror at hun aldri kan klare å unnslippe fortiden sin, og bestemmer seg for å gå tilbake til den erotiske film-industrien.
Matthew reiser etter Danielle til Las Vegas. Kelly, en voksenfilm-produsent og Danielles tidligere kjæreste, advarer Matthew om ikke å forstyrre film-virksomheten deres. Matthew ignorerer ham, og overbeviser Danielle om å forlate industrien og begynne forholdet deres på nytt. Men noen få dager senere dukker en rasende Kelly opp, og bortfører Matthew fra skolen hans, angriper ham fysisk og sier at Danielles unnlatelse fra å filme har kostet Kelly 30 000 dollar. Kelly tilbyr å la Matthew slette hennes gjeld ved å stjele fra porno-mogulen Hugo Posh.
Gipsmaker
En gipsmaker, dønnikermaker eller stukkatør er en håndverker som lager dekorasjoner av gips til bygninger.
Bruken av gips kan spores tilbake 8 000 år. I Romerriket hadde gipsmakerkunsten spesielt stor utbredelse, men den ble glemt med Romerrikets fall. Kunsten overlevde i de arabiske delene av det tidligere Romerriket, og dette førte til en rik arabisk gipsmakertradisjon. Tidlig i renessansen kom kunsten tilbake til sentrale deler av Europa.
I norske hus fra 1800-tallet med gipsrosetter og lister er det hovedsakelig utenlandske håndverkere fra Danmark og Tyskland som har stått for arbeidet. Vi har også bygninger helt tilbake til 1600-tallet med rike dekorasjoner.
Jens Jensen Vind ble som dønnikermaker kalt fra København til Christiania i 1638 for å gjøre arbeider på Akershus slott. Han utførte stukktak i alle de viktigste rommene i Sydfløyen. Han slo seg ned i byen og er nok også mester for flere tak i byens fornemste borgerhjem. Han nevnes siste gang i 1665 og døde trolig i slutten av 1660-årene. Han er trolig mester for et stukktak med dyremotiver i Rådhusgaten 19 og taket fra Kongens gate 5 som nå er på Norsk Folkemuseum.
I Norge i dag er utdannelsen til dette yrket innen utdanningsprogrammet Desig og håndverk. Du må gå et år på skole og tre år i lære i bedrift. Første skoleåret er vg1 design og håndverk. Ved fagprøve skilles mellom verkstedgipsmakere, gipspussere og stukkmarmorgipsmakere. Det er krav om grunnkurs byggfag.
Gipsmakerfaget er (pr. 2016) med på Utdanningsdirektoratets liste over små og verneverdige håndverksfag. Dette innebærer blant annet at bedrifter innen faget mottar utvidet støtte fra fylkeskommunen når de tar inn nye lærlinger.
I’ve Grown Accustomed to Her Face
«I've Grown Accustomed to Her Face» er en amerikansk sang med melodi av Frederick Loewe og tekst av Alan Jay Lerner. Den var med i musikalen My Fair Lady. Sangen ble fremført av rollefiguren Professor Henry Higgins. Higgins ble i den opprinnelige Broadway-oppsetningen spilt av Rex Harrison. Harrison fremførte også sangen i filmversjonen fra 1964.
Sangen uttrykker Professor Higgins' vrede overfor den kjensgjerningen at hans elev Eliza Dolittle har valgt å spasere ut av hans liv og hans voksende innseelse av hvor meget han vil savne henne.
Dean Martin spilte inn sangen 9. mai 1960. Den ble utgitt på hans album This Time I'm Swingin' (Capitol T-1441 (mono), Capitol CST-1442 (stereo))
Herb Alpert & The Tijuana Brass gjorde senere en coverversjon på sitt album South of the Border (1964, A&M Records LP-108 (mono), A&M Records SP-108 (stereo)).
Barbra Streisand fremførte flere linjer i sin «Color Me Barbra Medley» på sin TV special og albumet Color Me Barbra
Sangen blir fremført som «I've Grown Accustomed to His Face» eller som «I've Grown Accustomed to Your Face» når en kvinnelig sanger synger den.
Norske versjoner
André Bjerke og Anne Lande har skrevet norske tekster. Bjerkes versjon bærer tittelen er «Jeg ble fortrolig med ditt sinn». Landes versjon heter «Umerkelig». Det eksisterer også en norsk gjendiktning, kreditert André Bjerke og Frida Ånnevik. Den heter «Vant til stemmen din».
Kurvmaker
En kurvmaker er en håndverker som fletter kurver og kurvmøbler av piletre, siv, bast, rotting og lignende. Kurvmakervirksomhet ble drevet som husflid og som håndverk. Virksomheten er teknologisk enkel, men arbeidskrevende.
Historie
Kurvmakerfaget er et av de eldste yrker i verden. Produksjon av kurver og beholdere til husholdning og næringsvirksomhet har gamle tradisjoner, og alle tenkelige materialer som kunne flettes ble benyttet. Ulike regioner og etniske grupper verden over har ulike tradisjoner for utforming av kurver.
I dag er det bare noen få kurvmakere igjen i Skandinavia, men faget er enda levende i Øst-Europa, ikke minst i Polen, der det er rikelig tilgang på god pil.
I Norge har kurvmakerfaget en historisk bakgrunn både som bygdehåndverk og som byhåndverk. Kurvmakeren på landet var en lokal spesialist og produserte kurver det lokale markedet etterspurte, han eller hun kunne betegnes som kipemaker, meisbinder eller noe annet. Kurvmakeren på landet brukte gjerne lokale materialer. Kurvmakerne i byene var for en stor del avhengige av importert materialer.
Produkter og materialer
Kurvmakerfaget var lenge ansett som et mulig yrkesvalg for blinde og svaksynte.
Kurvmakerverkstedet til Kristian Stensmyren (1892-1978) finnes i De gamle verksteder på Maihaugen, og kurvmøbler laget av Stensmyren kan man se i Temte Gård og Bygdesamling. Også i Den gamle by i Aarhus finnes det kurvmakerversted.
Utdanning
I Norge har faget vært lagt under lov om fagopplæring i arbeidslivet siden 1955. I dag er utdannelsen til dette yrket innenfor utdanningsprogrammet Design og håndverk. Du må gå to år på skole og to år i lære ute i bedrift. Første skoleåret er Vg1 Design og håndverk og andre skoleåret er Vg2 Design og trearbeid.
Kurvmakerfaget er (pr. 2016) med på Utdanningsdirektoratets liste over små og verneverdige håndverksfag. Dette innebærer blant annet at bedrifter innen faget mottar utvidet støtte fra fylkeskommunen når de tar inn nye lærlinger.
Eksterne lenker
Basket weaving
Liste over utøvere i Giro d’Italia 2010
Liste over utøvere i Giro d'Italia 2010
Kingdom Hearts II
Kingdom Hearts II (キングダムハーツII) er et action-rollespill utviklet av Square Enix, og publisert av Buena Vista Games (nå Disney Interactive Studios) og Square Enix i 2005 til Sonys PlayStation 2. Spillet var en oppfølger til Kingdom Hearts, som følger unggutten Sora, Donald Duck og Langbein på et eventyr gjennom forskjellige verdener fra diverse Disney-filmer; figurer fra Final Fantasy-serien dukker også opp.
Handling
De tre hovedpersonene i spillet er Sora, en 15 år gammel gutt. Donald Duck fra Disney Castle, og Goofy - en kaptein ved vaktene som skal beskytte Disney Castle. Både Donald og Goofy er under ordre fra en savnet konge, Mikke Mus, om å følge Sora og hans Keyblade. Den mektige Organisasjon XIII er spillets viktigste antagonist. Sora må reise til kjente og ukjente verdener, hvor han løser forskjellige problemer forårsaket av Organisasjon XIII, de hjerteløse skurkene. Denne organisasjonen blir ledet av en bedrager ved navn Xehanort.
Euptera
Euptera er en slekt av sommerfugler som tilhører underfamilien Limenitidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Gruppen består for det meste av middelsstore, kraftige arter. De er gode flygere og seiler gjerne på stive vinger. Disse artene er tropiske og lever i Afrika.
Utseende
Middelsstore, kraftige sommerfugler. Oversiden er gjerne mørk med hvite striper.
Levevis
En av artene har larver på planter i slekten Bequaertiodendron (familien Sapotaceae).
Utbredelse
Gruppen er utbredt i tropisk Afrika inkludert Madagaskar.
Manddatteren og Kjærringdatteren
Manddatteren og Kjærringdatteren, seinere også kalt Mannsdattera og kjerringdattera og liknende, er tittelen på et undereventyr P. Chr. Asbjørnsen samlet mens han var huslærer på Romerike. Denne varianten ble allerede publisert i Asbjørnsen og Moes første eventyrbok Norske Folkeeventyr, som egentlig utkom 29. desember 1841, men som etter vanlig forleggeruskikk ble postdatert til 1842. Eventyret handler om to stedøtre, én arbeidsom og én lat, som får oppgaver hos ei trollkjerring og blir belønt etter innsatsen.
Handling
Manddatteren og Kjærringdatteren handler om to stedøtre, den flittige Manddatteren og den late Kjærringdatteren. Kjerringdattera og mora hennes vil bli kvitt mannedattera og tvinger henne til å hoppe i brønnen da spinnetråden ryker. Mannedattera kommer til en eng og tar tjeneste hos en ond trollkjerring. Naturen og dyra, som kan snakke, hjelper henne løse umulige oppgaver, og skrinet hun til sist får velge som lønn, viser seg å inneholde gull og sølv. Den late stedattera blir misunnelig og forsøker det samme, men bryr seg ikke om rådene. Kjerringdattera utfører arbeidet feil og ender opp med et skrin med ormer og padder.
Kommentar
De to stesøstrene blir etter tur stilt overfor flere adynata (umulige oppgaver); å hente vann i et såld, vaske sort ull hvit, plukke blomster om vinteren og så videre. Dyrene hjelper med å gi den som er villig til å lytte, råd om hvordan oppgaven skal løses, men kun manndatteren gjør som de sier og lykkes.
I motsetning til de fleste eventyra, presenterer for øvrig Manddatteren og Kjærringdatteren den gode erfaringa først og feilene etterpå. Vanligvis er det omvendt: feilene og erfaringene fører til riktig resultat ved tredje og siste forsøk. Eventyret ville imidlertid ha mistet spenninga om man byttet rekkefølgen av søstrene. Katarsis (den forløsende renselen) ligger altså i at publikum vet bedre og kan fryde seg over feilene som blir forelagt.
Eventyrtype og utbredelse
Eventyrtypen er klassifisert som AT 480 The Spinning-Woman by the Spring eller The kind and the Unkind Girls i den internasjonale eventyrkatalogen til Aarne og Thompson. Varianter av folkeeventyret er foruten i hele Europa også funnet i India og Nord-Afrika, og er dessuten i engelskspråklige og spanske varianter tatt med til Amerika. I Tyskland er det kjent som Frau Holle («Mor Hulda»), særlig i Brødrene Grimms versjon fra 1812. I Norge er det i alt samlet 67 varianter av eventyret. Disse fordeler seg fra Vest-Agder i sør til Salten i Nordland.
Eventyrmotivet brukt hos Shakespeare
Den hensynsfulle datteren lytter også til fuglenes råd da hun skal velge mellom tre skrin som hun skal få med seg som lønn for arbeidet, et gult, et rødt eller et blått. Hun får det råd å velge det minst prangende, blå skrinet. Den slemme stesøsteren er heller ikke her villig til å rette seg etter hva fuglene synger om, og tar med seg det flotte, gule skrinet, som viser seg å inneholde all verdens elendighet.
William Shakespeare har benyttet seg av dette motivet i 2. akt av Kjøpmannen i Venedig. I scene VII er det Fyrsten av Marokko som skal gjette seg til hvilket av skrinene som skjuler den rike kvinnelige arvingen Portias portrett.
(Fra William Shakespeare 3. I gjendiktning ved André Bjerke. Aschehoug & Co. (W. Nygaard). Oslo 1978, s. 64.)
Nargothrond
inspirert av Menegroth i Doriath, og på leting etter et trykt sted å lage en festning gjemt for Morgoth, skapte Finrod Nargothrond allerede på begynnelsen av det første tidevervet. Festningen lå i Narogs hulrom under de skogklette åsene Taur-en-Faroth på den vestre elvebredden av elva Narog. Finrod fikk hjelp til dette av dverger fra Ered Luin (Blåfjellene), som også lagde Nauglamír til ham, dvergenes halskjede.
Men Finrod var ikke den første som brukte disse hulene: de hadde vært bebodd av Lurvedvergene før de var blitt jaget ut derfra.
Slik som hulene var fra begynnelsen av kunne de bare bli nådd ved hjelp av en smal sti langs den vestre elvebredden, men senere ble det også bygd en bro over Narog.
Finrod regjerte over Nargothrond helt til han sluttet seg til Beren og hans jakt etter en silmarill, og da gav han herredømmet over festningen til Orodreth. Men Fëanors sønner, Celegorm og Curufin bodde i Nargothrond på den tida og de var mektigere enn Orodreth, helt til Finrods død ble meldt, og da ble de forvist.
Túrin Turambar kom senere til Nargothrond og ble den fremste krigeren der, men han overtalte også folket der til å kjempe openlyst mot Morgoth (det var på den tiden broa ble bygd), noe som til slutt førte til at dragen Glaurung og hans hær plyndret Narogthrond.
Regionen und Orte in Tolkiens Welt Lista zamków i twierdz Śródziemia Platser i Tolkiens värld
Hermann Höpker-Aschoff
Hermann Höpker-Aschoff (født 31. januar 1883 i Herford, død 15. januar 1954 i Karlsruhe) var en tysk og prøyssisk jurist og liberal politiker (DDP, FDP). Han var bl.a. finansminister i Preussen og den første presidenten for Bundesverfassungsgericht, Tysklands forfatningsdomstol.
Liv
Hermann Höpker-Aschoff studerte jus og sosialøkonomi i Jena, og virket som professor ved Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität.
Fra 1921 til 1932 var han medlem av den prøyssiske landdagen. Han var Preussens finansminister fra 18. februar 1925 til 20. februar 1932 (Preußenschlag). Sammen med statsminister Otto Braun og kirkeminister Carl Heinrich Becker deltok han i forhandlingene med Den hellige stol om Preussenkonkordatet i 1929. Etter avsettelsen av den prøyssiske regjeringen i 1932 forhandlet han på vegne av den avsatte regjeringen med riksregjeringen forgjeves om en gjenopprettelse av den forfatningsmessige orden. Fra 1930 til 1932 var han også medlem av den tyske Riksdagen.
Fra 1940 var han sjefsjurist og leder av avdeling 6 (senere også avdeling 5) i Haupttreuhandstelle Ost som var ansvarlig for plyndringen av det okkuperte Polens stats- og privatformue.
Etter andre verdenskrig hørte han til grunnleggerne av FDP i Westfalen og tok initiativ til opprettelsen av høyskolen for kirkemusikk i Herford. Han var medlem av Tysklands parlamentariske råd i 1948–1949. Han var tilhenger av en sentralistisk politikk, og preget i vesentlig grad den tyske finanslovgivningen i etterkrigstiden, bl.a. blir den uavhengige stillingen til Deutsche Bundesbank i stor grad tilskrevet ham. Höpker Aschoff var innvalgt i Forbundsdagen fra 1949 til 1951, da han ble utnevnt til president for Bundesverfassungsgericht. Denne stillingen innehadde han til sin død i 1954.
Höpker-Aschoff var æresborger av hjembyen Herford. 19. januar 1954 ble han æret med en statsakt i den tyske Forbundsdagen.
Robert Stephenson
Robert Stephenson (født 1803, død 1859) var en engelsk jernbaneingeniør, sønn av George Stephenson.
Liv og virke
Tyve år gammel startet han verdens første lokomotivfabrikk sammen med sin far, Michael Longridge og Edward Pease firmaet Robert Stephenson & Company i Forth Street i Newcastle. Virksomheten startet med å levere lokomotivene til The Stockton & Darlington Railway, verdens første lokomotivdrevne offentlige jernbane. Det var denne fabrikken som konstruerte det berømte lokomotivet «The Rocket» som vant det såkalte jernbaneslaget ved Rainhill i 1829, og fikk dermed også bygge lokomotivene for Manchester-Liverpool-jernbanen som åpnet i 1830. Fabrikken Forth Street fortsatte å bygge damplokomotiver helt til 1959, og i 1960 virksomhetenavsluttes.
Robert Stephenson var engasjert i mer enn lokomotivbygging. Han var involvert i en rekke jernbaneanlegg, og konstruerte en rekke berømte broer, så som Gauntless Bridge, Tyne Bridge, Tweed Bridge, Britannia Bridge over Menai stredet, Conwy Bridge, Arnside Viaduct, Sutton Bridge, Victoria Bridge over St Lawrence River ved Montreal i Canada og den beryktede Dee Bridge som kollapset i 1847, et knapt år etter at den ble bygget. Dee Bridge var utført i støpejern, og tålte ikke en tilleggsvekt av ballast rundt svillene som var lagt for å hindre at tresvillene skulle ta fyr av gnister fra lokomotivene. Bare timer etter at ballasten var på plass, kom et lokaltog som brøt gjennom broen, og medførte fem døde og ni sårede. Stephenson ble stilt for retten.
Robert Stephenson kom også til å spille en stor rolle for norsk jernbanebygging. Han besøkte Norge i september 1846 med tanke på en lokomotivjernbane mellom Kristiania og Mjøsa, det som ble Norsk Hoved-Jernbane, åpnet i 1854. Banen ble bygget som et samvirke mellom engelsk og norsk kapital, men i hovedsak med engelsk kompetanse, med Stephenson som den førende, «en af Verdens første Civilingeniører» (Bergh s.39). Stephenson fikk en litt uheldig dobbeltrolle i byggingen av Hovedbanen, ved at han både var ledende ingeniør og dermed ansvarlig for den tekniske løsningen, og også skulle fungere som en oppmann mellom de engelske kapitalistene og den norske stat. Byggingen og idriftsettingen av banen foregikk ikke uten betydelig tautrekking mellom partene. Stephenson måtte besøke anlegget og banen ved flere anledninger. I juli 1851 ankom han Christiania på eget dampskip, medbringende massevis av verktøy som skulle brukes til jernbaneutbyggingen. (Rolt nevner også 1852 og 1854, s.324). Til tross for uenighetene, ble Stephenson dekorert med St.Olavs orden for sin innsats for å bygge Norges første lokomotivjernbane.
Robert Stephensons siste reise gikk med yachten Titania til Kristiania 21. august 1859, for å feire den nye jernbanen og for å motta St.Olavs ordenen den 3. september. Under festlighetene fikk han et akutt maveonde som gjorde at han knapt klarte å takke for ordenen, og trakk seg tilbake til Titania. To dager etter ble han gul i huden, og yachten satte straks kurs for England. Reisen tilbake tok syv døgn på grunn av storm. 12. oktober 1859 døde han 56 år gammel, og ble gravlagt i Westminster Abbey (Rolt s.332).
Grøtberg
Grøtberg er en matrikkelgard i Østre Toten (gnr. 146), om lag tre kilometer nord for Lena. Det er i dag (2008) tre bruk, Pergarden (bnr. 1), Ner-Grøtberg (bnr. 2) og Grøtberg (bnr. 4). Jorda på det fjerde bruket, Bakken (bnr. 3), er solgt til garden Hammarstad. Unna Grøtberg er også småbruket Grøtbergsbakken (bnr. 5). Grøtbergsgardene har gitt navn til grenda Grøtbergsleia. I Norske Gaardnavne tolkes gardsnavnet Grøtberg som en sammensetning av gammalnorsk grjót, stein, og berg, altså Steinberg.
Ekspansiv finanspolitikk
Ekspansiv finanspolitikk henviser til en økning i statens utgifter eller reduksjon i skattebeløp for å stimulere en lav- eller nedgangskonjunktur.
Ved høy arbeidsledighet kan myndighetene gripe inn med en ekspansiv finanspolitikk. Da forsøker de å øke samlet etterspørsel etter varer og tjenester ved å redusere skattene eller øke de offentlige utgiftene. Teorien er at om skattene senkes, får privatpersoner større kjøpekraft, etterspørselen i samfunnet stiger, og bedriftene øker produksjonen av varer og tjenester.
Problemet med at skattene senkes er mindre inntekter til staten, og det er heller ingen selvfølge at privatpersoner benytter økte inntekter ved lavere skatter til økt omsetning. Samfunnsgevinsten kan således være begrenset eller fraværende.
Brandhaugveita (Trondheim)
Brandhaugveita (1–7) er en smal veit i Trondheim sentrum. Veita er en blindvei som ligger mellom Kongens gate 60 i sør og Dronningens gate 39/41 i nord, og som parallellveg mellom Willmannsveita i vest og Tordenskiolds gate i øst. Lengden på veita er 42 meter fra Dronningens gate i retning nord-sør, og deretter 20 meter øst-vest i retning mot Willmannsveita.
Brandhaugveita er sannsynligvis oppkalt enten etter skreddermester Nils A. Brandhaug som eide løkken i området, eller hans sønn vognmann Ole Nilsen Brandhaug som hadde sine hester i beite her. Brandhaugen på Løkken er første gang nevnt i 1765, og i 1830 gikk området under betegnelsen Brandhaugløkken som en av flere løkker i området ved de ytre deler av datidens Dronningens gate i tilknytning til Trondhjems Hospital.
Alcalá de Henares
Alcalá de Henares, som betyr Citadellet ved elven Henares, er en by i Spania. Det historiske sentret i byen er en del av verdensarven til UNESCO og et av de første bispedømmene i Spania ble grunnlagt her. Byen ligger i den autonome regionen Madrid, 35 km nordøst for byen Madrid, 588 meter over havet.
Byen har i overkant av 200 000 innbyggere og er den nest største byen i regionen etter den spanske hovedstaden. Byen blir ofte bare kalt Alcalá, mens «de Henares» blir benyttet for å skille den fra flere andre byer med samme navn. Forfatteren Miguel de Cervantes ble født i Alcalá de Henares.
Historie
Byen har vært bosatt siden kobberalderen. Romerne erobret området i det første hundreåret f.kr. og bygde byen Complutum nær den tidligere keltiberiske bebyggelsen Iplacea. Dermed var dette den eneste romerbyen i regionen rundt Madrid. Med 10 000 innbyggere nådde han status som Municipium og hadde flere institusjoner. Etter at Romerriket falt, kom byen under vestgoterne. Den ble etterhvert mindre viktig, men en del pilegrimer kom hit for å besøke St. Justo og Pastor.
Maurerne erobret den vestgotiske byen i 711, og grunnla en ny bebyggelse. De bygde en al-qal'a, som betyr «citadell» på arabisk, på en nærliggende ås, idag kjent som Alcalá la Vieja (Gamle Alcalá). Den 3. mai 1118 ble han erobret tilbake av erkebiskopen av Toledo Bernardo de Sedirac for Castilla. De kristne kalte ham Burgo de Santiuste og bosatte seg i den opprinnelige romerske byen, mens den arabiske ble forlatt. Byen ble avstått til bispedømmet i Toledo. Frem til slutten av reconquistaen hadde den kristne byen både en jødisk og en maurisk bydel, samt kjente markedsplasser. Den sentrale plasseringen gjorde at kongene av Castilla ofte besøkte byen når de var på reiser.
En gang i 1480-årene hadde Kristoffer Columbus det første møtet med kong Ferdinand og Isabella, som finansierte reisen hans til Amerika, i byen.
Byen ble hardt skadet under den spanske borgerkrigen.
Synkronsvømming under Panamerikanske leker 1987
Synkronsvømming under Panamerikanske leker 1987. Synkronsvømming var en av flere sporter som var med i de tiende Panamerikanske leker som ble arrangert i Indianapolis i USA fra 8. til 23. august 1987. Det var sjuende gangen som synkronsvømming var med i de Panamerikanske leker. Det var tre øvelser, kun for damer, solo, duett og lagkonkurranse. USA ble beste nasjon, de vant alle tre gullmedaljene.
Cenote
Ei cenote (fra yukatansk maya dzonot eller ts'onot «brønn») er et synkehull fylt med grunnvann. Cenoter er vanlige på Yucatánhalvøya og på enkelte karibiske øyer i nærheten. De er forbindelser mellom jordoverflata og underjordiske vannreservoarer. Det fins flere typer cenoter: åpne, halvåpne og underjordiske. De eldste cenotene er åpne, mens de yngste fremdeles befinner seg under bakken. Langs omkretsen til Chicxulubkrateret nord for Yucatánhalvøya er det en ring av cenoter. Mange cenoter er bundet sammen av underjordiske hulesystemer, noen av dem over 100 km lange. Cenotene ble regna som hellige av mayaene og var viktige drikkevannskilder.
Isar
Isar er en elv i Bayern i Tyskland. Den er en sideelv til Donau og er 295 kilometer lang.
Kilden ligger i Karwendelfjellene i den østerrikske delstaten Tirol. Derfra renner elven nordover, gjennom den bayerske hovedstaden München og nordøstover til Deggendorf, hvor den møter Donau.
Byer ved elven inkluderer: Bad Tölz, Wolfratshausen, München, Freising, Moosburg, Landshut, Dingolfing, Landau og Plattling.
Etymologi
De vanligste tolkningene av navnet Isar er at det er en konstruksjon av de keltiske orda ys ('rask, fossende') og ura ('vann, elv'). Ifølge en annen tolking kan ys forstås både som 'høy' og 'lav', en tolkning som viser til de store endringene i vannivået i elven. I antikke bosetningsområder for kelterne kan en finne flere andre elver med liknende navn:
Det er mulig at det antikke navnet på den lavere delen av elva Donau, Ister, har samme kilde.
Geografi
Isar tar i mot en god del av vannet fra Alpene, og deler av Karwendelfjellene nordøstover mot Donau og renner til slutt ut i Svartehavet via Donau. Nedslagsfeltet er om lag 9 000 kvadratkilometer. Om vinteren faller det meste av nedbøren i Alpene som snø. Dette fører til økt vannføring i elven under snøsmeltingen om våren. Elven har en middelvannføring på 175 kubikkmeter per sekund. Dette er omtrent på samme nivå som andre forholdsvis store elver i Tyskland, som Mosel, Lech eller Main.
Bortsett fra de større sideelvene Amper og Loisach, renner mange mindre elver ut i Isar, som Leutasch, Jachen, Dürrach, Dorfen, Sempt og Pfettach.
Det offisielle utspringet til Isar ligg i Hinteraudalen øst for landsbyen Scharnitz i Karwendelfjellene i Tyrol i Østerrike, med ei høyde på 1 160 m. Isar starter fra elven Lavatsch, som har sin kilde lenger sørøstover, og den bli kalt toppen av Isar. Videre får Isar vann fra Brikkarbach, som har sin kilde ved foten av det høyeste fjellet i Karwendel, Birkkarspitze og Moserkarbach. Mellom Mittenwald og Krün ligger det en demning på Isar. Vannet herfra går inn i innsjøen Walchensee, der en produserer elektrisitet. For å lage mer strøm, og hindre flom, ble det bygd et større reservoar kalt Sylvensteinsee mellom 1954 og 1959. Denne ligger 12 km sør for Lenggries, og har hindret alvorlige flommer i München, blant annet i 1979, 1999 og 2005. 2005 var første året man måtte slippe ut vann fra innsjøen fordi toppkapasiteten var nådd, men en klarte akkurat å unngå flom i München. Etter at elven forlater de bayerske Alpene ved Bad Tölz renner Isar gjennom glasialt morenelandskap og så gjennom München-sletten. Den fortsetter deretter fra Freising mot Donaudalen. Ved munningen ved Donau er elven 312 meter over havet, og har rent ned 848 høydemeter fra utspringet til munningen.
Byer
Isar renner gjennom følgende byer:
Historie
Isar var sannsynligvis en transportåre selv i førhistorisk tid for frakt av varer fra Alpene, eller til og med Italia, mot Donau på flåter. Romerne bygde en handelsvei kalt Via Raetia fra Inndalen over Seefelderpasset og til den nordlige foten av Alpene. Byen Mittenwald ble dermed en viktig handelsby i Werdenfelser Land.
Siden middelalderen har vannmøller vært i drift på bredden av Isar. For å opprettholde en mer jevn strøm til møllene, ble det bygget små kanaler i München. Disse kanalene førte òg med seg ferskvann til innbyggerne og til flere garverier. I tillegg fylde de vollgravene rundt bymurene med vann. Hvert år skapte Isar flom i byene langs elven, og gjorde store ødeleggelser og tok livet av mange mennesker. I 1813 kollapset en bro i München under en flom, og tok livet av mer enn 100 mennesker som stod på broen og såg på flommen. Fra 1806 ble det bygget murer langs bredden av elven. Dette førte til at elven gikk raskere og gravet seg dypere ned i elveleiet. På 1920-tallet begynte man å bygge vannkraftverk, og fra 1954 til 1959 bygget man Sylvensteinspeicher for å produsere strøm og for å verne mot flommer. Dette førte mellom annet til at landsbyen Fall var lagt under vann. Når vannstanden i reservoaret er svært lav, kan man fremdeles se kirketårnet stikke ut av vannet. Bare de siste få årene har Isar delvis gått tilbake fra å være en kanal til en mer naturlig elv.
I de lavere delene av Isar, mellom Moosburg og Plattling vasket man gull i elveavleiringene på 1500- og 1600-tallet. Det gikk derimot dårlig fordi det var lite metall i elven.
Miljø
Siden 1920-tallet har man brukt vannet i Isar for å produsere strøm. Dette har hatt store konsekvenser for både lokal fauna, flora og mennesker. For å gi nok vann til de 28 vannkraftverkene langs elven er nesten hele elven kanalisert og vannet er ledet om flere ganger. Like nord for Mittenwald ble all vannet i elven ledet ut i innsjøen Walchensee i 1923 for å bygge et vannkraftverk her. Siden 1990 har man latt 4 kubikkmeter per sekund strømme gjennom elven her. Byggingen av Sylvensteindemningen og de tallrike reguleringene av elven (som ble påbegynt tidlig på 1800-tallet) har endret elvens karakter. Konstruksjonen av denne demningen hindrer nå elven i å flomme over sine bredder.
For å verne den vakre Isardalen grunnla Gabriel von Seidl Isartalverein i 1902. For å oppnå dette kjøpte han 90 hektar med land fra München, og i dag er det over 330 km turstier i området.
I det siste har man prøvd å bringe Isar tilbake til sin opprinnelige form. For eksempel har man nær München gjort elveleiet bredere og bredden flatere, og man har bygget små grusøyer og nesten naturlige bukker for å sakke elvens fart. I tillegg har man gjort dikene større og bredere.
Vannkvaliteten i elven har også øket etter at man bygget renseanlegg for kloakk. Tallet på bakterier er derimot fremdeles relativt høyt. Sammen med andre byer og bosetninger langs Isar har man sett seg et mål om at bakterienivået i elven skal reduseres så meget at det skal være mulig å bade i elven. Om man klarer dette, vil München være en av få storbyer i Europa med slike muligheter. Selv om kloakkrenseanleggene fører til at bakterienivået blir sterkt nedsatt, renner det likevel mye forurenset vann ut i elven i forbindelse med kraftig nedbør.
Det er flere naturreservater langs Isar, mellom annet for fugler nordøst for Moosburg. Dette området er et viktig hvilested for trekkfugler. Man har funnet opp mot 260 forskjellige arter, mellom annet sjeldne arter som makrellterne og blåstrupe.
Sleipner motorfabrikk
Sleipner motorfabrikk ble stiftet i Sarpsborg i 1908 av Ole Klemsdal og Hans Johansen. I 1912 ble fabrikken flyttet til Seiersten i Fredrikstad, der de fortsatt er lokalisert under navnet Sleipner motor AS. Sleipner produserte små innenbordsmotorer og propellutstyr fram til 1976. Fortsatt produseres propeller.
Musefamilien
Musefamilien (Muridae) er en familie av gnagere (Rodentia) og omfatter blant annet de egentlige rottene og musene. Familien deles i omkring 100 slekter og inkluderer over 700 arter, hvorav gruppen av ekte mus (Murinae) er mest tallrik med sine mer enn 500 arter.
Biologi
Med ordet mus tenker man vanligvis på de mindre artene i musefamilien, men enkelte arter av ekte mus kan bli opp mot 50 cm store og veie mer enn 1 000 g. Disse og andre større arter benevnes gjerne som rotter. I Norge finnes kun artene storskogmus, småskogmus, husmus, dvergmus og brunrotte. Tidligere regnet man også med svartrotte, men denne arten ble trolig utryddet i Norge for omkring 100 år siden eller så. Artene kjennetegnes av å ha tre rotfestede kinntenner i hver kjevehalvdel, men de fire fortennene er rotåpne og vokser gjennom hele livet.
Spissmus er ikke gnagere, men insektetere (Eulipotyphla) som sorterer i spissmusfamilien (Soricidae). Musefamilien og spissmusfamilien er, til tross for navnene, i svært liten grad beslektet. Mange andre små gnagere kalles også mus. De har et lignende utseende, men hører ikke til musefamilien. En av de andre familiene er hamsterfamilien, med blant annet markmus og klatremus. Andre gnagere som kalles mus er hasselmus og bjørkemus. Omfanget av musefamilien har variert mellom ulike oversikter og tider. Her følges Wilson & Reeder som deler den overordnede gruppen Muroidea i seks familier.
Mus og rotter er viktige byttedyr for en rekke arter, som mange mindre rovpattedyr, krypdyr (som rovfugler og slanger) og til og med fisk.
Mange rotter og mus opptrer som skadedyr. De sprer sykdomssmitte og ødelegger mat, og er årsak til store materielle skader og økonomiske tap over hele verden. Det avlives årlig millioner av mus og rotter på verdensbasis, uten tanke for at metodene som benyttes dyrevelferdsmessig kan være kontroversielle. For bekjempelse av mus og rotter brukes ulike typer feller (mekaniske og elektriske), gift, drukning, gasser, åter og skremsler ved hjelp av lukt eller lyd. Mange av metodene er synonyme med dårlig dyrevelferd, blant annet fordi det drepte individet kan ha avkom som sulter ihjel. I Norge har Landbruksdepartementet konkludert med at drukning av dyr er en avlivingsmetode som strider mot dyrevernloven, men såkalte drukningsfeller har allikevel lange tradisjoner her. Veterinærinstituttet støttet departementets vurdering om at drukning ikke er en akseptabel avlivingsmetode.
Inndeling
Myomorpha har tradisjonelt blitt delt inn i to overfamilier med i alt sju familier, men ny forskning tyder nå på at det bør være ni. To underfamilier i Dipodidae har i henhold til Wilson, Lacher & Mittermeier (2017) blitt løftet til full familiestatus; Sminthidae og Zapodidae. Familien Nesomyidae finnes bare i Afrika og på Madagaskar, og har utviklet økologiske nisjer som likner andre familier i musegruppen.
Gazprom-RusVelo
Gazprom-RusVelo er et russisk profesjonelt sykkellag med base i Italia.
I mars 2022 trakk UCI lagets lisens i forbindelse med Russlands invasjon av Ukraina 2022. Sykkelprodusenten Look og hjul-leverandøren Corima annonserte begge at de trakk seg som sponsorer for laget. Senere samme måned stoppet laget all aktivitet.
DeForest Kelley
Jackson DeForest Kelley (født 20. januar 1920, død 11. juni 1999) var en amerikansk skuespiller. Han er kjent for rollen sin som «Leonard McCoy» i sciencefictionserien Star Trek, samt flere påfølgende filmer.
Tidlig liv
Kelley ble født i Atlanta som sønn av Baptist-presten Ernest David Kelley og Clora Casey, født hjemme hos dem, med onkelen, en kjent lokal lege som hjelper. Som barn, sang han i kirkekoret der han oppdaget at han likte å synge og var god til det. Til slutt førte dette til at han sang solo, og en opptreden på radiostasjonen WSB i Atlanta. Som et resultat av arbeidet i radio, fikk han et engasjement med Lew Forbes og hans orkester ved Paramount Theater. Han ble uteksaminert i 1938 fra Decatur High School i Decatur i Georgia. I en av tegneseriene om Star Trek ble det sagt at dr. McCoys far hadde vært baptist-prest, en idé som angivelig kom fra Kelleys eget liv. Kelley hadde en eldre bror ved navn Ernest Casey Kelley.