cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brønnøysund lufthavn, Brønnøy
Flyplassen ligger i den sørøstre delen av Brønnøysund, bare 5 minutters biltur fra sentrum. I forhold til byens størrelse er det hyppige avganger både nordover og sørover. Det er asfaltert 1 200 meters rullebane. 26. mai 2008 ble det åpnet et nytt terminalbygg på flyplassen. Det har opp gjennom årene vært mye snakk om en forlengelse av rullebanen, og det var i sin tid et vedtak på en utvidelse til 2 000 meter, noe som ble stoppet. Temaet er nå brakt på banen igjen etter at en gruppe sentrale, lokale næringslivsfolk, sammen med Olav Thon, har tatt initiativ til forlengelse. De har pekt på nødvendigheten av en større flyplass for å kunne utnytte det store potensialet regionen har i reiselivssammenheng, og at det øvrige næringslivet og befolkningen generelt også vil ha stor nytte av en flyplass som kan betjene større fly.
10. mai 2010 åpnet Widerøe direkterute til Oslo lufthavn, Gardermoen, med fem ukentlige turer med Dash-8 (Dash 8-300) med 50 seter. Denne ruten ble en så stor suksess at Widerøe i en pressemelding sommeren 2010 offentliggjorde at de fra vinteren 2011 ville starte med 3 daglige avganger i hver retning i tillegg til at de vil starte med én avgang hver søndag.
Lokale forbindelser
Det er 2 km avstand med bil fra Brønnøysund sentrum. Lokale busser betjener flygplassen. Det finnes leiebil der.
Ulykker
Fredag 6. mai 1988, like før kl. 21, under innflygning i spesielt dårlig sikt til Brønnøysund lufthavn, styrtet et Widerøe-fly av type Dash 7 mot en fjellvegg i Torghatten som ligger ca. 10 km sør-sørøst for flyplassen. Alle 36 som var ombord omkom.
Muaskar (provins)
Provinsen Muaskar (arabisk: ولاية معسكر) er en av Algeries 48 provinser. Administrasjonssenteret er Muaskar.
Atletico Roma FC
Atletico Roma Football Club (tidligere Cisco Roma) er en italiensk fotballklubb fra Roma. Klubben ble grunnlagt i 2004 etter fusjonen mellom AS Lodigiani og Cisco Calcio Roma. Klubben spiller i Lega Pro Prima Divisione, og draktfargen er rød og hvit. AS Lodigiani var kjent for å ha ett av italias beste juniorakademi, og har fått frem spillere som Luigi Apolloni, Valerio Fiori, Emiliano Moretti og Francesco Totti. Cisco Roma har fortsatt å satse på talentutvikling.
Cisco Roma hadde store ambisjoner om opprykk i 2006/2007 sesongen, etter å ha signert stjernespissen Paolo Di Canio fra SS Lazio. Klubben kom på andreplass, men tapte i semifinalen i playoff-kampen mot Reggiana.
Skærbækverket
Skærbækverket  er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Taulov sogn utenfor Fredericia på det sørøstre Jylland i Danmark. Det har en installert produksjonskapasitet på 683 MW fordelt på to blokker/turbiner, hvorav den ene er på hele 414 MW. Operatør er DONG Energy (Elsam).
Anlegget ble utbygd i 1971–1997. Brenselstypen er naturgass (414 MW) og subsidiært olje (269 MW). Det er landets sjuende største kraftverk målt etter installert produksjonseffekt.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 9 604 100 tonn, mens det samme årets kvote var 653 000 tonn.
Aurdalsfjorden (Sør-Aurdal)
Aurdalsfjorden er den nederste innsjøen i en rekke vann i Vassfaret på grensen mellom Sør-Aurdal kommune i Innlandet og Flå kommune i VIken. Innsjøen ligger sentralt i Vassfaret og Vidalen landskapsvernområde.
Dmitrijev-Lgovskij
Dmitrijev-Lgovskij (russisk: Дми́триев-Льго́вский) er en by i Kursk oblast i Russland. Den ligger ved elva Svapa (i Dneprs nedbørfelt), rundt 90 km nordvest for Kursk. Innbyggertall: 8 838 (folketelling 2002).
Lady in the Water
Lady in the Water er en fantasifilm skrevet, produsert og regissert av M. Night Shyamalan. Den ble lansert i USA den 21. juli 2006, og distribuert av Warner Bros.. I USA fikk den aldersgrensen PG-13 av MPAA pga. noen skremmende sekvenser. I Norge fikk den 11 års aldergrense.
Handling
Filmen er basert på en godnatthistorie Shyamalan brukte å fortelle sine egne unger da de var mindre. Her møter vi Cleveland Heep (Paul Giamatti) hvis liv kommer til å forandre seg i løpet av én kveld. Han oppdager en mystisk skikkelse i vannet ved navn Story (Bryce Dallas Howard) som over lengre tid har levd i gangene under bassenget. Hun viser seg å være en nymfelignende skikkelse med spesielle evner og en fremtid, som på en eller annen måte er knyttet til beboerne i bygården Cove. Men etter å ha fullført sitt livsoppdrag må hun finne veien hjem, og med onde skikkelser rundt hver krok, skal dette vise seg å bli vanskeligere enn først antatt...
Erik Paaske
Erik Johannes Paaske (født 21. august 1933 i Kolding, død 13. juni 1992) var en dansk skuespiller og sanger.
Biografi
Erik Paaske var sønn av en sementstøper og gikk helt tradisjonelt i lære som murer i årene 1948-1952. Deretter arbeidet han i seks år som murersvenn på Kolding kanten og livnærte seg dessuten som gårdsanger og ballmusiker. Hans hobby var å spille amatørkomedie.
Skuespilleren Søren Weiss oppfordret ham under et besøk i Kolding til å reise til København for å bli profesjonell skuespiller. I 1958 ble han elev på Det kongelige Teaters elevskole og inngikk etter elevtiden i teaterets faste ensemble fra 1961 og fram til 1974. Etter en avstikker til Holstebro Revyen som kunstnerisk leder forlot han Det kongelige Teater i 1974. Siden ble han frilans med særlig tilknytning til Folketeatret. Han hadde også engasjementer blant annet i Lorry, Amager Scenen, Det Danske Teater, Cirkusrevyen og revyen i Holstebro. Erik Paaske hadde stor suksess som Tewje i Spelemann på taken, som han spilte i Aalborg Teater, i Odense Teater og på Nørrebros Teater.
Han ble dansk folkeeie etter store TV-suksesser i 1967 som overbetjent Gormsen i Ka' De li' østers? og i 1971 som den trivelige redaktøren Heilbunth, formann for Ædedolkenes Klub i Livsens Ondskab. I 1965 hadde han hovedrollen i Hr. menigmand en nordisk TV-film produsert av svensk TV. Erik Paaske ble kjent og populær som visesanger, sang inn danske sanger og viser på grammofonplater og var ofte på turne rundt i landet som underholder ved kongresser og fester. Blant annet sang han i 1971 En fattig troubadour.
Han er begravet på Frederiksberg ældre kirkegård.
Zjeleznogorsk (Kursk oblast)
Zjeleznogorsk (russisk: Железного́рск) er en by i Kursk oblast i Russland. Den ligger rundt 90 km nordvest for Kursk. Innbyggertall: 96 200 (est. 2005), 95 558 (folketelling 2002).
Zjeleznogorsk ble grunnlagt i 1957 i forbindelse med utbygging av jernmalm forekomster i Kursk magnetiske anomali. Den fikk bystatus i 1962.
Ski Storsenter
Ski Storsenter er et stort kjøpesenter som åpnet sine dører for første gang 28. september 1995. Kjøpesenteret ble utvidet i oktober 2003 og har i dag 145 butikker. Senteret ligger sentralt i Ski og har også et kurs- og konferansehotell, kinosenter med 8 saler, bibliotek, bowlingsenter, treningssenter, helhetsterapi/homeopati og legesenter. Senterets leder er Gro Collett.
Utvidelser
Veidekke utvidet senteret i 2003. Byggherre var Olav Thon Gruppen. Fra høsten 2007 ble senteret påbygd en etasje i høyden. Fredag 4. juli 2008, mens byggearbeidene pågikk, oppstod det brann. Åpningen skjedde 15. oktober 2008.
John Adler
John Adler (født 23. august 1959 i Philadelphia, død 4. april 2011) var et medlem av den amerikanske kongressen som representant for New Jersey fra 2009 til 2011.
Da han var 2 år gammel, flyttet Adler med familien til Haddonfield i New Jersey der faren hans eide en liten butikk. Da Adler gikk på videregående døde faren etter en serie hjerteinfarkt. Adler og hans mor mistet familiebedriften, og overlevde på trygd for enker og mindreårige. Adler studerte ved Haddonfield Memorial High School før han begynte på Harvard Law School. Adler var medlem av Det demokratiske partiet, og han var medlem av det amerikanske Senatet mellom 1992 og 2009 da han tapte dette setet og begynte i Kongressen. I mars 2011 utviklet Adler en infeksjon som resulterte i endokarditt som igjen førte til akutt kirurgi. Han kom seg aldri og døde den 4. april 2011, da han var 52 år gammel. Han etterlot seg sin kone og deres fire sønner.
Portman Road
Portman Road er et fotballstadion i Ipswich, England og hjemmebanen til fotballklubben Ipswich Town FC. Portman Road ble åpnet i 1884 og har en kapasitet på 30 300 sitteplasser. Publikumsrekorden er på 38 010 tilskuere, fra kampen mot Leeds United FC i sjette runde i FA-cupen den 8. mars 1975.
Den blå Nil
Den blå Nil (amharisk: ዓባይ, Tis Abay) er en av de to store elver som utgjør Nilen. De renner til slutt sammen i Khartoum i Sudan. Den andre kalles Den hvite Nil.
Den blå Nil har sin kilde i Tanasjøen i Etiopia. Det er en regulering av Tanasjøen ved Tana Beles-demningen under utbygging. Etiopiere har tradisjonelt identifisert Den blå Nil som den bibelske elven Gihon som det fortelles om i Første Mosebok.
Den blå Nil har sitt navn grunnet oversvømmelsene i sommermonsun eroderer mengder av fruktbar jord fra det etiopiske høylandet og frakter med seg nedstrøms som silt og løs sedimentmasse. Det får vannet til bli mørkt brunt eller bortimot svart. På det lokale språket er ordet svart også benyttet for fargen blå.
TIHLDE
TIHLDE ble stiftet 16. april 1993, med formål å fremme det sosiale og faglige tilbudet ved EDB-avdelingen ved Trondheim ingeniørhøgskole (TIH; nå en del av NTNU). Tidligere kunne man kun bli medlem dersom man deltok på innmeldingsseremonien i begynnelsen av hvert skoleår, men ved generalforsamlingen på høsten i 2018 ble det bestemt at oppmøte ved disse seremoniene skulle være frivillig, og gi medlemmet status som "installert".
TIHLDE er en ikke-kommersiell og politisk nøytral organisasjon som baserer seg på frivillig engasjement fra studenter og for studenter. I tillegg til hovedstyret (HS), har TIHLDE pr. 2022 fem undergrupper: Drift, Næringsliv og kurs, Promo, Index og Sosialen, samt en rekke mindre komitéer for mer spesifikke oppgaver. Arbeidsutvalget (AU) står for den daglige driften av TIHLDE, men beslutninger blir tatt i HS, som består av AU og lederne for undergruppene. Større beslutninger krever et åpent allmøte, hvor alle medlemmer har stemmerett. Lov- og regelendringer skjer på generalforsamlinger som blir holdt to ganger i året.
Idrettslag og studentband
TIHLDE har også et idrettslag med navn TIHLDE Pythons. Dette består av flere fotballag, med både dame- og herrelag, og et volleyballag. I tillegg har TIHLDE et studentband som heter Semikolon. Studentbandets aktiviteter ble innstilt i de første fasene av koronapandemien, men startet opp igjen høsten 2021.
- TIHLDE Volley
- TIHLDE Klask
- TIHLDE Klatring
- TIHLDE Ski
- TIHLDE Golf
- Turtorial
Liste over militære kjøretøyer
Listen over militære kjøretøyer er delt i to underlister:
Hostel
Hostel er en amerikansk skrekkfilm utgitt i 2005. Filmen ble regissert av Eli Roth som også skrev manus og produsert av Eli Roth, Mike Fleiss, Chris Briggs og Quentin Tarantino. Jaz Hernandez, Derek Richardson, Eythor Gudjonsson og Barbara Nedeljakova har hovedrollene.
Sandvika Storsenter
Sandvika Storsenter er et kjøpesenter i Sandvika i Bærum eid av Olav Thon Gruppen Senteret har 200 butikker og spisesteder og en etasje med helserelaterte tjenester.
Hostel
Filmen ble kontroversiell på grunn av dens ekstreme og detaljerte voldsskildringer. Filmen fikk en uoffisiell aldersgrense 20 år på video i Norge. Den ble ikke vurdert av Filmtilsynet.
Sandvika Storsenter
Senteret åpnet i 1993, og ble senere utvidet i 1997 og i 2007.
Hostel
Den har fått to oppfølgere: Hostel: Part II (2007) og Hostel: Part III (2011).
Handlingsreferat
To amerikanske studenter, Paxton og Josh, reiser på backpacking over hele Europa med deres venn Óli fra Island. De besøker en nattklubb i Amsterdam, etterfulgt av et bordell. De kommer ikke inn på vandrerhjemmet på grunn av portforbud, og godtar tilbud fra en mann som heter Alexei om å bo i leiligheten hans. Han overbeviser dem om at i stedet for å reise til Barcelona, så burde de reise til Slovakia som er fylt med vakre, unge kvinner.
Når de ankommer Slovakia, blir de snart kjent med to kvinner, Natalya og Svetlana. Kvinnene inviterer dem på spa, og senere til diskotek. Josh får problemer med en gjeng kriminelle sigøynere. Paxton og Josh har sex med Natalya og Svetlana. Men Óli går sammen med Vala. Neste morgen kommer ikke Óli tilbake igjen. En resepsjonist påstår at Óli allerede har sjekket ut og reist sin vei. De blir kontaktet av en japansk kvinne som heter Kana, som viser dem et fotografi av Óli og vennen hennes Yuki, som også er savnet. Senere mottar de en melding fra Óli med en antatt selfie som påstår at han har reist hjem.
Men Óli blir halshugget, og Yuki blir torturert. Etter en sen kveld våkner Josh opp i et fangehull, hvor han blir torturert og deretter drept. Paxton blir også kidnappet, men kommer seg løs og oppdager et visittkort tilhørende Elite Hunting Club, en organisasjon som lar rike mennesker betale for å drepe og lemleste turister. Han forsøker å redde en annen turist som kaller seg Kana, og de må forsøke å komme seg unna samtidig som de blir forfulgt av vaktene.
Lauren Sánchez
Sánchez startet sin karriere som sekretær i KCOP-TV i Los Angeles. Hun har også vært nyhetsanker og journalist ved en ABC-filial i Phoenix og underholdningsmagasinet Extra, som ble sendt i flere ulike TV-kanaler. Hun gikk så til Fox Sports Net, der hun var korrespondent for sportsmagasinet Going Deep. I Norge ble hun kjent for seere av TV-programmet So You Think You Can Dance på TVNorge.
Sánchez har også opptrådt i filmene The Longest Yard, Fantastic Four (1 og 2), The Day After Tomorrow og Fight Club.
I mai 2023 ble det kjent at hun hadde forlovet seg med Amazon-gründer Jeff Bezos. Hun har en sønn født i 2005 med fotballspilleren Tony Gonzales og har to barn med Patrick Whitesell som hun var gift med i 13 år.
Fauxbourdon
Fauxbourdon (fra fransk faux bourdon som betyr falsk bass) er en satsteknikk som ble brukt i vokalkomposisjoner på 1400-tallet, spesielt i den burgundiske skolen. Guillaume Dufay (er muligens oppfinneren til denne teknikken) og John Dunstable brukte denne fauxbourdon-teknikken mye.
I sin enkleste form består fauxbourdon av cantus firmus og to andre stemmer en sekst og en ren kvart under. For å unngå monotoni, eller for å skape en kadens hopper den laveste stemmen ned til oktaven, og en av de akkompagnerende stemmene kan få små forsiringer. Vanligvis ble fauxbourdon-teknikken bare brukt i mindre deler av en komposisjon.
Go Ahead Eagles
Go Ahead Eagles er en nederlandsk fotballklubb fra byen Deventer i provinsen Overijssel. Klubben spiller for øyeblikket i Eredivisie, som er landets øverste divisjon. Go Ahead Eagles ble grunnlagt den 2. desember 1902, og spiller sine hjemmekamper på Adelaarshorst. Klubben har vunnet Eredivisie fire ganger.
Spillerstall
Oppdatert 16. april 2023.
Kjente spillere med tilknytning til klubben
• Kari Arkivuo
•  Paul Bosvelt
•  Serghei Clescenco
•  Harry Decheiver
•  Jan Jongbloed
•  Bert van Marwijk
•  Jan Michels
•  Demy de Zeeuw
MacAlpins forræderi
MacAlpins forræderi er en middelaldersk myte som forsøker å forklare hvorfor piktisk språk og kultur ble erstattet av skotsk-gælisk språk og kultur på 800-tallet og 900-tallet.
Myten
Myten forteller om det påståtte mordet på Oictavias (Piktland) adel i nordlige Britannia (det som er dagens Skottland) i tidlig middelalder. Kenneth MacAlphins mor stammet sannsynligvis fra det kongelige huset av Fortriu og hans onkel til hans stamfar, Alpin II av pikterne, hadde regjert som pikternes konge inntil han ble avsatt av Óengus I av pikterne i år 728 e.Kr. Kenneth MacAlpin var derfor en av flere adelige som hadde et krav til tronen til pikterne og skottene.
Det er Giraldus Cambrensis (eller Gerald av Wales) i De Instructione Principus som har skrevet ned om hvordan en stor festmiddag ble holdt i Scone, og hvordan den piktiske kongen og hans adelige ble gitt sterke drikker og de ble ganske fulle. Da pikterne var fulle nok skal skottene ha dratt vekk bolter fra benkene slik at pikterne ble fanget i skjulte gravhull under benkene, og i tillegg var det skarpe spyd stikkende opp av gravene slik at de fallende pikterne ble spiddet til døde.
En annen kilde, Bercháns profeti, et stort historisk dikt skrevet på middelirsk språk, forteller at
Etter denne hendelsen, sies det, ble Kenneth MacAlpin konge over begge kongeriker, kunngjorde at han på morssiden hadde krav på tronen til Piktland og arvet Dál Riada fra sin far. Han smeltet sammen de to rikene til ett rike under navnet Alba.
Kildene til de fakta om hvordan Kenneth MacAlpin ble konge over pikterne og skottene er svært få og tvilsomme. De to kildene, Bercháns profeti, og De Instructione Principus, slår fast at i 841 angrep MacAlpin restene av den piktiske hæren og beseiret den. MacAlpin inviterte deretter den piktiske kongen, Drest, og de øvrige piktiske adelskapet til Scone for å avgjøre spørsmålet om Dál Riatas frihet eller MacAlphins krav til Dál Riatas krone. I møte med nylige seirerike MacAlpin i sør og den ødelagte hærstyrken i nord møtte Drest og alle de andre som hadde krav på den piktiske tronen fra de syv kongelige husene til møtet i Scone. Legenden vil ha til at skotten kom med våpnene skjult til Scone og deretter slaktet ned og drepte Drest og de andre adelige.
Den historiske bakgrunn
Fiendtlighetene mellom gælerne fra Dál Riata og pikterne var fortsatt husket på 1100-tallet da Bercháns profeti ble skrevet, og framgår av diktene. Dikteren selv er fiendtlig innstilt til pikterne og framstiller dem som tullinger (strofe 123). Slutten av 700- og begynnelsen av 800-tallet var en dunkel tid i skotsk historie, og dette historiske mørket er reflektert i diktene om krigføringen mellom gælerne og pikterne.
«Tradisjonen at han [Kenneth MacAlpin] var personlig ansvarlig for de forræderske drapene på den piktiske adelen ved et gjestebud i Scone er mest sannsynlig en fiksjon,» i henhold til historikeren Sally M. Foster. Rikdommen i jordbruksområdene i Piktland var en fristelse for krigsherrer av Kenneth MacAlpins type. De samme angrepene fra norske vikinger som forhindret ham å ekspandere vest og nord, og blokkert Dál Riata fra deres irske hjemland, hadde samtidig utryddet den piktiske adelen i et angrep i 839, noe som etterlot et maktvakuum i Piktland som Kenneth MacAlpin dro fordel av. At det samtidig var lokal piktisk motstand mot hans maktovertagelse og ledelse, er vist at fire piktiske konger eller lokale høvdinger er navngitt under de første årene av hans maktovertagelse og ble ikke fullstendig utradert før i 848.
Sortlandshallen
Sortlandshallen er en idrettshall på Sortland i Nordland. Hallen ligger ved Sortland barneskole. Sortlandshallen har svømmebasseng på 25 meter og ballspillhall. Hallen har blant annet vært hjemmebane for Sortland ILs damelag i volleyball, som var i øverste divisjon på 1980-tallet.
Byggingen av Sortlandshallen begynte høsten 1971, og ballspillhallen ble tatt i bruk høsten 1973. Svømmehallen ble forsinket og kunne først tas i bruk over nyttår 1974.
Sortlandshallen brukes som kroppsøvingsanlegg av skolene på Sortland, og til svømmeundervisning av de fleste skolene i kommunen.
Mawei
Mawei (kinesisk: 马尾区; pinyin: Mǎwěi Qū), før kalt Mamoi, er et bydistrikt i byprefekturet Fuzhou i provinsen Fujian. Det har et areal på 254 km² og teller 150 000 innbyggere (2004).
Mawei ligger ved munningen av elven Min; noe lenger inn ligger selve storbyen Fuzhou.
Administrative enheter
Subdistrikter: Storkommuner: Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 104 løper gjennom distriktet. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.
Krokom kommune
Krokom (sørsamisk: Krokomen tjïelte / Kråavvan luspien tjïelte) er en kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Krokom. Kommunen grenser til Lierne kommune i Norge i nordvest, Åre kommune i vest og sør, Östersund kommune i øst og Strömsund kommune i nord.
Tettsteder
Krokom kommune hadde elleve tettsteder i 2010. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Innsjøer i kommunen
Noen kan ligge i flere kommuner.
Vennskapsbyer
Krokom kommune har to vennskapsbyer:
Noter
<references group='lower-alpha'/>
Peter Yates
Peter Yates (født 24. juli 1929 i Aldershot i Hampshire, død 9. januar 2011) var en britisk filmregissør og produsent.
Yates studerte ved Royal Academy of Dramatic Art og etterpå jobbet han i noen år som skuespiller, regissør og inspisient. Filmen Summer Holiday fra 1963 var hans første film som regissør. Yates ble nominert til BAFTA Award i 1968. Yates var produsert og regissør for filmen Breaking Away (1979), som ble nominert til fem Oscar-priser inkludert for beste regissør og beste film. Yates var produsent og regissør for Påklederen (1983), som var en tilpasning av Ronald Harwoods sceneoppsetning. Filmen fikk syv BAFTA og fem Oscar-nominasjoner, inkludert BAFTA Award for beste film og for beste regi og Academy Award for beste film og Yates ble nominert til beste regissør. Yates døde i London den 9. januar 2011. Han ble 81 år gammel.
Ceratopsia
Ceratopsia var en gruppe av dinosaurer i ordenen Ornithischia som omfatter nesehorndinosaurene og deres nærmeste slektninger. Til gruppen regnes de nesehornlignende dinosaurene som omfatter Styracosaurus og Triceratops. Også noen dinosaurer som gikk på bakbena, deriblant Psittacosaurus medregnes gruppen.
Gruppen er lett gjenkjennelig på hodeskallen, som alle hadde et nebb, og et batteri med kinntenner til å tygge plantemateriale. Nakkebeinet var trukket opp i en krage. Hos de små formene som Psitacosaurus kunne kragen være av moderat størrelse, men hos noen av de større artene kunne kammen nå anselige størrelser, slik som hos Torosaurus, der kragen dekket halve ryggen. Kammen hos de fleste hadde store åpninger, slik at strukturen var relativt lett. Hos Torosaurus besto kammen nærmest av en ramme av bein, trukket med skinn. Hos disse artene har trolig kragen først og fremst hatt en funksjon for å se stor ut, muligens i forbindelse med konkurranse individene i mellom. Hos kanskje den mest kjente arten Triceratops, har beinkragen vært massiv, og trolig tjent som en form for beskyttelse. Ikke alle gruppene av Ceratopsia hadde horn, men de mange av dem var godt utstyrt i så måte.
Noen mener at det det vitenskapelige navnet Ceratopsia egentlig er grammatisk feil og at Ceratopia vil være mer korrekt latin.
Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory
Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory er det progressiv metal bandet Dream Theaters femte studioalbum.
Handling
Albumet forteller historien om Nicholas, og følger han i det han oppdager sin egen fortid, som involverer kjærlighet, mord og historien om Victoria Page. Det er det første albumet med keyboardist Jordan Rudess på keyboard.
Sporliste
Akt 1: Akt 2: <li>«Scene Six: Home» – 12:53 (Dream Theater, Portnoy) <li>«Scene Seven: Part I. The Dance of Eternity» – 6:13 (Dream Theater, instrumental) <li>«Scene Seven: Part II. One Last Time» – 3:46 (Dream Theater, LaBrie) <li>«Scene Eight: The Spirit Carries On» – 6:38 (Dream Theater, Petrucci) <li>«Scene Nine: Finally Free» – 11:59 (Dream Theater, Portnoy) </ol>
Aase Bjerkholt
Aase Ingerid Nathalie Bjerkholt (født 16. januar 1915 i Oslo, død 16. august 2012 ) var en norsk politiker fra Arbeiderpartiet. Hun var medlem av Oslo bystyre fra 1945 til 1947 og fra 1951 til 1955. Hun var dessuten statsråd i Einar Gerhardsens regjeringer i 1956 og fra 1963 til 1965.
Ministerposter
Bare tre av de fem første kvinnelige statsrådene satt lenge nok i sine stillinger til i noen grad å kunne prege dem. Det var Aaslaug Aasland, med sine om lag åtte år, Aase Bjerkholt fikk en fartstid på vel ti år, og Rakel Seweriin med knapt to år på statsrådstaburetten.
Vandalsk
Vandalsk var et germansk språk som trolig var nært beslektet med gotisk. Vandalene bosatte seg i det sørlige Spania i følge med andre germanske og ikke-germanske folk (visigotere, alaner, o. fl.), før de flyttet til Nord-Afrika, omkring Karthago.
Man vet svært lite om det vandalske språket utover at det var østgermansk, og i slekt med gotisk. Bare noen få personnavn på språket kjennes.
Tage Aurell
Tage Aurell (født 2. mars 1895 i Christiania, Norge, død 21. februar 1976 i Mangskog, Värmland) var en svensk forfatter, journalist og oversetter.
Biografi
Tage Aurells far Albert Aurell var støperiarbeider, og var opprinnelig fra øya Gotland i Sverige. Moren Lena (f. Lersten) var fra Edane i Värmland. De flyttet til Kristiania fordi Albert fikk arbeid der. I mars 1894 fikk Albert og Lena sønnen Albert, og i mars 1895 ble Tage født. Et år eller to senere døde eldstebroren. Familien bodde på adressen Nordregate 27 i 1894; da Tage ble født i 1895 hadde de adressen Thorvald Meyers gate 70, og i 1896 flyttet de til Markveien 56 B.
Da Tage var fem år gammel, flyttet familien til Karlstad. Tage hadde da fått to søstre, Sara og Anna.
Tage gikk på skole i Karlstad, men like før han skulle ta sin avsluttende eksamen på gymnaset, forlot han skolen og begynte å arbeide som journalist. I 1919 dro han utenlands. Etter et kort opphold i Berlin bodde han nesten ti år i Paris. I 1924 traff han norske Kathrine Zimmer der, og paret giftet seg i 1926. De slo seg ned i Mangskoga utenfor Arvika i 1929, etter å ha syklet hjem fra Paris til Sverige. Denne sykkelturen ble siden beskrevet i en av Aurells bøker.
Forfatterskap
Tage Aurell begynte å skrive skjønnlitterære tekster mens han bodde i Frankrike, men debutromanen Tybergs gård kom først i 1932. Da hadde ekteparet Aurell flyttet tilbake til Sverige. Handlingen i Tybergs gård er lagt til Herrhagen i Karlstad, der Tage Aurell selv vokste opp. Romanen har klart selvbiografiske trekk.
Aurell utga to romaner til før han fikk sitt litterære gjennombrudd i 1943 med romanen Skillingstryck. Parallelt utviklet han en radiokarriere, og sammen med hustruen Kathrine omarbeidet han Skillingstryck til et hørespill for radio. Under tittelen Serenad i Repslagargatan gjorde dette hørespillet stor lykke både blant kritikere og hos lytterne.
Priser og utmerkelser (utvalg)
Etter at Aurell døde i 1976 ble foreningen «Tage Aurell sällskapet» opprettet for å holde den litterære arven etter forfatteren i hevd.
Båtsfjord lufthavn
Båtsfjord lufthavn (IATA: BJF, ICAO: ENBS, nordsamisk: Báhcavuonna) er en regional lufthavn i Båtsfjord kommune i Finnmark, og eies og drives av Avinor AS.
Widerøe betjener Båtsfjord lufthavn med hovedsakelig to daglige avganger til Vadsø og Kirkenes, samt to daglige avganger til Hammerfest og Tromsø. I tillegg er det én daglig avgang til Berlevåg, Mehamn, Honningsvåg og Vardø. Fra Kirkenes og Tromsø er det korresponderende videreforbindelse til blant annet Oslo.
Båtsfjord lufthavn er Norges nyeste lufthavn og ble åpnet 9. september 1999 med terminalbygg og en rullebane på 1000 meter. Fra 1973 til 1999 hadde Båtsfjord en flyplass med grusdekke i Båtsfjorddalen. Twin Otter-fly ble brukt her helt fram til den nye flyplassen ble åpnet, og Widerøe kunne begynne å betjene Båtsfjord med Dash 8-fly.
Avinor bekymrer seg for at det fra 2030 ikke finnes nye fly å kjøpe med mer enn 19 seter som kan operere på slike små rullebaner. Når Dash-8-flyene tas ut av drift i 2025 er planen for Båtsfjord og andre små lufthavner å fly med småfly med 10-19 plasser, og forlenge lufthavner med fler passasjerer. Båtsfjord har 26 000 passasjerer hvilket tilsvarer 36 per retning og dag.
Kyndbyverket
Anlegget ble utbygd i 1972–1976. Brenselstypen er naturgass og subsidiært olje. Det kan også fyres på biomasse og naturgass. Det er landets sjuende største kraftverk målt etter installert produksjonseffekt.
Dræggens Buekorps
Dræggens Buekorps er et av bergens buekorps (guttekorps) stiftet 24. mars 1856, men feirer sin stiftelsesdag 13. mai.
Buekorpset er et lørdagskorps, som betyr at det var et buekorps for de bedrestilte, og at de alltid har hatt eksersis på lørdager. Dræggens regnes som det eldste korpset som sikkert kan datere sin stiftelsesdag. Stiftelsesdagen var i 1856 basert på arkivmateriale. Stifterne var tre gutter på 11–12 år, Christian Joachim Mohn, Klaus Hanssen og August Gran.
Strøk
Deres opprinnelige strøk har vært Dreggen, Øvregaten, Nye Sandviksvei og opp mot Stølen.
Dræggens ekserserer på paradeplassen på Bergenhus festning. De eier et hus i Dreggen og disponerer en hytte på Jordalsfjellet. De samarbeider med Nygaards Bataljon og Nordnæs Bataillon.
Dræggens fane
Dræggens fikk sin første fane 18. juli 1856, malt av H. Mohn. Motivet med en bue, et sverd og kogger har siden fulgt korpset. Denne fanen ble brukt til 1860, da buekorpset fikk en ny med valgspråket «Enighet gjør sterk» som fortsatt står på fanene. De første fanene var hvite, og den første røde ble tatt i bruk 13. mai 1886.
Bortsett fra en periode på 1800-tallet har buekorpset bare brukt buer. Fargene er rødt og hvitt.
Hvem er eldst
I 1928 fant Skutevikens Buekorps en fane datert 8. juni 1853, slik at Dræggen regnes som det nest eldste buekorpset. Imidlertid er det tvil fra Dreggens side om denne datoen kan ha blitt påført på et senere tidspunkt. Før funnet av fanen fra 1853 regnet Skutevikens Buekorps sitt stiftelsesår til 1855, fremdeles ett år før Dræggens. Det var uvanlig å påføre dato på buekorpsfaner fra denne tidsperioden. I tillegg kan alderen til Skutevikens Buekorps dokumenteres av sitt sjefsregister. I 1850 årene var Skuteviken en fattig og avskjermet del av Bergen, der flesteparten verken kunne lese eller skrive. Bydelen var for det meste bebodd av mennesker ansatt på slakteriet eller innenfor skipsfart. Det kan også ha eksistert forløpere for buekorps som har forsvunnet.
I nyere tid har også Markens hevdet at de er stiftet før Dræggens, nemlig i 1854. Det fremkommer også av Kristian Bings buekorpsbok om Dræggens historie at etter de hadde stiftet Dræggens den 24. mars 1856, ble det stiftet større buekorps rundt omkring. Det nevnes at Sandviken var ett av de største som hadde både faner og trommer når de marsjerte innover mot byen. Det er først videre i boken det nevnes 1857, og stiftelsen av andre korps som blant andre Nygaard. Dette åpner for at Sandviken muligens også ble stiftet i 1856. Ifølge Sandvikens egen historie marsjerte Dræggens forbi dem våren 1857, og to dager senere avholdt de da valg. Søren H.F. Stoltz skal ha vært 14 år gammel da han ble valgt til sjef for Sandviken. I Dræggens historie står det videre at de ikke ble enige om lovene, men etter hvert kom frem til 7 nedskrevne lover, og satte stiftelsesdagen til 13. mai 1856. Dette ble feiret med en utmarsj til Midttun for å skyte med piler. Meget mulig at det var da de ble observert av guttene i Sandviken. Stoltz' alder var ikke 14 år i 1857 som det er beskrevet, da han var født i juni og ikke fylte 14 før etter at Sandviken var stiftet i 1857. Muligvis var han 12 eller 13 år da Sandviken ble stiftet. Videre står det i Dræggens historie at ingen traff blink på Midttun, og at de på 4 timer (fra kl 07:00 til kl 11:00) hadde rukket å gå fra Fløyen til Midttun (ca 2,5 timer ifølge google), bygget en bro i sten over elven, satt opp teltene og organisert skyting, samt hatt lunsj på Haukeland og spist middag på Midttun. De begynte nå å fiske etter ørret og bade i elven. Dagen etter gikk de fra Midttun klokken 15:00 og stoppet kun på Nattland for å drikke øl, og var tilbake i byen klokken 19:00. Det er også beskrevet at de marsjerte i gangen til H. Stoltz når været var dårlig. Var H. Stoltz i slekt med Søren H.F. Stoltz som stiftet Sandvikens? Videre utspiller det seg flere sjøslag der gutter fra Sandviken kom roende inn i Dræggen for å «ta» guttene i Dræggens. Kanskje de bare gikk til Mulelven på tur istedenfor, og stakk innom «Balaklava» på Stølen for å drikke øl på vei hjem. På den tiden var det nok ikke mange av guttene som hadde vært langt utenfor den avsidesliggende Dræggen, som var en blindvei der man måtte ut samme vei man kom inn, via Bryggen.
Barn Jesus i en krybbe lå
Barn Jesus i en krybbe lå er en opprinnelig dansk julesalme skrevet av dikteren H.C. Andersen i 1832.
Sangen ble først skrevet som et dikt og var en del av utgivelsen Aarets tolv Maaneder, Tegnede med Blæk og Pen og representerte desember måned. Først i 1849 satte Johan Christian Gebauer melodi til diktet, og denne var den mest anvendte frem til 1950-tallet. I 1859 ble melodien som idag brukes komponert av Niels W. Gade. I 1874 komponerte også Henrik Rung en melodi som han arrangerte for blandet kor.
I Norsk salmebok 2013 er sangen oppført som nr. 45, og den inngår i norsk kristen juletradisjon. Av norske artister som har gjort innspillinger av sangen er Arve Tellefsen (med Nidarosdomens Guttekor på platen Våre beste julesanger) og Merete Hjortsø.
Grethe Ingmann
Bakgrunn
Hun ble oppdaget allerede som 17-åring, og kort etter ble hun sammen med jazzgitaristen Jørgen Ingmann, som hun giftet seg med i 1956. De to skapte seg snart et navn i Skandinavia. Hennes mann ble også internasjonalt kjent for instrumentalen «Apache», mens Grethe Ingmann selv kom inn på de tyske hitlistene med sangen «Hello Boy» i 1963. I midten av 1960-årene deltok hun på flere tyske sangfestivaler, men utenom «King of Soho» fikk hun ikke noe større gjennombrudd i nabolandet.
Slavko Hlastan
Slavko Hlastan (født 1897 i Trbovlje, død 1980) var en jugoslavisk turner.
Grethe Ingmann
Bakgrunn
En av sangene hun fremførte på disse festspillene, «Sommer Wind» (tekst: Hans Bradtke, musikk: Henry Mayer), gjorde liten suksess da hun ga den ut på tysk og dansk, men i 1966 ble den en verdenshit for Frank Sinatra med engelsk tekst av Johnny Mercer.
I midten av 1970-årene havarerte ekteskapet med Jørgen, og de gikk hvert til sitt. Etter dette deltok hun flere ganger i Dansk Melodi Grand Prix, men hun ble ikke valgt ut til å representere landet i den internasjonale finalen. I 1980-årene fortsatte hun innenfor underholdningsbransjen og fant tilbake til Jørgen, før hun i slutten av 1980-årene fikk kreft, som hun også døde av i 1990.
Henrietta Maria av Frankrike
Henrietta Maria av Frankrike (fransk: Henriette Marie; født 26. november 1609, død 10. september 1669) var dronning av England, Skottland og Irland fra 1625 til 1649 som hustru av Karl I av England. Hun var mor til to umiddelbare etterfølgere, Karl II og Jakob II.
Anversa degli Abruzzi
Anversa degli Abruzzi er en bygd og kommune i provinsen L'Aquila i regionen Abruzzo i Italia. Kommunen har Castrovalva som frazione.
Fagernes lufthavn, Leirin
Fagernes lufthavn, Leirin (IATA: VDB, ICAO: ENFG) var en sivil, regional flyplass som ligger i Nord-Aurdal kommune i Valdres i Innlandet. Flyplassen eies av Avinor AS, og ble åpnet i 1987. Den hadde 7 812 passasjerer i 2011. 3 781 av disse var fast rutetrafikk, resten chartertrafikk fra utlandet. Flyplassen ble stengt fra 1. juli 2018.
Rutefly
Inntil 1. april 2016 opererte Air Norway med 2 avganger daglig mandag til fredag, 1 avgang søndag til Oslo lufthavn.
Henrietta Maria av Frankrike
Bakgrunn og tidligste år
Henrietta Maria var den yngste datteren av Henrik IV av Frankrike og hans andre hustru Maria av Medici. Hun var oppkalt etter begge sine foreldre. Hun ble født i Palais du Louvre (hva som i dag er Musée du Louvre i 1609 og oppdratt som en katolikk. Som datter av en fransk konge fra huset Bourbon, hadde hun status som fille de France (Frankrikes datter). Hennes far ble myrdet den 14. mai 1610. Hun var den yngste søsteren av den framtidige kong Ludvig XIII av Frankrike.
Slavko Hlastan
Han deltok i et OL og et VM i turn for Jugoslavia. Under OL 1924 i Paris kom laget på fjerdeplass i lagkonkurransen, og han fikk fjerdeplass i hopp på tvers som beste resultat i enkeltapparater.
Fagernes lufthavn, Leirin
Rutefly
Air Norway benyttet en 19 seters Fairchild Metro 23 på ruta, operert av det danske flyselskap North Flying
Henrietta Maria av Frankrike
Bakgrunn og tidligste år
Etter at hennes eldre søster Christine Marie ble gift med Viktor Amadeus I, hertug av Savoie, i 1619, fikk Henriette Maria den meget prestisjetunge tittelen Madame Royale, som ble benyttet for den eldste levende datteren av den regjerende franske monarken. Hun ble sammen med sine søstre trent i å ri, danse, og synge, og deltok i franske hoffskuespill. Selv med undervisning i lesning og skriving var hun ikke kjent for sine akademiske ferdigheter. Hun var meget påvirket av den katolske karmelittordenen ved hoffet. Ved 1622 bodde hun i Paris med en husholdning på rundt 200 mennesker i staben, og det ble diskutert ekteskapsplaner for henne.
Som dronning
Henrietta Maria og Karl I av England ble gift den 13. juni 1625 under en kortvarig periode hvor Englands prospanske politikk ble erstattet med en tilsvarende profransk. Etter en innledende vanskelig periode i ekteskapet, kom paret sammen og dannet et særdeles nært fellesskap og ble svært hengivne overfor hverandre. Henrietta Maria assimilert seg aldri helt i det engelske samfunnet; hun snakket ikke engelsk før hun ble gift, selv om mange i adelen snakket fransk, og så sent som på 1640-tallet hadde hun fortsatt vanskeligheter med å skrive og selv snakke engelsk. Dette, kombinert med hennes katolske tro, markerte henne ut som forskjellig og potensiell farlig i datidens engelske samfunn, som fryktet en katolsk korrumpering og terrorisme, slik som med kruttsammensvergelsen, den famøse og mislykkede katolske sammensvergelsen i 1605 på å sprenge den engelske parlamentet i luftet. Det førte til at hun ikke ble populær. Hun ble kritisert for å være «iboende apolitisk, kunnskapsløs og fjollete» i løpet av 1630-tallet. Andre har antydet at hun utøvde en grad av personlig makt gjennom en kombinasjon av fromhet, hennes kvinnelighet og hennes støtte til kunstartene.
Den engelske borgerkrigen
Det har vært ulike historiske forståelser av hennes rolle i denne epoken og hennes grad av ansvar for rojalistenes nederlag. Det tradisjonelle perspektivet har antydet at hun var en kvinne med sterk vilje som dominerte sin svakere ektemann; historikeren Veronica Wedgwood har eksempelvis framhevet hennes stadig økende overtak over sin Karl I, observert at «han søkte hennes råd på hvert eneste emne, unntatt religion» og faktisk klagde at han ikke kunne gjøre henne til et offisielt medlem av sitt råd. Nye tolkninger på 1970-tallet argumenterte at Henrietta Marias politiske rolle var langt mer begrenset, og antydet at kongen tok flere beslutninger selv. Quinton Bone har konkludert at til tross for å ha meget nært personlig forhold til Henrietta Maria, var det sjelden at Karl I hørte på henne i spørsmål angående statlig politikk. En tredje og nyere modell argumenterer at Henrietta Maria faktisk utøvde en politisk makt og innflytelse i løpet av konflikten, mindre direkte, men mer som et resultat av hennes offentlige handlinger og gjøremål som begrenset og påvirket valgene som var tilgjengelig for kongen.
I 1644 dro Henrietta Maria til Frankrike med sine barn for å slippe unna krigen i England. Kong Karl ble henrettet av parlamentet i 1649, og han død etterlot Henrietta Maria bortimot nødlidende og i sjokk. I økende grad fokuserte hun på sin katolske tro og på sine barn, særlig Henrietta (som hun kalte for Minette), Jakob og Henry. Henrietta Maria forsøkte å få konvertert både Jakob og Henry til katolisismen, hennes forsøk med Henry gjorde både rojalister i landflyktighet og Karl II rasende. Henrietta ble imidlertid oppdratt som katolsk. I 1651 hadde Henrietta Maria grunnlagt et kloster ved Chaillot i 16. arrondissement i Paris og hun bodde der for det meste av 1650-tallet.
Restaurasjonen i England
Henrietta Maria vendte tilbake til England som følge av restaurasjonen i England i oktober 1660 sammen med hennes datter Henrietta. At hun kom var delvis fremmet av en affære mellom Anne Hyde, datteren til jarlen av Clarendon, og hennes sønn Jakob, hertug av York. Anne var gravid og hertugen hadde fridd til henne. Henrietta Maria mislikte Clarendon, og ville ikke ha Anne Hyde som svigerdatter, men Karl II var enig i ekteskapet og Jakob giftet seg med henne til tross for morens innvendinger. Henrietta Maria kom ikke tilbake til større offentlig anerkjennelse. Samuel Pepys telte kun 3 små bål som ble tent til hennes ære, og beskrev henne som en «meget liten, enkel, gammel dame». Hun tok bolig enda en gang i Somerset House og fikk en sjenerøs pensjon av sin sønn kongen.
I 1661 dro hun tilbake til Frankrike og arrangerte et bryllup for sin yngste datter Herietta for å bli gift med Filip, hertugen av Orléans, den yngste broren til Ludvig XIV. Denne begivenhet bidro til å bedre i stor grad de vanskelige forholdene mellom de to landene England og Frankrike.
Fagernes lufthavn, Leirin
Charter
Vinteren 2013/2014 tilbød den engelske turoperatøren Crystalski charter fra London-Gatwick til Fagernes. Turistene som kom til Fagernes lufthavn reiste videre til destinasjonene Geilo, Hemsedal og Beitostølen.
Henrietta Maria av Frankrike
Restaurasjonen i England
Etter bryllupet til sin datter reiste Henrietta Maria tilbake til England i 1662, fulgt av hennes sønn Karl II og hennes nevø prins Rupert av Pfalz. Hun hadde til hensikt å bli boende i England resten av livet, men ved 1665 hadde hun fått så store lidelser fra bronkitt, så hun la skylden på det fuktige engelske været. Hun reiste tilbake til Frankrike det samme året, og tok bolig i Hôtel de la Bazinière (som i dag heter Hôtel de Chimay) i Paris. I august 1669 så hun fødselen til sitt barnebarn Anne Marie d'Orléans; Anne Marie ble bestemor på morssiden til Ludvig XV av Frankrike, noe som gjorde Henrietta Maria stammor til det meste av dagens kongelige. Kort tid etterpå døde ved Château de Colombes, i nærheten av Paris etter å ha tatt overfløding mengde av opium som smertestillende på råd fra Ludvig XIVs lege, Antoine Vallot. Hun ble gravlagt i klosterkirken Saint-Denis, hvor de franske kongelige tradisjonelt ble gravlagt, men hennes hjerte ble tatt ut og lagt i en ekse av sølv og gravlagt i hennes kloster i Chaillot.
Fagernes lufthavn, Leirin
Nedleggelse
Etter forslag fra Regjeringen i 2015 skulle Avinor drive Fagernes lufthavn som en ren charterlufthavn fra 1. april 2016 og frem til 1. januar 2019. Deretter skulle driften overføres til lokale aktører. Forutsetningen for dette var at Luftfartstilsynet forlenget driftstillatelsen og at lokalt næringsliv dekket deler av Avinors kostnader i 2017 og halvparten av Avinors kostnader i 2018. Avinor lykkes ikke å finne lokale interesser som ville støtte økonomisk, og i stortingsproposisjon 87S (2017–2018) ble det konkludert at Avinor stenger Fagernes lufthavn Leirin fra 1. juli 2018.
Slavko Hlastan
I VM-sammenheng har han én medalje; under VM i 1922 i Ljubljana deltok han på det jugoslaviske laget som fikk sølv i lagkonkurransen, bak Tsjekkoslovakia.
Martin Hagfors
Martin Hagfors (født 22. juni 1960) er en norsk-amerikansk låtskriver, musiker og produsent. Han er vokalist, gitarist og låtskriver med sitt eget soloband og i barneprosjektet Meg og kammeraten min og tidligere i Home Groan, HGH og Cream of the Crop.
I 2009 ga han ut sin første soloplate, Men and Flies, med Lars Horntveth som produsent. For albumet ble han nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen mannlig artist. Han ble også nominert til Spellemannprisen 2011 for sitt andre album, I Like You fra 2011, denne gangen i klassen tekstforfatter. Som soloartist bruker har han med seg et band bestående av Lars Horntveth, Kenneth Kapstad, Erik Johannessen, Eirik Tovsrud Knutsen og Eirik Øien.
Rundt 2006 startet han Meg og kammeraten min som et sideprosjekt til HGH, et samarbeid med Håkon Gebhardt som tok navnet sitt fra HGH låta Me & My Buddy. De begynte å turnere for Rikskonsertene med kunstner Marit Skjermo Bjartnes på overhead projektor. Fra mars 2015 har Meg og kammeraten min bestått av Martin Hagfors og Erik Johannessen også kjent fra Jaga Jazzist. Hagfors ble nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen årets komponist for musikken til duoens album Snydelig. I tillegg ble bandet nominert i klassen beste barneplate for samme album.
Han har i tillegg en skrevet låter for, produsert og samarbeidet med en rekke andre artister. Han har blant annet skrevet alle tekstene til The National Banks første album. Sammen med Lars og Martin Horntveth som skrev musikken til albumet, fikk han Edvard-prisen i 2005 for sangen «Tolerate» fra albumet. Albumet vant i tillegg Spellemannprisen 2004 i klassen popgruppe. Han har dessuten skrevet sanger for artister som, Bobby Bare, Pål Angelskår, Big Bang, Ida Jenshus Askil Holm, Hellbillies, Elisabeth Andreassen, Helldorado og The Respatexans.
På Øyafestivalen 2003 gikk en rekke av hans musikkvenner sammen i bandet Cream of the Crop og spilte en konsert med kun hans sanger. Bandet besto av musikere fra Home Groan, Jaga Jazzist, Motorpsycho, Hellbillies, Midnight Choir og Askil Holm Band. Bandet har siden også spilt på Månefestivalen, Kongsberg Jazzfestival, Varangerfestivalen og Nordland Musikkfestuke og Hagfors har etterhvert blitt medlem av bandet selv.
Spissøybrua
Spissøybrua er en bjelkebro som krysser Gassasundet mellom Spyssøya og Klungervika på Bømlo i Hordaland. Brua er en del av Trekantsambandet, som forbinder Bømlo og Stord med fastlandet. Spissøybrua er 283 meter lang, og seilingshøyden er 7 meter. Brua ble åpnet den 27. desember 2000.
Alunskifer
Alunskifer er en sedimentær bergart som består av konsoliderte sedimenter. Alunskifer er lagdelt og har gode kløvegenskaper i alle retninger, men best i liggeplanet. Den kan deles opp lagvis i milli- til centimetertykke flak. I Norge er alunskifer typisk for den kambrosilurske lagrekken i Oslofeltet. Bergarten er mer utbredt i Sverige enn i Norge.
Dannelse
Alunskifer ble dannet ved avsetning (sedimentering) av leire under anaerobe forhold (uten oksygen) på bunnen av vann (innsjøer eller hav) i sen kambrium og tidlig ordovicium for 5–600 millioner år siden.
Leiren er avsatt i intervaller eller sykluser, derfor er skifer lagdelt. Etterhvert som lagene med sedimenter vokste, økte trykket på de underste lagene. Ved høyt trykk har sedimentlagene blitt omdannet (sementert) fra leire til skifer. Alunskifer er ikke omdannet (metamorfose).
Økonomisk utnyttelse
Alunskiferen har fått sitt navn fordi den har vært brukt til å fremstille alun, som er blitt brukt til garving av lær og i papir- og tekstilindustrien. Det høye innholdet av organisk materiale, som i skiferen finnes omdannet til kerogen, har gjort den interessant som en mulig oljeskifer.
I Ekebergskrenten i Oslo ble det brutt alunskifer allerede i middelalderen. Fra 1737 til 1815 var Alunverket i Grønlia under Ekebergskråningen en av byens største industriarbeidsplasser, med "32 mænd og 12 kvinder" ansatt i 1790. Et biprodukt av alunfremstillingen ved Alunverket var jernoksid brukt som pigment i rød maling. Alunskifervirksomheten i Ekebergskrenten er en del av den tidlige norske industrihistorien.