cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pablo Virgilio Siongco David
Pablo Virgilio Siongco David (født 2. mars 1959 i Guagua i Pampanga på Filippinene) er en filippinsk katolsk biskop av Caloocan of formann for Den filippinske bispekonferanse.
Liv og virke
Pablo Virgilio Siongco David ble presteviet 12. mars 1983 av erkebiskop Oscar V. Cruz, for erkebispedømmet San Fernando.
Emma Terho
Emma Terho (født 17. desember 1981 i Washington D.C., USA, bosatt i Finland) er en finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano, 2002 i Salt Lake City, 2006 i Torino, 2010 i Vancouver og 2014 i Sotsji, hvor laget ble nummer 5.
Murru
Murru er et musikkalbum med Sturla Eide, utgitt i 2007. Dette er hans første plate som soloartist.
Pablo Virgilio Siongco David
Biskop av Kalookan
Den 14. oktober 2015 utnevnte pave Frans ham til biskop av Kalookan. Hans innsettelse i embedet skjedde 2. januar.
Emma Terho
Terho vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 2010 i Vancouver. Hun var med på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass etter å ha beseiret Sverige med 3-2 i bronsefinalen.
Pablo Virgilio Siongco David
Biskop av Kalookan
I 2018 ble det avisoverskrifter da Filippinenes president Rodrigo Duterte beskyldte ham for å være narkotikabruker. David var sterkt kritisk til president Dutertes «krig mot narkotika». Den 19. juli 2019 siktet Philippine National Police–Criminal Investigation and Detection Group (CIDG) siktelser mot biskop David og mot biskopene Honesto Ongtioco and Socrates Villegas, og mot medlemmer opposisjonen for «sedition, cyber libel, libel, estafa, harboring a criminal, and obstruction of justice».
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Dysenteri
Dysenteri er en akutt diarésykdom forårsaket av bakterier eller amøber. (Infeksjon i tykktarmen forårsaket av en protozo som kalles Entamoeba histolytica, refereres ofte til som «amøbe-dysenteri». ) Dysenteri spres via forurenset vann og mat, og fra menneske til menneske.
Symptomene er feber, blodig avføring, diaré og magesmerter. Dødeligheten er ofte høy. Det finnes ingen vaksiner mot dysenteri. Selv om antibiotika kurerer sykdommen, har flere typer dysenterifremkallende organismer blitt resistente.
Risikoen for dysenteri øker vesentlig der mennesker lever tett på hverandre uten tilgang til rent vann og latriner. Dysenteri forebygges på samme måte som kolera.
Oscar Möller
Oscar Möller (født 22. januar 1989) er en svensk ishockeyspiller.
Han representerte Sverige under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det svenske landslaget.
Luxi (Pingxiang)
Luxi (kinesisk: 芦溪县; pinyin:  Lúxī Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Pingxiang.
Samferdsel
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Kjøkken
Kjøkken er en del av et hus brukt til å tilberede og oppbevar mat. Kjøkken kan være et eget rom eller et område i et større rom. Dette området brukes primært til å tilberede, oppbevare og tidvis også servere mat. Kjøkkenet er ofte dominert av benker og kjøkkenmaskiner. Kjøkken finnes som regel i alle bygninger hvor det er aktuelt å spise mat. Enkelte bygninger som en restaurant eller gatekjøkken tar utgangspunkt i kjøkkenet.
How Molly Made Good
How Molly Made Good er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Lawrence B. McGill.
Handling
Molly, en ung kvinne opprinnelig fra Irland, har nettopp blitt ansatt av en avis i New York.
Men hun blir tildelt en test som inneholder en rekke intervjuer med forskjellige kjendiser, som må gjennomføres innen en fastsatt tidsperiode. Det oppstår en rekke hindringer og komplikasjoner, før hun kan nå dette målet.
Tour de France 1951
Tour de France 1951 var den 38. utgaven av sykkelrittet Tour de France og det ble avholdt fra 4. juli til 29. august 1951. Rittet besto av 24 etapper med en total lengde på 4 690 km. Gjennomsnittsfarten var 32,949 km/h.
Gjennomføringen av rittet
Rittet ble vunnet av sveitseren Hugo Koblet, som vant foran franskmennene Raphaël Géminiani og Lucien Lazaridès. Koblet bruke tempoegenskapene sine på å tjene mye tid på tempoetapper, i tillegg til at han kjørte godt i fjellene. Raphaël Géminiani vant klatretrøya. Det franske laget vant lagkonkurransen. Wim van Est ble den første nederlender til å lede rittet sammenlagt underveis.
Endringer fra 1950
Tour de France 1951 startet i Metz. Det var andre gangen rittet startet utenfor Paris. Måten ruten ble satt opp på ble endret, som kan vises med fjellene i Sentralmassivet ble besøkt for første gang.
Marokkos Grand Prix
Marokkos Grand Prix var et Formel 1-løp som ble arrangert på Ain Diab-banen i, første og eneste gang. Løpet ble vunnet av britiske Stirling Moss.
Jon Rønningen
Jon Rønningen (født 28. november 1962 i Oslo) er en norsk tidligere olympisk mester i bryting. Han var medlem av Oslo Bryteklubb, før han gikk til Kolbotn Idrettslag.
Karriere
I løpet av brytekarrieren vant han totalt ni medaljer i internasjonale mesterskap. Han vant to individuelle gullmedaljer i Sommer-OL (OL 1988 i Seoul og OL 1992 i Barcelona). Han ble også nummer fem under lekene i Los Angeles i OL 1984.
I NM har Rønningen tatt tittelen 12 ganger i tre ulike vektklasser: 48 kg i 1979 og 1980, 52 kg i 1981 til 1983 og 57 kg i 1985 til 1991, og har en kongepokal.
Etter VM-gullet i 1985 mottok han Morgenbladets gullmedalje. I 1988, etter OL-gullet, ble han tildelt Sportsjournalistenes statuett som årets idrettsnavn i Norge, samt Fearnleys olympiske ærespris.
Familie
Hans tre år yngre bror, Lars er Europamester fra 1988, i gresk-romersk bryting. Jon Rønningen er far til Thomas og Anders Rønningen, tvillinger som har dominert brytesporten nasjonalt på slutten av 2000-tallet.
The History of Rock
De fleste albumene i samlingen var dobbeltalbum. Samlingen ble senere gjenutgitt på CD.
Fylkesvei 1228
Fylkesvei 1228 går mellom Tjærnes og Dalen i Rakkestad kommune. Veien er 5,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 661.
Oskar Schlemmer
Oskar Schlemmer (født 1888, død 1943) var en tysk maler, skulptør og designer som var tilknyttet Bauhausskolen.
Rosthom Fadli
Rosthom Fadli er en algerisk økonom, som har vært sentralbanksjef for Algeries bank siden september 2020.
Strømmen oppvekstsenter
Strømmen oppvekstsenter er en barneskole og barnehage lokalisert i Strømmen i Arendal kommune, 3 km vest for Arendal sentrum.
Rosthom Fadli
Fadli ble utnevnt til sentralbanksjef 20. november 2020, etter at tidligere sentralbanksjef Benabderrahmane Aymane ble utnevnt til landets finansminister.
Oskar Schlemmer
Han ble erklært som entartet og arbeidene hans ble vist til skrekk og advarsel i München i 1937. 65 av dem ble etterhvert beslaglagt.
Strømmen oppvekstsenter
Grunnet omstillinger i Arendal kommune ble Strømmen skole og Strømmen Barnehage slått sammen i 2009 til en enhet; Strømmen oppvekstsenter.
Skolen har skolefritidsordning.
Australias herrelandslag i fotball
Australias herrelandslag i fotball er det nasjonale fotballaget til Australia, og dette landslaget blir administrert av Australias fotballforbund. Det australske fotballforbundet ble stiftet i 1961, og ble medlem av FIFA i 1963. Australia har deltatt i seks VM-sluttspill mellom 1974 og 2022. Landet spiller ikke fast på én stadion, men har de siste årene spilt på blant annet Stadium Australia og Sydney Football Stadium i Sydney, Docklands Stadium i Melbourne og Adelaide Oval i Adelaide.
Historie
Australia deltok for første gang i fotball-VM i 1974 i Vest-Tyskland. I 2006 kvalifiserte de seg for et nytt VM, og dette går også i Tyskland. De slo i play-off spill på straffesparkkonkurranse i Sydney 16. november, og kom med til VM.
Den 12. juni 2006 scoret Tim Cahill landets første mål i et VM-sluttspill da han utlignet til 1-1 i det 84. minutt i en kamp mot. Australia vant til slutt kampen 3-1, og dette var landets første seier i et VM-sluttspill.
Nåværende tropp
Oppdatert 28. november 2022. Australias tropp til VM i fotball 2022 i Qatar fra 20. november 2022 til 18. desember 2022.
Landslagsmanagere
Oppdatert 26. januar 2011.
* Poeng per kamp = er statistisk basert på en standard 3 poeng for seier og 1 poeng for uavgjort.
Blåsnipparbeider
En blåsnipparbeider er en arbeider som utfører manuelt eller teknisk arbeid, som i en fabrikk eller i tekniske vedlikeholdsfag, i motsetning til en hvitsnipparbeider som utfører ikke-kroppslig arbeid vanligvis bak et skrivebord.
Trnava
Trnava (tysk: Tyrnau, ungarsk: Nagyszombat) er en by 50 kilometer fra Bratislava i Slovakia. Byen ligger helt vest i landet og har 65,382 innbyggere (2017).
Antonello da Messina
Antonello di Giovanni de Antonio (født omkring 1430 i Messina, død 1479 samme sted), bedre kjent som Antonello da Messina, var en italiensk maler i ungrenessansen, virksom på Sicilia.
Liv og verk
I Napoli så Antonello arbeider av nederlandske kunstnere og kan ha studert under Colantonio, hvis stil utgikk fra Jan van Eyck. Han lærte seg van Eycks måte å anvende oljefarge og oppnådde en følelsesmessig syntese mellom den nordlige og den italienske stilen. Da Antonello arbeidet i Venezia i 1475, overførte han denne kunnskapen til Giovanni Bellini og utøvde gjennom ham en stor innflytelse på den venetianske skolens utvikling.
«Marias bebudelse»
I maleriet «Marias bebudelse», kanskje Sicilias mest berømte, brukte Antonello da Messina et redusert fargespektrum. Geometrien tyder på at han hadde studert Piero della Francescas formspråk.
Noora Räty
Noora Helene Räty (født 29. mai 1989) er en finsk kvinnelig ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2010 i Vancouver.
Räty vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under Vinter-OL 2010 i Vancouver. Hun var målvakt på Finlands kvinnelandslag i ishockey som kom på tredjeplass etter å ha beseiret Sverige med 3-2 i bronsefinalen. Hun spilte på Finlands lag under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun tok bronse.
Kaifengjødene
Menigheten i Kaifeng kan dateres til senest Song-dynastiet. På den tid var byen Kinas hovedstad. Den gamle synagogen som fantes i Kaifeng ble bygd i 1163, i Jin-dynastiets tid. Den er nå borte; på stedet ligger nå et sykehus.
De jesuittiske misjonærene ble på 1600-tallet de første vesterlendingene som fikk kjennskap til jødendommen i Kina. Det var pater Matteo Ricci som kom i kontakt med en av jødene derfra; han sendte en lekbror til byen for å undersøke nærmere. Jesuittene rapporterte så til Europa om at det i Kaifeng fantes en stor synagoge med en menighet som fulgte jødiske tradisjoner og lover.
Kaifeng er den eneste byen der den gamle kinesiske jødiske historie består. Den siste kinesiske rabbineren døde i 1800. Synagogen ble delvis ødelagt, toraruller og andre hebraiske tekster forsvant, ble oppkjøpte av biblioteker eller ble tatt av kristne misjonærer. Mange gjenstander har forsvunnet inn i moskéen i byen.
Mange i Kaifeng identifiserer seg som jøder i folketellingene.
Iiu Susiraja
Iiu Susiraja (født 15. september 1975 i Åbo) er en finsk, visuell kunstner. Hun er kjent for sine fotografiske selvportrett hvor hun i stedet for å posere kokett, arrangerer seg selv i uortodokse scenarier. Susiraja er utdannet ved Åbo Kunstakademi og har blant annet utstilt på Fotografie Forum i Frankfurt.
Bjørn Alterhaug
Biografi
Hans virke startet på gitar som tiåring, da han spilte opp til dans sammen med sin eldre bror som var bassist. Etterhvert overtok han sin brors bass som tolvåring.
Etter gymnaset flyttet han for å studerte ved Musikkvitenskapelig institutt i Trondheim (1968). Her spilte han fast med Asmund Bjørken. Han studerte også med Niels-Henning Ørsted Pedersen for en kortere periode på 1970-tallet.
Siden 1974 har han blant annet vært amanuensis og professor ved musikkvitenskap (NTNU). Alterhaug var sentral i grunnleggingen av Jazzlinja.
Musikeren
Bjørn Alterhaug har spilt med flere av jazzens legender, som Ben Webster, Chet Baker, Clark Terry, Lee Konitz, Lucky Thompson og Joe Henderson.
Alterhaug har også medvirket i mange TV-produksjoner, radiosendinger og plateinnspillinger, blant annet med Chet Baker My funny valentine/De beste fra Chet Baker (EMI, 2006), Asmund Bjørken: "Pot's on" (Gemini Records, 1993), Thorgeir Stubø Notice (Odin Records, 1981), Ivar Antonsen "Double Circle" (Gemini Records- Taurus, 1999), Tore Johansen "Man, woman and child" (Gemini Records, 2000), Lee Konitz/John Pål Inderberg "Live in Oslo" (Ponca Jazz Records, 2007) og Hilde Hefte On the corner (Ponca Jazz Records, 2006). Alterhaug er aktuell som fast medlem av Hallgeir Pedersen Trio. Her foreligger utgivelsene "Wistful" (Hot Club Records, 2004) og "Bluero" (Ponca Jazz Records, 2006). Han har medvirket på utgivelser med blant andre New Cool Quartet, Søyr, Warne Marsh, Bjørn Johansen, Egil Kapstad, Bodil Niska og Siri Svale Band.
Bjørn Alterhaug har utgitt over 120 verk, deriblant flere bestillingsverk til EBU (1973–), til Festspillene i Nord-Norge (1989) og Havmanndialoger til Havmanndagene (2005). Herunder både klassisk samtidsmusikk og jazz.
Hennes
Hennes (nordsamisk: Henánášši) er en av bygdene på Hinnøya i Hadsel kommune, Vesterålen, Nordland. Fellesbetegnelsen for disse bygdene som består av Kaljord, Hennes, Kvitnes, Kvantoelv og Fiskfjord er Innlandet, eller Hadsel Innland.
Folketall
Det bor ca. 350 mennesker i området.
Om bygda
Tidligere var jordbruk og sjøfart hovednæringer.
På Hennes er det god småbåthavn innenfor moloanlegg, og overnattingsmuligheter. Ny campingplass ble startet i 2009. Fra Hennes er det mulig å bestige fjellet Møysalen (1262 moh), og sommeren 2008 åpnet Møysalen Nasjonalparksenter ved småbåthavna. Letteste adkomst til Møysalen nasjonalpark er fra Hennes og Kaljord. Det er fiskemuligheter i Kaljordelva og Kaljordvannet samt sjøen omkring.
I havneområdet ligger det en dagligvarebutikk med postfunksjoner.
Sakis Rouvas
Rouvas er først og fremst kjent i Hellas og på Kypros, men har også hatt en viss internasjonal suksess, mest i Europa og Nord-Afrika. Han har laget en av Hellas mestselgende plater med omtrent 2 millioner solgte plater. Han er mest kjent for sin deltagelse i Eurovision Song Contest 2004, hvor han representerte Hellas med sangen «Shake It» og fikk tredjeplass i finalen. Rouvas representerte også Hellas i Eurovision Song Contest 2009, 12.–16. mai i Moskva, Russland med sangen «This Is Our Night». I tillegg var han programleder da Eurovision Song Contest 2006 ble arrangert i Athen.
Hennes
Om bygda
I bygda finnes også et sykehjem. Bygda har en barneskole med undervisning på 1.–7. klassetrinn.
Europavei 404
Opprinnelig var det planlagt å forlenge motorvei A18 til Zeebrugge, E404 skulle følge denne. Prosjektet ble imidlertid lagt på is fordi det ville føre til for store inngrep i naturen. To spøkelsesbroer ved Varsenare som allerede var bygget ble revet rundt årsskiftet 2011/112.
Eogán mac Óengusa
Eogán mac Óengusa (stundom referert til som Eóganán) var konge av pikterne eller av Fortriu, et oldtidskongedømme i dagens Skottland.
Eogán var en sønn av Óengus II mac Fergusa (død 834) og etterfulgte sin fetter Drest mac Caustantín som konge av pikterne i 836 eller 837. Den eneste nedtegnelse av Eogán i irske annaler er hendelsen om hans død som skjedde sammen med hans Bran og «Áed mac Boanta, og andre bortimot tallrike» i et slag som ble utkjempet av menn fra Fortriu mot vikinger. Dette nederlaget synes å ha avsluttet et århundrelang dominans av Piktland av etterkommerne til Óengus I av pikterne
Om annalene om Eogán er kortfattete er det andre tradisjoner knyttet til Eogán. Han er navngitt i fortellinger om grunnleggelse av det religiøse stedet St Andrews som en av sønnene til Óengus som møtte sankt Regulus ved Forteviot da helgenen brakte med seg de påståtte relikviene til Sankt Andreas til Skottland. Sammen med sin onkel Caustantín synes Eogán å ha opptrådt som en patron av klostre i Northumbria hvor han er navngitt i Liber Vitae Dunelmensis som inneholder en liste over de som det ble lest bønner for, datert til en gang rundt 849.
Eogán, hans far og hans fetter Domnall opptrer i Duan Albanach, et hyldningsdikt fra regimet til Máel Coluim mac Donnchada (Malcolm III av Skottland) som lister Máel Coluims forløpere som kongene av skottene, av Alba og av Dalriata fra Fergus Mór og hans brødre og framover. Deres inkludering i denne kilden er antatt å være for deres betydning i grunnleggen av Dunkeld og St Andrews.
Ved Eogáns død har Den piktiske krønikes kongeliste latt ham bli fulgt av de korte regimene til Uurad og Ferats sønner Bridei, Cináed og Drust, av Brideis, sønn av Fochel og, sluttelig, seierherre og grunnleggelsen av en ny herskende familie, ved Cináed mac Ailpín (Kenneth I av Skottland).
Peer Gynt (1934)
Peer Gynt er en svart-hvitt tysk dramafilm fra 1934 regissert av Fritz Wendhausen. Manuset ble skrevet av Josef Stolzing-Czerny og Richard Billinger, fritt etter Henrik Ibsens skuespill med samme navn. Hans Albers spiller tittelrollen.
Dette var den andre tyske filmatiseringen av Ibsens skuespill. En tysk Peer Gynt-stumfilm i to deler fra 1918 ble regissert av Victor Barnowsky.
Peer Gynt er i Tyskland et spesielt elsket litterært materiale. Nasjonalsosialistene fremmet av rasistisk-ideologiske grunner en stor kjærlighet til «nordisk» materiale. Denne filmversjonen ble stemplet som «kunsterisk verdifull».
Om filmen
Filminnspillingen startet i andre halvdelt av august 1934. Utendørsopptak ble gjort i Gudbrandsdalen og i Kairo, London pluss havna i Hamburg.
Mørkhudede Zacha Ahmed, som spilte eksotiske kvinner i tyske filmer og som medvirker i den afrikanske scenen, var en skuespillende danser. Rollen som Tatjana ble særskilt skrevet inn for den østerrikske sangeren Lizzi Waldmüller. For Richard Révy (senere Richard Ryen) ble dette hans siste filmrolle i Nazi-Tyskland. Han flyttet senere til USA.
Handling
Peer Gynt er en kraftig, ung norsk bondegutt og kvinnebedårer, ofte overmodig og full av fantasier i hodet. Én dag treffer han Solveig under en bryllupsfeiring. Den unge jenta er akkurat det motsatte av ham: stille, tilbakeholden og mild. Motsetninger tiltrekker hverandre og den unge uduglingen, som lar farsgården forfalle, blir raskt betatt av Solveig. Når Peers mor Aase én dag dør, er Solveig ved hans side og trøster ham, men nå er det ikke lenger noe som holder ham tilbake til dette bortgjemte ensomme stedet. Muligheten til å slippe unna bondelandets tranghet og å lære å kjenne verden, er der nå. Peer drar til USA, noe som bestandig har vært hans drøm. Selv ikke Solveigs hengivenhet kan holde ham tilbake, men den trofaste sjelen lar ham reise og lover å vente på ham.
Litt senere har Peer Gynt funnet et skip, som er klar til å la ham mønstre på som jungmann. Det eies av den fornemme baronesse Agga, som med sin ledager Parker vil heve en skatt. Ingen eventyrer kan motstå dette. Peer tar baronessen til fange og dykker snart etter skatten. Til Parkers misnøye blir Peer lagt til som den tredje forretningspartneren. Baronessen tillater ham dermed ikke bare å få makt og penger, men fører ham også inn i de såkalte «finere kretsene».
Litt senere eier den norske parvenyen sitt eget Peer-Gynt-Company og en rekke skip, som frakter gods over de syv verdenshavene. Tiden har kommet for at Peer kvitter seg med sine to partnere, som han stadig føler er plagsomme.
Peer Gynts karakter begynner å forandre seg. Jakten på penger, berømmelse og makt bestemmer hans handlinger - og fremdeles kan han ikke la være å løpe etter hvert eneste kvinneskjørt. Peer er snart aktiv på andre økonomiske områder: Han starter eksempelvis graving etter kopper i Afrika og oppfører byer. Et arabisk opprør, som truer hans eiendommer, bekjemper han egenhendig. Snart kontrollerer han store deler av «det sorte kontinent» økonomisk. Først etter at Peer under en sandstorm redder livet til en døende arabisk jente med navn Anitra kommer han til seg selv. Ekte følelser, som har vært begravet siden avskjeden med Solveig blir blottlagt. Dette opplever Peer senest når hans hus blir ødelagt under en feiring til hans ære av den illsinte lokalbefolkningen, som verken elsker arabere eller ei arabisk jente. De innfødte bortfører også Anitra.
Umiddelbart før hadde Peer truffet en avgjørelse, som skulle bli en fullstendig kuvending i hans liv. Han har kommet til en vidtgripende erkjennelse: «Jeg har erobret verden og mistet meg selv». Peer gir bort eiendelene sine til medarbeiderne. Nå står han der med ingenting - men helt annerledes enn planlagt. For å redde sin nye kjærlighet vandrer Peer gjennom ørkenen om nettene, alltid på utkikk etter Anitra. Han går seg vill og blir ranet. Revet og liggende på bakken når Peer til slutt ei havnekneipe. Der treffer han sjøfolk fra hjemstedet. Peer blir klar over at det ikke lenger er noe som holder ham igjen i Afrika. Sjøfolkene tar ham med på sitt skip. Målet er Norge.
Når Peer returnerer hjem til familiegården har han blitt gammel og trett, en skrøpelig mann. Tross alle forventninger er ikke familiegården forkommen. Marken har blitt dyrket og huset er gjort i stand. Foran huset sitter en kvinne. Det er Solveig. Som hun en gang lovet, har hun ventet på ham. Først nå vet Peer virkelig å sette pris på sann lykke og lojalitet og den ubetingede kjærligheten til den hjemlige jorda.
Anmeldelser
I Österreichischen Film-Zeitung fra den 22. desember 1934 kan man på side 3 lese:
Hans Albers hadde "mulighet til å utforme en helt usedvanlig effektiv rolle, som bringer flerfoldig prestisje til skuespillerevnene. Hvorvidt han nå spilte den unge Peer Gynt som overmodig, livsglad, pralende bondegutt, som ser seg om i den vide verden, eller [den] senere Peer Gynt som finansdiktator og fullendt verdensmann, og til slutt den hjemvendte verdenstrøtte, aldrende mannen, som for sent innser hvor lykken ventet på ham - skuffer Hans Albers sine mange tilhengere i ingen faser av denne rollen (...) Dr. Fritz Wendhausen har iscenesatt en meget virkningsfull, festlig og variert film, hvis praktfullt fotograferte opptak blir ledsaget av Griegs musikk."
Signaturen A.B.W slaktet i Wiener Zeitung 23. desember 1934 dette forsøket på en kunstnerisk forening av dikt og film:
"Stilt overfor denne grusomme lemlestelsen er det ikke lett å ha en upartisk holdning. (…) Om det i det minste én gang, bare én gang i en eneste scene, hadde vært et lite snev av [Ibsens] vakre dikteriske landskap... Stilt overfor denne nærmest overveldende teksten måtte det da vært mulig å foreta en bevisst beskjæring og finne en form som beveget seg i henhold til det muliges lover. Men bransjens toskeskap er så stor at den fra storhetens høyder bare makter å plukke ut utsvevende fantasier, og mener enkelt at det på grunn av filmens springende omfang gjør det tilstrekkelig å framstille Peer Gynts omvekslende hell så teatralsk. Skuespilleren slokner fullstendig som person, plaget som han er av [sitt] objekt. Eller, som i dette tilfellet, redusert til en bevegelig illustrasjon av et fotografi som holdes opp gjentatte ganger, snart nært, snart fjernt."
Oskar Kalbus vurderte i boka Vom Werden deutscher Filmkunst de rasistisk-ideologiske motivene i det tredje riket, som fastsatte nærheten til det «nordiske» stoffet», og kom til ulike vurderinger av enkelte avsnitt i denne Gynt-filmen:
"Pulserer dette nordiske blod også i filmen «Peer Gynt»? Ikke i hele filmen! Og dermed faller også filmverket fra hverandre i flere deler: På den første delen, Peer Gynts lengsel etter verden i morens trange og fattigslige hytte og på de omkringliggende fjellene, engene og elvene, puster Ibsens nordiske fantasi, kanskje endog også på filmens slutt: Peers hjemvendelse til Solveig og hjemstedet. Alt annet er så Ibsen-fremmed at det ikke blir så mye mer igjen av den opprinnelige Peer Gynt-skikkelsen. Den andre delen, Peer Gynts kamp om penger og makt, viser en ny «Peter Voß, milliontyven», med en stil som «Hoppla, nå kommer jeg», og fjerner seg derfor langt fra seriøs og dyp kunst; også den afrikanske delen, som bringer resignasjon, er svak og blass, noe den også allerede er i originalverket (...) Så er ikke bare Hans Albers herlig og overveldende i første del og i filmens slutt; han vokser vel så godt som aldri fra seg selv. Hans unge Gynt, en praktkar, uhemmet i sin styrke og i sin humor, og som livets skipbrudne [er] inntrengende og uforglemmelig, liksom også Lucie Höfflichs kunst i hennes berømte dødsscene (Aases død). Liker man også foretaket med å gjengi Ibsens mektige nordiske Faust på film, møtt med tusenvis av forbehold, så forblir alltid store deler av filmverket en bragd, og i første rekke skuespilleren Hans Albers og regissøren Dr. Fritz Wendhausen. [VOM WERDEN DEUTSCHER FILMKUNST 2. TEIL: DER TONFILM'', Berlin 1935, s. 116 f. ]"
Bogusław Drewniak analyserte forkjærligheten for skandinaviske forfattere, som ble fremmet i det tredje rike, på grunnlag av filmen Peer Gynt ut ifra et etterkrigssynspunkt:
"I Tyskland hersket det tradisjonelt en stor interesse for skandinavisk litteratur. Med rett krevde Tyskland å ha bidratt vesentlig til den skandinaviske litteraturens verdensbetydning. I «blodsfellesskapet»s tegn lette Det tredje rike etter dette faktum for å utnytte sine politiske og rasistiske mål. Så var f.eks. Ibsen som en «veiviser for den nordiske sjel» og en «applaudør av føreridealet». Det var fem Ibsen-filmatiseringer i Det tredje rikes tid: et rekordtall. Ibsens spesielt høyt ansette drama, «Peer Gynt», i Tyskland ikke sjelden jamført med «Faust», skaffet seg på den tiden også en spesiell plass gjennom dette, siden én av oversetterne, Dietrich Eckart, hadde blitt Hitlers eneste nære venn. Ikke sjelden ble Peer Gynt-oppsetningene til direkte propaganda-tilstelninger for NSDAP. For å få den i bunn og grunn udramatiske strukturen til dette diktet, rotfestet som det er i epikken, og rikeligheten av dens korte enkeltbilder (på samme måte var det på teateret) til å føye seg etter filmens lover, var det ikke bare behov for sterke impulser fra skuespillere og regissør, men også fra et - med tanke på det filmatiske - godt utformet filmmanus. Kritikerne (...) var delt i sine uttalelser, publikum var heller tilbakeholdent. [Der deutsche Film 1938–1945 Ein Gesamtüberblick, Düsseldorf 1987, s. 563 f. ]"
Das Lexikon des Internationalen Films var kort og konsis:
"...bare en klisjérik, blass eventyrfilm."
Fagusverket
Historie
Forretningsmannen Carl Benscheidt (1858–1947) ga i 1910 Walter Gropius oppdraget med å tegne en ny fabrikkbygning som skulle gi et moderne uttrykk og dessuten ligge like ved jernbanelinjen mellom Hannover og Kassel. Idag finnes foruten skolestfabrikken også et skomuseum. Fagus er latin for bøk, et treslag som er hovedelementet i produksjonen av skolester.
Bygningen ble renovert i 1984 og fra 2006 finnes i lagerbygningen en Fagus-Gropiusutstilling.
Arkitekturen
Fagusverket som består av 10 bygninger er en hjørnesten i utviklingen av moderne arkitektur og design av industrianlegg. Det tjener alle ledd i produksjonen, lagringen og utsendingen av skolester. Fasaden består av store glassflater i kubiske former holdt sammen av stålrammer. Bygningen er ikke stor og inngir intet monumentalt inntrykk, men letthet og gjennomsiktighet. Bygningens hjørner er «åpne» i motsetning til den rådende stil som innebar at denne bygningsdelen ble utført massivt for å lage et solid uttrykk. Anlegget var forløperen til Bauhausskolen og er retningsgivende for utviklingen av moderne arkitektur i Europa og Nord-Amerika.
Harstad folkeskole
Harstad folkeskole var den sentrale folkeskolen i Harstad inntil 1964, da den gikk over til å bli Harstad barneskole i forbindelse med opprettelsen av Harstad ungdomsskole i eget nybygg øst for (nedenfor) gammelskolen. Bygget, som er fra 1918, ligger i skråningen nordvest for sentrum i St. Olavsgate, men grenser også til Skolegata i nord.
Scott Booth
Scott Booth (født 16. desember 1971 i Aberdeen) er en skotsk tidligere fotballspiller som er mest kjent fra sine to perioder i angrepet hos den skotske klubben Aberdeen og den nederlandske klubben FC Utrecht. Booth fikk også 22 landskamper for i perioden 1993 til 2001, og var blant annet med i troppen til EM i fotball 1996 og VM i fotball 1998.
Klubbkarriere
Booth startet sin fotballkarriere hos sin hjemklubb Aberdeen i 1988. Han etablerte seg raskt på førstelaget og bidro til at Aberdeen kjempet om seriemesterskapet i Scottish Premier League under 1990/1991-sesongen, samt spilte klubben frem til finalen i Scottish League Cup i 1995/1996-sesongen, som klubben vant etter å ha slått Dundee FC. Etter å ha spilt over 160 seriekamper og bidratt med over 40 seriemål over ni år dro Booth på en fri overgang til den tyske klubben Borussia Dortmund i juni 1997.
Harstad folkeskole
Trapperommene ble i 1957 utsmykket av skolens tidligere elev Karl Erik Harr.
Scott Booth
Klubbkarriere
I 1998 og 1999 ble Booth lånt ut fra Dortmund til henholdsvis FC Utrecht og Vitesse i nederlandsk fotball, hvor han fikk moderat med spilletid. I mai 1999 ble han solgt til FC Twente for 400 000 pund, hvor han omsider etablerte seg for førstelaget og bidro sterkt til at klubben vant KNVB-cupen i 2000/2001-sesongen. Etter å ha spilt over 100 seriekamper for klubben dro han vederlagsfritt tilbake til hjemklubben Aberdeen i juli 2003 og spilte én sesong for klubben før han la opp på grunn av skade ved kontraktslutt i mai 2004. Booth har siden fungert som ekspertkommentator for TV-kanalene Setanta Sports, BBC og ESPN.
Longnan (Ganzhou)
Longnan (kinesisk: 龙南县; pinyin:  Lóngnán Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ganzhou.
Befolkningen var på 294,182 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.
Niënor
Niënor Níniel er en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens fortellinger om Midgard under første tideverv. Niënor var tredje barn til Húrin Thalion, lederen av Hadors hus og Morwen Edhelven av Bëors hus. Hun var den yngre søstera til Túrin Turambar.
Kirovsk
Kirovsk (russisk: Ки́ровск, før 1934 Хибиного́рск, Khibinogorsk) er en gruveby i Murmansk oblast i Russland ved foten av Khibiny-fjellene. Byen ble grunnlagt i 1929 etter oppstart av apatitt- og nefelinitt-utvinning. Byen har en filial av Det russiske vitenskapsakademi, en botanisk hage Kirovsk vennskapshage, et eget ballettensemble Kirovskballetten og et stort alpinanlegg i Khibiny-fjellene. Byen er Harstads vennskapsby.
Niënor
Etter Nírnaeth Arnoediad ble Morwnes hjemland Dor-lómin invadert av østerlinger. Året etter ble Nienor født. Morwen og Nienor ble ikke gjort til treller, siden østerlingene fryktet Morwen, men levde i fattigdom.
Da Nienor var rundt 21 år, bestemte Morwen seg for at de skulle flytte til Doriath, hvor de trodde Túrin ville være, noe han ikke var. Morwen og Nienor dro så med en liten gruppe vakter ut for å finne ut mer om Túrin. Men på veien ble de oppdaget av dragen Glaurung, som forhekset henne.
Caustantín av pikterne
Caustantín mac Fergusa (Konstantin, sønn av Fergus; født før 775, død 820) var konge av pikterne (eller av Fortriu), et område i dagens Skottland, fra år 789 og fram til 820. Han ble fram til viktoriatiden ofte regnet som «Konstantin I av Skottland», men uten grunnlag i historiske realiteter. Denne tittelen har siden blitt gitt til Konstantin, sønn av Kenneth MacAlpin. Den piktiske Caustantín, sønn av Fergus, er gitt æren for å ha grunnlagt kirken i Dunkeld som senere mottok relikviene til sankt Columba fra Iona.
Det har blitt foreslått at Caustantín og hans bror Óengus var sønner av Fergus mac Echdach, konge av Dalriada, men dette har ikke lenger noen omfattende aksept hos forskerne. Isteden er det antatt de var i slekt med den første kongen Óengus mac Fergus, kanskje barnebarn eller tilsvarende. Denne familien kan ha hatt sin opprinnelse i Circinn (antatt tilsvarende med dagens område Mearns), og hadde således bånd til Eóganachta av Munster i Irland.
Den første rapporten i 789 er en opptegnelse av et slag i Piktland mellom Caustantín og Conall mac Taidg som Caustantín gikk seirende ut fra. Conall synes senere å dukke opp i Kintyre hvor han ble drept i 807. Det er ikke kjent om Caustantín var konge før han beseiret Conall. Kongelistene gir varierende lengder for hans kongedømme, fra 35 til 45 år, og kan ikke betraktes som sikker viten uten uavhengig bekreftelse. Den andre nedtegnelsen er av Konstantins død i 820.
Dupplin-korset var lenge antatt å feire Cináed mac Ailpíns (Kenneth I av Skottland) endelige seier over pikterne, tilsvarende med Suenos stein. Nyere analyser har avslørt at en liten del av en inskripsjon på korset blir Konstantins navn nevnt. Følgelig er det antatt at dette monumentet ble bestilt av ham, eller som et minne etter ham. Han opptrer der som Custantin filius Fircus[sa], en latinifisering avledet fra en gammelirsk versjon av navnet hans heller enn det antatte piktiske formen Castantin filius Uurguist som er funnet i Poppelton-manuskriptene, og tilsvarende piktiske kongelister.
Det har blitt foreslått at sarkofagen St Andrews Sarcophagus ble gjort for Caustantín, men det er ikke mange som deler dette synet, tilsvarende med forslaget at relikviene til Columbia, kanskje også inkludert Monymusk Reliquary, kan ha blitt overført fra Iona til Dunkeld i løpet av Caustantíns kongedømme. Ideen at Columbias relikvier kan ha kommet til Dunkeld på Caustantíns tid enn tretti år senere under Cináed mac Ailpíns tid er basert på en anførsel i Chronicon Scotorum for 818.
At Caustantín etablerte Dunkeld er uttrykt av senere krøniker som John av Fordun som fulgte noen varianter av de piktiske kongelister eller annet materialer som nå har gått tapt. Andrew av Wyntoun daterer grunnleggelsen til år 815, skjønt han slår fast at dette var etter Karl den store og pave Leo III var døde, noe som vil datere det til 816 eller senere. Det har blitt foreslått at Caustantín er blitt minnet i den irske Tallaghts martyrhistorie, et produkt fra en av de mest betydningsfulle klostrene «céli dé» («guds undersåtter») på den tiden. Som en beskytter av disse, og kanskje en medarbeider av abbed Diarmait av Iona, er det tenkt at Caustantín kan ha vært en kirkereformator på linje med idealene til ordenen céli dé. Caustantín synes også ha vært en patron av klostrene i Northumbria ettersom han er minnet, sammen med sin nevø Eogán mac Óengusa, i Liber Vitae Dunelmensis som inneholder en liste over de som det ble sagt bønner over, datert fra rundt 840.
Caustantín ble etterfulgt av sin bror Óengus. Hans sønn Drest ble senere konge. Caustantíns sønn Domnall mac Caustantín er antatt å ha vært konge av Dalriada fra rundt 811 og fram til 835. Caustantíns omdømme blant de konger som etterfulgte ham kan, kanskje, ha blitt demonstrert i bruken av hans navn for tre konger i et og halvt århundre som fulgte etter hans død da det ikke er attestert noe kongenavn i Skottland før hans kongedømme.
Mafia lufthavn
Mafia lufthavn (IATA: MFA, ICAO: HTMA) er en regional lufthavn på Mafiaøya i Tanzania. Landingsstripen på flyplassen ble i 2013 oppgradert ved hjelp av tilskuddsmidler fra den amerikanske regjeringen gjennom det bilaterale utviklingsfondet Millennium Challenge Corporation.
Bairdiidae
Bairdiidae er en av seks familier innenfor overfamilie Bairdioidea, i underordenen Bairdiocopina som inngår på sin side i ordenen Podocopida av muslingkreps, som er små krepsdyr. Denne overfamilien har 6 familier, hvorav 3 nålevende og 3 utdødde.
Familien har 40 slekter, hvorav 28 bare kjennes fra fossiler og antas utdødde.
Av artene i gruppen finnes noen i Europa, herunder Neonesidea inflata (Bairdia inflata) i Nord-Atlanteren fra Frankrike til Nord-Norge inklusive kysten av Vestlandet, samt arten Neonesidea acanthigera (Bairdia acanthigera) ved Den engelske kanal.
Skillet mellom ordnene av muslingkreps er basert på morfologi snarere enn molekylær analyse, og det er mulig at muslingkreps-gruppen er parafyletisk og bør deles. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopa-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Nærmere taksonomisk plassering
Taksonomien av muslingkreps er omstridt og inneholder vanskelig systematiserte grupper. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: , men i hovedregelen WoRMS-databasen.
Løddesøl oppvekstsenter
Løddesøl oppvekstsenter var en barneskole og barnehage lokalisert på Løddesøl i Arendal kommune.
Skolen hadde skolefritidsordning.
12. desember 2013 vedtok bystyret i Arendal med 20 mot 19 stemmer å legge ned skolen. Høyre, KrF, Venstre og Pensjonistpartiet stemte for nedleggelse. Nesheim skole ble også vedtatt nedlagt i samme bystyremøte. Elevene ble flyttet til Rykene oppvekstsenter
Citrin
Citrin er en gul til brun kvarts. Den er allment benyttet som en diamant i fasettslipt form og er den mest verdifulle kvartsperlen som brukes i smykker. Nesten alle citrinstener på markedet er varmebehandlet ametyst. Naturlig citrin er gul til oransje og forekommer i mye lysere fargetoner enn varmebehandlet materiale, som er mørk oransje-brun til rødbrunt. Citrin kan også være produsert av varmebehandlet røykkvarts.
Citrin er sjelden funnet i naturlig form i naturen. Steinen danner sin farge i nærheten av vulkaner som avgir varme. Den oppstår som klynger av pyramideformede avsetninger i en geode. Når ametyst får en lengre oppvarming over 75 °C, blir steinens farge gul, gulbrun orange, mørk orange til brun og rød brun.
Funn
Verdens største ametystgeode ble funnet i gruven Galerias Santiños i Uruguay i 2006. Her fant de også ekte citringeoder.
I Norge er citrin funnet på en rekke lokaliteter:
Nitra
Nitra (tysk: Neutra, ungarsk: Nyitra) er en by 95 kilometer fra Bratislava i Slovakia ved elva Nitra. Byen ligger helt vest i landet og hadde 77,374 innbyggere i 2016. Nitra er den sjette største byen i Slovakia og den nest eldste, etter Bratislava.
Den første kjente kristne kirke reist av slavere ble innviet i 823 i Nitra.
Copeland (Cumbria)
Copeland er et administrativt distrikt og borough i Cumbria, England. Administrasjonssenteret er Whitehaven. Det ble opprettet 1. april 1974 ved at bydistriktet Whitehaven ble slått sammen med landdistriktene Ennerdale og Millom.
Navnet er et alternativt navn for kretsen Allerdale above Derwent, og denne formen ble valgt får å unngå forveksling med distriktet Allerdale, som dekker deler av Allerdale above Derwent og hele Allerdale below Derwent. I henhold til folketellingen i 2011 var det 70 603 innbyggere i distriktet.
Stedsnavn
Det er ulike forklaringer på stedsnavnet. I henhold til et dokument utstedt på den tiden da våpenskjoldet ble opprettet er navnet avledet fra kaupland i betydningen kjøpt land, engelsk «bought land», og forklart ved at et område av skogen ble kjøpt fra eiendommen til nonneklosteret St Bees Priory. Imidlertid synes dette å være en forklaring basert på likhet i ord, og således ikke nødvendigvis riktig. Angus Winchester hevder at stedsnavnet er oppstått under tiden til den irsk-norrøne innvandringen til området på 900-tallet. I henhold til den forklaringen ble området kjøpt av kongedømmet Strathclyde, muligens med bytte fra Irland. Geoffrey Hodgson har argumentert at denne norrøne innvandringen fra Irland forklarer den høye frekvensen av etternavnet Hodgson i området.
Jonas Ahnelöv
Jonas Ahnelöv (født 11. desember 1987) er en svensk ishockeyspiller.
Han representerte Sverige i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det svenske landslaget.
Den alltid seierrike hær
Den alltid seierrike hær (kinesisk: 常勝軍, pinyin: Chángshèngjūn) var det offisielle navn som Tongzhi-keiseren gav en liten (5 000 mann) kinesisk elitestyrke under utenlandsk ledelse som årene 1860-64 var instrumentell for å knuse Nian- og Taipingopprørene. Dens overlegenhet skyldtes at det var den første kinesiske hærstyrke som benyttet moderne vestlige metode, taktikker og utrustning.
Hæren ble organisert av amerikaneren Frederick Townsend Ward, men dens mest kjente leder var briten Charles George Gordon som, da av keiseren utnevnt til tidu (提督, general av første grad) og av vestlige aviser til «Chinese Gordon», oppløste hæren i 1864.
An Image of the Past
An Image of the Past er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Tod Browning.
Handling
Jessie Curtis stikker av sammen med Jack Dexter. Men hennes velstående far, i raseri, gjør henne arveløs. Han slår tilbake alle datterens forsøk på forsoning, og 10 år går uten noe som helst kontakt. Jack Dexter blir i mellomtiden veldig syk, og familien er pengeløs. De tre barna, kler seg derfor ut som henholdsvis sigøyner, indianer og sjømann med masker i ansiktet, går ut for å synge på gaten. De går blant annet forbi bestefarens hjem.
Den gamle mannen har blitt veldig ensom, og han tenker på Jessie. Når han hører barna synge, roper han dem til seg. Han lytter til historien deres, og lover at han skal gi dem penger til den syke faren deres. Men de forteller ikke farens navn, før barna oppdager et portrett av Jessie - malt etter farens ordre etter et fotografi av henne når hun var syv år gammel. Bestefaren får dermed vite navnet på faren deres. Han vender tilbake sammen med barna, i håp om å redde datteren sin og ektemannen hennes.
Safi Airways
Safi Airways Ltd. eller bare Safi Airways (pashto: صافی ایرویز) er et privat afghansk flyselskap med hovedkontor i Kabul og et administrativt kontor i Dubai i De forente arabiske emirater. Det er det nest største flyselskapet i Afghanistan etter det nasjonale flyselskapet Ariana Afghan Airlines.
Flyselskapet opererer internasjonale passasjerflygninger mellom Kabul, Midtøsten og Europa.
Historie
Safi Airways ble grunnlagt i 2006 av Rahmi Safi, en afghansk forretningsmann. Den 15. juni 2009 begynte Safi Airways å operere mellom Kabul og Frankfurt am Main. Safi Airways planlegger å starte flygninger til Delhi, Beijing og Moskva i fremtiden.
Flåte
Safi Airways' flåte består av følgende fly (pr. 11. mars 2010):
Den 6. juli 2009 kunngjorde ledelsen i Safi Airways at de ønsket å erstatte sine to Boeing 737-300 med Airbus A319 eller Boeing 737-700-fly. De ønsket også å skaffe en Airbus A330-maskin for langdistanseruter. De hadde planlagt å ha seks fly ved utgangen av 2009 og ti innen utgangen av 2011.
Den 5. november 2009 kjøpte Saif Airways et Airbus A340-311.
Destinasjoner
Safi Airways flyr til følgende destinasjoner (pr. mars 2010):
Afghanistan De forente arabiske emirater India Kuwait Qatar Tyskland
Svømming under VM i svømmesport 2013 – 400 meter individuell medley menn
400 meter individuell medley menn var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømming 2013 i Palau Sant Jordi i Barcelona i Spania den 4. august.
Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Forsøksheat
Forsøksheatene ble avholdt fra kl 10.00.
Finale
Finalen ble avholdt kl 18.15.
Oroblemites
Oroblemites er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Levevis
Artene har et underjordisk levesett og lever dypt nede i bakken.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sentral-Asia (Kasakhstan, Usbekistan).
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World.
The Immigrant (1915)
The Immigrant er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av George Melford.
Carl Klingberg
Carl Klingberg (født 28. januar 1991) er en svensk profesjonell ishockeyspiller som spiller for EV Zug i sveitsiske National League (NL).
Kingberg har representert Sverige internasjonalt og representert landslaget i to VM-turneringer. Han vant gullmedalje i 2017. Han har deltatt i to OL-turneringer (2018 og 2022). Under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det svenske landslaget.
Han er storebroren til ishockeyspilleren John Klingberg, som har spilt i NHL og representert det svenske landslaget.
Óengus II av pikterne
Óengus mac Fergusa (varianter Onuist, Hungus eller Angus) var konge av pikterne (eller av kongedømmet Fortriu), et område i dagens Skottland fra omtrent år 820 til 834. Tradisjonen har assosiert ham med kulten knyttet til Sankt Andreas og Skottlands flagg.
Fylkesvei 5170
Fylkesveg 5170 går mellom Dolvik og Sandsli i Bergen kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 171 (Hordaland).
Óengus II av pikterne
Óengus etterfulgte sin bror Caustantín til tronen. Tidligere har det vært antatt at de var fra kongedømmet Dalriada og etterkommere fra Fergus mac Echdach, men deres slekt er nå antatt å ha vært av den første konge Óengus mac Fergusa, kanskje med opprinnelse i Circinn, et område som kanskje tilsvarer dagens Mearns, en piktisk familie med bånd til Eóganachta i Munster i Irland.
Óengus, sammen med sin bror, sønn Eógan eller Eóganan mac Óengusa, og nevø Domnall mac Caustantín, er nevnt i Duan Albanach, et prisningsdikt fra regimet til kong Máel Coluim III mac Donnchada (Malcolm III av Skottland) som lister Máel Coluims forgjengere som konger av skottene, av Alba og av Dalriada fra Fergus Mór og hans brødre og framover. At piktiske konger fra Konstantin til Eóganan i Duan Albanach førte til antagelsen at Dalriada ble styrt av piktiske konger, eller heller at konger fra Dalriada styrte Piktland. Det førte til antagelsen at opprinnelsen til kongedømmet Alba lå i en gælisk erobring av Piktland. Imidlertid er det nå antatt at grunnen til at disse navnene er lagt til skyldes deres betydning for de religiøse samfunn i Dunkeld og St Andrews hvor de ble sett på som grunnleggere og tidlige beskyttere. En moderne rekonstruksjon av de senere lister av konger fra Dalriada antar at Óengus’ nevø Domnall mac Caustantín var en konge av Dalriada i løpet av denne tiden, anslagsvis 811-835.