cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Willimantic
Willimantic har tilflyttere fra mange ulike steder av verdenen. Mange søkte lykken i byen da de fikk arbeid ved en av de lokale møllene. De første som etablerte seg i Willimantic var vest-Europeere, Fransk-Canadiere, senere øst-Europeere og mennesker fra Puerto Rico. I forhold til arkitektur, er byen kjent for sin Viktorianske stil.
Media
Regionsavisa The Chronicle (etablert i 1877) har sitt hovedkontor i Willimantic. Avisen håndterer også utskriftsoppgaver for trykk av universitetsavisene til Eastern Connecticut State University og University of Connecticut.
To kommersielle radiostasjoner betjener Willimantic-området: WILI AM 1400 (med en oversetterstasjon til 95,3 FM), en nyhets- / samtale- / sportsstasjon, og søsterstasjonen WILI-FM 98.3, en topp 40-stasjon. Eastern Connecticut State University sender også WECS, det lokale NPR-tilknyttede selskapet, på FM 90.1.
Høyere utdanning
Eastern Connecticut State University sin campus er lokalisert i Willimantic. Quinebaug Valley Community College har også en satelittcampus i byen.
Helse
Windham Hospital, et datterselskap av Hartford HealthCare, er et lokalsykehus med 130 senger som betjener området. Veterans Administration driver også et poliklinisk primæromsorgsanlegg i Main Street. Generations Family Health Center, et føderalt kvalifisert helsesenter, ligger også i Main Street.
Annet
Flere i den lokale regionen av Connecticut hevder at det byens mikrobryggeri, Willibrew har Connecticuts beste nachos. Ifølge nettestedet Thrillest, er deres nachoes rangert som nr. 21 i USA.
Koplingsgruppe
En koplingsgruppe et sett med to eller flere loci som har blitt påvist via koplingsanalyse å være fysisk nær hverandre i genom, men som enda ikke har blitt tildelt et spesifikt kromosom. Det har raskt blitt en gammeldags betegnelse.
Vanbergtunnelen
Vanbergtunnelen er en tunnel som tidligere inngikk i fylkesvei 60 i Vestland. Tunnelen er 94 m lang og ligger i Stryn kommune. Den er kun 3,6 m bred.
En ny tunnel, Vangbergtunnelen, åpnet 1. mars 2018 og avløste Vanbergtunnelen. For å besøke denne tunnellen, stopp på sidelomme utenfor østsiden på den nye tunnelen, gå rundt første sving på gamleveien og du ser tunnelåpningen.
Caroline (Kiribati)
Caroline (også kalt Millennium) er ei øy i Kiribati. Øya er en atoll og den østligste av Linjeøyene. Den har et areal på 3,9 km².
Navn
Øya har hatt flere navn, blant annet Hurst, Clark, Independence, Thornton og Caroringa. I Kiribatis grunnlov, opprinnelig vedtatt i 1979, listes øya som en del av statens territorium med navnet Caroline.
Navnet Carolina fikk den i 1795 da William Broughton på HMS «Providence» ga øya navn etter datteren til Philip Stephens i det britiske admiralitetet. Etterhvert ble navneformen til Caroline. På engelsk kalles øya Caroline Island eller Caroline Atoll og også Millennium Island (Tusenårsøya).
Geografi
Sammen med Malden, Starbuck, Vostok og Flint utgjør Caroline de sørlige Linjeøyene, beliggende sør for ekvator. De nærmeste øyene er Vostok i vest og Flint i sørvest. Avstanden til begge er 230 km.
Atollen er lang og smal, nærmere bestemt 9,7 km lang og 2,3 km bred, og med en høyde på maksimalt 3 moh. Den lave atollen er sårbar for følgene av klimaendring.
Den godt bevarte lagunen opptar det meste av atollens indre. Lagunen er 6 km lang og 500 meter bred. Største dybde er 33,3 meter. Lagunen er tilholdssted, og sannsynligvis et viktig ynglested, for svarttippet revehai (Carcharhinus melanopterus) og kjempeleppefisk (Cheilinus undulatus). Det finnes rikelig med kjempemusling (Tridacna maxima).
Lagunen er omkranset av tre større øyer og en rekke mindre. Øya er dekket av vegetasjon, for det meste opprinnelige arter. Kålpalme (Pisonia grandis) danner skog. Det finnes kokoskrabbe (Birgus latro) og et rikt fugleliv. Polynesiarotte (Rattus exulans) er en introdusert art som forekommer på Caroline.
Caroline er et viktig fugleområde, særlig på grunn av det store antallet hekkende sotterne (Onychoprion fuscatus), i 1988–1990 beregnet til 188,200 hekkende par. Andre hekkende arter av betydning er svartnoddy (Anous minutus), silketerne (Gygis alba), rødfotsule (Sula sula) og storfregattfugl (Fregata minor). Alaskaspove (Numenius tahitiensis) flyr sørover for å overvintre på Caroline. For å beskytte fuglelivet, er atollen vernet.
Historie
Portugiseren Pedro Fernandes de Queirós, som var i spansk tjeneste på jakt etter Terra Australis Incognito, kom 21. februar 1606 over øya som første europeer. Den var da ubebodd, men det var spor etter folk der. I 1870-årene ble tuamotuiske maraer funnet.
I 1846 etablerte britiske forretningsmenn fra Tahiti seg på atollen og med tahitisk arbeidskraft ble det holdt gris, høns og kalkun, dyrket melon, gresskar og annet, saltet fisk og dyrket kokosnøtter.
USA gjorde krav på øya i henhold til Guano Islands Act fra 1856. Storbritannia gjorde krav på øya i 1868. Da bodde det 27 personer på øya. Britene utstedte lisens for utvinning av guano og virksomhet for uthenting startet i 1874. Det ble hentet ut guano fram til 1895, da det ikke var mer å hente ut.
I 1883 besøkte en amerikansk og en fransk ekspedisjon øya for å observere solformørkelsen. En asteroide ble oppdaget samme år og fikk navn etter øya: 235 Carolina.
Det ble også forsøkt å etablere kokosnøttplantasje på øya. Mot slutten av 1930-årene ble imidlertid den økonomiske aktiviteten på øya oppgitt.
I 1972 ble Caroline innlemmet i kolonien Gilbert- og Elliceøyene. Da Gilbertøyene ble selvstendig som Kiribati i 1979, fulgte Birnie med. USA oppga sitt krav på Caroline ved Tarawa-traktaten.
En britisk familie bodde på øya mellom 1987 og 1991. I 1990 begynte en franskmann med fiske og jakt på skilpadde og kokoskrabbe. Vegetasjon ble også ryddet. Franskmannens lisens til å drive næringsvirksomhet ble imidlertid trukket tilbake.
I 1995 ble datolinjen flyttet og i forbindelse med årtusenskiftet ble øya i 1999 omdøpt til Millenium ettersom det ble anført at øya var første sted der man kunne se sola stå opp, daggry 1. januar 2000. For å markere at Kiribati var første land til å gå inn i det nye årtusenet, reiste president Teburoro Tito til atollen sammen med andre innen- og utenlandske besøkende.
Liste over Usbekistans statsoverhoder
Under følger en oversikt over Usbekistans statsoverhoder siden 1925:
Vetten
Vetten, (kjent som Veten) er et fjell på sørvest-siden av Langøya i Bø kommune som ligger på 467 moh. Fjellet er et populært turmål i Bø, og er kjent for sin vidstrakte utsikt over Lofoten, Bø, Øksnes, Sortland og Hadsel. Den har en grå fjellhytte på toppen som er reist opp som en slags rasteplass for turgåere. Fjellet ligger midt mellom den smale «hoveddalen» i Bø og skjærgården ytterst i Eidsfjorden.
Navnet kommer av veten som ble tent der for å varsle om krig. Navnet på fjellet kan også trolig komme av det urgermanske ordet wihti som er en fellesbetegnelse for overnaturlige vesener i middelaldersk mytologi, selv om ordet kan dateres bak til norrøne tider, gammelnorsk vǣt(t)r.
Hegemus pluto
Hegemus pluto er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En ganske stor (38-55 millimeter), svært kraftig gullbasse. Kroppsformen er påfallende bred. På farge er den svart, uten metallglans, med noen lyse striper på pronotum og flekker på dekkvingene, noen individer er nesten helt svarte. Hannen har et T-formet horn midt i pannen og en pigg på hver side av dette. Pronotum er mye bredere enn langt, nærmest firkantet, men med avrundede forhjørner, dekkvingene mye bredere enn pronotum, bredest like bak "skuldrene", avsmalnende bakover.
Levevis
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje. Arten er knyttet til primærskog.
Utbredelse
Arten lever i det sørlige og vestlige Etiopia.
Systematisk oversikt
Denne slekten er trolig nært beslektet med slektene Goliathus og Fornasinius.
USAs ambassade i Berlin
USAs ambassade i Berlin er kontorene til USAs diplomatiske representasjon i Tysklands hovedstad. Ambassaden finnes i et bygg på Pariser Platz i Mitte like ved Brandenburger Tor. Ambassadebygningen ble innviet 4. juli 2008 i nærvær av tidligere president i USA George H.W. Bush og forbundskansler Angela Merkel. Tidligere holdt ambassaden til i Neustädtischen Kirchstraße 4/5 i Mitte.
Parkgata (Hamar)
Parkgata (2-85) er en gate gjennom bydelen Østbyen i Hamar kommune, Innlandet. Den starter i Strandgata og strekker seg til CC Mart’n, Scandic Hamar og i Briskeby. Parkgata krysser flere små og store gater.
Fornasinius hermes
Fornasinius hermes er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor, svært kraftig, svart gullbasse med gulaktige tegninger. Hannen har et langt, T-formet horn i pannen og kraftige pigger på siden av hodet. Arten ligner mye på Fornasinius fornasinii men kan kjennes blant annet på at leggene på forbeina har tre tenner.
Levevis
Som vanlig for Cetoniinae lever larvene i jorden. I motsetning til mange andre gullbasser er disse artene tilsynelatende meget vanskelige å avle opp i fangenskap. Dette kan være fordi billene er svært aggressive og gjerne dreper og eter hverandre. De voksne billene eter gjerne råtnende frukt, og graver ned det de ikke klarer å ete med én gang. Muligens er larvene avhengige av frukt som foreldrene har gravd ned, for å overleve.
Utbredelse
Arten er kjent fra det nordøstlige Uganda.
Stavenestunnelen (Fv60)
Stavenestunnelen er en tunnel på fylkesvei 60 i Vestland. Tunnelen er 111 m lang og ligger i Stryn kommune.
Kakella
Kakella er en elv i Folldal kommune i Innlandet fylke. Elva oppstår ved samløp av flere bekker sørøst for Einståkåhøe. I Kakelldalen omkring tregrensen renner elva forbi en rekke setre. Like nedenfor har elva gravd seg gjennom en israndavsetning som ligger på tvers av dalen. Dette området er vernet som Svarthaugan naturreservat.
Elva munner ut i Folla ved Kakeløra like nordøst for Grimsbu.
Elnorita Tugung
Elnorita Pamaran Tugung (død i 2020) var en filippinsk politiker.
Hun var Lupon-leder i den autonome muslimskdominerte region Western Mindanao (Region IX). Hun var også medlem av Representantenes hus på Filippinene for det eneste distrikt i provinsen Basilan fra 1992 til 1995.
Hun ble utnevnt til leder av Western Mindanao-regionen i 1986 av president Corazon Aquino, etter at forgjengeren og ektemannen Ulbert Ulama Tugung ble myrdet.
Tugung var opprinnelig katolikk, hadde konvertert til islam, og konvertere senere tilbake til katolisismen.
Elnorita Tugung døde i 2020 på grunn av covid-19.
Kulturåret 844
Kulturåret 844 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til kultur i 844.
Michael Krohns diskografi
Michael Krohns diskografi er en oversikt over Michael Krohns plateutgivelser fra og med 1980.
Champion
En champion (fransk [ʃɑ̃ˈpjɔ̃], fra latin campus, «mark», som også betyr slagmark) var i tidlig middelalder en som representerte en av deltakerne i rettsoppgjør med våpenmakt for en viss belønning. Særlig kvinner, barn og eldre hadde rett til å oppnevne slike representanter. Duellene var en del av rettsforhandlingene.
Senere ble betegnelsen brukt om en ridder som tok oppdrag for personer som var vergeløse.
Den moderne betydningen av ordet er en som har vunnet et sportsmesterskap.
Rob Minkoff
Robert Ralph Minkoff (født 11. august 1962) er en amerikansk filmregissør, manusfofatter og animatør.
Han er kjent for å ha regissert flere amerikanske filmer. Sin første film som regissør var den animerte fantasymusikalfilmen Løvenes konge fra 1994 som han regisserte sammen med Roger Allers. Filmen vant blant annet to Oscar-statuetter. Han har også regissert filmer som Stuart Little fra 1999, Det forbudte riket fra 2008 og Mr. Peabody & Sherman fra 2014.
Zetemnos
Utbredelse i tid og rom
Slekten er kjent fra jura, ca. 182 millioner år før nåtid, fra funnsteder i Tyskland.
Brugata (Hamar)
Brugata (3-89) er en gate gjennom Hamar kommune. Den streker seg fra Skogvegen helt til Stangevegen/Fylkesvei 222. Brugata passerer flere små og store gater. Brugata har forkjørsrett og 40-sone på hele strekningen.
Tōjin-baka
Tōjin-baka (唐人墓) er et monument på øya Ishigaki i prefekturet Okinawa i Japan. Det ble opprettet i 1971 og er et minnesmerke over de 128 kinesiske kulier som døde i 1852 som følge av et mytteri. Monumentet ble restaurert i 1982 og i 2008. I 2001 ble det også opprettet et tospråklig monument (på engelsk og japansk) til minne om de tre amerikanske flygerne som ble drept etter at de ble tatt til fange av japanerne mot slutten av andre verdenskrig.
Mytteriets forløp og utfall
Den 21. mars 1852 la det amerikanske skipet «Robert Bowne» fra Amoy med 410 kinesiske kulier ombord. Kaptein og eier av båten var Lesley Bryson fra New Haven, Connecticut. Kort tid etter avreisen begynte mange kulier å bli dårlige, på grunn av opiumabstinenssymptomer, sjøsyke og muligens kolera, i tillegg til de forferdelige hygieniske forholdene ombord. Det eksisterer minst to versjoner av det videre forløpet: ifølge noen kilder, ble kuliene, som hadde blitt lurt ombord ved å bli lovet kontraktarbeid i Amerika, og ble fortalt at båten skulle seile til San Francisco, plutselig tvunget, til å skrive under på slavekontrakter for å arbeide på Chincha-øyene i Peru med guanosanking. De som nektet ble pisket av mannskapet. Den 30. mars ble alle beordret opp på dekk, der deres hårpisker ble klippet av og de ble skylt med sjøvann. Omtrent ti av dem, som hadde vært for dårlige til å gå opp på dekk, ble drept og kastet over bord. Det finnes også kilder som sier at mytteriet startet da noen av de syke ble kastet levende over bord. Som resultat av mytteriet døde kaptein Bryson, overstyrmann og førstestyrmann, fire andre av mannskapet og ti kulier. Kuliene tok over båten, og tvang mannskapet til å seile tilbake til Kina. Den 8. april gikk båten på en skjær i nærheten av øya Ishigaki. 380 kulier og en engelskmann gikk i land, og mannskapet klarte å komme seg løs fra skjæret neste dag ved hjelp av floen og klarte å seile tilbake til Amoy, der båten ankom den 18. april. For å hente kuliene tilbake til Kina, der de skulle straffes, seilte flere engelske og amerikanske skip til Ishigaki. Det første som ankom Ishigaki var «USS Susquehanna», som var under flaggkommandør John H Aulicks ledelse, og var flaggskipet til den amerikanske Fjerne øst-stasjonen i Hongkong. De klarte å arrestere 69 kulier og tok dem til Kanton, der 17 av dem ble funnet skyldig i sjørøveri og drap etter at den amerikanske chargé d'affaires, Peter Parker, fant fire kulier som var villige til å vitne mot de andre kuliene. De 17 ble overlatt til kinesiske myndigheter med oppfordring om at de skulle bli henrettet (ifølge noen kilder ble kineserne bedt om å gi dem en upartisk and rettferdig rettssak). Parker nevnte sine vitner til kineserne, men de forandret forklaring da de ble avhørt av kineserne. Resultatet var at 16 av de 17 kuliene ble frifunnet.
Karneol
Karneol er en gulrød til blodrød varietet av kalsedon, en kryptokrystallinsk form av silika, som består av veldig fin sammenvoksing av mineralene kvarts og moganitt. Karneol brukes særlig som smykkestein i signeter og i ringer. Sarder ligner karneol, men er mørkere og mer brunlig.
Tōjin-baka
Mytteriets forløp og utfall
Senere kom flere britiske båter til Ishigaki for å prøve å arrestere flere av mytteristene. De pågrep fem og skjøt tre av dem med en gang, tre andre begikk selvmord ved å henge seg, mange klarte å gjemme seg i skogene, men britene klarte å få tak i 23 kulier og engelskmannen. Den 11. mai seilte de tilbake mot Kina. Den 22. mai ankom et annet britisk skip, som klarte å arrestere 57 kulier. Etter å ha truet med å komme tilbake for å få tak i alle kuliene, seilte de til Kina. Kongefamilien på Ryukyu-øyene, som Ishigaki hørte til, og som var vasaller av det kinesiske keiserriket, spurte kineserne som kom i 1853, for å få utbetalt sin tributt, hvordan de skulle returnere de resterende kuliene. Som resultat av samtalene, ble de overlevende 172 kuliene satt ombord to skip som seilte i september mot Kina. På vei dit ble de angrepet av sjørøvere, som frigjorde 47 kulier (tre av dem ble senere fanget inn igjen). De to skipene ankom Foochow den 14. november. Etter avhør, ble alle frikjent og sendt hjem, med et advarsel om at de kunne bli avhørt igjen på et senere tidspunkt. Det finnes ingen dokumenter angående deres senere skjebne.
Til sammen døde 128 kulier på Ishigaki. 3 ble skutt av britiske soldater, mens resten begikk selvmord eller døde av sykdom.
Karneol
Navnet kommer fra middelalderlatin carneolus som har tilknytning til det latinske ordet for «kjøtt».
Karneol er nevnt i Bibelen, i skildringen av det himmelske Jerusalem i Johannes' åpenbaring 21,19-20:
Tōjin-baka
Beliggenhet
Shinkawa 1625-9, Ishigaki, Okinawa
Fuktskog
I Norge preges fuktskog av furu eller bjørk. Den skrinneste utformingen på grunnlendt mark i lavlandet, vil oftest ha furu. Ellers regnes blant annet tropisk lauvfellende skog til verdens fuktskoger.
Cyclobacanius
Cyclobacanius er en slekt av stumpbiller.
Utseende
Små (ca. 2-2,5 millimeter), avlange, blankt svarte stumpbiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar.
Fastmarksskog
Fastmarksskog er all skog som vokser over fastmarkas mineralgrunn (bakkens overflate). Den er vanlig på fastlandet, under skoggrensen, med unntak for i kultivert mark og i treløse kystsoner.
Innenfor fastmarksskog kan det finnes en rekke ulike skogtyper, som fuktskog og fjellskog. Fastmarksskog finnes over store deler av Skandinavia, inkludert i Norge. Her i landet domineres den av tradisjonell barskog (helst gran og furu) og lauvfellende løvskog.
Alfredo Pagani
Alfredo Pagani (født 6. september 1887, død 1984) var en italiensk friidrettsutøver.
Han representerte Italia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i første runde på 110 meter hekk.
Livets vei
Livets vei, russisk Доро́га жи́зни, doroga zjizni, var en isvei over innsjøen Ladoga som Sovjetunionen benyttet under beleiringen av Leningrad, da aksemaktene hadde avskåret alle landveier til byen.
Den ble benyttet vintermånedene i 1941–1944, mens byen under beleiringen var omringet av armégruppe nord og de finske styrker.
Veien er i dag en del av UNESCOs Verdensarvsliste.
Beleiringen av Leningrad varte i 29 måneder, fra 8. september 1941 til 27. januar 1944. De tyske styrker omringet byen sammen med de finske styrker. Over en million innbyggere i Leningrad omkom under beleiringen på grunn av sult, stress, kulde og bombardementer.
Livets Vei ble første gang benyttet 2. november 1941, da den første konvoi av sleder trukket av hester fraktet forsyninger til byen. Kort etter begynte lastbiler å ta veien i bruk. Via Livets Vei kunne vitale forsyninger bli brakt frem til byen, og sivile kunne bli evakuert til det sovjetisk-kontrollerte område på den motsatte kyst. Under vinteren 1941–42 var Livets Vei i bruk i 152 daget, helt frem til 24. april.
Omkring 514 000 av byens innbyggere, 35 000 sårede soldater, industrielt utstyr fra 86 fabrikker og enkelte museumsgjenstander ble evakuert fra Leningrad under den første vinter med beleiring. Selv om veien var beskyttet av antiluftskytsartilleri på isen og jagerfly i luften, ble lastebilkonvoiene konstant utsatt for angrep fra tysk artilleri og fly, noe som gjorde reisen farlig. Noen som hadde overlevd turen på Livets Vei, døpte derfor ruten «Dødens vei».
Det totale antall mennesker som flyktet via Livets Vei under Leningrads beleiring, var omkring 1,3 millioner, hvorav størstedelen var kvinner og barn som tok turen til fots.
I 1942 ble en rørledning til transport av olje bygget gjennom Ladogasjøen. Dens lengde var 29 km, hvorav 21 km var over 12,5 meter nede i vannet.
Gismarvik vindkraftverk
Gismarvik vindkraftverk ligger i Tysvær kommune i Rogaland.
Livets vei
I vinteren 1942–1943 ble Livets Vei tatt i bruk igjen, startende med at hestetrafikken begynte den 20. desember 1942. Motorkjøretøyer ble satt inn 24. desember. Konstruksjonen av en isjernbane på 30 kilometers lengde begynte også i desember 1942.
Gismarvik vindkraftverk
Det er installert 3 Enercon E-138-4.2 turbiner på 4,2 MW hver. Rotordiameter 138 meter, tårnhøyde 131 meter.
Livets vei
Operasjon Iskra var en sovjetisk storoffensiv av tropper fra Leningrad og Volkhov-fronten som begynte om morgenen den 21. januar 1943. Etter voldsomme kamper seiret den røde armé i den fremskutte tyske sone og hen til den sørlige del av Ladoga-sjøen. Den 18. januar 1943 møtte frontene hverandre og åpnet derved en korridor til den beleirede by. Straks begynte både lastebiler og togvogner å bringe forsyninger inn til Leningrad.
Gismarvik vindkraftverk
Total effekt er 12,6 MW. Årsproduksjon er 43,4 GWh.
Livets vei
Leningrad var stadig et mål for i hvert fall delvise angrep såvel som artilleribombardementer, inntil en sovjetisk offensiv brøt igjennom de tyske linjer den 27. januar 1944.
For den heroiske motstand innbyggerne gjorde, ble Leningrad som den første by beæret med tittelen helteby i 1945.
Gismarvik vindkraftverk
Gismarvik Vindkraft AS eies av Solvind Prosjekt AS.
Flyverhjemmeværnet
Flyverhjemmeværnet (FHV) er en særlig spesialisert del av Hjemmeværnet som først og fremst har til oppgave å støtte Flyvevåbnet med å bevokte og sikre Danmarks flystasjoner.
Flyverhjemmeværnet har også avtaler med sivile lufthavner om hjelp i krisesituasjoner og støtter likeledes andre myndigheder, som politiet, ved ettersøkninger og naturkatastrofer.
Flyverhjemmeværnet er organisert i eskadriller som er fordelt rundt omkring i Danmark. Eskadrillene er tilknyttet en militær flystasjon eller sivil lufthavn, men Flyverhjemmeværnets frivillige kan sendes ut til oppgaver i hele landet når det er bruk for det.
Fly
Flyverhjemmeværnet råder over to Britten-Norman Defender BN2A-26 fly som man har leaset. Flyene har seks timers utholdenhet i luften og er utrustet med en rekke sensorer til overvåkning og ettersøkning. Pilotene er frivillige i Hjemmeværnet med sivilt CPL-sertifikat (Commercial Pilot Licence). Pilotene og besetningsmedlemmene screenes ved Forsvarets Rekruttering i Jonstrup, etter samme krav som de fastansatte militære piloter og besetningsmedlemmer i Flyvevåbnet.
Daciano Colbachini
Daciano Colbachini (født 31. oktober 1893, død 1982) var en italiensk friidrettsutøver.
Han representerte Italia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i semifinalen på 110 meter hekk.
Flyverhjemmeværnet
Oppgaver
Flyverhjemmeværnets primære oppgave er overvåkning ved hjelp av de to fly samt bevoktning og nærforsvar av Flyvevåbnets fasiliteter. Flyverhjemmeværnet inngår i Hjemmeværnets generelle beredskap til støtte for det sivile samfunn i relasjon til miljø- og katastrofeinnsats.
Videre støtter Flyverhjemmeværnet især Flyvevåbnet med støtte til utdannelse av deres soldater, blant annet agerer soldater fra FHV «hunter force» på Flyvevåbnets SERE-øvelser. I Flyverhjemmeværnet har man dessuten mulighet for å få Flyvevåbnets firemåneders utdannelse til bevoktningsassistent samt Security Force.
Eskadriller
Flyverhjemmeværnet består av 28 eskadriller og to delinger:
Luftmeldekorpset
I 1934 ble Luftmeldetjenesten opprettet med frivillige som innrapporterte flyvning over dansk territorium. I 1952 ble Luftmeldetjenesten integrert i Flyverhjemmeværnet som Luftmeldekorpset, inntil det ble nedlagt i 2004. Et synlig bevis på Luftmeldekorpset har vært de minst 160 luftmeldetårn som ble oppstilt rundt omkring i Danmark.
De nære ting (Ivar Simastuen-album)
De nære ting er et musikkalbum med Ivar Simastuen, utgitt i 1976. Albumet ble produsert av Sigurd Jansen.
Peder Jensen Galen
Peder Jensen Galen (død 16. april 1355) var erkebiskop i Lund i årene 1334–1355.
Prest, erkebiskop
Peder Jensen ble kannik i Lund og i 1329 eller noe senere valgt dekan i domkapitlet.
Etter erkebiskop Karl Eriksen Galens død i 1334, ble valget av etterfølger overlatt til et femmannsutvalg, fem såkalte kompromissarier, hvorav Peder Jensen var den ene. Han ble så valgt til ny erkebiskop, et valg som han først fikk bekreftet hos paven i Avignon to år senere (27. februar 1336). Årsaken til at det trakk ut med bekreftelsen vites ikke, men det er ikke kjent noe som tyder på at det var strid om selve personvalget. Sommeren 1336 var han tilbake i Lund.
Han var delaktig ved møtet i Varberg i 1343, hvor han meklet den fred frem som inntil videre sikret kong Magnus Eriksson herredømme over Skåne. Peder Jensen Galen kom derfor i den eiendommelige dobbeltstilling at han var Danmarks erkebiskop og biskop over et stift som lå under en fremmed konge. På samme tid ble det erklært fred mellom Danmark og Sverige. Erkebiskop Peder ble gjort til voldgiftsmann for utestående stridsspørsmål. Det ble også bestemt at han skulle ta Københavns slott og by med Amager og et par omliggende herreder i besittelse, inntil det ble avgjort hvilken av de to kongene disse skulle tilhøre.
I 1345 avholdt erkebiskopen an provinsialsynode i Helsingborg. Der ble det blant annet bestemt strenge straffer for vold og overgrep mot kirkens personer og eiendommer.
I sine siste år var han vitne til svartedaudens herjinger. Han døde den 16. april 1355, og ble begravet i Lund domkirke.
Han ble etterfulgt i embetet som erkebiskop av Jacob Nielsen Kyrning.
Lixini
Lixini er en gruppe av middelsstore, avlange snutebiller som utvikler seg inne i røtter, stengler eller blomsterhoder av ulike planter, der de danner avlange galler.
Utseende
Middelsstore (ofte 7 – 10 mm), avlange, mer eller mindre jevnbrede snutebiller. Kroppen er vanligvis helt skjellkledt og brunlig eller grå på farge. Hodet er nokså stort, fasettøynene små og snuten middels lang, krum og ganske kraftig. Antennene er festet i den ytre halvdelen av snuten. De er middels lange og knebøyde og ender i en kølle som (i alle fall tilsynelatende) består av fire ledd, slik at hele antennen er 12-leddet. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, med rundede sider, tilsmalnet framover, ved roten gjerne litt smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er parallellsidige med markerte skuldre og punktrader. Beina er middels lange, leggene (tibiae) har en liten krok (uncus) ytterst. De to klørne er sammenvokste ved roten.
Levevis
Larvene utvikler seg i avlange galler inne i røtter, stengler eller knopper av ulike slags storvokste urter. Gallen er synlig som en fortykkelse på stengelen, rota eller knoppen. Den avlange kroppsformen er trolig en tilpasning til trange rom. Stengelsnutebillene kan angripe mange forskjellige vertsplanter, selv om hver art begrenser seg til en begrenset gruppe. Særlig hyppige er de på tistler og skjermplanter. Disse billene er sjelden særlig tallrike og er ikke regnet som betydelige skadedyr.
NM i landeveissykling 1953
Norgesmesterskapet i landeveissykling 1953 bestod av flere arrangementer som kåret norgesmestere i landeveissykling.
Kongepokalen ble vunnet av Aage Myhrvold.
170 km fellesstart
Sted: Hamar Dato: 26. juli Arrangør: Hamar IL
30 km tempo
Sted: Oslo Dato: 6. september Arrangør: Oslo Cyklekrets
100 km tempo
Sted: Mysen Dato: 19. juli Arrangør: Mysen IF
Hegemus peregrinus
Hegemus peregrinus er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En ganske stor (opptil 45 millimeter), kraftig gullbasse. Kroppsformen er påfallende bred. På farge er den brunlig, ganske blank, pronotum med smalt kremgul ytterkant. Oversiden er tett og kraftig punktert. Hannen har et T-formet horn midt i pannen og en pigg på hver side av dette. Pronotum er mye bredere enn langt, nærmest firkantet, men med avrundede forhjørner, dekkvingene mye bredere enn pronotum, bredest like bak "skuldrene", avsmalnende bakover.
Levevis
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje. Arten er knyttet til primærskog.
Utbredelse
Arten lever i Angola.
Hypselogenia geotrupina
Hypselogenia geotrupina er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (opptil 27 millimeter), blankt svart gullbasse med kremhvite tegninger. Hannen har et bredt, skovlformet horn i pannen. Disse billene har en bred og kraftig kroppsbygning. Pronotum har kremhvite sidekanter, gjerne også et par krumme, kremhvite striper, dekkvingene tallrike, nokså runde flekker. Arten skiller seg fra de andre Hypselogenia-artene på at de lyse tegningene er mer omfattende. Helt svarte eksemplarer forekommer.
Levevis
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.
Utbredelse
Arten lever i Tanzania, Zimbabwe og Angola.
Systematisk oversikt
"Underartene" bør kanskje bare regnes som varianter (Krikken, 1979).
Hypselogenia billbergii
Hypselogenia billbergii er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (23-25 millimeter), blankt svart gullbasse med kremhvite tegninger. Hannen har et bredt, skovlformet horn i pannen. Disse billene har en bred og kraftig kroppsbygning. Pronotum har kremhvite sidekanter, gjerne også et par krumme, kremhvite striper, dekkvingene tallrike, nokså runde flekker. Arten ligner sterkt på Hypselogenia geotrupina men kan kjennes på at hannes horn ikke er innsmalnet i midten.
Levevis
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.
Utbredelse
Arten lever i Øst-Afrika.
John Eller
John Eller (født 15. oktober 1883, død 20. januar 1967) var en amerikansk friidrettsutøver.
Han representerte USA under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i semifinalen på 110 meter hekk.
Károly Solymár
Károly Solymár (født 23. desember 1894, død september 1945) var en ungarsk friidrettsutøver.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i semifinalen på 110 meter hekk.
Ingen frågar efter Jimmy
Ingen frågar efter Jimmy er en musikk-EP med Jan Høiland, utgitt i 1963.
Klypen
Follobanen-utbyggingen
I forbindelse med bygging av Follobanen ble området til Klypen igjen tas i bruk. Inngående og utgående spor for både Follobanen og Østfoldbanen ble lagt i en ny stor kulvert i Klypen. Det var varslet tunge anleggsarbeider over en periode på tre til fire år.
Fire spor innebærer en utviding av Klypenkorridoren. Dette vil gå på bekostning av fredede kulturlag fordi Klypen skjærer gjennom kulturmiljøet Oslo middelalderby. Som et av flere avbøtende tiltak forutsetter Riksantikvaren at Klypen overdekkes. Her er Oslo kommunes planer om å utvide Oslo ladegårds barokkhage vestover og skape en helhetlig middelalderpark førende. Legges jernbanesporene dypt nok i Klypen kan Alnaelva gjenåpnes på terreng fra Geitabru rundt Middelalderparken og ned til Middelalderparkens vannspeil. Dette vil være i tråd med kommunedelplanen for Alna miljøpark.
I desember 2015 ble kontraktene på totalentreprisen i området underskrevet. Jernbaneverket skriver følgende: «Totalentreprisekontrakten omfatter arbeid med prosjektering, anskaffelser og bygging av konstruksjoner blant annet en 600 meter lang betongtunnel for Follobanen og Østfoldbanens spor, gjennom/under det kulturhistorisk viktige området i Middelalderparken og Klypen-området. Betongtunnelen skal bygges under de eksisterende jernbanesporene og Mosseveien ved Loenga og knyttes sammen med Follobanens lange tunnel gjennom Ekebergåsen. I tillegg skal det bygges tekniske bygg, og eksisterende anlegg og kulverter på og ved Oslo S skal tilpasses ny infrastruktur.» samt «Riksantikvaren, Oslo kommune og Jernbaneverket har kommet frem til en felles løsning for kulturvern ved å innføre både Follobanen og nye spor til Østfoldbanen gjennom området som kalles «Klypen». Samarbeidet har ført til at Middelalderparkens grønne område blir nesten dobbelt så stort som i dag. Det legges også til rette for at Alnaelvas løp kan gå over jernbanesporene.»
Kulverten med de nye sporene ble tatt i bruk i 2021, og kløften ble fylt igjen.
Yukaghir
Yukaghirene (russisk: юкаги́ры) er et russisk folkeslag bosatt ved Kolyma-elven i Øst-Sibir.
Tundra Yukaghirs bor i Nedre Kolyma-regionen i Sakha-republikken; Taiga Yukaghirs i Upper Kolyma-regionen i Sakha-republikken og i Srednekansky-distriktet Magadan Oblast. Ved den russiske koloniseringen i 1700-tallet okkuperte Yukaghir-tribalgruppene territorier fra elven Lena til munnen av Anadyr-elven. Antallet av Yukaghirene gikk ned mellom det 17. og 19. århundre på grunn av epidemier, interne kriger og tsaristiske kolonialpolitikker som kan ha omfattet folkemord mot de stillesete hunterfiskeren Anaouls. Noen av Yukaghirene har assimilert seg med Yakuts, Evens og Russerne. For tiden lever Yukaghirs i Sakha-republikken og Chukotka Autonomous Okrug i Russland. Ifølge folketellingen i 2002 var deres totale antall 1.509 personer, opp fra 1.112 registrert i 1989-folketellingen. Ifølge den siste 2001 hele ukrainske folketellingen, lever 12 Yukaghirs i Ukraina. Bare 2 av dem angav Yukaghir som morsmål. For de resterende andre (6) er det russisk og for 1 er det noe annet tungemål.
Leif Børresen (kunstner)
Leif Sigurd Børresen, kunstnernavn Børre Oman, (født 24. februar 1915 i Sarpsborg, død 1. januar 1978 samme sted ) var en norsk kunstmaler.
Innledning
I 1935 bodde Børresen i Danmark. Der ble han kjent med den norske musikeren Hjalmar Bull, den sønderjyske billedhuggeren Victor Kvedéris og forfatteren Charles Haugbøll i et dansk kunstmiljø. Bull ville lære å male. Kvedéris lagde en byste av Børresen som han kalte Mannen med sigar, og som han solgte til en kjøper i Danmark. Haugbøll dedikerte et eksemplar av alle sine bøker til Børresen.
I 1937 skrev han en artikkel om kunsten til William Kullgreen.
I 1938 reiste Børresen ut for annen gang. Et halvt års vandring i Europa, via Berlin og Paris, brakte ham til Spanias grense. I Spania var det borgerkrig, og han ville inn i landet for å kjempe mot Franco. Det var trolig på denne reisen at Børresen ble smittet av tuberkulose.
Utdannelse og kunstnerisk virke
Studiene i København ble avbrutt like før utbruddet av krigen, Tuberkulosen gjorde at han reiste hjem.
Krigsårene tilbragte han i Sarpsborg. Han underviste blant annet i croquis for rundt 15 medlemmer av en lokal kunstklubb. De holdt sammen også etter krigen, og holdt blant annet en utstilling med sine croquiser i 1950.
Kjøshammartunnelen
Kjøshammartunnelen er en tunnel på europavei 39/fylkesvei 60 i Møre og Romsdal. Tunnelen er 813 m lang og ligger i Hornindal i Volda kommune.
Tunnelen går gjennom Kjøshammaren (Kjøsahammaren) og inngår i strekningen mellom Grodås og Kjøs ved krysset med riksvei 15. Veien mellom Grodås og Øyebakken/Kjøs gikk tidligere rundt Kjøshammeren. Arbeidet med tunnelen begynte i februar 1967 og tunnelen ble tatt i bruk i november 1968. Masse fra driving i av tunnelen ble brukt til å lage veifylling (Kjøs bru) over Kjøspollen for nåværende E39/fylkesvei 60.
Leif Børresen (kunstner)
Utdannelse og kunstnerisk virke
Under andre verdenskrig ble all offentlig undervisning for kunstnere stengt i Danmark og Norge. I årene 1943–1945 var Børresen elev under Axel Revold og Jean Heiberg ved Det Illegale Akademi, som da holdt til hos finansmannen og kunstsamleren Johannes Sejersted Bødtker i Holmenkollen. Etter krigen kom undervisningen i gang igjen. Professor Kræsten Iversen i København ville ha Børresen tilbake, og Iversen søkte om legat for Børresen. Det eneste legat nordmenn kunne få av danske stipendier var det Grevelige Hiem-stjerne Rosencroneske Stiftelse, da det ble opprettet i unionstiden. Børresen fikk to legater, og ble innvilget 1300 kroner.
Høsten 1945 var han tilbake i København, og skrev på nytt artikler som ble trykket i Sarpsborg Arbeiderblad. I 1946 publiserte lokalavisen et oppslag om at han skulle ha utstilling i USA.
På slutten av 1940-tallet holdt han flere salgsutstillinger i hjembyen. Utstillingene i Sarpsborg ble organisert av foreningen Kultur og Minne, som holdt til i Domhuset. Han hadde også utstillinger i Fredrikstad og Kunstnerforbundet i Oslo, en vandreutstilling til Drammen, Larvik, Skien, Kristiansand, Stavanger, Ålesund og Haugesund samt Høstutstillingen 1940 og 1948.
Motivkrets
Børresen hentet svært ofte sine motiver fra naturen i Sarpsborg, Flatdal i Telemark, Fagerstrand på Nesodden og rundt Granheim Sanatorium i Follebu. Han malte også stilleben og enkelte frie komposisjoner. Den italienske maleren Modigliani og franske Cézanne var blant hans kunstneriske forbilder. Ett av hans senere malerier viser haven på Granheim sanatorium. En rad av bjerketrær danner et stengsel, men mellom stammene skimtes dalen oppover lia. Dette har blitt tolket som et håp om at kunstneren skal komme til krefter etter rekonvalesensoppholdet på sanatoriet.
Børresen var en søkende kunstner og viste tidlig kunstneriske anlegg. Den danske forfatteren Charles Haugbøll skrev i et av sine brev til Børresen: «Jeg ser at brevene fra deg er lyriske, det er en kunstner i deg. Men, bruk dine evner til å male, men vær flittig flittig flittig». Ved siden av arbeidet som utøvende kunstner tok Børresen oppdrag som bokanmelder og kunstanmelder for Sarpsborg Arbeiderblad. Han skrev også artikler om sine kunstnervenner Kåre Orud og William Kullgreen, og om en stor norgesutstilling med arbeider av Vincent van Gogh.
Skolefane
På oppdrag fra Sarpsborg kommune tegnet Børresen en skolefane for Kirkegaten skole i Sarpsborg. Framsiden viser et skjold, inne i skjoldet er det tegnet konturene av skolen, kirken, Borregaard og trærne i Skoleparken. Det var der barna, som hørte til skolekretsen bodde. Baksiden, der er det en gutt og pike som planter kunnskapens tre (ek) opp mot lyset (jmf. Historien av Munch). Nabobarna satt modell for Børresen. Skolefanen oppbevares og eies av Borgarsyssel Museum på Mysen.
Biografi
Sønnen Flemming Børresen ga i 2018 ut biografien Leif Børresen - en kunstner. Boka bygger på samtaler gjennom ti år og brever etter kunstnervenner i Norge og Danmark. Boka viser bredden i farens kunstneriske virke, og er illustrert med etterlatte arbeider; malerier, utkast til malerier, skisser, tegninger, akvareller, et dikt, en byste, brever. Avbildet i boka er også skolefanen til Kirkegaten skole, etter tillatelse fra Borgarsyssel museum avd. Mysen.
Vaughn Blanchard
Vaughn Blanchard (født 11. juli 1889, død 26. november 1969) var en amerikansk friidrettsutøver.
Han representerte USA under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i semifinalen på 110 meter hekk.
Olav Carlsen
Olav Sigurd Carlsen (født 7. september 1930, død 14. juni 2013) var en norsk politiker (Ap) og naturvernforkjemper. Carlsen hadde utdannelse fra handelsskole og befalskole og arbeidet som sekretær i LO. Han var aktivt med i miljøvernarbeid og var leder for aksjonen Vern om naturmiljøet.
12. mai 1972 ble han utnevnt til statssekretær i det nyopprettede Miljøverndepartementet og fungerte frem til Regjeringen Bratteli I ble oppløst 18. oktober samme år, som et resultat av folkeavstemningen om EF. Da Regjeringen Bratteli tiltrådte 16. oktober 1973 ble Carlsen igjen oppnevnt som statssekretær. Han fungerte i embedet frem til juni året etter.
I stortingsperioden 1973-77 var Olav Carlsen vararepresentant til Stortinget for Akershus.
Da Statens forurensningstilsyn (SFT) ble opprettet i 1974 ble Carlsen ansatt som avdelingsdirektør, og han arbeidet med oljevernberedskap i tilsynets avdeling i Horten frem til pensjonsalder.
Hypselogenia corrosa
Hypselogenia corrosa er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (opptil 28 millimeter), blankt svart gullbasse med kremhvite tegninger. Hannen har et kort, kløvet horn i pannen. Disse billene har en bred og kraftig kroppsbygning. Pronotum har kremhvite sidekanter, gjerne også et par krumme, kremhvite striper, dekkvingene tallrike, uregelmessige flekker. Dekkvingene har litt vage lengderibber.
Levevis
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.
Utbredelse
Arten lever i Kenya, Uganda og Tanzania.
Giuseppe Bellanca
Mario Giuseppe Bellanca (født 19. mars 1886, død 26. desember1960) var en italiensk-amerikansk flykonstruktør og flybygger som bygde det første monoplan med kabin i USA i 1922. Dette flyet står nå utstilt på National Air and Space Museum's Steven F. Udvar-Hazy Center.
Thermistis
Utseende
Middelsstore trebukker, kontrastrikt farget i gult og svart. Antennene er mørke og omtrent så lange som kroppen. Pronotum har rundede sider med en kort tann midt på hver side. Dekkvingene er tilsmalnende bakover.
Giuseppe Bellanca
Biografi
Bellanca ble født 19. mars 1886 i Sciacca, Italia. Han ble uteksaminert som ingeniør fra Politecnico di Milano. Han utvandret til Brooklyn i USA i 1911, der han drev Bellanca flyskole og blant annet lærte Fiorello LaGuardia å fly i bytte for kjøretimer.
Thermistis
Levevis
Larvene lever i levende stammer, mest på løvtrær. Noen kan gjøre betydelig skade og også drepe unge trær. De voksne billene gnager på bladene på larvenes næringstrær.
Giuseppe Bellanca
Biografi
I 1921 flyttet han til Omaha, Nebraska, og sammen med Victor Roos dannet Roos-Bellanca Aircraft Company. Den 4. juli 1927 ble han omtalt på forsiden av Time.
Etter et kortvarig samarbeid med Levine, dannet Bellanca  et nytt selskap, Bellanca Aircraft Corporation of America i et økonomisk samarbeid med Du Pont-familien. Selskapet skulle utvikle et bredt spekter av privatfly og lette kommersielle fly. Columbia Aircraft Corporation skulle produse Bellanca fly.
I 1941 ble Bellanca leder av luftfartsavdelingen i Higgins Industries, Inc., i New Orleans. Han designet en rekke fly under andre verdenskrig. I 1954 dannet han Bellanca Development Company.
Han døde av leukemi i Memorial Hospital i New York 26. desember 1960.
Minner
I 1993, hans papirer er arkivert på National Air and Space Museum.
Hermann von Bönninghausen
Hermann von Bönninghausen (født 24. juli 1888, død 26. januar 1919) var en tysk friidrettsutøver.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i semifinalen på 110 meter hekk.
Storehaugtunnelen
Storehaugtunnelen er en tunnel på riksvei 13 i Vestland. Tunnelen er 1044 m lang og ligger i Vik kommune.
Malta under EM i friidrett 2022
Malta deltok under EM i friidrett 2022 som ble arrangert 15.–21. august 2022 i München.
Fjorden Cowboys
Fjorden Cowboys er en norsk dokusåpe. Den gikk på TV 2 Zebra fra 2014 til 2019. Serien følger Leif Einar Lothe og Joar Førde som jobber i anleggsbransjen i Hardanger. Det ble produsert syv sesonger av serien.
Serien ble lagt ned etter at produksjonsselskapet Flimmer film gikk konkurs i 2019.
Serien vant to priser under Gullruten 2017: beste dokusåpe og beste klipp / redigering (Erik Andersson). Serien har dessuten blitt nominert til fem priser i Gullruten i 2014: beste dokusåpe, beste regi - enkamera, beste klipp / redigering, beste grafikk/vignett/VFK og beste originalmusikk, to i 2015: beste dokusåpe og beste foto - enkamera, beste original musikk foran Gullruten 2017 og beste klipp dokumentar foran Gullruten 2018. I tillegg ble den nominert til Rockie Awards under den internasjonale Banff World Media Festival i 2015.
Karius og Baktus (hørespill)
Det er en hørespillversjon av Egners barnebok Karius og Baktus, med Turid Haaland som Karius, Kari Diesen som Baktus og Egner selv som forteller.
George Chisholm
George Alpin Chisholm (født 2. desember 1887, død 20. januar 1920) var en amerikansk friidrettsutøver.
Han representerte USA under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i semifinalen på 110 meter hekk.
Champion (andre betydninger)
En champion er en førsteplassvinner i en konkurranse, sammen med andre definisjoner som er omtalt i artikkelen.
Champion kan referere til:
Hertugdømmet Luxembourg
Grevskapet, seinere hertugdømmet Luxembourg (luxembourgsk Lëtzebuerg, tysk Luxemburg) var en stat i Det tysk-romerske riket, og fedrelandet til huset Luxembourg.
Historie
Første gang området ble nevnt var av Julius Cæsar i hans Kommentarer om gallerkrigen. Den historiske regionen Luxembourg var en del av den romerske provinsen Belgica Prima. Etter at germanske stammer invaderte området fra øst, ble Luxembourg en del av Frankerriket, og med freden i Verdun i 843 ble det en del av provinsen Midtfrankerriket i Lotharingien. Med freden i Ribemont i 880 ble området en del av Østfrankerriket.
Moderne historikere regner med at opphavet til Luxembourg kommer fra ordet Letze, som betyr festningsverk og som kan ha vist til enten restene av et romersk vakttårn eller til en primitiv tilfluktssted tidlig i middelalderen.
Grevskap (963–1353)
Med delingen av Lotharingien i 959 gikk området til hertug Fredrik I av Øvre Lorraine fra Ardennes-Verdun-dynastiet, en sønn av pfalzgreven Wigeric av Lotharingien. I 963 kjøpte grev Siegfried, trolig en yngre bror av hertug Fredrik I, noe land fra abbed Wikerus av Saint Maximin-klosteret i Trier. Dette landområdet lå omkring ruinene av en, visstnok romersk, festning med det gammelhøytyske navnet Lucilinburhuc (som ofte er oversatt til «vesle borg»). Etter få år hadde grev Siegfried bygget en ny borg over disse ruinene, på en klippe som seinere ble kalt Bock Fiels. Denne borgen dominerte et område langs den gamle romerveien mellom Reims, Arlon og Trier, noe som også åpnet for handel og toll. Trass i den nybygde borgen, ser det ikke ut til at dette var hovedresidensen til Siegfried og etterkommerne hans. Den virkelege historien til Luxembourg begynner med byggingen av denne borgen.
De neste årene vokse det fram en liten by og et marked omkring den nye borgen. De første innbyggerne var trolig tjenerne til grev Siegfried og prestestanden fra Saint Michael-kirken. Det ble bygget bymur og en vollgrav omkring deler av bosetningen.
I tillegg til den vesle byen nær Bock Fiels og romerveien, oppstod det en annen bosetning i Alzettedalen (i dag Grund-kvarteret). I 1083 hadde denne byen to kirker og to broer over elvene Alzette og Petruss. Innbyggerne hadde forskjellige yrke som fiskere, bakere og møllere. Samme året ble det grunnlagt et benediktintrkloster, Altmünster, av grev Konrad på åsen bak Luxembourg slott.