cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viktigere enn fotball
Dokumentaren tar for seg Ham-Kams første sesong i Tippeligaen i 2004 siden nedrykket i 1995. Dokumentaren ble vist på TV 2 mandag 14. februar 2005 og tok særlig for seg hovedtrener Ståle Solbakken og hans overgang fra spiller til trener, samt kaptein Peter Sørensen. Skuespiller Anders Baasmo Christiansen og supporteren Øystein Blystad dukker gjentatte ganger opp som ivrige tilhengere gjennom dokumentaren.
Dokumentaren ble også utgitt på DVD.
Ferstad
Ferstad er et område i søndre del av Byåsen, mellom Kyvatnet, Ugla, Dalgård og Munkvoll i Trondheim kommune. Ferstad gård ble oppført av general Carsten Gerhard Bang i 1790; området rundt gården er i dag helt utbygd. Ferstad er en holdeplass på trikkelinjen Gråkallbanen.
Auerbach-brødrenes mursteinshus
Auerbach-brødrenes mursteinshus (polsk Kamienica braci Auerbachów) ligger ved Gabriel Narutowicz’ gate 32 i Łódź. Den regnes for å være et av de mest interessante verkene til Gustaw Landau-Gutenteger.
Bygningen ble reist for brødrene Auerbach i 1896 etter tegninger av Gutenteger, like før art nouveau-stilen gjorde sitt inntog i arkitekturen.
Mursteinshusets fasade er bygd i keramisk murstein, og noen fragmenter er dekket med murpuss som kontrast. Blant neoromanske elementer finnes rikt dekorerte balkonger og loggiaer i siderisalittene, mens vindusrammene bærer preg av venetiansk og florentinsk renessanse. På de to sideforhøyningene finnes diabolske skikkelser formet som flaggermus med menneskeansikt.
Amphiceratodon argonautes
Amphiceratodon argonautes er en art av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).
Dime Building
Dime Building er høyblokk i sentrum av Detroit, Michigan. Den ligger ved siden av Penobscot Building. Bygningen har 23 etasjer, åtte heiser og ble bygd mellom 1910 og 1912. Den blir brukt som kontorbygning, restaurant og har butikklokaler. Bygningen ble bygd i nyklassisk stil, og det ble blant annet brukt mye kalkstein i byggingen. Den ble tegnet av Daniel Burnham. I 2002, ble en 40 millioner dollarsrenovering ferdigstilt. Bygningen har byttet navn flere ganger, og fikk navnet Dime Building i 2002. Da den var ferdigstilt i 1912, var bygningen hjem til Dime Savings Bank.
Amphiceratodon argonautes
Utseende
Middelsstore (7-11 millimeter), sylindriske, brune eller svarte, blanke skarabider. Kroppen er avlang og sylindrisk, spredt og grovt punktert. Hannen har to korte horn på hodet. Antennene er korte, med en spredt, tre-leddet klubbe ytterst. Pornotum er minst så langt som bredt, tvert avkuttet foran og avrundet på sidene og bak. Dekkvingene har tydelige punktstriper. Beina er nokså korte, leggene med fine pigger på yttersiden.
Levevis
Disse billene graver i sandig jord nær vann.
Utbredelse
Arten forekommer i det sørlige Afrika.
Storbritannias Grand Prix 2007
Storbritannias Grand Prix 2007 var et Formel 1-løp arrangert den 8. juli 2007 på Silverstone Circuit utenfor Silverstone. Det var det niende løpet i Formel 1-sesongen 2007.
Felipe Massa tyvstartet og det ble derfor en ekstra formasjonsrunde, som straff måtte han starte fra depotet, og bilene fra depotet får ikke kjøre ut før den bakerste bilen i startrekken har kjørt forbi. Lewis Hamilton som startet fra pole position, tok ledelsen i starten av løpet foran Kimi Räikkönen, men mistet den til Alonso etter første depotstopp. Alonso ledet foran Räikkönen men mistet den etter sitt andre depotstopp og Räikkönen, som kom sterkt mot slutten, vant løpet. Massa kjørte seg opp fra siste til en femteplass. Lewis Hamilton tok sin niende strake pallplassering.
Løpet
Noter til tabellen:
Museum of Modern Art
MoMA anses av mange for å ha en av de beste samlinger av moderne kunst i verden. Blant de mest kjente verkene i samlingen finner vi Vincent van Goghs maleri Stjernenatt, Pablo Picassos Pikene fra Avignon, Claude Monets Vannliljer og Salvador Dalís Minnenes Utholdenhet. Museet har også sentrale arbeider av amerikanske kunstere som Jackson Pollock, Barnett Newman, Jasper Johns, Robert Smithson og Andy Warhol.
Under den kalde krigen ble museet sentralt i CIAs arbeid med å få avpolitisert kunsten for dermed å vinne propagandakrigen mot Sovjetunionen.
Norske kunstnere
I alt 41 norske kunstnere og formgivere er (per 2023) representert i Museum of Modern Art, blant andre:
The Miracles
The Miracles (i perioden 1965 til 1972 kjent under navnet Smokey Robinson & the Miracles) er ei rhythm-and-blues-gruppe fra Detroit i Michigan i USA. Gruppa var den første store suksessen til Motown Records, og den var på 1960-tallet blant selskapets viktigste artister. Gruppas hovedsanger i den første tida (og en av grunnleggerne), Smokey Robinson, er blant tidenes fremste låtskrivere og plateprodusenter.
I løpet av de første nitten åra hadde The Miracles mer enn femti sanger på hitlistene i USA – i sjangrer som doo-wop, soul, disco og rhythm and blues (R&B). 24 sanger kom på Topp 10 innen R&B, herav fire førsteplasser. 16 sanger kom blant topp 20 på Billboards generelle Hot 100-liste, herav to på førsteplass: «The Tears of a Clown» (1970) og «Love Machine» (1975).
I 2004 plasserte bladet Rolling Stone Smokey Robinson & the Miracles som nummer 32 på ei liste over tidenes største artister.
Første år
The Miracles' historie starta i Detroit med kameratgjengen William «Smokey» Robinson, Ronald White, Pete Moore, Clarence Dawson og James Grice danna doo-wop-gruppa The Five Chimes i 1955. De to siste slutta etter kort tid og blei erstatta av fetterne Emerson og Bobby Rogers. Samtidig skifta gruppa navn til The Matadors. Emerson blei innkalt til militærtjeneste i 1956, og søstera hans, Claudette Rogers, overtok da plassen. (Hun gifta seg for øvrig med Smokey Robinson i november 1959.) I 1958 fikk gruppa med seg gitaristen Marv Tarplin, som tidligere hadde spilt med The Primettes (seinere kjent som The Supremes).
Suksess hos Motown (1960–67)
Med sin fjerde plate på Tamla, «Shop Around» (b-side «Who's Lovin' You») i 1960, fikk The Miracles igjen en hit. Det blei Motowns første millionselger, og deres første topplassering på R&B-lista i USA. Suksessen gjorde at gruppa som den første fra Motown fikk opptre på det populære TV-programmet American Bandstand. Flere slagere fulgte, blant annet «You Really Got a Hold on Me» (1962), «Mickey's Monkey» (1963), «Going to a Go-Go» (1965), «My Girl Has Gone» (1965), «The Tracks of My Tears» (1965) og «Ooo Baby Baby» (1965).
Få om noen kunne oppvise ei slik rekke med hitlåter, og The Miracles var Motowns viktigste og mest populære artister. De var toppnavn på selskapets artistturnéer, The Motortown Revue, der de også var velkjent for sine sceneopptredener. Suksessen var inspirerende og førte til gjennombrudd for mange andre av Motowns artister. Det var også et betydelig antall andre utøvere som blei påvirka av The Miracles.
The Beatles lagde en coverversjon av «You Really Got a Hold on Me» på sitt andre album With The Beatles. John Lennon fortalte ei rekke ganger at Robinsons musikk hadde betydd svært mye for ham. I et intervju i 1968 refererte han til «I've Been Good To You» og omtalte Robinsons stemme som «perfekt». Også George Harrison var en stor beundrer av Robinson. Ei rekke kjente artister og grupper har gitt ut cover-versjoner av Miracles-låter (se oversikt lenger ned).
Smokey Robinson & the Miracles (1965–71)
Turnélivet var slitsomt og vanskelig å kombinere med familie. I 1964 valgte Claudette Robinson å trekke seg tilbake og bare delta på plateinnspillinger. Samme år medvirka de øvrige medlemmene i konsertfilmen The T.A.M.I. Show sammen med blant andre The Supremes, Marvin Gaye, The Beach Boys, Lesley Gore, Chuck Berry, The Rolling Stones og James Brown & the Famous Flames. The Miracles opptrådte også i ei rekke av de mest populære TV-showene i USA og Storbritannia.
I 1965 valgte Berry Gordy å vektlegge Robinsons stilling som førstesanger og låtskriver. Gruppa endra navn til Smokey Robinson & the Miracles. De leverte stadig slagere, men kanskje ikke i heilt samme tempo som før: «(Come 'Round Here) I'm the One You Need» (1966), «I Second That Emotion» (1967), «More Love» (1967), «If You Can Want» (1968), «Special Occasion» (1968), «Here I Go Again» og «Baby, Baby Don't Cry» (1969).
Smokey Robinson planla på denne tida å forlate gruppa til fordel for en solokarriere, som ville være lettere å kombinere med familieliv og jobben i plateselskapet. Imidlertid ombestemte han seg da «The Tears of a Clown» i 1970 blei tidenes Miracles-hit, den gikk heilt til topps på listene og solgte over 3 millioner eksemplarer. Samme år blei gruppa presentert i et eget TV-program, The Smokey Robinson Show, med The Temptations, The Supremes og Stevie Wonder som gjesteartister.
Robinson slutter, inn kommer Billy Griffin
I 1971 hadde Miracles hiten «I Don't Blame You At All». Etter dette gjorde Robinson alvor av å forlate gruppa, men først gjennomførte de en seks måneder lang avskjedsturne. Samtidig kom albumet Flying High Together (1972) med blant annet sangen «We've Come Too Far To End It Now».
Gitaristen Marv Tarplin forlot The Miracles året etterpå. Han fortsatte å spille med Robinson som soloartist. Donald Griffin, Billys bror, kom da inn som gitarist.
Også med ny besetning hadde The Miracles flere hitlåter, som «Do It Baby», «Love Machine» (gruppas mestselgende noensinne) og «Don't Cha Love It». Etter dette blei det imidlertid mindre oppmerksomhet rundt dem. I 1977 gikk de over til Columbia Records, uten at dette skiftet førte til særlig suksess.
Fra 1980-tallet fram til i dag
I 1978 valgte Billy Griffin å satse på en solokarriere. Pete Moore ønska å trappe ned turnévirksomheten, og samla sett bidro dette til at The Miracles blei oppløst. Det er imidlertid litt ulike historier om hva som skjedde, og det har vært en serie gjenforeninger og forsøk på nyoppstart.
Sydney Justin har fra 1994 turnert med gruppa The Motown Miracles. På nettstedet til gruppas management opplyses det at Justin allerede i 1978 fikk tilbud om å ersatte Griffin som førstesanger, men at han da valgte en karriere innen fotball. Videre sies det at The Motown Miracles er oppretta på initiativ fra Bobby Rogers og Claudette Robinson.
Da Motown feira sitt 25-årsjubileum i 1983 deltok mange av selskapets artister, blant annet var det ei gjenforening av The Miracles med Smokey Robinson. Også ved 50-årsjubileet, som blei feira i 2007, var det ei gjenforening av de originale Miracles, Bobby Rogers, Pete Moore, Claudette Robinson og Smokey Robinson.
Hedersbevisninger
I 1987 blei Smokey Robinson innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame som soloartist. Det vakte oppsikt at det ikke var gruppa som fikk denne hedersbevisninga, men dette blei retta opp i 2012, da The Miracles (med besetning Warren Moore, Claudette Rogers Robinson, Bobby Rogers, Marvin Tarplin og Ronald White) blei innvalgt sammen med flere andre grupper som tidligere hadde vært ansett som backingmusikere. Gruppe fikk i 1997 pionerprisen fra Rhythm and Blues Foundation, og i 2001 blei den innvalgt i Vocal Group Hall of Fame. Våren 2009 fikk gruppa ei stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Fire Miracles-sanger er innvalgt i Grammy-prisens æresgalleri over viktige plateinnspillinger: «The Tracks of My Tears», «Shop Around», «The Tears of a Clown» og «You've Really Got a Hold on Me». Tre sanger er på bladet Rolling Stones liste over tidenes 500 største sanger: «The Tracks of My Tears», «Ooo Baby Baby» og «Shop Around», og albumet Going To a Go-Go fra 1965 er nummer 273 på bladets liste over tidenes 500 største album. «Going to a Go-Go», «The Tracks of My Tears» og «You've Really Got a Hold on Me» er på Rockens æresgalleris liste over 500 sanger som forma rocken.
«The Tracks of My Tears» er nummer 127 på ei liste Recording Industry Association of America (RIAA) har lagd over «århundrets sanger», og i 2007 blei samme sang registrert i Kongressbibliotekets nasjonale samling av lydopptak av kulturell, historisk og estetisk betydning. Da det britiske musikktidsskriftet Mojo bad 20 kjente låtskrivere og produsenter (blant annet Hal David, Paul McCartney, Brian Wilson og Jerry Leiber) velge ut tidenes ti beste sanger, blei denne en av dem.
Da Billboard i 2008 feira Hot 100-listas 50-årsjubileum, blei Smokey Robinson & The Miracles plassert som nummer 71 blant tidenes 100 største artister. På ei tilsvarende liste i 2015 kom de på 84.-plass. Rolling Stone har plassert dem på 32.-plass på ei tilsvarende liste.
I hjembyen Detroit er flere gater navnsatt etter Motown-artister, herunder Miracles Boulevard.
Et utvalg plateinnspillinger
Lista nedafor er ei oversikt over Miracles-singler som fikk listeplassering nummer 20 eller bedre i USA (US) eller Storbritannia (UK).
The Miracles har også flere gode plasseringer på Billboards albumliste. Nedstående plater kom på 40.-plass eller bedre.
Coverversjoner
The Miracles Har fått svært mange av sine sanger innspilt av andre artister. Her er et mindre utvalg coverinnspillinger:
En aftenstund før jul
Teksten
jeg sitter her alene under et stort tre, og fuglene som kvitrer sin lyse glade sang, har spist de siste smuler fra en vandrers gamle hand.
med sykdom, sorg og smerte kan et liv forandres fort. Jeg savner mine venner, jeg alltid ensom var, men i den vesle stua ventet alltid mor og far.
jeg ville lykken søke for jeg hadde ikke fred, men hver en dør var lukket, jeg nådde aldri inn, jeg bitter ble og stille for det blødde i mitt sinn.
i kalde vintergater jeg vandrer som jeg vil, men ingen kjenner mannen med skreppa på sin rygg, de bare står og hvisker stillt: Å Gud hvor han er stygg.
og julestjerna blinker stilt og hvisker søtt godnatt. Skal aldri mer jeg komme i lune stuen inn og møte en som smiler blidt og stryker ømt mitt kinn.
og nå så vil jeg legge meg og kanskje sove få, når solen atter rinner på vandringsmannens vei, da kvitrer alle fugler ja, de synger jo for meg.
Ingar Amlien
Ingar Amlien (født 8. september 1963) er en norsk bassist. Han er født og oppvokst på Eina i Vestre Toten. Han har tidligere spilt med Rockfire, Conception, Dark Side, One 2 Many, Roquefire og 018, men har nå sitt eget band, Crest of Darkness. Han spilte bass på «A Moment Of Clarity» og «I.N.R.I.»,to låter på «Intermezzo II» (EP) utgitt av black metal bandet Satyricon
Detto Mariano
Detto Mariano (opprinnelig Mariano Detto; født 27. juli 1937 i Monte Urano i Marche i Italia, død 25. mars 2020 i Milano) var en italiensk musiker. Han var også komponist, arrangør, lyriker, pianist og plateprodusent.
Sylwia Gawlikowska
Sylwia Gawlikowska (født 25. februar 1983) er en polsk moderne femkjemper. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 13.
Detto Mariano
Hans karriere startet i 1958. Han er best kjent som medlem av I Ribelli.
Den 25. mars 2020 døde Mariano i Milano på grunn av COVID-19. Han var 82 år gammel.
CCP
CCP kan vise til:
Sondre Foyn Gullvåg
Sondre Foyn Gullvåg (født 1981) er en poet bosatt på Store Torungen fyr på øya Store Torungen utenfor Arendal.
Han kommer opprinnelig fra Asker, og er oldebarn av forfatteren og dikteren Olav Gullvåg. Han ble diagnostisert med ADHD som elleve-åring, og bruk av rohypnol fikk han etterhvert til å bli rusmiddelavhengig. Han ble sendt til Arendal i 1998 for å være på ungdomsinstitusjonen M/S Torungen. I Arendal møtte han den tidligere rederen, politikeren og institusjonslederen Knut Mørland.
Av forskjellige grunner bosatte de to seg flere år senere på øya Store Torungen for å drifte fyrstasjonen og drive turistvirksomhet for Stiftelsen Torungen fyr, i samarbeid med Aust-Agder Turistforening. Mørland fordi han sliter med skader etter en bergningsulykke i 2003, og Gullvåg fordi han er rusmisbruker, og ønsker å slippe unna et samfunn med rus og fristelser.
Gullvåg begynte å skrive poesi som terapi etter oppfordring fra Mørland, og har gitt ut to diktsamlinger i bokform. Han er fast spaltist i avisen Arendals Tidende hvor han leverer sine dikt. Historien om de to på fyret er blitt til dokumentarfilmen Fyret av Novemberfilm, laget for NRK.
Sortland Alpinklubb
Sortland Alpinklubb hører til på Sortland i Nordland, og ble stiftet som egen gruppe i 1973. Klubben eier og driver Ånstadblåheia skitrekk, som ble tatt i bruk i 1979. Sortland Alpinklubb arrangerte nordnorsk mesterskap for jenter og gutter i 1980, og NM i utfor for yngre junior i 1981. I februar 2013 arrangerte klubben igjen nordnorsk mesterskap i alpint (slalåm, storslalåm og super-G).
Før alpinanlegget i Ånstadblåheia ble bygd, brukte alpinklubben et lite skitrekk i Rundheia ved Sortland, som var satt opp i siste halvdel av 1960-tallet.
Toppalpinisten Merete Fjeldavlie trente en periode med klubben. Pia Nic Gundersen, som har vunnet flere NM både som junior og senior, kommer fra Sortland og har vært medlem i Sortland Alpinklubb. Hun deltar sesongen 2012/13 i verdenscupen i freeride.
Løvenørn
Løvenørn var en dansk adelsslekt tilhørende sverd- og lavadelen. Slekten er utdødd.
Våpenskold
Skjoldet delt av gull og rødt ved et nedadvendt sverd. I 1. felt oppreist blå løve som holder sverdet. I 2. felt en kronet dobbeltørn i gull. På den kronede hjelm en åttetakket stjerne i gull mellom to jernkledte armer som hver svinger en nedadvendt sabel.
Familiemedlemmer
Slektens stamfar geheimeråd Poul Vendelbo Løvenørn, ble i 1711 opptatt i adelstanden med det ovennevnte våpen.
Hans sønn, konferensråd Frederik de Løvenørn (1715-1779) var far til generaladjutant og premiermajor Ditlev Løvenørn (1743-1788) og til kontreadmiral Poul de Løvenørn (1751–1826). Sistnevntes sønn, ministerpresident ved de frie hansasteder og generalkonsul i Hamburg, geheimelegasjonsråd, kammerherre Frederik Ernst Vendelbo de Løvenørn (1789–1849), ble far til slektens siste mann, gesandt i Wien og Petrograd, Poul Ludvig Ernst de Løvenørn (1839-1922).
Isabellabrakksvale
Isabellabrakksvale (Stiltia isabella) er en monotypisk art i brakksvalefamilien (Glareolidae), og som sådan inngår den som eneste art i slekten Stiltia. Familien tilhører gruppen av måkefugler (Lari), som inngår i ordenen vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes). Arten er endemisk for Australasia og regnes som basal blant brakksvalene i denne familien, som ellers også består av såkalte ørkenløpere. Brakksvalene utgjøres av de to slektene Stiltia og Glareola.
Beskrivelse
Isabellabrakksvale blir cirka 21–24 cm lang og veier omkring 54–75 g. Fjærdrakten er hovedsakelig kanelbrun, med innslag av sort på vingene, stjerten og i buken, lys rosabrunt på halsen og brystet, samt hvit i gumpen, mens nebbet er karakteristisk nedoverkrummet og de undere ekstremitetene forholdsvis lange.
Utbredelse og habitat
Arten er endemisk for Australasia (Northern Territory og Queensland) og trives i relativt nakne områder med sort jord med sparsom vegetasjon av gress (mest vanlig i Queensland), rødjord rygger, grus- og åpne sletter med sandstein og jernholdig stein og grus bevokst av kratt, langs bredden av innsjøer, laguner og elver. Den oppholder seg sjelden langt fra vann. På Ny-Guinea i høyder fra havnivået og opp til cirka 2 000 moh. Ellers er den utbredt nordvestover til de østre indonesiske øygruppene, så langs som til Sumatra.
Atferd
Fuglene eter mest gresshopper, biller, øyenstikkere, termitter og andre større insekter, men også litt edderkopper, skolopendere og frø. Maten fanges typisk på bakken, men den kan også fange byttedyr under flukt. Arten er hurtig til bens på bakken, men den kan også av og til hopp opp i luften for å fange insekter. Isabellabrakksvaler har behov for å drikke ofte.
Arten trekker sørover for å hekke (spesielt i regnfulle sesonger), og nordover for å overvintre. Disse forflyttingene er påvirket av været (regn). Den regnes imidlertid som standfugl i et nordvestlig til sørøstlige belte av den nordlige delen av Australia.
Taksonomi
Isabellabrakksvale tilhører gruppen med brakksvaler (i motsetning til løpere), som av og til blir delt inn i underfamilien Glareolinae eller tribuset Glareolini, men ingen av disse inndelingene støttes av HBW Alive og er derfor heller ikke tatt med i treet under.
Noen anser at slekten Stiltia kan være et mellomstadium, mellom Cursorius (løpere) og Glareola (brakksvaler).
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Maclean & Kirwan (2018). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017)
Indy Neidell
Indy Neidell er en svensk-amerikansk youtuber, skuespiller og historiker. Han er kjent for youtube-kanalen sin «The Great War», som tar for seg første verdenskrig uke for uke. Siden har han også lagd en annen youtube-kanal, «World War Two», som tar for seg andre verdenskrig på tilsvarende måte.
Honduras under Paralympiske sommerleker 2008
Honduras sendte en tropp til Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing i Kina. Landet konkurrerte blant annet i rollestolbasket og friidrett. Honduras tok ingen medaljer i lekene.
Kritisk styringspunkt
Et eksempel på et kritisk styringspunkt er en metalldetektor som kontrollerer om det har kommet metallpartikler i maten.
Bestemmelse av kritiske styringspunkter er en av prinsippene i HACCP-systemet.
Adrian Turner
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i semifinalen på 200 meter medley.
Sheila Frahm
Sheila Sloan Frahm (født 22. mars 1945 i Colby i Kansas) er en amerikansk politiker som representerer Det republikanske parti. Hun satt i USAs senat fra 11. juni til 6. november 1996 for delstaten Kansas. Hun ble utnevnt til senator av delstatens guvernør Bill Graves, etter at Bob Dole ga seg i et forsøk på å bli USAs neste president. Frahm stilte til valg for å sitte en hel periode, men tapte i primærvalget for Sam Brownback.
Frahm var viseguvernør i Kansas fra 1995 til 1996.
Amphiceratodon arrowi
Amphiceratodon arrowi er en art av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore (7-11 millimeter), sylindriske, brune eller svarte, blanke skarabider. Kroppen er avlang og sylindrisk, spredt og grovt punktert. Hannen har to korte horn på hodet. Antennene er korte, med en spredt, tre-leddet klubbe ytterst. Pornotum er minst så langt som bredt, tvert avkuttet foran og avrundet på sidene og bak. Dekkvingene har tydelige punktstriper. Beina er nokså korte, leggene med fine pigger på yttersiden.
Magnus Hængsle
Magnus Hængsle (født 22. august 1980 i Oslo) er en norsk musiker, sanger, komponist og musikkprodusent. Prestesønnen vokste opp i Skjeberg i Østfold, og viste tidlig interesse for musikk og spilte flere forskjellige instrumenter i diverse band gjennom oppveksten.
Amphiceratodon arrowi
Levevis
Disse billene graver i sandig jord nær vann.
Utbredelse
Arten forekommer i det sørlige Afrika.
Tithorea
Utseende
Middelsstore sommerfuglen med varselfarger i oransje, svart og hvitt, disse signaliserer at sommerfuglene er giftige. Artene i denne slekten er ikke like spinkle som de fleste andre Ithomiini. Disse artene har stor geografisk variasjon og mange fargeformer er beskrevet. Artene er del av et stort, såkalt mimikrykompleks som omfatter Ithomiini, pasjonsblomstsommerfugler, Acraeini, Dismorphiinae, svalestjerter og også enkelte nattfly. Alle disse artene har lignende kroppsbygning og farger, og lever i samme miljø. Tithorea-artene kan kjennes på at antennene er ganske tynne uten særlig markert klubbe, bleke på farge og at de holdes litt hengende.
Magnus Hængsle
Han ble med som gitarist i Turns i 2002, hvor han sluttet i 2005 for å satse på en solokarriere. Den selvtitulerte debutplata kom i 2006, frontet av singelen "Question For You". Albumet er spilt og produsert av Hængsle alene og ble nominert til Osloprisen for beste nykommer i 2006.
Tithorea
Levevis
Som de aller fleste Danainae er disse sommerfuglene giftige, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende. Larvene lever på planter i slekten Prestonia (familien Apocyanaceae).
Magnus Hængsle
Høsten 2010 var Hængsle med i husbandet «Svidd Gummi» sammen med Einar Tørnquist, Maya Vik og Fredrik Eilertsen. «Svidd Gummi» var husbandet til talkshowet Storbynatt på NRK. Samme høst ga Hængsle ut ny singel. Han spilte også i Turns, som i januar 2011 utga sitt album Out.
Tithorea
Utbredelse
Slekten er utbredt over det meste av Mellom- og Sør-Amerika sør til det sørlige Brasil.
Magnus Hængsle
Våren 2014 var Hængsle med som låtskriver i norske Melodi Grand Prix sammen med samboeren Jenny Moe. Låta «Taste of You» ble framført av Knut Kippersund Nesdal, den ble stemt fram til Gullfinalen i Oslo Spektrum og havnet til slutt på 4.-plass. I desember 2014 ga han ut albumet Land.
Rugsundbrua
Rugsundbrua er ei fritt frambygg-bru på fylkesvei 616 i Bremanger kommune i Sogn og Fjordane. Brua går over Rugsundet mellom Kolset på fastlandet og Krakevika på Rugsundøya. Brua er 302 meter lang, med hovedspenn 190 meter. Seilingshøyden er 15 meter, og brua har til sammen 3 spenn. Rugsundbrua ble åpnet i 2002. Den er en del av Bremangersambandet, som knytter Rugsundøya, Bremangerlandet og Frøya til fastlandet.
Filioque
Tillegget Filioque kan, med en viss sannsynlighet, ha vært motivert som en teologisk avgrensning mot arianismen, som var blitt en vesentlig utfordring for vestkirken. Arianismen, og forsåvidt også adoptianismen, benektet Ordets (Jesu') eksistens fra evigheter, på forskjellige måter, men slik at deres kristendom utfordret treenighetslæren.
Denne forklaring er sannsynlig ettersom tillegget først ble formulert i denne trosbekjennelsen på den tredje synode i Toledo i år 589. I Spania spilte den arianske kirke i lang tid en dominerende rolle. Formuleringen Filioque er imidlertid belagt allerede i 410, men det var i Toledo i 589 som den for første gang ble tatt i bruk i offisiell kirkelig sammenheng. Kirken i Roma forholdt seg lenge avventende til tillegget, og pave Leo III lot i år 810 gravere sølvplater med trosbekjennelsen uten Filioque-tillegget.
Det lille tillegget kunne i greske teologers øyne få store konsekvenser for kristologien. Dersom Ånden går ut av Faderen alene, kunne det bety at Ånden kan «gjøre levende» uten Sønnen. Det betyr at mennesker kan bli «kristne» selv om de ikke har hørt om Jesus Kristus. Man kunne også få inntrykk av Den Hellige Ånd som underordnet i Treenigheten.
Filioque passet bedre inn i vestkirkens teologi (spesielt kirkefedrene Augustin og Tertullian), mens østkirken bare anerkjente den greske teksten som autoritativ. Dette var med å danne en strid mellom øst og vest dom var medvirkende da i 1054 det ytre brudd ble manifest. Da ble Filioque fremholdt som en av hovedgrunnene.
Siste del av trylleformelen «hokus pokus filiokus» har opphav i formuleringen.
Folkets Hus Eydehavn
Folkets Hus Eydehavn ble bygget ferdig i 1926, og bak sto fagforeningene på Eydehavn, Stokken Arbeiderparti, og kvinnegruppa i partiet.
Huset har fungert som kulturhus for den tidligere Stokken kommune, og har blant annet fungert som kino i 50 år, frem til 1988. Kinoen ble drevet av Eydehavn lydfilmteater A/L. Etter at aluminiumsfabrikken Nitriden ble nedlagt i 1975 og store nedbemanninger av Arendal Smelteverk, forsvant mye av behovet og det økonomiske grunnlaget for driften. Huset blir drevet etter dette på dugnad av noen få personer.
Huset inneholder i hovedetasjen en konsert- og teatersal med scene, og har 180 sitteplasser. I underetasjen er det møterom, salong og kjøkken med plass til arrangementer opp til 40 personer.
Fra 1995 til 2003 ble huset renovert for et par millioner kroner, penger som var gaver fra næringsliv og private. Nytt tak ble sponset med en pengegave på 100 000 kr fra Sparebanken Sør i 2010.
Summeedderkopper
Summeedderkopper (Anyphaenidae) er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører undergruppen Entelegynae i gruppen Araneomorphae.
Utseende
Middelsstore (gjerne 4–10 mm), noe langbeinte edderkopper, gjerne lyst brunlige med mørkere tegninger. De har åtte øyne som omtrent danner to tverr-rader. Disse edderkoppene har et uvanlig velutviklet trakésystem. Den norske arten, Anyphaena accentuata, kan kjennes på at den har to svarte V-figurer på bakkroppen.
Levevis
Disse edderkoppene lever og jakter i løvverket på busker og trær. De er svært raske og kan løpe også oppover glassplater. Bladlus ser ut til å være spesielt foretrukket mat. Hannen kommer i kontakt med hunnen ved å vibrere bakkroppen mot et blad. Den summende lyden den lager, er hørbar også for mennesker. Etter paringen spinner hunnen en eggsekk av silke som hun fester til et sammenkrøllet blad, og vokter over denne. Noen av artene i denne familien kan bli svært tallrike i ulike plantekulturer, og blir regnet som viktige nyttedyr fordi de spiser potensielle skadedyr.
Utbredelse
Familien forekommer i alle verdensdeler, men har de fleste artene i tropiske og subtropiske deler av den Nye Verden. I Europa forekommer det bare noen få arter, i Norge bare én.
Olaf Lange
Olaf Helliesen Lange (født 11. februar 1875 i Stavanger, død 19. april 1965 samme sted) var en norsk maler og grafiker.
Lange laget både malerier og akvareller, men er mest kjent for sine ni fargeraderinger i en stil preget av symbolisme og kontinental jugendstil. Store deler av livet bodde han i Tyskland. Han er representert i Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design, i Bergen Billedgalleri og i samlinger i Dachau, Dresden, Leipzig, München. Wien, Roma og Venezia. Til Stavanger Faste Galleri, det nåværende Stavanger kunstmuseum, ga han en betydelig mengde verk som testamentarisk gave.
Oppvekst
Olaf Lange var sønn av lege Emil Lange (1821–1904) og Marie Helliesen (1840–1916). Han var enebarn i farens andre ekteskap. Faren var fetter til Christiane Lange Kielland, som igjen var mor til maleren Kitty Kielland og forfatteren Alexander Kielland. Tekstilkunstneren Frida Hansen var en kusine.
Olaf interesserte seg tidlig for maling og billedkunst, og både tegninger og akvareller er bevart fra hans ungdomstid. En tegning, «Piken og Døden», er datert 1893.
I 1895 fullførte Lange latinartium ved Kongsgaard skole i Stavanger, og han fortsatte deretter som student ved Universitetet i Oslo. Etter to år avla han andreeksamen, men han var imidlertid ikke tiltrukket av studiene.
Sammen med slektningen Kitty Kielland var i 1897 på Jæren for å male. Et resultat, «Sommernatt på Jæren», ble presentert som debutarbeid på Høstutstillingen året etter. Både Kitty Kielland og Frida Hansen var viktige inspiratorer for den unge Lange.
Paris-studier
Høsten 1897 dro Lange til Paris for å studere billedkunst. Ved Akadémi Julian studerte han under Toni Rubert-Fleury og Jules Lefebvre. Slektningen Kitty hadde vært elev ved samme akademi i 1879. Undervisningen her var tradisjonell, med akttegning som det sentrale.
I Paris ble Lange også kjent med den nye kunstretningen symbolisme.
I Tyskland
I 1901 reiste Lange til Tyskland og slo seg ned i Dachau, en middelalderby med en aktiv kunstnerkoloni.
På Høstutstillingen i 1901 deltok Lange med tre maleri, «Fattigpige», «Landskap» og «Gammel park». Samme år fikk han tredjepremie i en konkurranse om et tapetdesign for Vallø Tapetfabrikk, mens Frida Hansen fikk førstepremien.
De første årene i Tyskland var Lange opptatt med fargeraderinger, en svært arbeids- og tidkrevende teknikk. Lange uttalte selv at det tok ham ett år å lage raderingen «Ropet», også kalt «Revolusjonen». Det er ikke kjent hvor Lange lærte seg raderingsteknikken. Ingen av raderingene er daterte, og de kan være påbegynt i Paris. I 1903 flyttet Lange til München. De første fire raderingene ble vist på Høstutstillingen i 1905. Formspråket har et viss slektskap til den erotiske symbolismen til Edvard Munch, men raderingene representerte likevel noe helt nytt for det norske publikummet. Motivene er hentet fra mytologi, bibelhistorie og litteraturen.
I 1906 deltok han også i en frimerkekonkurranse og fikk førstepremie for et utkast med flygende måker til et 3-øres merke. Frimerket kom imidlertid ikke i produksjon. Samme år malte han også et selvportrett der han fremstår som en arrogant, selvbevisst ung mann.
To nye raderinger ble vist på Høstutstillingen i 1906. Fram mot 1912 arbeidet han med ytterlige flere raderinger, blant annet hans kanskje mest kjente radering «Tang». Dette motivet overførte han også til temperamaleri. I alt laget han ni raderinger.
For sine radering mottok Lange flere internasjonale priser, blant annet æresmedaljen ved Verdensutstillingen i San Francisco i 1915. I San Fransisco viste Lange fram fem verk, ett av disse var raderingen «Kvinner spiddet på sommerfugler». Edvard Munch kom på andre plass, representert med 37 verk.
I Norge og Danmark
Jugendstilen var ikke like populær i Norge som i Tyskland. I 1911 skrev en norsk kritiker at Langes kunst viste «et eiendommeligt og intens Temperament, men sygeligt uklart og overspendt».
Lange vendte tilbake til Norge da første verdenskrig brøt ut. Professor Johan Nordhagen ved Statens kunst- og håndverksskole sørget for at Lange ble jurymedlem og montør ved grafikkavdelingen ved jubileumsutstillingen i Kristiania i 1914. Samtlige ni fargeraderinger ble vist på utstillingen. I hjemlandet fortsatte Lange malervirksomheten, og han hadde flere separatutstillinger. På en utstilling i Stavanger i 1915 viste han fram atten oljemaleri med motiv fra hjembyen.
Både i 1914, 1916 og i 1917 fikk Lange kunstnerstipend fra den norsk stat.
I perioden 1915-1920 oppholdt Lange seg i København, blant annet for å få en kur mot tuberkulose. Denne sjukdommen var imidlertid ikke rett diagnose. I København arbeidet han med overføring av raderinger til tempera.
Utstilling på Blomqvist
I 1920 arrangerte Lange sin største og viktigste separatutstilling, hos Blomqvist. Mange hadde vansker med å forstå Langes kunst, men han fikk også gode kritikker. Kristian Haug i Aftenposten var blant dem som var begeistret for Lange, «en betydelig kunstner». Arnulf Øverland skrev omtale av utstillingen i Verdens Gang. Kunstkritikeren Jappe Nilssen skrev i Dagbladet 2. september 1920:
Senere leveår
Etter første verdenskrigs slutt vendte Lange tilbake til Dachau. Han fortsatte å male landskapsbilder og blomsterbilder. Ved siden av malerarbeidet livnærte has seg også som skribent. Han var i perioden 1925-1934 Tysklands-korrespondent for Stavanger Aftenblad og skrev artikler om både kunst, alternativ medisin og om politikk. Han fikk oppleve Adolf Hitler på et folkemøte i 1927 og ble etter hvert en sterk kritiker av nazismen. I 1944 ble han utvist fra Tyskland, og han bosatte seg da først på Tau i Rogaland, deretter på Stord i Hordaland. Fra cirka 1950 var han bosatt i Stavanger, og der ble han boende fram til sin død i 1965.
Kunstverk
Raderinger:
Andre verk, listen er svært ufullstendig:
Gintarė Venčkauskaitė
Gintarė Venčkauskaitė (født 4. november 1992) er en litauisk moderne femkjemper. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 12.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 7.
Tjörnbrua
Tjörnbrua (svensk: Tjörnbron, offisielt navn: Almöbron) er den største av tre bruer som forbinder Stenungsund på fastlandet med øya Tjörn i Västra Götalands län i Sverige. Den ble åpnet 9. november 1981 som erstatning for den ødelagte Almöbrua. Tjörnbrua er ei skråkabelbru med lengde 667 meter, hovedspenn 386 meter og bredde 15 meter. Brutårnene er 106 meter høye og seilingshøyden er 43 meter.
Ulykken i 1980
Den opprinnelige brua, Almöbrua (Almöbron), ble åpnet 15. juni 1960 sammen med Stenungsöbrua og Källösundbrua som en fast bruforbindelse mellom Tjörn og fastlandet. Den var da verdens lengste buebru og hadde seilingshøyde ca. 40 meter. Ca klokka 01.30 natt til 18. januar 1980 raste hovedspennet på Almöbrua sammen da det norske bulkskipet «Star Clipper» fikk rorhavari og kjørte på det ene brufestet. Besetningen på skipet slo øyeblikkelig alarm, og politiet sperret av brua på Stenungsundsida etter ti minutter, men det tok 40 minutter før noen kom til og fikk sperret av brua på Tjörnsida. Før brua ble avsperret kjørte syv biler over brukanten, og åtte mennesker omkom. Bruspennet traff skipet da det raste sammen, men ingen ombord i skipet ble skadd. Politiet fikk i etterkant sterk kritikk for at brua ikke ble avsperret med en gang.
Informasjonsarkitekt
En informasjonsarkitekt er en person som arbeider med å strukturere og modellere informasjon. Begrepet anvendes spesielt innen utvikling av et nettsted, en applikasjon eller ulike typer informasjonstjenester. Fagdisiplinen kalles informasjonsarkitektur, og de viktigste oppgavene utført av informasjonsarkitekter har samlebetegnelsen informasjonsstruktur.
Begrepet ble anvendt første gang av den amerikanske arkitekten Richard Saul Wurman i 1976 som en reaksjon på at det ofte blir produsert mye informasjon uten at brukerne blir tilbudt en god struktur.
Tittelen informasjonsarkitekt er foreløpig ikke beskyttet og kan anvendes fritt.
Central Hotel
Central Hotel på Strømsø i Drammen, ble innviet 19. desember 1877 og var det første hotellet i Drammen. Hotellbygningen ble oppført i nyrenessanse etter tegninger av arkitekten Henrik Nissen fra Kristiania. Bygningen er vurdert å ha svært høy bevaringsverdi i kommunens kulturminnevurdering.
Historie
Hotellet var originalt på 4 etasjer med et grunnareal på 400 kvadratmeter som kunne huse 60 gjester fordelt på 42 rom. Hotellet hadde store selskapslokaler med festsal, bilpark og en bensinstasjon. I 1899 ble hotellet overtatt av tyskeren R. Gehe, og etter 1914 av Brødrene Gulbrandsen som solgte hotellet videre i 1923 til Karen og Olaf Weien fra Hønefoss. Karen Weien var tidligere eier av Glatved Hotel i Hønefoss. Hotellet gjennomgikk i 1938-39 en betydelig modernisering der hotellet fikk sentralvarme, varmt og kaldt vann, telefon og flere baderom. Etter Olaf døde i 1936, fortsatte Karen driften frem til 1950 da datteren Karen og hennes mann Thorolf Østmoen overtar. På denne tiden hadde hotellet 70 senger og var et populært møtehotell. I 1980 ble hotellet solgt til Jon Christensen for 5 millioner kroner, fullstendig renovert og ombygget. 15. mai 1983 gjenåpnet hotellet med 30 dobbeltrom og 73 enkeltrom. I 1990 ble hotellet innlemmet i Choice Hotels, deretter ble det i 1995 solgt til eiendomsselskapet Grønland 2 ANS, som fra før av eide Quality Ambassadeur. 1. januar 2017 ble driften av Ambassadeur Hotel overtatt av Scandic hotels som etter overtagelsen gjennomførte en omfattende renovering der Ambassadeur og Globus Hotel ble slått sammen til det nåværende Scandic Ambassadeur Drammen.
Centralhaven
Hagen ble i 1890-årene anlagt av hotelleier Pedersen og gitt navnet Strømparterren og senere omdøpt til Centralhaven. Med scene og dansegulv var hagen et populært sommersted og kjent underholdning med egen friluftsscene i mange år. Under den annen verdenskrig ble haven ødelagt av tyske okkupanter i en slik grad at det ikke var mulig å bringe den tilbake til sitt opprinnelige utseende igjen.
Ugali
Ugali (også kalt sima, sembe og posho) er en østafrikansk matrett som består av maismel kokt med vann til det får en grøt- eller deiglignende konsistens. Det er en av de vanligste kildene til stivelse i østlige og sørlige Afrika. Når ugali lages av en annen type stivelse får den gjerne et spesifikt regionalt navn.
Den tradisjonelle måten å spise ugali på er å rulle en klump til en ball med høyre hånd, lage en fordypning med tommelen, og dyppe den i en saus eller stuing av grønnsaker og/eller kjøtt. Fordypninga lar ugalien brukes som ei skje, og pakke den rundt kjøttstykker på samme som flatbrød brukes i andre kulturer.
Ugali er relativt billig, og dermed lett tilgjengelig for fattige, som vanligvis kombinerer det med en grønnsaksstuing eller kjøttstuing så det blir et mettende måltid. Ugali er lett å lage, og maismelet kan holde seg godt over lengre perioder. Siden mais også vokser i tørkeperioder er ugali en pålitelig rett som er del av kostholdet til millioner av afrikanere.
Liste over utøvere i Giro d’Italia 2003
Liste over utøvere i Giro d'Italia 2003
Casola in Lunigiana
Casola in Lunigiana er en kommune i provinsen Massa-Carrara i den italienske regionen Toscana. Den ligger omkring 100 km. nordvest for Firenze og omkring 20 km. nord for Massa.
Kommunen har et areal på 42,4 km² og 1 207 innbyggere (2004).
Casola in Lunigiana oppstod rundt et slott; av dette er bare et tårn bevart.
Casola in Lunigiana omfatter følgende frazioni:
Casola in Lunigiana grenser til kommunene Fivizzano, Sillano Giuncugnano og Minucciano.
Norsk varmblod
Norsk varmblods ridehest er ikke en hesterase, men snarere en populasjon med hester. Varmblods ridehest finnes i dag over hele verden, men har utgangspunkt i tyske millitærhester.
Bakgrunn
Før Tyskland ble samlet til et rike i 1871 var de tyske statene stadig i krig med hverandre. Dette førte til et stort behov for hester til kavaleriet. Det ble derfor opprettet Land Gestüt i hver av det som i dag er de tyske delstater. På disse statlige stutteriene ble det mulig for lokale bønder å få bedekt hoppene sine for en billig penge. Gjenytelsen var at statstutteriet hadde førsterett på å kjøpe avkom. For å opprettholde en edel hest, benyttet alle de tyske avlsforbundene engelske fullblodshingster som foredlere. Disse hingstene tilførte i første rekke motor og sadelleie. Den dag i dag benyttes fullblodshester som foredlere.
Etter 2. verdenskrig forsvant hele det militære systemet i Tyskland, og det var heller ikke behov for hesten i landbruket. De tyske avlsforbundene og de tyske bøndene var imidlertid raskt ute med å utvikle en hestetype som kunne gjøre det bra innen hestesporten. I dag er varmblods ridehest benyttet til sprangridning, dressur og feltritt.
Varmblods ridehest er over århundrer avlet etter strenge kriterier og nøye avlsplanlegging. Det har resultert i en robust og edel hestetype med godt temperament. Temperamentet gjør at den også er godt egnet som en familiehest.
De fleste europeiske land har eget avlsforbund for varmblods ridehest. I Tyskland finnes det ett for hver delstat. I Norge heter avlsforbundet Norsk Varmblod og det er Norsk Hestesenter som er stambokfører.
DS «Olaf Kyrre»
DS «Olaf Kyrre» (kallesignal JSPW) var et hurtigruteskip som ble overlevert Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab (NFDS) i 1886. Skipet var byggnummer 21 ved Martens, Olsen & Co. i Laksevåg, Bergen, og kontraktsummen var 360 000 kroner. DS «Olaf Kyrre» var det tredje skipet i hurtigrutetrafikk, og gikk i fast rotasjon i perioden 1899 til 1903. 10. juli 1909 grunnstøtte hun og forliste på Hustadvika mellom Molde og Kristiansund.
Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab hadde som tradisjon å navngi skipene sine etter norske herskere. Olav Kyrre (Olav III) var Norges konge fra 1067 til 1093.
Historie
DS «Olaf Kyrre» ble overlevert NFDS i juli 1886, og ble satt inn på rederiets Hamburg-rute. I sommersesongene mellom 1887 og 1893 gikk hun som turistskip på strekningen Bergen – Trondheim – Nordkapp. I 1892 ble dekkshuset forut gjort mindre, og nettotonnasjen ble redusert til 699 nrt. Samtidig ble dampmaskinen omregulert slik at den ytte 100 hestekrefter mer. I 1893 fikk dampmaskinen et grundig ettersyn. I tillegg ble propellen skiftet, og det elektriske anlegget ble lagt om. I 1895 ble en bestikklugar på broen satt opp, og lasterommet forut ble ominnredet til 3. plass (3. klasse) kahytt.
I hurtigruten
Den 6. juli 1895 ble DS «Olaf Kyrre» satt inn i hurtigrutetrafikk for første gang, og ble dermed det tredje hurtigruteskipet i historien. Skipet gikk i fast rotasjon til slutten av januar 1896, da hun ble erstattet av det nybygde DS «Erling Jarl». DS «Olaf Kyrre» fortsatte etter dette i Hamburg-ruten. I mai 1896 var hun i dokk i Hamburg for vedlikehold. I september samme år fikk hun skiftet kjeler og dampstyreapparatet, samt fornyet akterkranen ved Laxevaag mekaniske verksted i Bergen. Fra sommeren 1898 vikarierte hun i hurtigruten, før hun atter en gang returnerte til Hamburg-ruten i oktober samme år. 25. september 1899 ble skipet tilpasset hurtigrutetrafikk ved Nordre Verft, og 4. oktober samme år ble hun satt inn i hurtigruten på strekningen Trondheim – Tromsø. I november 1901 kolliderte DS «Olaf Kyrre» med et russisk lasteskip og måtte til reparasjon ved Nylands mekaniske verksted i Oslo. 22. september 1902 grunnstøtte hun i innseilingen til Bodø, og ble trukket av grunnen av hurtigruteskipene DS «Haakon Jarl» og DS «Astræa». I 1903 ble DS «Olaf Kyrre» avløst av DS «Haakon Adalstein» og satt inn i Hamburg-ruten igjen.
Etter hurtigrute-karrieren
Etter å ha gått i Hamburg-ruten siden 1903, ble hun i 1906 satt inn i ruten Oslo – Bergen – Trondheim. Etter en los-tabbe grunnstøtte DS «Olaf Kyrre» den 7. september 1907 ved Ypsøy i Herdlefjorden nord for Bergen, og måtte til Laksevåg i Bergen for å repareres. I august 1908 ble skipet leid av staten for å fungere som kongeskip for kongefamiliens reise nordover til Finnmark. Den 10. juli 1909 grunnstøtte hun på skjæret Bjogna ved Kvitholmen på Hustadvika mellom Molde og Kristiansund. Skipet fikk slått hull i baugen, og passasjerene og lasten ble tatt opp av DS «Mercur» og DS «Turid». Etter noen dager på skjæret revnet skroget, og DS «Olaf Kyrre» sank. Vrakrestene ble funnet på omkring 20 meters dyp av sportsdykkere i 1987.
Skipet
DS «Olaf Kyrre» var det første norske skipet med elektrisk belysning, riktignok bare på 1. plass (1. klasse). Det var også det første norskbygde skipet med trippel ekspansjon dampmaskin. Ved levering var tonnasjen 963 bruttoregistertonn og 702 nettoregistertonn. Etter ombyggingen i 1892 ble nettotonnasjen redusert til 699 (nrt). I 1894 ble skipet ommålt til 927,84 bruttoregistertonn og 571,2 nettoregistertonn. Hovedmaskinen var en kullfyrt trippel ekspansjon dampmaskin med arbeidstrykk 160 psi, bygd ved Martens, Olsen & Co i Bergen. Oppgitt ytelse var 840 ihk (indikerte hestekrefter) og 174 nhk (nominelle hestekrefter), noe som ga en toppfart på 11 knop. Skipet hadde lasterom forut og akter, og lasting og lossing foregikk med lastebommer ved lastelukene. Skipet var bygd i stål og jern, og hun var i 1907 sertifisert for 200 passasjerer i kystfart. Salongene og lugarene var plassert på hoveddekk med 1. plass akter, 2. plass midtskips og 3. plass som fellesrom forut. Skipet hadde 85 køyeplasser for passasjerer.
Amphiceratodon karooensis
Amphiceratodon karooensis er en art av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore (7-11 millimeter), sylindriske, brune eller svarte, blanke skarabider. Kroppen er avlang og sylindrisk, spredt og grovt punktert. Hannen har to korte horn på hodet. Antennene er korte, med en spredt, tre-leddet klubbe ytterst. Pornotum er minst så langt som bredt, tvert avkuttet foran og avrundet på sidene og bak. Dekkvingene har tydelige punktstriper. Beina er nokså korte, leggene med fine pigger på yttersiden.