cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akupunkturforeningen
Akupunkturforeningen, tidligere Norsk akupunkturforening er en organisasjon som ble startet 1. januar 2005 ved at Norsk forening for klassisk akupunktur (NFKA, stiftet 1978) og Norske akupunktørers hovedorganisasjon (NAHO, stiftet 1993) ble slått sammen til en organisasjon (NAFO). Et ekstraordinært landsmøte vedtok å skifte navn til Akupunkturforeningen den 2. desember 2010.
Gerhard Schwenzer
Gerhard Schwenzer (født 1. oktober 1938 i Lorch, bispedømmet Limburg i Tyskland) er en tyskfødt teolog og katolsk biskop emeritus av Oslo. Han ble bispeviet i Trondheim 7. desember 1975 og var fra 1983 til 2005 katolsk biskop av Oslo. Hans avskjedssøknad ble innvilget den 29. juli 2005, men han ledet inntil etterfølgerens tiltredelse den 22. oktober 2005 bispedømmet som apostolisk administrator.
Utdannelse og tidlig prestetjeneste
Schwenzer trådte inn i prestekongregasjonen som i Tyskland går under navnet Arnsteiner Patres, men i det meste av verden forøvrig kalles Picpus-fedrene, etter gaten rue de Picpus i Paris der ordenen hadde sitt første generalat (internasjonale hovedkvarter).
Etter ett års novisiat ble det så tre års filosofistudium ved Picpus-patrenes studiehus i Simpelveld i Nederland. Deretter studerte han teologi, først i Roma og senere i Heidelberg, der han arbeidet med doktorgraden. Han ble presteviet 18. juli 1964 i Simpelveld.
I doktorgraden gransket han kirkebegrepet til den lutherske teologen Edmund Schlink, som blant annet hadde vært observatør under Annet vatikankonsil. Disputasen fant sted i Roma i 1968. Så kom en periode på seks år da han igjen bodde ved studiehuset i Simpelveld, denne gangen som novisemester og dosent i systematisk teologi.
Beordring til Norge
Picpus-patrene hadde det pastorale ansvaret for den katolske kirke i Midt-Norge fra 1931. Dette kirkedistriktet omfatter de katolske menighetene i Møre og Romsdal, Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag. I 1974 ble Schwenzer sendt til Trondheim som apostolisk administrator, det vil si midlertidig toppleder, etter at biskop Johannes Rüth hadde trukket seg tilbake.
Et drøyt år etter, den 29. august 1974 ble han, snaut 37 år gammel, utnevnt til biskop med titularsete i Hólar, og til apostolisk vikar i det som den gang ble betegnet som Det apostoliske vikariat Mellom-Norge, og senere ble oppgradert til prelatur og kalt Trondheim Stift. Den 7. desember 1975 ble Schwenzer bispeviet av biskop John Willem Gran i St. Olav domkirke i Trondheim. De medkonsekrerende biskoper var biskop Johann Wember (Tromsø) og biskop Hans Ludvig Martensen (København).
Biskop i Oslo
Schwenzer ble utnevnt til koadjutor-biskop av Oslo den 2. juni 1981, og formelt innsatt i St. Olav domkirke i Oslo 4. september 1981. I den romersk-katolske kirken er en koadjutor-biskop en hjelpebiskop som i regelen er ment å overta en gitt bispestol (når innehaveren forflyttes, avgår eller dør), og utnevnes for en «overlapping» med sin forgjenger, men slik at forgjengeren beholder det fulle ansvar inntil sin avgang. Den 26. november 1983 gikk biskop John Willem Gran av, og Schwenzer overtok som biskop i Oslo katolske bispedømme.
Han har vært formann for den nordiske katolske bispekonferanse. Under hans formannskap har konferansen gitt en rekke uttalelser, blant annet hyrdebrevene «Vern om Livet» i 1999 om det ufødte barns verdighet, og «Omsorg for livet» i 2002 om behandling og pleie i livets siste fase, og uttalelsene «genetikkens muligheter og risikoer» 2002, «Å lære å se våre brødre og søstre slik Kristus ser dem» 2002, og «Krisen i Irak» 2003.
Den 2. mars 2005 ble det offentliggjort fra Oslo katolske bispedømme at Schwenzer hadde søkt avskjed av alders- og helsemessige årsaker. Innvilgelse av avskjedssøknaden ble offentliggjort den 29. juli 2005, samtidig med utnevnelsen av hans etterfølger, augustinerkorherren Bernt Ivar Eidsvig. Frem til etterfølgerens bispevielse den 22. oktober var Schwenzer apostolisk administrator for Oslo katolske bispedømme.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Utmerkelser
Den 15. mars 2006 ble Schwenzer utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden av kong Harald.
Buskerud tingrett
Buskerud tingrett er en norsk domstol som ble opprettet 26. april 2021 gjennom en sammenslåing av Drammen tingrett, Hallingdal tingrett og Kongsberg og Eiker tingrett. Domstolen sogner til Vestre Viken lagsogn i Borgarting lagdømme og har rettssted i Drammen, Hokksund, Kongsberg og Nesbyen.
Tingrettens geografiske virkeområde dekker kommunene Drammen, Flesberg, Flå, Gol, Hemsedal, Hol, Kongsberg, Krødsherad, Lier, Modum, Nesbyen, Nore og Uvdal, Rollag, Sigdal, Øvre Eiker og Ål.
Kjelke
En kjelke er et transportmiddel med meier av metall eller av tre for bruk på snø eller is. Kjelker brukes til transport, lek og sport.
Sport
I akesporten brukes kjelker av typen rodel. De som aker på rodel ligger på ryggen med føttene fremst. I sportsgrenen skeleton ligger utøverne på magen med hodet fremst. Kjelkehockey er en sport som først og fremst utøves av funksjonshemmede. Det er en variant av ishockey som utføres sittende på en kjelke. Bobsleigh er en vinteridrett der to eller fire personer kjører en kjelke med meier gjennom en spesialbygget, smal, kurvete islagt bane. Moderne bobbaner bør være minst 1500 meter lange og ha minst 15 kurver, og det er ikke uvanlig med hastigheter opptil 130 km/t.
Lek og fritidsaktivitet
Kjelker har tradisjonelt vært brukt til lek om vinteren. En variant av kjelketyper er rattkjelken som har et ratt for styring. Snowracer er en moderne variant av denne. Enkelte vintersportssteder har utleie av kjelker som kan tas med i skitrekket.
I Bergen var det så vanlig å ake ned de bratte gatene på en «krøbbe», (egentlig «krybbe», dvs. en kasseformet kjelke) at det ble forbudt. 29. desember 1774 signerte kong Christian 7. i København et reskript - på oppfordring fra politimester Ole Brose i Bergen - der kongen nedla forbud mot «Krybbe-Renden der i Byen», karakteriseret som en like gammel som farlig uskikk. Reskriptet fastslo at synderne «uden Skaansel af hvad Stand og Køn de ere» skulle straffes med en måneds tukthus eller en bøte til fordeling mellom anmelderen, politiets kasse og byens fattige, i tillegg til saksomkostninger. John Paulsen fortalte fra sin barndom i 1850-tallets Bergen, at konstablene kunne styrte frem fra et smug nederst i gatene for å arrestere de som akte «krøbbe». Konstablene fikk nemlig en halv daler for hver «krøbbe» de innbrakte på politistasjonen.
Skikjelke
Skikjelker er kjelker der meiene er ski. En skikjelke er utstyrt med skjæker. Skikjelker har tradisjonelt vært brukt til transport om vinteren, av ved, høy eller torv. Til syketransport og transport av skadede brukes skikjelker fortsatt.
Bruk på ekspedisjoner
Kjelker har vært brukt på polare ekspedisjoner. Fridtjof Nansen og de fem som fulgte han på ferden over Grønlands innlandsis i 1888 brukte kjelker. Nansen og Hjalmar Johansen som forlot polarskuta «Fram» for å gå mot Nordpolen i 1895 brukte kjelker.
Roberto Donati
Roberto Donati (født 15. mars 1983 i Rieti) er en italiensk sprinter.
Karriere
Donati ble italiensk mester på 200 meter i august 2009, med ny personlig rekord på 20,86. Dette gjorde at han ble tatt ut til VM i friidrett 2009 i Berlin, for å løpe 4x100 meter stafett. Her vant de sin semifinale, og kom på sjetteplass i finalen med 38,54.
Blyfjorden
Blyfjorden er en fjordarm av Selfjorden i Senja kommune i Troms og Finnmark. Fjorden har innløp mellom Dovneset i vest og Okseneset i øst og strekker seg tre kilometer sørøstover til fjordbotnen.
Det er ingen bosetninger eller veisamband langs fjorden. Fjorden er omgitt av høye fjell. På østsida ligger Oksen på (743 moh) og Oksehornet (705 moh). Fra bunn av fjorden stiger Botntinden opp til 755 moh. På vestsida ligger Senjahesten på 796 meter over havet.
Ken Plummer
Ken Plummer (født 4. april 1946 i Palmers Green i London) er en britisk seksualitetsforsker og professor emeritus i sosiologi ved University of Essex. Han var i 1998 medgrunnlegger av tidsskriftet Sexualities, der han ble første redaktør. Hans forskning har blant annet fokusert på kritiske seksualitetsstudier, LHBT+-studier og flere kriminologiske temaer. Han regner seg som en kritisk humanist, som han beskriver i boken Critical Humanism: A Manifesto for the 21st Century. Han har utgitt rundt 15 bøker og over hundre vitenskapelige artikler.
Prolegomena
Prolegomena (gresk: προλεγόμενα, prolegómena, en flertallsform i nøytrum av verbaladjektivet i mediopassiv på -os) betyr «innledning» eller «prolog». Dets særskilte betydning er «forarbeid» i forbindelse med en innledning til en lengre filosofisk avhandling. Det er da formelt sett et essay eller en kritisk utlegning hvor det redegjøres for forutsetninger og metode for verkets hoveddel. I betydningen «forarbeid» er det de grunnleggende spørsmålene og begrepene som avklares og defineres før det vesentlige i verket presenteres, nemlig de mer omfattende spørsmål som Guds eksistens, åpenbaringens natur, skriftens autoritet (for bare å ta noen eksempler fra religionsfilosofien).
Prolegomena kan brukes som innledning for all slags emner, noe følgende verker antyder:
MT «Stena Sirita»
MT «Stena Sirita» er et tankskip eid av P/R Stena Ugland Shuttle Tanker II DA. Det er bygget i 1999 på Tsuneishi Shipbuildingin i Tadotsussa i Japan. Det blir operert av Teekay i Stavanger. Den har Sandefjord som hjemby.
Det er klasset i Det Norske Veritas (med klassenotasjon malteserkors 1A1 Tanker for Oil ESP BOW LOADING HELDK E0 DYNPOS-AUTR VCS-2 CSA-2(25)) og flagget av Sjøfartsdirektoratet i «NOR»-registeret.
Skipet brukes i hovedsak til transport av olje mellom oljefelt i Nordsjøen og oljeraffinerier langs Nordsjøkysten.
Stena Sirita har søsterskipet MT «Stena Alexita».
Tekniske forhold
Skipet er 262,6 meter langt og 46 meter bredt. Det har dobbel bunn og doble sider for å redusere forurensing ved grunnstøting eller kollisjon. Det er på 127.535 dødvekttonn.
Skipet er utstyrt med et bauglastesystem for å kunne hente olje til havs. Den kan laste inntil 12.000 m³ olje i timen.
Skipet har helikopterdekk.
Sáenz Peña undergrunnsstasjon
Sáenz Peña undergrunnsstasjon er en stasjon på linje A på Buenos Aires’ undergrunnsbane. Den ligger mellom stasjonene Lima og Congreso.
Stasjonen ligger i et av byens mest pittoreske strøk, Montserrat, under krysset mellom gatene Avenida de Mayo og Luis Sáenz Peña. I nærheten av stasjonen ligger byens politistasjon og Lotería Nacional.
I 1997 ble Sáenz Peña undergrunnsstasjon erklært for et nasjonalt historisk monument.
Ankylosaurus
Ankylosaurus, og andre platedinosaurer generelt, hadde svake tenner som ikke kan ha vært brukt til mye tygging. Det ser heller ikke ut til at de har svelget småstein for å male maten i stykker, slik som de langhalsede planteeterne gjorde. I stedet kan Ankylosaurus ha hatt en svært komplisert mage som kunne bryte ned plantemateriale. Kroppen var bred og tønneformet. Den ble holdt oppe av svære buede ribben og enorme hofteben som gav rikelig med plass til et stort og komplisert fordøyelsessystem. Ankylosaurus har nok brukt det brede nebbet sitt til å plukke lave planter. Så har den antagelig delt opp planetkosten med kinntennene og svelget ned måltidet, så det kunne brytes ned i en langvarig kjemisk prosess.
Mihhail Kõlvart
Mihhail Kõlvart (født 1977) er en estisk politiker. Han har vært borgermester i Tallinn siden 2019. Han representerer Det estiske senterpartiet.
Liv og virke
Han har estisk far og koreansk mor, og foreldrene møttes i sovjettiden, da de studerte ved Statsuniversitetet i Moskva. Han ble født i Den kasakhiske sosialistiske sovjetrepublikk, hvor morens familie, sammen med andre koreanske flyktninger i Russlands fjerne østen, hadde blitt deportert. Da han var tre år gammel, flyttet familien til Tallinn. De hadde russisk som hjemmespråk, og han er russisk-ortodoks kristen.
Han har, som sin far, vært aktiv som utøver, trener og forbundsleder innen taekwondo i Estland.
Han er utdannet jurist med spesialisering i forretningsjus. Han har vært advokat og høyskolelektor.
Han begynte som bydelspolitiker i russiskdominerte Lasnamäe i Tallinn for Det sosialdemokratiske partiet, men gikk i 2008 til Det estiske senterpartiet. Han ble formann i Tallinns byråd i 2017 og borgermester i 2019. Han har også vært medlem av Riigikogu i flere perioder.
Christophe Colomb (1904)
Christophe Colomb er en fransk stumfilm fra 1904 regissert av Vincent Lorant-Heilbronn.
B.O.L.T. Warhead
B.O.L.T. Warhead er en norsk rapgruppe fra Oslo. B.O.L.T. er en forkortelse for Brotherhood Of Lost Territories.
Historie
B.O.L.T. Warhead sprang ut av rapgruppen A-Team. B.O.L.T. Warhead sin hiphop var langt røffere og mer militant i uttrykket enn A-Team sin. Peacemerkene og positiviteten til A-Team var byttet ut med svarte militærbukser og dommedagspoesi.
B.O.L.T. Warhead var nært knyttet til blitz-miljøet i Oslo. De var intervjuet i blitzavisen Smørsyra. B.O.L.T. Warhead bidro også med musikken til soundtracket til den norske dyrevernaktivist-filmen Svarte Pantere.
Chris Knierim
Chris Knierim (født 5. november 1987) er en amerikansk kunstløper som konkurrerer i parløp sammen med Alexa Scimeca Knierim.
B.O.L.T. Warhead
Historie
B.O.L.T. Warhead sitt eneste album The Re-Enforcement regnes som en av de virkelige klassikerne innenfor norsk hiphop og bandet sin betydning for sjangeren er ubestridelig.
Chris Knierim
Han representerte USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han var med på laget som tok bronse i lagkonkurransen.
The Stolen Jewels (1908)
The Stolen Jewels er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1908, regissert av D. W. Griffith.
Handling
Sherlock Holmes får i oppdrag å løse mysteriet rundt en kasse med juveler som har forsvunnet fra hjemmet til den velstående aksjemegleren Robert Jenkins. Mr. og Mrs. Jenkins gjør seg klare for en kveld ved operaen. Men som vanlig er Mrs. Jenkins veldig treig til å forberede seg, og blir nesten båret ut av huset av den mer og mer utålmodige Mr. Jenkins. Men når de endelig kommer tilbake fra operaen den kvelden, oppdager de at smykke-skrinet til Mrs. Jenkins står tomt.
Ingen andre var hjemme hos dem, bortsett fra babyen deres og hushjelpen - som begge er i seng. Det er ingen spor eller tegn til at innbruddstyver har kommet seg inn i huset. De kommer ingen vei, selv om en belønning på 10 000 dollar tilbys for pågripelsen av kjeltringene og at alle verdisakene kommer til rette igjen.
Skogvegen (Trondheim)
Skogvegen er en vei på Øvre Charlottenlund i Østbyen i Trondheim. Veien er en blindvei sørover fra Røsslyngvegen med flere forgreninger. Den ble navngitt i 1956 etter skogområdet den gikk gjennom og området har for øvrig flere veier som er oppkalt etter ulike trær og planter.
Stelios Kazantzidis
Stelios Kazantzidis (født 29. august 1931 i Nea Ionia i Athen i Hellas, død 14. september 2001 i Athen), gresk: Στέλιος Καζαντζίδης, var en fremtredende gresk sanger. Han var en ledende sanger av gresk populærmusikk og han samarbeidet med mange av Hellas fremste komponister og sangere.
Bakgrunn
Stelios Kazantzidis stammet fra en pontuskgresk flyktningefamilie. Han ble foreldreløs i en alder av 13 år da hans far, et medlem av en av de mange greske motstandsgrupperingene, ble torturert til døde. Dette tvang den unge Kazantzidis ut i arbeidslivet. Han hadde flere jobber. Han jobbet blant annet som en bagasjebærer på Omoniaplassen og deretter for et mellomstatlig busselskap, som en selger av ristede kastanjer ved åpne markeder, og som arbeider på forskjellige tekstilfabrikker rundt om i Nea Ionia.
Livet hans forandret seg drastisk da eieren av en fabrikk som han arbeidet på, ga ham en gitar i gave. Han tilbrakte deretter mange lange timer på å lære seg å spille gitar og lage musikk med den.
Musiker
Han gjorde sin første offentlige opptreden var på en Kifissia nattklubb i begynnelsen av 1950-tallet, og noen få år senere, i juli 1952, gjorde han sin aller første studio innspilling i Columbia studioer med en sang som hadde tittelen "Jeg går på en svømmetur" (Για μπάνιο πάω), skrevet av Apostolos Kaldaras. Denne sangen gjorde det ikke særlig bra, men han prøvde igjen, med innspillingen av Gianni Papaioannou's "The kofferter" (Οι βαλίτσες) kort tid senere. Sangen ble den første av mange hits og med hans nyvunne popularitet begynte han å gjøre mange opptredener i noen av de største klubbene på denne tiden, som f.eks. "Theios", "Mpertzeletos" og "Rosignol".
Et kjennetegn på hans karriere – og en begivenhet av meget stor betydning for den musikalske scene i etterkrigstidens Hellas – var hans samarbeid med komponisten Vassilis Tsitsanis. Dette samarbeidet begynte i 1956 og resulterte i Kazantzidis nye utgivelse av noen av Tsitsanis gamle sanger. Kazantzidis. Disse sangene, og mange andre, som tidligere hadde vært ukjent for det brede publikum var plutselig blitt elsket og ettertraktet. Med sin sang-karriere i full sving, begynte Kazantzidis å samarbeide med noen av de aller største navnene innen gresk musikk, blant disse musikerne var f. eks. Manolis Chiotis, Manos Hadjidakis, Mikis Theodorakis og Stavros Xarhakos.
I 1965 mens Kazantzidis, fremdeles var på toppen av sin musikalske karriere, bestemte han seg plutselig for å slutte å synge og spille på nattklubber. Han hadde bestemt seg for at han ikke ville synge i offentligheten igjen for resten av sitt liv. I løpet av de neste ti årene, ga han bare ut studioalbum, men han sang aldri offentlig mer. I 1973 samarbeidet han med låtskriver Akis Panou og sammen ga de ut et album med seks sanger, blant annet en av hans største hits, «Jeg zoi mou oli».
Plutselig rystet Kazantzidis den greske musikk-industrien enda en gang, da han kunngjorde sin beslutning om å stoppe innspillingen av sine studioalbum. Han anklaget studioene der han spilte inn sangene sine at de drev med "koloni-lignende" kontrakter og han tok dermed en lang permisjon fra innspillingen. I 1987 spilte han igjen for første gang på over 12 år. "Ο Dromos Tis Epistrofis" (Ο Δρόμος της Επιστροφής) solgte i cirka 200 000 eksemplarer og ble en kommersiell suksess. Han fortsatte å gi ut enda flere plater resten av livet.
I Israel ble han ett musikalsk ikon. Mange av sangene hans ble oversatt til hebraisk og fremført av landets fremste jødiske sangere. Yaron Enosj, en israelsk radio-kringkaster som ofte spilte gresk musikk på sitt program, beskrev sangerens evne til å kombinere glede med sorg. Til alle de greske jødene som immigrerte til Israel, var Kazantzidis en av svært få ting i srael som minnet dem om Hellas.
Kazantzidis sang også en del av sin musikk på tyrkisk. Kazantzidis døde av en hjernesvulst 14. september 2001. Hans død var en følelsesmessig begivenhet for Hellas, som er blitt bekreftet av de mange nekrologene som ble skrevet i befolkningens verdsettelse av hans liv og arbeid. Kazantzidis ble gitt et nasjonalt begravelse gjennom gatene i Athen, og som ble overført direkte på gresk fjernsyn. Musikken hans ble også elsket av greske innvandrere over hele verden selv mange år senere.
Jeja
Jeja (russisk Е́я) er en elv i Krasnodar kraj i Russland. Elven er 311 kilometer lang og har et nedbørfelt på 8 650 km².
Elven munner ut i Jeja liman i Taganrogbukten i Azovhavet. Elven tørker inn om sommeren. Havnebyen Jejsk ligger ved Jeja liman, ved starten på Jejaneset.
Krisiun
Alle medlemmene i bandet er brødre, men Alex Camargo bruker sin mors etternavn, i motsetning til de andre, som bruker sin fars etternavn. De tre brødrene har vært med siden bandet startet. Krisiun prøvde seg en kort periode med en ekstra gitarist, men bestemte seg for å gå tilbake til en gitarist.
Navnet Krisiun kommer av Mare Crisium, et av kratrene på månen.
Anders Gulbrandsen Gomnæs
Anders Gulbrandsen Gomnæs (født 3. oktober 1821, død 7. januar 1885) var egentlig gårdbruker i Hole kommune i tidligere Buskerud, nå Viken fylke, men han huskes best i ettertid som orgelbygger. Gomnæs var gift med Eli Nilsdatter Gomnæs (1828–1905) og sønn av organist Gulbrand Nilsen Gomnæs (1777–1861) og hustru Mette Marie Rolvsdatter (1783–1860).
Orgelbygging var egentlig en hobby for gårdbrukeren fra Røyse, som i folketellingen fra 1865 tituleres som «Gaarsbr Selveier Bygger Orgel & musikalske Intrument». Han eide og bodde på gården Søndre Gomnæs (gnr. 218/3 i Hole). Gomnæs både bygget og restaurerte kirkeorgler, trampeorgler og lirekasser i perioden fra rundt 1840 til et stykke ut i 1870-årene. I tillegg bygde han fioliner og andre strykeinstrumenter. Verkstedet og utstyret hans ble overtatt av sønnen Anton. Gomnæs-orglene bærer preg av at han må ha hatt god kontakt med ledende orgelbyggere i Norge. De var solide og klanglig sett svært bra, hvilket mer enn noe annet indikerer at han må ha hatt brukbar utdannelse i faget.
Ifølge tradisjonen har det blitt hevdet at orglet i Hole kirke, som nå står i Bønsnes kirke, fra cirka 1840 ble levert av Gomnæs, men ifølge Fiskvik & Kolnes (2010) er dette tvilsomt, siden Gomnæs da ikke var fylt 20 år og da neppe hadde de nødvendige kvalifikasjonene til å bygge et slikt orgel. Gomnæs bygget imidlertid orgelet til nye Hønefoss kirke i 1862. Dette orgelet er nå oppstilt i gravkapellet ved Hole kirke. I 1861 fikk også Gomnæs oppdraget med å bygge nytt orgel til Norderhov kirke, men dette ble ikke ferdig før i 1865. Sistnevnte orgel skulle erstatte et kirken hadde fått i gave av Anna Colbjørnsdatter i 1727. Gomnæs fikk det gamle orgelet som en del av betalingen for det nye. Dette satte han i stand og solgte det videre til verkseier Adolf Friedrich Roscher ved Ringerikes Nikkelverk, som ga det videre i gave til Tyristrand kirke, der det ble installert i 1861. I 1875 utvidet Gomnæs orgelet på Tyristrand til tretten stemmer.
Bakke skole
Bakke skole er en barneskole som ligger i tettstedet Kløfta i Ullensaker kommune i Akershus.
Skolen er helt ny etter omfattende renovering og nybygg.
Niculae Nedeff
Niculae Nedeff (noen ganger stavet Nicolae Nedef ; 26. september 1928 i București, død 24. juli 2017 i București) var en rumensk håndballspiller og trener.
Som trener vant han VM i håndball syv ganger, tre ganger med kvinnelandslaget (1956, 1960 og 1962) og fire ganger med herrelandslaget (1961, 1964, 1970, 1974). I 1959 og 1967 vant han sølvmedaljen med herrelandslaget. Ved de olympiske leker vant han sølv i 1976 og bronse i 1972, 1980 og 1984.
Compostela (Davao de Oro)
Compostela (Bayan ng Compostela) er en kommune på Filippinene. Kommunen tilhører provinsen Davao de Oro og ligger på øya Mindanao. Folkemengden var på 87,474 innbyggere ved folketellingen i 2015.
Niculae Nedeff
Nedeff gikk på «Principele Carol»-gymnaset før han i 1949 begynte på Idrettshøyskolen i București. Han spilte basketball for arméklubben CCA, nåværende Steaua, og forble der som sivilansatt ved håndballavdelingen.
Compostela (Davao de Oro)
Barangayer
Compostela er inndelt i 16 barangayer.
Niculae Nedeff
Nedeff var også medlem av Den rumenske olympiske kommitté.
Han ble nummer én på en liste over verdens beste håndballtrenerne utarbeidet av tidsskriftet World Handball, 2002 (nr. 2).
Evania Pelite
Evania Pelite (født 12. juli 1995) er en australsk rugbyspiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok gull i kvinnenes sjumannsrugbyturnering.
Société zoologique de France
La Société zoologique de France, det vil si Frankrikes zoologiske vitenskapssamfunn, ble opprettet i 1876 av Aimé Bouvier (1844-1919) i Paris. Det utgir en Bulletin om vitenskapelige oppdagelser innen zoologien (Bulletin de la Société Zoologique de France).
Maroi Mezien
Maroi Mezien (født 28. oktober 1988) er en tunisisk bryter som konkurrerer i fri stil i 48-kilosklassen. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i omspillet.
Rehderodendron
Rehderodendron er ei slekt i styraksfamilien.
Flora of China nevner 5 arter som er utbredt i Kina, Vietnam og Myanmar. I 2019 ble en sjette art, Rehderodendron truongsonense, beskrevet fra Trường Sơn-fjellene i Vietnam. Den skiller seg ut ved å være eviggrønn. Flora of Yunnan nevner ytterligere 3 arter som bare er kjent fra Yunnan i Kina.
De karakteristiske fruktene til Rehderodendron er kjent som fossiler fra miocen i Tsjekkia, Tyskland og Frankrike og tidlig pliocen i Frankrike og Italia.
Rehderodendron macrocarpum blir av og til plantet i hager.
Indrebø kraftverk
Indrebø kraftverk er et vannkraftverk i Jølster kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 25 meter i Storelva, som renner fra Håheimsvatnet til Breimsvatnet.
Det er installert en kaplanturbin på 900 kW. Årsproduksjon er 3 GWh.
Sognekraft eier 50% av Nydalselva Kraft AS.
Harrison Ford
Harrison Ford (født 13. juli 1942 i Chicago i Illinois) er en amerikansk skuespiller som fikk sitt gjennombrudd i Star Wars- og Indiana Jones-filmene på slutten av 1970- og begynnelsen av 1980-tallet; i perioden 1977 til 1983 var han med i fire av de ti mest solgte filmene på det tidspunktet. De fleste rollefigurene hans fremstilles som tøffe actionhelter som alltid har en morsom vits på lager. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Harrison Ford sitter i styret for Archaeological Institute of America.
1977 - 1997: De store rollene kommer
Ford begynte å bli tildelt store roller i filmer på slutten av 1970-tallet, inkludert Heroes (1977), Force 10 fra Navarone (1978) og Hanover Street (1979). Ford spilte også med Gene Wilder i komedien The Frisco Kid (1979) og spilte en bankraner med et hjerte av gull. Hans tidligere arbeid i American Graffiti skaffet ham til slutt den første hovedrollen da han ble hyret av George Lucas for å lese linjer for skuespillere som hadde audition for roller i Lucas kommende episke romfartsfilm Star Wars (1977). Lucas ble overbevist av Fords innsats og ga ham rollen som Han Solo i Star Wars, som ble en av de mest suksessrike filmene gjennom tidene. Ford og hans medskuespillere Mark Hamill og Carrie Fisher fikk stor anerkjennelse. Han vendte tilbake for å spille i de like vellykkede Star Wars-oppfølgerne Imperiet slår tilbake (1980) og Jediridderen vender tilbake (1983), samt Star Wars Holiday Special'' (1978). Ford ønsket at Lucas skulle ta livet av Han Solo på slutten av Return of the Jedi, og sa: «Det ville gitt hele filmen en bunn,» men Lucas nektet.
Etter sin suksess som Indiana Jones spilte han Rick Deckard i Ridley Scotts dystopiske science-fiction-film Blade Runner (1982). Ford fant arbeidet med produksjonen vanskeligere enn Star Wars- og Indiana Jones-filmene. I et intervju med Vanity Fair Ford og Scott hadde forskjellige synspunkter på karakteren til karakteren Deckard. Blade Runner ble ingen umiddelbar suksess, men ble siden en kultklassiker og en av Fords mest anerkjente filmer. Ford beviste også sin allsidighet gjennom 1980-tallet med dramatiske roller i filmer som Vitne til mord (1985), Moskito-kysten (1986) og Frantic (1988), så vel som den romantiske mannlige hovedrollen i komediedramaet Working Girl (1988) med Melanie Griffith og Sigourney Weaver. Spesielt Vitne til mord og Moskito-kysten tillot Ford å utforske potensialet som dramatisk skuespiller, og begge innsatsene høstet god omtale. Ford husket senere at samarbeid med regissør Peter Weir på både Vitne til mord og Moskito-kysten var to av de beste opplevelsene i karrieren hans.
På 1990-tallet ble Ford den andre av fem skuespillere som skildret Jack Ryan i to filmer i filmserien basert på den litterære skikkelsen skapt av Tom Clancy: Patriot Games (1992) og Clear and Present Danger (1994), begge med Anne Archer og James Earl Jones. Ford overtok rollen etter Alec Baldwin som tidligere hadde spilt Ryan i Jakten på Rød Oktober (1990). Ford spilte også ledende roller i andre actionbaserte thrillere gjennom hele tiåret, som den kritikerroste Jaget (1993), En fiende iblant oss (1997) og Air Force One (1997). For sin opptreden i Jaget mottok Ford noen av de beste anmeldelsene i sin karriere, inkludert fra Roger Ebert som konkluderte med at «ingenting han gjør virker bare for show, og i møte med dette melodramatiske materialet spiller han bevisst dempet, legger seg lavt, driver handlingen frem istedenfor å prøve å utnytte dramaet i meningsløse skuespillgester.» Han spilte også dramatiske roller i Presumed Innocent (1990) og Regarding Henry (1991), samt en annen romantisk hovedrolle i Sabrina (1995), en nyinnspilling av en klassisk 1954-film med samme navn.
Ford etablerte arbeidsforhold med mange anerkjente regissører i løpet av denne tiden, inkludert Peter Weir, Alan J. Pakula, Mike Nichols, Phillip Noyce og Sydney Pollack. Han samarbeidet to ganger med hver av dem. Dette var den mest innbringende perioden i Fords karriere. Fra 1977 til 1997 opptrådte han i fjorten filmer som nådde topp femten på amerikanske billettinntektger, hvorav tolv av dem nådde topp ti. Seks av filmene han deltok i på denne tiden ble også nominert til Oscar-prisen for beste film: Star Wars, Apokalypse nå!, Jakten på den forsvunne skatten|Indiana Jones og jakten på den forsvunne skatten, Vitne til mord, Working Girl og Jaget.
1998–2014
På slutten av 1990-tallet spilte Ford i flere kommersielt mindre vellykkede filmer som ikke klarte å matche hans tidligere suksesser, inkludert 6 dager 7 netter (1998), Random Hearts (1999), K-19: The Widowmaker (2002), Hollywood Homicide (2003), Firewall (2006) og Extraordinary Measures (2010). Et unntak var What Lies Beneath (2000) som tjente over 155 millioner dollar i USA og 291 millioner dollar over hele verden. Ford fungerte som utøvende produsent på K-19: The Widowmaker and Extraordinary Measures, som begge var basert på sanne hendelser. I Guinness verdensrekordbok fra 2001 ble Ford oppført som den rikeste mannlige skuespilleren i verden.
I 2004 avslo Ford tilbudet om en hovedrolle i thrilleren Syriana, og kommenterte senere at «Jeg var ikke overbevist om sannhetsgehalten i stoffet, og jeg tror jeg gjorde en feil der.» Rollen gikk til slutt til George Clooney, som vant en Oscar og en Golden Globe for sitt arbeid. Før det hadde Ford avvist en rolle i en annen film med manus av Stephen Gaghan, nemlig rollen som «Robert Wakefield» i Traffic; den rollen gikk til slutt til Michael Douglas.
I 2008 hadde Ford suksess med filmen Indiana Jones og krystallhodeskallens rike, den første Indiana Jones-filmen på nitten år og et nytt samarbeid med Lucas og Spielberg. Filmen fikk generelt positive anmeldelser og var den nest mest inntektsbringende filmen på verdensbasis i 2008. Ford sa etterpå at han gjerne ville medvirke i en annen oppfølger «... hvis det ikke tar 20 år til [før det blir noe av].»
I 2008 hadde han også premiere med filmen Crossing Over, regissert av Wayne Kramer. I den filmen spiller Ford en ICE / Homeland Security Investigations Special Agent, som jobber sammen med Ashley Judd og Ray Liotta. Han hadde også fortellerstemmen i en dokumentarfilm om Dalai Lama med tittelen Dalai Lama Renaissance. I 2009 spilte han inn dramafilmen Extraordinary Measures i Portland, Oregon. Den hadde premiere 22. januar 2010; andre sentrale roller ble spilt av Brendan Fraser og Alan Ruck. I 2010 medvirket Ford i filmen Morning Glory, sammen med Rachel McAdams, Diane Keaton og Patrick Wilson. Filmen ble ingen kassasuksess, men Ford fikk god kritikker fra anmelderne. Noen av dem mente det var hans beste rolle på flere år. I juli 2011 spilte Ford mot Daniel Craig og Olivia Wilde i science-fiction/western-hybridfilmen Cowboys & Aliens. For å markedsføre filmen dukket Ford opp på San Diego Comic-Con International. I 2013 dukket han opp i filmen Enders Game.
2015–2020
Midt på 2010-tallet spilte Ford på nytt rollen som Han Solo i Star Wars-oppfølgeren Star Wars: The Force Awakens. Filmen hadde premiere i 2015, og ble en stor publikumssuksess. Ford ble skadet i løpet av innspillingsperioden; det ble opplyst at han den 11. juni 2014 fikk et brudd i en ankel da en hydraulisk dør falt på ham. Han ble sendt til John Radcliffe Hospital i Oxford for behandling. Fords sønn Ben publiserte detaljer om farens skade, og sa at ankelen sannsynligvis ville trenge en plate og skruer, og at filminnspillingen kunne fortsette ved at kameraene fokuserte på Ford fra livet og opp frem til skaden var leget. Ford kom tilbake til filmsettet i midten av august. Fords rollefigur ble drept i Star Wars: The Force Awakens, men gjennom en casting-samtale ble det kjent at Ford ville dukke opp på nytt i rollen som Han Solo i den neste filmen, filmsyklusens Episode VIII. Da rollelisten til Episode VIII ble offentliggjort i februar 2016 ble det imidlertid klart at Harrison Ford likevel ikke kom til å medvirke i den nye filmen. På spørsmål om det var muligheter for at han ville vende tilbake til filmlerretet som Han Solo noen gang, svarte Ford «Alt er mulig i verdensrommet.» Omsider dukket Han Solo opp som en visjon i Star Wars: The Rise of Skywalker (2019).
Den 26. februar 2015 kunngjorde Alcon Entertainment at Ford skulle spille rollen som Rick Deckard i Blade Runner 2049, oppfølgeren til Blade Runner (1982). Da filmen hadde premiere i oktober 2017 fikk den svært gode anmeldelser, og Harrison Ford ble rost for sin rolleinnsats. Likevel innbragte filmen bare 259,3 millioner dollar i globale billettinntekter, et resultat som lå langt under de anslåtte 400 millioner dollar som filmen trengte for å tjene inn utgiftene til produksjonen.
Ford skulle deretter spille inn en en femte Indiana Jones-film, men dette filmprosjektet ble et år forsinket. I stedet inngikk Ford kontrakt om en rolle i en filmatisering av Jack Londons roman The Call of the Wild; Fords rollefigur i den filmen heter «John Thornton». Filmen hadde premiere i februar 2020. Den fikk en blandet mottakelse blant anmelderne, men på grunn av koronaviruspandemien ble kinoene stengt våren 2020, og filmen ble av den grunn tatt av plakaten før den hadde hatt muligheten til å nå et større publikum.
Høsten 2022 ble det klart at Ford tar over for William Hurt i rollen som Thaddeus "Thunderbird" i den nye Marvel Entertainment-filmen, Captain America: New World Order som etter planen skal komme i 2024. Hurt døde samme år.
Privatliv
Ford har vært gift tre ganger. Han giftet seg første gang i 1964, med ungdomskjæresten Mary Marquadt, som han fikk to barn med. I 1983 giftet han seg for andre gang, med Melissa Mathison, som han også fikk to barn med. Han skilte seg fra Mathison i 2003, og er siden 2010 gift med Ally McBeal-stjernen Calista Flockhart.
Feurich
Feurich (Feurich Pianoforte GmbH) er en piano-produsent som ble grunnlagt i 1851 i Leipzig, Tyskland, av Julius Gustav Feurich. Selskapet har vært familiedrevet i 5 generasjoner, og pianonene deres er kjent for høy kvalitet.
Siden 2011 har Feurich vært eid av den østerrikske pianoprodusenten Wendl & Lunge og mesteparten av produksjon har blitt flyttet til Kina bortsett fra den stående pianomodellen 123 – Wien som blir laget i Wien, Østerrike. I 2021 ble det sammenslåtte selskapet Feurich - Wendl&Lunge GmbH omdøpt til Feurich Pianoforte GmbH.
Historie
I 1851 grunnla Julius Gustav Feurich pianofabrikken Feurich i Leipzig. Håndbygging av pianoer har lange tradisjoner i den tyske delstaten Sachsen. Byen Leipzig var en av pilarene i europeisk musikalsk kultur sammen med Paris, London og Wien, og var musikkens hovedstad i det tyske keiserriket. Leipzig var også en utmerket handelsarena med sine mange kontaktnettverk og en økonomisk velstående middelklasse.
I 1860 hadde Feurich produsert og solgt over 400 instrumenter. Julius Feurich ønsket å utvide virksomheten, og i de følgende årene ble en større og mer moderne fabrikk bygget slik at stadig større mengder pianoer kunne bli produsert. Ved inngangen til 1900-tallet hadde nesten 14 000 pianoer og flygeler blitt produsert.
Eieren Hermann Feurich ble tildelt en avtale som keiserlig og kongelig hoffleverandør til Østerrike-Ungarn.
Inntil andre verdenskrig var Feurich en av de største tyske pianoprodusentene, men fabrikken ble tungt bombet og ødelagt under krigen. Etter krigen var Leipzig en del av Øst-Tyskland og lå dermed bak jernteppet som delte Tyskland i to, og dette medførte at Feurich sin eksport så godt som opphørte. I 1959 ble fabrikken relokalisert til utkanten av Gunzenhausen i Vest-Tyskland.
I 2011 ble Feurich solgt til Wendl & Lunge, en lignende tradisjonell pianoprodusent basert i Wien i Østerrike. Wendl & Lunge tok opp igjen Feurich-pianoer basert på de samme konstruksjonene som tidligere. Wendl & Lunge-modeller ble også omdøpte til Feurich.
I dag blir Feurich sine flygler og pianoer produsert i Ningbo i Kina på fabrikken til Hailun Piano Company, med unntak av pianomodellen 123 – Wien som fremdeles blir laget i Wien.
Jegosjikha
Jegosjika (russisk: Егошиха) er en elv i Perm kraj i Russland og en av sideelvene til Kama fra venstre i nedbørfeltet til Volga. Jegosjikha renner gjennom de ytre delene av Perm nær flere industriområder, og er derfor forurenset av industrielt avfall.
Til tross for at elven bare er 9 kilometer lang er den historiske viktig. Elven renner hovedsakelig gjennom selve byen Perm og springer ut fra et skogsområde nær bydelene Lipovaja Gora og Vladimirskiij. Elven renner langs Jegosjikha-ravinen, som deler Perm i to på venstrebredden av Kama. To demninger og en bru krysser elven. Langs Jegosjika ligger det blant annet flere mindre hus, Den sørlige gravplassen og Jegosjika gravplassen. Jegosjika renner ut i Kama nær elvehavnen Perm I.
Historie
Den første bosetningen ved Perm oppstod rundt Jegosjika og ble først skildret av Prokopij Jelizarov i 1647. Denne bosetningen ble senere kalt landsbyen Jegosjika. I 1723 ble det oppdaget kobber her og Jegosjika kopperfabrikk ble grunnlagt av Vasilij Tatisjtsjev ved bredden av elven. Han var også leder for Uralfabrikkene. Arbeidernes bosetninger utviklet seg etter hvert til å bli byen Perm.
Tweedle Dee
«Tweedle Dee» er en amerikansk rhythm and blues/noveltysang med et latininfluert riff. Den ble skrevet av Winfield Scott til LaVern Baker. Sangen ble spilt inn på plater av henne i Atlantic Records Studio i New York City i 1954. Den ble hennes første hit og Winfield Scotts første suksessfulle sang.
Coverversjon
Selv om Baker nært hadde tilnærmet seg en popstil på denne innspillingen, ble en coverversjon av sangen spilt inn av Georgia Gibbs for Mercury Records-labelen. Ettersom en større label som Mercury Records hadde et overlegent distribusjonssystem kunne ikke Atlantic Records' uavhengige label konkurrere. Den hvite coverversjonen anvendte ikke bare teksten, men imiterte nært originalens stil og arrangement. Den solgte til gullplate for Gibbs og ødela enhver sjanse for at Bakers innspilling ble en pophit. LaVern Bakers lillepikesjarm ble også nært kopiert av Georgia Gibbs.
Det var vanlig på den tiden for større plateselskaper å lage coverversjoner av R&B-hits som generelt appellerte til afrikansk-amerikanere med deres egne mer polerte arrangementer rettet mot et større hvitt publikum, en praksis som ikke var forbudt ifølge United States copyright law.
I dette tilfellet brydde ikke engang Mercury Records seg om å omarbeide noe og utgav essensielt sett den samme innspillingen på sin label med en annen vokalist. Ifølge Atlantic Records' tekniker, Tom Dowd, engasjerte Mercury Records den samme arrangøren, de samme musikerne og forsøkte å engasjere den samme teknikeren.
LaVern Baker forsøkte å få sin kongressrepresentant å innføre føderal lovgivning for å forhindre en omfattende kopiering av arrangementer, men mislyktes. Til denne dag er det ikke ulovlig å gjøre slikt.
Pat Boone har spilt den inn. Sangen ble utgitt på LP-platen ''Great! Great! Great!'' (Dot DLP-25346 (stereo) og Dot DLP-3346 (mono)) i 1961.
Norsk versjon
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Tvi-dli-di».
Renate Götschl
Renate Götschl (født 6. august 1975 i Judenburg, Steiermark) er en tidligere østerriksk alpinist.
Hun vant verdenscupen sammenlagt i 2000. Hun har tatt to VM-gull. Under åpningen av OL 2006 i Torino var hun flaggbærer for den østerrikske troppen.
Hun vant totalt 46 renn i verdenscupen.
Gunnel Broström
Gunnel Ester Margareta Broström (født 25. oktober 1921 i Stockholm i Sverige, død 28. juni 2012 i Stockholm i Sverige) var en svensk skuespiller og regissør.
Tay Road Bridge
Tay Road Bridge er en viktig veibro i Skottland. Den krysser Firth of Tay fra Newport-on-Tay i Fife til Dundee. Broen er 2250 m lang, og dermed en av Europas lengste. Den åpnet i 1966 og har 42 spenn. Det har vært gratis å kjøre over broen siden februar 2008.
Alvin Jensvold
Alvin Jensvold (født 3. mai 1954 i Kirkesdalen i Målselv) er en norsk kunstner og grafisk designer. Han vokste opp i Bardu, men bor og arbeider i dag i Gratangen, der han driver firmaet Gulo Design. Galleri Jensvold ble åpnet sommeren 2008. Galleriet viser ca. 50 av Jensvolds arbeider.
Jensvold har hatt over 30 separatutstillinger med sine bilder. Hans arbeider er innkjøpt av blant andre Norsk kulturråd, Statoil og Forsvarsmuseet. Han bidro også under OL på Lillehammer i 1994. Jensvold har utformet logoer til mer enn 50 bedrifter og offentlige institusjoner.
Alvin Jensvold har i tillegg hatt oppdrag med utsmykking av offentlige bygninger, illustrert bøker, laget multimediaproduksjoner og plakatkunst.
Microlepiaslekten
Microlepia-slekten (latin: Microlepia) er en slekt av flerårige bregner innenfor Einstapefamilien. De vokser i tempererte og subtropiske strøk i Stillehavet og Sørøst-Asia. Slekten har minst 101 arter, 7 varianter og 2-3 hybridarter.
Disse bregnene minner om artene av einstapeslekten, men med den hovedforskjell at de samlede bladplatene ikke er helt nøyaktig trekantet, den er mer buet eller lansettformet slik myskebregne også er.
Las Vegas Grand Prix
Las Vegas Grand Prix er et Formel 1-løp som tar Las Vegas tilbake på kalenderen i november 2023, noe som bringer antallet Grands Prix i USA til tre. Den fornyede Las Vegas Street Circuit er en gatebane som er 6,120 km lang og har 14 svinger. Den ligger like over samme sted som gatebanen som ble brukt på 1980-tallet.
Fykocyanin
Fykocyanin (gresk: phycos – «tang»; kyanos – «lasurstein») er et hjelpepigment i fotosyntesen for visse bakterier. Det tilhørende fykobilinfamilien av hjelpepigmenter. Fykocyanin absorberer stråling mellom 500 og 650 nm (grønt og gult) og reflekterer blått og rødt.
Fykocyanin forekommer framfor alt i blågrønnbakterier.
Parque Tezozómoc
Parque Tezozómoc er en park i El Rosario i Azcapotzalco nord i Mexico by. Den blei åpna i 1982, og er utforma av arkitekten Mario Schjetnan. Den dekker et område på 28 hektar, og har blant annet en kunstig innsjø med ei lita øy.
Parken er oppkalt etter Tezozómoc, som var tlatoani av Azcapotzalco fra 1342 til 1426.
Mr. Pecksniff Fetches the Doctor
Mr. Pecksniff Fetches the Doctor er en britisk stumfilm fra 1904.
Antal Hajba
Antal Hajba (født 16. januar 1938, død 5. mars 2017) var en ungarsk padler.
Hans beste resultat i et OL var en fjerdeplass i 1964.
Granberget (Sør-Odal)
Granberget er et berg nord for Odals verk i Sør-Odal kommune i Glåmdalen, sørøst i Innlandet. Toppen er det høyeste punkt i kommunen.
Ronald Evans
Ronald Ellwin Evans jr. (født 10. november 1933 i St. Francis i Cheyenne County i Kansas, død 7. april 1990 i Scottsdale i Arizona) var en amerikansk astronaut for NASA. Han var pilot for kommandoseksjonen på Apollo 17, hvor han var i bane rundt Månen mens de to andre astronautene, Eugene Cernan og Harrison Schmitt, var nede på måneoverflaten. Han er den personen som har tilbrakt lengst tid i bane rundt Månen, til sammen 6 dager og 4 timer. Under turen tilbake til jorden gjennomførte han en vellykket romvandring på 1 time og 6 minutter.
Evans sluttet i NASA i 1977 til fordel for en lederstilling i kullindustrien. Han døde av et hjerteattakk 7. april 1990.
Le Rêve de l’horloger
Le Rêve de l'horloger er en fransk stumfilm fra 1904, regissert av Georges Méliès.
Handling
Historien er sentrert rundt en trøtt og sliten urmaker, som døser i en stol. Men når han sover dukker det plutselig opp tre ukjente kvinner, midt i butikken hans.
De fortsetter med å vise den sovende klokkemakeren flere nye typer klokker, som de vet hvordan de skal produsere.
The Devil (1908)
The Devil er en amerikansk stum kort dramafilm fra 1908, regissert av D. W. Griffith.
En kopi av filmen er lagert i filmarkivet i Library of Congress.
Handling
Harold Thornton, en suksessfull artist, er så dypt forelsket i sin kone at tilsynelatende ingen kraft - naturlig eller overnaturlig - kunne avverge ham fra sine følelser.
Men han ansetter snart en veldig vakker ung kvinne som hans nye modell. Hun blir forelsket i ham med en undertrykt, håpløs lidenskap. Men Harolds kone tror snart at de har et forhold, og at ektemannen er utro mot henne.
Alicia Quirk
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok gull i kvinnenes sjumannsrugbyturnering.
Uherské Hradiště (distrikt)
Uherské Hradiště (tsjekkisk: okres Uherské Hradiště) er et tsjekkisk distrikt (okres) innenfor regionen Zlín i den tsjekkiske republikk. Dens hovedstad er Uherské Hradiště.
Yael Martínez
Yael Esteban Martínez Velázquez (1984–) er en meksikansk fotograf, basert i Guerrero i Mexico. Hans motiver formidler ofte en følelse av tomhet og smerte som ofrene for organiserte kriminalitet i regionen representerer. Velázquez fotograferer for Magnum Photos.
Bosque de San Juan de Aragón
Bosque de San Juan de Aragón er et stort grøntområde i Gustavo A. Madero nord i Mexico by. Det har blant annet en innsjø, et akvarium, en skøytebane, et svømmebasseng og et utendørsteater. Dyrehagen Zoológico de San Juan de Aragón ligger like vest for området, og i sør befinner idrettsanlegget Deportivo Oceanía seg. Bosque de San Juan de Aragón ble oppretta i 1964 og dekker et areal på 162 hektar, hvorav 114 hektar er grøntarealer.
Hyphilaria
Hyphilaria er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.
Utseende
Ganske små sommerfugler (vingespenn ca. 20 millimeter). Vingene er hvite, gule eller rødlige med mørke tverrstriper.
Levevis
Disse sommerfuglene lever i skog, særlig tropisk regnskog.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det nordlige og vestlige Sør-Amerika.
Fritz Briel
Fritz Briel (født 24. oktober 1934, død 15. mars 2017) var en tysk padler.
Hans beste resultat i et OL var en sølvmedalje i 1956.
John Diefenbaker
John George Diefenbaker (født 18. september 1895 i Neustadt i Ontario, død 16. august 1979 i Ottawa i Ontario) var en canadisk politiker og landets 13. statsminister fra 1957 til 1963. Han representerte Progressive Conservative Party of Canada.
Diefenbaker hadde utdannelse innen både statsvitenskap, nasjonaløkonomi og jus fra University of Saskatchewan. Under første verdenskrig 1916–1917 tjenestegjorde han i den canadiske hær, hvor han oppnådde løytnants rang. Etter krigen etablerte han seg som forsvarsadvokat i Saskatchewan, hvor han blant annet representerte en rekke klienter i drapssaker.