cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mieczysław Rakowski
Mieczysław Franciszek Rakowski (født 1. desember 1926 i Kowalewko ved Nakło nad Notecią i Polen, død 8. november 2008) var en polsk kommunistisk politiker, historiker og journalist. Han var statsminister i Folkerepublikken Polen fra september 1988 til august 1989 og førstesekretær i det polske kommunistpartiet fra juli 1989 til januar 1990.
Otto Struve
Otto Struve, også kjent som Otto Ljudvigovitsj Struve (Отто Людвигович Струве) (født 12. august 1897, død 6. april 1963) var en russisk-amerikansk astronom. Han tilbrakte mesteparten av livet og hele sin vitenskapelige karriere i USA.
Oldtidsveien på Stovner
Allfarveien
Oldtidsveien kommer inn i Stovner Bydel omtrent ved Haugen skole, der den fortsetter videre nordover gjennom bydelen i grenselinjen mellom gårdene Nedre Høybråten og Haugen på sørsiden av jernbanen, Nedre Fossum og Nedre Stovner på nordsiden. Det er jo naturlig at folk ferdes på grensen mellom gårdene. En går jo ikke over dyrket mark.
Mieczysław Rakowski
Fra 1945 til 1949 var han offiser i den polske folkehær. Han begynte sin politiske karrière i 1946 da han ble medlem av Det polske forente arbeiderparti (PZPR), og var medlem av kommunistpartiets sentralkomité fra 1975 til 1990. Han mottok en doktorgrad i historie i 1956.
Otto Struve
Familie
Otto var etterkommer av flere kjente astronomer. Han var sønn av Ludwig Struve, barnebarn av Otto Wilhelm von Struve og oldebarn av Friedrich Georg Wilhelm von Struve. Han var også nevøen til Karl Hermann Struve.
Oldtidsveien på Stovner
Allfarveien
Senere når gårdene Stovner og Fossum vokste frem ble Ljodgata og senere kongeveien en del av den samme traséen som gårdsveien til gårdene. Når Stovnergården begynte å være et sted som de veifarende kunne ta inn for bevertning og overnatting er usikkert.
Otto Struve
Bakgrunn og oppvekst
Struve ble født i Kharkiv i dagens Ukraina, dengang en del av Russland. Familien var av tysk avstamming og han snakket tysk hjemme, han gikk likevel på russisk skole som den første i familien. Struve-familien hadde flere kjente astronomer. Allerede mens Struve gikk på barneskolen hjalp han faren med teleskopet på observatoriet der faren jobbet.
Oldtidsveien på Stovner
Allfarveien
Men gården var nevnt i biskop Eysteins jordebok på 1300-tallet, som var kirkens fortegnelse over sitt jordegods. Så gården er helt sikkert enda eldre. Da svartedauden la hele bygda øde i år 1349-50 var det ikke tegn til drift på gården før etter reformasjonen.
Mieczysław Rakowski
Rakowski var Polens tredje siste statsminister under det kommunistiske styret fra september 1988 til august 1989, etterfulgt av general Czeslaw Kiszczak for en kort periode, og den siste førstesekretær i kommunistpartiet.
Otto Struve
Studietid og militærtjeneste
I 1915 startet Struve å studere ved universitetet i Kharkiv. I 1916 ble studiene avbrutt av at han ble inkalt til militærtjeneste pga første verdenskrig. Struve tjenestegjorde ved fronten i Tyrkia. I 1918 returnerte han til studiene i Kharkiv. I 1919 ble han tilbudt en stilling ved universitetet. Han startet imidlertid aldri i stillingen pga utviklingen i den russiske borgerkrigen. Familien flyktet i 1920 til Sevastopol for å unslippe represalier fra bolsjevikene. Sevastopol var da kontrollert av den hvite arme. Under oppholdet i Sevastopol inntraff en rekke tragedier som førte til at han mistet de fleste av sine familiemedlemmer: den yngste søsteren Elizabeth druknet, broren Werner døde av tuberkulose, og faren hans døde av hjerneslag. Mens moren og søsteren valgte å returnere til Kharkiv da bolsjevikene inntok Sevastopol, flyktet Otto sammen med den hvite hæren. Han kom seg til Tyrkia med en militærtransport, og kom aldri tilbake til Russland. Han ble senere invitert flere ganger til konferanser i Sovjetunionen, men nektet av forskjellige grunner å delta.
Oldtidsveien på Stovner
Allfarveien
I de første årene i vår historie måtte den enkelte vandrer rydde vei der han ferdes.
Otto Struve
Studietid og militærtjeneste
I løpet av det halvannet året som Otto tilbrakte i eksil i Tyrkia, ble han en fattig flyktning som spiste hos nødhjelpsbyråer og tok enhver jobb han kunne finne. En stund jobbet han som treskjærer og bodde sammen med russiske andre offiserer, ofte 6 personer i et telt. Struve skrev til sin onkel Hermann Struve i Tyskland for å få hjelp, uten å vite at hans onkel hadde dødd noen måneder tidligere. Enken til Hermann, Eva Struve, kontaktet imidlertid Paul Guthnick, hennes avdøde manns etterfølger ved Berlin-Babelsberg-observatoriet. Tyskland selv led etter krigen, og det var liten mulighet for en russer få en stilling der. Derfor skrev Guthnick til direktøren for Yerkes-observatoriet i Williams Bay, Wisconsin, Edwin B. Frost og ba om en stilling til Struve. 2. mars 1921 skrev Frost til Struve og tilbød ham en stilling ved Yerkes. Gitt hans situasjon i Tyrkia, var det svært heldig at han i det hele tatt fikk det brevet. 11. mars sendte Struve et svar, takket Frost for tilbudet og aksepterte det. Brevet ble formelt skrevet på engelsk, men med tysk grammatikk, det avslørte Struves på den tiden svært dårlige engelskkunnskaper, da de senere møttes i USA, snakket de på tysk. Struve fikk jobben pga slektens rykte og berømelse og fordi amerikanerne feilaktig trodde at han hadde en doktorgrad. Med bare tre fullførte semestere var han et stykke unna en doktorgrad, men han hadde selv aldri hevdet at han hadde det. Det tok flere måneder å ordne med reisedokumenter og finansiering. I slutten av august 1921 mottok Struve visum og reisebilletter på det amerikanske konsulatet i Tyrkia. I september gikk han ombord på S.S. Hog Island og ankom New York 7. oktober 1921. Han ble møtt der, satt på toget og ankom to dager senere til Chicago.
Livet i USA
På slutten av 1921 begynte Struve å jobbe som stjernespektroskopiassistent på Yerkes med en månedslønn på $ 75, og begynte med å ta et kurs. Observatoriet var i tilbakegang hadde svært få studenter. Det var ingen forelesninger, og studentene lærte ved å lese, øve og diskutere med professorer.
Struve viste seg å være en som lærte raskt og en talentfull forsker. Fem måneder etter ankomst gjorde han sin første oppdagelse av en pulserende stjerne ved Gamma Ursae Minoris og skrev en artikkel om den i september 1922. Han brukte mer tid på observasjoner enn noen på Yerkes, og prøvde hvert eneste teleskop 24. oktober 1922 oppdaget han asteroiden 991 McDonalda og 14. november samme år en annen asteroide 992 Swasey.
Allerede i desember 1923 forsvarte Struve doktorgradsavhandlingen sin om kortvarige spektroskopiske dobbeltstjerner ved University of Chicago. Struve ble deretter instruktør (januar 1924), adjunkt (1927) og full professor (1932) ved universitetet. Mellom 1932 og 1947 ledet Struve Yerkes Observatory; fra 1939 til 1950 fungerte han som stiftelsesdirektør for McDonald-observatoriet, og fra 1. juli 1952 til 1962 fungerte han som den første direktøren for National Radio Astronomy Observatory ved University of Virginia.
Struve var en svært vellykket administrator for Yerkes-observatoriet. Han ansatte flere unge og talentfulle forskere som senere ble verdensberømte forskere. Disse inkluderte Subrahmanyan Chandrasekhar (Nobelprisen i fysikk i 1983), Gerard Kuiper (hovedpersonen til den berømte Kuiperprisen og oppdager av Kuiperbeltet), Bengt Strömgren og Gerhard Herzberg (Nobelprisen i kjemi i 1971).
Forskningsarbeid
I 1937 oppdaget Struve et fenomen som senere ble kalt Struve-Sahade-effekten (SS-effekten), det vil si den tilsynelatende svakheten til linjer fra sekundærstjernen i massive binære stjerner når sekundæret er på vei tilbake. Denne effekten utgjør problemer for den nøyaktige rekonstruksjonen av de atskilte primære og sekundære spektrene. Samme år oppdaget han interstellært hydrogen i ionisert form.
I 1959 hadde Struve publisert mer enn 900 tidsskriftsartikler og bøker,, noe som gjorde ham til en av de mest produktive astronomene. Mange av disse verkene tar sikte på å popularisere astronomi. Spesielt publiserte han 39 artikler (og 10 andre artikler) i Popular Astronomy (1923–1951, tidsskriftet ble avviklet i 1951), 154 i Sky and Telescope (1941–1963, tidsskriftet ble startet i 1941) og 83 anmeldelser av bøker og verk av andre astronomer. De fleste av hans medforfattere vitenskapelige artikler var medforfatter med Pol Swings og var viet til spektroskopiske studier av særegne stjerner. For å forklare sin interesse for dette emnet bemerket Struve en gang at han aldri hadde sett et spektrum av en stjerne der han ikke kunne finne noe å jobbe med.
Struves viktigste funn var deteksjon av stjernerotasjon og avhengighet av rotasjonshastigheten på stjernespektralklassen (temperatur). De bidro til utviklingen av stjernes evolusjonsteori. I tillegg til stjernerotasjon studerte han også Stark-effekten i stjernespektre, det vil si utvidelse av spektrallinjene med det elektriske feltet i stjerneatmosfæren. Han jobbet også med turbulensen i stjernestemning og ekspanderende skjell rundt stjerner. Dette emnet krevde et større teleskop enn det han hadde tilgjengelig. Derfor bygget han mellom 1933 og 1939 et 82-tommers teleskop ved McDonald-observatoriet, som da var det nest største teleskopet i verden (etter Mills Wilson 100-tommers (2,5 m) teleskop).
Synspunkter på utenomjordisk liv
Struves tro på den eksistensen av liv og intelligens i universet stammer fra hans studier av sakte roterende stjerner. Mange stjerner, inkludert solen, snurrer med en mye lavere hastighet enn det som ble spådd av moderne teorier om tidlig stjernevolusjon. Årsaken til dette, hevdet Struve, var at de var omgitt av planetariske systemer som hadde ført bort mye av stjernenes opprinnelige vinkelmoment. Det var så mange langsomt roterende stjernene at Struve i 1960 estimerte at det kan det være så mange som 50 milliarder planeter bare i vår galakse. Om hvor mange som kan ha et intelligent liv, skrev han:
En iboende usannsynlig hendelse kan bli svært sannsynlig hvis antall hendelser er veldig stort. ... Det er sannsynlig at en god del av milliardene planeter i Melkeveien har betingelser for intelligente livsformer. For meg er denne konklusjonen av stor filosofisk interesse. Jeg tror at vitenskapen har nådd et punkt der det er nødvendig å ta hensyn til handlingen til intelligente vesener, i tillegg til de klassiske fysikklover.
Familieforhold og ekteskap
Struve hadde en yngre bror og to søstre, som alle døde unge i Russland. Den siste av søsknene døde i 1924, og etterlot moren uten nære slektninger i Russland. Etter at Struve hadde fått ordnet visumdokumenter for henne, immigrerte moren til USA i januar 1925. Hun begynte å jobbe innen astronomi i USA og hjalp til med å bearbeide målingene. Hun ble boende hos Struve også etter han giftet seg.
25. mai 1925 giftet Struve seg med Mary Martha Lanning, som betraktet seg som musiker, men jobbet som sekretær i Yerkes. Lanning var litt eldre enn Struve og hadde tidligere vært gift. De fikk ingen barn, dermed tok det berømte «astronomiske Struve-dynastiet» slutt. Andre grener av Struve-familien ble videreført, men ingen av etterkommerne der ble fremtredende forskere. 26. oktober 1927 ble Struve amerikansk statsborger. På den tiden behersket han engelsk flytende både muntlig og skriftlig, men hadde en liten tysk aksent som han beholdt livet ut. Selv etter ekteskapsinngåelsen fortsatte Struve med lange arbeidsdager og netter, noe hans hustru ikke fullt ut kunne akseptere. Selv om ekteskapet bestod, var forholdet kjølig de senere årene. Struves helse forverret seg på slutten av 1950-tallet, og han døde 6. april 1963 i Berkeley. Moren hans døde et par måneder senere og enken i 1966.
I 1925 møtte Struve sin fetter, astronomen Georg Hermann Struve, ved Lick-observatoriet. På 1930-tallet møttes de igjen på Yerkes-observatoriet og analyserte observasjoner av det komplekse flerstjernersystemet Zeta Cancri som hadde blitt gjort av bestefaren Otto Wilhelm von Struve.
Oldtidsveien på Stovner
Allfarveien
Og slike viktige og opphøyde personer hadde andre ting å tenke på enn å måtte hogge seg gjennom busker og kratt.
Otto Struve
Priser og utmerkelser
Struve mottok gullmedaljen fra Royal Astronomical Society (1944), Bruce-medaljen (1948), Henry Draper-medaljen fra National Academy of Sciences (1949) og Henry Norris Russell Lectureship of American Astronomical Society (1957). Han var den fjerde og siste i Struve-slekten som mottok Royal Society-medaljen (etter Friedrich Georg Wilhelm, Otto Wilhelm og Hermann Struve). 82-tommers teleskopet som Struve brukte i sin forskning ved McDonald Observatory, ble oppkalt etter ham i 1966, tre år etter hans død, mens asteroiden 2227 Otto Struve fikk Struves navn fra 13. oktober 1955. Struvekrateret på månen ble oppkalt etter tre astronomer i Struve-familien: Friedrich Georg Wilhelm, Otto Wilhelm og Otto.
Oldtidsveien på Stovner
Allfarveien
Veier og veivedlikehold kom derfor inn i norske lover i tidlig middelalder. Kongevei eller Ljoðgate var betegnelsen på datidens riksveier, og bøndene som hadde eiendom langs veien hadde vedlikeholdsplikt på veien. Nå var ikke kongeveien en vei, snarere en sti og mye av det årlige vedlikeholdet besto i å rydde stien på begge sider for trær og busker i en spydlengdes bredde. Og i denne vedlikeholdsplikten som var vedtatt i Gulating, og nedfelt i Gulatingsloven sto det:
Otto Struve
Priser og utmerkelser
Asteroiden 768 Struveana er derimot ikke oppkalt etter ham; den er oppkalt etter Otto Wilhelm von Struve, Friedrich Georg Wilhelm Struve og Karl Hermann Struve.
Oldtidsveien på Stovner
Allfarveien
at veiene skulle ligge slik de har ligget fra gammel tid. at den som ødela ei bro over Ljoðgata, måtte gjøre den like god igjen, og betale en bot på 3 merker til den som eide broa. at en veibredde skulle måles med spyd. Magnus VI Lagabøte forbedret lovene i år 1270 og bestemte da et tillegg:
Otto Struve
Priser og utmerkelser
I 1925 begynte Struve å gjennomgå artikler for Astrophysical Journal [44] og fungerte som sjefredaktør fra 1932 til 1947. Fra 1946 til 1949 var han president for American Astronomical Society. Mellom 1948 og 1952 var han visepresident og mellom 1952 og 1955 president for International Astronomical Union. I april 1954 ble han valgt til stipendiat i Royal Society. I 1950 ble han utenlandsk medlem av Royal Netherlands Academy of Arts and Sciences. Mellom 1939 og 1961 mottok han æresdoktorgrad fra ni universiteter i Europa og Amerika.
Oldtidsveien på Stovner
Allfarveien
at veibredden skulle være åtte alen bred (ca. 5 m). at veien skulle være så bred at en rytter skulle kunne ri frem uten at spydet rørte ved busker og trær. I hver ende av spydet hang det en ring av vier. Dersom ringen falt av måtte den grunneieren som hadde ansvaret for strekningen ut med 2 shilling i bot. Falt spydet i tillegg måtte han ut med 8 shilling i bot. Veien er første gang beskrevet av Biskopen i Oslo Jens Nilsson på slutten av 1580-tallet.
Frostatingslovene hadde også lover om veiene, og der sto det bl.a:
at bøndene hadde plikt til å holde veiene ved like. at veibøting skulle skje en dag om året under kontroll av kirken. Og det var bøndene langs veien som var pålagt å holde veien i stand. Og den veilengde som bøndene hadde plikt på å holde vedlike, var avhengig av gårdens størrelse. Denne veiplikten som naturlig nok måtte foregå om sommeren var en tung byrde for bøndene, da de naturlig nok på sommertid var mer opptatt av gårdsarbeidet. Nå ble det ofte store hull i veiene, og reparasjonene ble ofte utført på raskeste måte ved å putte granbar i hullet og etterpå bare fylle sand over.
Mange måter å reise på
Folk som skulle ut å reise gikk som oftest til fots eller på ski, men de som hadde tilgang på hester red også i stor utstrekning. Transport av varer i middelalderen foregikk med hest og kløvsadel om sommeren. Men det var meget begrenset hva en kunne få med seg på denne måten.
Derfor utsatte en alle større transporter til utpå vinteren da det kunne benyttes slede. Mindre bører ble som oftest båret på ryggen i en neverskreppe. Ferden som kunne ta dager og uker, var ofte full av farer og utfordringer der de ofte måtte krysse strie elver og vandre i bratte fjell.
Med det store tømmerbehovet som gikk til bygging av hus i Oslo fra 1000-tallet og frem til 1600-tallet, må det ha vært stor trafikk av tømmersleder gjennom Stovner på denne veien vinterstid. Om sommeren må det ha vært stor trafikk av ridende og gående. Det er ikke utenkelig at både Fossum- og Stovnergårdene hadde stor pågang av gjester.
Og rett og slett drev gjestgiveri i årene før 1777, når gårdene ikke lå øde etter svartedauden. Mange pilegrimer var også på vandring gjennom bygda. Det var de som hadde St. Hallvards skrin i St. Hallvardskirken som reisemål, og det var andre som ville besøke St. Olavs skrin i Nidaros.
Stovner gjestegård
Fra midten av 1700-tallet ble gjestgiverier og skysstasjoner regulert av Kgl. resolusjon gitt den 5. august 1748. Det var ikke hvem som helst som fikk skjenke brennevin til de tørste veifarende. Stovner hadde trolig hatt slik handel lenge, men i år 1759 ble gården gitt bevilling som skysstasjon og gjestgiveri.
Skysskafferen da var Christopher Toressøn Stovner som hadde giftet seg i år 1750 med Anne Christensdatter som var enke på gården. Christopher Toressøn Stovner rakk ikke å drive gården lenge for han døde allerede året 1765, og Anne Christensdatter ble enke igjen.
Ved omlegging av kongeveien fra 1770-årene ble Stovner overflødig som skysstasjon. Den gamle kongeveien ble nedlagt som offentlig vei i 1798. Romsås gård var det eneste skiftested og gjestgiveri i Akersdalen i år 1779. Veien passerte øst for Øvre Fossum gård før den fortsatte videre inn i Gjelleråsmarka.
Vedlikehold og merking av Oldtidsveien
Den 18. juni 2011 ble pilegrimsleden gjennom Groruddalen revitalisert ferdig. Dette bestod i at det ble satt opp en milesten ved Furuset kirke i grorudgranitt og de dårligste stolpene langs leden er byttet ut og toppene merket røde i henhold til merkenormen. Dette fikk Groruddalen historielag gjort takket være en bevilgning fra groruddalsmidlene. Historielaget vil følge opp merkingen av leden, men det generelle ansvaret ligger hos pilegrimssenter Oslo.
Ksenija Sydorenko
Ksenija Volodymyrivna Sydorenko (ukrainsk: Ксенія Володимирівна Сидоренко; født 2. juli 1986) er en ukrainsk synkronsvømmer. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 6 i duett.
Uruburetama
Uruburetama er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
Ksenija Sydorenko
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok hun bronse i lagkonkurransen.
Inggard Lereim
Inggard Lereim (født 9. november 1941) er en norsk lege, som er spesialist i kirurgi, ortopedi, samt idrettsmedisin. Han er særlig kjent som idretts- og trafikkmedisiner.
Lereim er utdannet lege og avla i 1984 medisinsk doktorgrad ved Universitetet i Trondheim. Han er professor i medisin ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim. I tillegg til professoratet ved NTNU, er Lereim er også spesialrådgiver i det regionale helseforetaket Helse Midt-Norge. Han har tidligere vært viseadministrerende direktør ved Ullevål universitetssykehus.
VM i landeveissykling 2016 – Junior kvinner, temporitt
Junior kvinnenes tempo under VM i landeveissykling 2016 gikk over 13,7 km mandag 10. oktober.
Inggard Lereim
Lereim er en kjent idrettsmedisiner, både som lege for norske skiutøvere på landslagsplan og som ansvarlig for det medisinske opplegget ved flere sportsarrangementer, der vinter-OL på Lillehammer i 1994 framstår som det mest sentrale. Lereim har også vært mangeårig lege for A-laget til Rosenborg Ballklubb. Lereim har vært nestleder i FIS' medisinske komité. Innen idretten har Lereim også gjort seg bemerket i internasjonalt antidopingarbeid. Han er nestleder i styret for Antidoping Norge.
Et annet virkefelt har vært trafikkmedisin, som også hans doktorgradsavhandling omhandlet. Her har Lereim særlig har gjort seg bemerket for sin innsats for å forebygge personskader ved sikring av personer i bil. Lereim har vært leder av Norsk trafikkmedisinsk forening.
Kongen utnevnte i 2011 Lereim til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats innen trafikk- og idrettsmedisin.» Lereim var den første mottager av Norges Automobil-Forbunds trafikksikkerhetspris.
Lerreim ledet Helsedirektoratets gjennomgang av helsesektorens innsats etter terrorhendelsene i Oslo og på Utøya 22. juli 2011. Rapporten «Læring for bedre beredskap» med vurderinger og tilrådninger ble overlevert til helse- og omsorgsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen 9. mars 2012.
«Ville de Bordeaux»
«Ville de Bordeaux» er et fraktskip bygget for å befordre vingene til Airbus A380 fra havnen Mostyn i Wales til Bordeaux i Frankrike.
Kunståret 1639
Kunståret 1639 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1639.
Misty – mørkets melodi
Misty – mørkets melodi (originaltittel: Play Misty for Me) er en amerikansk thriller regissert av Clint Eastwood. Eastwood spiller også hovedrollen.
Handling
David «Dave» Garver (Eastwood), er en disc jockey på radio som stadig blir oppfordret til å spille samme melodien («Misty») av en kvinnelig lytter. Han kommer etterhvert i kontakt med kvinnen, og vikles derfra inn i en psykopats vanvittige virkelighet.
Om filmen
Dette var Clint Eastwoods regidebut.
Filmen var med å legge grunnen for flere filmer med tilsvarende tema, slik som Farlig begjær i 1987.
Nominert til en Golden Globe i 1972.
Ar (måleenhet)
Ar er en enhet for måling av areal. Et ar er lik 100 kvadratmeter. Ar har ikke noe eget symbol og er ikke en SI-enhet.
Ar brukes ikke mye idag. Mindre arealer som er av en slik størrelse at ar kunne blitt brukt, blir heller angitt i kvadratmeter, mens større arealer angis i dekar og hektar.
1 ar = 100 m²
10 ar = 1 dekar
10 000 ar = 1 kvadratkilometer
Hectare
SUSS
SUSS (Senteret for ungdomshelse, samliv og seksualitet) er en stiftelse som arbeider for å sikre ungdom hjelp til å oppnå bedre helse med spesielt fokus på å forebygge abort, overføring av seksuelt overførbare sykdommer og uønskede graviditeter. Stiftelsen ble dannet i 1987 i regi av Statens helsetilsyn.
Stiftelsen er landsdekkende, drives av og med helsepersonell med spesialkompetanse og hjalp ca. 25 000 årlig via sine landsdekkende telefoner. Tjenesten ble nedlagt 28. november 2014.
6.35×15 mmSR
6.35×15 mmSR, også kjent som .25 ACP (.25 Automatic Colt Pistol), er en patron for pistol. Patronen ble designet av John Moses Browning i 1906, og er en sentertent patron med halvrand (engelsk semi-rimmed, forkortet «SR») laget for små pistoler. Den populære pistolen Walther PP ble også kamret i dette kaliberet sammen med mange andre kompakte pistoler. I Europa brukes betegnelsen 6,35 mm på patronen.
Gamlebyen i Kraków
Stare Miasto (Gamlebyen) er den sentrale, historiske bydelen i Kraków, Polen. Det er det ypperste eksemplet på en kulturhistorisk bydel i landet også, fra de århundrene Kraków var hovedstad i Polen før Sigismund III Vasa flyttet til Warszawa. Stare Miasto ble i 1978 lagt til UNESCO liste over Verdensarven (Krakóws historiske senter).
Kryptograf (band)
Kryptograf er et band fra Bergen i Norge, signert på Apollon Records.
Historie
Bandet ble dannet i 2019 og spiller musikk inspirert av tungrock/metall fra sekstitallet.
De nevner Witchcraft, Black Sabbath og Uncle Acid & the Deadbeats som inspirasjon,
og debuterte med det selvtitulerte albumet, Kryptograf, i 2020.
Ludwig Bohnstedt
Ludwig Franz Karl Bohnstedt (født 27. oktober 1822 i St. Petersburg i Russland, død 3. januar 1885 i Gotha), var en tysk arkitekt.
Bohnstedt studerte 1839-42 i Berlin och Italia, ble i 1858 professor ved Kunstakademiet i Sankt Petersburg, men flyttet i 1863 til Gotha. En mengde bygninger (offentlige og private) i Sankt Petersburg, Moskva, Riga, Helsingfors, Baden-Baden og Gotha ble tegnet av ham. Hans mest betydningsfulle verk er forslaget til riksdagshus i Berlin, som ble belønnet med første premie, men ikke ble oppført.
Juventus i 2018–19
Juventus vant Serie A i sesongen 2018–19.
Overganger
Inn
Ut
Magnús Jónsson
Magnús Jónsson  (død ca. 1321) var jarl av Orknøyene og jarl av Caithness.
Regjeringstid
Som sønn og etterfølger av Jón Mágnusson var Magnus den 29. oktober 1312 et av vitnene til undertegnelsen av Invernessavtalen for suzerenitet for Caithness ved kong Robert I av Skottland og utsendinger fra den andre suzereniteten Orknøyene ved Håkon V Magnusson.
Den 6. april 1320 var han en av undertegnere av brevet fra den skotske adelen til pave Johannes XII, kjent som Arbroath-deklarasjonen.
Magnus Jonsson var den siste i rett linje fra Angus til å styre på Orknøyene. Det virker som om han døde før 4. august 1321 da Orknøyene på denne datoen er administrert av en fogd på vegne av Norge og Caithness ved en annen fogd på vegne av Skottland.
Mikkel Storm Glomstein
Mikkel Storm Glomstein (født 16. april 1980 i London) er en norsk filmregissør, og tidligere politiker. Han var partisekretær i Miljøpartiet De Grønne fra 2011 til 2014, og medvirket da partiet kom inn på Stortinget i 2013. Fra 2014 til 2015 var han medlem av partiets sentralstyre. Tidligere har han vært med å stifte Norsk klimanettverk.
The Narrows
The Narrows er det tidevannsstredet som skiller bydelene Staten Island og Brooklyn i New York City. Det knytter sammen den øvre og nedre delen av New York-bukta, og er hovedutløpet fra Hudsonelva til Atlanterhavet. Det har lenge vært regnet som «inngangsporten» fra sjøveien til New York City, og har historisk vært den viktigste inngangen til New York havn.
The Narrows ble sannsynligvis dannet for ca. 6000 år siden, ved slutten av siste istid. Tidligere var Staten Island og Brooklyn sammenkoblet, og Hudsonelva hadde sitt utløp i havet gjennom dagens Raritan River, ved å ta et vestligere løp gjennom nordlige deler av dagens New Jersey, langs østsiden av Watchung Mountains til Bound Brook, New Jersey og videre til Atlanterhavet via Raritan Bay. En økning i vannstanden i Upper Bay gjorde at elva brøt gjennom og dannet Narrows, slik den eksisterer i dag (Waldman, 2000).
Den første registrerte europeer som ankom Narrows var Giovanni da Verrazzano i 1524, da han ankret i sundet, og ble møtt av en gruppe Lenape-indianere, som padled ut for å møte ham.
I 1964 ble Verrazano Narrows Bridge bygd over The Narrows, den lengste hengebroen i verden på den tiden. Denne er fremdeles den lengste hengebroen i USA (etter lengden av hovedspennet). Fordi bindestreken i navnet på broen ofte er utelatt, kalles stredet ofte feilaktig "Verrazano Narrows".
Hermann Ehrhardt
Bakgrunn
Ehrhardt kom fra en protestantisk prestefamilie, men gikk i 1899 inn i Den tyske keiserlige flåte. I 1904 deltok han som løytnant i å slå ned Herero-oppstanden i Tysk Sydvest-Afrika.
Første verdenskrig
Under første verdenskrig tjenestegjorde han på torpedobåt og deltok blant annet i Jyllandsslaget og fra oktober 1916 var han stasjonert i Flandern hvor han tjenestegjorde i ubåtstøtte i Den engelske kanal. I 1917 ble han forfremmet til Korvettenkapitän og fra september samme år og resten av krigen var han sjef for en torpedobåtflotilje. Da krigen sluttet, førte han fartøyene til Scapa Flow hvor de året etter senket dem selv. Da det brøt ut uro blant mannskapet på fartøyet som fraktet de tyske marinemannskapene tilbake til Tyskland, tok Ehrhardt kommandoen over skipet.
Frikorps
Han var en sterk motstander av Versaillestraktaten, og utviklet sterke monarkistiske standpunkter. Han dannet II.Marine Brigade rett etter Det tyske keiserrikes nederlag i første verdenskrig.
Til tross for at han bare hadde grad av Korvettenkapitän (som tilsvarer graden major i hæren), hadde han kommando over en styrke på 6 000 mann. Styrken hans kjempet både i Nord-Tyskland og i de sentrale delene av landet, samt var med på å slå ned en polsk nasjonalistisk oppstand i Øvre Schlesien. og Den bayerske sovjetrepublikken og deltok i det mislykkede Kappkuppet i 1920, som ble utløst av at myndighetene ville oppløse brigaden.
Videre politisk virke
Etter at Kappkuppet ble slått ned flyktet han fra Tyskland, men vendte snart tilbake. I Bayern, som da ble styrt av Gustav von Kahr, dannet han Organisation Consul, , og deretter Viking Bund, og disse var hemmelige militære sammenslutninger.
Under ølkjellerkuppet nektet Ehrhardt og hans nestkommanderende Eberhard Kautter å hjelpe Adolf Hitler og de andre kuppmakerne. Ehrhardt skulle senere uten hell utfordre Hitler som leder av de høyreorienterte, ekstremistiske gruppene, og i motsetning til de fleste av hans menn, sluttet han seg ikke til NSDAP.
Resten av livet
Han forble i Østerrike resten av livet, hvor han fra 1936 bodde med familien på Schloss Brunn am Wald, ikke langt fra Krems i Niederösterreich. Han livnærte seg som godseier og bodde. Sammen med ektefellen fra 1927, Margarethe Viktoria Prinzessin zu Hohenlohe-Öhringen (1894–1976) tok de og deres datter og sønn, østerriksk statsborgerskap fra 1948. Han var fram til sin død i 1971 ikke mer politisk eller militært aktiv. Han ligger begravet sammen med sin ektefelle i Lichtenau im Waldviertel.
Manfred Lahnstein
Manfred Lahnstein (født 20. desember 1937 i Erkrath) er en tysk politiker for (SPD), direktør og bedriftsrådgiver. Han var i 1982 Tysklands finansminister og deretter næringsminister. Lahnstein var fra 1980 til 1982 leder av Forbundskanslerens kontor i en stilling som statssekretær. Han arbeidet fra 1983 til 2004 for Bertelsmann.
Judo under Sommer-OL 1972 – 70 kg menn
70 kg for menn i judo under Sommer-OL 1972 i München ble arrangert i september 1972 på Messegelände Theresienhöhe.
Sogsti skole
Sogsti skole er en barneskole (1.-7. trinn) i Frogn kommune, og den første skolebygningen var ferdigstilt i 1910. I dag (2015) huser Sogsti skole om lag 350 elever. Det ble etter hvert klart at Frogn kommune måtte bygge ny skole, da pågangen av elever gikk utover kapasiteten til de gamle fasilitetene. Planarbeidet startet i 1999, og ny skole ble tatt i bruk i 2006.
Vårduskspinner
Vårduskspinner (Nola confusalis) er en sommerfugl som tilhører familien båtspinnere (Nolidae). Denne lille, gråbrune arten forekommer langs kysten av Sør- og Østlandet.
Utseende
En liten (vingespenn 16 – 20 mm), gråspraglete spinner. Den minner av utseende sterkt om gressmott (Crambidae) av underfamilien Scopariinae, men er ikke i slekt med disse. Kroppen er ganske slank, hodet forholdsvis stort og bredt med små fasettøyne. Antennene er trådformede, kledt med fine, utstående hår, omtrent halvparten så lange som forvingene. Labialpalpene er nokså lange og stikker fram foran hodet som et nebb. Forvingen er grå med tre mer eller mindre tydelige, buede, mørke tverrlinjer. Begge vingepar har nokså lange, grå hårfrynser langs ytterkanten. Bakvingen er lyst grå, en tynn stripe langs ytterkanten gråhvit. Larven er brun med sparsomme, men lange hår som sitter samlet på vorter rundt på kroppen.
Utbredelse
Vårduskspinneren finnes gjennom det meste av Europa, utenom de nordligste delene, og videre østover til Japan og Øst-Sibir. I Norge er den funnet langs kysten vestover til Farsund i Vest-Agder, og kan lokalt være ganske vanlig. Den er også funnet noen få steder inne i landet.
Who’s Afraid of the Art of Noise?
(Who's Afraid Of?) The Art of Noise! er den britiske, elektroniske musikkgruppen Art of Noises debutalbum fra 1984.
Musikken er overveiende instrumental, med lydcollager fra samplinger som i stykket Close (To the Edit), hvor det sentrale motiv er en VW Golf som starter. Til tross for albumets eksperimentelle karakter, var det bredt nok til at numrene Close (To the Edit) og Beat Box/Moments in Love kunne utgis som singler. LP-en ble først utgitt på CD i 2011.
Titler
Samtlige stykker er skrevet av Anne Dudley, Trevor Horn, J. J. Jeczalik, Gary Langan og Paul Morley med mindre annet er angitt.
Asdrubal Bentes
Asdrubal Mendes Bentes (født 27. juli 1939 i Humaitá i Amazonas i Brasil, død 26. april 2020 i Belém) var en brasiliansk politiker og jurist fra delstaten Pará. Han representerte Pará i Brasils deputertkammer, underhuset i Brasils nasjonalkongress, i en rekke valgperioder fra og med 1987. Den siste sammenhengende rekke av fire perioder i deputertkammeret strakk seg fra 1. februar 2001 til 26. mars 2014. Han var også en tid president for Paysandu Sport Club, et brasiliansk fotballag basert i Belém.
Bentes ble innlagt på intensivavdeling for koronavirus 23. april 2020. Han døde av komplikasjoner av covid-19 på Hospital Aberlardo Santos i Icoaraci i Belém den 27. april 2020 i en alder av 80 år.
Varjota
Varjota er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
Søren Pilmark
Søren Pilmark (født 16. oktober 1955) er en dansk skuespiller og filmregissør. Han er utdannet ved Skuespillerskolen ved Århus Teater i 1977.
Søren Pilmark er blant annet kjent fra sine komiske dager sammen med Per Pallesen. I de siste par årene og frem til nå har Søren Pilmark vært med i en barbershopsyngende vaudevillegruppe som kaller seg Ørkenens Sønner. Henrik Koefoed, Niels Olsen og Asger Reher er de tre andre deltagerne.
Mange kjenner Pilmark fra DSBs reklamer, hvor han opptrer i scener sammen med dukken Harry. Han var programleder for Eurovision Song Contest 2001 i København sammen med Natasja Crone.
Søren Pilmark debuterte i 2006 som filmregissør med kortfilmen Helmer & Søn, som ble nominert til en Oscar for beste kortfilm. Uten at Pilmarks visste det meldte produsenten Kim Magnusson filmen på i kappløpet om verdens mest prestisjefylte filmpris, og Pilmark oppdaget det først da nomineringene ble offentliggjort. Han har fått Robertprisen for årets mannlige birolle i 2005 for Kongekabalen. I 1994 ble Pilmark utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.
Søren Pilmark er gift med fotomodellen Susanne Pilmark.
Pastor Olav Kr. Strømmes minnekirke i Villajoyosa
'''Pastor Olav Kr. Strømmes minnekirke i Villajoyosa''' er en langkirke fra 1975 i Alicante.
Minnekirken er gudstjenestekirken til Sjømannskirken i Albir-Villajoyosa. Hver søndag feirer Sjømannskirken gudstjeneste kl. 11:00 og har i tillegg enkelte andre arrangement her. Øvrige arrangement og kontorer ligger i L'Albir i Alfaz del Pi.
Kirken ble tegnet av arkitekt Knut Astrup som en flerbrukskirke. Den ligger ved siden av Solgården helse- og feriesenter.
Byggverket er i betong og har 500 plasser.
Alterteppet bærer navnet «Fra tornekrone til seierkrone» og er et verk av Else Marie Jakobsen. Kirkens glassmalerier er laget av kunstnerparet Odd Tandberg og Elen Grøn-Hansen. Tandberg og Grøn-Hansen har også laget et stort trekors i oliventre og norsk furu, som smykker kirkens nåværende fondvegg.
Darja Jusjko
Daryna Oleksijivna Jusjko (ukrainsk: Дарина Олексіївна Юшко; født 5. februar 1985) er en ukrainsk synkronsvømmer. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 6 i duett.
10. etappe av Vuelta a España 2009
1. klatring (Alto de la Cresta del Gallo)
Etter 157,9 km
Målgang (Murcia)
Etter 171,2km
Eksterne lenker
2009 Vuelta a España, Stage 1 to Stage 11
Huseierne
Huseierne (tidligere Huseiernes Landsforbund) er en partipolitisk uavhengig landsomfattende interesseorganisasjon, for eiere av boliger, boliggårder, eiendomsselskaper og sameier/borettslag. Forbundet hadde 220,000 medlemmer i mars 2017. Morten Andreas Meyer er generalsekretær.
I tillegg til arbeidet som interesseorganisasjon overfor myndigheter og beslutningstagere, yter forbundet sine medlemmer hjelp og bistand i bolig- og eiendomsspørsmål av juridisk, teknisk og økonomisk art. Forbundet har sitt hovedkontor og administrasjon i Oslo, men er representert over hele landet via 24 distriktsavdelinger. Huseierne gir ut magasinet Hus & Bolig, som kommer ut med seks nummer i året.
De første årene
Forløperen til dagens forbund ble startet i 1894 under navnet Gårdeierforeningen av 1894. Foreningen hadde 33 medlemmer, og årskontingenten var på kr 2. I 1898 ble navnet endret til Kristiania gårdeierforening. Foreningen opprettet et «assistancekontor», hvor gårdeierne kunne henvende seg for råd og hjelp til drift og forvaltning av sine utleiebygg. Foreningen startet egen bankvirksomhet, da bankene trakk sine lån til gårdeierne i årene etter krakket i 1899.
Den første formålsbestemmelsen vedrørende interessepolitikk i forhold til kommunen og andre offentlige myndigheter kom i 1903. Fra da av skulle foreningen «have oppmerksomheten henvendt på alle kommunale foranstaltninger der vedrører gård og grunneiernes interesser».
Kristiania Gaardeierforening tok i 1912 initiativ til å stifte en landsdekkende organisasjon, Norges huseieres Landsforbund, som året etter ble kalt Norges Huseierforbund.
Frem til første verdenskrig var det særlig skattespørsmål og offentlige reguleringer som opptok forbundet. Etter utbruddet av første verdenskrig ble det innført husleieregulering i 1915. Dette ble en sak forbundet kjempet mot i alle år frem til den ble vedtatt avviklet i 1999.
I mellomkrigstiden engasjerte foreningen seg også i flere miljø- og sanitærspørsmål, for eksempel problemer med rotter, veggdyr, hussopp, og avfallshåndtering. Forbundet iverksatte også mer estetiske kampanjer som skulle gjøre byen vakrere.
Etter andre verdenskrig
Årene etter andre verdenskrig var preget av gjenoppbygging og streng regulering fra myndighetene. Foreningen bidro til gjenoppbyggelsesprosessen gjennom deltakelse i ulke nemnder, utvalg og komiteer (som det var mange av på denne tiden).
Samtidig fortsatte foreningen arbeidet mot husleieregulering, eiendomsskatt og strengere reguleringer på bolig- og eiendomsmarkedet. Foreningen fremsatte krav om at kommunale avgifter måtte samsvare med det tilbudet kommunen ga.
Delingen av forbundet
I 1987 meldte Oslo-foreningen seg ut av Norges Huseierforbund, og tok to år senere initiativ til å starte et nytt forbund som ble kalt Huseiernes Landsforbund. Det nye forbundet ble organisert med distriktsforeninger over hele landet, og hadde sitt hovedkontor i Oslo.
Fra midten av åttitallet
Peter Batta ble forbundets daglige leder fra 1987. I årene som fulgte hadde forbundet en stor medlemsvekst, blant annet som følge av at HL profilerte sine saker i media, og samarbeidsavtaler som ga medlemmene rabatter på ulike produkter knyttet til bolig og eiendom. Medlemsmassen består i stadig større grad av private boligeiere. På midten av 1980-tallet ble det dannet en egen avdeling for eiendomsselskaper i Huseiernes Landsforbund. Batta gikk av som forbundets generalsekretær i 2017, og Morten Andreas Meyer overtok.
Huseiernes Landsforbund i dag
Forbundet er fremdeles engasjert i bolig- og eiendomseieres rettigheter. Det kanskje største engasjementet er kampen mot eiendomsskatt. På midten av 1990-tallet arbeidet Huseiernes Landsforbund for at eiendomsskatten i Oslo skulle bli fjernet, og at den nye husleieloven fra 2000 skulle fjerne husleiereguleringene, og gi en tilnærmet fri avtalerett i næringsleieforhold. I lokalvalgene 2007 var forbundet igjen aktivt over hele landet i arbeidet mot eiendomsskatten. I den senere tid er miljø- og energispørsmål blitt en stadig større del av Huseiernes dagsorden. Forbundet har blant annet stiftet et eget miljøutvalg.
I 2020 endret forbundet navn til «Huseierne».
European Trophy
European Trophy (Nordic Trophy mellom 2006 og 2009) var en ishockey turnering som ble spilt mellom august og begynnelsen av september hvert år, måneden før Eliteserien i ishockey starter (Eliteserien i ishockey starter i september hvert år). Opprinnelig besto turneringen kun av lag fra Sverige og Finland, men 2010 ble turneringen  Europeisk med lag fra Tyskland,  Sveits, Østerrike og Norge. I 2014 ble turneringen erstattet av Champions Hockey League. Turneringen ble introdusert i 2006 og inneholdt da seks lag. Året etter utvidet turneringen seg til åtte lag, inkludert de deltagende klubbenes respektive juniorlag. I 2008 og 2009 ble turneringen ytterligere utvidet med to lag til det daværende formatet på 12 lag. I 2009 ble turneringen delt inn i en finsk og en svensk turnering. 26. desember 2009 ble det klart at det ville bli en turnering i 2010.
En lignende turnering eksisterte tidligere for juniorer og ble kalt European Trophy Junior; den turneringen ble imidlertid avlyst etter 2010.
Commodus
Commodus (latin: Marcus Aurelius Commodus Antoninus Augustus; født 31. august 161, død 31. desember 192) var romersk keiser fra 180 til 192. Han fungerte også som medkeiser med sin far Marcus Aurelius fra 177 til sin fars død i 180.
Greg Craig
Gregory Bestor Craig (født 4. mars 1945) er en amerikansk jurist og tidligere juridisk rådgiver for Det hvite hus og president Barack Obama. Som advokat har Craig representert en rekke kjente klienter, blant andre John Hinckley jr., som ble frikjent for attentatforsøket mot president Ronald Reagan. Som spesialrådgiver til president Bill Clinton ledet Craig teamet som forsvarte Clinton i riksrettssaken. Han har også vært utenrikspolitisk rådgiver for senator Edward Kennedy og utenriksminister Madeleine Albright.
Commodus
Tidlig liv
Commodus ble født i 161 i Lanuvium, rundt 32 km sørøst for Roma. Han var sønn av den regjerende keiseren, Marcus Aurelius, og Aurelius' kusine, Faustina den yngre, som var den yngste datteren til Aurelius' forgjenger, keiser Antoninus Pius. Commodus hadde en eldre tvillingbror, Titus Aurelius Fulvus Antoninus, men han døde i 165. Den 12. oktober 166 ble Commodus fem år gammel gjort til cæsar (tilsvarende kronprins) sammen med sin yngre bror Marcus Annius Verus. Sistnevnte døde i 169 etter at han ikke ble frisk etter en operasjon. Det gjorde Commodus som Marcus Aurelius' eneste overlevende sønn. Han hadde også fem søstre, blant dem den eldre Annia Aurelia Galeria Lucilla, født 7. mars 148 eller 150.
Hans fars greske lege Galenos hadde ansvaret for å holde Commodus frisk og i live. Galenos behandlet Commodus for mange vanlige sykdommer. Keiserens sønn fikk en omfattende utdannelse fra en rekke lærere, med fokus på at gutten skulle få en intellektuell utdannelse. Blant hans lærere nevnes Onesicrates, Antistius Capella, Titus Aius Sanctus, og Pitholaus.
Commodus var til stede ved hovedkvarteret til Marcus Aurelius i 172 under de markomanniske kriger. Det er antatt at den 16. oktober 172 ble han gitt ærestittelen Germanicus i nærvær av hæren. Tittelen antyder at Commodus var til stede ved sin fars seier over markomannerne. Den 20. januar 175 begynte Commodus på Collegium Pontificum (pontifices, «overprester», medlemmene av et prestelig kollegium i Roma), begynnelsen på en karriere i det offentlige liv og som en forberedelse på hans framtid som den neste keiseren. I april 175 erklærte Avidius Cassius, guvernør av romersk Syria, seg til keiser som følge av ryktene om at Marcus Aurelius var død. Etter å ha blitt akseptert som keiser i Syria, Palestina og Egypt, fortsatte Cassius opprøret selv etter at det ble klart at Marcus fortsatt var levende. Under forberedelsen til krigen mot Cassius fikk Commodus sin toga virilis ved Donau den 7. juli 175, og ble således formelt betraktet som voksen. Samtidig opphøyde Marcus Aurelius sin sønn til medkeiser ved å gi ham tittelen augustus, men det var aldri tvil om hvem som hadde ledelsen over riket. Som augustus ledet Commodus troppene i krigen ved Donau sammen med sin far fra 178 og fram til farens død i 180. Cassius ble drept av sine egne soldater før krigen mot ham begynte. Isteden fulgte Commodus sin far og mor Faustina på lengre reise til de østlige provinsene. Her besøkte han hovedstaden i Syria, Antiokia ved Orontes, og reiste deretter til Athen hvor de ble innviet i de eleusinske mysterier før de vendte tilbake i triumf til Roma høsten 176. Faustina døde i løpet av reisen.
Som keiser
Myntene som ble preget av Commodus for hans første år som keiser framstilte en triumferende general, en kriger som brakte seierens krigsbytte til folket i Roma. Ved sin begynnelse som keiser devaluerte Commodus den romerske valutaen. Han reduserte vekten på denarius fra 96 per romersk pund til 105, hvilket utgjør 3,85 gram til 3,35 gram. Han reduserte også sølvrenheten fra 79 % til 76 %. Sølvvekten dalte fra 2,57 gram til 2,34 gram. I 186 reduserte han ytterligere renheten og vekten av sølv til 74 % og 2,22 gram. Hans reduksjon av denarius var den største som hadde vært siden Romerrikets første devaluering under Nero.
Commodus synes å ha vært tiltalende av utseende med krøllet blondt hår. Samtidig ble det klart at han ikke var sin far. Hans karakter synes veik og han ble lett påvirket av andre. Det er bevis på at Commodus var populær blant folket, i det minste for den første delen av hans styre. Hans synes å ha vært sjenerøs. I henhold til Dio Cassius skaffet keiseren seg en del av sine inntekter ved å skattlegge senatorklassen. Hans sjenerøsitet med skattepengene skapte spenninger og motsetninger mellom keiseren og senatet, og mens han ble mislikt av senatet, ble han godt likt av hæren og folket, blant annet for at han satte opp kostbare leker og gladiatorkamper, hvor han selv deltok.
Mens tiden under Marcus Aurelius hadde vært preget av bortimot uavbrutt krigføring, var tiden under Commodus til sammenligning fredfylt i militær forstand, men var markert av politisk strid og økende despotisk og lunefull oppførsel fra keiseren selv. I vurderingen av Dio Cassius, et samtidig vitne til perioden, da Commodus kom på keisertronen ble det nedstigning «fra et kongedømme av gull til et av jern og rust». Denne senere berømte bemerkningen har fått en rekke historikere, mest kjent Edward Gibbon, til å vurdere Commodus' keisertid som begynnelsen på Romerrikets nedgang. I motsetningen til de foregående keiserne synes det som om Commodus hadde liten interesse i administrasjonen av riket og gjennom hele sin tid hadde en tendens til å la riket bli ledet av en rekke av favoritter. Den første var Saoterus, en gresk-romersk frimann (tidligere slave) fra Nicomedia i Antaolia som hadde blitt hans kammerherre (a cubiculo).
Konspirasjoner
Som keiser arvet Commodus mange av sin fars rådgivere, blant annet Tiberius Claudius Pompeianus (andre ektemann av Commodus' søster Lucilla), hans svigerfar Gaius Bruttius Praesens, Titus Fundanius Vitrasius Pollio, og Aufidius Victorinus, som var prefekt for byen Roma. Han hadde også fem søstre, alle med ektemenn som var mulige rivaler. Fire av hans søstre var betydelig eldre enn ham, den eldste, Lucilla, hadde rangen som augusta som enke etter hennes første ektemann, Lucius Verus, keiser sammen med hennes far Marcus Aurelius fra 161 til 169.
Den første krisen kom i 182 da Lucilla planla en konspirasjon mot sin bror. Hennes motiv skal ha vært sjalusi mot keiserinne Crispina. Hennes ektemann Pompeianus var ikke involvert, men fikk to menn, Marcus Ummidius Quadratus Annianus (konsul i 167 og hennes fetter) og Appius Claudius Quintianus, til å forsøke å myrde Commodus mens han ankom et teater. De forkludret oppgaven og ble grepet av keiserens livvakter.