cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eleonore av Aquitaine
Andre ekteskap
Tiden mellom Henriks tiltredelse og Eleonores siste fødsel var turbulent og urolig: Aquitaine trosset Henriks autoritet som Eleonores ektemann; det ble gjort (mislykkede) forsøk på å kreve Toulouse, den rettmessige arven etter Eleonores bestemor og far; Ludvig av Frankrike ble enkemann og giftet seg på nytt; og Henriks yngste sønn (Henrik den unge konge) inngikk giftermål med Ludvigs datter Marguerite. Den største prøvelsen var striden mellom kong Henrik og Thomas Becket, engelsk kansler og senere erkebiskop av Canterbury. Vi vet lite om Eleonores deltagelse i riksstyret i denne tiden. Ved slutten av 1166, og fødselen av deres siste barn, hadde Henriks affære med Rosamund Clifford blitt kjent, og Eleonoras ekteskap med Henrik synes å ha strandet for godt.
Eleonores tredje datter Matilda ble i 1167 bortgiftet til Henrik Løve av Sachsen. Eleonore ble i England sammen med sin datter inntil Matildas reise til Normandie i september. Etterpå samlet Eleonore sine flyttbare eiendeler i England og fikk dem i desember transportert i flere skip til Argentan i nordlige Frankrike. I løpet av julefeiringen ved det engelske hoffet synes hun å ha inngått en avtale om skilsmisse fra Henrik. Hun dro til sin egen by Poitiers rett etter jula. Henrik gjorde intet for å hindre henne og lot faktisk sin hær personlig eskortere henne dit før han lot den angripe festningen til den opprørske familien Lusignan. Henrik fortsatte deretter med sine egne foretak utenfor Aquitaine og etterlot jarl Patrick, den lokale kommandanten, som hennes beskyttende verge. Da Patrick ble drept i et bakhold var Eleonore etterlatt til å håndtere sin arv på egen hånd, og overtok også byrden ved å betale løsepenger for Patricks nevø, William Marshal.
Det litterære sentrum i Poitiers
Da Henrik II ble konge av England i 1154 rådde han over et veldig rike, Angevin-riket, som foruten England også omfattet Normandie, Anjou, Maine og Touraine, og med Eleonore også Poitou og Aquitaine. I dette omfattende fransk-engelske riket var fransk det litterære språk og det kulturelle sentrum var Eleonores hoff. Hennes bestefar, Vilhelm IX, var den første kjente trubadur, som dyrket et hoff med dikt og sang, og hennes far, Vilhelm X, videreførte denne arven og var selv en beskytter av kunsten. I dette miljøet vokste Eleonore opp, selv godt utdannet og belest, og «takket være Eleonores innflytelse kom de provençalske trubadurenes høviskhet til prege litteraturen i Europa 100 år framfor i tid».
Blant de diktere som hun var beskytter av var blant annet Wace, Benoît de Sainte-Maure, og Chrétien de Troyes. Fra Wace mottok Eleonore i 1155, året etter at hun var blitt dronning, en rimkrønike-oversettelse av Geoffrey av Monmouth som han kalte Roman de Brut. Dette er første gang begrepet «roman» brukes på fransk, som fra denne tiden beskrev de bøker som var oversatt fra latin til romansk, det vil si fransk. Wace fabulerte videre om kong Arthur, som opptar en tredjedel av verket, og la dermed grunnen til den franske Arthur-litteraturen, de såkalte bretonske romaner (romans bretons), i hoffkulturen i Poiters og Troyes hvor henholdsvis Eleonore og hennes datter Marie av Champagne regjerte. Tidens fremste dikter Chrétien de Troyes tilhørte Maries hoff, og fra ham er det bevart fem bretonske «ridder»-romaner, skrevet i perioden 1165 og 1190, hvor heroisk kamp forenes med høvisk kjærlighet.
En annen sjangre fra samme tid og samme miljø sprang ut av både 1100-tallets interesse for antikkens forfattere og den sørfranske høviske diktningen. Den ledende forfatteren her var en annen ved Eleonores hoff, Benoît de Sainte-Maure, som skrev Troja-romanen (Le Roman de Troie) ca 1165. Denne hofflitteraturens hensikt var å fungere som et moralsk speil for fyrstene, hvor de litterære figurene opptrådte i henhold til høvisk kjærlighet. Dedikasjonen i diktet til en «riche dame de riche rei» er med sikkerhet identifisert som Eleonore av Aquitaine, og tjener også til å datere diktet til årene før Eleonore ble fengslet av Henrik II i 1173.
Eleonore bodde bare kortere perioder i England. Det var Poitiers som var hennes hjem. Til tross for all hennes innflytelse på kulturen er Eleonores tid i Poitiers lite kjent. En liten katedral står fortsatt med de glassmalerier som feiret Eleonore og Henrik II, og viser et familietre som vokser fra deres bønner. Eleonores hoff var i Palasset i Poitiers (Palais de justice de Poitiers), som hadde vært sete for hertugene av Aquitaine siden 1000-tallet. Vilhelm IX bygde et tårn hvor han plasserte sin elskerinne Dangereuse, Eleonores bestemor. Eleonore selv forbedret palasset, og selv i sluttfasen av hennes liv (antagelig en gang mellom 1191 og 1204) bygde hun det ut til en enorm spisesal, Salle des Pas Perdus («Salen med de tapte fotskritt»), hvor hvert skritt ble gjort taust av hallens veldige størrelse, 50 meter langt og 17 meter bredt, kanskje den største i Europa på denne tiden.
Det kan virke som om det i Eleonores sal ble dyrket én særegen litterær aktivitet ved at «jury» bestående av tolv menn og kvinner hørte på fortellinger om kjærlighet mellom adelige personer som dem selv. Om det virkelig fantes en slik «kjærlighetssal» hvor den høviske kjærligheten ble dyrket i ord er uklart. Det finnes dog noen fragmenter fra hoffbrev, bestemmelser og bedømmelser som kan gi hentydninger om et aristokratisk «elskovshoff», men særlig fra et merkverdig verk De amore (Om kjærligheten) som ble skrevet av Andreas Capellanus. På den ene siden er det en avhandling om kjærlighetens vesen og vilkår, og på den andre siden er den tilsynelatende en satire som håner det samme. Det er særlig kapittelet om utroskap som har spredt oppfatningen om et middelaldersk «elskovshoff», men cours d'amour betyr heller «elskovsdomstol». I beste fall var det en form for selskapslek ved Eleonores hoff, men kan like gjerne være forfatterens ironiske framstilling.
Opprør og fengsling
Henrik II konsentrerte seg om å kontrollere sitt stadig større rike. Etter en konflikt lot han sin erkebiskop Thomas Becket i Canterbury bli myrdet i 1170. Om det var Henriks egentlig mening å ta sin erkebiskop av dage er usikkert. Mordet vekket uansett avsky i hele Europa, en oppfatning som antagelig ble delt av Eleonore.
I mars 1173 gikk Henrik og Eleonores sønn Henrik den unge konge til opprør, antagelig krenket av at faren ikke ga ham makt og autoritet til tross for at han var tronarvingen. Da opprøret feilet flyktet den unge Henrik til Paris. Deretter dro han i hemmelighet til Aquitaine hvor hans to yngre brødre Rikard og Geoffrey levde sammen med sin mor, og «med hennes overbærenhet», slik ble det uttrykt, «overtalte han dem til å slå seg sammen med ham».
Dronningen sendte sine yngre sønner til Frankrike «for å delta sammen med ham mot deres far kongen». Straks hennes sønner hadde dratt til Paris oppmuntret Eleonore adelen i sør til å gå i opprør med hennes støtte. Mellom mars og mai forlot Eleonore Poitiers for å slutte seg til sønnene til Paris, men hun ble arrestert på vegen og sendt til kong Henrik II i Rouen. Fengslingen ble ikke gjort offentlig kjent, og det er ikke kjent hvor hun oppholdt seg det neste året. Den 8. juli 1174 dro Henrik med skip fra havnen i Barfleur til England. Med seg hadde han Eleonore. Så snart som de gikk i land i Southampton ble Eleonore fraktet til enten Winchester Castle eller Sarum Castle og holdt fengslet der.
Fengselsårene 1173–1189
Eleonore satt fengslet i seksten år, det meste av tiden på ulike steder i England. I løpet av sin fengsling ble Eleonore naturlig nok mer og mer fjern fra sine sønner, også Rikard som hun kan ha betraktet som sin favoritt. Hun hadde ikke muligheten til å se sine sønner særlig ofte under sitt fangenskap, skjønt hun ble løslatt ved spesielle anledninger som til julefeiringen. Omtrent 6,5 km fra Shrewsbury ved klosteret Haughmond ligger «Queen Eleanor's Bower» («Dronning Eleonores kammer/lysthus»), ruinene etter en festning som muligens kan ha vært et av hennes fengsler.
Henrik mistet sin store kjærlighet, Rosamund Clifford, i 1176. Han hadde møtt henne i 1166 og innledet et forhold til henne i 1173, angivelig mens han overveiet skilsmisse fra Eleonore. Rosamond var en av Henriks mange elskerinner, men selv om han behandlet sine andre forhold diskret, skrøt han av Rosamund. Den beryktede affæren fikk en munk og skriver med anlegg for latin til å skrive hennes navn som «Rosa Immundi», eller «Rose av ukyskhet». Likeledes var Rosamund antagelig et av Henriks våpen for å provosere Eleonore til å kreve ekteskapet oppehvet (noe som blusset ut i oktober 1175). Hadde hun så gjort kunne Henrik ha utpekt Eleonore som abbedisse av Fontevraud, krevd at hun tok løftet om fattigdom, og følgelig frasagt seg sine titler og bortimot halve riket til ham, men Eleonore var for snedig til å bli provosert til dette. Etter Rosamunds død spredte det seg et rykte om at hun hadde blitt forgiftet av Eleonore. Det er ikke kjent om Henrik trodde på dette, men han donerte mye penger til nonneklosteret Godstow, der Rosamund er gravlagt.
I 1183 forsøkte Henrik den unge konge på nytt å reise seg mot sin far. Han var gjeldstynget og var blitt nektet å ha kontroll over Normandie, og i denne situasjonen forsøkte han å overfalle sin far i Limoges. Han fikk støtte fra tropper sendt av sin bror Geoffrey og Filip II August av Frankrike. Henriks tropper befestet byen og tvang sønnen på flukt. Henrik den unge konge vandret målløst om i Aquitaine inn til han ble syk av dysenteri. Om lørdagen 11. juni 1183 innså unge Henrik at han var døende. Tynget av samvittighetskvaler ba han om at Henrik II måtte tilgi ham. Henrik II fryktet det var en felle og holdt seg unna, men sendte sin ring til sønnen. Klamrende til ringen ba Henrik den unge konge om at hans far ville vise hans mor nåde, og at alle hans venner skulle be Henrik II om at han skulle løslate henne. Kongen sendte Thomas av Earley, erkediakon av Wells, for å fortelle Eleonore i Sarum om hva som hadde skjedd. Etter sigende skal Eleonore ha hatt en drøm hvor hun forutså sin sønn Henriks død. I 1193 fortalte hun pave Celestin III at hun ble plaget av minnet om sønnen.
I 1183 gjorde Filip av Frankrike krav om at flere eiendommer i Normandie tilhørte Den unge konges dronning Marguerite, men Henrik II hevdet at de en gang hadde tilhørt Eleonore og ville derfor gå tilbake til henne ved hennes sønns død. Av denne grunn førte Henrik II Eleonore til Normandie på slutten av sommeren 1183. Hun ble i Normandie i seks måneder. Dette var begynnelsen på en periode med større frihet for den fortsatt bevoktede kvinnen. Eleonore ble sendt tilbake til England antagelige tidlig i 1184. I de neste få årene reiste Eleonore ofte sammen med sin ektemann og deltok tidvis i styringen av riket sammen med ham. Hun hadde imidlertid fortsatt en vokter med seg, og var ikke fri.
Enkestand
Da Henrik II døde 6. juli 1189, kun dager etter at han hadde fått en skade i en ridderturnering, var Rikard Løvehjerte hans ubestridte arving. En av hans første bestemmelser som konge var å sende William Marshal til England med ordre om å frigjøre Eleonore fra fengsel, men hennes voktere hadde allerede satt henne fri.
Eleonore red til Westminster og mottok troskapedene fra mange av lordene og prelatene på vegne av den nye kongen. Hun hersket over England i Rikards navn, og signerte som «Eleonore, ved Guds nåde, dronning av England». Den 13. august 1189 seilte Rikard fra Barfleur til Portsmouth og ble mottatt med stor entusiasme. Hun styrte England som regent da Rikard dro av sted på det tredje korstog. Hun personlig forhandlet hans løsepenger ved å reise til Tyskland.
Hun overlevde Rikard da han døde etter et skudd fra armbrøst og levde godt inn i regimet til sin yngste sønn kong Johan av England. I 1199, under fredsforhandlingene mellom Filip II av Frankrike og kong Johan ble det enighet om at Filips tolv år gamle arving Ludvig skulle bli gift med en av Johans nieser i Castilla. Johan ba Eleonore om å reise til Castilla for å velge en av prinsessene. I en alder av 77 år gammel reiste Eleonore fra Poitiers, og kun rett utenfor Poitiers ble hun overfalt og tatt til fange av Hugo IX av Lusignan som for lenge siden hadde blitt solgt av sine forfedre til Henrik II. Eleonore kjøpte seg fri ved å gå med på hans vilkår og fortsatte reisen sørover, krysset Pyreneene, og reiste gjennom kongedømmene Navarra og Castilla, og kom fram før slutten av februar 1200.
Kong Alfonso VIII og dronning Leonora hadde to gjenværende døtre som var ugifte, Urraca og Blanka (Blance). Eleonore valgte den yngste av dem, Blanka av Castilla. Hun ble i to måneder ved hoffet der og i slutten av mars dro hun og Blanche tilbake over Pyreneene. Mens de feiret påske i Bordeaux kom den berømte krigeren Mercadier til henne, og det ble da besluttet at han skulle eskortere dronningen og prinsessen nordover. «På den andre dagen i påskeuken, ble han drept i byen av en soldat i tjeneste til Brandin», en rivaliserende leiesoldatkaptein. Denne tragedien ble for mye for den aldrende dronningen, som ble utmattet og ute av stand til å fortsette til Normandie. Hun og Blanche red i lette etapper i Loiredalen, og hun overga Blanche til erkebiskopen av Bordeaux som overtok hennes eskorte. Den utmattede Eleonore dro videre til Fontevrault hvor hun ble. Tidlig om sommeren ble Eleonore syk og Johan besøkte henne der.
Eleonore ble dårlig på nytt tidlig i 1201. Da det brøt ut krig mellom Johan og Filip erklærte Eleonore sin støtte til Johan og dro fra Fontevrault til sin hovedstad Poitiers for å hindre at hennes sønnesønn Arthur, fiende av Johan, tok kontroll der. Arthur hadde hørt om hennes planer og beleiret sin bestemors festning i Mirabeau. Da Johan hørte om hva hans nevø var i ferd med å gjøre marsjerte han sørover, angrep Arthurs styrker og tok ham til fange. Eleonore dro da tilbake til Fontevrault hvor hun tok sløret som nonne.
Hun døde i 1204 og ble gravlagt i klosteret Fontevraud ved siden av sin ektemann Henrik og sin sønn Rikard. Hennes gravbilde viser henne lesende i Bibelen og er dekorert med praktfulle juveler. Ved sin død hadde hun overlevd alle sine barn, unntatt kong Johan og dronning Leonora.
Eleonore i bøker, film og på scene
Eleonore og Henrik er hovedpersonene i James Goldmans skuespill The Lion in Winter, som ble filmet i 1968 med Peter O'Toole og Katharine Hepburn i hovedrollene. Hepburn fikk Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for sin innsats. En ny dramatisering for TV i 2003 hadde Patrick Stewart og Glenn Close i hovedrollene. Close fikk en Golden Globe for beste kvinnelige hovedrolle.
En beskrivelse av Eleonore i skuespillet Becket, som ble filmatisert i 1964 med Pamela Brown som dronningen, inneholdt historiske unøyaktigheter. Forfatteren Jean Anouilh vedgår disse unøyaktighetene i et forord.
I 2004 turnerte Eileen Page med monologen Mother of the Pride, skrevet av Catherine Muschamp, i Storbritannia. I 2005 spilte Chapelle Jaffe den samme rollen i Toronto.
«Dronning Elinor» opptrer i Shakespeares stykke Kong Johans liv og død, sammen med den øvrige kongefamilien. I produksjoner for britisk fjernsyn har dronningen blitt portrettert i dette stykket av Una Venning (1952) og Mary Morris (1984).
Eleonore opptrer også i en rekke filmatiseringer av de fiktive fortellingene om Ivanhoe og Robin Hood. Hun har blitt spilt av Martita Hunt i The Story of Robin Hood and His Merrie Men (1952); Jill Esmond i den britiske eventyrserien for TV The Adventures of Robin Hood (1952–1953); Phyllis Neilson-Terry i den britiske eventyrserien for TV Ivanhoe (1958); Yvonne Mitchell i BBCs TV-dramaserie The Legend of Robin Hood (1975); Siân Phillips i TV-serien Ivanhoe (1997); og Tusse Silberg i TV-serien The New Adventures of Robin Hood (1997).
Hun har videre blitt portrettert av Mary Clare i stumfilmen Becket (1923), basert på et skuespill av Alfred Tennyson; Prudence Hyman i den britiske TV-barneserien Richard the Lionheart (1962); og Jane Lapotaire i BBCs TV-dramaserie The Devil's Crown (1978), som skildret regimene til Henrik II, Rikard I og Johan. Senest har hun blitt portrettert av Lynda Bellingham i BBCs serie Robin Hood (2006).
Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2008
Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2008. Syttini sportsutøvere, førtitre menn og trettiseks kvinner fra Taiwan deltok i femten sporter under Sommer-OL 2008 i Beijing. Det var sjuende gangen sportsutøvere fra Taiwan konkurrerte for Kinesisk Taipei under et sommer-OL. De kom på 79.-plass på medaljestatistikken med fire bronsemedaljer. Softballspilleren Lai Sheng-Jung var landets flaggbærer under åpningsseremonien
Askje kirke
Askje kirke (Askje kyrkje), også kalt Mosterøy kirke, er en langkirke fra 1846 i Stavanger kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tre og har 200 plasser. Det er oppført etter typetegninger av Hans Ditlev Franciscus von Linstow.
Kirken fikk sitt første orgel i 1906. Det kostet 600 kroner og pengene fikk man ved innsamling. Organisten var den ni år gamle Nicolai Dirdal som var landets yngste organist.
Det er kirkegård ved kirken samt et separat kirkegårdstykke et par hundre meter lenger nordøst.
Genoa
En genoa er et forseil på en seilbåt. Det brukes bl.a på bermudariggede seilbåter. En genoa er en fokk som overlapper masten. Seilet ble første gang brukt og fikk sitt navn i Genova-regattaen i 1927 da Sven Salén tok dette seilet i bruk.
Rullegenoa eller rullefokk er et system der forseilet rulles rundt en profil, som omslutter wireren i forstaget, ved reving av seilet. Mange har genuafokka liggende rundt denne profilen når båten ikke er i bruk.
Bob Casey
Robert Patrick Casey jr. (født 13. april 1960 i Scranton i Pennsylvania) er en amerikansk advokat og politiker som har representerert Pennsylvania i USAs senat siden 2006. Han var tidligere Pennsylvania Auditor General fra 1997 til 2005 og Pennsylvania Treasurer fra 2005 til 2007.
Casey ble født i Scranton i Pennsylvania til Ellen og Bob Casey, tidligere Pennsylvanias guvernør. Etter uteksaminering fra Scranton Preparatory School i 1978 gikk han på College of the Holy Cross. Han fikk graden J.D. fra The Catholic University of America Columbus School of Law. Casey var advokat i Scranton før han begynte sin politiske karriere som Pennsylvanias Auditor General, som han ble valgt til i 1996 og gjenvalgt til i 2000.
I guvernørvalget i Pennsylvania i 2002 forsøkte Casey å følge i sin fars fotspor ved å stille til valg, men tapte i Demokratenes primærvalg mot Ed Rendell. Etter å ha nådd periodegrensen som Auditor General ble Casey valgt til Treasurer i valget i 2004. I 2006 slo han den Republikanske sittende senatoren Rick Santorum. Han vant gjenvalg i 2012 og 2018, og ble den første Demokraten fra Pennsylvania til å vinne tre valg på rad i USAs senat.
Den 10. april 2022 annonserte Casey at han stilte til gjenvalg i 2024.
Tidlig liv, utdanning, juristkarriere og familie
Casey ble født i Scranton i Pennsylvania til Ellen (f. Harding) og Bob Casey, Pennsylvanias 42. guvernør, som et av åtte barn. Han er av irsk opphav.
Casey spilte basketball og ble uteksaminert fra Scranton Preparatory School i 1978. Han fulgte i farens fotspor og ble uteksaminert fra College of the Holy Cross i 1982 før han fikk en Juris Doctor (J.D.) fra Columbus School of Law på The Catholic University of America i 1988. Mellom college og juristutdannelsen var Casey medlem av Jesuit Volunteer Corps og tilbragte et år som lærer i 5. klasse og basketballtrener på Gesu School i Philadelphia.
Casey jobbet som jurist i Scranton fra 1991 til 1996.
Casey og konen Terese ble gift i 1985 og paret har fire døtre: Elyse, Caroline, Julia og Marena.
State Auditor General
Casey stilte til valg og ble Pennsylvania State Auditor General i 1996. Han vant gjenvalg i 2000 og holdt mandatet i to perioder, fra 1997 til 2005.
I en artikkel fra PoliticsPA i 2002 ble han erklært «Most Likely to Succeed».
Guvernørvalget i 2002
Casey forsøkte å følge sin fars fotspor ved å stille til valg for guvernør i Pennsylvania. Casey gikk opp mot tidligere borgermester i Philadelphia Ed Rendell i demokratenes primærvalg. Pennsylvania Democractic Party støttet Casey, som de mente gav dem en bedre sjanse til å vinne enn Rendell. I et bittert primærvalg vant Rendell nominasjonen til tross for å vinne kun 10 av 67 fylker: Philadelphia og forstadene (Bucks, Chester, Montgomery og Delaware), områder rundt Lehigh Valley (Berks, Lehigh og Northampton), Lancaster County og Centre County hvor Penn State University ligger. Rendell vant også guvernørvalget.
State Treasurer
I 2004 stilte Casey, som hadde nådd periodegrensen som Auditor General, til valg for posisjonen som State Treasurer. Han holdt posisjonen mellom 2005 og 2007.
2006
I 2005 ble Casey oppringt av senatorene Chuck Schumer (D-NY), leder av Democratic Senatorial Campaign Committee og Harry Reid (D-NV), Senatets minoritetsleder. Begge oppfordret ham til å stille i senatorvalget i 2006 mot den sittende Republikaneren Rick Santorum. Den 5. mars 2005 startet Casey valgkampen for Demokratenes nominasjon. Det var Caseys femte valgkamp på ni år.
Casey fikk nesten umiddelbar støtte fra guvernør Ed Rendell, motstanderen hans i 2002. Han fikk også støtte fra to Demokrater som hadde blitt nevnt som mulige nominasjoner til USAs senat: tidligere representant Joe Hoeffel, som stilte til valg mot den andre senatoren fra Pennsylvania Arlen Specter i 2004, og tidligere State Treasurer Barbara Hafer, som mange abortforkjempere hadde forsøkt å få til å stille i Demokratenes primærvalg.
Caseys mer moderate politikk ledet til to utfordringer i Demokratenes primærvalg. Professor Chuck Pennacchio og advokaten Alan Sandals argumenterte at Caseys syn på abort og andre sosiale problemer var for konservative for de fleste Demokratene i Pennsylvania. Casey sa selv at hans synspunkter gjorde at han appellerte til individer fra begge partiene. Han sikret en klar seier over begge utfordrene i primærvalget 16. mai med 85 % av stemmene.
På valgnatten vant Casey med 59 % av stemmene mot Santorums 41 %. Det var den største seiersmarginen for en Demokrat i et senatorvalg i Pennsylvania noensinne. Det var også den største seiersmarginen for en utfordrer mot en sittende senator siden James Abdnor slo George McGorvn med 18,8 prosentpoeng i 1980.
2012
Casey stilte til gjenvalg i 2012. Det var usikkert om han ville klare å bli gjenvalgt. Eksperter påpekte at idet valgdagen nærmet seg hadde Casey, som var tidlig ute med å støtte Obama, «started to oppose the president outright or developed more nuanced responses to events that differentiate him from Mr. Obama. Analysts say Mr. Casey wants to put some distance between himself and a president whose job approval ratings in Pennsylvania are poor».
I desember 2011 ble det rapporter at AFL–CIO skulle bruke «over $170,000» på TV-reklamer for Casey.
Casey slo utfordreren Joseph Vodvarka uten problemer i Demokratenes primærvalg, og møtte Republikaneren Tom Smith i senatorvalget samme høst. Den 6. november 2012 slo han Smith med 53,7 % av stemmene mot 44,6 % for sin andre periode, som gjorde ham til den første Demokraten fra Pennsylvania som ble valgt til senatet to perioder på rad siden Joseph S. Clark Jr. i 1962.
2018
Casey slo Republikanernes kandidat, tidligere borgermester i Hazelton og medlem av Representantenes hus Lou Barletta, med 55,7 % av stemmene mot 42,6 %. Dette gjorde Casey til den første demokraten til å vinne tre perioder på rad i delstatens historie, og den første til å vinne seks valg i delstaten totalt.
Mandatsperiode
Den 28. mars 2008 annonserte Casey sin støtte for Barack Obama i Demokratenes primærvalg. Pennsylvania Report sa at han «struck gold» ved å støtte Obama så tidlig i 2008, noe som gav ham «inside access to the halls of the White House». Casey drev en valgkampanje i Pennsylvania til støtte for Obama i månedene før primærvalget i delstaten; de to spilte bowling sammen i Pleasant Valley Lanes i Altoona.
Casey har blitt beskrevet som en «even-keeled moderate, not only in tone but in policy», men etter at Donald Trump ble president har Casey fått en «new, saltier social media prowess». Caseys offentlige motstand mot mange av Trumps handlinger har ført til en lokal mediekalan beskrev strategien hans før valgkampen i 2018 som: «Oppose Trump every chance he gets.»
Under en samtale med John Catsimatidis på radiokanalen WNYM 18. februar 2018 advarte Bob Casey Jr. Robert Mueller om å ikke levere rapporten på hans funn i etterforskningen av russisk innblanding i valget i 2016 for nære valget i 2018. Mens han sa at ha ikke kunne «make any assumptions about where the Mueller investigation is going», sa han også at han «would recommend Mueller not release a report on his findings near the midterms» da det ville «distract from elections or cause people to question the election's integrity».
Økonomi og jobber
I januar 2010 stemte Casey for bekreftelsen av Federal Reserve Chairman Ben Bernanke for nok en periode. Casey var en av 41 senatorer som var medsponsor for PROTECT IP Act (PIPA), senatets versjon av Stop Online Piracy Act (SOPA).
I januar 2014 publiserte Casey en ny rapport på økonomisk ulikhet i Pennsylvania og oppfordret kongressen til å fikse problemet ved å øke minstelønnen, utvide tilbudet for jobbsøkere og økt støtte til tidlig utdanning. Bob Casey har sagt at han mener USA fremdeles har mulighet til å hindre andre land i å eksportere billig stål til USA, og har sagt at han ønsker at Trumps regjering kunne forsvart atomkraft i Pennsylvania.
Betsy DeVos og FIRE
Casey stilte spørsmål ved Donald Trumps nominasjon av Betsy DeVos som utdanningsminister da hun og hennes ektemann hadde donert til Foundation for Individual Rights in Education (FIRE), som har som mål å «defend individual rights on college campuses». «Ms. DeVos must fully explain whether she supports the radical view that it should be more difficult for campus sexual-assault victims to receive justice,» sa Casey. I et kronikk i The Wall Street Journal, påpekte FIREs medgrunnlegger Harvey Silverglate at «FIRE vigorously defends the free-speech and due-process rights of college students and faculty» og at organisasjonen «is nonpartisan and has defended students and faculty members on the left and right», som finner «common cause with politically diverse organizations ranging from the American Civil Liberties Union and the National Association of Criminal Defense Lawyers to the Heritage Foundation, Young Americans for Liberty and the Cato Institute». Caseys posisjon ble utfordret av Stuart Taylor og KC Johnson i USA Today, hvor de påpekte at, i motsetning til Casey og senator Patty Murrays påstander i et brev hvor de skrev at seksuelle overgrep «affecting millions of college students» var det kun 5 178 tilfeller av voldtekt rapportert på campuser i 2014. Politico publiserte en artikkel som stemte i Caseys beskrivelse av FIRE, mens National Review og andre publikasjoner angrep Casy og forsvarte FIRE.
Energi og miljø
I februar 2021 var Casey en av syv demokratiske senatorer som støttet republikanerne i blokkeringen av ulovliggjøring av hydraulisk oppsprekking, bedre kjent som fracking.
Utenrikspolitikk
Casey var en av over 70 senatorer som oppfordret Den europeiske union til å betegne Hezbollah som en terroristorganisasjon. I 2014 oppfordret han og senator Rubio Obamas regjering til å prioritere problemet med hvordan ISIS ble finansiert. Han introduserte Stop Terrorist Operational Resources and Money (STORM) Act of 2016, som skulle straffe land som aksepterte at terrorister ble finansiert av dets borgere. Casey stemte for Protect and Preserve International Cultural Property Act, som var utformet for å sikre at USA ikke ble et marked for antikviteter stjålet fra Syria. Loven ble senere godkjent og signert av Obama.
Casey fordømte folkemordet på Rohingyaene i Myanmar og har bedt om en kraftigere respons på krisen.
I april 2019 var Casey en av 34 senatorer som signerte et brev til president Trump hvor han ble oppfordret «to listen to members of your own Administration and reverse a decision that will damage our national security and aggravate conditions inside Central America», og sa at Trump hadde «consistently expressed a flawed understanding of U.S. foreign assistance» siden han ble president, og at han «personally undermining efforts to promote U.S. national security and economic prosperity» ved å hindre bruken av penger øremerket nasjonal sikkerhet i 2018. Senatorene argumenterte for at støtte til sentralamerikanske land ville føre til mindre emigrering til USA, og viste til at pengestøtte forbedret tilstandene i landene det gjaldt.
Pengeforbruk og skatting
I desember 2012 introduserte Casey et forslag som ville forlenget kuttene i arbeidsgiveravgiften ett år og tilbød skattekreditt til ansettere som utvidet med flere jobber.
I desember 2016 var Casey en del av en gruppe demokrater i senatet, ledet av Joe Mancin, som nektet å trekke et krav på at offentlig støtte til pensjonerte kullarbeidere som var i ferd med å utgå skulle forlenges. Casey, som ble beskrevet som «unusually animated», sa at han kom til å «vote against a must-pass spending bill needed to keep the government running» dersom støtten til kullarbeiderne ikke ble forlenget.
Bob Casey og alle de andre demokratene i senatet stemte mot Tax Cuts and Jobs Act, som han beskrev som «a giveaway to the super rich». Bob Casey forslo også en utvidelse av Child and Dependent Care Tax Credit før TCJA ble vedtatt, og Tax Cuts and Jobs Act inkluderte en større utvidelse av denne typen kreditt.
Est (Kamerun)
Est er en region i Kamerun, helt sørøst i landet. Hovedstaden i regionen heter Bertoua. Andre store byer i regionen er Batouri, Garoua Boulai og Abong Mbang. Est er i areal den største regionen i Kamerun. Regionen hadde i 2010 en befolkning på 801,968.
Bob Casey
Våpenlovgivning
Den 16. juni 2016 rapporterte The Washington Post at «'pro-gun' Bob Casey» hadde blitt «an evangelist for gun control laws». Etter masseskytingen på Sandy Hook Elementary School i desember 2012 hadde han «completely flipped his views» på flere punkter innen våpenlovgivning, i stor grad som et resultat av press fra hans kone og datter. «Casey has since embraced every major proposal to counter gun violence,» rapporterte Washington Post, «including a renewed ban on assault weapons and enhanced background checks before gun purchases.» I etterkant av masseskytingen i en nattklubb i Orlando lanserte han Hate Crimes Prevention Act, som ville ha forhindret personer dømt for hatkriminalitet i å kjøpe våpen. Han sa at han aldri hadde tenkt så mye på våpenlovgivning før Sandy Hook, «coasting along with Pennsylvania's traditional pro-gun views in a state where the National Rifle Association has held sway for decades». Etter Sandy Hook sa han at han «found it unacceptable that the NRA opposed any new laws».
Den 25. juni 2015 publiserte Philadelphia Magazine en artikkel om Caseys «profound about-face on gun control», hvor de påpekte at dette hadde skjedd i løpet av et par dager og at Casey «was the first to introduce gun control legislation after the massacre in Orlando». Casey selv sa at holdningsendringen kom som et resultat av «thinking of the enormity of it, what happened to those children, which was indescribably horrific, and then having my wife and daughter say to me, 'You're going to vote on this at some point. How are you going to vote?'» Han sa at «I had to ask myself that question, because normally I would stay in my lane. There's only two lanes on this. It's the NRA lane, or the voting for commonsense gun measures lane. So I decided whether I was going to stay in the old lane, in which I had traveled a long time but really had never been challenged or had to cast a real big vote.»
Helsevesen
Casey støttet president Barack Obama helsereform; han stemte for Patient Protection and Affordable Care Act i desember 2009 og Health Care and Education Reconciliation Act of 2010.
Under pågående diskusjoner for å unngå nedstenging av statsapparatet i september 2019 var Casey en av seks demokratiske senatorer som signerte et brev til kongresslederne hvor de oppfordret til godkjennelse av et lovforslag som ville sikret permanent stønad for helse og pensjon for pensjonerte kullgruvearbeidere, da «families in Virginia, West Virginia, Wyoming, Alabama, Colorado, North Dakota and New Mexico» innen slutten av følgende måned kom til å motta varsel om at deres dekning for helsehjelp kom til å bli avsluttet.
Abort
Selv om Casey beskriver seg selv som «pro-life» og har uttrykt støtte for avviklingen av Roe v. Wade, indikerte en artikkel i Politico i 2018 at «[a]fter a decade in the Senate, Casey has become an increasingly reliable vote in support of abortion rights — scoring as high as 100 percent on NARAL Pro-Choice America's vote tally in 2016 and 2017 ... although his 2018 rating is sure to be lower.» Politico anerkjente at poengregningen «are an imperfect calculation of a lawmaker's position» og la til at Casey selv påpekte at han hadde stemt mot abortrelaterte lovforslag 13 av 15 ganger i løpet av sin karriere.
I 2005 var Casey mot offentlig støtte til forskning på embryonale stamceller. I 2006 støttet Casey DFLAs Pregnant Women Support Act, som forsøkte å senke antallet aborter ved å tilby støtte til kvinner med uventet graviditet. Casey har derimot stemt mot HHS-støtte til organisasjoner som tilbyr aborttjenester, selv i situasjoner hvor slike tjenester ikke er organisasjonens hovedtilbud. Casey støtter også reseptfritt salg av nødprevensjon.
Under en debatt om Affordable Care Act i januar 2010 fikk Casey hets for hans håndtering av abortbestemmelsene i lovforslaget og for å ikke ha tatt en kompromissløs abortmotstanderstilling. Casey var hovedsponsoren for et tillegg som skulle hindre statlige midler i å brukes i aborttjenester, men forarget noen religiøse grupper i sitt forsøk på å komme frem til et kompromiss som kunne tilfredsstille alle parter. Politico skrev, «Like conservative anti-abortion groups, [Casey] opposes the Roe decision and opposes the taxpayer funding of the [abortion] procedure. But like progressive abortion rights organizations, he supports Obamacare, access to contraception through programs such as Title X and funding for Planned Parenthood.»
I 2011 ble Casey kategorisert som «anti-choice» av NARAL Pro-Choice America og fikk ikke støtte fra organisasjonen. Samme år stemte han mot redusert pengestøtte til Planned Parenthood, mot H.R.1 og for cloture for nominasjonen av Goodwin Liu, som gav ham en rating på 100 % fra NARAL.
I 2017 stemte Casey for et lovforslag som ville avviklet Mexico City Policyen, som forhindret bistand tilorganisasjoner som tilbød aborttjenester. Caseys stemme førte til at abortmotstandere begynte å stille spørsmål rundt hans verdier. National Right to Life kritiserte Casey for å ha stemt mot bekreftelsen av Neil Gorsuch til USAs høyesterett i 2017.
I 2015 og 2018 stemte Casey og to andre demokrater (Joe Manchin og Joe Donnelly) for lovforslag som ville ulovliggjøre abort etter 20 uker.
Den 28. februar 2022 stemte Casey for å begynne diskusjoner rundt Women's Health Protection Act, et lovforslag som ville lovfestet abortrettigheter.
Prevensjonsmidler
Casey ser på prevensjonsmidler som et viktig verktøy for å senke antallet aborter. Han har oppfordret til større støtte for enklere tilgang til prevensjonsmidler, og har støttet Planned Parenthoods arbeid med å gjøre prevensjonsmidler lettere tilgjengelig for kvinner.
Boligpolitikk
I april 2019 var Casey en av 41 senatorer som signerte et brev til boligkomiteen hvor de roset bolig- og byutviklingsdepartementets Section 4 Capacity Buildin-program, som har gjort det mulig for «HUD to partner with national nonprofit community development organizations to provide education, training, and financial support to local community development corporations (CDCs) across the country», og uttrykte skuffelse over at president Trumps budsjett «has slated this program for elimination after decades of successful economic and community development.» Senatorene skrev at de håpet at komiteen ville støtte fortsatt finansiering av Section 4 i regnskapsåret 2020.
Immigrasjon
Casey støttet Secure Borders, Economic Opportunity and Immigration Reform Act of 2007 (S. 1348), et lovforslag som ble nedstemt i den 110. amerikanske kongress, som ville tilbudt en vei til statsborgerskap for papirløse i USA. Han støttet også Clinton-tillegget, Menendez-tillegget og Alaska-tilleggene.
Under senatorvalget i 2006 uttrykte Casey støtte for Comprehensive Immigration Reform Act of 2006.
Han stemte for å fortsette føderal støtte for såkalte «sanctuary cities».
Han deltok i protester på Philadelphia internasjonale lufthavn mot president Trumps innreiseforbud i 2017. Han forlot et formelt arrangement lørdag kveld for å delta i protesten, og twitret: «I won't stand by as the promise of America is diminished.»
I et brev til USAs sikkerhetsminister i mai 2017 ba Casey og ni andre senatorer samt 13 medlemmer av Representantenes hus om at de skulle stanse fengslingen av fire barn og deres mødre i Berks County Residential Center. Mange av familiene hadde blitt fengslet uten å få sine saker hørt på over ett og et halvt år. Casey postet også på sosiale medier med forespørsler til Det hvite hus på vegne av en 5-åring og hans 25 år gamle mor fra Honduras som var fengslet der, og som nå risikerte å bli sendt ut av landet. De hadde flyktet fra vold og dødstrusler og søkt asyl i USA i 2015, men hadde ikke bestått intervjuprosessen («credible fear»). Advokater har siden anket saken, og gruppen som representerte dem var midt i søknadsprosessen for Special Immigrant Juvenile Status for ungen da de to ble vekket av Immigration and Customs Enforcement klokken 03:00 den 3. mai og plassert på et fly til Honduras. «This child and his mother deserved better from this Administration. They got the absolute worst,» skrev Casey.
Dommernominasjoner
Casey stemte for bekreftelsen av både Sonia Sotomayor og Elena Kagan til USAs høyesterett.
I mars 2017 stemte Casey mot bekreftelsen av Neil Gorsuch til høyesterett, og viste til «real concerns» med Gorsuchs «rigid and restrictive» juridiske filosofi, samt noen av hans tidligere meninger og saker relatert til arbeideres helse og sikkerhet samt rettighetene for personer med nedsatte evner. Han stemte også mot bekreftelsen av Brett Kavanaugh til høyesteretten. Den 23. oktober 2020 stemte Casey mot godkjennelsen av Amy Coney Barretts nominasjon til høyesterett.
LHBT-rettigheter
Casey, som lenge har støttet registrert partnerskap, erklærte sin støtte for likekjønnet ekteskap 1. april 2013. Han støtter også muligheten for likekjønnede par å adoptere.
I juni 2019 var Casey en av 18 senatorer som signerte et brev til USAs utenriksminister Mike Pompeo hvor de ba om en forklaring på en avgjørelse tatt av utenriksdepartementet om å ikke komme med en offisiell uttalelse i anledning årets Pride Month, eller den årlige meldingen om aktiviteter på ambasader som feiret Pride Month. De stilte også spørsmål om hvorfor stillingen som LGBTI special envoy fremdeles stod tom, og påpekte at «preventing the official flying of rainbow flags and limiting public messages celebrating Pride Month signals to the international community that the United States is abandoning the advancement of LGBTI rights as a foreign policy priority.»
EM i luftvåpen 1997
EM i luftvåpen 1997 (europamesterskapet i skyting) ble arrangert i Warszawa i Polen i 1997.
Mesembrina mystacea
Mesembrina mystacea er en stor, tett hårete, humlelignende flue som er vanlig i fjellbjørkeskogen. Den tilhører møkkfluene (Muscidae), en artsrik familie av fluer.
Utseende
Det er flere ytre kjennetegn som skiller familiegruppen møkkfluer fra andre nærstående fluer. For en generell beskrivelse se hovedsiden om møkkfluer.
Mesembrina mystacea etterligner humler og ligner overfladisk på humleblomsterfluen (Volucella bombylans) i familien blomsterfluer. Den er vakkert farget i svart, gul og hvit pels.
Levevis
Mesembrina mystacea hører til møkkfluene, en gruppe som både kan være plagsomme og smittespredere, men regnes ikke å være blant de skadelige.
Larvene lever av dødt materiale (saprofager), og bidrar til nedbrytingen og dermed til stoffkretsløpet.
Mesembrina mystacea tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres. Helt mot slutten av puppestadiet blåser fluen opp en «ballong», bak spalteåpning kalt frontalsuturen. Dette er nødvendig eller i alle fall til god hjelp, for å komme seg ut av puppehylsteret. Utviklingstiden eller generasjonstiden er avhengig av temperaturen.
Mingguang
Mingguang (kinesisk: 明光; pinyin: Míngguāng) er et byfylke i byprefekturet Chuzhou i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 612,354 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 104 løper også gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.
Oligoenoplus
Oligoenoplus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, brune til svarte trebukker, dekkvingene vanligvis med lyse tegninger. Artene ligner litt npå veps og er trolig omtrentlige etterligninger av disse. Pronotum er rundet, antennene gjerne litt kortere enn kroppen, dekkvingene parallellsidige.
Levevis
Larvene utvikler seg i hard og tørr, død ved på greiner og stammer. De besøker gjerne blomster.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, med mange arter på Borneo.
Krisepsykiatri
Krisepsykiatri er hjelp til enkeltindivider til å håndtere en krise samt støtte og hjelp i livssituasjonen i forbindelse med dette.
Krise i denne sammenheng betyr ikke traume eller erfaring fra en dramatisk hendelse, men enkeltindividets reaksjon på sin livssituasjon. Hendelsen som utløser en livskrise kan være alt mulig.
Moderne krisepsykiatri som vitenskap kjenner vi tilbake til første og andre verdenskrig.
Krisepsykiatri er en relativt kortvarig behandling på mindre enn noen uker. Behandlingen har som formål å minimere belastningen fra hendelsen, tilby emosjonell støtte og bedre individets mestringsstategi. Behandlingen ligner noe på psykoterapi, men den er langt mer fokusert på en hendelse.
Kartlegning
Første element i krisepsykiatrisk behandling er å kartlegge klientens livssituasjon. Terapeuten lytter og deltar aktivt emosjonelt støttende for å definere problemet og vise klienten at hun kan få hjelp.
Støtteterapi
Samvær med medmennesker som yter hjelp og støtte kan i mange tilfelle være nok for klienter til å komme over en krise. Ofte knyter klienten et avhengighetsforhold til terapeuten, men formålet med terapien er at denne situasjonen skal være kortvarig og at klienten relativt raskt skal tilbake til sin vanlige livssituasjon.
Kjartan Skjelde
Kjartan Skjelde (født 20. april 1976 i Stavanger i Norge ) er en norsk kokk fra Rogaland, kjent som programleder i både Masterchef Norge og Camp Kulinaris.
Magne Flem
Magne Flem (født 3. februar 1908 i Ålesund, død 30. november 1995) var en norsk fotograf, redaktør og motstandsmann under andre verdenskrig.
Flem var med i Bolstads Ensemble 1934-1941.
Flem var æresmedlem i Storfjordens venner.
Andre verdenskrig
Under andre verdenskrig ble han i 1942 leder for etterretningsorganisasjonen XU på Sunnmøre og han hadde 19 agenter i Nordfjord, Sunnmøre og Romsdal. Han ble arrestert i mai 1944 i forbindelse med opprulling av en motstandsorganisasjon i Ålesund. De andre i XU ble varslet om arrestasjonen med en liten «X» trykket i Sunnmørsposten. Bakgrunnen for arrestasjonen var mistanke om at Flem drev ulovlig fotografering. Fram til freden satt han fengslet på Vollan kretsfengsel, de ni første månedene i enecelle. Under forhørene ble han banket opp med en gummislange fylt med tung masse, blant annet av Gestapo-mannen Josef Schossmann. Han klarte å rømme en gang fra arresten i Ålesund, men ble fanget igjen. Flem forsøkte å kutte pulsårene i armene. Gestapo fant aldri ut at Flem var leder for XU. Gestapo-sjef Gerhard Flesch sa etter krigen at Flem ville ha blitt henrettet om Gestapo hadde fått kjennskap. I fengselet lærte han seg morse for å kunne kommunisere med andre fanger ved å banke i murveggene. På Vollan var Flem vitne til at åtte russiske fanger ble henrettet kort tid før tysk kapitulasjon. Han slapp ut av fengsel 9. mai 1945. Han vitnet mot Flesch (som ble henrettet) og Schossmann (som ble dømt til 10 år for brutalitet).
Astronomisk passasje
En astronomisk passasje er en begivenhet hvor to himmellegemer passerer hverandre sett fra et bestemt punkt. Eksempler er Merkurpassasjer og Venuspassasjer, hvor planetene passerer foran solen.
Sjeldnere enn Merkurpassasjer og Venuspassasjer er passasjer av en planet foran en annen planet. Den siste planetpassasjen var 3. januar 1818 hvor Venus passerte foran Jupiter. Den neste planetpassasjen vil finne sted 22. november 2065 når Venus igjen passerer foran Jupiter. På grunn av avstandene vil det være en total formørkelse. Rett før passasjen vil Venus ytterligere formørke Jupiters måne Ganymedes.
Romania under EM i friidrett 2006
Romania deltok under EM i friidrett 2006 som ble arrangert 7.–13. august 2006 i Göteborg. Utøvere fra Romania tok to medaljer under mesterskapet.
Paco de Lucía
Paco de Lucía (født Francisco Sánchez Gómez 21. desember 1947 i Algeciras i Cádiz, død 25. februar 2014 i Cancún i Mexico ) var en spansk komponist og gitarist. Han var anerkjent over hele verden som en virtuos flamencogitarist, og han var en ledende talsmann for den moderne flamencostilen. Han gjorde den spanske musikken anerkjent internasjonalt. Han lyktes i å krysse musikken sin med andre genrer av musikk og skapte begrepet flamenco-jazz. Richard Chapman og Eric Clapton beskriver de Lucía som «a titanic figure in the world of flamenco guitar».