cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gregory Harrison
I 1996 spilte han mot Eric Roberts i It's My Party, en film basert på en sann historie om en mann diagnostisert med aids. Denne mannen planla en to dager lang fest for å ta et endelig farvel med sine venner og familie, før han deretter begikk selvmord ved hjelp av piller. Siden 1980 har Harrison vært gift med skuespilleren Randi Oakes. Paret har fått fire barn, tre jenter og en gutt.
Guvernørvalget i Oregon i 1954
Guvernørvalget i Oregon i 1954 fant sted 2. november 1954. Den republikanske kandidaten Paul L. Patterson beseiret den demokratiske kandidaten Joseph K. Carson og ble nvalgt.
Republikanerne beholdt guvernørposten.
Friederike Möhlenkamp
Friederike Möhlenkamp (født 19. november 1992) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Concerto
Concerto (originaltittel: I've Always Loved You) er et amerikansk drama fra 1946, regissert av Frank Borzage.
Friederike Möhlenkamp
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene, uten å vinne medalje.
Concerto
Handling
Historien følger en attraktiv ung konsert- pianist som slites mellom hennes tiltrekning ovenfor en arrogant - men genial - maestro, og kjærligheten hennes til en fattig bondegutt som hun kjenner hjemmefra.
Colón (Panama)
Colón er en havneby ved Panamas karibiske kyst. Byen ligger ved innløpet til Panamakanalen, og er hovedstad i provinsen Colón og har i lange perioder vært Panamas nest største by. Opprinnelig var Colón begrenset til øya Manzanillo. Etter at den amerikanske kanalsonen ble avviklet, har byen blitt utvidet til også å omfatte Cristóbal, Rainbow City, Margarita og Coco Solo, samt den tidligere basen for USAs hær, Fort Gulick.
Historie
Flere byer ble grunnlagt i området i den spanske kolonitida, deriblant Nombre de Dios og Portobello, men i tur og orden ødelagt av pirater. I 1850 grunnla amerikanerne byen som den atlantiske endestasjonen for jernbanen over Panamaeidet. I denne perioden økte trafikket over eidet sterkt på grunn av gullrushet i California. Gullgraverne fant veien via Panama tryggere og lettere enn å krysse USA. I perioder ble byen av det den amerikanske kolonien kalt Aspinwall, mens de spansktalende kalte byen Colón, den spanske formen for Columbus. Som følge av jernbanebyggingen ble det anlagt en molo fra byen på øya Manzanillo til fastlandet, og grøfting ble foretatt i den vannsyke jorda for å kunne bygge større bygninger.
Mye av byen brant under en borgerkrig i Colombia, som Panama var en del av, i 1885, og en ny storbrann raste i 1915. I 1948 ble den sørøstre delen av øya Manzanillo erklært som en frihandelssone, og sonen har siden blitt utvidet.
Mens Colón hadde sin økonomiske blomstring, hadde byen nattklubber, kabareter og kinoer. Byens borgere var stolte av byen, av den pent vedlikeholdte byen og de mange fremstående menneskene fra byen. Politisk uro på 1960-tallet innledet imidlertid et forfall, som ble forsterket under diktaturene til Omar Torrijos Herrera og Manuel Noriega mellom 1968 og 1989.
I de senere årene har arbeidsløsheten ligget rundt 40 %, og andelen fattige er enda høyere. Narkotikamisbruk og fattigdom har bidratt til høy kriminalitet og vold, noe som flere panamanske regjeringer ikke har klart å redusere.
Befolkning
I 1900 var det ca. 3 000 innbyggere i Colón. Byen vokste sterkt i forbindelse med byggingen av kanalen, og i 1920 bodde det 31 203 mennesker i Colón. I 2000 lå befolkningstallet på ca. 204 000.
Med byens økonomiske forfall forlot store deler av overklassen og middelklassen byen, noe som gjorde byen mindre etnisk sammensatt enn før. Grupper av nordamerikanske, greske, italienske, jødiske, kinesiske og sørasiatiske eksilmiljøer forlot byen til fordel for Panama by, kanalsonen og utlandet. I dag finnes ennå noen sørasiatiske og arabiske miljøer i velstående deler av byen så vel som i lukkede samfunn utenfor byen. De fleste i Colón er enten av vestindisk opphav, eller er spansktalende mestiser. Engelsk språk lever blant noen av etterkommerne etter vestindiere som kom for å bygge kanalen.
Leticia de Souza
Leticia de Souza (født 6. mai 1996) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene, uten å vinne medalje.
Cambaroides
Cambaroides er en slekt av ferskvannskreps (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Gruppen omfatter nordlige ferskvannskreps, av det som på engelsk kalles «crayfish». Den inneholder 2 arter.
Utbredelsen er nordlig med forekomster i elver og innsjøer i det nordøstre Kina, i Korea og i Japan.
Becke Moui
Becke Moui er en by i Saint David Parish i Grenada. Den ligger ved kysten på sørsiden av øya.
Ken Olin
Ken Olin (født 30. juli 1954 i Chicago, Illinois) er en amerikansk skuespiller, regissør og produsent. Han er kjent for å ha spilt hovedrollen, Michael Steadman, i TV-serien Thirtysomething mellom 1987 og 1991 og som dr. Roger Cattan i serien LA Doctors (1998–1999). Han var også kjent for sin rolle som detektiv Harry Garibaldi i Hill Street Blues.
Olin hadde en rolle i den kortvarige, men kritikerroste EZ Streets. Har har også spilt i en rekke TV-programmer, inkludert Alias (som David McNeil), Falcon Crest og Murder, She Wrote. Han har en fast rolle som David Caplan i Brothers & Sisters, og har nylig produsert og regissert TV-programmet Alias. Olin har også regissert episoder av serier som LA Doctors, The West Wing, Felicity, Judging Amy, Freaks and Geeks, Thirtysomething, EZ Gater og Brothers & Sisters.
Han ble uteksaminert fra The Putney School i Putney, Vermont i 1972, deretter studerte han ved University of Pennsylvania. Olin er gift med sin medstjerne fra serien Thirtysomething, Patricia Wettig. Sammen har de barna Clifford og Roxanne (bedre kjent som «Roxy»). Olin er av jødisk avstamming. Datteren Roxanne har gått i foreldrenes fotspor og er også blitt skuespiller.
Lara Hoffmann
Lara Hoffmann (født 25. mars 1991) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene, uten å vinne medalje.
Synkronsvømming under Asialekene 2002
Synkronsvømming under Asialekene 2002. Synkronsvømming var en av flere sporter under de fjortende Asialekene som ble arrangert i Busan i Sør-Korea. Det var tredje gangen Synkronsvømming var med på programmet i Asialekene. Konkurransene ble avviklert i perioden 30. september til 2. oktober 2002. Det ble konkurrert i solo og duett, kun for damer. Det var 16 utøvere fra sju nasjoner som deltok og Japan ble beste nasjon de vant begge gullmedaljene.
VM i friidrett 1995 – Maraton menn
Dette er de offisielle resultatene for øvelsen Maraton herrer ved VM i friidrett 1995 som ble avholdt i Göteborg, Sverige lørdag den 12. august.
Norge var representert av Terje Næss som ble nummer 19.
Halinga kommune
Halinga  er en tidligere landkommune (vald) i Pärnu fylke i det sørvestlige Estland, og lå nord-nordvest i fylket og rett nord for byen Pärnu. Kommunen hadde cirka 3 450 innbyggere og et areal på om lag 365 km². Folketallet var tydelig fallende. Kommunens administrasjonssenter lå i Pärnu-Jaagupi, som har 35% av kommunens befolkning.
Det største tettstedet var Pärnu-Jaagupi med 1 291 innbyggere, etterfulgt av Libatse med 463 innbyggere.
Folkehøgskolerådet
Folkehøgskolerådet er de norske folkehøgskolenes samarbeidsorgan. Her er skolene og organisasjonene representert, og rådet forvalter folkehøgskolens interesser. Folkehøgskolerådet skal arbeide for at folkehøgskolene får gode økonomiske, administrative og pedagogiske betingelser for driften.
Audru kommune
Audru  er en tidligere landkommune (vald) i Pärnu fylke i det sørvestlige Estland, og lå vest i fylket som en vestlig, ytre forstadskommune til byen Pärnu. Kommunen hadde cirka 4 850 innbyggere og et areal på om lag 379 km². Folketallet var sterkt økende. Kommunens administrasjonssenter lå i Audru, som hadde 30% av kommunens befolkning.
Det største tettstedet var Audru med 1 552 innbyggere, etterfulgt av Papsaare med 725 innbyggere, og Jõõpre (475 innbyggere).
Distocambarus
Distocambarus er en slekt av ferskvannskreps (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Gruppen omfatter nordlige ferskvannskreps, av det som på engelsk kalles «crayfish». Den inneholder 5 - 7 arter.
Utbredelsen er endemisk med forekomster i elver og innsjøer i USA.
Taksonomisk plassering
En moderne oppdatering av systematikken gis her med basis i Fetzner et al: (2005).
Michael Hicks Beach, 1. jarl St Aldwyn
Michael Edward Hicks Beach, 1st Jarl St Aldwyn (født 23. oktober 1837, død 30. april 1916), kjent som Sir Michael Hicks Beach, Bt fra 1854 til 1906 og som The Viscount St Aldwyn fra 1906 to 1915, var en britisk statsmann og politiker. Han var også leder for det konservative partiet i Storbritannia.
Palmelunden i Elche
Palmelunden i Elche (spansk: El Palmeral de Elche; valensiansk: Palmerar d'Elx) er en palmeplantasje i den spanske byen Elche i regionen Valencia. Den er Europas største palmelund.
Forsåpning
Forsåpning er den kjemiske reaksjonen mellom natronlut (NaOH) og fett, der det danner seg såpe.
Palmelunden i Elche
Palmelunden strekker seg over en flate på 1,5 km² inne i byen Elche og omfatter byparken (Parque Municipal) og mange frukthager. Den inneholder over 11 000 palmer, fremfor alt daddelpalmer. Noen av disse har nådd en alder på rundt 300 år. På sitt høydepunkt i det 18. århundre omfattet El Palmeral en omtrent dobbelt så stor flate og rundt 200 000 palmer. Dadlene blir høstet i desember. Den største palmen er «Keiserpalmen» (Palmera Imperial); den har 7 stammer og minner derfor om en kandelaber. Palmen ble oppkalt etter keiserinne Sissi, som besøkte plantasjen i 1894.
Historikk
Det antas at palmer ble plantet på samme sted av punere allerede i 5. århundre før Kristus, disse hadde bosatt seg i Sørøst-Spania. Lunden overlevde romerne og maurerne. Vanningssystemet ble utbygd i Abd ar-Rahman Is regjeringstid på slutten av 700-tallet, det er fremdeles i bruk. Lunden, slik den står i dag, oppsto under maurerne i det 10. århundre. Selv om området bare har en nedbørsmengde på 300 mm har det blitt anlagt et flikkverk av dyrkete flater langs vanningskanalene fra den saltholdige elva Vinalopó, disse flatene blir avgrenset av palmer, som også gir skygge, slik at det har oppstått et eget mikroklima.
El Palmeral de Elche ble tatt opp i UNESCOs liste over Verdens kulturarv i år 2000. Siden 2006 er palmelunden truet av billen Rhynchophorus ferrugineus, sammen med alle de andre palmepestandene i middelhavsområdet.
Carmiesha Cox
Carmiesha Cox (født 16. mai 1995) er en bahamansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Hun representerte Bahamas under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene, uten å vinne medalje.
Armistice Day
Våpenhviledagen (engelsk: Armistice Day) markeres den 11. november hvert år til minne om våpenhvileavtalen i 1918 mellom de stridende parter i den første verdenskrig og krigens slutt. Krigshandlingene på vestfronten opphørte klokken 11 den 11. november 1918 - «den ellevte timen på den ellevte dagen i den ellevte måneden». Dagen markeres i Storbritannia og Samveldet, i USA og i en del europeiske land.
Våpenhviledagen fikk etter andre verdenskrig navnet «ihukommelsens dag» (Remembrance Day, etter en tid flyttet til nærmeste søndag, Remembrance Sunday) i land knyttet til Samveldet, og i USA navnet «veteranenes dag» (Veterans Day). Den første våpenhviledagen ble holdt ved Buckingham Palace, og begynte med at kong Georg V var vert i løpet av kvelden den 10. november 1919 for en «bankett til ære for presidenten av den franske republikk».
I Danmark, Nederland og Norge ble avslutningen av den første verdenskrig ikke særskilt feiret da disse landene var nøytrale.
Fylkesvei 4580
Fylkesvei 4580 går mellom Teaterpassasjen og Kongsbrua i Stavanger.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av fylkesvei 426, fylkesvei 444 og en delstrekning av fylkesvei 447.
Skien kommunes kulturpris
Skien kommunes kulturpris tildeles blant annet for kunstneriske eller idrettslige prestasjoner eller for lang og framstående innsats i det frivillige organisasjonslivet. Også personer som ikke er bosatt i Skien kan tildeles prisen dersom deres virke har hatt stor betydning for Skien og kulturlivet i byen.
Prisen er på 30 000 kroner med tilhørende æresdiplom. Prisen deles ut hvert år dersom hovedutvalget for utvikling og kultur finner kvalifisert kandidat.
Dragaredokko
Dragaredokko er navnet på en opera av den norske komponisten Geirr Tveitt, uroppført i 1940. Hele originalpartituret ble ødelagt i brann i 1970, men et ufullstendig utgave for piano finnes fortsatt i Nasjonalbiblioteket.
Skien kommunes kulturpris
Blant prisvinnerne er Dizzie Tunes, Hanne Hegh, Erik Kullerud, Øyvind Strand og Guttorm Guttormsen.
Indianapolis Colts i NFL-sesongen 2020
Indianapolis Colts spilte i sin 68. sesong i National Football League og 37. i Indianapolis. Det er også deres tredje sesong under hovedtrener Frank Reich og fjerde under general manager Chris Ballard. Etter å ha signert en 1-årig kontrakt verdt $25 millioner er Philip Rivers laget startende quarterback for første gang.
Colts forbedret på fjorårets sesongresultat på 7–9 med en seier over Houston Texans i uke 13, og nådde sluttspillet som et wildcard med 7. seed i AFC. Colts avsluttet sesongen med samme sesongresultat som Tennessee Titans, 11–5, men tapte tiebreakeren basert på resultat mot felles motstandere (5–1 mot 4–2). I wildcardrunden tapte Colts 27–24 mot Buffalo Bills, den første gangen i Rivers' karriere hvor han tapte i wildcardrunden av sluttspillet.
Etter sesongen annonserte Rivers at han skulle pensjonere seg.
Norgesmesterskapet i boksing 1932
Norgesmesterskapet i boksing 1932 ble arrangert i Sportshallen i Oslo 19.–21. mars.
Indianapolis Colts i NFL-sesongen 2020
Sesongoppkjøring
Colts' terminliste for sesongoppkjøringen ble annonsert 7. mai, men ble senere kansellert av sikkerhetshensyn på grunn av koronaviruspandemien.
Norgesmesterskapet i boksing 1932
Kongepokalen ble vunnet av Erling Nilsen.
Indianapolis Colts i NFL-sesongen 2020
Terminliste
Merknader
Alexander Watson (historiker)
Alexander Watson (født 12. juli 1979 er en britisk historiker, forfatter og professor. Han har utgitt to bøker, som omhandler Storbritannia og Sentral-Europa under første verdenskrig. Hans siste bok, Ring of Steel: Germany and Austria-Hungary at War, 1914-1918, har vunnet flere bokpriser. Watson er professor ved Goldsmiths, University of London.
Mimochariergus
Mimochariergus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lange og tynne, brungule trebukker, antenner og bein brunsvarte. Antennene er tynne og omtrent dobbelt så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet, dekkvingene jevnbrede. Beina er lange, lårene litt klubbeformede.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Artene er kjent fra Brasil og Uruguay.
Kristen folkehøgskole
Kristen folkehøgskole refererer til den delen av folkehøgskolebevegelsen der skolene har valgt et kristent grunnsyn. Av landets 84 folkehøgskoler (2021) er 34 kristne folkehøgskoler, som er tilknyttet Informasjonskontor for kristen folkehøgskole, mens de øvrige frilynte folkehøgskolene er tilknyttet Informasjonskontoret for folkehøgskolen.
Hver enkelt skole kan likevel ha ulik profil og verdigrunnlag. De kristne folkehøgskolene vil i tillegg til de vanlige fagene som regel ha noe kristendomsundervisning og morgensamlinger med kristent innhold. I tillegg legges det ofte opp til aktiviteter med kristent fokus på fritiden som er frivillig for elevene å delta på. Både frilynte og kristne folkehøgskoler rekrutterer elever med ulike interesser, livssyn og ståsted. De fleste kristne folkehøgskolene eies av stiftelser eller en eller flere misjonsorganisasjoner og kirkesamfunn.
Historie
Fra 1893 til 1936 ble 30 kristne internatskoler for ungdom etablert som et eget skoleslag kalt kristelige ungdomsskoler. Blant disse var Sagavoll først ute, og Risøy sist ute. Da en ny felles lov om folkehøgskoler ble innført i 1949, ble disse kristelige ungdomsskolene slått sammen med fylkesskoler og opprinnelige folkehøgskoler til ett felles skoleslag. Da ble alle disse skolene definert som folkehøgskole. Etter 1952 har det kommet til ytterligere 11 kristne folkehøgskoler, som dermed ikke har en forhistorie som ungdomsskoler. Blant disse var Lundheim først ute i 1952 og Sjøholt sist ute i 2020. Underveis har noen av skolene blitt nedlagt, slik at det i dag er totalt 34 kristne folkehøgskoler med ulik bakgrunn og historie, men med felles tilknyting til Informasjonskontor for kristen folkehøgskole og som dermed utgjør den kristne greina av dagens folkehøgskolebevegelse i Norge.
Gail (Texas)
Gail er et småsted i den amerikanske delstaten Texas med 190 innbyggere (2000). Gail er administrativ hovedsete i Borden County. Både byen og countyet er blitt oppkalt etter oppfinneren, landmåleren og publisisten Gail Borden som i 1856 fikk patent for sin metode for å fremstille kondensmelk. Gail ble grunnlagt i 1891 og har vært administrativt sete i countyet siden da. I 1910 var det over 700 innbyggere i Gail men folkemengden har stadig minket.
Rachel Held Evans
Rachel Held Evans (født 8. juni 1981 fra Birmingham i Alabama i USA, død 4. mai 2019 i Nashville i Tennessee) var en amerikansk forfatter. Hun gav ut flere bøker, men ble først og fremst kjent i hjemlandet gjennom bloggen, Twitter og artikler i ulike aviser. Ut fra dette ble hun et samlingspunkt og symbol for progressive, unge kristne som søkte vekk fra evangelikal kristendom for å finne andre fellesskap. Det var særlig amerikanske, evangelikale kirkers motstand mot kvinnelige prester, homofiles rettigheter og naturvitenskap, samt den nære tilknytningen disse kirkene har til republikansk politikk som kjennetegnet det Evans argumenterte mot. Samtidig holdt hun fast i den kristne troen, og var ved sin død medlem av den episkopale kirke.
Microsoft Flight
Microsoft Flight er et flysimulatorspill fra Microsoft Studios og en oppfølger av det originale spillet Microsoft Flight Simulator. Spillet er likevel forandret på mange måter og har fått en ny tittel. Selve innholdet og spillets struktur er vesentlig endret. I motsetning til Microsoft Flight Simulator er Microsoft Flight lansert som et gratisspill, men man kan likevel betale for eksklusive fordeler og oppgraderinger. Spillet ble lansert 29. februar 2012.
Rachel Held Evans
Aktivitet på internett
Evans begynte å skrive på bloggen sin i 2008. Hun hadde i 2015 rundt 64 000 følgere på Twitter og 50 000 fans på Facebook.
Forfatterskap
I 2008, samme år som hun begynte å skrive på bloggen sin, fikk hun kontrakt med forlaget Zondervan for å gi ut sin første bok. Dette ble boken Evolving in Monkey Town som senere ble utgitt på nytt med tittelen Faith Unraveled. Boken omhandler hennes indre reise gjennom tro og tvil og til tro igjen.
Hennes neste bok var A Year Of Biblical Womanhood, der hun forsøkte å sette søkelys på kvinnesynet i evangelikal kristendom gjennom å leve etter Bibelens forskrifter for kvinner et helt år. Boken kom på bestselgerlisten til New York Times i kategorien «E-Book Nonfiction»-bok, samtidig som «LifeWay», en av de største kristne bokhandlerkjedene i USA, ikke tok inn boken, angivelig på grunn av bruken av ordet «vagina».
Searching for Sunday kom ut i 2015. Denne boken beskriver hvordan hun vandret ut og inn av ulike kirker og i 20-årene og begynnelsen av 30-årene. Etter hennes død i 2019 kom boken på bestselgerlisten til New York Times.
Hennes siste bok var Inspired, der hun gjennfortalte ulike fortellinger fra Bibelen.
Sax (våpen)
Sax eller scramasax var et relativt kort sverd- eller huggertliknende knivvåpen som ble brukt fra folkevandringstiden og gjennom hele vikingtiden. Saxene skilte seg fra andre sverd- og knivtyper ved at de hadde rett eller nesten rett egg, men buet eller ofte vinklet bakk. Det er ikke funnet bevarte hjalter på noen av saxene, og de har trolig hatt enkle håndtak i tre.
Etymologi
Ordet «sax» henviser til et jerninstrument med knivegg. Sakserne har antagelig sitt navn fra dette våpenet, angelsaksisk: seax og norrønt sax, i betydningen «kniv, kort sverd, dolk», avledet fra urgermanske *sahsam,«kniv», fra urindoeuropeiske *sek-, «å kutte». Saksere i overført betydning har muligens betydningen «mennene med knivene». Seaxnēat eller Saxnōt var saksernes nasjonale guddom, en antatt kniv-gud.
Ordet saks er beslektet, men er avledet fra norrøne sǫx, flertall av sax i betydningen «stor kniv», beslektet med latinske secare, «skjære», og samme urindoeuropeiske opphav som over.
På Eggjasteinen er ordet gjengitt i setningen ni s solu sot uk ni sakse stain skorin (ikke sett av sol, ikke med (egg)jern steinen skåret).
Häädemeeste kommune
Häädemeeste er en landkommune (vald) i Pärnu fylke i det sørvestlige Estland som ligger helt sør i fylket og langs grensen til Latvia. Kommunen har cirka 4 800 innbyggere og et areal på om lag 494 km². Kommunens administrasjonssenter ligger i Häädemeeste, som har 30% av kommunens befolkning.
Det største tettstedet er Häädemeeste med 816 innbyggere, etterfulgt av en rekke små landsbyer.
Den 24. oktober 2017 ble Tahkuranna kommune innlemmet i Häädemeeste.
Nigula naturreservat ligger delvis inne i denne kommunen.
Hans Johanson Rise
Hans Johanson Rise var byfogd og gullsmed i Stavanger. Han er mest kjent for å ha laget signeten som dannet grunnlaget for Stavangers byvåpen. Det viser en avkuttet vinranke med tre blader og slyngtråder. Det har teksten SIGILLVM CIVITAT STAVANG – seglet til byen Stavanger. Det er trolig laget i 1591 eller noen år tidligere. Første gang vi vet at det er brukt i 1591.
Han var byfogd i Stavanger i 1590–1591. Han var trolig død i 1603.
Han er kjent for en rekke sølvarbeider.
Ullevålsveien skole
Historie
Skolen ble etablert i 1898 av Carl Thorvald Lippestad i hovedhuset på Bolteløkka. I 1913 ble det satt opp et nytt murhus ved siden av hovedhuset, tegnet av arkitekt Balthazar Lange. Skolen hadde da 197 elever. På det meste, på 1930-tallet, hadde skolen over 200 elever. Skolen hadde på den tiden også en avdeling i Sars' gate. Avdelingen ble senere Sarsgaten skole, deretter Tøyenhagen skole, som siden er lagt ned og bygget er del av Lakkegata skole.
Hokitika
Navnet Hokitika kommer fra maorisk og betyr «stedet man vender tilbake til» og kommer av de gode forekomstene av Pounamu (Greenstone) i området.
Historie
Befolkningen har gått kraftig ned siden gullrushet. Ved folketellingen i 2006 hadde tettstedet Hokitika 3078 innbyggere.
Næringsveier
Hovedindustriene (pounamu, gull, kull og skogbruk) har alle gått tilbake det siste århundret. Men byen har fått en gryende økoturisme-industri og har blitt ett stoppested for turister påvei nedover vestkysten av Sørøya.
Transport
State Highway 6 passerer igjennom byen. Air New Zealand har fire daglige flyvninger til Christchurch fra den lokale flyplassen. Jernbanen ble bygget frem til Hokitika fra Greymouth i 1893 og frem til 1967 var det passasjertrafikk på linjen.
Statens Forsvarshistoriske Museum
Museet har til oppgave å tilgjengeliggjøre og formidle den danske militære kulturarv fra midten av 1300-tallet og frem til i dag. Dette skjer først og fremst igjennom de permanente utstillinger i de to hovedutstillingshusene – Tøjhusmuseet på Slotsholmen og Orlogsmuseet på Christianshavn – men også gjennom aktuelle særutstillinger samt aktiviteter for barn og unge, for eksempel igjennom museets skoletjeneste og feriearrangementer.
Museet skal fra 1. januar 2014 fusjonere med Nationalmuseet og Tøjhusmuseet og Orlogsmuseet vil deretter være deler av Nationalmuseets organisasjon.
Utstillingshusene
Tøjhusmuseet behandler først og fremst den landmilitære del av den danske krigshistorie. Samlingene på museet er unike og strekker seg i tid fra cirka 1300 til i dag. I rom strekker samlingene seg over hele verden, blant annet har museet en unik samling av asiatiske våpen og tilbehør. Utstillingene på museet behandler dog først og fremst den dansk-nordiske krigshistorie.
Orlogsmuseet behandler den danske marines historie fra 1500-tallet og frem til i dag. Utstillingen baserer seg først og fremst på den gamle modellsamling som museet råder over, og som kan spores tilbake til 1600-tallet. Utover dette finnes der tablåer over kjente danske sjøslag, samt mange malerier. Endelig finnes det et barnemuseum i Orlogsmuseet, hvor barn kan få lov å lade en kanon og mye annet.
Anilda Thomas
Hun representerte India under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene, uten å vinne medalje.
Hærloven av 1909
Hærloven av 1909 var en dansk lov vedtatt 30. september 1909 som gav landet en ny hærordning.
Inntil 1909 hadde Hærens ordning hvilt på lov av 6. juli 1867, lov av 28. mai 1870 om ordningen av Københavns væpning, lov av 25. juli 1880 og lov av 13.april 1894, som ble endret med loven av 30. september 1909.
Hæren skulle nå bestå av følgende våpenarter:
I tillegg skulle Hæren bestå av Det Tekniske Korps, Forplejningskorpset, Lægekorpset, Dyrlægekorpset, Auditørkorpset, Arbejdstropper og Bornholms Væbning.
Kommandoforhold
Hærens kommandoforhold ble følgende:
Kongen er øverstbefalende og utøver sin myndighet gjennom krigsministeren.
Direkte herunder sto to generalkommandoer:
Verneplikt
Enhver mann som var fylt 18 år hadde verneplikt. Ble landet utsatt for angrep kunne enhver tjenestedyktig mann utskrives. Etter endt verneplikt sto mannskapet i nummer ved avdelingen i 16 år. Verneplikttiden var litt forskjellig etter tjenestegrenene, men omkring tolv måneder.
I henhold til 1909-loven ble utdannelsesstedene tilrettelagt således: To nye til hver en rekruttbataljon ved Sandholm og Høvelte samt én i Værløse til to rekruttbataljoner. Herutover hadde man en leir i Arresødal til fotfolkets og rytteriets skytninger, leirer ved Jægerspris og Fuglsø Kro til feltartilleriets skytninger og endelig leirer ved Avedøre og Ejby til festningsartilleriets to bataljoner.
Endelig ble det bevilget midler til kystbefestningen på Sjælland, Taarbæk fort, Avedøre batteri, Mosede fort og Lynæs batteri, Helholm batteri (Agersø) Masnedøfortet, Haarbølle batteri (Møn) og Vejrø fort.
Københavns landbefestning skulle desarmeres i 1922, men inntil da vedlikeholdes.
Opp til og ved utbruddet av første verdenskrig ble landbefestningen utbygget feltmessig og ble satt fullstendig i forsvarsstand. Ikke kun landbefestningen ble nedlagt. Fredericia festning, Kronborg festning og Christianshavns befestning ble også nedlagt med forliket i 1909.
Everybody Needs Somebody Sometimes
Everybody Needs Somebody Sometimes er en sang skrevet av Paul Sabu som ble spilt inn og gitt ut på singel med Ann-Margret i 1981. Singelen kom på 22.-plass i USA.
Norgesmesterskapet i boksing 1933
Kongepokalen ble vunnet av Torstein Myhre.
Tararua (distrikt)
Tararua er et distrikt sør på Nordøya på New Zealand.
Distriktets nordvestlige grense defineres av Ruahine Range, den sørøstlige av Stillehavet og nedbørsfeltet til Manawatuelva er grensene i nord og sør.
Byer og regioner
Størsteparten (98,42%) av distriktet er del av Manawatu-Wanganuiregionen. Det er kun et lite område ved Owahangaelva sørøst i distriktet som er del av Wellingtonregionen.
Misterio de Elche
Misterio de Elche (katalansk Misteri d'Elx [] er et spansk mysteriespill om Marias himmelfart. Verket er fra middelalderen; og fremføres fremdeles årlig i Elche.
Siden 2001 har verket vært oppført på UNESCOs liste over mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv.
Gilda Casanova
Gilda Casanova (født 19. desember 1995) er en cubansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Rock and Roll Music
«Rock and Roll Music» er en rock and roll-sang skrevet av og opprinnelig utgitt av Chuck Berry i september 1957. Den ble Berrys tredje top 10 hit i USA.
Mange artister har laget coverversjon av «Rock and Roll Music»; blant andre Humble Pie, Manic Street Preachers, Bill Haley and His Comets, REO Speedwagon, Mental As Anything, The Beatles, The Beach Boys, Tenpole Tudor og Bryan Adams.
John Paulsen
John Olaf Paulsen (født 15. februar 1851 i Bergen, død 24. mars 1924) var en norsk litterat. I sin samtid var han en anerkjent og produktiv forfatter. I dag huskes han best for sine erindringer om kjente kulturpersonligheter, spesielt sine nære skildringer av Henrik Ibsen, Edvard Grieg og Camilla Collett, men også om møter med blant andre Jonas Lie, Bjørnstjerne Bjørnson og Alexander Lange Kielland, som han også kom i personlig kontakt med.
Rock and Roll Music
The Beatles' versjon
The Beatles fremførte «Rock and Roll Music» på konserter fra og med 1959 og til og med august 1966. Den var fast åpningsnummer da de la ut på sine konserter i 1966.
De spilte inn sin studioversjon i Abbey Road Studios 18. oktober 1964. Den dagen fylte låtskriver Chuck Berry 38 år (samme tilfelle skjedde med sangene «Dizzy Miss Lizzy» og «Bad Boy» som ble spilt inn på låtskriver Larry Williams' 30-årsdag året etter). Siden The Beatles hadde spilt «Rock and Roll Music» titt og ofte, trengte de bare å spille inn en tagning uten senere pålegg. John Lennon sang med påført ekko, mens produsent George Martin spilte piano.
John Paulsen
Oppvekst og ungdomsår
Skipper Paulsen døde før sønnen hadde nådd konfirmasjonsalder. Dermed ble ungdomsårene preget av arbeid. For å ta seg av moren og den yngre søsteren Andrine (senere gift Amundsen) fikk han skaffet seg en jobb på et handelskontor ved Bryggen. Han var da også fast bestemt på å fortsette innenfor handelsfagene. I 5 år var han ansatt på Det portugisiske og brasilianske konsulatet i Bergen. Om somrene, i prinsipalens fravær, fungerte han til og med som visekonsul. Det heldige med stillingen var at arbeidet bød på så mye fritid at han kunne rekke å bøte på noe av den mangelfulle utdannelsen sin.
Rock and Roll Music
The Beatles' versjon
Gruppen ga ut sin studioversjon av «Rock and Roll Music» på albumet Beatles for Sale 4. desember 1964 i Storbritannia. I USA ble den utgitt 15. desember 1964 på albumet Beatles '65. I Norge ble «Rock and Roll Music» gitt ut på singel i januar 1965. B-siden var «Eight Days a Week» (som på coveret/plateetikkett ble feilaktig stavet «8 Days A Week»). Platemerket var ND 7438 Odeon og den ble Norges mest solgte singel med The Beatles. Singlen nådde førsteplass på VG-lista i uke 12/13/14 i 1965.
John Paulsen
Oppvekst og ungdomsår
Foruten etterutdanning i handelsfagene så han seg også i stand til å lese italiensk og fransk med franskmannen L’Abbé, som hadde vært intendant ved teatret, men nå livnærte seg som språklærer. Av en ung student mottok han litt kunnskaper i latin. En viss støtte for sine litterære interesse fikk han hos presten Georg Fasting, og, etter at han var blitt forflyttet til Sarpsborg, fra den katolske pateren Christian Holfeldt Houen, (som tilfeldigvis også hadde krysset spor med Henrik Ibsen og hadde gått i følge med dikteren, fjellføreren Sylfest Eirikson Saude og juristen Ludvig Mariboe Benjamin Aubert gjennom Bøverdalen til Sognefjorden i juli 1862).
Rock and Roll Music
The Beatles' versjon
Rock and Roll Music ble også tittelen på et dobbeltalbum som Capitol Records ga ut juni 1976 hvor utvalget av sanger ligger i tittelen.
John Paulsen
Under Griegs beskyttende vinger
I 1875 kom hans første virkelige bokutgivelse Af Bylivet, og året etter utkom også hans første diktsamling, Mol og Dur, som han i forordet opplyser egentlig var blitt til før han skrev Af Bylivet. Diktboka inneholder flere gode dikt, og da begge bøkene fikk lovende omtaler, bestemte Paulsen seg for å bli forfatter. Han sa opp stillingen som handels- og konsulatkontorist og ga seg i dobbelt forstand en usikker fremtid i vold ved å reise utenlands.
Rock and Roll Music
Andre offentlig utgitte versjoner av «Rock and Roll Music» med The Beatles
25. november 1964 var The Beatles i Playhouse Theatre i London og spilte inn blant annet «Rock and Roll Music» for BBC radio. Opptaket som er uten piano, ble kringkastet 26. desember 1964 og utgitt i 1994 på Live at the BBC. Sangen var bandets vanlige åpningsnummer på den siste verdensturneen i 1966.
John Paulsen
Under Griegs beskyttende vinger
Sammen med den par år eldre og allerede den gang anerkjente komponist, Edvard Grieg, forlot han Bergen våren 1876. De reiste via København, hvor de slo seg til ro i et par måneder. De danske kunstnerne åpnet gjestfritt sine hjem for de to, og John Paulsen knyttet varig vennskap med skuespillerinnen Johanne Luise Heiberg, forfatterinnen Magdalene Thoresen, Christian Hostrup, Carl Ploug og andre dansker.
Rock and Roll Music
Andre offentlig utgitte versjoner av «Rock and Roll Music» med The Beatles
En konsertversjon ble utgitt på Anthology 2 i 1996 hvor opptaket stammer i fra Tokyo i Japan; datoen var 30. juni 1966.
John Paulsen
Begunstiget protegé hos Henrik Ibsen
Fra København reiste Grieg og Paulsen videre til Bayreuth for å overvære de storslåtte Wagner-forerstillingene der. Herfra tok de jernbanen til Gossensass i Tyrol (i dag: Colle Isarco), for å besøke Henrik Ibsen, som uten presiserende arbeid ferierte der med familien. Edvard Grieg hadde nemlig noen forretninger å diskutere med ham i anledning samarbeidet med den forestående premieren på sceneversjonen av Peer Gynt. John Paulsen ble nå knyttet til familien Ibsen, og han fulgte med dem til München hvor dikteren den gang var bosatt. Henrik Ibsen ga ham litterær veiledning, men formanet ham også til å skaffe seg mer utdannelse. Han ble en husvenn, som i flere år vanket i familien Ibsens hjem. Som bysbarn av Suzannah Ibsen hadde også de to mangt å snakke om, og under sommeroppholdene fulgte han gjerne med henne på fjellturer, noe ektemannen ikke gadd begi seg ut på. Han fulgte også enkelte forelesninger ved Universitetet i München sammen med deres intelligente sønn, Sigurd Ibsen, som var åtte år yngre enn litteraten.
Rock and Roll Music
Andre cover versjoner
Mange andre artister har laget coverversjon av «Rock and Roll Music»; blant andre Humble Pie, Manic Street Preachers, Bill Haley and His Comets, REO Speedwagon, Mental As Anything, The Beatles, The Beach Boys, Tenpole Tudor og Bryan Adams.
John Paulsen
Begunstiget protegé hos Henrik Ibsen
Ved juletider i 1876 bestemte John Paulsen seg for å bryte opp og forlate familien Ibsen og München. Han reiste alene videre til Roma, og senere til Paris. Ibsen var bekymret for hva det utsvevende kunstnerlivet i Paris kunne påføre en uformet og lett begeistret drømmer som John Paulsen, og i et brev nærmest befalte ham å komme tilbake til München for å utdanne seg videre. Dette ble, ifølge litteraten selv, avgjørende for hans senere utvikling. Han fulgte det velmenende råd, og 7. april 1877 satte Ibsen seg ned og skrev en anbefaling om tildeling av Statens kunstnerstipendier til John Paulsen: … Jeg har under flere måneders dagligt samvær med ham havt fuld anledning til at lære ham at kende, ligesom jeg med interesse har sat mig ind i hans literære produktion, og det er min faste overbevisning at ingen af vore yngre literater i højere grad end han fortjener at komme i betragtning ved uddelingen af de her omhandlede stipendier. Hans fremtid som poetisk forfatter vil være afhængig af den anledning, der gives ham til at udvikle og uddanne sine medfødte åndsgaver, og i hans fine og varme digteriske sind, i hans noble natur og i hans rene og i enhver henseende mønsterværdige sæder ligger efter min bedste overbevisning garantier for en betydelig udviklingsmulighed.
Jeg vil gentagende fremhæve at han er ubemidlet; hidtil har han bestridt rejseomkostningerne ved sine forfatterhonorarer; men disse vil i længden vise sig utilstrækkelige, og er det allerede nu. Han er derhos ikke stærk af natur; hans bryst er svagt, uden dog endnu at være angrebet, og jeg anser det derfor som muligt at et længere ophold i syden kunde for ham i dobbelt betydning være et livsspørgsmål. Beløpet som ble søkt var kr 1.600, men Ibsen visste at det alltid ble kortet ned, så han hadde tatt litt ekstra i. Svaret ble dessverre nei, men i 1878 etter en ny søknad fra Ibsens hånd, fikk Paulsen kr 1.400 i stipend til ett års utenlandsopphold. Faktisk klarte han å være på reisefot rundt i Europa i ti år. Dette var til gjengjeld den eneste sum han noensinne mottok fra det offentlige. Men baron Gerhard Hoff-Rosenkrone på baroniet Rosendal opptrådte trofast som hans mesen når det røynet på og pengemangelen ble merkbar.
Skurk! eller uskyldig dømt?
John Paulsen levde i de kommende år tett på familien Ibsen, men forholdet til Sigurd Ibsen ble etterhvert noe anstrengt. Edvard Grieg spøker stadig i brevvekslingen med John Paulsen med om det snart har lyktes Ibsen å plukke av ham «naivismen». Ibsen la virkelig atskillig vinn på å belære sin yngre kollega alt fra etikette til å instruere ham hvorfra han skulle søke inspirasjon til sine bøker, og hva slags kunnskaper han trengte å tilegne seg. Selv den spesielle ibsenske ortografi, basert på det skandinaviske språkmøtet i Stockholm i 1869 tok Paulsen etter sin veileder og velgjører.
Da Suzannah og Sigurd Ibsen reiste på ferie til Norge sommeren 1880, ble John Paulsen invitert med Henrik Ibsen til opphold i Berchtesgaden. Det ble en givende periode, som han senere har øst anekdotisk stoff av til sine populære erindringsbøker. Ibsen hadde friår, men var så vidt begynt å tumle med planene for sitt neste drama, Gengangere. Like i nærheten var Jonas Lie opptatt med å forfatte sin sjøroman Rutland (1880). Når Lie hadde behov for å være i fred med sine skriverier, og Ibsen foretrakk å være alene med sine grublerier, var John Paulsen gjerne ute og gjorde fantestreker med Mons og Erik Lie, noe som også førte til reprimander fra en irritert Henrik Ibsen. Mye tyder på at Ibsen så for seg at han som belønning for veiledningen kanskje samtidig hadde oppdratt og utdannet sin egen fremtidige biograf? I 1882 utga imidlertid John Paulsen nøkkelromanen Familien Pehrsen, som av et samlet kritikerkorps straks ble oppfattet og utlagt som en dårlig fordekt og stygt fordreid fremstilling av Henrik Ibsens husliv. Jonas Lie skrev at boken var «personligere og dertil uretfærdigere rettet mod en af mine Venner end Kunstens Lov for Optagelse af Emner behøver tilsige». Georg Brandes skrev skarpt til Paulsen at man ikke kan utlevere sine venner slik, det er «et Brud på Gjæstevenskabets Pligter».
Reaksjonen fra Henrik Ibsen selv lot heller ikke vente på seg. Skulle denne offentlige uthengingen være takken for at Paulsen fritt hadde kunnet komme og gå som han ville i hjemmet? Ibsen sendte John Paulsen en kort, men megetsigende brevtekst: «Skurk!» og dermed var kontakten for all tid brutt.
Var beskjeden mulig å misforstå? John Paulsen fikk det til at bruddet skyldtes noe ganske annet, nemlig at Sigurd Ibsen måtte ha løyet på ham. Paulsen sikter tydeligvis til at hans gode forhold til fru Suzannah Ibsen var blitt misoppfattet av dikteren, etter at Sigurd hadde hvisket ham noen ord i øret om hva som hadde passert.
Året etter, i 1883, utga Paulsen for øvrig enda en nøkkelroman, Moderne Damer, som fikk ham i ytterligere konflikt med andre skribenter. Boken handler om fraskilte fru Schønberg i Homansbyen som holder fransk salong, og ikke helt kan bestemme seg for hvilken beiler som er best tilpasset hennes behov. Paulsen og Amalie Skram var omgangsvenner mens de begge bodde i Kristiania, og Erik Skram mislikte dette. Amalie mente nå at romanen tegnet et negativt portrett av henne som fru Schønberg, og attpåtil skulle Paulsen ha stjålet tittelen fra henne. Hun prøvde forgjeves å få til en boikott av sin venninne Mathilde Schjøtts anmeldelse av romanen.
Etter Ibsens død i 1906 tok Paulsen opp igjen kontakten med Suzannah og ble gjest i hennes hjem, mens han også gjorde alt for å unngå å treffe på Sigurd igjen. Da de til sist møttes i Suzannah Ibsens begravelse i april 1914, uttrykte John Paulsen senere sin overraskelse, i brev til søsteren, over at Sigurd hadde gått like bort til ham og hilst som om ingen ting var hendt, og uten minste tegn til å be om unnskyldning for at han, gjennom sine løgner, angivelig hadde spolert Paulsens litterære løpebane og gode fremtidsutsikter som farens følgesvenn.
John Paulsen la også skylden for bruddet på Georg Brandes. I sitt etterlatte manuskript Aftnerne i Arbinsgade hevder Paulsen at det var Brandes «og ham alene, som har reist den beskyldning mod min roman Familien Pehrsen, at den skulde ha sat sig til mål at gie en nedsættende skildring av Ibsen». Ifølge Paulsen skulle Brandes en gang i et selskap hos forlegger Hegel i København ha spurt fru Ibsen om hun hadde lest Paulsens bok, og tilføyd: «Både Deres mand og søn er der skildret som det rene snavs [dvs. rent skitt].» Ifølge Paulsen delte ikke fru Ibsen Brandes' syn på dette.
En vagabond og oppdagelsesreisende
Fra 1880-årene av flakket John Paulsen hvileløst omkring mellom Europas hovedsteder. Han oppsøkte litterære minnesteder, og viste seg som den fødte kavaler overfor kunstnerinner som var atskillig eldre enn ham selv. Blant annet var han på reise til Sorrento sammen med Camilla Collett. Her fikk han se hvor Ibsen skrev Gengangere (1881), og hun fikk besøke stedet hvor Welhaven bodde da han, i 1856, gjennomførte sin «italienske reise». De to dikterne hadde nemlig med 24 års mellomrom begge vært gjester på det samme Hotel Tramontano ytterst på kalksteinsklippene, som danner byens mektige front mot havet.
Alexander Kielland var blant de som ergret seg over Paulsens «snurrige Lyst til å snuse om i Stuer og Senge, hvor Byron og Musset havde drukket og horet». Også Bjørnson ergret seg og skrev til Kielland i 1906: «John Paulsen, dette husjomfru-talent...tigger sig gjennem verden på falske værdier og store mænds og kvinners forfængelighed, der pirres ved at gnides av hans nysgjerrige næse, - nej, så pine-død, lad andre klæde og bespise ham; jeg har andre å hjælpe.»
John Paulsen som lyriker
John Paulsen skrev dikt som har blitt stående i folks bevissthet, om ikke alltid forfatternavnet bak er like kjent. Iblant kunne Paulsen komme opp med veritable fulltreffere og fullbårne romanser. Spesielt Edvard Grieg likte godt Paulsens stemningsfulle dikt og har tonesatt mange av dem, likeså Johan Svendsen. Kantaten «Hilsen til Nidaros» satte Johan Selmer musikk til. Alfred Paulsen tonesatte hans dikt «Når fjordene blåner».
John Paulsen som prosaist
Georg Brandes syntes det ble for mye føleri: «...det er den bare Sentimentalitet, altsammen. Linie efter Linie er sentimentalt skreven.» Publikum likte som regel bøkene hans langt bedre enn anmelderne gjorde. Flere av Paulsens bøker ble oversatt, særlig til tysk, og han fikk oppført skuespill både i Bergen, Kristiania og ulike tyske byer.
Paulsens roman Margharita fra 1880 om en «fallen kvinne» som angrer seg og søker seg til et kloster, vakte stor forargelse blant norske anmeldere, mens den i Danmark ikke ble kalt umoralsk, bare talentløs. Kristian Elster d.e. forsvarte Paulsen og mente han hadde «et meget betydeligt Fortællertalent» og «engang vil frembringe en Digtning, som vil blive nævnt med Ære i vor Literaturhistorie».
Samliv med Ibsen I, II (og III)
Parallelt med sine romaner og skuespill (hvorav flere er oppført, men ikke er blitt publisert), skrev også Paulsen sine reiseberetninger og skildret møter med kunstinstitusjoner, dikterhjem, venner og kolleger. Med Julehistorier (1899) og senere Billeder fra Bergen (1911) ble også Ibsen-minnene berørt, mens de i bøkene Mine Erindringer (1900), Flere Erindringer (1901) og ''Erindringer. Siste samling'' (1903), vies atskillig plass i fremstillingene. Suzannah Ibsen skal ha senere ha meddelt Paulsen at Ibsen satte stor pris på disse skildringene. Først etter Ibsens død kom to bøker som kun fokuserte på forbindelsen til dramatikeren, ''Samliv med Ibsen [1]. Nye erindringer og skitser (1906) og Samliv med Ibsen. Anden samling. Sommeren i Berchtesgaden'' (1913).
Sin nyvunne kontakt med Suzannah Ibsen brukte han til å samle flere intime historier. Et utdrag av et manus John Paulsen arbeidet med i perioden 1912-14, kalt «49 aftner i Arbiens gade», ble trykket av Harald Beyer i tidsskriftet Edda i 1943. Flere av Ibsenbiografene har gjort flittig bruk av tidsskriftartikkelen, men ingen later til å vite hvor det upubliserte originalmanuskriptet befinner seg. Etter utdraget å dømme er Paulsens originalmanuskript, ved siden av enkelte tapte dikt og malerier fra dikterens egen hånd, Ibsenlitteraturens største forsvunne skatter.
I Samliv med Ibsen [I]-II som utkom etter dikterens død har Paulsen også kunnet støtte seg til Halvdan Koht og Julius Elias' utgivelse av Ibsenbrevene i 1904. Her har han iblant gitt seg ut på å nytolke sine opplevelser, men har også i noen tilfeller gitt tilleggsopplysninger og verdifulle bakgrunnskommentarer til disse. Paulsens erindringsbøker har derfor vært en viktig kilde for de vitenskapelig kommenterte utgavene av brevbindene i Henrik Ibsens skrifter.
Den siste forsvunne samling, som i hovedsak gjengir Suzannah Ibsens minner, tanker og vurderinger, er naturligvis av litt annet slag enn de foregående. På grunn av tiltakende sykdom kunne imidlertid Suzannah Ibsen, etter hva en kan lese ut av brevene til søsteren Andrine, sjelden motta besøk, slik at det neppe kan være snakk om at han tilbrakte så mange som 49 kvelder sammen med henne i hjemmet i Arbins gate. Det knytter seg likevel stor spenning til om det tapte manuskriptet dukker opp igjen fra noens gjemmer.
John Paulsen har også skrevet en rekke tidsskrifts- og bladartikler, og var en populær bidragsyter til ukeblader og julehefter.
Chouzy-sur-Cisse
Chouzy-sur-Cisse er en tidligere kommune i departementet Loir-et-Cher i Centre-Val de Loire i Frankrike. Den 1. januar 2017 ble kommunen slått sammen med Coulanges og Seillac for å danne den nye kommunen Valloire-sur-Cisse.
Norgesmesterskapet i boksing 1934
Norgesmesterskapet i boksing 1934 ble arrangert i Sportshallen i Oslo 17.–19. mars.
Den kinesiske drøm
Den kinesiske drøm (kinesisk: 中國夢, pinyin: Zhōngguó mèng) er et politisk signaturmotto som siden 2012/2013 er blitt benyttet av det kinesiske kommunistiske parti og av den kinesiske regjering under Xi Jinping, og som sikter til landets ambisjon om å bringe fattigfolket inn i middelstanden og stadig flere, og landet som sådan, til rikdom. Selv om landet formelt fast bekjenner seg til kommunisme, er virkemidlene for å oppnå denne drømmen mer lik kapitalistiske virkemidler.
Uttrykket ble først benyttet av det kommunistiske kommunistpartis generalsekretær Xi Jinping den 29. november 2012, og med økt frekvens etter hans tiltredelse som landets president i mars 2013.
Slike slagord er siden Deng Xiaopings tid blitt ærabetegnende for den til enhver tid sittende kinesiske ledelse, og kan således være å ligne med æranavnene fra den kinesiske keisertiden.