cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fluesmekker
I det siste har det også kommet remedier som markedsføres under begrepet «fluesmekker», men som egentlig ikke er det, da de ikke smekker til målet. Dette er batteridrevne, elektriske innretninger som mest ligner på en liten plastracket, og som dreper målet ved at den transformerer opp ei høg elektrisk spenning som lammer og dreper ved direkte kontakt. Disse remediene egner seg lite til å slå med, spesielt mot faste overflater.
Chris Jacobs
Christopher «Chris» Charles Jacobs (født 25. september 1964) er en amerikansk tidligere svømmer som under sommer-OL i 1988 i Seoul var med på å vinne gullmedalje på 4x100 m frisvømming og 4x100 m medley stafett, og sølvmedalje på 100 m frisvømming.
Ringer (klokker)
Ringer er en tittel som ble brukt på den som hadde ansvar for at kirkeklokkene ringte i rett tid.
Å være ringer i et kirketårn med klokkespill før en innførte klaviatur til anslagene, var en krevende jobb, som fordret både musikalitet og fysisk styrke.
En intellektuell øvelse i klokkeringing utøves fortsatt en og annen gang i enkelte kirker i England: Gitt et bestemt antall klokker, hvor mange tonekombinasjoner (permutasjoner finnes – og kan disse leveres feilfritt?
Tittelen er forøvrig mest kjent fra Victor Hugos roman Ringeren fra Notre Dame som er filmatisert flere ganger.
Frekvensbånd
Radiofrekvensspekteret deles inn i ulike frekvensområder eller frekvensbånd. Forutenom ulike grunninndelinger i store områder gjøres det en betydelig finere inndeling ved regulering av hvordan frekvensene kan brukes. Den internasjonale telekommunikasjonsunion er det viktigste organet for dette.
I Norge reguleres frekvensforvaltningen av Nasjonal kommunikasjonsmyndighet.
Ingvald Schey
Ingvald Lysgaard Schey (født 1855 på Hamar, død 1907) var en norsk jurist og ordfører i Lillehammer.
Schey tok examen artium i 1874 og ble cand.jur. i 1880, og kom deretter til Lillehammer som fullmektig for sorenskriveren og senere overrettssakfører i egen sakførerforretning fra 1890.
Fra 1890 til 1907 var han også direktør ved Lillehammer Sparebank.
Han ble første gang innvalgt i bystyre og formannskap i Lillehammer i 1891, og satt senere i til sammen seks år som ordfører, i to adskilte omganger, henholdsvis periodene 1893–1895 og 1905–1907. Han var også vararepresentant til Stortinget.
Schey har en gate oppkalt etter seg på Lillehammer, Ingvald Scheys gate.
Lystslott
Et lystslott (fransk: maison de plaisance) er en betegnelse på et lite slott som benyttes til innehaverens private fornøyelse og rekreasjon, utenfor hoffets seremoniell og statsplikter.
Ved begynnelsen av renessansen våknet det i Europas aristokrati et ønske om mer representative slott, og gradvis ble de gamle borgene forlatt eller ombygd fra festninger til mer beboelige residenser. I årenes løp vokste mange adelsseter til store slott, og samtidig endret hoffseremoniellet seg. Fyrstene var i økende grad midtpunkt for et overdådig og luksuriøst hoffhold, som nådde sitt høydepunkt under absolutismen. Aristokratiet var omgitt av hoffmenn, utsendinger, supplikanter, kunstnere og tjenere og ofte flommet residensene formelig over av mennesker.
Ønsket om mer intimitet førte til at det ble bygget lystslott, som ofte bare en bestemt krets av personer hadde tilgang til. Hit kunne eieren trekke seg tilbake med sin familie eller sin elskerinne, og her kunne han hengi seg til fritid og fornøyelse. Lystslottet var framfor alt et sted for fester, for dans og musikk, ofte også litteratur og maleri. De dannet derved en motsats til den egentlige residensen, som ofte lå i nærheten, og som var åsted for statens affærer og hvor etikette nøye måtte følges.
Høydepunktet for denne formen for slottsbyggerkunst var barokken og rokokkotiden. Lystslottene lå ofte bortgjemt i en avskjermet del av prektige slottsparker, og var kjennetegnet gjennom en spesielt rikholdig og verdifull innredning, samtidig som rommene og salongene var mer intime og bekvemme. På mange av bygningene arbeidet betydningsfulle kunstnere fra den respektive regionen. Berømte eksempler på lystslott er Grand Trianon og Petit Trianon i parken ved Versailles, det nærliggende Château de Marly, og Amalienburg i parken ved Schloss Nymphenburg i München.
Bruken av begrepet «lystslott» – og også «jaktslott» – til forskjell fra selve «slottet» var flytende og ofte kunne de bety det samme. Ofte ble også formålet med lystslottet endret, og det kunne gjennom årene bli utbygget og forstørret, og kunne senere overta offentlige, representative oppgaver. Et eksempel på dette er Schloss Sanssouci, som opprinnelig ble bygget som lystslott nær Stadtschloss i Potsdam, men som senere ble hovedresidens for Fredrik den store.
Oscarshall på Bygdøy i Oslo er et lystslott som tilhører den norske stat, og som står til disposisjon for H.M. Kongen.
To Record Only Water for Ten Days
To Record Only Water for Ten Days er det tredje studioalbumet av den amerikanske musikeren John Frusciante. Albumet inneholder, i motsetning til de to forrige, større bruk av elektronika og New Wave.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av John Frusciante.
Jan Fredrik Jenssen
Jan Fredrik Jenssen (født 1956) er en norsk politiker (H) som fra 2015 til 2019 var ordfører i Tranøy kommune.
Fekting under Sommer-OL 1936
Fekting under Sommer-OL 1936. Fekting var med på OL-programmet for tiende gang 1936 i Berlin. Det ble konkurrert om sju olympiske titler, tre individuelle og tre i lag for menn og en individuell konkurranse for damer. Det ble fektet med kårde, sabel og florett.
Synth rock
Synth rock er en ganske nyskapt sjanger som vokste fram i USA. Synth music har blitt mer og mer populært gjennom årene. Mange kjente artister som Nine Inch Nails og Linkin Park som har begynt å lage synth rock-sanger.
Vanligvis pleier man og ha trommer og noen få ganger også litt elektronika i Synth rock–sanger.
2000-årene
I 2007 ble mange inspirert av Synth rock og Synth pop.
EM i friidrett 1986 – 10 000 meter kvinner
Dette er de offisielle resultatene for øvelsen 10 000 meter kvinner ved EM i friidrett 1986 i Stuttgart, Vest-Tyskland som ble avholdt den 30. august. Dette var første gang 10 000 meter for kvinner ble arrangert i EM. Ingrid Kristiansen og Grete Kirkeberg representerte Norge. Ingrid Kristiansen ble europamester, mens Grete Kirkeberg kom på 21.-plass.
Conrad Arnesen
Conrad Arnesen (født 5. mai 1891 i Kristiania, nåværende Oslo, død 25. mai 1955) var en norsk skuespiller og operasanger.
Arnesen filmdebuterte i 1922 i Erling Eriksens Kjærlighet paa pinde der han spilte i én av filmens tre hovedroller mot August Schønemann og Ellen Sinding. I 1938 hadde Arnesen en mindre rolle i Toralf Sandøs og Knut Hergels Bør Børsjon Jr. Han var også aktiv ved Det Nye Teater på 1920- og 1930-tallet. samt ved Opera Comique i Kristiania, som ble startet av Benno Singer.
Bernt Eide
Bernt Eide (født 16. februar 1953) er en norsk fotograf og journalist, bosatt i Oslo.
Han står bak dokumentasjonsprosjektet Nasjonens barn, om hvordan ulike deler av staten Norge på 1900-tallet arbeidet for å bli kvitt romanifolket eller taterne. Prosjektet er støttet av Fritt Ord og Norsk kulturråd, og er presentert både i form av utstilling og bok.
Han er tilknyttet bildebyrået Samfoto.
Rolando Meriño
Rolando Meriño Betancourt (født 17. februar 1971 i Santiago de Cuba) er en cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney og 2008 i Atlanta.
Meriño vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 2000 i Sydney. Han var med på det cubanske laget som kom på andreplass i baseballturneringen bak USA. Cuba tapte finalen til USA med 0-4.
Åtte år senere, under Sommer-OL 2008 i Beijing vant en ny sølvmedalje i baseball. Cuba tapte finalen mot Sør- Korea med 2–3. Det var siste gangen som baseball var med på det olympiske programmet.
Mønsterplan for grunnskolen
Mønsterplan for grunnskolen var en læreplan som kom i 1974. Den er derfor kjent som M74. Mønsterplanen ble revidert i 1987, og refereres til som M87. M87 ble så erstattet av L97, som igjen ble erstattet av LK06, Kunnskapsløftet, den første reformen for både grunnskolen og videregående skole.
Mønsterplanen ble lagt fram av Kirke- og undervisningsdepartementet for Stortinget i 1972, fastsatt i 1974 og tatt i bruk i 1975.
Ken Thompson
Ken Thompson (født 4. februar 1943 i New Orleans, Louisiana, USA) er kjent for sitt arbeid med operativsystemet (OS) Unix.
Han fikk en bachelorgrad og mastergrad i elektronikk fra universitetet i California ved Berkeley.
Senere, også ved Bell Labs, skapte han og Robert Pike OSet plan9. Under dette arbeidet skapte han karakterkodingen UTF-8 for bruk på plan9.
Thompson og Ritchie delte Turing-prisen i 1983 med begrunnelsen «for their development of generic operating systems theory and specifically for the implementation of the UNIX operating system». Thompsons programmeringsstil har hatt innflytelse på andre, spesielt i hans korte, kompakte setninger og hans ønske om å skrive klart.
1. desember 2000 sluttet Thompson hos Bell Labs, og var hos Entrisphere til 2006. For tiden (2010) jobber han hos Google, der han bl.a. var med å utvikle programmeringsspråket Go.
ISO 3166-2:GP
ISO 3166-2:GP er Guadeloupes del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization, som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
Det er for tiden ikke definert noen ISO 3166-2-koder for Guadeloupe.
Guadeloupe, som er et fransk oversjøisk departement, har offisielt ISO 3166-1 alfa-2-koden GP. Guadeloupe er også tildelt koden FR-GP i ISO 3166-2:FR, Frankrikes del av ISO 3166-2.
Humlen Ballklubb
Humlen ballklubb er en fotballklubb i Malvik stiftet i 1979.
Humlen spilte med A-laget for menn i følgende divisjoner:
Pseudoperma
Pseudoperma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, mørke trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen hos hunnene, mye lengre hos hannene. Pronotum er nærmest sylindrisk uten pigger på sidene, omtrent så bredt som langt. Dekkvingene har markerte "skuldre" og lyse flekker eller striper.
Utbredelse
Gruppen har en ganske begrenset utbredelse i de østlige og sørøstlige Brasil.
Richard Gere
Richard Tiffany Gere (født 31. august 1949 i Philadelphia i Pennsylvania i USA) er en amerikansk skuespiller, kjent for roller i filmer som En offiser og en gentleman, Pretty Woman og Chicago.
Oppvekst
Gere ble født i Philadelphia av metodistiske foreldre med anglo-irsk herkomst. Faren, Homer George Gere, eide et lite forsikringsselskap, mens moren, Doris Anna Tiffany, var husmor. Gere har tre søstre og en bror.
I 1967 gikk Gere ut av North Syracuse Central High School, der han gjorde seg bemerket i idrett og musikk (han spilte trompet). Han gikk på University of Massachusetts Amherst i to år, før han droppet ut for å satse på en karriere som skuespiller eller trompetist.
Karriere
Geres første store rolle som skuespiller var i originaloppsetningen av Grease i London i 1973. På midten av 1970-tallet begynte han å få roller i Hollywood-filmer, som Hvor er mr. Goodbar i 1977 og Terrence Malicks Himmelske dager i 1979. Sitt store gjennombrudd fikk Gere i 1980, da han hadde hovedrollen i American Gigolo. Denne ble fulgt av kassasuksessen En offiser og en gentleman, som spilte inn over $100 millioner i 1982. Denne filmen førte til at Gere ble den første mannen som kom på coveret av Vouge.
Geres filmer på 1980-tallet varierte fra suksesser til flopper, men hans status som stjerne ble bekreftet med filmene Internt oppgjør og Pretty Woman i 1990. Ut over 1990-tallet spilte han i flere inntektsbringende filmer, som Somersby i 1993, Et spørsmål om skyld i 1996 og Runaway Bride i 1999, som igjen førte han sammen med hans motspiller i Pretty Woman, Julia Roberts. I 1999 ble han kåret til «Sexiest Man Alive» av People Magazine.
I 2002 spilte han i tre store filmer; Mothman - Dødens budbringer, en skrekkthriller som fikk noen gode anmeldelser, "Unfaithful", som gjorde det bra i billettboden, og den kritikerroste Chicago, som ga Gere en Golden Globe for beste skuespiller i en komedie eller musikal. I 2004 kom dansedramaet, Skal vi danse?, som ble populær, mens hans siste film, Bee Season ikke klarte å finne et publikum da den kom høsten 2005.
Privatliv
Mellom 1991 og 1995 var Gere gift med supermodellen Cindy Crawford. I 2002 giftet han seg med skuespilleren Carey Lowell, etter at de hadde vært sammen i flere år. De har en sønn sammen, Homer James Jigme Gere, som ble født i 2000.
Gere er praktiserende buddhist, og er en aktiv støttespiller til Dalai Lama. Han kjemper for å forbedrede menneskerettigheter i Tibet, var med på å grunnlegge Tibet House og satt i styret for International Campaign For Tibet. Richard Gere driver veldedighetsorganisasjonen The Gere Foundation. Han er også aktiv i økologiske spørsmål, og kampen mot aids.
Lille Rygge
Lille Rygge er i dag navnet på tidligere Rygge flyplass i Rygge i Østfold.
Historikk
Ved flyplassen var det i hovedsak stasjonert to flyskvadroner, én jagerskvadron med 16 fly av typen Messerschmitt Bf 109 og en transportgruppe som bestod av et antall Junkers Ju 52-fly.
Rundt anlegget var det et omfattende luftvernartilleri og bakkeforsvar. Rullebanen var 1040 meter lang og 40 meter bred. Banedekket var i begynnelsen basert på sammenfestede trelemmer. Senere ble disse erstattet av sviller («flyplassplank»).
Allerede i den 18. november i 1943 ble flyplassen utsatt for et bombeangrep fra de allierte. Fire amerikanske bombefly av typen B-24 slapp til sammen 44 bomber over området i forbindelse med et angrep som først og fremst var rettet mot virksomhet ved Kjeller. Rullebanen og luftvernartilleriet til Rygge flyplass ble truffet.
Flyplassen kom under kontroll av Milorg den 8. mai 1945, men det var tyske soldater der helt til sommeren 1946 da flyplassen ble nedlagt.
Etter krigen
Flygeskolen benyttet på slutten av 1940-årene anlegget til treningsflyvning. På begynnelsen av 1950-årene ble det opprinnelige grisehuset på gården benyttet som kontor i forbindelse med Flygeskolens befalsutdanning og grunntrening. I 1953 ble Luftkommando Østlandet (LKØ) flyttet hit fra Fornebu og holdt til her til Rygge flystasjon ble åpnet i september 1954. Den opprinnelige flyplassen ble da en integrert del av hovedflystasjonen og fikk da navnet Lille Rygge. En seksjon helikoptre ble for øvrig værende på Lille Rygge helt frem til 1958.
Fra 1960-årene og i flere tiår fremover ble anlegget benyttet av Luftvernartilleriet som mobiliseringslager og vedlikeholdsverksted for våpen og samband frem til den ble lagt ned som militærleir i 2003.
I 2006 ble anlegget solgt til private eiere som i dag driver Lille Rygge Næringspark. Fortsatt eksisterer de fleste av byggene fra krigens dager, blant annet to hangarer, som er gitt vernestatus.
Ludovic Trarieux-prisen
Ludovic Trarieux-prisen er en internasjonal menneskerettighetspris som årlig blir gitt til en advokat for bidrag til forsvaret av menneskerettigheter. Prisen ble etablert i Bordeaux i 1984 av den franske juristen Bertrand Favreau for å hedre advokater av alle nasjonaliteter etter konsultasjoner med internasjonale organisasjoner.
På hjul med Dag Otto
På hjul med Dag Otto (også kjent som På tur med Dag Otto) er en norsk reiseprogramserie som gikk på TV 2 fra 2010 til 2018. Programmet ledes av Kristian Ødegård og Dag Otto Lauritzen og det er blitt laget tre sesonger av serien.
Ludovic Trarieux-prisen
Prisen hedrer minnet om den franske juristen Ludovic Trarieux (1840–1904). Han grunnla i 1898, midt under Dreyfus-saken, organisasjonen Ligue des droits de l'homme (LDH). Den første prisen ble utdelt i 1985. Den gikk til den sørafrikanske lederen Nelson Mandela, som da var i fengsel. Hans datter Zenani Mandela Dlamini tok imot prisen på vegne av sin far. Dette var den første gangen Mandela ble tildelt en pris i Frankrike.
På hjul med Dag Otto
De to første sesongene gikk under navnet På hjul med Dag Otto. I serien syklet Dag Otto Lauritzen og Kristian Ødegård i forskjellige land sammen med inviterte gjester for å lære mer om sykling og sykkelsporten. I første sesong, som ble vist første gang våren 2010, var de innom Belgia, Italia, Sveits, Nederland, Tyskland, Storbritannia, Spania (Tenerife / Fuerte Ventura) og Frankrike. Sesong 2 ble vist første gang våren 2013, og turen gikk da til Frankrike, USA, Japan, Sør-Afrika, Colombia, Luxembourg, Spania og Norge.
Ludovic Trarieux-prisen
Siden 2003 har en rekke europeiske institusjoner av advokater og jurister stått bak prisen. Et panel på 21 advokater konsulterer ulike organisasjoner før mottaker blir utpekt.
På hjul med Dag Otto
Tredje sesong ble vist våren 2014, da under navnet På tur med Dag Otto. I løpet av 8 episoder forfølger Ødegård og Lauritzen noen av Lauritzens største drømmer uten sykkel. Den 9. mai 2014 vant programmet Gullruten for beste underholdningsprogram. Serien var også nominert i klassen beste nye programserie samme år. Foran Gullruten 2019 ble den nominert i klassen beste underholdningsprogram mens Ødegård og Lauritzen ble nominert i klassen beste programleder.
Den 5. oktober 2016 var det premiere på fjerde sesong av På tur med Dag Otto, premieren ble sett av 416 000 seere.
Den 23. oktober 2018 ble femte sesong vist på fjernsyn, første episode ble sett av hele 421 000 seere opp fra forrige sesong.
Asker og Bærum St. Johannes Broderforening
Asker og Bærum St. Johannes Broderforening er en broderforening i Den Norske Frimurerorden. Broderforeningen ble grunnlagt i Asker den 2. november 2003, og er underlagt St. Johanneslogen St. Olaus til de tre Søiler. .
Vitalij Bubon
Vitalij Stepanovytsj Bubon (ukrainsk: Віталій Степанович Бубон, født 20. juli 1983) er en ukrainsk judoka.
Han representerte Ukraina under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i andre runde.
Thea Sofie Loch Næss
Thea Sofie Loch Næss (født 1996 i Kristiansand) er en norsk skuespiller.
Chinguetti
Chinguetti (arabisk شنقيط) er en by nordvest i Mauritania.
Byen ligger på Adrarplatået øst for Atar. Den ble grunnlagt på 1200-tallet, i form av en ksar, og var tidligere en oppsamlingsplass for karavaner som kryssa Sahara i transsaharisk handel, og også for pilegrimer på vei til Mekka. Byen er fortsatt et viktig religiøst senter. Viktige bygg i byen er moskéen, et fort bygd av Fremmedlegionen og et høyt vanntårn.
Byen har et titalls bibliotek med gamle manuskript på gaselle- og geiteskinn. Dei fleste bøkene er islamske hellige tekster og kommentarer, men det finnes òg bøker om litteratur og vitenskap. Byen omtales noen ganger som en av islams helligste byer.
Byen ble satt på UNESCOs verdensarvliste i 1996, sammen med byene Ouadane, Tichitt og Oualata, som alle har tilsvarende ksar-byanlegg. En ksar (flertall ksour) er et landsby- eller bysamfunn bestående av sammenbygde murhus. Slike byanlegg er vanlige i deler av Nord-Afrika, særlig sør for Atlasfjellene. UNESCO la vekt på byenes velbevarte middelalder-byplan, på deres rolle for karavanefarten og nomadekulturen i Sahara, og deres rolle som sentre for islamsk kultur og lærdom.
Mauritanias første offshore oljefelt ble oppdaget i 2001, og har fått navn etter denne byen.
Marty Sampson
Marty Sampson (født 31. mai 1979) er en tidligere kristen sanger og låtskriver. Han var en av lederne for lovsangen i Hillsong Church i Sydney i Australia.
Tallinn bispedømme
Tallinn eller Reval bispedømme var et av ni bispedømmer som eksisterte i De tyske riddernes ordensstat. Det ble grunnlagt i 1219 av den danske kongen Valdemar II. Bispedømmet utgjorde den nordlige tredjedelen av dagens Estland (Dansk Estland) og ble i 1346 overtatt av Den tyske orden. Til forskjell fra de andre bispedømmene i ordensstaten ble ikke Tallinn lagt under Rīga erkebispedømme, men forble en del av kirkeprovinsen Lund.
Selv om biskopen fra 1521 hadde fått rang som riksfyrste, hersket han ikke over noe verdslig territorium (høystift). Bispedømmets kirkelige utstrekning var på 12 000 km².
Da Den tyske ordens høymester gikk over til protestantismen og opphevet ordensstaten i 1525, ble dette en alvorlig krise for statens bispedømmer. Tallinn bispedømme eksisterte offisielt videre som et fyrstbispedømme under overhøyhet av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon, men den siste katolske biskopen (Moritz von Wrangel) gikk av i 1560. Estland ble reformert, bispedømmet fikk 1560–1561 en protestantisk biskop (den dansk-norske prinsen Magnus) og ble så opphevet. Dets territorium tilfalt 1561 Sverige.
I dag brukes den gotiske domkirken i Tallinn som protestantisk kirke.
Marty Sampson
Sampson har skrevet en rekke sanger, mange er utgitt på serien av live-album fra Hillsong Church. Han var med i bandet Hillsong United som fast medlem fra oppstarten. Han spiller helst gitar, men trakterer også piano og trommer. Blant hans mest kjente sanger er By Your Side, Now That You're Near, Home, All Day, What the World Will Never Take, There Is Nothing Like, All I Need Is You og Deeper.
Europtron
Europtron er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Marty Sampson
I 2019 uttalte han at han var lettet over å ikke lenger regne seg som kristen.
Europtron
Utseende
Små (5–7 millimeter), avlange, skinnende brune til svarte oldenborrer. Pronotum er nærmest ovalt, klart skilt fra dekkvingene. Oversiden er fint hårete. Beina har lange, tynne føtter (tarser).
Levevis
Artene er knyttet til sanddyner, enten inne i ørkenen eller ved kysten.
Things
«Things» er en amerikansk sang med melodi og tekst av Bobby Darin.
I 1962 begynte Darin å skrive og synge countrysanger, med hits som «Things»
Darin utgav den på singlen Atco 6229 i 1962.
Sangen lå på den norske VG-lista i syv uker i 1962 og på en femteplass i én uke.
Den kom på den britiske singlelisten 21. juli 1962 og lå der i sytten uker med nummer to som høyeste plassering.
«Things» kom på den amerikanske Billboard Hot 100-singlelisten 7. juli i 1962 og havnet på en tredjeplass.
Sangen ble fremført av Dean Martin og Nancy Sinatra i TV-showet Movin' with Nancy (1967). De utgav den på single for Reprise Records. Den var produsert av Bob Gaudio. Showet ble utgitt på hjemmevideo i 2000.
Svensk versjon
Den svenske tittelen er «Sån't».
Telemuseet
Telemuseet, tidligere Norsk Telemuseum, var et norsk museum som hadde utstillinger og samlinger av telekommunikasjonsutstyr flere steder i Norge. Museet ble opprinnelig opprettet som etatsmuseum for Televerket i 1992, men ble omgjort til en selvstendig stiftelse fra 1. januar 2002. Museet var i all hovedsak finansiert av Telenor.
Hovedutstillingen i Telemuseet ble overført til Teknisk Museum per 1. januar 2014. Gjenstandene i utstillingen ble da lånt ut av Telemuseet.
I april 2017 ble det kjent at Telenor ikke lenger ville finansiere driften av Telemuseet, og at museet ville bli stengt fra januar 2018. Det ble søkt om driftsmidler fra Staten, men i statsbudsjettet for 2018 var det ikke satt av penger til Telemuseet. Museet ble derfor slått sammen med Norsk Teknisk Museum med virkning fra 1. januar 2018.
Om Telemuseet
Telemuseets administrasjon lå i den gamle, fredede stasjonsbygningen i Kjelsåsveien 141. Telemuseet var en selvstendig, kulturhistorisk, vitenskapelig institusjon, organisert som en stiftelse. Museet hadde samlinger fra norsk telekommunikasjonshistorie og Telenors virksomhet, og bidro til forskning innenfor dette feltet. Telemuseet hadde som formål å spre kunnskap om utviklingen innenfor området og dokumentere samtidshendelser innen telekommunikasjon. Museet skulle videre søke å belyse sammenhengen mellom telekommunikasjon og den samfunnsmessige utviklingen. Museet bidro med foto og gjenstander til utstillinger i museer rundt om i landet, og arrangerte også egne utstillinger rundt om i landet. Museet svarte på spørsmål om telehistorien fra medier, organisasjoner, næringsliv og privatpersoner.
Det tidligere Telemuseet i Stavanger
Frem til 2013 hadde Telemuseet også en avdeling i Stavanger. Denne avdelingen hadde utstillinger om norsk telehistorie, fra telegrafen til telefoner og Internett. Telemuseets faste utstilling i Stavanger viste også hvilken betydning Rogaland har hatt for trådløs kommunikasjon ut mot verden.
En av utstillingene viste morsens endelikt, 1. februar 1999 var det slutt, «gnisten» ble definitivt borte fra skipene. Samuel Morses prikker og streker, som en gang var selve livlinen for folk på havet, ble historie. Siste rest av informasjonsalderens første nettverk er lagt ned. Bygget har adresse St. Svithuns gate 12 og ligger i krysset mellom St. Svithuns gate og Løkkeveien
Awad Hamed al-Bandar
Awad Hamed al-Bandar, arabisk: عواد حمد بندر السعدون, også kjent som Awad Hamad Bandar Alsa'doon (født 2. januar 1945, død 15. januar 2007) var Iraks justitiarius i Saddam Husseins presidentperiode.
Han ledet Iraks revolusjonsrett, som utstedte dødsstraff til 143 sjiitter fra byen Dujail i ettervirkningene av det mislykkede attentatforsøket mot president Hussein 8. juli 1982. I rettssaken mot Saddam Hussein sto han anklaget for forbrytelser mot menneskeheten på grunn av disse dødsdommene. 5. november 2006 ble han dømt til døden ved henging, sammen med de to andre som stod på anklagebenken, Saddam Hussein og Barzan Ibrahim al-Tikriti, som mistet hodet som et resultat av hengingen.
Henrettelsen
3. januar 2007 fortalte en embedsmann fra regjeringen til nyhetsbyrået Associated Press at de gjorde forberedelser til å henrette al-Bandar og Husseins halvbror al-Tikriti torsdag 4. januar 2007. Begge ble hengt før daggry 15. januar 2007. De ble erklært død klokka 03.05 (0005 UTC). Al-Bandars advokat fikk ikke lov til å være til stede. Hussain og al-Tikriti fikk heller ikke ha sine advokater til stede under sine henrettelser.
Al-Bandars forsvarere var:
Stavne bru
Stavne bru er en kombinert jernbanebru og gangbru over Nidelva ved bydelen Stavne like sør for Trondheim sentrum. Dagens bru er en del av Stavne–Leangenbanen og forbinder Stavne med Lerkendal/Tempe og ble bygget med påhengt gangbane i 1956. Den er bygget i en stålkonstruksjon over seks spenn og er tilsammen 186 meter lang. Da byggingen av Stavne–Leangenbanen startet av tyske okkupasjonsstyrker under andre verdenskrig, ble brua provisorisk oppført med ulike konstruksjoner og stod ferdig i 1944. Tyskerne bygget brua av uimpregnerte trepilarer slik at brua måtte rives og erstattes av en ny bru før Stavne–Leangenbanen ble åpnet i 1957.
Den påhengte gangbanen (rød farge, se bilde) er en gangbane for både fotgjengere og syklister, og er en viktig forbindelse for myke trafikanter i aksen mellom Byåsen/Stavne og universitetsområdet på Gløshaugen. Den opprinnelige gangbanen på 1,25 meters bredde fra oppføringen i 1956 ble revet i 1994 til fordel for en ny bane på tre meter og seks tonns akseltrykk oppført samme år.
Atle Austestad
Atle Austestad var lærer på ungdomsskolen i Øystese. Han var medstifter til det lokalhistoriske forlaget Friske Tankar AS (1994-2002). Austestad var medlem av Øystese Arbeidarlag.
Indre Nordmør
Indre Nordmør var 6. valgkrets i Romsdals amt ved stortingsvalget 1918. Ved dette stortingsvalget praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Indre Nordmør valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Indre Nordmør bestod av herredene Straumsnes, Tingvoll, Gjemnes, Øre, Øksendal, Ålvundeid, Sunndal, Stangvik, Åsskard, Surndal, Rindal, Valsøyfjord og Halsa med 19 533 innbyggere og 10 304 stemmeberettigede.
Jon Aanerud
Jon Aanerud (født 3. januar 1935) er en norsk journalist. Han var ansatt i A-pressen fra 1956 og var stortingsmedarbeider i Arbeidernes Pressekontor 1960-62. Aanerud var ansatt som programsekretær i Fjernsynets Nyhetsavdeling (Dagsrevyen) 1963. Han var stortingsmedarbeider fra 1964, redaksjonsskretær fra 1972 samt NRKs korrespondent i Paris (1979–1983). Fra 1983 var Aanerud ansatt ved Institutt for Journalistikk og var assisterende instituttleder fra 1984 til 1996. Han er pensjonist og student i arkeologi fra 2002. Aanerud har magistergrad i statsvitenskap (1964), og hovedfag i arkeologi fra Universitetet i Oslo (2007).
Singin’ in the Brain
Singin' in the Brain er et musikkalbum med Lars Mjøen, utgitt i 1973. Dette er hans første plate som soloartist. Albumet ble gjenutgitt i 1979 under navnet Nest siste nytt. Albumet ble innspilt i Rosenborg Studios og ble produsert av Johnny Sareussen.
Sporliste
Alle låter skrevet av Lars Mjøen, unntatt hvor annet står.
The Lincoln Lawyer
The Lincoln Lawyer er en amerikansk thriller-film fra 2011, løst basert en roman med samme navn fra 2005 skrevet av Michael Connelly. Filmens regissør var Brad Furman, og manus ble skrevet av John Romano. Matthew McConaughey spiller hovedrollen som advokat Mickey Haller. Blant andre Ryan Phillippe, Marisa Tomei og Josh Lucas innehar bi-roller.
Handlingsreferat
Forsvarsadvokat Mickey Haller (spilt av Matthew McConaughey) arbeider i Los Angeles, for det meste fra baksetet på en bil, med Earl (spilt av Laurence Mason) som sjåfør. Det meste av Hallers karriere har blitt brukt til å forsvare kriminelle, inkludert en lokal motorsykkelgjeng ledet av Eddie Vogel. En høyt profilert sak kommer hans vei, og Haller blir ansatt for å representere den velstående Louis Roulet (spilt av Ryan Phillippe) en playboy fra Beverly Hills, og sønn av eiendomsmogul Mary Windsor. Roulet er anklaget for å ha brutalt angrepet den prostituerte Regina Campo. Roulet insisterer på at han er et uskyldig offer, og at alle anklager mot ham er løgn.
Maximiliano Gómez González
Maximiliano "Maxi" Gómez González (født 14. august 1996) er en uruguayansk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Trabzonspor.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Luis Alonso Morán
Han representerte Honduras under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i andre runde.
Grendstad
Grendstad, tidligere også skrevet Grenstad, er en gård i grenda Sjøbygda ved vestenden av Selbusjøen i Klæbu i Trondheim kommune i Trøndelag. Gårdens areal er på omkring 1600 dekar, hvorav omtrent 200 dekar er dyrket. Beliggenheten ved enden av Selbusjøen gjør at området gården ligger i har vært midt i «leia» for trafikk østfra til Trondheim. Navnet på gården skriver seg fra ca. vikingtida, og første del av navnet, grend, kommer av det gammelnorske ordet «grandi», som betyr bakke av sand og stein ved vatn. Dette stemmer godt med de faktiske forhold på gården, da all dyrkajorda for det meste består av nettopp sand og stein.
Kristian Hefte
Kristian Hefte (født 28. april 1905 i Ål i Hallingdal, død 24. februar 1977) var en norsk skuespiller.
Han debuterte i 1929 ved Falkbergets teater som Fredrik i Bør Børson Jr. og var i mer enn tredve år en bærende kraft ved Trøndelag Teater, der han spilte så ulikartede roller som Celius i Nils Kjærs Det lykkelige valg, Didrik i Olav Duuns Medmenneske og Firs i Anton Tsjekhovs Kirsebærhagen.
Filmografi (i utvalg)
Ifølge Internet Movie Database og Svensk Filmdatabas:
Dino De Zordo
Dino De Zordo (født 15. mai 1937) er en italiensk tidligere skihopper som representerte GS Fiamme Gialle.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1958-1964, med 15.-plass i 1960/61 som beste sammenlagtplassering. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 9.-plass i Bischofshofen 8. januar 1961. Han deltok i VM i 1958 og 1962, med 19.-plass i normalbakken i Zakopane i 1962 som beste plassering. I OL i Squaw Valley i 1960 ble han nummer 24.
Dino De Zordo ble italiensk mester i skihopping i 1961.
Dommer (golf)
Historikk
I golfreglenes revisjon fra 1899 nevnes dommeren for første gang som et punkt under kapittelet om etikette. Først i neste revisjon, fra 1902, nevnes dommeren i selve golfreglene. I regel 37 het det: «An umpire or referee, when appointed, shall take cognisance of any breach of rule that he may observe, whether he be appealed to on the point or not.» Bestemmelsen om at dommeren har det avgjørende ordet i diskusjoner om reglene, kom i 1920.
Utdanning
De nasjonale golfforbundene arrangerer jevnlig kurs for fremtidige dommere. Eksempelvis arrangerer det nederlandske golfforbundet to ganger i året et tre-dagers kurs for medlemmer av turneringskomiteene. Deretter kan man ta tre-dagers kurs for å bli klubbdommer. Det er også oppfriskningskurs. . Det norske golfforbundet arrangerer jevnlig klubbdommerkurs for aspiranter som først har gjennomgått regelkurs i sin lokale golfklubb.
Nedenes
Nedenes er i dag et sted i Arendal kommune. Før 1992 hørte Nedenesområdet til Øyestad kommune. Opprinnelig er navnet et gårdsnavn. Nedenes er i dag et urbanisert jordbruksområde; områder med dyrket mark, iblandet boligfelter, næringsarealer og kommunikasjonsarealer. Fylkesvei 420 og E18 går over Nedenes og tangerer i et planskilt kryss. Det er barne og ungdomsskole på Nedenes.
Nedenesområdet er avgrenset mot nord og øst av Nidelva og Nidelvas søndre utløp som var farbart for mindre fartøyer opp til Helle. Dette området har vært interessant for næringsutvikling. Her lå bomstasjon for sortering av tømmer som ble fløtet i Arendalsvassdraget. Restene av anlegget er i dag Bomsholmen fløtningsmuseum. På Skarpnes lå Skarpnes teglverk, som produserte murstein og taktegl. Nær elva lå også båtbyggerier.
Gården Nedenes kalles også Nedenes kongsgård. Fogden Erik Munk er den mest kjente beboeren på kongsgården. Nedenes var embetsgård til 1640. I 1701 var den sorenskrivergård. I 1724 ble den frasolgt kronen.
Engene kirke ligger på Nedenes.
Len, amt og fylke
Nedenes len var på 1600-tallet et såkalt smålen innen Agdesiden hovedlen sammen med Råbyggelaget og Mandal og Lister. I forbindelse med overgangen fra lensstyre til amtsstyre ble len erstattet med amt i 1662. 6. mai 1682 ble stiftamtmannen i Kristiansand også amtmann i Nedenes. På denne tiden hørte også Bamble fogderi sammen med Nedenes, men dette området ble senere tilbakeført til Bratsberg.
Nedenes og Råbyggelaget ble på nytt eget amt fra 22. mai 1815 i hht. Kongelig resolusjon av 16. mars 1815. Senere, sannsynligvis i andre halvpart av 1800-tallet, ble navnet endret til Nedenes amt. 1. januar 1919 ble Nedenes amt til Aust-Agder fylke.
Korjukivka
Korjukivka (ukrainsk Корюківка) er en by i Koriukivskyj rajon i Tsjernihiv oblast (provins) i Ukraina. Byen har omkring 15,000 innbyggere (2011). Den ble grunnlagt i 1657 og fikk bystatus i 1958.
Janne Sjelmo Nordås
Janne Sjelmo Nordås (født 11. mai 1964) er en norsk politiker (SP) fra Varntresk i Hattfjelldal i Nordland. Hun ble i 2009 innvalgt på Stortinget og er der medlem av transport- og kommunikasjonskomiteen.
Biografi
Hun var medlem av fylkestinget i Nordland 1999 til 2007 og av Hattfjelldal kommunestyre i perioden 1995–2002. Hun var vararepresentant til Stortinget i perioden 2001–2009. Hun var medlem av Landsdelsutvalget for Nord-Norge og Nord-Trøndelag fra 2003.
Nordås ble i oktober 2007 medlem av fylkesrådet i Nordland, med ansvar for næringssaker, men ble etter kun tre uker i vervet utnevnt som statssekretær i Kommunal- og regionaldepartementet, noe hun var til 1. oktober 2009. 14. september 2009 ble hun valgt inn på Stortinget på 7. mandat fra Nordland. Hun ble gjenvalgt i 2013 på fylkets utjevningsmandat.
De tyske riddernes ordensstat
De tyske riddernes ordensstat var en geistlig statsdannelse av Den tyske ridderorden som eksisterte mellom 1230 og 1525 i Preussen og Baltikum. Ordensstaten inneholdt deler av dagens stater Polen, Russland (hele Kaliningrad oblast) og Litauen, samt hele Latvia og Estland. Disse områdenes historie og kultur har vært preget av denne statsdannelsen helt opp til 1900-tallet.
Territorium og historie
Territorialstatens grunnlegger var Den tyske ridderordenens høymester Hermann von Salza, som i 1225 fulgte hertug Konrad av Masovias forespørsel om hjelp mot de hedenske gammelprøysserne. Som motytelse skulle ordenen kunne beholde de erobrede/kristnede områdene, noe som ble bekreftet av både den tysk-romerske keiseren Fredrik II og pave Gregor IX. Mellom 1230 og ca. 1280 ble alle gammelprøyssiske stammer beseiret. Deres områder, som tilsvarte store deler av det som senere ble omtalt som Øst-Preussen og Vest-Preussen, ble innlemmet i ordensstaten.
Fra 1237 var De tyske riddernes ordensstat dessuten blitt utvidet med Kurland og Livland. Disse territoriene hadde blitt erobret av Sverdridderordenen, som i 1237 ble slått sammen med Den tyske ridderorden. Med senere ervervelser, som imidlertid delvis bare forble kortvarige, nådde ordensstaten i sin storhetstid rundt 1400 en utstrekning på 180 000 km². En skjematisk oversikt over ordensstatens territorier er som følger:
Bortsett fra en kort periode, da Den tyske ridderordenen kontrollerte deler av det litauiske landskapet Žemaitija, var ordensstaten delt i to adskilte enheter: Ridderordenens stamområder i Preussen og Sverdridderordenens ervervelser i Kur-, Liv- og senere Estland. Ordenens tallrike, men små besittelser i resten av Europa kan betraktes som en tredje enhet. Dette var usammenhengende enkeltbesittelser som hospitaler, gods osv., som ofte hadde blitt gitt i gave til ordenen. De fleste befant seg spredt gjennom Det tysk-romerske rike og i middelhavslandene. De tre delene hadde sine egne såkalte «landmestere»: Ordenens høymester, dvs. øverste leder, var fra 1324 samtidig «landmester for Preussen». Den nordlige delen ble forvaltet av en egen «landmester for Livland», de resterende besittelsene av en «landmester for de tyske og velske land», kort «tyskmester».
Ordensstatens «hovedstad», dvs. setet for høymesteren, lå først utenfor selve ordensstaten (frem til 1291 i Akko, frem til 1309 i Venezia), men ble så flyttet til ordensborgen i Marienburg. 1457 ble den på nytt forflyttet til Königsberg. Andre viktige byer i ordensstaten, som enten ble grunnlagt eller overtatt av ordenen, omfattet Danzig (900-tallet, i dag Gdańsk), Riga (1201, Rīga), Dorpat (1224, Tartu), Kulm (1231, Chełmno), Thorn (1231, Toruń), Elbing (1237, Elbląg), Pernau (1241, Pärnu), Memel (1252, Klaipėda), Braunsberg (1254, Braniewo), og Dünaburg (1278, Daugavpils). Flere av disse var hansabyer og viktige handelsknutepunkter.
Erobringen av Danzig og Pomerellen i 1308 gjorde den tidligere forbundsfellen Polen til en fiende av Den tyske ridderorden. Med bryllupet mellom storfyrst Jagello av Litauen og dronning Hedvig av Polen i 1386 og den etterfølgende realunionen mellom Polen og Litauen hadde ordenens to mektigste fiender blitt forent. Gjennom flere kriger og fredsavtalene i Thorn (1411 og 1466) mistet ordensstaten mange av områdene sine.
Slutten på De tyske riddernes ordensstat kom i 1525, da høymester Albrecht ble protestant, innførte reformasjonen i ordensstaten og omvandlet Preussen til et verdslig hertugdømme under kongen av Polens overhøyhet. Verken keiseren eller paven anerkjente sekulariseringen av ordensstaten, men var maktesløse.
Landmesteren i Livland fortsatte sitt virke frem til 1561, da den siste landmesteren Gotthard Kettler valgte å underkaste seg den polske kongen for å unngå russiske angrep (se Livlandskrigen). Han fikk beholde Kurland som et formelt hertugdømme. Estland falt til Sverige, bortsett fra øya Saaremaa, som ble dansk.
Tilhørighet
Den nøyaktige folkerettslige status til De tyske riddernes ordensstat er noe omstridt. Siden høymesteren og biskopene var riksfyrster, kan dette tolkes slik at ordensstaten var en del av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Ordensstaten kunne i så fall betegnes som et enormt rikskloster. Etter vanlig oppfatning gikk imidlertid Det tysk-romerske rikes østgrense ved Lauenburg (Pommern), slik at ordensstaten (med unntak av besittelsene i Neumark mellom 1402 og 1455) lå utenfor riket.
På den andre siden hadde Gregor IX gitt særfullmakter til Den tyske ridderordenen, som tyder på at paven betraktet ordensstaten som en del av Kirkestaten. I praksis opptrådte høymesteren derimot som suveren statsleder, nokså uavhengig av både keiser og pave.
Kirkelig organisering
På det kirkelige plan ble hele ordensstaten i 1255 organisert i kirkeprovinsen Rīga, som omfattet åtte bispedømmer, som alle hadde blitt grunnlagt mellom 1186 og 1243:
Opprinnelig var det tenkt at de prøyssiske territoriene skulle danne ett bispedømme, men den første og eneste biskopen av Preussen, Christian av Oliva, kom på kant med paven og Den tyske ridderorden. Resultatet ble den ovennevnte kirkelige firedelingen av Preussen i 1243. Områder som ble lagt til ordensstaten på senere tidspunkt, sognet delvis til andre bispedømmer og kirkeprovinser. Således lå det nordlige Estland (Reval bispedømme) og Gotland (Linköping bispedømme) under erkebispedømmet Lund, Pommerellen (Kujawien bispedømme) og Žemaitija (Wilna bispedømme) under erkebispedømmet Gnesen.
Biskopene i ordensstaten var ikke bare kirkelige herskere i bispedømmet sitt, men også verdslige herskere (fyrstbiskoper) over deler av bispedømmet (høystiftet). I Preussen var denne andelen kontraktsfestet til en tredjedel av bispedømmets areal. I Livland utgjorde høystiftene delvis mer enn halvparten av bispedømmene. Resten var Den tyske ridderordenen den verdslige herskeren over. Siden biskopene nesten alltid var medlemmer av Den tyske ridderorden, var høystiftenes uavhengighet nok ikke helt reell.
Befolkning og språk
Ordensstaten lå hovedsakelig i baltenes stamområde (gammelprøyssere, litauere og latviere). I vest bodde vestslaviske folk (kasjubere), i nord finno-ugrere (estere og livere). Langs kysten av dagens Estland og Latvia var det enkelte svenske og danske kolonier. Polsk ble talt lengt i syd (Kulmerland og deler av Pommerellen).
Ordensridderne var overveiende tyske, og de fremmet bosetningen av tyske kjøpmenn, geistlige og embedsmenn. Bybefolkningen i hele ordenstaten var overveiende tyskspråklig (mellomtysk og lavtysk. Bosetning av tyske bønder skjedde bare i Preussen, der det gammelprøyssiske språket ble fortrengt av tysk og polsk i løpet av 1600-tallet. Ellers beholdt landbefolkningen sine språk. Selv om overklassen var tyskspråklig, kan man ikke betegne tysk som ordensstaten forvaltningsspråk, siden latin ble brukt i alle offisielle sammenhenger. Tysk forble overklassens språk også lenge etter ordensstatens oppløsning. Den tysk-baltiske lavadelen og borgerskapet beholdt også under svensk, polsk og russisk styre en stor grad av selvstendighet, delvis helt frem til første verdenskrig.
Greystoke: Legenden om Tarzan, apenes konge
Greystoke: Legenden om Tarzan, apenes konge (originaltittel: Greystoke: The Legend of Tarzan, Lord of the Apes) er en britisk drama- og eventyrfilm fra 1984 regissert av Hugh Hudson. Hovedrollen som Tarzan spilles av Christopher Lambert, mens andre sentrale roller spilles av Andie MacDowell, Ralph Richardson, Ian Holm og James Fox. Filmen er basert på Edgar Rice Burroughs' eventyrroman Tarzan of the Apes, fra 1912. Filmens handling ligger nært opp til boka.
Handling
Et skip synker på Afrikas kyst. Blant de overlevende er Lord Clayton og hans gravide kone Lady Alice. Alice dør etter å ha født en sønn, og ektemannen blir senere drept av en gorilla. Sønnen blir så bortført av en hunngorilla som selv har mistet sin unge. Gutten vokser opp blant apene i jungelen og blir etterhvert deres leder. Etter flere år blir han oppdaget av en ekspedisjon fra British Museum som blir overbevist om at han den gjenlevende sønnen til Lord Clayton og Lady Alice. Han blir omsider overtalt til å vende tilbake til sivilisasjonen, men overgangen til det britiske samfunnet byr på mange vanskeligheter og han slites mellom de to verdener.
Om filmen
Greystoke har fått 69 % på Rotten Tomatoes.
Den fikk meget bra omtale av Aftenpostens anmelder.
Filmen vant en BAFTA-pris for beste make-up. Den ble nominert til tre Oscar (beste mannlige birolle, make-up og manus). Det kan også nevnes at den ble tildelt en pris fra både New York Film Critics Circle Awards og British Film Institute Awards.
Filmen ble en moderat publikumsuksess og innbrakte over 45 millioner dollar på amerikanske kinoer.
Naturscenene ble gjort i Korup nasjonalpark, Kamerun.
Malcolm Cooper
Malcolm Cooper (20. desember 1947 – 9. juni 2001) var en britisk sportsskytter og grunnleggeren av firmaet Accuracy International. Fram til i dag (2012) er han den eneste skytteren som har klart å vinne to olympiske gull i øvelsen 50 m rifle, 3 stillinger.
Cooper lærte seg å skyte miniatyrgevær i New Zealand, og gikk på Westlake Boys High School, der hans far var stasjonert med Royal Navy. Han begynte med konkurranseskyting i 1970. I 1978 etablerte han sitt eget våpenfirma, Accuracy International. Fremgangen i sportsskytingen var delvis avhengig av hvor godt firmaet gikk, siden han ikke hadde like mange sponsorer som mange konkurrenter fra andre land. Han tok gullmedalje i Sommer-OL 1984 og i Sommer-OL 1988, begge ganger i 50 m rifle, 3 stillinger. I VM i Skövde i 1986 ble han verdensmester i 300 m standardgevær.
George Stigler
George Joseph Stigler (født 17. januar 1911 i Seattle i Washington, død 1. desember 1991 i Chicago i Illinois) var en amerikansk økonom. Han mottok Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel i 1982.
Stigler oppnådde doktorgraden ved University of Chicago. Veilederen hans der var Frank Knight.
Kåre Garnes
Kåre Garnes (født 8. november 1954) er en norsk jazzmusiker (bassist).
Han var aktiv i det bergenske jazzmiljøet fra midten av 1970-tallet, og ble først kjent gjennom gruppen Piasawa (1976-77) og festivaldebut på Vossajazz. Deretter spilte han med Knut Kristiansen/Per Jørgensen kvintett (1979-80), Molde Jazzfestival-debut i 1980 med Vestlandssekstetten (1980-81). Fra 1980 spilte han med ytterligere tre band, Søbstad/Arnesen kvartett (1980-82), Ny Bris og Steam. De to sistnevnte eksisterte 1980-83 og gjorde plateinnspillinger i 1982.
Garnes spilte i Dag Arnesen trio i 1981-82 og med Matarese Circle på Voss i 1982 før han flyttet til Oslo i 1983. Der ble han medlem av Odd Riisnæs kvintett/kvartett, der han spilte i perioden 1983-92 og deltok på platene Speak Low (1985-86) og Thoughts (1989). Han var samtidig med i Tore Nordvik kvintett (1983-84), Paul Weeden kvintett (1985-86), gruppene Caramel og Dean Machine (1987-89), Harald Halvorsen trio (fra 1990), Vidar Johansen trio (også fra 1990, plateinnspilling 1995), Ditlef Eckhoff kvintett (1992-93), turnerte med Per Husby/Laila Dalseth i Indonesia i 1992 og ble fast medlem av Laila Dalseth/Totti Bergh kvintett fra 1993 (plateinnspilling i Totti Berghs navn 1996, i Laila Dalseths navn 2003). Fem spor fra Totti Berghs plate (1996) ble i 2012 gjenutgitt på CD-en Totti’s choice.