cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MDMA
Langtidsvirkninger
Skadelige effekter ved ekstreme doser med MDMA ser ut til å være indirekte og knyttet til oksidativt stress, frie radikaler og reduksjon av antioksidanter. Oksidasjon er en del av de normale metabolske prosessene i kroppen. Mens cellen gjør sitt arbeid dannes biprodukter som kalles oksidative, eller frie, radikaler. Disse molekylene har et uparet elektron som gjør dem sterkt reaktive. De trekker kraftig på elektroner fra nabomolekyler og destabiliserer disse molekylenes elektriske balanse og fører noen ganger til at molekylene går i oppløsning. Dette kan bli en kjedereaksjon.
Mange metodiske feil er typiske når disse dyrestudiene overføres til mennesker. For det første er det vanskelig å sette likhetstegn mellom rottedoseringer og doseringer til mennesker; rotter metaboliserer MDMA dobbelt så hurtig som et menneske og ofte administreres høyere doser eller multiple doser for å simulere menneskelige plasmanivåer. Dosene som gis i eksperimenter er langt større enn typiske mennekedoser på 100–300 mg i den hensikt å oppfatte problemene som blir forårsaket slik at man kan si at dersom dette hender ved høye doseringer så kan virkningen ytre seg i en mildere form ved lavere doseringer. Det er enda ikke påvist at MDMA skader nevroner eller fører til hjernecelledød ved lave doser, slik som for alkohol.
Noen få MDMA-brukere tar en SSRI samtidig med eller kort etter inntak av MDMA, i et forsøk på å forebygge mulig nevrotoksisitet. Disse SSRIene er vanligvis antidepressive midler slik som fluoksetin og sertralin. Imidlertid er det kjent av inntak av SSRIer før bruk av MDMA reduserer de subjektive effektene av MDMA. Denne blokkerende effekten kan vare i flere uker avhengig av SSRIens halveringstid. Å gå på selektive serotoninreopptakshemmere (antidepressiva) kan være dødelig, da kombinasjonen av disse to substansene kan føre til serotonergt syndrom. MDMA brukt sammen med en annen klasse antidepressiver, nemlig monoaminoksidasehemmere (MAO-hemmere) er kraftig kontraindisert på grunn av faren for livstruende hypertensjon. Noen tar serotonin-forøperen 5-HTP for å forsyne kroppen med råmaterialene som trengs for å syntetisere nevrotransmitteren. Forhåndsinntak av 5-HTP har ikke vist seg å øke de subjektive virkningene av MDMA, men studier viser at inntak av 5-HTP opp til et døgn etter MDMA-inntak kan også føre til serotoninsyndrom.
En stor undersøkelse i 2002 at MDMA-brukere ved fire amerikanske universiteter har karaktergjennomsnitt som ikke i vesentlig grad adskiller seg fra ikke-brukeres.
Ifølge en undersøkelse har MDMA-bruk ført til rhabdomyolyse (nedbryting av muskler) som en følge av MDMA-indusert hyperpyreksi (abnormt høy kroppstemperatur). Rhabdomyolyse kan lede til nyresvikt og død. Vær oppmerksom på «graden som alvorligheten av virkninger kan avhenge av miljøfaktorer utenom stoffkonsentrasjonen» ved beskrivelsen av det faktum at blodkonsentrasjonene av stoffet blant dødsfallene varierte over et stort spekter. Dette til tross, «flesteparten av tilfellene av alvorlig toksisitet eller dødsfall har involvert blodnivåer opp til 40 ganger høyere enn det vanlige MDMA-bruk-nivået og bruk av alkohol.».
Søvnproblemer er utbredt blant MDMA-brukere.
Systemiske virkninger
Andre virkninger inkluderer:
MDMA og serotonin
Et mye brukt argument for at moderate doser MDMA er neurotoksisk er en demonstrert reduksjon av nivået av serotonintransportere eller serotonin etter inntak. Men en reduksjon av signalstoffet serotonin er ikke en direkte indikasjon på toksisitet, mange studier peker i retning av at små men signifikante endringer i serotonerg aktivitet i dagene etter inntak av MDMA representerer en dynamisk og reversibel respons som man også ser etter inntak av for eksempel alkohol og SSRI (en gruppe antidepressiva). Farene for akutt og langvarig depresjon som en følge av MDMA bruk er overdrevet, og spekulasjoner om at MDMA reduserer kroppens egen produksjon av serotonin er tilbakevist. I en senere PET-studie fant man ingen forskjell i serotonerg aktivitet hos personer som hadde brukt MDMA i gjennomsnitt 831 ganger og en gruppe personer som aldri hadde prøvd MDMA, vel å merke 3-4 uker etter at de sluttet med å ta MDMA. På den annen side peker mange studier i retning av at høye doser MDMA kan føre til reduksjon av serotonerg aktivitet og depressiv reaksjon i ukene etter inntak.
MDMA og Parkinsons sykdom
Forskning utført ved University of Manchester antyder at pasienter som mottar L-DOPA for Parkinsons sykdom opplever drastisk nedgang i skjelvinger når de får MDMA.
I et forkastet studie av dr. George A. Ricaurte ved Johns Hopkins University, ble det konkludert at MDMA er årsaken til Parkinsonliknende hjerneanomalier hos aper og antydet at en gangs bruk av MDMA førte til permanent og alvorlig hjerneskade. Disse påstandene ble sterkt imøtegått, inkludert et forskerteam fra New York University. Kritikken mot undersøkelsen går blant annet på bruken av injeksjon istedenfor oral administrasjon, at denne typen og omfanget av skade (>20 % mortalitet) ville vært identisk med hundretusentalls eller millioner av dødsfall som ikke hadde materialisert seg i virkelighetens verden. Flere velkontrollerte dyrestudier konkluderer at MDMA kan få medisinskannvendelse for Parkinsons sykdom, på mennesker finnes det imidlertid kun en serie med kasusrapporter om spontan bedring.
Den 6. september 2003 annonserte Ricaurte og hans team at de trakk tilbake alle resultatene fra den hyppig refererte og kontroversielle studien. Forskerne sa at merkelappene på stoffene var blitt byttet om på et eller annet vis, og de hadde uforvarende injisert forsøksapene og -bavianene med ekstremt høye doser metamfetamin istedenfor MDMA. Den kjemiske leverandøren, Research Triangle Institute, har offentlig gått ut og sagt at riktig kjemisk middel ble levert, og Ricaurte har enda ikke svart på media sine henvendelser om denne alvorlige feilen. Det er uklart om samme feilen har blitt gjort flere ganger av samme forskningsteam.
Ricaurte hadde også mottatt kritikk for å ha levert PET-bilder til det amerikanske Office of National Drug Control Policy som har blitt benyttet i anti-narkotika-litteratur (Normal Hjerne/Hjerne Etter Ecstasy). Bildene syntes villedende å vise at MDMA skaper hull i hjernen til mennesker. Disse bildene sirkulerer imidlertid fremdeles i utdanningssystemet over hele USA, og myten om at MDMA-brukere utvikler «hull i hjernen» er fortsatt utbredt.
Juridiske forhold
Bruk, omsetning og besittelse av MDMA er for tiden ulovlig i de fleste land. I USA var MDMA lovlig og uregulert frem til 31. mai 1985, da det ble oppført som «DEA schedule I» (Controlled Substances Act som er den amerikanske narkotikaloven) for stoffer som ikke har noen medisinsk anvendelse og et stort misbrukspotensial. I forbindelse med DEA-høringene om å kriminalisere MDMA anbefalte de fleste eksperter «DEA schedule III» reseptstatus for stoffet på grunn av stoffets anvendelighet i psykoterapi. Dommeren som presiderte over høringene, Francis L. Young, kom også med den samme anbefalingen. Likevel klassifiserte DEA stoffet i Schedule I.
Samme år anbefalte WHOs ekspertkomité for stoffavhengighet at MDMA skulle plasseres i Schedule I i Konvensjonen om psykotrope stoffer. I motsetning til USAs Controlled Substances Act har konvensjonen en åpning (i Artikkel 7(a) ) som tillater anvendelse av Schedule I-stoffer til «vitenskapelig og svært begrensede medisinske formål». Komitéen uttalte at :
Medisinsk bruk
I 2001 godkjente det amerikanske FDA (tilsynsmyndighet for matvarer og legemidler) forskning på MDMA til pasienter som lider av Posttraumatisk stresslidelse. I mars 2004 utstedte DEA sine første tillatelser til innehav av Schedule I-stoff til dem som utfører forskning i henhold til FDAs godkjenning. Flere av studiene har fått støtte med såvel finansiering, godkjenningsprosess og metodeutvikling ifra Multidisciplinary Association for Psychedelic Studies (MAPS – flerfaglig forening for psykedeliske studier). De preliminære resultatene fra disse studiene er konsistente med arkiverte lovhøringer i DEA og WHO, samt tre publiserte studier av MDMA-assistert psykoterapi før både forskningsmedikamentet MDMA og rusmiddelet ecstasy ble forbudt i 1986. Det er imidlertid en rekke metodiske utfordringer med kliniske studier på MDMA-assistert psykoterapi, bl.a. med såkalt "blinding" av pasientene som inngår i studiene, hvilke behandlingsbetingelser man sammenligner MDMA-assistert psykoterapi med , hvilke pasienter som rekrutteres inn i disse kliniske studiene m.fl. Nordmannen Pål-Ørjan Johansen forsket på bruk av MDMA i medisinskkontrollert sammenheng, hvor MDMA blir brukt for å hjelpe den psykoterapeutiske prosessen for pasienter som ikke har fått hjelp av tidligere behandling. I de følgende årene arbeidet han sammen med sin ektefelle og kollega Teri Krebs for å påvise at det ikke kunne påvises at bruk av psykedelika medførte psykiske problemer hos brukeren. Dette forskningsarbeidet ble i 2015 kraftig kritisert av fagfeller nasjonalt og internasjonalt. NTNU presiserte i en pressemelding i september 2015 at Johansen og Krebs ikke lenger var tilknyttet NTNU.
Ny-Caledonias flagg
Ny-Caledonias flagg er to ulike, likestilte flagg. Fram til 2010 var landets eneste flagg Frankrikes trikolor, ettersom dette fordi Ny-Caledonia er et fransk territorium uten selvstyre. 17. juli 2010 fikk det også sitt eget flagg, og ble dermed ett av få territorier i verden med to offisielle nasjonalflagg.
Marcus Antonius
Tidlig liv
Som medlem av familien Antonia (gens), ble Marcus Antonius født vinteren 87-86 f.Kr., eller så sent som i 83 f.Kr., basert på Plutarks nedtegnelser av to tradisjoner for hans alder ved hans død i 30 f.Kr. Dagen og måneden for hans fødsel er sikkert attestert til 14. januar. Han var homonym, det vil si hadde samme navn som sin far, og var således sannsynlig eldste sønn av Marcus Antonius Creticus, pretor 74 f.Kr., og sønnesønn av den store retorikeren Marcus Antonius Orator, konsul 99 f.Kr., censor 97-96 f.Kr., som ble myrdet og halshugd under terroren vinteren 87-86 f.Kr.
Vuelta a España 2005
Den '''60. utgaven av Vuelta a España''' ble arrangert i tidsrommet 27. august til 18. september 2005. Rittet besto av 21 etapper på totalt 3358 kilometer, heriblant to tempoetapper. Vuelta a España teller med i UCI ProTour 2005. Rittet er et av syklingens tre store Grand Tours.
Marcus Antonius
Tidlig liv
Hans mor Julia Antonia (tidligere Julia Cæsaris), var en datter av Lucius Cæsar (konsul 90 f.Kr., censor 89 f.Kr.), et annet offer under terroren som ble myrdet sammen med Antonius Orator. På sin mors side var Antonius en fjern slektning av Julius Cæsar. Antonius' far døde i 71 f.Kr. mens han bekjempet pirater i Middelhavet, og Julia giftet seg på nytt med Publius Lentulus (Sura) (konsul i 71 f.Kr.), en framstående patrisisk politiker som var med på å lede den berømte Catilina-konspirasjonen, hvor han måtte bøte med livet i 63 f.Kr.
Vuelta a España 2005
Roberto Heras hadde den raskeste tiden i mål, men ble senere tatt i doping, og seieren gikk til Denis Mensjov. Heras anket til CAS, og fikk seieren tilbake i 2011. Thor Hushovd var eneste norske deltager. Han vant den femte etappen. Hushovd trakk seg på grunn av mageproblemer under den 11. etappen. Etter 10. etappe ledet Hushovd konkurransen om den blå spurttrøya, 19 poeng foran Alessandro Petacchi. Petacchi vant fem etapper.
Marcus Antonius
Tidlig liv
Antonius hadde to yngre brødre, Gaius, pretor 44 f.Kr., som ble født en gang rundt 84 f.Kr., og Lucius, kvestor i 50 f.Kr., konsul i 41 f.Kr., født i 81 f.Kr. eller tidligere. Det kompatible i deres fødselsdato med en eldste bror født i 83 f.Kr. indikerer at tradisjonen som gjør Marcus til 53 år ved sin død, vanskelig.
I henhold til autoriteter som Plutark, tilbrakte Marcus Antonius sin ungdom med rangling i Romas gater sammen med sine brødre og venner, mest kjent er Gaius Scribonius Curio (tribun 50 f.Kr.). Han kom til å gifte seg med Curios hustru Fulvia, et år eller så etter Curios død i 49 f.Kr. Plutark skrev at Marcus allerede før han ble 20 år gammel, hadde fått en gjeld på opp til 250 talenter, noe som tilsvarer rundt 5 millioner US dollar i dagens penger.
Vuelta a España 2005
Kombinasjonskonkurransen
Poengene i kombinasjonskonkurransen regnes ut ved å summere plassering i de andre konkurransene
Felemakerslekten Helland
Felemakerslekten Helland fra Bø i Telemark fostret 14 felemakere over en periode på nesten 200 år. De laget hovedsakelig hardingfeler, og hadde avgjørende innflytelse på hardangerfelens utvikling. Slekten delte seg i tre grener: Helland, Steintjønndalen og Haugen.
Marcus Antonius
Tidlig liv
Etter denne perioden med ansvarløshet måtte han flykte til Hellas for å unnslippe sine kreditorer. I Hellas gjorde han det som mange unge, velstående romere gjorde, han studerte retorikk, noe som var av største betydning for en som søkte en politisk karriere. Etter en tid i Athen ble han tilkalt av Aulus Gabinius, prokonsul av Syria, for å delta i et hærtokt mot Aristobulos II av Judea, og i støtte av kong Ptolemaios XII av Egypt. I denne krigen fikk Antonius demonstrert sin dyktighet som kommandant av kavaleriet, og han viste seg fram med kraft og tapperhet. Antonius' liv var en blanding av enestående militært mot og tapperhet som det var preget av forbausende usedelig livsførsel. På tilsvarende vis har Plutark merket seg at hans sjenerøsitet bidro til å løfte ham opp til maktens tinder, og han var likeledes begrenset av sine tallrike mangler.
Cæsars høyre hånd
I 54 f.Kr. ble Antonius stabsoffiser i Julius Cæsars hæravdelinger i Gallia og Germania. Han viste seg igjen som en dyktig militær leder i Gallerkrigene, men hans lunefulle personlighet skapte friksjoner. Antonius og Cæsar var gode venner foruten også å være nære slektninger. Antonius gjorde seg alltid tilgjengelig for å støtte Cæsar i å utføre dennes militære hærtokter.
Felemakerslekten Helland
På Notodden
Olaf Gunnarsson Helland slo seg ned i Notodden i Telemark i 1896, og åpnet felemakerverksted og musikkforretning - Hellands Musikkhandel - der. Musikkforretningen opphørte i 1974. Olaf G. Hellands feler er regnet blant de beste innenfor tradisjonen.
Marcus Antonius
Cæsars høyre hånd
Opphevet ved Cæsars innflytelse til posisjonene som kvestor, augur og tribun for plebeierne (50 f.Kr.), støttet han sin beskytters sak med stor energi. Cæsars to prokonsulerkommandoer i løpet av ti år gikk ut i 50 f.Kr., og han ønsket å dra tilbake til Roma for å bli valgt til konsul. Men motstand fra den konservative fraksjonen i det romerske senatet, ledet av Pompeius, krevde at Cæsar gikk av som prokonsul og gi fra seg kommandoen av sin hær, før han kunne få tillatelse å søke gjenvalg.
Det var noe Cæsar ikke kunne gjøre. En slik handling ville gjøre ham til en privat borger og dermed åpne for at han kunne bli rettsforfulgt for sine handlinger som prokonsul. Det ville også plassere ham hjelpeløs overfor Pompeius' soldater. For å forhindre dette, bestakk Cæsar tribunen Curio til å bruke sitt veto for å forhindre en bestemmelse i senatet som ville frata ham sine soldater og kommando. Deretter sikret han seg at Antonius ble valgt til tribun for den neste perioden. Som tribun benyttet Antonius seg deretter av sin rett til å nedlegge veto, med det mål å forhindre at senatet vedtok krigsrett mot vetoet, og ble voldelig utvist fra senatet sammen med Cassius, også tribun og en støttespiller for Cæsar.
Schloss Nymphenburg
Schloss Nymphenburg er et barokkslott i München. Det regnes som et av de vakreste slott i verden.
Marcus Antonius
Cæsars høyre hånd
Cæsar krysset elven Rubicon med sin hær da han hørte hva som hadde skjedd, og med det begynte han den republikanske borgerkrigen. Antonius forlot Roma og slo seg sammen med Cæsar og hans hær ved Ariminium. Cæsar presenterte ham for sine soldater mens han fortsatt var blodig og med sårmerker etter slag, som et eksempel på de ulovligheter hans motstandere drev med, og som et casus belli. Tribunene for plebeierne var ment å være urørbare og deres veto umistelige, i henhold til romersk mos maiorum. Antonius kommanderte soldatene i Italia mens Cæsar dro til Spania og knuste Pompeius' legioner der. Antonius ledet hærforsterkningene til Hellas før han kommanderte høyre ving av Cæsars hær ved Farsalos.
Felemakerslekten Helland
I Wisconsin
Knut Gunnarsson Helland og Gunnar Gunnarsson Helland emigrerte til Amerika i hhv. 1903 og 1905. De slo seg ned i Chippewa Falls i Wisconsin, hvor de også ble navngjetne skihoppere. De åpnet felemakerverkstedet “Helland Brothers” der i 1910. Knut døde i 1920, og hans bror Gunnar fortsatte virksomheten til den ble nedlagt i 1927 på grunn av sviktende marked. Gunnar flyttet da til Fargo, North-Dakota og drev felemakerverksted der nesten helt til han døde i 1976.
Josephine Park
Josephine Park (født 1987) er en dansk skuespiller. Hun er utdannet på skuespillerskolen ved Aarhus Teater i 2014.
Jan Myrheim
Jan Myrheim (født 14. februar 1948 i Røyrvik) er en norsk fysiker, kjent for oppdagelsen av anyoner sammen med Jon Magne Leinaas.
Marcus Antonius
Cæsars høyre hånd
Da Cæsar ble romersk diktator for andre gang, ble Antonius gjort til magister equitum («herre over hestene»), diktatorens hovedoffiser, og i denne egenskapen ble han i Italia som halvøyas administrator i 47 f.Kr. mens Cæsar bekjempet de siste av slekten til Pompeius som hadde søkt tilflukt i provinsen Afrika. Antonius' egenskaper som administrator var langt svakere enn hans evner som general, og han benyttet seg av de mest overdrevne virkemidler, i henhold Cicero slik denne framstilte det i sitt verk Philippicae. I 46 f.Kr. synes det som om Antonius ble fornærmet ettersom Cæsar insisterte på betaling for de eiendommene som hadde tilhørt Pompeius og som han angivelig hadde kjøpt, men som han faktisk bare hadde lagt beslag på. Konflikt oppstod, og som ved andre anledninger forsøkte Antonius å løse den med vold. Hundrevis av borgere ble drept, og Roma selv lå på kanten av kaos. Cæsar var svært lite begeistret med hele affæren og fjernet Antonius fra alle formelle politiske posisjoner. De to mennene så hverandre ikke på to år. Den kjølige adskillelsen ble dog ikke varig, og Antonius møtte diktatoren ved Narbo (i dag Narbonne) i 45 f.Kr. og avviste forslaget fra Gaius Trebonius om å bli med i konspirasjonen mot Cæsar som allerede var i oppløp. Det kom til full forsoning i 44 f.Kr. da Antonius ble valgt til konsul for Cæsars femte tid.
Schloss Nymphenburg
Slottet ble opprinnelig oppført i italiensk landhusstil i 1674 av kurfyrst Ferdinand Maria av Bayern som gave til hans hustru Adelheid, etter deres sønn Maximilian II Emanuels fødsel.
Marcus Antonius
Cæsars høyre hånd
Uansett hvilke konflikter som eksisterte mellom de to mennene, forble Antonius trofast til Cæsar, men det er verd å nevne at i henhold til Plutark i paragraf 13, hadde Trebonius betraktet ham som «ikke påtrengende og forsiktig»... Antonius hadde forstått hans hentydninger, men gitt oppmuntringer og heller ikke rapportert samtalen til Cæsar. Den 15. februar 44 f.Kr. i løpet av festivalen Lupercalia, hadde Antonius offentlig tilbudt Cæsar et diadem, en form for krans, og som ble oppfattet som et symbol for en konge. Da Cæsar ikke tok imot den, hadde han demonstrert at han ikke hadde til hensikt å ta tronen som konge.
Schloss Nymphenburg
Slottet ble i tidens løp stadig utvidet og ombygget. Det var lenge sommerresidens for Wittelsbach-herskerne, og Nymphenburgs slottspark er like berømt som selve slottet.
Marcus Antonius
Cæsars høyre hånd
Den 14. mars 44 f.Kr. ble Antonius skremt da han ble fortalte at gudene ville slå Cæsar ned. Neste dag, den 15. mars 44 f.Kr. (Idus Martiæ) dro han ned for å advare Cæsar, men de sammensvorne nådde fram til Cæsar først og myrdet ham. Da Cæsar sank sammen ved foten av en statue, skal han ha tatt imot 23 dolkestikk. I det opprøret og uroen som fulgte hendelsen, skal Antonius ha rømt fra Roma forkledd som en slave, i frykt for at mordet ville føre til en massakre av Cæsars tilhengere. Da dette ikke skjedde, reiste han snart tilbake til Roma, diskuterte en våpenhvile med attentatmennenes fraksjon, og for en tid synes det som om Antonius, som konsul, søkte fred og en avslutning på den politiske spenningen. Etter en tale av Cicero i senatet, ble det enighet om å gi amnesti til dem som hadde deltatt i mordet.
Felemakerslekten Helland
I Bø
Steintjønndalen-grenen drev sin virksomhet i Bø, frem til Knut Knutsson Steintjønndalen som den siste i denne grenen døde i 1969.
Marcus Antonius
Cæsars høyre hånd
Ved Cæsars gravferd var det naturlig at Antonius, som Cæsars høyre hånd, medkonsul og fetter, holdt gravtalen. I sin tale kom han med beskyldninger om mord og sørget således for et endelig brudd med konspiratørene. Med adskillig talent for retorisk og dramatisk innlevelse, grep han togaen fra Cæsars lik og viste fram stikksårene, pekte mot hver av dem og navnga gjerningsmennene, og lyste skam over dem. Under gravtalen leste han også opp Cæsars testamente hvor Cæsar etterlot det meste av sin rikdom til folket i Roma og demonstrerte således, i motsetningen til hva konspiratørene hadde hevdet, at Cæsar absolutt ikke hadde til hensikt å danne et kongelig dynasti. Folkets mening snudde, og den samme natten ble husene til de som var knyttet til mordet på Cæsar angrepet, og konspiratørene ble nødt til å flykte for livet.
Statens fiende og triumvirat
Antonius, etterlatt som enekonsul, omga seg med en livvakt fra Cæsars veteraner og tvang senatet til å overføre ham til provinsen Gallia Cisalpina i dagens nordlige Italia, som til da hadde vært blitt administrert av Decimus Junius Brutus Albinus, en av konspiratørene. Brutus nektet å overgi provinsen, og Antonius dro ut for å angripe ham i begynnelsen av 43 f.Kr. Han beleiret Brutus ved Mutina (dagens Modena). Oppmuntret av Cicero sa senatet opp Antonius, og i januar 43 f.Kr. ga de Octavian imperium (kommanderende makt), noe som ga ham lovlig kommando over hæren og sendte ham, sammen med konsulene Aulus Hirtius og Gaius Vibius Pansa Caetronianus, for å avløse beleiringen. I april 43 f.Kr. ble Antonius' styrker beseiret i slaget ved Forum Gallorum og Mutina, noe som tvang ham til å trekke seg ut av Gallia Cisalpina. Hos Octavian ble begge de nevnte konsulene drept og etterlot ham med enekommando over hæren.
Felemakerslekten Helland
Eksterne lenker
Felamakerslekten Helland
Melhusfestivalen
Melhusfestivalen er en festival som arrangeres av Melhus idrettslag i slutten av august hvert år. Festivalen ble arrangert første gang i 1974, da som laksefestival. Festivalen skiftet navn til sitt nåværende i 1980. Festivalen ble opprinnelig arrangert i Melhus sentrum, men ble senere flyttet til Melhus idrettslags anlegg i Gruva. I 2010 vil festivalen igjen bli arrangert i Melhus sentrum. På festivalen er det årlig blant annet tivoli. I 2009 endte festivalen med et underskudd på 58 700 kr, for første gang i festivalens historie.
Josephine Park
Hun har medvirket i både film og TV-serier, blant annet filmen Lev stærkt og Venuseffekten, TV-seriene Dicte, Arvingene, Hånd i hånd og Doggystyle.
Marcus Antonius
Statens fiende og triumvirat
Da de fikk vite at Marcus Junius Brutus og Gaius Cassius samlet sammen en hær for å kunne marsjere mot Roma, gikk Antonius, Octavian og Marcus Aemilius Lepidus sammen i en allianse, som historikerne kaller for Det andre triumvirat, for å stoppe Cæsars attentatmenn. Brutus og Cassius ble beseiret av Antonius og Octavian i slaget ved Filippi i nordlige Hellas i oktober 42 f.Kr. Etter slaget ble det gjort en ny avtale mellom medlemmene av triumviratet: mens Octavian dro tilbake til Roma, dro Antonius videre for å styre over de østlige provinsene, mens Lepidus dro for å styre Hispania og provinsen Afrika. Triumviratets fiender ble underkastet proskripsjon, inkludert Antonius erkefiende Cicero som ble drept den 7. desember 43 f.Kr.
Melhusfestivalen
Melhusfestivalen 2009
Programmet for festivalen i 2009:
Josephine Park
Priser
I 2019 og året etter vant hun Robertprisen for årets kvinnelige birolle – TV-serie for sin rolle i Doggystyle. I 2022 vant hun Robertprisen for årets kvinnelige birolle for rollen i Venuseffekten og Ove Sprogøe Prisen.
Melhusfestivalen
Melhusfestivalen 2010
Festivalen blir i 2010 arrangert over en uke, fremfor en helg. Festivalen vil bli arrangert 20. – 29. august.
Marcus Antonius
Antonius og Kleopatra
Antonius stevnet Kleopatra til Tarsus i oktober 41 f.Kr. hvor de dannet en allianse og ble samtidig elskere. Antonius reiste tilbake til Alexandria sammen med henne, og han tilbrakte vinteren 41-40 f.Kr. der. Våren 40 f.Kr. ble han tvunget til å returnere til Roma etter å ha fått høre at hans hustru Fulvia var involvert i en strid med Octavian på hans vegne. Mens han var på reise til Sikyon i Hellas, hvor hustruen var blitt sendt i eksil, døde hun. Antonius fikk inngått fred med Octavian i september 40 f.Kr. og den ble beseglet ved at han giftet seg med Octavians søster Octavia Minor.
Det partiske rike hadde støttet Brutus og Cassius i borgerkrigen, og hadde sendt soldater som kjempet sammen med dem i slaget ved Filippi. Etter at Antonius og Octavian invaderte Partia romersk territorium, okkuperte Syria, dro videre inn i Lilleasia og satte inn Antigonos Mattathias som deres marionettkonge i Judea som erstatning for den pro-romerske Johannes Hyrcanus II, sendte Antonius sin general Ventidius for å slå invasjonen tilbake. Ventidius vant en rekke seire mot partierne, drepte kronprinsen Pacorus og forviste dem fra de romerske områdene de hadde invadert. Antonius planla nå å gjøre gjengjeld ved å invadere Partia, og sikret seg en enighet med Octavian for at han skulle støtte ham med ekstra tropper for hans hærtokt. Med denne militære hensikten seilte Antonius til Hellas med Octavia og hvor han oppførte seg på særlig vis, og tok attributtene til den greske gud Dionysos i 39 f.Kr. Derimot førte opprøret på Sicilia ved Sextus Pompeius, den siste av Pompeiusene, til at hæren som var lovet Antonius, ble holdt igjen i Italia. Da planene hans ble forstyrret, havnet Antonius igjen i krangel med Octavian. Med hjelp fra Octavia ble en ny avtale inngått i Tarentum i 38 f.Kr. Triumviratet ble fornyet for en periode av fem år (med avslutning i år 33 f.Kr.), og Octavian lovte igjen å sende legioner til Østen.
Antonius var forlengst blitt skeptisk til Octavian og tvilte på om han virkelig kom til å støtte ham i krigen mot Paria. Han etterlot seg Octavia gravid med deres andre barn Antonia, i Roma og seilte til Alexandria hvor han forventet finansiering fra Kleopatra, mor til hans tvillinger. Dronningen av Egypt lånte ham de pengene han trengte for å finansiere hæren, og etter å ha gjenerobret Jerusalem og de omliggende områdene i 37 f.Kr., satte han Herodes som sin underkonge i Judea, og som således erstattet Antigonos som var plassert av Partia. Deretter invaderte han partiske områder med en hær bestående av rundt 100 000 romerske og allierte soldater, men hærtoktet ble en katastrofe. Etter nederlag i slag, desertering av hans armenske allierte og at han feilet i å erobre partiske skanser, ble han tvunget til å trekke seg tilbake. Hans hær ble ytterligere redusert ved de vansker og strabaser som reisen gjennom Armenia midt på vinteren innebar, og han tapte mer enn en fjerdedel av sin styrke.
I mellomtiden var triumviratet i Roma blitt avviklet. Octavian tvang Lepidus til å gå. Alene ved makten fridde Octavian til det tradisjonelle republikanske aristokratiet og fikk dem over på sin side. Han giftet seg med Livia, datter av Drusus, og gikk deretter til muntlig angrep på Antonius. Han argumenterte at Antonius var en mann med lav moral som hadde etterlatt sin trofaste hustru i Roma med sitt kommende barn, og at han isteden var sammen med den promiskuøse dronningen av Egypt. Antonius ble anklaget for det meste, men hovedsakelig for «å gå innfødt», en utilgivelig synd for stolte romere. Flere ganger ble Antonius hjemkalt til Roma, men han forble likevel i Alexandria sammen med Kleopatra.
Igjen ved hjelp av egyptiske penger, invaderte Antonius Armenia, denne gangen med hell. Da han kom tilbake, ble det satt opp en etterligning av en romersk triumf for å feire i Alexandrias gater. Paraden gjennom byen var en pastisj av Romas viktigste militære feiring. For finalen var hele byen samlet for å høre en særdeles betydningsfull uttalelse. Omgitt av Kleopatra og hennes barn uttalte Antonius at han avsluttet sin allianse med Octavian. Han fordelte kongedømmene mellom sine barn: Aleksander Helios ble navngitt som konge av Armenia, Media og Partia (sistnevnte var strengt talt ikke erobret eller underlagt av Roma), hans tvillingsøster Selene fikk Kyrenaika og Libya, og unge Ptolemaios Philadelphus ble belønnet med Syria og Kilikia. Samtidig ble Kleopatra proklamert som «dronning av konger og dronning av Egypt», og for hersker sammen med Cæsarion, Julius Cæsars sønn med Kleopatra, som fikk tittelen «konge av konger og konge av Egypt». Viktigst av alt, Cæsarion ble erklært som den legitime sønn og arving av Cæsar. Disse proklamasjonene ble kjent som Donasjonene i Alexandria, og førte til et avgjørende brudd i Antonius' forhold til Roma.
Mens fordelingen av nasjoner blant Kleopatras barn knapt var en forsonende handling, innebar det ikke noen umiddelbar trussel overfor Octavians posisjon. Langt farligere var anerkjennelsen av Cæsarion som legitim sønn og arving til Cæsars navn. Octavians maktbase var nettopp den makten som lå i at han selv bar Cæsars navn. Å oppleve denne posisjonen angrepet av et barn født av den rikeste kvinnen i verden rundt Middelhavet, var noe Octavian ikke kunne akseptere. Triumviratet utløp den siste dagen av året 33 f.Kr. og ble ikke fornyet. En ny borgerkrig mellom to romerske ledere var påbegynt.
Jan Myrheim
Siden hadde Myrheim forskeropphold ved CERN i Genève og Niels Bohr Instituttet i København. Etter flytting til Trondheim (1984) har han arbeidet ved NTH (1985–), med opphold ved MR-senteret (1987–90). Med forskerstipend (1990–93) studerte han kvanteteorien for vekselvirkning mellom identiske partikler i en og to dimensjoner, som er mye mer rikholdig enn i tre dimensjoner. Dette ga dr.philos. (1994) og han ble dertil professor (1994).
Marcus Antonius
Antonius og Kleopatra
I løpet av årene 33 og 32 f.Kr. ble det utkjempet en propagandakrig i Romas politiske arena med beskyldninger som gikk begge veier. Antonius, mens han fortsatt oppholdt seg i Egypt, lot seg skille fra Octavia og anklaget Octavian for å være en sosial oppkomling som hadde ranet til seg makten ved å forfalske adopsjonspapirene til Cæsar. Octavian svarte med beskyldninger om forræderi: å ulovlig holde på provinser som skulle ha blitt gitt til andre menn ved loddtrekning slik Romas tradisjon krevde, og for å gå i krig med andre nasjoner (Armenia og Partia) uten tillatelse fra senatet. Antonius ble også holdt ansvarlig for henrettelsen av Sextus Pompeius uten rettssak. I år 32 f.Kr. fratok senatet all formell makt fra Antonius og erklærte krig mot Kleopatra – ikke Antonius, ettersom Octavian ikke ønsket å vise fram sin rolle i videreføringen av Romas dødbringende blodbad. Begge konsulene, Gnaeus Domitius Ahenobarbus og Gaius Sosius, og en tredjedel av senatet, forlot Roma for å møte Antonius og Kleopatra i Hellas.
I 31 f.Kr. brøt krigen ut. Octavians lojale og talentfulle general Marcus Vipsanius Agrippa erobret den greske byen og marinehavnen Methone som var lojal til Antonius. Octavians store popularitet blant legionene sikret avhopping til hans side fra provinsene Kyrenaika og Hellas. Den 2. september fant sjøslaget ved Actium sted. Kleopatra var tilstede med egen flåte, men da hun så at de dårlig utrustede og bemannede skipene til Antonius var i ferd med å tape for romernes overlegne fartøyer, flyktet hun tilbake til Egypt. Antonius forlot slaget for å følge henne.
Octavian som var nær absolutt makt, hadde ikke til hensikt å la dem slippe unna. I august 30 f.Kr. invaderte han Egypt med støtte fra Agrippa. Uten noe sted å rømme til, begikk Antonius selvmord ved å stikke seg med sverdet, "falle på sverdet", i den tro at Kleopatra allerede hadde begått selvmord. Da han fant ut at Kleopatra fortsatt levde, ble han fraktet til henne og døde i hennes armer. Kleopatra fikk tillatelse til å utføre Antonius' gravritualer etter at hun hadde blitt tatt til fange av Octavian. Da hun forsto at Octavian hadde til hensikt å føre henne til Roma i triumf som krigsfange, gjorde hun flere forsøk på ta livet sitt og greide det til sist i midten av august. Octavian fikk Cæsarion myrdet, men han sparte Antonius' barn som Kleopatra hadde født, men de måtte paradere i Romas gater. Antonius' barn med Octavia ble også spart, det samme ble også hans andre sønn Iullus Antonius, men hans eldste sønn Marcus Antonius Antyllus ble drept av Octavians menn mens han ba for sitt liv i Cæsarium i Alexandria.
Ettervirkning og arv
Ciceros sønn, Cicero Minor, som selv hadde deltatt på Octavians side i slaget ved Actium, annonserte Antonius' død for det romerske senatet. Antonius' æresbevisninger ble tilbakekalt og opphevet, og hans statuser fjernet. Cicero fikk også gjennom den bestemmelse at ingen medlem av familien Antonii kunne noen gang bære navnet Marcus igjen. «På denne måten har Himmelen betrodd familien til Cicero de siste handlinger i straffen av Antonius».
Med Antonius død ble Octavian ubestridt enehersker av Roma. I de neste årene greide Octavian, som ble kjent som Augustus etter år 27 f.Kr., å samle i sin person alle administrative, politiske og militære posisjoner. Da Augustus døde i 14 f.Kr. ble hans politisk makt gitt videre til hans adopterte sønn Tiberius, og det romerske principatet hadde begynt.
Uwe Tellkamp
Uwe Tellkamp (født 28. oktober 1968 i Dresden, DDR) er en tysk forfatter og lege.
Marcus Antonius
Ettervirkning og arv
I Cæsars vekst mot makt og den påfølgende borgerkrigen mellom to av hans mektigste motstandere, ble troverdigheten til det romerske oligarki effektivt avsluttet som en regjeringsmakt, og sikret at alle framtidige maktkamper ville sentrere seg mellom to eller flere enkeltpersoner som ville ta eneveldig makt over regjeringen, framfor for et enkeltindivid i konflikt med senatet. Således ble Antonius, som Cæsars høyre hånd og som den ene av to menn som ble forent som en følge av mordet på Cæsar, den ene av tre menn som ble hovedsakelig ansvarlig for at den romerske republikken endte.
Uwe Tellkamp
Liv og virke
Tellkamp er sønn av en medisiner og vokste opp i villabydelen  i Dresden. Etter avlagt examen artium ønsket han å studere medisin, men for å få den nødvendige tillatelsen måtte han forplikte seg til tre års tjeneste i DDRs Nationale Volksarmee. Kort tid før kommunismens fall fant DDR-myndighetene ut at han leste en Hesse-biografi av dadaistforfatteren Hugo Ball og hadde en notisbok med dikt av Charles Bukowski og Wolf Biermann. I oktober 1989 satt han to uker i kakebu fordi han nektet å rykke ut mot en demonstrasjon han fryktet broren deltok i. Tellkamps opplevelser fra DDRs siste år er inspirasjonskilde til Tellkamps mest kjente bok, romanen Der Turm (2008, oversatt til norsk som «Tårnet»).
Marcus Antonius
Ekteskap og barn
Antonius hadde blitt gift etter hverandre til Fadia, Antonia, Fulvia, Octavia og Kleopatra, og etterlot seg en rekke barn. Via sine døtre med Octavia ble han stamfar til de romerske keiserne Caligula, Claudius og Nero.
Via sine yngste døtre ble Antonius stamfar til det meste av det Julo-claudiske dynasti, den familien som han hadde kjempet uten hell med å beseire. Via sin eldste datter ble han stamfar til en lang rekke med konger og medherskere av Det bosporanske rike, en av de mest varige av de romerske klientstatene, foruten også herskere og medlem av kongefamiliene til en rekke andre romerske klientstater. Via hans døtre med Kleopatra ble Antonius stamfar til den kongelige familie i Mauretania, et annet romersk klientkongedømme, og via hans eneste overlevende sønn, Iullus, ble han stamfar til en rekke berømte romerske politikere og statsmenn.
Uwe Tellkamp
Liv og virke
I 2008 ble han tildelt Deutscher Buchpreis for Der Turm, en beskrivelse av livet i 1980-årenes DDR.
Andrea Vergani
Andrea Vergani (født 15. juni 1997 i Milano) er en italiensk konkurransesvømmer. Han konkurrerte i øvelsen 50 meter fri under EM i svømmesport 2018 og vant en bronsemedalje.
Seksualisert vold
Seksualisert vold, eller seksuell vold, er utøvelse av voldtekt, seksuelt misbruk og andre former for seksuell eller seksuelt motivert vold mot personer. Dette kan variere fra overfallsvoldtekter og seksuelt utnyttelse av barn til systematisk bruk av voldtekt og kjønnslemlestelse i væpnede konflikter. Spesielt det sistnevnte har fått stort fokus gjennom to vedtak i FNs sikkerhetsråd (resolusjon 1820 og 1325), der voldtekt ble anerkjent som våpen, og dermed er likestilt med andre våpen som brukes i konflikt.
Nobels fredspris 2018 ble tildelt Denis Mukwege fra DR Kongo og Nadia Murad fra Irak for deres kamp mot seksualisert vold brukt som våpen i krig og væpnede konflikter.
Eksterne lenker
إعتداء جنسي Agressió sexual Sexuelle Nötigung Agression sexuelle en droit pénal français Aanranding 性的暴行
Filosofiåret 1660
Filosofiåret 1660 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1660.
MS «Queen of the Oceans»
MS «Queen of the Oceans» er et cruiseskip i Sun-klassen som eies og drives av det gresk/kypriotiske fergeselskapet Seajets. Skipet ble bygget ved Fincantieri i Monfalcone, Italia og måler 77,499 bruttotonn. Skipet hadde sin jomfrutur i februar 2000 under navnet «Ocean Princess» for cruiserederiet Princess Cruises, før hun ble overført til cruiserederiet P&O Cruises i 2002. Skipet het «Oceana» fra 2002 frem til P&O Cruises solgte henne i 2020.
«Queen of the Ocean» er søsterskipet til tre andre skip i Sun-klassen: «Charming», «Pacific World» og «Pacific Explorer».
2000–2002: MS «Ocean Princess»
«Queen of the Ocean» var opprinnelig bestilt av P&O konsernet for å bli brukt av deres datterselskap, Princess Cruises. Skipet ble døpt av Ali MacGraw og Ryan O ' Neal  og gikk inn i tjeneste for rederiet som «Ocean Princess» den 16. februar 2000. I vintersesongen seilte «Ocean Princess» i den sørlige delen av Karibia, mens den om sommeren seilte i farvannene utenfor Alaska. Kort tid etterpå ble rederiet Princess Cruises en del av P&O-konsernet, men dette hadde lite å si for skipet. «Ocean Princess» fortsatte under samme navn, og forble i Princess Cruises.
2002–2020: MS «Oceana»
I 2003 ble P&O Princess Cruises kjøpt opp av Carnival Corporation & plc. Som et resultat av dette ble «Oceana» underlagt eierskapet til Carnival UK, men fortsatte å operere under P&O-merket.
Fra 29. november frem til 17. desember 2017 gjennomgjorde skipet en stor renovering til en verdi av £ 31 millioner hos skipsverftet Blohm+Voss i Hamburg. Renoveringen innebar blant annet oppgradering av det tekniske anlegget og oppussing av interiøret.
Den 7. juli 2020 offentliggjorde P&O at de hadde solgt «Oceana», uten å avsløre hvem som var kjøperen.
2020–: MS «Queen of the Oceans»
I juli 2020 ble det kjent at skipet var kjøpt av det greske rederiet Seajets, og overlevert til Seajets fra P&O Cruises den 21. juli 2020 i Patras. Skipet skiftet deretter navn til MS «Queen of the Oceans».
Moggaliputta-Tissa
Moggaliputtatissa (født ca. 327 f.Kr. i Pataliputra, Magadha, India, død 347 f.Kr.) var en buddhistmunk og lærd som levde og virket i det 3. århundre f.Kr. Han er assosiert med det det tredje buddhistiske konsil, keiser Ashoka og de buddhistiske misjonæraktivitetene som fant sted i hans regjeringstid.
Theravādaskolen anser Moggaliputtatissa som grunnleggeren av den tidlige buddhistiske skolen vibhajjavāda, som var forløperen til theravāda.
Fiat 127
127 var først kun tilgjengelig som todørs sedan, før en tredørs kombimodell ble lansert i 1972. Bilen var utstyrt med en 0,9 liters motor med overliggende ventiler og forhjulstrekk, og var blant de første moderne superminimodellene. Fiat 127 fikk ros for sin gode plassutnyttelse samt kjøreegenskaper, og hele 80 prosent av gulvarealet var tilgjengelig for passasjerer eller bagasje. Fiat 127 var en av Europas mestselgende biler i flere år etter introduksjonen.
I 1977 kom andre generasjon, med ny front og hekk, oppdatert dashbord og et nytt motorvalg; en 1,049 ccm. Motoren hadde sylindertopp av aluminium og overliggende kamaksel, og var spesielt utviklet for 127-serien. Samtidig ble en femdørsutgave tilgjengelig i enkelte land. I 1982 ble modellen nok en gang oppdatert, og både front og hekk fikk en ny endring, samtidig som enda en motor ble tilgjengelig, denne gangen på 1,301 ccm. I tillegg ble interiøret oppdatert.
Det ble også produsert en større varebilutgave, kalt Fiat Fiorino, som var basert på Fiat 127. Denne var i produksjon frem til 1984, da en ny utgave basert på Uno ble lansert.
Fiat 127 forsvant fra produksjon i Italia da Fiat Uno ble lansert i januar 1983, mens det var produksjon i Sør-Amerika helt frem til 1995.
Varianter
Som andre Fiat-modeller på samme tid bygget Seat en spansk variant kalt Seat 127. Da Seats lisensavtale med Fiat gikk ut redesignet Seat enkelte deler av bilen, og bygget Seat Fura Dos. Enkelte deler ble også benyttet i den første generasjonen av Seat Ibiza.
I Brasil ble en tredørs stasjonsvognutgave produsert under navnet Fiat 147. Denne var også tilgjengelig i Europa fra 1981 til 1985, da produksjonen stanset.
Johan Wollebæk
Johan Herman Wollebæk (født 16. november 1875 i Gilhus i Lier, død 24. oktober 1940) var en norsk jurist og diplomat. Han arbeidet innen internasjonal rett, og er kjent for sin periode som leder for Den norske legasjonen i Stockholm fra 1921 til oktober 1940, en periode som omfattet den tidligste fasen av den andre verdenskrig.
Personlige liv
Johan Herman ble født i Lier som sønn av oberst Sigvard Polidor Wollebæk (1835–1920) og hans kone Anine Julie Augusta Dahl (1834–1912). Han var bror til zoologen Alf Wollebæk, og på sin mors side var han etterkommer etter Carl Adolph Dahl og Carl Adolf Dahl.
I desember 1912 ble Wollebæk gift med Ida Fredrikke Gram (1880–1967), datter av tidligere statsminister Gregers Winther Wulfsberg Gram. Via sin kone var han svoger av Harald Gram og onkel til Gregers Gram.
Karriere
Wollebæk arbeidet med internasjonal rett som formann av Sjøgrensekommisjonen og som delegat til Spitsbergen-konferansene i 1912 og 1914. Han var leder av den norske legasjonen i Berlin fra 1920 til 1921, og i 1921 ble han gitt den samme posisjonen i Sverige etter dødsfallet til Francis Hagerup. Han ble i Stockholm inntil 1940.
Etter at Norge ble angrepet av Nazi-Tyskland 9. april 1940 med den etterfølgende okkupasjonen, ble Stockholm en viktig by for norsk politikk. Wollebæk nektet å følge ordrer fra Vidkun Quisling, som under invasjonen deklarerte et fascistisk statskupp, og den norske legasjonen i Stockholm ble snart forsterket med mer personell. Jens Bull, embetsmannen av høyest rang i Utenriksdepartementet, reiste til Stockholm, og Norges eksilregjering, da den var i sikkerhet i London, sendte sine representanter. Wollebæk deltok i forhandlinger sommeren 1940, men ble på samme tid syk. Han døde i oktober 1940, og ble etterfulgt av Jens Bull. Før krigen var over, var over 50 000 nordmenn flyktet til Sverige.
Wollebæk ble hedret med kommandør av St. Olavs Orden i 1922. Han mottok storkorset av den svenske Nordstjerneordenen og den spanske Isabella den katolskes orden, samt var kommandør av den danske Dannebrogordenen og den svenske Vasaorden.
Marokko under Vinter-OL 1984
Marokko under Vinter-OL 1984. Fire mannlige sportsutøvere fra Marokko deltok i alpint under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i Jugoslavia. Marokko, som deltok for andre gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 38.-plass i slalåm for menn.
French Open 1991
French Open 1991 ble spilt på Roland Garros-stadion i Paris i perioden 27. mai til 9. juni. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus. Jim Courier beseiret Andre Agassi i singlefinalen for herrer og Monica Seles vant damefinalen over Arantxa Sánchez Vicario.
Harald Risnes
Harald Sjursen Risnes (født 30. mars 1914 i Hyllestad, død 25. juli 1967 ) var en norsk offiser og motstandsmann under andre verdenskrig. Han var leder av Milorg-avdelingen Bjørn West og ble for sin innsats tildelt Krigskorset, Norges høyeste utmerkelse.
Bakgrunn
Etter å ha gått handelsskolen tok Risnes befalsutdanning og gikk deretter Politiskolen. I januar 1937 ble han ansatt ved politiet i Bergen.
Andre verdenskrig
Etter Tysklands angrep på Norge i 1940 deltok Risnes i kampene mot invasjonsstyrkene. I september 1941 tok han seg over til Storbritannia der han gikk med i de norske styrkene.
Risnes fikk utdanning som kommandosoldat. I desember 1941 deltok han i Måløyraidet. Han tjenestegjorde deretter på norske MTBer. Vintersesongene 1942 til 1943 og 1943 til 1944 deltok Risnes i operasjoner på norskekysten. Han var i januar 1943 nestleder for operasjonen som sprengte kisgruvene på Stord. Kaptein Risnes ble i juli 1944 gitt i oppdrag å forberede oppbygningen av en base med kodenavnet Bjørn West i det indre av Hordaland, et arbeid som ble realisert fra oktober da mannskaper ble satt over til Norge. Sammen med seks andre kom Risnes over til Masfjorden 22. oktober 1944. Under ledelse av kaptein Risnes ble en styrke på 234 mann ble bygget opp i Matrefjellene. Den norske avdelingen ble sent 28. april 1945 angrepet av tyske styrker. Kampene varte til 3. mai. Risnes fikk ordre om å trekke de norske styrkene tilbake. Bjørn West led et tap på seks mann, mens de tyske styrkene tapte 117 mann.
Ved freden ledet Risnes Bjørn West-troppene til Bergen der oppdraget var å sørge for ro og orden etter den tyske kapitulasjonen.
Erik Myhre
Erik Myhre var aktiv i motstandsbevegelsen mot tyskerne under okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig, han arbeidet med motstandsgruppen ZERO og arbeidet også for britiske SIS (MI6).
Harald Risnes
Etter krigen
I 1947 ble Risnes kompanisjef i Tysklandsbrigaden. Fra 1950 til sin død i 1967 var han sjef for Fjordane Heimevernsdistrikt (HV 10). Risnes ble i 1955 utnevnt til oberstløytnant.
Utmerkelser
Risnes ble i statsråd tildelt Krigskorset med sverd «for fremragende innsats under utførelse av militært oppdrag.» Bakgrunnen var ledelsen av Bjørn West. Han ble også tildelt Krigsmedaljen, Deltagermedaljen med rosett og Haakon VIIs 70-årsmedalje, samt de britiske utmerkelsene Military Cross, Defence Medal, 1939–1945 Star.
Et minnesmerke over Risnes ble reist i Hyllestad i 2000.
Gino Colaussi
Gino Colaussi (1914–1991) var en italiensk fotballspiller som blant annet spilte for Juventus.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1938, der laget hans vant gull.
BTR-40
BTR-40 er et sovjetisk pansret personellkjøretøy med fire hjul, utviklet fra 1944. Det kom i tjeneste med sovjetiske styrker i 1950, og er eksportert til en rekke land.
Kader Walid
Kader Walid er et egyptisk pansret personellkjøretøy med fire hjul. Det ble utviklet på 1960-tallet og er i tjeneste med flere land. Det er basert på Magirus Deutz lastebil produsert i Egypt.
Nexta
Nexta (uttales «nekh-ta», - belarusisk uttale: [nʲexta]) er et belarusisk medium med nettsteder som i hovedsak blir delt gjennom Telegram og YouTube. Det er blitt en populær nyhetskanal i Belarus som den primære kilden til nyheter som dekker hendelser som følger i kjølvannet av Belarusiske protester etter presidentvalget i 2020. Kanalen har for det meste korte videoer og bilder som er sendt inn av brukere tatt under gatedemonstrasjoner, mens de lengre originale videoene er delt på YouTube, med mer enn 532 tusen innlegg. .