cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kayangel
Kayangel er cirka 1,5 kilometer lang, og 750 meter bred. Det er åpent hav på den ene siden, og en lagune på den andre. Kayangel består egentlig av tre øyer, hovedøya, en mindre en med en liten leirplass, og den siste er bare en liten atoll. Den eneste kraftkilden på øya er solcellepaneler eller private generatorer. Øya blir bebodd av en liten befolkning på rundt 100 mennesker. Det er en liten skole som går fra niende klasse, og et lite bibliotek.
Zting
Zting er et norsk musikkprogram som gikk på NRK i 1985 og som ble ledet av Petter Nome og Anne Grete Preus. Programmet hadde fokus på rock og inneholdt liveopptredener, intervjuer og musikkvideoer. Programmet gikk annenhver fredagskveld.
Programmet hadde beskjedene seertall. Det var mye på grunn av det sene sendetidspunktet og at programmet ikke sendte lettfordøyelig liste-pop. Det ble nedlagt på grunn av høye produksjonskostnader.
Så langt som hit
Så langt som hit er en Dobbel-cd utgitt av Notodden Blues Band i 2009.
Prosessen (andre betydninger)
Andre mindre kjente bøker med dette navnet er:
Ingerid Ragnvaldsdatter
Ingerid Ragnvaldsdatter (født i tidsrommet 1105 til 1110 i Sverige, død etter 1161, trolig før 1170), var dronning av Norge på 1130-tallet. Hun var datter til den svenske konge Inge den eldres sønn Ragnvald Knaphövde, og mor til minst 10 barn, hvorav to ble konger, to jarler, to hertuger og den mektige biskopen av Oslo, Nikolas Arnesson.
Gaviapasset
Gaviapasset (italiensk: Passo di Gavia) er et fjellpass i Dolomittene i Italia (Lombardia). Veien over passet forbinder Bormio med Ponte di Legno, og har en høyde på 2618 moh.
Ingerid Ragnvaldsdatter
Biografi
Hun giftet seg første gang med den danske konge Svend Estridsens sønnesønn Henrik Skadelår, og fikk med ham blant annet sønnen Magnus Henriksson, som i 1160 drepte den svenske konge Erik den hellige for deretter selv å utrope seg til konge. Ekteskapet med Skadelår skal ikke ha vært lykkelig. En gang forsøkte hun å rømme med en ung mann ved å ikle seg gutteklær, men den forelskede Ingerid ble avslørt og ble ikke fri før Henrik døde i 1134. Han stupte i slaget ved Fotevig i Skåne den 4. juni samme år, og Ingerid giftet seg deretter med den norske kongen Harald IV Gille. Med ham fikk hun sønnen Inge Krokrygg, og forholdet ble også her vanskelig. Kong Harald hadde mange friller, og året etter Inges fødsel ble han drept av Sigurd Slembes menn mens han var i seng med en av dem - Tora Gudmundsdatter, mor til Sigurd Munn - i kongsgården i Bergen, hvor dronningen også befant seg.
Gaviapasset
Passet forekommer ofte på fjelletapper i Giro d'Italia, og har blitt legendarisk på grunn av sitt lunefulle vær.
Ingerid Ragnvaldsdatter
Biografi
Samme natten som Harald Gille ble myrdet, rådslo hans enke Ingrid med lendmennene og kom til enighet om å utrope hans tre år gamle frillesønn Sigurd Munn til konge. Deretter dro hun til Østfold og fikk sin egen vesle sønn Inge utropt til konge på Borgarting. Dermed var to smågutter konger av Norge. Noen år senere fikk Ingerid – utenfor ekteskap - sin sjette sønn, Orm Ivarsson. Barnefar var en ellers ukjent Ivar Sneis. Så giftet Ingrid seg for tredje gang; nå med Ottar Birting, formynder for hennes stesønn Sigurd Munn. Men Ottar blev snikmyrdet i 1146/47, så Ingrid ble for tredje gang enke etter en mann som døde en voldelig død. I sitt fjerde og siste ekteskap med lendmannen Arne på Stårheim fikk hun datteren Margrete og sønnen Nikolaus, den senere biskopen som ble kong Sverres argeste motstander. Hendes eldste sønn, Magnus Henriksson, gjorde krav på den svenske trone, grunngitt med sin mors arv. Han skal ha stått bak drapet på kong Sverker den eldre, og i slaget ved Östra Aros i 1160 beseiret kong Erik den hellige, som etter sin død ble Sveriges skytshelgen. Ingerid dro tilbake til Danmark med Erling Skakke, hvor de fikk støtte til hans sønn Magnus Erlingssons kamp om den norske tronen.
Ingerid Ragnvaldsdatter var Norges første politiker. Hun hadde evne til å handle raskt og viste politisk teft. Hun kom til å spille en personlig rolle under den norske borgerkrigen på 1100-tallet. Etter Haralds død fikk hun sin sønn og stesønn godkjent som konger i Norge, og kjempet for deres rettigheter i tronfølgerkrigen mens hun fortsatte som politisk rådgiver for sin sønn. Hun støttet også Magnus' krav på den svenske tronen, men forlot Norge i 1161, hvoretter hennes videre skjebne fortaper seg i det dunkle. En overlevering vil ha det til at hun druknet på hjemvei til Stårheim, da skipet hun var om bord i, ble senket av birkebeinerne i Skatestraumen.
Åtte av de ni barna hennes ble drept i nordiske borgerkriger. Ingerids og Arnes datter Margrete blev mor til Filippus Simonsson, som ble konge for baglerne i årene 1207-17, og giftet seg med kong Sverres datter Kristin som en del av forliket mellom baglere og birkebeinere.
Om navnet
Ingerid staves på mange forskjellige måter i moderne skandinaviske språk og på engelsk. Fornavnet, på norrønt Ingiríðr, blir til Ingrid eller Ingerid. Hennes patronym var på norrønt Rögnvaldsdóttir, som også skrives som Ragnvaldsdotter, Ragvaldsdotter eller Ragnvaldsdatter.
Ivar Sneis (Ívarr sneis)
Ingerid var ikke gift med Ivar, men de fikk en utenomekteskapelig sønn:
Ottar Birting
De fikk ingen barn, Ottar Birting døde ca 1146
Birmingham Airport
Birmingham Airport (IATA: BHX, ICAO: EGBB) er en lufthavn som ligger på grensen mellom Birmingham og Solihull i England.
Den er Storbritannias femte travleste lufthavn, med ni millioner passasjerer i året pr. 2005. Det er avganger innenriks, til kontinentet, India, Midtøsten og Nord-Amerika.
Lufthavnen ligger ved motorveien M42 og hovedveien A45. Den er også en egen jernbanestasjon, Birmingham International stasjon, på linjen mellom Birmingham og London.
Historie
Den første flyplassen på stedet ble åpnet 8. juli 1939, og ble drevet av Birminghams byråd. Under andre verdenskrig ble den tatt over av Air Ministry, og ble brukt av Royal Air Force. I juli 1946 ble den levert tilbake til sivil bruk, men var fortsatt under regjeringens kontroll.
I en periode etter krigen ble flyplassen brukt til luftstevner og konkurranser. I 1960 tok Birminghams myndigheter igjen over, og i 1974 ble den overdratt til grevskapsrådet i West Midlands. Den ble gradvis ekspandert til en moderne lufthavn. I 1984 ble en ny terminal med kapasitet på tre millioner passasjerer i året åpnet. Nok en terminal ble åpnet 26. juli 1991. Denne terminalen, kalt Eurohub, var angivelig den første i verden som kombinerte innenriks- og utenrikspassasjerer. Den opprinnelige terminalen fra 1939, i art deco-stil, og det første kontrolltårnet, er bevart vest for hovedrullebanen.
Lufthavnen ble privatisert i 1983; lokale myndigheter eide allikevel 49 % av aksjene i selskapet. Den 1. april 1987 ble den overført til Birmingham International Airport Ltd., et offentlig selskap som eies av de syv distriktsrådene i West Midlands.
Sommerhielm
Sommerhielm, opprinnelig von Sommer, er en dansk og norsk adelsslekt. Slekten ble i 1764 adlet med rittmester Otto von Sommer, som deretter het Otto von Sommerhielm. Hans sønn var statsminister Mathias Sommerhielm. Slekten er idag utdødd.
Historikk
Otto Mathias von Sommer kom i 1748 i dansk militærtjeneste, hvor han steg i gradene. Han ble i 1764 adlet med navnet Sommerhielm. Dette var en berikelse av navnet Sommer. Han giftet seg med Anne de Leth, datter av generalløytnant Mathias de Leth til Sanderumsgård og Cathrine Hevedig Brockenhuus von Löwenhielm. Hun nedstammet fra både ny og gammel adel.
Deres eneste sønn var Mathias Otto Leth von Sommerhielm eller bare Mathias Sommerhielm. Han var tre ganger gift, men hadde ingen barn.
Våpen og slagord
Blasonering: Skjoldet er delt av blått og rødt med i 1. felt tre sølv liljer og i 2. felt en gull krone med tre blad og to perler.
Som ridder av Serafimerordenen hadde Mathias Sommerhielm valgspråket «Semper idem» (alltid den samme).
Septennat
Septennatet (av latin septem = «syv» og annus = «år»: et tidsrom på syv år) er en betegnelse på et tidsrom i det tyske keiserrike som oppstod som et kompromiss mellom rikskansler Otto von Bismarck og Riksdagen omkring finansieringen av militære utgifter.
Etter slutten på den prøyssiske forfatningskonflikten var spørsmålet om militærbudsjettet et potensielt konfliktpunkt mellom regjering og parlament. Riksdagen i det nordtyske forbund hadde i 1867 bevilget et budsjett for fire år (det såkalte  Pauschquantum). Etter utløpet og grunnleggelsen av keiserriket i 1871 ble den allerede eksisterende ordning utvidet med tre år.
Interaktivitet
Interaktivitet er et ord satt sammen av inter (latin; blant, mellom, tverr-) og aktiv (av latin activus; virksom, preget av handling) og betegner et veksel- eller samspill med noe eller noen. Innen informasjonsvitenskap, kommunikasjon og industridesign er det debatt om hva interaktivitet betyr.
Innen samfunnsvitenskapene brukes begrepet interaktivitet når to eller flere individer er i kontakt med hverandre og påvirker hverandre i en vekselvirkende handling. Interaktiviteten kan hende umiddelbart eller formidlet via medier som telefon, e-mail eller chat. De vekselvirkende handlingene omtales som interaksjoner.
Innen IKT og media er begrepet interaktivitet særlig brukt om samspillet mellom en bruker og programvare, når et menneske «interagerer» med et datasystem. En interaktiv programvare har egenskaper i henhold til å gi brukeren mulighet til å gripe inn i programmets utførelse og til å styre den.
Det skilles mellom tre nivåer av interaktivitet i en kommunikasjonssituasjon:
Interaktivitet tilsvarer graden av respons, og anses som en kommunikasjonsprosess hvor hver melding henger sammen med tidligere utvekslede meldinger, og til sammenhengen mellom de meldingene og meldingene før dem. For at interaktivitet skal kunne sies å ha inntruffet må meldingene føre til en påvirkning av hverandre, som ikke ville ha skjedd uten interaksjonen mellom dem. Et eksempel på ikke interaktiv-, reaktiv- og interaktiv kan være at noen gir en beskjed som passivt kan mottas (ikke interaktiv), og eventuelt svares på (reaktiv) og hvor svaret fører til en endring av opprinnelig beskjed (interaktiv handling). Interaktivitet er en viktig del av oppbygging av videospill, internett og webtjenester, hvor digital samhandling er en vesentlig bestanddel.
Interaktive læringsressurser
Ved utvikling av multimediale læringsressurser som bygger på konstruktivistiske læringsteorier legges det vekt på å designe interaktivitet som stimulerer til aktivitet og konstruktivitet. En skiller her mellom ulike former for interaktivitet. Kontroll- eller styringsaktiviteter er relatert til navigasjon i læringsressursen og gir kontroll over visning av og veien gjennom den. Didaktisk interaksjon tilbyr kontekstrelatert dialog på brukerens initiativ, f.eks. relatert til spørsmål og tilbakemelding, til å kunne foreta innstillinger eller å bli stilt overfor ulike valg som vil influere på presentasjon av innhold, behandling av data, valg av modell m.m..
Torbjørn Urfjell
Torbjørn Urfjell (født 3. november 1977) er en norsk politiker (SV).
Urfjell har vært leder i Vest-Agder Sosialistisk Ungdom, leder av bystyregruppa til Kristiansand SV, leder for kulturstyret i Kristiansand og førstekandidat for Vest-Agder SV til stortingsvalget. Fra 2005 til 2007 var han politisk rådgiver i Utenriksdepartementet for utviklingsminister Erik Solheim. Han var i 2014 kommunikasjonssjef i FN-sambandet, men ble bransjedirektør i Virke Produsentforeningen fra 1. februar 2015.
Sjung bort bekymren
Sjung bort bekymren er det første svenske studioalbumet fra de norske popsangerne Inger Lise Rypdal og Stein Ingebrigtsen. Det ble utgitt i Sverige 1972 på plateselskapet RCA.
Det ble også laget en norsk versjon av albumet med tittelen Hello-A. Platen inneholdt flere av de samme sangene pluss noen andre.
Sporliste
Side 1 Side 2
Galabank
Galabank er et fotballstadion i byen Annan, Dumfries and Galloway, Skottland. Det er hjemmebanen til Annan Athletic FC
Disney+
Disney+ er en amerikansk videostrømmetjeneste. Tjenesten er nett- og abonnementsbasert og eies og driftes av Walt Disney Direct-to-Consumer & International, en divisjon av The Walt Disney Company. Tjenesten ble lansert i USA 12. november 2019, og i Norge ble den lansert 15. september 2020. Den tilbyr i hovedsak filmer, serier og tv-programmer fra Walt Disney Studios og Walt Disney Television. Originale filmer og tv-serier basert på nye og eksisterende konsepter kommer også, i tillegg til innhold fra Disney, Pixar, Marvel, Lucasfilm, National Geographic og 20th Century Fox.
Galabank
Oversikt
Den 3. juli 2008 ble Annan Athletic innvalgt i Scottish Football League for første gang, og klubben erstattet den nedlagte klubben Gretna. Som følge av avgjørelsen ble Galabank vert for Annans kamper i skotsk tredjedivisjon (nivå 4) i 2008–2009-sesongen.
Representanter fra SFL inspiserte Galabank før Annan ble invitert til å spille i ligaen. De fastslo at stadion innfridde kravene, dersom Annan installerte flomlys, noe klubben gjorde før de begynte på sin første sesong på laveste nivå i det skotske ligasystemet. Galabank har en kapasitet på 3 500 tilskuere.
Disney+
Tjenesten er en konkurrent til strømmetjenester som Netflix, HBO og Amazon Prime Video.
Innhold
Tjenesten er bygget opp rundt innhold fra Disneys største underholdningsstudier, blant annet Walt Disney Pictures, Walt Disney Animation Studios, Pixar, Marvel Studios, Lucasfilm, 20th Century Fox, and National Geographic Channel. Tjenesten opererer parallelt med videotorg-tjenesten Hulu, som Disney sikret seg aksjemajoriteten til etter å ha kjøpt 20th Century Fox. Bob Iger, tidligere administrerende direktør i The Walt Disney Company, har uttalt at Disney+ i hovedsak fokuserer på familieprogrammer og familieunderholdning, mens Hulu tilbyr generell underholdning. Hulu tilbyr også Disney+ som en egen tilleggstjeneste.
Disney+ tilbyr rundt 7000 tv-episoder og 500 filmer, inkludert innhold fra Disney, Pixar, Marvel Studios, Lucasfilm, Fox og National Geographic. Nye utgivelser fra 20th Century Fox blir ikke tilgjengelig på Disney+ eller Hulu, siden Fox har en eksklusiv avtale med HBO frem til 2022. Captain Marvel blir den første Disney-filmen som blir tilgjengelig eksklusivt på Disney+. Tjenesten har også eksklusive strømmerettigheter til The Simpsons, med alle 30 sesongene tilgjengelig siden lansering. Star Wars-filmene er også tilgjengelig, sammen med The Force Awakens og Rogue One.
Lansering
Disney+ blir gradvis rullet ut over hele verden. Tjenesten ble lansert først i USA, Canada og Nederland 12. november 2019 rett før klokken 03.00 EST (UTC–5). En uke senere ble Disney+ tilgjengelig i Australia, New Zealand og Puerto Rico. Tjenesten ble lansert i Storbritannia, Frankrike, Spania, Italia, Tyskland, Irland og flere andre vesteuropeiske land 24. mars 2020. I Norden ble tjenesten tilgjengelig 15. september 2020. I løpet av høsten 2020 skal Disney+ også lanseres i Sentral-, og Øst-Europa og Mellom- og Sør-Amerika.
Plattformer
Tjenesten kan strømmes via nettlesere på PC og Apple Macintosh, samt via applikasjoner for digitale medieavspillere, mobiltelefoner og nettbrett. Innholdet tilbys i høy oppløsning, opptil 4K og HDR-kvalitet når tilgjengelig.
Mannerheimlinjen
Mannerheimlinjen var en defensiv fortifikasjonslinje på Det karelske nes som Finland anla som en forsvarslinje mot Sovjetunionen. Linjen fikk, særlig av internasjonale journalister navn etter Carl Gustaf Mannerheim som var den finske øverstkommanderende. Noen av vinterkrigens hardeste kamper ble utkjempet langs denne linjen.
De første planene om en forsvarslinje over Det karelske neset ble utarbeidet allerede under den finske borgerkrigen i 1918 av Carl Gustaf Mannerheim, men disse planene ble lagt til side etter at Mannerheim gikk av etter borgerkrigen. Linjen ble så anlagt på 1920- og 30-tallet og strakte seg hele veien fra Finskebukta til Ladoga. Den besto av rundt to hundre betongforsterkede bunkre for maskingevær.
I motsetning til Maginotlinjen og andre tilsvarende forsvarslinjer som bestod av enorme bunkre og andre konstruksjoner, utnyttet Mannerheimlinjen i første rekke de mulighetene som lå i terrenget, som for eksempel store trær, steiner etc, og utstrakt kamuflasje av menneskelagede installasjoner. Men hovedsakelig besto Mannerheimlinjen av skyttergraver og andre ordinære feltfortifikasjoner. De bunkerne som fantes var stort sett ganske små og spredt over store områder og linjen hadde praktisk talt ikke noe fast artilleri.
Under fortsettelseskrigen hadde linjen liten funksjon, både under den finske framrykningen i 1941 og den russiske motoffensiven i 1944.
Området ligger nå i Russland.
Recreation Park, Alloa
Recreation Park er et fotballstadion som befinner seg i Alloa, Clackmannanshire, Skottland. Det har vært hjemmebane for det skotske fotballigalaget Alloa Athletic FC siden 1895. Fra 1878 til 1883 spilte Alloa på West End Public Park. Fra 1883 til 1890 spilte de på Gaberston Park. Fra 1890 og fram til åpningen av Recreation Park i 1895 spilte Alloa på Bellevue Park.
Siden august 2007 har det vært kunstgress på stadion. Recreation Park er bare ett av fire stadioner i det skotske ligasystemet som har kunstgressdekke. De andre er Excelsior Stadium (Airdrie United FC), Links Park (Montrose FC) og Ochilview Park (Stenhousemuir FC).
Stadionanlegget er for store deler åpent, med ståtribuner uten tak bak hvert mål. På den ene langsiden befinner det seg en hovedtribune med et litt uvanlig utseende. Denne sittetribunen med tak løper langs halve lengden av banen. Sitteplassene er hevet over banenivået og det er mange støttepilarer for taket som forhindrer utsikten. På den motsatte langsiden er det en liten, midlertidig tribune med tak, som ble reist i 2008. The Hilton Road Side, som den kalles, inneholder 519 sitteplasser og benyttes for bortelagets supportere. Dessverre har også denne tribunen flere takstøtter som står foran tribunen. Utsikten fra begge tribunene er ytterligere forhindret av noen store flomlysmaster, som står noen meter fra gressmatten. På Clackmannan Road End på den ene kortsiden er det en liten ståtribune med tak, som i det minste gir hjemmesupporterne litt beskyttelse mot dårlig vær. Den motsatte kortsiden, The Railway End, er en liten ståtribune uten tak.
Tilskuerrekord
13 000 mot Dunfermline Athletic i en omkamp av tredje runde av den skotske FA-cupen 26. februar 1939. Gjennomsnittlig tilskuerantall i Division Two i 2009-2010-sesongen var 658.
Køllebiller
Køllebiller (Pselaphinae) er en gruppe av små, rødlige eller brunlige biller, der mange av artene er knyttet til maur. De ble før gjerne regnet som en egen familie, men nyere fylogenetiske undersøkelser tyder på at de bør regnes som en undergruppe av kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små (0,5 – 6 mm), rødaktige eller gulaktige biller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. Hodet er omtrent så langt som bredt, ofte med påfallende groper eller utvekster. Fasettøynene er vanligvis små og noe utstående, hos noen arter mangler de helt. Antennene er ganske lange og kraftige, lett kølleformede. Det nest-innerste leddet er ofte mer eller mindre kuleformet og kan ha påfallende utvekster. Palpene (munnfølerne) er ofte lange med et kølleformet ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten, ofte med påfallende groper eller furer. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr. Arten Bryaxis puncticollis er meget vanlig i løvstrø i norske skoger. En god del arter er knyttet til maur, såkalte myrmekofiler. Den mest kjente av disse er blind køllebille, Claviger testaceus, som lever i koloniene til gul jordmaur, Lasius flavus. Disse små, gulaktige billene, som mangler øyne, er helt avhengige av maurene. På bakkroppen har billen noen hårtufser som skiller ut et stoff som maurene er svært glade i – det har neppe noen næringsverdi, men kan kanskje fungere som et rusmiddel. Maurene slikker i seg stoffet fra hårtufsene. Skulle maurkolonien bli forstyrret, for eksempel hvis man løfter opp steinen de lever under, bærer maurarbeiderne billene i sikkerhet sammen med koloniens larver og pupper.
Chloe Esposito
Chloe Esposito (født 19. september 1991) er en australsk moderne femkjemper. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 7.
Hun tok gull under Sommer-OL 2016.
Kravellbygging
Kravellbygging er en teknikk for å bygge skrog av tre til skip. Kjennetegnet er glatt bordkledning og et indre rammeverk, en skjelettkonstruksjon, med større styrke og stivhet enn fartøyer bygd i skallkonstruksjon eller klinkbygging. Generelt sett er fartøyer med glatt bordkledning omtalt som kravellbygde. Men det finnes ulike måter å oppnå en glatt bordkledning på, og kravellbyggingen med skjelettkonstruksjon er av «nyere» dato, innført som alminnelig byggemetode i landene rundt Middelhavet i begynnelsen av middelalderen.
De store sjøfartsnasjonene England, Nederlandene, Frankrike, Spania og Italia fikk i senmiddelalderen behov for store lastførende skip og store krigsskip for eskorteoppdrag. Ved bruk av skjelettkonstruksjon var det mulig å forene forskjellige behov i samsvar med de økonomiske og krigsteknologiske endringene. Etter innføring av artilleri med tunge kanoner fulgte krav om styrke og stabilitet i skipsskroget. Kravellbyggingen var en forutsetning for den skipsteknologiske utviklingen fra slutten på 1400-tallet og de neste fem hundre årene.
Begrepet «Kravell»
Termen «kravell» opptrer for første gang i et portugisisk manuskript fra 1255 om små fiskebåter omtalt som á caravel fra Middelhavet eller på portugalskysten. Denne termen fra omkring 1440 var blitt til en bestemt typebetegnelse på en ny fartøytype kalt caravela, karavellen, et latinerrigget seilskip med to til tre master beregnet på oppdagelsesreise, godsfrakt og væpnede oppdrag. Denne fartøytypen var blitt meget populært i slutten av 1400-tallet.
Med karavellene kom byggeteknikken til Nord-Europa, der ordet «kravell» ble knyttet til en spesifikk byggemetode. I 1463 ble den første kjente engelske karavell bygget og sjøsatt i Dunwich, Suffolk, av portugisiske skipsbyggere. Begrepet «carvel built» ble introdusert på engelske dokumenter, og betyr «bygget liksom en kravell». Med spredningen av teknologien til De britiske øyer og det kontinentale Europa fra middelhavsområdet, ble termen «kravell» tatt i bruk om den nye byggemetoden.
Historien
Flere tusen år gamle byggetradisjoner i området rundt Middelhavet dannet bakgrunnen for den nye byggemetoden med spanter, kjøl og stevner som formgivende konstruksjon. Det eldste bevarte fartøy med glatt bordlegning, er Keops- eller Khufu-skipet på 43 meters lengde fra ca. 2566 f.Kr. Det ble bygget til den egyptiske farao Keops og deretter begravet sammen med ham. Dette skipet var skallbygget med lange planker som er føyet sammen med tretapper og surringer, deretter forsterket med dekksbjelker og lasker. Tappsammenføyningen var den mest foretrukne byggemetoden i antikken for å oppnå glatt bordkledning i en skallkonstruksjon. Tretapper som ble slått inn i tapphull, forbandt plankene kant mot kant og ble låst fast ved bruk av trenagler eller spikre. En indre avstivning for å forsterke skroget ble først satt på plass etter at skallet var ferdig.
Det første funnet av et kravellbygget fartøy ble gjort i Tantura-lagunen i Israel i 1994, der et vrak av et tolv meter langt lastfartøy ble oppdaget og undersøkt – det såkalte Tantura A-vraket. Analysen av fartøyet viser at det kan betegnes som slutten på en mellomfase fra de eldre skallbyggede fartøyene til de skjelettbyggede fartøyene. Andre vrakfunn fra så langt tilbake som det 2. århundret (100-200 e.Kr.) viser en skipsteknologisk forandring der det med tiden ble færre tretapper og gjort større bruk av den indre avstivningen som spanter, kjøl og dekkbjelker. Under den turbulente senantikken var den arbeidsintensive byggemetoden ikke lenger økonomisk tiltalende for skipsbyggerne, som konsentrerte seg om å bygge billigere skip i mindre størrelse.
Tantura A-vraket har blitt datert til senantikken, det vil si det 5 .til 6. århundre e.Kr. – det er flere hundre år tidligere enn man før hadde trodd, og det eldste vraket i historien som ikke var bygget som en skallkonstruksjon. Det ble ikke funnet bevis på bruk av tretapper i vraket, men arkeologene – som hadde konkludert med at det må være bygget i kravellteknikk – våget ikke å erklære funnet som det tidligste beviset på kravellbygging. Serce Limani-vraket på 15 meter lengde, datert til 1025 e.Kr., er offentlig betegnet som det eldste kjente fartøyet funnet som vrak i en kravellteknikk. Vraket – som ble funnet i det sørvestlige Tyrkia – hadde spantene som det styrkende og formgivende element i skroget, med bordene festet individuelt til spantene.
På 1000-tallet hadde de eldre skallbyggingstradisjonene rundt Middelhavet opphørt å eksistere, og spedningen av den nye teknologien startet først i løpet av 1400- og 1500-årene langs handelsveiene mellom nord og sør på det europeiske. Kravellbygde fartøyer hadde siden høymiddelalderen dratt nordover til de fjerne havner i England, Frankrike og Nederlandene, der de gjorde inntrykk med sin store lasteevne og størrelse. Karakkene var mye større enn samtidige fartøyer ellers i Nord-Europa. Under hundreårskrigen i årene 1416-17 ble flere genovesiske storskip av typen karakk kapret og beslaglagt av engelskmennene. Kong Henrik V klarte imidlertid ikke å få sine erobrede karakker reparert av de engelske skipsbyggerne – all ekspertise på disse skipsteknologiske nyvinningene måtte importeres.
Utviklingen i Europas skipsbygging ble drevet fram av sjøfartsnasjonenes orlogsbyggerier. Det ble stilt andre og mer inngripende krav til et treskrog som måtte ha tunge kanoner høyt opp. Senere ble det skåret ut åpninger i sidene for å ha de tyngste nederst, hvilket bare er mulig i et skjelettbygget skip. Et orlogsfartøy måtte dermed være kravellbygget for å tåle en styrkefordeling i skroget under vekten av mange kanoner sammen. Disse ble plassert i åpninger som kunne lukkes – såkalte kanonporter.
Oppdagelsesreisene til andre kontinenter skapte nye handelsveier mellom Europa og resten av verden, og til dette var store skip med god lasteevne og robusthet i skroget en nødvendighet. Gallionen dominerte alle hav på slutten av 1500-tallet som den fremste skipstypen og det ypperste eksemplet på skipsteknologi.
I fem hundre år framover dominerte kravellbyggingen hele det europeiske skipsbyggingsmiljøet, med unntak av de lokale skipsbyggingstradisjonene i Nord-Europa som benyttet klinkbygging. «Kravellekspertene» fra Spania, Portugal og Italia dro nordover for å lære bort deres ekspertise til lokale skipsbyggere i forskjellige nordeuropeiske land, som gikk sammen om å bygge orlogsskip eller store handelsskip på beddingene. Dette førte på 1600-tallet raskt til fremvekst av skipskonstruksjon som vitenskap, idet kravellteknikken var blitt en enhetlig byggemetode over hele det vestlige Europa. Størrelsen på skipene vokste med en mer og mer kompleks konstruksjon, sammen med større bruk av teoretiske utredninger. Fra slutten av 1600-tallet var det blitt nødvendig å bruke konstruksjonstegninger og realistiske modeller i forbindelse med bygging av de større fartøyene som ble kontrahert på statlig beordring.
Kunsthall Stavanger
Kunsthall Stavanger, tidligere Stavanger Kunstforening, er et visningssted for samtidskunst i Madlaveien i Stavanger. Stavanger Kunstforening ble etablert i 1865 og endret navn i 2013.
Kravellbygging
Byggeteknikk
Kravellbygging er normalt ansett som en byggeteknikk for treskipsskrog – som går ut på at man på kjølen bygger et indre rammeverk av spanter og bjelker. På dette rammeverket legges forhudning av planker som settes kant i kant, og skipsdekket legges på samme måte. Rammeverket bygges for en stor del av såkalte selvvokste kroker – trematerialer som har vokst i vinkel eller i bue. Sammenføyningene blir ofte utført med store trenagler som blir drevet inn i huller som blir boret. Eik var foretrukket materiale til spant og bjelker i forbindelse med kravellbygging av skip. Mellom plankene tettes det med drev spunnet av hamp og annet fibermateriale. Drevet drives inn med spesialredskap.
Halvkravell
To ulike byggeteknikker for skip eksisterte side om side i flere århundrer i Nord-Europa, klinkbygging og kravellbygging. Den eldre byggemetoden ved å bygge i klink i den innenlandske skipsbyggingen var aldri helt oppgitt til fordel for kravellbyggingen når det gjaldt transportfartøyer for lokal virksomhet henimot perioden 1850 til 1900. I flere århundrer hadde begge byggemetodene blitt kombinert til en egen byggeteknikk etter skallprinsippet – «halvkravell».
Sternlag
Sternlaget er et lag av ioner rundt partikler dispergert i for eksempel vann. Når partiklene har en overflatelading vil de trekke til seg ioner med motsatt ladning. Ionene i sternlaget følger bevegelsene til partikkelen eller kolloidet gjennom løsemiddel.
Kravellbygging
Halvkravell
De norske verftene fram til 1850 forhudet sine skip som halvkravell – som en videreutvikling av de klinkbygde fartøyene med høyere spanter reist over den ferdige bunnen. Resten av bordkledningen ble festet til spantene som ved kravellbygging. Ved bruk av denne metoden trengte ikke skipsbyggeren å gjøre annet enn å bygge etter få avtalte mål, f.eks. kjølens lengde, bredde og antall bordganger. Jakter, galeaser og skonnerter var bygget i halvkravell ved de norske verftene på bygdene.
Frederik Vinding Kruse
Frederik Vinding Kruse (født 30. juli 1887 i Thisted, død 14. april 1963 i Frederiksberg) var en dansk jurist.
Sternlag
Ion utenfor sternlaget blir også tiltrukket av partikkelen, men samtidig frastøtt av de andre ionene. De danner et diffust lag og utgjør sammen med sternlaget et elektrisk dobbeltlag rundt partiklene.
Kravellbygging
Halvkravell
I nyere tid har det i Østfold oppstått en eiendommelig båtbyggingstradisjon der trebåter blir bygget etter en byggemetode basert på halvkravell, men i omvendt rekkefølge. Bunnplankene som legges på skroget er i kravell, mens resten av skroget over vannet er i klink.
Frederik Vinding Kruse
Liv
Vinding Kruse ble cand. jur. fra Københavns Universitet i 1905 og fortsatte studiene i England og Tyskland fra 1909 til 1911. I 1913 fikk han doktorgraden for en avhandling om arbeidsrett og ble året etter utnevnt til professor i rettsvitenskap ved universitetet. Han beholdt denne stillingen til han gikk av i 1950.
Han var far til juristen Anders Vinding Kruse (1921–1995).
Sternlag
Se også
Double layer (interfacial) Двойной электрический слой 固定層
Kravellbygging
Klampbygging
I renessansen beskrives skipsbyggingsvirksomheten utenfor hovedstaden København i Danmark som klampbygging eller på klamp. Det gjaldt kravell-fartøyer som ble bygget med en eiendommelig byggemetode fra de nordlige regionene av Nederlandene. Klampbyggingsteknikk kan brukes som betegnelse for en kravellbygging fram til begynnelsen av 1800-tallet uten bruk av tegning, der skallbyggingsteknikken og skjelettbyggingsteknikken er kombinert.
Frederik Vinding Kruse
Liv
Vinding Kruse var en av sin tids fremste danske jurister. Hovedverket hans er det fire bind store Ejendomsretten (1929–33), som også delvis ble oversatt til engelsk og tysk. Av den danske justisministeren fikk han i oppdrag å utarbeide forslag til ny lov om tinglysning, som ble vedtatt i 1926.
Ucrew
Ucrew er Det Norske Misjonsselskap (NMS) sitt utvekslingsprogram for unge hvor man jobber ett år med barne- og ungdomsarbeid i en av NMS sine samarbeidskirker i Europa. Tidligere ble dette kalt ettåringstjeneste i NMS.
Kravellbygging
Klampbygging
«Den hollandske metoden» omtales teknisk sett som «bottom first-metoden». Bunnplankene ble lagt på etter at kjøl, stevn og akterspeil var reist. Bunnplankene ble lagt på med tvinger, støtter og midlertidige bunnstokker, deretter ble de holdt sammen innbyrdes med påspikrede «klamper». Byggmesteren kunne i teorien justere på bunnformen i løpet av byggeprosessen, før skroget var bordet opp omtrent til slaget.
Frederik Vinding Kruse
Liv
Vinding Kruse var politisk svært konservativ, og var i mellomkrigstiden kritiker av parlamentarismen. I april 1940, etter den tyske okkupasjonen av Danmark, deltok han i forhandlinger med den tyske gesandten Cecil von Renthe-Fink om å delta i et forretningsministerium, men valgte å avslå.
Vinding Kruse var i 1926 formann i bedømmelseskomiteen som forkastet Alf Ross' doktoravhandling Theorie der Rechtsquellen. Dette la grunnen for et livsvarig fiendskap. I juni 1945 beskyldte Ross Vinding Kruse offentlig for å være nazist fordi han hadde forhandlet med von Renthe-Fink i april 1940.
Ucrew
I begynnelsen var Ucrew i stor grad en støttefunksjon til misjonærfamilier som bodde i utlandet. Ettåringene jobbet da i hovedsak som miljøarbeidere for norske barn, men hadde også andre oppgaver i misjonsarbeidet. Ettåringene hadde praksis i ulike land hvor NMS hadde misjonærer, deriblant Madagaskar, Kamerun, Japan, Thailand og Brasil.
Kravellbygging
Klampbygging
Hollandske skip hadde liten dypgang, med et rektangulært tverrsnitt i midtspantet og doble spanter satt sammen ved lasking. Kjølene bestod av tre stykker. Det var mulig å finne ut om de var klampbygget ved å lete etter de såkalte «spikerpinnene» som var satt inn i spikerhullene etter at klampene var brekket av etter at spantene var satt inn.
Metoden fikk fotfeste i den private skips- og båtbyggingsvirksomheten i Skandinavia som en anvendelig byggemetode for flesteparten av skipsbyggerne ute på bygda, som bygget «efter egen invention» uten å bruke en konstruksjonstegning, da den ikke krevde teoretiske kunnskaper. Byggeren måtte imidlertid være i stand til å «se» spantenes form for seg, og vedkommende måtte ha hjelpemidler for å forhåndsbestemme skrogets form. Med utgangspunkt i «den hollandske metoden» ble det for de neste århundrene skapt et mellomledd mellom «bottom first-metoden» og konstruksjon. Spantmal var den meste foretrukne metoden, men nye metoder kom til, slik som «senter», som avløste klampbyggingen som metode.
Ucrew
Høsten 2018 sender NMS 17 ettåringer fra Norge, Brasil, Frankrike, Estland og England, til å være misjonærer i Egypt, Spania, Frankrike, Estland og England.
Kravellbygging
Sentinndeling
Å trekke i sent er en betegnelse på bruk av midlertidige planker eller lekter som fastgjøres langs utsiden av spantene. Denne byggemetoden var den meste fremtredende i Norge på 1800-tallet. Først ble det reist ett eller flere spant – for eksempel et midtspant og et spant i hvert endeskip. Deretter ble det festet lange senter fra stevn til stevn. Dette er ansett som det eldste formgivningsprinsippet i norsk kravellbygging for å finne fram til den rette spantfasongen helt fram til 1900-tallet. Langskipssentene sørget for at spantene ikke skulle forskyve seg under opplankingsprosessen. Justeringen av spantene kalles «avsenting», etter bruken av planker mellom stevnene.
Den erfarne fartøybyggeren ville være i stand til å bygge et fartøy uten bruk av konstruksjonstegning, basert på skjelettkonstruksjon og maler som noen ganger var tatt fra klinkbygde fartøyer og langsenter. Med sentinndelingsmetoden ble de resterende spantene formet og satt inn med utgangspunkt i ett eller flere spant, deretter la man bordgangene på plass i et harmonisk forløp. I vår tids bygging av moderne kravellbygde fartøyer er sentenes funksjon overtatt av en «rei» – en slettestokk, som hjelpemiddel for å slette spantene før bordlegning.
Klossekravell
En variasjon av den alminnelige kravellteknikken ble oppdaget på det svenske krigsskipet «Elefanten» – en karavell bygget i 1559 som forliste ved Kalmar under den nordiske sjuårskrigen 1563-70. Et annet funn av et kravellbygget fartøy ved Moster i Bømlo kommune, Hordaland, som i dag kalles Mostraskipet (1650-1720) viser også den samme spesielle konstruksjonen – som kalles «klossekravell».
Spantene på de to eldre skipene hadde større bredde i forhold til høyde, i motsetning til i senere tid med uthugginger på innsiden mot skipshuden. Mellom spantene ble det lagt på såkalte spanteklosser ovenpå natene mellom bordgangene, i den hensikt å få et tett skip og større robusthet i skroget. En spantekloss på Mostraskipet var tolv centimeter lang mellom spantene, som lå seks centimeter fra hverandre. Monteringen måtte ha funnet sted før hudbordene ble lagt på.
Kravellbygging i Norge
Kravellbygging er en teknikk som trolig ble introdusert i Norge på 15- og 1600-tallet av europeiske håndverkere. Nordmenn som vendte hjem etter å ha arbeidet ved nederlandske skipsverft brakte trolig også med seg teknikken.
Sosiologi
Sosiologi er en samfunnsvitenskap som studerer mennesker i samfunn, og beskrives ofte som den bredeste av samfunnsvitenskapene. Fagets fokus er sosial atferd og sosiale fellesskap, inkludert deres opphav, utvikling, organisering, nettverk og institusjoner. Det studerer mange ulike deler av samfunnet og interaksjoner mellom mennesker. Også metodisk er faget kjennetegnet av bredde; sosiologi kan spenne fra kvantitativt orientert forskning som bygger mye på statistikk, via kvalitative empiriske studier, til teoretisk arbeid som ligger nær opp til filosofi; mye amerikansk og annen moderne vestlig sosiologi er relativt kvantitativt orientert og bygger ofte på studier av registerdata med statistiske metoder. Begrepet sosiologi ble skapt av Auguste Comte, som så for seg en ny vitenskap som omfattet både historie, psykologi og økonomi, og bandt dem sammen til en sammenhengende helhet.
Kravellbygging
Kravellbygging i Norge
Kravellbygging står i motsetning til den tradisjonelle nordiske måten å bygge skip på, nemlig klinkbygging. Et skrog bygd i kravellteknikk har en glatt ytterside, mens et klinkbygd fartøy har tydelige bordganger i "trappetrinn", fordi øvre bord overlapper det underliggende. Kravellbygging gjorde det mulig å bestemme og justere skipets form ved hjelp av spantene før huden (plankene) kom på. Men man kunne godt bygge store skip med klinkbygging.
Sosiologi
Definisjon og avgrensning
Det finnes et mangfold av forklaringer som forsøker å definere hva sosiologi er og hvilke fenomener faget studerer. Professor i sosiologi Per Morten Schiefloe presenterer en tredelt, kortfattet forklaring : En vanlig forståelse av sosiologi er at faget er en studie av mennesket i samfunnet og samfunnet i mennesket. Dette innebærer at man studerer hvordan mennesker påvirker samfunn, og hvordan samfunn påvirker enkeltmennesker gjennom ulike sosialiseringsprosesser. Sosiologien studerer altså interaksjonsprosesser mellom individer og grupper.
Kravellbygging
Kravellbygging i Norge
Kravellbygging var først og fremst en teknologi som hørte sammen med bygging av skrog til seilskuter, selv om den også ble benyttet til treskip beregnet for dampmaskin. Fra slutten av 1800-tallet ble skipsskrog av jern og stål vanlig, det gjaldt for seilskuter så vel som for skip med dampmaskin og motor som fremdrift.
Sosiologi
Definisjon og avgrensning
En annen forklaring av sosiologi fremhever at faget er en refleksjon over moderniteten. Sosiologien forstås da som et verktøy for å studere samtiden, som innebærer at faget vil utvikle seg og være dynamisk. Mange sosiologiske teoretikere har beskjeftiget seg med studiet av moderniteten og samtiden. Slike analyser er tydelige allerede blant tidlige teoretikere som Karl Marx, Georg Simmel, Émile Durkheim og Max Weber. I nyere tid regnes Anthony Giddens som en av de mest betydningsfulle bidragsyterne til studiet av moderniteten.
Kravellbygging
Kravellbygging i Norge
Kravellbygging ble også benyttet til mindre båter. Kravellbygging var en europeisk tradisjon som i første omgang ble innført til Norge for større skip, men etterhvert ble teknikken også til en viss grad tatt i bruk til mindre trebåter. Etter at plast ble det foretrukne materialet til båtbygging har man i større grad foretrukket trebåter i tradisjonell teknikk – klinkbygging.
Sosiologi
Definisjon og avgrensning
Sosiologiens analysenivåer deles inn i tre deler, der man prøver å forstå samfunnet ut ifra mikronivå (individene), mesonivå (grupperinger og fellesskap) og endelig makronivået (hele samfunnet). Sosiologiens oppgave regnes som å beskrive de sosiale relasjonenes struktur, funksjoner og utvikling. Det sosiologiske arbeidet består derfor i å undersøke samfunnet, i alle dets deler, og så prøve å skape et mest mulig helhetlig bilde ut av det gjennom teori og metode.
Betegnelsen sosiolog kan enten brukes om personer som er aktive innen sosiologisk forskning, eller om personer som minst har høyere grads eksamen i sosiologi.
Historie
Sosiologi er et relativt nytt fag sammenlignet med andre samfunnsvitenskaper som økonomi, antropologi, statsvitenskap og psykologi. Sosiologi ble etablert som et stort fag og forskningsområde i vesten hovedsakelig fra slutten av 1940-årene, med etablering av institutter, utdanninger og tidsskrifter. I Norge ble Institutt for sosiologi ved UiO etablert i 1950, etter inspirasjon fra USA der slik forskningsmiljøer hadde blitt etablert i årene før.
Uttrykket sosiologi ble skapt av Auguste Comte. Comte så for seg en ny vitenskap som inkluderte både historie, psykologi og økonomi; sosiologien skulle binde sammen all annen vitenskap til en sammenhengede helhet. Han fremhevet arbeidsdelingen, språket og religionen som samfunnets grunnleggende elementer: arbeidsdelingen skapte avhengighet, språket muliggjorde læring og religionen la grunnlag for fellesskap og mening. Comtes sosiologiske syn var preget av opplysningstiden. Han hevdet at hele menneskeheten passer de samme historiske trinnene. Hvis man klarte å forstå dette, mente Comte at man kunne forebygge og rette på mange av samfunnets negative sider.
I stedet for å erstatte de andre fagene endte sosiologien opp blant dem, med sin egen distinkte metode for å forklare verden.
Eilert Sundt regnes som den første norske sosiologen.
Retninger
Sosiologifaget er bredt, ved at det ikke begrenser seg til å studere én bestemt del av samfunnet eller enkeltprosesser som foregår blant mennesker. Ofte vil sosiologien studere områder der andre vitenskaper og fag er mer spesialiserte. Noen retninger innen sosiologien samler kunnskaper fra andre fag for å få et integrert og helhetlig bilde av samfunnet. Overgangene til andre fagdisipliner markeres ofte med det som betegnes som bindestrekssosiologi som for eksempel utdanningssosiologi (grenser mot pedagogikk) og kultursosiologi (grenser mot sosialantropologi).
Noen av retningene er:
Sosiologer
Kjente internasjonale sosiologer inkluderer Theodor W. Adorno, Louis Althusser, Zygmunt Bauman, Reinhard Bendix, Peter Blau, Pierre Bourdieu, Auguste Comte, Charles Horton Cooley, Ralf Dahrendorf, Émile Durkheim, Norbert Elias, Friedrich Engels, Harold Garfinkel, Anthony Giddens, Erving Goffman, Jürgen Habermas, David Harvey, Ibn Khaldun, David Lockwood, Niklas Luhmann, Karl Mannheim, Karl Marx, Marcel Mauss, Robert K. Merton, C. Wright Mills, Vilfredo Pareto, Robert E. Park, Talcott Parsons, Pierre Guillaume Frédéric le Play, John Rex, Georg Simmel, Albion Woodbury Small, Pitirim Sorokin, Ferdinand Tönnies, Bertram Dybwad Brochmann Peter Wagner og Max Weber.
Kjente norske sosiologer inkluderer Johan Galtung, Vilhelm Aubert, Ewald Bosse, Jon Elster, Gudmund Hernes, Sverre Lysgaard, Peter A. Munch, Kari Wærness, Natalie Rogoff Ramsøy, Dag Østerberg, Per Otnes, Eilert Sundt, Cathrine Holst, Katrine Fangen, Harald Eia og Linn Stalsberg.
Publisering
Innen sosiologi det både vanlig å skrive bøker og publisere vitenskapelige artikler i tidsskrifter eller antologier. Noen forskere skriver mest bøker (monografier), mens andre bare skriver artikler. De siste årene har artikler blitt mer vanlige enn bøker i mange land, bl.a. Norge.
Det mest sentrale nordiske tidsskriftet er Acta Sociologica. Det ledende norske tidsskriftet er Norsk sosiologisk tidsskrift som ble etablert i 2016 og kommer ut seks ganger årlig. Det er en videreføring av de tidligere tidsskriftene Sosiologisk tidsskrift og Sosiologi i dag. Tidligere fantes også Sosiologisk årbok.
Det finnes mange mer spesialiserte tidsskrifter som fokuserer på bestemte områder av sosiologien, og i tillegg publiserer sosiologer også forskningsresultater i mer generelle samfunnsvitenskapelige og tematiske tidsskrifter (i Norge f.eks. Tidsskrift for samfunnsforskning, Søkelys på arbeidslivet og Tidsskrift for velferdsforskning), tverrfaglige tidsskrifter (f.eks. Tidsskrift for kjønnsforskning) eller tidsskrifter innen andre samfunnsvitenskaper.
Corcovado
Corcovado (portugisisk for «pukkelrygg») er et 710 meter høyt granittfjell i den sørvestlige delen av Rio de Janeiro i Brasil.
På toppen av fjellet står en 38 meter høy Kristusstatue, som ble valgt til ett av verdens syv nye underverk i en avstemning med over 100 millioner stemmer fra hele verden som ble avsluttet 7. juli 2007.
Fjellet er et stort turistmål i byen.
Utrolige hendelser i Santa Mira
Utrolige hendelser i Santa Mira (originaltittel: Invasion of the Body Snatchers) er en amerikansk science fiction-grøsser fra 1956 regissert av Don Siegel. Filmen handler om fremmede vesener fra verdensrommet som forsøker å invadere jorden ved å ta bolig i menneskekropper. En lege i California oppdager hva som er ferd med å skje og forsøker å advare. Hovedrollene spilles av Kevin McCarthy og Dana Wynter. Manus er basert på Jack Finneys roman The Body Snatchers (1955).
Handling
Handlingen er lagt til den oppdiktede byen Santa Mira i California, hvor den lokale legen Dr. Miles Bennell opplever å få besøk av en rekke pasienter som anklager sine kjære for å være bedragere. Den merkelige frykten hos stadig flere av byens borgere blir av byen psykiater avfeid som irrasjonelt massehysteri, noe som Dr. Bennell til å begynne med slår deg til ro med. Men ved hjelp av sin venn Jack Belicec oppdager han snart at frykten er høyst reel og at byens befolkning faktisk er i ferd med å bli erstattet av mystiske «frø-skapninger» som «tar over» kroppene til menneskene i byen. «Frø-skapningene» er identiske med virkelige mennesker av utseende, men har ingen motforestillinger mot å drepe. Det eneste som skiller dem fra virkelige mennesker er deres mangel på følelser. Sammen har de ett mål: å erstattet hele menneskeheten. Dr. Bennell forsøker å advare mot faren, men det viser seg vanskelig siden flere og flere blir "overtatt".
Om filmen
Hovedelementet i filmen er frykten for det ukjentet og frykten for det utenomjordiske. Disse faktorene er imidlertid bare en allegori for kommunistfrykten, som var sterk i USA på 1950-tallet. Romanen den er basert på ble utgitt året i forveien.
Filmen regnes i dag som en klassiker og har blitt filmatisert flere ganger i ettertid, senest i 2007.
Filmen har fått 98 % på Rotten tomatoes.
Skamlingsbanken
Banken er 2-3 kilometer lang og er skapt i istiden av leire som er blitt skurt opp fra Lillebælt av en isbre. Området er svært kupert og fra toppen, som også kalles Højskamling, kan man se langt ut over området.