cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sachsen-Anhalt
Historie
Etter Tysklands gjenforening i 1990 ble Land Sachsen-Anhalt gjenopprettet gjennom en sammenslåing av Bezirk Halle (med unntak av Kreis Artern), Bezirk Magdeburg og Kreis Jessen, med Magdeburg som hovedstad.
Begynnelsen av 1990-tallet var preget av hyppige utskiftninger av regjeringer og vekslende politiske koalisjoner. Det regjerende politiske partiet CDU tapte det andre Landsdagsvalget etter gjenforeningen, til fordel for SPD, som regjerte i en mindretalls-koalisjon sammen med Bündnis 90/Die Grünen med støtte fra Die Linkspartei. Ministerpresidenten Reinhard Höppner styrte delstaten i to perioder med store omstruktureringer i næringslivet og arbeidsmarkedet, og deretter i en tredje periode hvor SPD regjerte alene med støtte fra Bündnis 90/Die Grünen og Die Linkspartei.
Sachsen-Anhalt hadde da den høyeste arbeidsledigheten i alle tyske delstater, og det høyre-ekstreme politiske partiet Deutsche Volksunion ble innvalgt i Landdagen. Denne partigruppen gikk snart i oppløsning grunnet indre stridigheter, og ble ikke innvalgt på nytt i 2002.
Den pågående økonomiske krisen førte likevel i 2002 til et nytt regjeringsskifte, først gjennom en koalisjon mellom CDU og FDP, og deretter siden 2006 gjennom en koalisjon mellom CDU og SPD, ledet av Wolfgang Böhmer og siden 2011 av Reiner Haseloff.
Økonomi
Kilde: Tyske Statistikkbyrå, www.destatis.de.
Birgit Helene Jevnaker
Birgit Helene Jevnaker (født 15. februar 1952) er en norsk siviløkonom og professor emerita i innovasjon og økonomisk organisering ved Institutt for ledelse og organisasjon ved Handelshøyskolen BI i Oslo.
I 2007 ble hun tildelt BIs Utviklingspris for sitt arbeid med å utvikle programmet Ledelse i aksjon (Leadership in Action), som er den avsluttende delen av Bachelor of Management-utdanningen ved BI.
Akademisk karriere
Hun arbeidet som forsker ved Industriøkonomisk institutt og senere som forsker 2 ved Stiftelsen for næringslivsforskning i Bergen, før hun i 1998 begynte som førsteamanuensis ved Handelshøyskolen BI. Senere ble hun professor samme sted.
Jevnaker har også arbeidet på oppdrag for blant andre NORAD og den indiske stat, Innovasjon Norge, Norsk Designråd (som senere skiftet navn til DOGA) og Kunst i offentlige rom (KORO). Videre har hun i over to tiår bygget opp flerfaglig forståelse av kreativ designledelse og strategisk design i en prosessorientert kontekst av designkunnskap, innovasjonssamarbeid og bærekraftig organisasjonsutvikling og hun har integrert og undervist i dette i mange kurs inkludert executiveprogram ved Handelshøyskolen BI. I tillegg har hun utviklet og undervist i designledelse, strategier og markeds-/kulturforståelse for designstudenter ved Institutt for design, Arkitektur- og Designhøyskolen (og tidligere ved SHKS), samt ved Institutt for design ved NTNU, og aller først ved NHH. Jevnaker bidro tidlig til flere pionertiltak innen entreprenørskapslæring i Oslo, der hun i flere år samskapte og ledet i samspill flere nyskapende konseptutviklende kurs for både designer- og managementstudenter med en serie felles workshops i design og entreprenørskap, fokus på brukssituasjoner og brukermiljø mv i samarbeid på tvers av flere høyskoler (KHiO, BI, og AHO).
Birgit Helene Jevnaker har særlig forsket på samarbeid mellom industridesignere og bedrifter over tid/flere prosjekt, noe som var lite undersøkt tidligere. Hun har bl.a. belyst og løftet frem mangeårige, betydningsfulle samarbeid som eksempelvis mellom møbel- og industridesigner Peter Opsvik, Opsvik AS og de to industribedriftene Stokke og Håg, nå del av Flokk, samt videre det langsiktige samarbeidet mellom miljøselskapet Tomra og industridesignere som Roy Tandberg. Fremlegging av hennes forskningsrapport "Den skjulte formuen. Industridesign som kreativ konkurransefaktor" (SNF, 58/1995) bidro direkte til Nærings- og energidepartementets oppnevning av "Arbeidsgruppe for industridesign" 11.08.1995; i mandatet vises til forskningsrapporten og ønske om at forskningsresultatene benyttes "til å sette fokus på industridesign" og ... "at industridesign settes på dagsorden i (Henriksen)-utvalget som ser på næringspolitikken". Hun utarbeidet også et notat til Arbeidsgruppen, 6.10.1995 (publisert i Jevnaker, 1996, se bibliografi under).
Hun har forsket videre på kunnskap, innovasjon og design, ledelse og bærekraft, og team entreprenørskap bla. i akademiske spinoff bedrifter innen livsvitenskap. Jevnaker bidro også i Forskningsprogrammet Produktivitet2005 ved NTNU. Hun har videre i en årrekke bidratt internasjonalt i flere forsknings- og kunnskapsnettverk som Design Management Institute (DMI) i Boston, og til opprettelse av European Academy of Design (EAD). Fra 2015 til 2021 var hun Norges representant i European Academy of Management (EURAM).
Verv
På 1970-tallet var Jevnaker redaktør og forretningsansvarlig for Studvest, studentavisen ved Universitetet i Bergen, og valgt nestleder i Norges Handelshøyskoles studenterforening (NHHS), og hun var initiativtaker til Kvinnegruppen ved NHH.
Hun har hatt tillitsverv og bidratt i styret for SIVA, Innovasjon Norge, Design uten grenser og Uniform Design, og på 2000-2020-tallet har hun vært styreleder, eller styremedlem, i nettverk for kultur og med i Direksjonen i Polyteknisk Forening der hun initierte og samarbeidet mfl.om kunnskapsbaserte offentlige møter som interkulturell dialog med Unesco, digitalisering av Ibsen og Munchs arbeider (m/ bidrag fra UiO-rektor mfl), fremtidig bruk av Nasjonalgalleriet, kvinner som ledere i teatrene i Oslo, strategiske vyer for Munchmuseet, og visjoner og digitaliseringsstrategier for Riksarkivet, Kulturrådet og Riksantikvaren mv. Som Polyteknisk Kultur-leder organiserte hun også flerfaglige møter på Litteraturhuset i Oslo: «Med Blekk og Blod»-forfatter og irakisk flyktning Walid al-Kubaisi (støttet av Fritt Ord) og «Litteratur som murbrekker» - Dørumsgaard-seminaret i samspill med Hans B. Butenschøn (Dreyer).
Høsten 2022 ble Birgit Jevnaker tatt opp som fellow av RSA, The Royal Society of Arts, Commerce and Manufacture i London.
Familie
Birgit Helene Jevnaker er datter av veterinær Ivar Jevnaker (ved Norges Veterinærhøgskole) og tidligere Røde Kors-søster Torbjørg Halvorsdtr. Jevnaker, f. Håkanes. Hun er gift med dr Jørund Straand, professor emeritus i almenmedisin (UiO).
Klumpbladslekta
Klumpladslekta (Exobasidium) er en soppslekt, som en gjerne finner voksende på arter i lyngfamilien som parasitter. En ser da at blader eller blomsterstanden hovner opp, nesten som en galle, som oftest får en rød farge, gjerne med noen hvitaktig på også. I denne soppslekten finner en 120 sikre arter.
Mange av disse artene er ganske så artsspesifikke, altså en klumpblad-soppart kan kun snylte på én enkelt art i lyngfamilien. Men noen klumpblad-arter kan parasittere på flere arter.
Artsliste
Her er det en bortimot komplett artsliste med alle artene i klumpbladslekta.
Markgresshopper
Markgresshopper (Acrididae) er en gruppe av rettvingene (Orthoptera) og tilhører en familiegruppe blant  gresshoppene.
Utseende
Små til svært store (5-120 mm) gresshopper med korte antenner. Mange er grønne, men de kan også være brunspraglete eller mer fargerike. Hos noen arter er hodet kjegleformet uttrukket, og antennene kan være sigdformede. Medlemmene i denne familien har vanligvis velutviklede vinger. Bakbeina er kraftige hoppebein, leggene piggete. Hos hunnen har bakkroppsspissen et kraftig, butt eggleggingsrør. thumb|left|300px| Noen arter har kjegleformet hode, her Acrida cinerea ([[Acridinae)]]
Levevis
Markgresshoppene er planteetere, som kanskje særlig lever av gress. Hannene synger ved å gni baklårene med siden av forvingene. De fleste artene har velutviklede vinger, men disse gresshoppene er ofte ikke i stand til å fly lange avstander. I stedet bruker de vingene til å seile avgårde og kan dermed forlenge et hopp med noen meter. Mange har sterkt fargede, røde, gule eller blå bakvinger som kontrasterer kraftig mot den kamuflasjefargede kroppen. Dette gjør at gresshoppen "forsvinner" når den setter seg og folder vingene sammen, noe som forvirrer angripere. En del arter lager raslende eller klaprende lyder når de flyr.
Vandrende arter
De fleste av de vandrende gresshoppene blir her ført til familien tornbrystgresshopper (Catantopidae), men det finnes noen arter av Acrididae som også kan gjennomføre massevandringer. Den mest kjente av dem er europeisk vandregresshoppe (Locusta migratoria) som tross det norske navnet er utbredt langt utover Europa, fra Nord-Afrika gjennom store deler av Asia like til det nordlige Australia. Arten danner ikke faste bestander i Nord-Europa, men finnes permanent i noen områder i sør. Den kunne tidligere dukke opp over hele Europa, og ødeleggende massevandringer er registrert så langt tilbake som 1347. Fra Norge kjenner man bare enkeltfunn av streif-individer, sist i 1882.
Utbredelse
De er utbredt i alle verdensdeler.
Medisinsk urt
Urtemedisin er i dag ikke minst viktig innen tradisjonell kinesisk medisin (TKM), og i Kina er TKM en del av det anerkjente, offisielle helsevesen på linje med vestlig skolemedisin og tilhørende moderne legemidler.
Norske forhold
Statens legemiddelverk definerer alle medisinske urter som legemidler, med mindre de er eksplisitt definert som handelsvare i Forskrift om legemiddelklassifisering. Noen urter er reseptpliktige. Klassifiseringen som legemidler innebærer blant annet at plantene ikke kan markedsføres som næringsmidler eller naturmidler, og at preparater som inneholder ekstrakt eller konsentrat fra planten ikke kan legges frem for salg uten markedsføringstillatelse for legemidler.
For noen planter er det bruken av dem som avgjør hvordan de klassifiseres. For eksempel er rosmarin en handelsvare når den blir brukt som krydder, mens den regnes for legemiddel ved bruk for andre formål. Stevia er legemiddel om planten skal brukes av mennesker, men naturmiddel når planten brukes (eller markedsføres) til dyr.
Bruk av plantene
Før utviklingen av syntetiske medisiner, ble plantene brukt som remedier mot sykdommer. Man laget infus, uttrekk, dekokt, avkok, tinkturer, omslag eller kompresser. I noen tilfeller hadde disse preparatene effekt, i andre ikke. Empiriske erfaringer har ikke nødvendigvis vært grunnlaget for bruken. En plantes status som medisinplante kan vi i noen tilfeller finne igjen i plantens taksonomi: Artsnavnet officinalis, som for eksempel i Valeriana officinalis, legevendelrot, kommer av det latinske officina (verksted, apotek), og refererer til planter som var tatt inn i farmakopéen. Preparater med Valerina er i dag klassifisert og godkjent som naturlegemidler av Statens legemiddelverk i Norge, først og fremst med tanke på egenpleie.
Planter har også dannet grunnlaget for utvikling av mange av legemidlene som selges kommersielt. For eksempel foreskrev den greske legen Hippokrates uttrekk av barken på hvitpil (Salix alba) som middel mot smerter under barnefødsel. På 1800-tallet klarte man å isolere salisylsyre fra pilebarken, og i 1890-årene brukte legemiddelprodusenten Bayer salisylsyre i produksjonen av aspirin.
Selv om det ikke er noen heksekunst å lage uttrekk eller tinktur av bark fra hvitpil og få et effektivt middel mot hodepine, betyr det ikke at man bør gjøre det. Utenfor laboratoriet er det umulig å kontrollere styrken på det preparatet man sitter igjen med, ettersom konsentrasjonen av virkestoffer i medisinplantene varierer, blant annet ut fra miljømessige forhold som jordsmonnet planten vokser i, tilgangen på lys og vann, årstid, klima og så videre. Overdoser, feilmedisinering og forgiftning er like alvorlig uansett måte preparatet er framstilt på.
Det kan synes som om det har utbredt seg en tro på at bruken av planter er ufarlig, eller iallfall sunnere enn bruken av syntetiske legemidler. Det er mulig at dette bunner i en oppfatning om at ting som er naturlige også er sunne, mens inntak av syntetiske stoffer er forbundet med fare og menneskelig lidelse? Denne troen kan få fatale konsekvenser: Det finnes planter som er direkte livsfarlige selv om de er aldri så naturlige. For eksempel er storhjelm (Aconitum napellus) og selsnepe (Cicuta virosa), som begge er utbredt i Norge, dødelig giftige selv i små mengder.
Kjerringråd
Også i våre dager er bruk av urter i behandlingen av helseplager populært. Man drikker kamillete for å sove godt om natten, senneste mot forstoppelse og så videre. Dessuten selges det en rekke naturmidler av ulike urter, for eksempel av hvitløk, solhatt og prikkperikum, som skal virke mot ulike plager. Det er verd å merke seg at beskrivelser av effekten av slike remedier i all hovedsak er basert på tradisjonell bruk og kjerringråd, ikke på fagmedisinsk dokumentasjon. En rekke naturmidler og medisinske urter har imidlertid god effekt. I Norge er det imidlertid et problem å legge frem studier og vitenskapelig dokumentasjon for effekt, ettersom produktet da vil bli klassifisert som legemiddel og få omsetningsforbud.
Det at et naturlegemiddel får markedsføringstillatelse fra legemiddelverket betyr at det har blitt testet for mulige skadevirkninger, ikke at det nødvendigvis har en medisinsk effekt. Hvorvidt slike preparater virker slik de blir påstått å gjøre er i de fleste tilfeller et åpent spørsmål, ofte finnes det ikke vitenskapelig belegg for å tilråde bruken av disse midlene. Imidlertid krever Markedsføringsloven at alle påstander som brukes i reklame skal kunne dokumenteres.
Det foregår seriøs (og useriøs) forskning på effekten av naturmidler og medisinske urter. Ofte har de en effekt, men i mange tilfeller er ikke effekten større enn ved bruk av placebo.
Medisinske urter i historien
Urter har vært brukt som medisin fra de tidligste tider. Asklepios skal ha blitt lært opp i bruken av legende urter av kentauren Kheiron, og denne kunnskapen skal være videreført til senere utøvere av medisin. De første oppskrifter og beskrivelser av planter som vi kjenner stammer fra antikken. Et viktig arbeid er Theophrastus bøker Enquiry into Plants og De Causis Planetarum. Begge verkene består av flere bøker og er et forsøk på å klassifisere plantene. Theophrastus levde fra ca. 370 – ca. 288 f. Kr. og arbeidet sammen med Aristoteles. Gjennom tidene ble det gjort en rekke forsøk på å klassifisere planter. En vet ikke hvor mange av bøkene som hadde illustrasjoner, for det er bare teksten som har overlevd i de fleste tilfellene. På engelsk er det vanlig å bruke betegnelsen «herbal» både på bøker som inneholder navn og beskrivelser av planter generelt og på samlinger som beskriver plantenes medisinske egenskaper. På norsk vil bøker som beskriver plantenes medisinske egenskaper bli kalt urtebøker, mens herbarium er brukt på botaniske verk og bøker som inneholder tørkede planter.
De tidligste bøkene var ment som en guide for å finne de rette plantene. En prøvde i begynnelsen å avbilde plantene så naturalistisk som mulig. Men plantene ble så ofte kopiert, og alle var ikke like flinke, så etter hvert var bildene blitt dekorasjoner til teksten. Med renessansen kom en tilbakevending til naturalismen. Det var ikke før på 1700-tallet at en vendte blikket fra plantenes nyttige funksjon og til den mere artistiske og vi får plantemalere, men samtidig finner vi de nøyaktig illustrerte, botaniske bøkene.
Dioskorides
Et klenodium er det manuskriptet som kalles Der Wiener Dioskorides og som finnes i Nasjonal Biblioteket i Wien. En har her bevart et manuskript fra 512 med en usedvanlig høy kvalitet. Manuskriptet har ca. 500 illustrasjoner, for det meste av planter, men også av noen dyr og fugler. Det er godt kjent fordi det er utkommet i faksimileutgaver. Dioskorides var en lege og farmakolog som levde i det første århundre og som skrev Materia medica en av de første farmasøytiske ”oppskriftsbøker”. Manuskriptet i Wien, Codex med. Gr. 1, skal være den første kopien med bilder. Dette manuskriptet er av en slik kvalitet at det ikke finnes noe som kan måle seg med det inntil 1400-tallet. Det ble laget som en gave til Juliana Anicia etter at hun hadde reist Polyeuktoskirken i Konstantinopel. I manuskriptet finnes også et dedikasjonsbilde til henne. Manuskriptet har på første side en påfugl. Blad 2v er viet legene med Kheiron i midten og Makhaon, Asklepios sønn til venstre. På blad 3v er Galen omgitt av farmasøyter, med Dioscorides til høyre. En plante som det knytter seg mange myter til er alrune eller mandragora. På Blad 4v ser vi Dioscorides motta alruneroten og hvordan hunden som har gravet den opp dør. På blad 5 v. blir alruneroten holdt opp av Epinonia og tegnet mens Dioscorides beskriver den.
Bildene i boken er av varierende kvalitet og er sannsynligvis ikke tegnet av den samme kunstneren. Det kan se ut som om de ikke er tegnet direkte fra naturen, men fra eldre illustrasjoner. Tegningene er mye mer naturalistiske enn det som er vanlig i bysantinsk kunst.
Manuskriptet har vært basis for kunnskapen til leger og farmasøyter og en rekke av plantene er fortsatt å finne i moderne europeiske farmakopeer. Det er med ærefrykt en ser på et slikt verk og opplevelsen av å se planter og tekst i et manuskript så gammelt og så godt bevart er stor, og det er med stor rett på Unescos liste over verdens kulturminner.
Senere urtesamlinger
Mengden av urtebøker er utrolig stor. Mange av dem har vært brukt i apotekene. Det kan se ut som om latin og tysk er de språk som er mest brukt i disse verkene, og det vitner om at farmasi og apotek har hatt en sterk tilknytning til det tysktalenede område. Noen bøker har kopperstikk, noen er håndkolorerte og noen er malte manuskripter. Men de to første er i flertall. Det ser ut som om mengden forskjellige bøker blir økt utover 1500-tallet, sannsynligvis fordi det da er mulig å trykke bøker.
Når det gjelder Danmark, Norge kan en nevne Henrik Smid (1490-1563) og Simon Paulli ( 1603-1680). Eksemplarer av begges bøker finnes også i Bergen. I et brev fra 25. juli 1645 bad Christian IV legene ved Københavns Universitet om å lage og la trykke et herbarium på dansk. I 1648 utkom Simon Paullis bok Flora Danica eller Dansk Urtebok. Boken gir et verdifullt bilde av tidens lege- og apotekerkunst. Den er i 4 hovedavsnitt etter et system som er basert på de fire årstidene og har en rekke tresnitt. Simon Paulli var født i Rostock og hadde studert både i Tyskland og i Frankrike.
Det samme året han publiserte Flora Danica ble han professor i anatomi, kirurgi og botanikk i København. I tillegg til den eksisterende kunnskapen inneholder boken hans også erfaringer fra egen praksis. Boken hadde plantenavn både på latin, tysk og dansk og da Linné brukte en kopi som student i Lund har han føyet til de svenske plantenavnene.
I tillegg til de rene urtebøkene finnes også farmakopene som blir laget for det enkelte land og som også inneholder beskrivelser av planter og oppskrifter på hvordan de skal tilberedes og brukes. På Svaneapoteket i Bergen er det fortsatt oppbevart en stor samling av tørkede planter og andre droger på klare glass. Disse ble brukt til undervisning for at en skulle lære å kjenne igjen drogenes form og lukt. Det skal bare finnes en lignende, på Norsk Farmasihistorisk Museum. Dette viser hvor viktig planter var som innholdstoff i medisinen.
Kloster og apotekerhager
Når en skulle opprette et nytt kloster lette en etter fruktbart land, god vannforsyning, godt klima, fredfulle omgivelser, sikkerhet og et naturlig vakkert landskap. Det var svært viktig å få anlagt en hage enten det skulle være et kloster for eremitter eller om klosteret skulle huse flere hundre munker. Hagene ble sett på som et tilbaketrukket paradis. I disse hagene ble det dyrket medisinplanter. Det finnes få skriftlige kilder som beskriver dette, muligens fordi urtehagen var så vanlig at det ikke var nødvendig å beskrive dem. Det var også vanlig at det var ansatt farmasøyter som tilberedte plantene. Munkene har også visst hvordan plantene skulle brukes som medisin. I klostrenes bibliotek fant en foruten klassiske og kirkelige verk, naturvitenskapelige, medisinske og legekyndige verk. Klosterplanene fra St. Gallenklosteret ble etter hvert brukt som mønster for klostrene. Her finnes både legekontor og apotek med tilhørende urtehage. Etter hvert som utbredelsen av apotek utenom klostrene ble større, ble tradisjonene med å dyrke medisinske planter overtatt av apotekerne.
Apoteker Johan de Besche, sendte sin sønn Johan Carl de Besche til Carl von Linné for at han skulle lære om planter, og senere anla J.C. de Besche en ny have på den gamle apotekerhavens grunn og bygget sin privatbolig der. Denne haven kjent under navnet Maartmannshaven etter en senere eier gift med en av de Besche familiens døtre er en av de mest kjente apotekerhavene i Norge.
En unik kilde fra hagen er et herbarium, Herbarium Vivum, med årstallet 1719 som har vært i de Besche familien, men som nå finnes i Bergen Museums samlinger. Herbariet har 380 sider med over 700 pressede planter. Plantene er svært godt bevart og like viktig er at de er navnet. Her finnes både medisinplanter, nyttevekster og typiske hageplanter. Selv om mange av dem må ha vært samlet et sted med et bedre klima, kan en anta at mange av dem har vært brukt i de bergenske haver. Bergen har også hatt andre apotekerhaver. Løveapoteket har hatt sin, men det er vanskeligere å påvise hvor den har vært plassert.
Betydningen av plantene må ha vært stor både økonomisk og for trivsel og helse. Tildels er de det fortsatt, såvel for apotek som for helskostforretninger – og for deres kunder.
Moderne bruk i andre land og kulturer
Ifølge Verdens helseorganisasjon dekker 80 prosent av jordens befolkning sine daglige medisinske behov gjennom planter. I jordas folkerike nasjoner som India og Kina, samt store i deler av Asia, Syd-Amerika og Afrika, er bruk av urter utstrakt. Dette skyldes blant annet at farmasøytiske spesialpreparater er dyre i innkjøp og vanskelig å få tak i. Dessuten er bruk av urter dypt rotfestet i folks lokale kultur, og den medisinske bruken administreres stort sett av lokale, urtekyndige som leger, medisinmenn, sjamaner og kloke koner. Verdens helseorganisasjon har startet et program for å dokumentere bruk og virkning av tradisjonell plantemedisin. Dette arbeidet koordineres fra Verdens helseorganisasjon i Genève,. Målet er å ta vare på den rike erfaring fra urtetradisjoner i forskjellige land og hjelpe fattige land med å ivareta nyttige urtetradisjoner.
Helsemyndighetene i land som bl.a Mali, Malawi, Zambia og Sierra Leone ønsker også å få økt kunnskap om medisinplantene mht. bruksområde og innholdsstoffer. Et fremtidig mål er å lage en oversikt over alle planter som blir benyttet i folkemedisinen. Denne kunnskapen ble tidligere overført muntlig fra generasjon til generasjon, kan nå samles skriftlig. Mali har etablert et eget Department of Traditional Medicine (DMT) som bl.a samarbeider med medisinmenn om utvikling av forbedrede, tradisjonelle medisiner. Disse standardiseres og selges kun fra apotek, noe som skal sikre god produksjonskvalitet. I dag er to leger tilknyttet DMT og de tar imot, behandler og følger opp pasientene som bruker medisinplanter.
Medisinmenn (og -kvinner) er bærere av kunnskapen om plantemedisin i en rekke land og har en viktig funksjon i helsearbeidet. Mens slik virksomhet til dels var forbudt i kolonitiden i Afrika og fra 1833 i India, er den igjen ansett som nødvendig for å bedre befolkningens helse og det er etablert samarbeid mellom medisinmenn og leger. I tillegg til de rent helsemessige betraktninger, har tilgangen til plantemedisin også med kultur og økonomi å gjøre. I Mali går 90% av helsebudsjettet til import av medisinske spesialpreparater, som bare 10% av befolkningen nyter godt av. 80% av befolkningen har medisinmannen som lege og bruker tradisjonelle plantemedsiner i behandlingen. Mens legedekningen er 1 pr 20 000 innbygger, er det 1 medisinmann pr 500.
Betenkeligheter forbundet med kulturkollisjonen
Innen farmakognosi søker å bruke kunnskapen om planter som blant annet medisinmenn innehar til ny forskning. For forskere og farmasøytiske selskaper øker sjansen for å finne kommersielt interessante planter og virksomme medisinske stoffer drastisk når de lar seg lede av tradisjonell kunnskap som medisinmenn sitter inne med. Problemet for mange økonomisk fattige, men biologisk rike land, er at de ikke har et lovverk som regulerer tilgangen til de biologiske ressursene. Et slikt lovverk, sammen med FNs konvensjon om biologisk mangfold, ville kunne sikre at deler av inntektene fra medisiner laget i Vesten hadde gått til lokalsamfunnene og landet selv. Rent yrkesetisk er man derfor ikke glad for at forskere tar med seg biologisk materiale ut av landet, for så å samarbeide med farmasøytisk industri om å kommersialisere medisinske virkninger av planter. Disse landene blir invadert av vestlige selskaper innenfor bio- og agroteknologi, kosmetikk og legemidler med sterke forbindelser til vestlige myndigheter, universiteter, forskningsinstitusjoner, museer og botaniske hager. USA er ledende, og i likhet med andre OECD-land gis det offentlig støtte til jakten på kommersielt utnyttbart, biologisk mangfold til selskaper som Monsanto, Glaxo-Wellcome og American Cyanamid. Resultatet er tusenvis av vestlige patenter på alt fra medisinsk virksomme stoffer til kjente varianter av de viktigste matplantene. Verdien er flere ti-talls milliarder dollar årlig. I sin ytterste konsekvens risikerer medisinmenn at bruken av tradisjonelle planter og urter kommer i konflikt med vestlige patentrettigheter og må opphøre.
Eksterne lenker
Planta medicinal Léčivá rostlina Heilpflanze Medicinal herb Kuracplanto Planta medicinal Ravimtaimed Plante médicinale Pianta medicinale Vaistiniai augalai Rośliny lecznicze Planta medicinal Hampi yura Plante medicinale Лекарственные растения Liečivá rastlina Yebe ås maladeyes
Tamás Kerékjártó
Tamás Kerékjártó (født 9. juli 1979) er en ungarsk svømmer.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i semifinalen på 200 meter medley.
Bruno Kreiskys menneskerettspris
Mottakere
2011
Lena Schöneborn
Lena Schöneborn (født 11. april 1986) er en tysk moderne femkjemper. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 15. Hun tok gull under Sommer-OL 2008.
Bruno Kreiskys menneskerettspris
Mottakere
2007
2005
2002 2000 1998 1996 1994 1993: 1991 1989: 1987: 1985: 1983: 1981 1979:
Aimeliik
Aimeliik er en delstat i øystaten Palau i det vestlige Stillehav. Hovedstaden er Ulimang. Delstaten hadde i 2015 en befolkning på 334.
Aimeliik ligger på øya Babeldaob, ikke så langt fra flyplassen i Palau.
En nasjonal turistattraksjon er Aimeliik Bai. En bai er et gammelt og tradisjonsrikt råds- og møtested for menn. Over inngangen til denne er det malt en tatovert fruktbarhetsgudinne.
Real Madrid Femenino
Etter tre sesonger på det nest øverste nivået, rykket TACÓN opp til Primera División i 2019. I juni 2019 kunngjorde Real Madrid at de ville ta over CD TACÓN, og at 2019/20-sesongen ville bli et overgangsår hvor klubben beholdt navnet, men ville spille på Real Madrids treningsanlegg. 1. juli 2020 kunngjorde Real Madrid at klubben offisielt hadde overtatt CD TACÓN og at de fra da ville bli Real Madrid Femenino.
Spillerstall
''oppdatert 7. september 2022''
Avskoging
Avskoging er et fenomen at et område som tradisjonelt har vært skogsbevokst helt eller hovedsakelig har mistet preget av skogslandskap, enten permanent eller midlertidig inntil ny skog har vokst fram. Fenomenet er et resultat av arealbruksendringer på grunn av jordbruk, gruvedrift, bebyggelse, eller ved ukontrollert felling av visse treslag.
Både permanent og midlertidig avskoging med fører som regel store endringer i grunnlaget for de ulike artene som lever der til å eksistere. Dersom avskogingen er betydelig i utstrekning og omfang kan det føre til at arter forsvinner for godt, og i ytterste konsekvens dør ut. Det siste er spesielt aktuelt i habitat som er sårbare i seg selv, for eksempel i overgangssoner (eksempelvis i Sahel, som ligger mellom ørken og skog).
Det skjer også en viss naturlig avskoging, spesielt gjennom skogbranner og svedjebruk. Slik avskoging er gjerne ikke ønskelig, men allikevel ofte ikke så kritisk som annen avskoging. I mange tilfeller drar faktisk artene nytte av skogbrannene, spesielt på litt sikt. Man kan også i en viss grad hevde at mange arter, som lever i områder der det ofte herjer skogbranner, har tilpasset seg en slik syklus.
Menneskelig aktivitet
Den avgjørende årsaken til avskoging er menneskelig aktivitet, selv om naturlige årsaksfaktorer også kan virke i samme retning.
Arealutnyttelse for jordbruk
I løpet av 1990-årene ble 70 % av avskogede områder omgjort til jordbruksland :
De viktigste årsakene til avskoging i tropiske strøk rangert:
Areal brukt til gruvedrift i skogsområder
Utviklingen av gruveressurser skaper i visse tilfeller et miljøgiftproblem. For eksempel har gruven Serra dos Carajás i Brasil redusert skogarealet med 150.000 km².
Ikke bærekraftig utnyttelse av skog som ressurs
Manglende driftsplaner medfører på lang sikt tap av skogen ved at avvirkningen får overstige tilveksten. I mindre utviklede land er den viktigste bruken av skogvirket brensel. Det er slik Haiti er blitt nesten fullstendig avskoget.
Utvikling av infrastruktur (urbanisering)
Branner som i tilfellet Kalimantan (Borneo), der 3,5 millioner hektar er svidd av.
Naturlige årsaksfaktorer
I moderne tid er det flere naturlige årsaker som bidrar til redusert skogsareal:
Miljøproblemer
Avskoging av stort omfang kan føre til flere forskjellige miljøproblemer.
Jordsmonn
Avskoging blottlegger i noen tilfeller jordsmonnet slik at nedbør slipper til og vasker det ut. Humus forsvinner og avdekket berggrunn ligger igjen. Når skogen forsvinner, spesielt i skråninger, går det lettere løsmasseskred, som igjen fører til økt turbiditet og forurensning av elvene på bekostning av vannplanter og dyreliv.
Vannbalanse
Skogen spiller en viktig rolle i forløpet av vannets kretsløp, spesielt ved evapotranspirasjon som igjen påvirker omfanget av nedbør. Trærne øker luftfuktigheten lokalt. Trærnes røtter trekker vann på opptil flere titalls meter avstand fra stammen, og i dybden. Ved å holde på nedbøren er skogen effektiv for fornyelse av grunnvannet.
Ørkenspredning
Ørkenspredning truer 900 millioner mennesker og berører 3,5 milliarder ha, tilsvarende en firedel av landmassene over hav.
Klima
Avskogingen påvirker klimaet både på global og lokal skala.
Lokalklima
Skog absorberer lys mer effektivt enn et åpent område der solenergien blir reflektert (albedoeffekt). Midlere lufttemperatur ved bakken kan visse steder i tropiske strøk øke mere enn 10 °C når skogen blir fjernet. Denne lokale oppvarmingen påvirker lufttrykket, som igjen påvirker måten luftmassene beveger seg og hvordan bygeskyer forflytter seg.
Global oppvarming
Selv om trærne opptar inntil 20 % mere CO2 ved den forhøyede CO2-konsentrasjonen i atmosfæren, utgjør avskogingen et tilskudd av mere enn 1 Gt karbon hvert år.
Forbruk av trevirke
Det finnes ulike måter å utnytte trevirke fra skogen uten at forbruket er skadelig: Miljømerking av skog: tropiske treslag er beskyttet ved økosertifikater som PEFC, Forest Stewardship Council, og flere andre. Sertifikatene går god for at treet er tatt ut i en bærekraftig sammenheng. Boikott av tropiske treslag som ikke er truet kan forsinke utviklingen i berørte land, og paradoksalt nok ha motsatt effekt av det som er tiltenkt. Når skogbruket ikke er lønnsomt kan fullstendig rydding gi plass til erstatningsjordbruk.
Historisk utvikling
Avskoging er urgammelt. Ifølge Williams begynte det i forhistorisk tid, men en klar korrelasjon i tid og rom mellom redusert skogareal og tettheten i menneskene utbredelse i tempererte strøk, selv om større befolkningsgrupper også lokalt kunne leve i skogen uten å ødelegge den i tropiske områder (f.eks. indianere, befolkning i Afrika sør for Sahara og i det nåværende Indonesia).
Påskeøya representerer et spesielt tilfelle, der innbyggernes overforbruk medførte at kulturen brøt sammen og befolkningen så godt som forsvant kort tid etter. En matematisk modell har vist at befolkningen ikke kunne overstige 2000 innbyggere uten at de nødvendige skogsressursene, spesielt i form av palmer, ble overutnyttet.
Avskogingen fulgte menneskene nesten overalt der dannet fast bosetting. Helt opp til nåtiden har rydding av nye dyrkingsarealer vært hovedårsaken til avskoging fulgt av behovet for ved til oppvarming. Steinalderens Flintøkser har i historieforskere rekonstruksjoner vist seg svært effektive. Omkring 1000 f.Kr. pågikk det en omfattende avskoging av Europa, men det er særlig middelalderens skogbruk sammen med fløtingsteknikken som reduserte skogarealet for bruk til forbrenning i smier, bergverk og annen industri.
Før europeerne kom til Nord-Amerika var omtrent halvparten av arealet dekket av urskog. Skogarealet avtok fra begynnelsen av 19. århundre. Med unntak av den vestlige delen var skogen nesten fjernet fra kartet ved begynnelsen av 20. århundre.
Den pågående avskogingen er først og fremst fjerning av tropiske skoger. I 2005 ble avskogingen karakterisert som « alarmerende » av FAO.
Redusert skogdekke står for 18 – 20 % av det totale drivhusgassutslippet, viktig for den globale oppvarmingen.
Nyere tid
Tap av opprinnelig skog: Offisielle tall fra hvert av medlemslandene, satt sammen av FAO viser at etter avskoging eller selektiv hogst har arealet plantet skog økt til å omfatte 7 % av totalt skogareal i 2010. Urskog eller skog uten menneskelig påvirkning av betydning utgjør 36 % av verdens totale skogareal, med 4 % reduksjon siste tiår.
Ny beplantning: Deler av avhoggingen blir fulgt av en kontrollert gjenvekst av skogkarakter, ofte av forringet kvalitet. Andre deler blir beplantet med nyttevekster som eukalyptus, oljepalme, gummitre, kakaotre, tebusk, kaffebusk o.a. I Amazonas blir de største områdene omdannet til sojadyrking og beitemark. I tropiske områder vil de åpne områdene raskt utvikle seg mot savanne eller ørken.
En undersøkelse foretatt på vegne av FAO omkring de globale skogressursene viser at selv om avskoging er bekymringsfullt, har det relative omfanget avtatt i senere år: 5,2 millioner hektar skogkledde områder forsvant mellom 2000 og 2010, sammenlignet med 8,3 millioner mellom 1990 og 2000.
Geografisk omfang
Ifølge FAO er den pågående avskogingen størst i Sør-Amerika, der nettotapet av skog utgjorde 4,3 millioner ha per år mellom 2000 og 2005.
De to enkeltlandene med størst avskoging i perioden 2000-2005 var :
Nærmere to tredeler av verdens skoger er utsatt for sterk avskoging de siste to hundreårene (et århundre utgjør en kort tid i forhold til å gjenopprette et borealt økosystem). Store områder er berørt i åtte større land: Australia, Brasil, Folkerepublikken Kina, India, Indonesia, Russland, Peru, Kongo. I USA og Canada er avskogingen stabilisert, men skogen er til gjengjeld forringet artsmessig. I Europa og Japan er skogarealet stabilt eller økende på bekostning av biologisk mangfold. Fragmentering ved veier og annen infrastruktur samt jordbruksareal bidrar vesentlig til redusert mangfold. De høyt utviklede landene bidrar indirekte til avskoging i fattigere land ved at de importerer tropisk trevirke og soya som er dyrket på arealer til erstatning for tropisk skog.
Robin Francis
Robin Francis (født 20. april 1982) er en britisk svømmer.
018
018 var et rockeband fra Toten som levde et kort og hektisk liv på første halvdel av 1980-tallet. De gav ut albumet «Stengte dører» på Kirkelig Kulturverksted i 1984, som solgte 1512 eksemplarer. Platen inneholdt egenprodsert musikk med til tider dystopiske tekster. Bandet bestod av Jostein Borgmo (vokal), Bjørn Anders Hermundstad (keyboard), Trond Amlie (gitar), Bjørn Vikenes (trommer) og Ingar Amlien (bass).
Robin Francis
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i semifinalen på 200 meter medley.
Reinhold Bennichs villa
Reinhold Bennichs villa (polsk Willa Reinholda Bennicha) ligger ved Gdańska-gaten 89 i Łódź. Den er et av de mer interessante eksempler på art nouveau i byen.
Villaen ble bygd i 1904 etter tegninger av Dawid Lande, som brukte en rekke elementer karakteristisk for art nouveau-stilen i elevasjonen, som for eksempel slyngende røtter, eføyblader, kastanjetreblomstre samt en ugle med utspredte vinger. Asymmetrien gjenspeiles derimot i størrelsen og formen av vinduene. Over karnappet i andre etasje står byggingsåret «1904» og på toppen en stor flaggermus, som sammen med den svært mørke fasaden gir villaen en noe spøkelsesaktig karakter.
018
Amlie og Hermundstad har siden gjort stor suksess som Trøste & Bære, mens Ingar Amlien var med i Crest of Darkness der Lars Christian Narum deltok på keyboard (senere kjent som tangentist i både Hellbillies og Narum).
Ryszard Szymmels villa
Ryszard Szymmels villa (polsk Willa Ryszarda Szymmela) ligger ved Karolewska-gaten 1 i Łódź. Den er et av de eldste eksempler på art nouveau i Polen.
Villaen ble bygd i 1899 etter tegninger av Franciszek Chełmiński til forretningsmannen Ryszard Szymmel. Den opprinnelige planen tok ikke hensyn til art nouveau-dekorasjoner, noe villaen imidlertid fikk under byggingen. I årene 1911–1914 ble villaen ombygd.
På utsiden presenterer bygningen alle karakteristiske trekk ved art nouveau-stilen. Her finnes blant annet en asymmetrisk elevasjon, myke vindusoverstykker, forskjellig murpuss og rike plantedekorasjoner (stiliserte trær og kastanjetreblomster). Villaen har et tilnærmet kvadratisk grunnplan og dekkes av et mangeformet tak. I elevasjonen finnes dekorasjoner med form som skjelettkonstruksjon med myke art nouveau-linjer. Fra hagesiden er villaen oppdelt gjennom terrasser, en risalitt og en portikus.
I villaens indre er elementer av det opprinnelige utseendet bevart, blant annet glassmalerier og plantestukkatur formet som røtter og blader av piggtistel, iris samt eple- og kastanjetre.
Etter Szymmels død gikk villaen over til hans arvinger, og senere til privatpersoner.
Crest of Darkness
Crest of Darkness er et norsk black metal-band.
Bandet ble grunnlagt av Ingar Amlien i 1993.
Miao Yihua
Miao Yihua (født 11. februar 1988) er en kinesisk moderne femkjemper. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 14.
Viken Shipping
Viken Shipping AS er et norsk rederi med hovedkontor i Bergen.
Rederiet ble grunnlagt i 1994 av Tom Christopher Steckmest og har spesialisert seg på råoljetankere.
Rachmil Lipszycs mursteinshus
Rachmil Lipszycs mursteinshus (polsk Kamienica Rachmila Lipszyca) ligger ved Gabriel Narutowicz’ gate 44 i Łódź. Det er et godt eksempel på sen art nouveau.
Bygningen ble reist i 1910 etter tegninger av Gustaw Landau-Gutenteger. Elevasjonen har karakteristiske lange og smale vinduer, en rekke geometriske motiver, flerfarget murpuss, beskjedne plantedekorasjoner og et avrundet hjørne. Mursteinshuset dekkes av et høyt tak. Noe uvanlig tok Gutenteger i bruk støpejernselementer i konstruksjonen.
Jizerafjellene
Jizerafjellene (tsjekkisk: Jizerské hory, polsk: Góry Izerskie, tysk: Isergebirge) er en fjellkjede i Sudetene i Sentral-Europa. Fjellene danner forbindelse mellom Lausitzerfjellene i Tyskland og de tsjekkisk/polske Karkonosze/Krkonoše. Jizerafjellene ligger både i Tsjekkia og Polen og er kildeområde for elvene Jizera og Neisse. Fjellene utgjør en del av vannskillet mellom Østersjøen og Nordsjøen.
Alexander av Judea
Alexander (gresk: Ἀλέξανδρος, død 48 eller 47 f.Kr.), eller Alexander Maccabeus, var den eldste sønnen til Aristobulos II, konge og yppersteprest av Judea. Han ble gift med kusine Alexandra Maccabeus, datter av sin onkel Johannes Hyrkanos II. Deres bestefar var Alexander Jannaios, nest eldste sønn av Johannes Hyrkanos. Mariamne, datter av Alexander og Alexandra, ble Herodes den stores andre hustru hasmoneiske dronning av det jødiske kongedømmet. De var også foreldre til Aristobulos III.
Rytus
Rytus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Alexander av Judea
Alexander ble tatt til fange sammen med sin far og sin bror av den romerske general Pompeius ved erobringen av Jerusalem i 63 f.Kr., men rømte fra fangenskapet mens de ble transportert til Roma.
Rytus
Utseende
Små (ca. 2 millimeter), noe avlange, blanke, rødlige eller brune køllebiller. Antennene er forholdsvis lange, de tre ytterste leddene danner en avlang klubbe.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.
Alexander av Judea
I 57 f.Kr. hadde han klart å komme seg tilbake til Judea hvor han sammen med sin far klarte å starte en oppstand, samlet en hær på 10 000 infanterister og 1500 kavalerister og således erklærte krig mot Roma. Derfra befestet de festningen Alexandrion. Alexanders onkel og svigerfar, Johannes Hyrkanos II, var hans fars fiende og søkte hjelp hos romerne. Den romerske hærføreren Gabinius, som i 63 f.Kr. hadde erobret og herjet Jerusalem, hadde akkurat kommet til Syria som prokonsol. Han samlet en stor romersk hær, og sendte Marcus Antonius i forvegen med soldater. I slaget i nærheten av Jerusalem ble Alexanders soldater solid nedkjempet, rundt 3000 av hans tilhengere skal ha bli drept og Alexander selv søkte tilflukt i Alexandrion med noen få tilhengere hvor han ble beleiret av romerne.
Rytus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia og på New Zealand.
Alexander av Judea
Via mellomkomst av sin mor ble det forhandlet om hans overgivelse. Resultatet av hans motstand endte med at den nominelle uavhengigheten som Judea hittil hadde hatt, ble fjernet av romerne. Hyrkanos II ble fratt all sin myndighet og ble kun sittende igjen med det religiøse ansvaret som yppersteprest.
Det påfølgende året da Gabinius var på hærtokt i Egypt forsøkte Alexander igjen å oppildne jødene til opprør mot de romerske herrene. Han samlet en hær og massakrerte alle de romere han kom over og beleiret de som hadde forskanset seg på fjellet Gerisim, som ligger i nærheten av dagens by Nablus på Vestbredden. Etter å ha avvist en fredsavtale fra Gabinius ble han deretter beseiret av romerne i nærheten av fjellet Tabor, rundt 10 km fra Nasaret, og skal da ha tapt rundt 10 000 menn. Jødenes kampmot var likevel ikke helt knust, for ved Marcus Licinius Crassus' død i 53 f.Kr. fikk han igjen samlet en del styrker, men ble overtalt til å komme til en avtale med Cassius Longinus i 52 f.Kr.
I 49 f.Kr. brøt romersk borgerkrig ut, Julius Cæsar løslot Alexanders far, Aristobulos II og sendte ham til Judea for å fremme sine interesser der. På reisen dit ble Aristobulos forgiftet og døde. Alexander, som var klar til å støtte ham, ble tatt til fange på ordre av Pompeius, fraktet til Antiokia ved Orontes, og deretter henrettet ved halshugging av Metellus Scipio, svigerfar av Pompeius.
Sjømannsjul på Hawaii
«Sjømannsjul på Hawaii» er en gammel svensk vise, skrevet i 1945 av Yngve Stoor, med tekst av Helge Roundquist. Den norske teksten er skrevet av Juul Hansen (1913–1981). Sangen ble en kjempesuksess over hele Norden og er i dag en av klassikerne innen julesanger. Den er innspilt på plate av artister i Norge som Yngve Stoor selv, Sven Ingvars, Håkon Banken, Sputnik og Rita Engebretsen og Helge Borglund på Frem fra Glemselen kap.13 fra 1983. Engebretsen og Borglund hadde en stor radioslager med denne, og den var en gjenganger i Ønskekonserten på NRK. Engebretsen og Borglunds versjon florerer også på en rekke samleplater med temaet jul. Yngve Stoor het egentlig Hans Yngve Stoor, og han døde i 1985.
Dean Kent
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i semifinalen på 200 meter medley.
Eurosmart
Eurosmart, også kalt €urosmart, var et norsk pyramidespill stiftet i 2003 av Roy Kvamme og Erik Øveren.
Eurosmarts visjon var å drive netthandel og varehus på Svinesund, men det ble aldri realisert noen butikk på svenskegrensen. Selskapet hadde imidlertid en større eierpost i den svenske dagligvarekjeden EuroCash. Mange omtalte selskapet som en kopi av pyramidespillet The 5 Percent Community, og mange av medlemmene fra T5PC ble rekruttert til Eurosmart.
Ski-VM 2023 – Kombinert stor bakke/4 × 5 kilometer stafett menn
Kombinert stor bakke/4 × 5 kilometer stafett under Ski-VM 2023 ble arrangert 1. mars 2023.
Eurosmart
Lotteritilsynet vurderte Eurosmart i 2003, men fant da ikke grunn til å konkludere med at selskapet brøt lotteriloven Kredittilsynet anmeldte imidlertid selskapet for brudd på verdipapirloven. Tilsynet mente at aksjehandelen som foregikk internt i nettverket Eurosmart-medlemmer var å regne som en investeringstjeneste, noe som krevde tillatelse og som Eurosmart ikke hadde innhentet. Selskapet ble også politianmeldt av sportsgiganten Nike for salg av piratkopierte varer. Denne anmeldelsen ble imidlertid trukket etter at partene kom til enighet om en avtale.
Mot slutten av 2004 ble det annonsert at Espen Bergby skulle innsettes som ny styreleder, han kom da fra stillingen som direktør for forretningsutvikling i IBM. Dette ble imidlertid ikke realisert ettersom Bergby fikk kalde føtter etter å ha sjekket selskapets virksomhet nærmere.
Ski-VM 2023 – Kombinert stor bakke/4 × 5 kilometer stafett menn
Skihopping
Hopprennet startet kl. 11:00.
Eurosmart
På det meste var Eurosmart verdsatt til over 800 millioner kroner, til tross for kun 140 000 kr i egenkapital. Mange mente at dette var en helt fiktiv verdi, noe som også ble tydelig da pyramiden kollapset i 2006. Det var da blitt vervet ca. 16 000 personer til konseptet, i hovedsak nordmenn og svensker. 245 av disse gikk sammen i et søksmål mot grunnleggerne som ble beskyldt for ulovlig å ha tappet selskapet for penger.
Ski-VM 2023 – Kombinert stor bakke/4 × 5 kilometer stafett menn
Langrenn
Langrennet startet kl. 15:00.
Eurosmart
I 2008 hadde aksjonærene mistet tålmodigheten med Øveren og Kvamme og kastet dem ut av selskapet. Samtidig kom advokat Torgils Skajaa og Sjur Jørgen Øvrevik inn i Eurosmart-styret, disse hadde sammen drevet selskapet Norsk Finansanalyse som drev spekulasjoner i gråmarkedet. Det var da ingen virksomhet i selskapet, men Skajaa og Øvrevik bestemte seg for å saksøke søsterselskapet Conceptor for 60 millioner kroner for EuroCash-aksjer de mente Eurosmart hadde solgt til Conceptor langt under markedspris for å tappe Eurosmart for verdier. Det ble imidlertid inngått forlik i saken før den rakk å bli avgjort i tingretten.
I desember 2014 ble Eurosmart slått konkurs av Skatt Øst.
Viktigere enn fotball
Viktigere enn fotball er en norsk fotballdokumentar om Ham-Kam som gikk på TV 2 i 2005. Den var laget av Clutch Media, regissert av Pål Huuse og Claus Morten Pedersen.