cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rotna
Rotna (svensk: Rottnan, skogfinsk: Rotinanjoki ) er en elv i det sørøstnorske grunnfjellområdet på Finnskogen. Den hører til Norsälven-Göta älvs nedbørfelt. Vassdraget starter på Hof Finnskog ved sjøene Helveteskjelda (521 moh) og Sætersjøen (496 moh) før den renner vestover ned i Rotnedalen under navnet Husua. Ved Rundtjern bytter den navn til Rotna og renner mot sør-sørøst gjennom Rotnesjøen og Svullrya i Grue. Den fortsetter videre langs grensen mot Kongsvinger kommune og inn i Sverige gjennom Ingervadsjøen til Lekvattnet og videre gjennom Uddheden. Sør for Uddheden utvider elva seg i 15 kilometer til sjøen Rottnen. Til slutt renner Rotna ut i Mellanfryken (62 moh) ved Rottneros sør for Sunne.
Det er flere teorier om navnet på elva. En teori er at navnet kommer av et oldnordisk ord som betyr «den som brøler». I Grueboka står det om navnet: «-enten av adjektivet rotinn, råtten med sikte på råttent avfall i åfaret, eller sammenheng med verbet rjota, styrte, falle».
Rotna ble i 1993 vernet mot kraftutbygging i Verneplan IV for vassdrag.
Fylkesvei 2832
Fylkesvei 2832  går mellom Vike og Åmot i Modum.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 144.
Fritjoff Bergmann
Fritjoff Bergmann (egentig Fridtjov, født 28. mai 1873 på Hamar, død 10. mai 1953) var en norsk pressemann, redaktør og politiker (NKP/ AP).
Han ble typograf i farens trykkeri, og arbeidet i flere år som maskinsetter. Da han senere begynte som journalist ble han tilknyttet Arbeiderpartiets sentrale avis i Bergen, Arbeidet. Ved den store splittelsen i Arbeiderpartiet i november 1923 fulgte både avisen og Bergmann det nye Norges Kommunistiske Parti.
I 1925 ble Bergmann redaktør for avisen, som da var en av NKPs viktigste. Han ble imidlertid nokså snart fjernet fra redaktørposten. Det skjedde etter en strid om den såkalte Labour-Party-ideen sentralt i partiet. Ideen gikk ut på å samle de tre daværende arbeiderpartiene i et felles parti, der hvert part fortsatt skulle ha en viss selvstendighet. I NKP ble ideen etter hvert oppsummert som «likvidatorisk», og det oppvask i partiet da det ble avdekket at sentrale NKP-folk hadde hatt underhånds møter om prosjektet bak partiledelsens rygg. Bergmann hadde vært blant dem som satte sin lit til Labour-Party-løsningen.
Da AP og Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti gikk sammen i 1927 brøt Bergmann med NKP og sluttet seg til Arbeiderpartiet. Han fikk jobb i deres partiavis Bergens Arbeiderblad. Bergmann var også aktiv i lokalpolitikken i Bergen.
Andrew Libano
Andrew Jackson Libano, Jr. (født 19. januar 1903, død 22. juni 1935 i New Orleans i Louisiana) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Fylkesvei 2992
Fylkesvei 2992 går mellom Kongegata og Storgata i Larvik.
Andrew Libano
Libano ble olympisk mester i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var sammen med Gilbert Gray på den amerikanske båten «Jupiter» som vant star-båtklassen foran «Joy» fra Storbritannia. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.
Fylkesvei 2992
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 105 (Vestfold).
Luxembourg under EM i friidrett 1954
Luxembourg deltok med to utøvere under EM i friidrett 1954 som ble arrangert 25.–29. august 1954 i Bern. Den utøveren fra Luxembourg med den beste plasseringen kom på sjetteplass under mesterskapet.
Smaragdpansermalle
Smaragdpansermalle er en art i gruppen Brochis. Det er en tropisk ferskvannsfisk. Arten ble opprinnelig beskrevet som Callichthys splendens. Den finnes øverst i Amazonas, også i Ucayali-elven til Pucallpa, Ambiyacu-elven og området rundt Iquitos i Brasil, Colombia, Ecuador og Peru.
Avhengig av lysets vinkel reflekterer fiskens kropp en metallisk grønn, blågrønn eller blå farge. Buken er gulaktig med gulaktige buk-, bryst- og gattfinner, og brunaktig rygg- og fettfinne. Hunnen er noe større og kraftigere enn hannen, og har en mer rosa buk, mens hannenes er mer gulaktig. Denne pansermaller lever i saktestrømmende vann med tett vegetasjon langs breddene. Den finnes i grunt, grumsete vann og blir opptil 7,5 cm lang. Den lever i tropisk klima, i vann med en pH mellom 5,8 og 8,0, en hardhet på 2–30 dGH og en temperatur mellom 22 og 28 °C. Den lever av makk, krepsdyr og insektlarver. Den legger egg i tett vegetasjon. De voksne fiskene vokter ikke eggene.
Trioceros
se tekst
Trioceros er en slekt av mellomstore til store kameleoner.
De ulike artene finnes spredt over tropiske deler av Afrika fra Etiopia i nord til Mosambik og Malawi i sør. De vestligste forekomstene er i Togo og sørøstlige Ghana. De fleste artene er knyttet til våt, eviggrønn skog. Mange av artene har horn, eller andre utvekster på hodet. Noen arter legger egg, men levendefødsel er utviklet flere ganger innenfor gruppen.
Disse kameleonene ble tidligere regnet som en underslekt av Chamaeleo. I 2009 ble det oppdaget Trioceros ikke er spesielt nært beslektet med Chamaeleo i snever betydning, og gruppen har derfor nå status som en egen slekt.
Arter
Denne oversikten bygger på Tilbury & Tolley og The Reptile Database.
Luleå sentralstasjon
Luleå sentralstasjon eller Luleå C er en jernbanestasjon i Luleå kommune i Sverige. Den blir betjent av fjerntog til Narvik og til Stockholm. Stasjonsbygningen ble tatt i bruk 1887.
Bryting under Middelhavslekene 1971
Bryting under Middelhavslekene 1971. Bryting var en av flere sporter under de sjette middelhavslekene ble arrangert i İzmir i Tyrkia i perioden 6. til 17. oktober 1971. Det var sjette gangen som bryting var med på programmet under Middelhavslekene. Det ble konkurrert i ti vektklasser i fristil og i ti vektklasser i gresk-romersk stil, kun for menn. Tyrkia ble beste nasjon med fjorten gullmedaljer foran Jugoslavia med fire.
Benetton-familien
Fire medlemmer av den italienske Benetton-familien grunnla i 1965 moteselskapet Benetton Group S.p.A.. De tre brødrene og en søster var alle født i Treviso i Veneto. Gjennom holdingselskapet Edizione srl kontrollerer de et antall andre virksomheter, herunder 30% av Atlantia S.p.A., som står for driften av run dt to tredjedeler av Italias motorveier, 60% av Autogrill, en kjede av vei-restauranter, og investeringer i hotellindustrien.
De er også velkjent for sitt eierskap i Formel 1-teamet Benetton Formula, og i høyt profilerte europeiske basketball- og rugby union-klubber.
Donald Spoto
Donald Spoto (født 28. juni 1941 i New Rochelle i USA, død 11. februar 2023 i Køge i Danmark) var en amerikansk forfatter, katolsk teolog og tidligere munk.
Han har skrevet bestselgende biografier om kjente personer som Alfred Hitchcock, Laurence Olivier, Tennessee Williams, Ingrid Bergman, James Dean, Elizabeth Taylor, Grace Kelly, Marlene Dietrich, Marilyn Monroe, Audrey Hepburn og Alan Bates. Han har også skrevet biografier fra Huset Windsor fra den viktorianske epoken og frem til Diana, prinsesse av Wales' tid, i tillegg til religiøse skikkelser som Jesus Kristus og Frans av Assisi.
Spoto var fra 2003 gjestedosent ved Det Danske Filminstitut og levde med den danske skoleadministrator Ole Flemming Larsen, som han hadde giftet seg med, i nærheten av København.  Er war Mitglied des Authors Guild und der Authors League of America.
Andreas Føllesdal
Andreas Føllesdal (født i Boston i USA i 1957) er en norsk filosof, og professor ved Universitetet i Oslo siden 1999. Han leder PluriCourts, et av Norges forskningsråds sentre for fremragende forskning. Før dette var han forsker ved ARENA. Han har magistergrad i filosofi fra Universitetet i Oslo, og tok doktorgraden sin ved Harvard University med John Rawls som veileder.
Føllesdal arbeider spesielt med spørsmål knyttet til etikk og moralfilosofi, både relatert til myndigheter og næringsliv. Føllesdal har på forespørsel bidratt til partiene Venstre og Arbeiderpartiet. Han er sønn av filosofiprofessor Dagfinn Føllesdal.
I 2012 ble han valgt inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for filosofi og psykologi.
Tynnhalesau
Tynnhalesau er den sauetypen som er mest vanlig i verden, også i Norden. Omkring 75 prosent av alle sauer i verden tilhører denne gruppen. Motsatsen til tynnhalesau er tykkhalesau, som utgjør omkring 25 prosent.
Tynnhalesau særpreges av den lagrer kroppsfettet fordelt over størsteparten av kroppen. Det gjør kjøttet fetere. Den oppsto i den fruktbare halvmåne og regnes som den sauetypen som ble først domestisert.
Jærmuseet
Jærmuseet  er regionalt vitensenter for Sørvestlandet og regionmuseum for kommunene Randaberg, Sola, Sandnes, Gjesdal, Klepp, Time og Hå.
Godefroid I av Louvain
Godefroid I av Louvain (født ca. 1060 – død 25. januar 1139), også kalt for den skjeggete, den tapre, eller den store, var hertug av Brussel og Louvain og landgreve av Brabant, fra 1095 og til sin død, og hertug av Nedre Lorraine fra 1106 til 1129. Han var også markgreve av Antwerpen fra 1106 og til sin død.
Jærmuseet
Museet ble grunnlagt i 1985 av jærkommunene Sandnes, Sola, Randaberg, Hå, Klepp, Time og Gjesdal. Museet er organisert som stiftelse. Hovedkontoret ligger på Vitengarden på Nærbø.
Godefroid I av Louvain
Godefroid var sønn av Henrik II av Louvain og en grevinne ved navn Adela (opprinnelse ukjent). Han etterfulgte sin bror Henrik III i 1095. Han kom først i konflikt med Otbert, biskop av Liège, over grevskapet Brunengeruz som begge krevde. I 1099 tildelte keiser Henrik IV grevskapet til biskopen som overdro det til Albert III, greve av Namur. Godefroid meglet i en strid mellom Henrik III av Luxembourg og Arnold I, greve av Loon, over tilsettelsen av en abbed til Sint-Truiden.
Godefroid hadde keiserens gunst og forsvarte dennes interesser i Lorraine. I 1102 stoppet han Robert II av Flandern som invaderte Cambrai. Etter at keiseren døde i 1106 besluttet hans sønn og etterfølger, Henrik V, som hadde vært i opprør, å hevne seg på sin fars tilhengere. Hertug Henrik av Nedre Lorraine ble fengslet og hans hertugdømme konfiskert og gitt til Godefroid. Etter at Henrik rømte fra fangenskapet forsøkte han å ta hertugdømmet tilbake og erobret Aachen, men mislykket til slutt.
Jærmuseet
Jærmuseet forvalter og produserer kunnskap og formidler kunnskapsbaserte opplevelser. Museet skal bidra til at folk flest, og særlig barn og unge, får økt kunnskap og bedre forståelse for disse sammenhengene, slik at en kan opprettholde og videreutvikle et teknologibasert samfunn som samtidig tar vare på natur og miljø, kultur og historie.
Godefroid I av Louvain
I 1114 ledet Godefroid et opprør i Tyskland da det var en konflikt mellom keiseren og pave Paschalis II. I 1118 ble keiseren og hertugen forsont, og i 1119 døde Boudewijn VII av Flandern, og Flandern ble krevd av flere fordringshavere, en var Vilhelm av Ypres som hadde giftet seg med niese av Godefroids andre hustru. Godefroid støttet Vilhelm, men kunne påtvinge sitt krav mot det til Karl den gode. En annen som døde det samme året var Otbert. To menn ble valgt for å erstatte ham, og igjen stilte Godefroid seg på den siden som til slutt tapte.
Jærmuseet
Museet formidler den regionale industrihistorien i nyere tid.
Godefroid I av Louvain
Ved å gifte sin datter Adeliza av Louvain til kong Henrik I av England, som også var svigerfar til keiseren, økte han sin egen prestisje i stor grad. Imidlertid døde keiser Henrik V i 1125 og Godefroid støttet Konrad III, hertug av Franken, mot Lothair III av Supplinburg. Lothair ble valgt, og Lothair trakk tilbake hertugdømmet Nedre Lorraine og bevilget det til Waleran, sønn av Henrik som keiser Henrik V hadde avsatt i 1106. Uansett, Godefroid beholdt markgreveskapet Antwerpen og tittelen greve, som i 1183 ble omgjort til hertug av Brabant.
Jærmuseet
Avdelinger
Stiftelsen har også driftsansvar og/eller museumsfaglig ansvar for:
Godefroid I av Louvain
Etter at Karl den gode ble myrdet i 1127 ble det atter strid om etterfølgeren i Flandern. William Clito gjorde seg gjeldende, men ble snart møtt med opprør. Godefroid blandet seg inn på vegne av Thierry av Alsace, som hevdet seg mot Clito. Godefroid fortsatte krigen mot Liège og Namur.
Godefroid tilbrakte sine siste år i klosteret i Affligem. Han døde gammel av år den 25. januar 1139 og ble gravlagt i det venstre sideskipet i klosterkirken.
Familie og barn
Godefroid ble gift med Ida, en datter av Otto II av Chiny og Adelaide av Namur. De fikk flere barn:
Jærmuseet
Avdelinger
Jærmuseet driver også det omreisende vitensenteret Science Circus, som reiser til grunnskoler i Rogaland og Agder.
Priser
Jærmuseet ble i 2009 kåret til "Årets museum" av Norges Museumsforbund, og vant den europeiske Micheletti Award 2009 for beste teknologiske museum i Europa
Gardsjøen (Grue)
Gardsjøen er en innsjø i Grue kommune i Innlandet. Gardsjøen er en hesteskosjø, det vil si at den er en gammel meandersving eller elvesving, som i tidens løp har blitt skilt fra Glåma. Den opprinnelige meanderen kan følges videre vestover fra nordenden av sjøen gjennom Veslekila.
Den største tilløpselva til Gardsjøen er Tjuraåa. Sjøen har utløp til Glåma gjennom Kongshovnoret, hvor det er bygget en pumpestasjon for å holde vannstanden i sjøen stabil ved flom i Glåma.
Hele sjøen er omfattet av Gardsjøen naturreservat, som ble opprettet i 1993 for å verne det rike fuglelivet. Det er påvist 137 fuglearter, hvorav 22 vadefugler og 10 andearter.
Harwich
Posisjonen ved utløpene av elvene Stour og Orwell og det at Harwich er den eneste sikre havnen mellom Themsen og Humber betyr at den lenge har vært et viktig sted for sjøfarende, både sivile og militære. Byen ble sterkt befestet etter at den ble en marinebase i 1657, med festninger og kanonbatterier. I dag har derimot den britiske marine ikke lenger noen base i Harwich.
Harwich er i dag vokst sammenhengende med byen Dovercourt, og de to, sammen med Parkeston, er jevnlig referert kollektivt som Harwich, men formelt sett er de adskilte.
Blant kjente personer med tilknytning til Harwich finner man Samuel Pepys som var parlamentsmedlem for byen, og Christopher Jones som eide en fjerdedel av skipet «Mayflower»; Harwich var det kjente skipets hjemmehavn.
Det er regelmessige ferger fra Parkeston, som egentlig er en landsby rett utenfor Harwich, til Hoek van Holland i Nederland. Det er per 2006 planer om en ny containerhavn i Bathside Bay.
I tillegg til at Parkeston henger sammen med Harwich har byen også vokst sammen med Dovercourt, og man refererer ofte kollektivt til dem som Harwich.
Electric Palace Cinema er en av de eldste kinoer som er bygget spesielt for formålet. Det originale prosjektorrommet og den ornamentale fasaden er bevart.
Järfälla OK
Klubbens draktfarger er rød og mørk blå. Klubben har eget klubbhus Järvafeltet nær Jakobsberg. Det ble kjøpt i 1969 og har siden den gang blitt bygget ut flere ganger. Järfälla OK har virksomhet for løpere på elite-, ungdoms-, barne-, og mosjonsnivå. Orienteringsklubben har tidligere hatt stor suksess både på dame- og herresiden og har hatt flere løpere i stallen som har hevdet seg nasjonalt og internasjonalt. Det ble seier i herrenes utgave av Tiomila i 1968 og 1972. I ungdomsstafetten under Tiomila tok Järfälla-ungdommene sin første og foreløpig eneste seier i 1998. På 70- og 80-tallet var klubben virkelig å regne med blant Sveriges fremste orienteringskluber. Det gjenspeilet seg i resultatene fra 25-Manna, stafetten som tar mål av seg å kåre "verdens beste klubb". Mellom 1977 og 1986 vant klubben den gjeve stafetten hele fem ganger. Herrelaget gikk til topps i Smålandskavlen i 1986.
Tre ganger verdensmester Annika Billstam tilbrakte sine ungdomsår i Järfälla OK.
Meritter
Tiomila, herrer (2) : Jukola, herrer (1) : 25-manna (2) : Smålandskavlen, herrer (1) : Tiomila, ungdomsstafetten (1) :
Eikekvistvikler
Eikekvistvikler (Gypsonoma dealbana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En liten til middelsstor (vingespenn 11-15 millimeter), spraglete vikler. Hodet (bortsett fra en kremfarget hårdusk i pannen), thorax og den innerste delen av forvingen er mørkt gråbrune. Forvingen har et bredt, snøhvitt tverrbånd, utenfor dette er den mest brunlig med hvite partier i midten. Bakvingen er ganske mørkt brunlig.
Levevis
Larvene lever på mange ulike løvtrær, ikke bare på eik. De spiser først på bladknopper og nye skudd, senere også på utviklede blader som de kan skjelettere. De voksne viklerne flyr i juli-august.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa, unntatt de nordligste delene, og i det nordlige Asia. I Norge finnes den i eikeskogen langs kysten fra Østfold til Vest-Agder.
2. amfibiebataljon
2. amfibiebataljon er en bataljon i Amfibiekåren, den svenske marinens amfibietropper. Bataljonen er den største manøveravdelingen i Amfibieregementet og har som rolle å drive strid i skjærgård, vassdrag og kystnære miljøer.
Avdelingen er under omorganisering etter at Sverige avskaffet verneplikten, og skal være full stridsdyktig til 2014. Den organiseres med en grunnleggende struktur tilsvarende hærens manøverbataljoner, som øker interoperabiliteten mellom de to forsvarsgrenene og det svenske forsvarets samlede markstridskapasitet.
2. amfibiebataljon vil bestå av:
Ledelseskompaniet består av en sambandstropp, en stab/trentropp, en pionertropp samt en understøttelsesledelsesgruppe. Kompaniets rolle er først og fremst å støtte bataljonens ledelse, men det har også en pionertropp som kan virke både over og under overflåten med amfibiedykkere. Kompaniet er båtbårent idet det anvender seg av Stridsbåt 90 HS, trenbåter, gruppebåter samt to ledelsesbåter.
Kystjegerkompaniets hovedrolle er etterretningsinnhentning, gjennom oppklaring med hjelp av ulike sensorer og personbasert innhentning. Kompaniet har også god mulighet til å løse direkte stridsoppgaver, både gjennom kvalifisert indirekte bekjempning og gjennom direkte stridsinnsatser («direct action»). Selv om kompaniet inngår i 2. amfibiebataljon kan det også operere helt selvstendig eller underlegges en annen sjef. Kystjegerkompaniet består av en oppklaringstropp (attackdykare), en jegertropp, en skarpskyttergruppe og en samvirkegruppe (innhenter informasjon gjennom avhør eller samvirke med ulike personer), en FRT-gruppe (lett traumegruppe – sanitetsteam med lege), en DSG-gruppe (driftstøttegruppe – støtte ved reparasjoner og underhold av båter og våpen), en JTAC-gruppe (leder innsatser med fly) samt en stridsledelsesgruppe (støtter staben i ledelsesarbeidet). Kompaniet forflytter seg med hjelp av Stridsbåt 90 HS, gruppebåt, gruppedykkerbåt, trenferge og lett oppklaringsbil.
De to sjøoperative amfibiegeværkompaniene består av en stab/trentropp, tre amfibiegeværgrupper samt en amfibieunderstøttelsestropp. Kompaniene er bataljonens manøverkompanier og anvendes først og fremst for å løse markstridsoppgaver. Kompaniene har egen mulighet til understøttelse i form av granatkastere og RB17 fra understøttelsestroppen. Kompaniene forflyttes med stridsbåter samt gruppebåter.
De markoperative amfibiegeværkompaniet er i hovedsak bygget opp på samme måte som de sjøoperative amfibiegeværkompaniene, med den forskjell at det benytter beltevogner (Bv 309S) for forflyttning samt at kompaniet har en begrenset mulighet til forflyttning i det marine miljøet.
Underholdskompaniet består av en reparasjonstropp, en forsørgelsestropp, en transporttropp, en forpleiningstropp, en sanitetstropp samt en stabstrenenhet. Kompaniet anvender flere plattformer for mobilitet bestående av Stridsbåt 90, gruppebåt, lett trenbåt, luftputefartøy og firehjulinger. Kompaniet har også et større fartøy som fungerer som underholdsplattform.
Elgspiggen
Fjellets sekundærfaktor på 30 kilometer er blant de 80 lengste i Skandinavia.
Tatjana Sjvyganova
Tatjana Ivanovna Sjvyganova (russisk: Татьяна Ивановна Швыганова; født 9. november 1960) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva. Sjvyganova vant en olympisk bronsmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Sjvyganova spilte fire kamper i OL-turneringen.
Josef Kramer
Josef Kramer (født 10. november 1906 i München, død 13. desember 1945 i Hameln) var en tysk SS-offiser og kommandant i flere av Nazitysklands konsentrasjonsleirer.
Kramer ble etter krigen dømt til døden for forbrytelser mot menneskeheten.
Bakgrunn
Josef Kramer var enebarn og vokste opp i en middelklassefamilie. Hans foreldre Theodor og Maria Kramer oppdro ham i streng katolisisme. I 1915 flyttet familien fra München til Augsburg, der Josef Kramer gikk på skole.
Han begynte i 1920 i lære som elektriker, var ansatt i et varehus og arbeidet så som revisor. Fra 1925 til 1933 var han med få avbrudd arbeidsløs.
Politisk virksomhet
Den 1. desember 1931 ble den frem til da lite politisk interesserte Kramer medlem av Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei (NSDAP) (Mitgliedsnr. 753.597). Den 20. juni 1932 trådte han inn i SS (SS-Nr. 32.217), og arbeidet gratis til 1933 for den i Augsburg stasjonerte ''29. SS-Standarte, II SS-Sturm'' under ledelse av Hans Loritz.
Etter nazistenes maktovertakelse ble han i oktober 1933 ansatt som Taggeldangestellter i skattekontoret i Augsburg og gikk i januar 1934 over til Standesamt Augsburg. Her var han beskjeftiget med vaksineringslister for distriktslegen og utferdigelse av fortegnelser over føde-, ekteskaps- og døds-register og med kirkeutmeldelser.
I konsentrasjonsleirene
Kramer tjenestegjorde i konsentrasjonsleiren Dachau 1936–1937, Sachsenhausen 1937 og Mauthausen 1938–1940. I april 1941 ble han utvalgt til Schutzhaftlagerführer i Natzweiler, i Alsace. Schutzhaftlagerführers nærmeste overordnede var leirens kommandant. I oktober 1942 ble Kramer forfremmet til Natzweilers kommandant og innehadde denne posten til mai 1944, da han ble kommandant i Auschwitz-Birkenau. I Birkenau ledet han gassingene av de ungarske jødene. I bebyggelsen av desember 1944 ble han forflyttet til Bergen-Belsen, der han var kommandant til april 1945.
Under sin tid i Bergen-Belsen fikk han tilnavnet «Udyret i Belsen» på grunn av sin hensynsløse og brutale behandling av fangene. I april 1945 lå råtnende lik i leirbarakkene og rotter angrep levende offer.
Ved andre verdenskrigs slutt ble Kramer arrestert av allierte soldater og holdt fanget i påvente av rettergang. Den såkalte Belsenrettegangen ble ført mellom 17. september og 17. november 1945 mot 45 tyske krigsforbrytere, deriblant Kramer og Irma Grese. Kramer og Grese ble, sammen med ni andre tiltalte, dømt til døden for forbrytelser mot menneskeheten, og ble avrettet ved hengning den 13. desember 1945.
Nora Industrier
Forløperen Nora Fabrikker ble etablert som et ølbryggeri i Christiania i 1877 under navnet St. Halvard Bryggeri, og holdt til i Pilestredet («Norabakken»). Fra 1882 drev firmaet også mineralvannproduksjon. Nora Fabrikker flyttet i 1918 til Maridalsveien (Oslo) og hadde fra det tidspunktet mineralvann som hovedprodukt, og overtok etterhvert andre firmaer, bl.a. Farris. I 1953 begynte Nora Fabrikker også å produsere fødevarer, bl.a. Nora syltetøy, etter overtakelsen av Oplandske Konservesfabrikk i Brumunddal (frukt og grønnsaker).
Martina Hudcová
Martina Hudcová (født 26. mars 1966) er en tsjekkisk sandvolleyballspiller.
Hun representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor hun ble nummer 19.
Alkoholfri vin
Alkoholfri vin kan lages på to måter. Den ene måten er at vinen varmes opp kraftig slik at alkoholen fordamper. Når all alkoholen har fordampet er det nødvendig å søte vinen ganske mye, derfor ligner alkoholfri vin ganske mye på vanlig rødvin. Den andre metoden å produsere alkoholfri vin på er å filtrere bort alle alkoholmolekylene som finnes i vinen. Denne teknikken fungerer bedre, men prosessen er også dyrere, og det fører til at vinen blir litt dyrere. Alkoholfri vin kan også være druesaft som bare er gjæret litt. Alkoholen kan også fjernes ved vakuum-destillasjon: vinen destilleres ved 23°С under lavt trykk, slik at alkoholen forsvinner samtidig som smaksstoffene beholdes.
Asteroidemåne
En asteroidemåne er et himmellegeme som kretser rundt en asteroide, som en satellitt. Astronomene går ut fra at mange asteroider har måner, ofte relativt store.
Begrepet dobbelasteroide eller binær asteroide blir noen ganger brukt for tilfeller der asteroiden og månen er omtrent like store. 90 Antiope er en slik asteroide, der to like store deler går i bane rundt et felles gravitasjonssentrum.
Opprinnelse
Hvor asteroidemåner kommer fra vet en ikke sikkert, men det fins mange mulige forklaringer. En populær teori er at de er blitt til ved at biter er blitt slått av asteroider gjennom kollisjoner. En større asteroide kan også ha fanget en mindre gjennom gravitasjonskrefter.
Oppdagelser
Den første asteroidemånen som ble identifisert var Dactyl, som går rundt 243 Ida. Denne ble oppdaget av Galileo-sonden i 1993. I 1998 ble den andre oppdaget, Petit-Prince som gikk rundt 45 Eugenia.
I starten av 2004 hadde man funnet nær førti flere asteroider ved hjelp av teleskop fra jorden. Det ble funnet måner rundt hovedbelteasteroider, trojanske asteroider, nærjordsasteroider og objekter i Kuiperbeltet.
I august 2005 ble det første måneparet rundt en asteroide funnet, Remus og Romulus som gikk rundt 87 Sylvia. Senere samme år oppdaget man også to måner rundt 136108 Haumea, som idag er definert som en dvergplanet.
Daniel Sundén-Cullberg
Daniel Hjalmar Sundén-Cullberg (født 6. april 1907, død 27. januar 1982) var en svensk seiler som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Sundén-Cullberg vant en olympisk bronsemedalje i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var sammen med Gunnar Asther på den svenske båten «Swedisk Star» som kom på tredjeplass i starbåt-klassen bak amerikanske «Jupiter» og «Joy» fra Storbritannia. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.
Scottish Championship
Lagene i 2013–14-sesongen
Dundee vant serien og rykket direkte opp i Scottish Premiership 2014–2015, mens Hamilton Academical, som kom på andreplass, rykket opp som følge av kvalifiseringsturneringen etter straffesparkkonkurranse mot Hibernian som da rykket ned.
Lagene i 2014–15-sesongen
Heart of Midlothian vant serien og rykket direkte opp i Scottish Premiership 2015–2016.
Round the Bend
Round the Bend er det andre albumet til Bill Booth & The Convertibles. Albumet ble utgitt i 1994.
The Running Fight
The Running Fight er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av James Durkin.
Handling
En rekke hendelser finner sted hvor Leslie oppdager hva faren har funnet på, og datteren setter ut for å få ham til å returnere alle pengene han har forsøkt å stjele.
Sweet So Till
Sweet So Till er et studioalbum av reggaetrioen The Gladiators. Albumet er utgitt av plateselskapet Virgin Records i 1979.
Alveblot
Alveblot (Álfablót) var en norrøn blottradisjon knyttet til alver og hjemmet; den er sparsomt dokumentert: den nevnes i Sigvat Tordssons («Sigvat skald») kvad «Austrfararvisur» som er gjengitt i Olav den helliges saga i Heimskringla.
Fylkesvei 1046
Fylkesvei 1046 går mellom Karlsrud og Ladim i Skiptvet kommune. Veien er 4,6 km lang og heter Engsveien.
Alveblot
Gå ikke lenger inn du, usle kar, sa kona. Hedninger er vi. Odins vrede er jeg redd for. Alveblot var det inne, sa den usle kjerring, dreiv meg uten å blunke som var jeg en ulv, fra garden.
Ut fra sammenhengen, hvor reisen foregikk på høsten/vinteren, har offeret blitt tolket som en grødefest eller høstkult, eventuelt et fruktbarhetsrituale. Siden det foregår i hjemmet, og siden det er en kvinne som fører ordet, kan det oppfattes som en privat kulttradisjon internt i familien. Alvene hadde i norrøne kilder en funksjon hvor de dels var guder, dels var de døde forfedrene.
Fylkesvei 1046
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 265.
Stavanger skolemuseum
Stavanger skolemuseum er et museum i Stavanger. Museet skiftet navn fra Vestlandske Skolemuseum i forbindelse med sammenslåingen av Stavanger Museum og Rogaland Kunstmuseum 1. juli 2010. Skolemuseet er nå en del av det nye konsoliderte museet MUST – Museum Stavanger AS.
Skolemuseet holder til på Kvaleberg skole det gamle 1920-bygget. Vestlandske Skolemuseum ble etablert i 1925 og er et spesialmuseum for skolehistorie i Rogaland. Museet dokumenterer og formidler utviklingen av grunnskolen fra 1700-tallet fram til i dag. Skolemuseet viser blant annet klasserom fra 1920-tallet og 1970-tallet, en omgangskolestue, et formingsrom med gjenstander og elevarbeid fra sløyd, håndarbeid, tegning og en rikholdig boksamling. Museet har en rikholdig samling av skolehistoriske gjenstander, noe arkivstoff, bilder og en læreboksamling på ca. 20 000 bind. Skolemuseet ble en del av Stavanger Museum fra januar 2008.
Karl V av Frankrike
I 1350, da han var 12 år, giftet han seg med sin jevngamle slektning Johanna av Bourbon. De fikk ni barn sammen, blant annet sønnen Karl VI, som etterfulgte sin far på tronen.
Karl var sønn av Johan II. Da Johan ble tatt til fange av engelskmennene etter slaget ved Poitiers i 1356, ble Karl i realiteten regent. I løpet av sine tidlige år som regent i Frankrike, kjempet Karl mot flere opprør og folkereisinger i mange deler av riket. I 1360 ble inngått fred med England i Brétigny.
I 1364 døde Johan II i engelsk fangenskap og Karl overtok offisielt tronen. Karl gjenopptok snart krigen mot engelskmennene og franskmennene vant en rekke seire under Karls begavede general Bertrand du Guesclin.
Karl var kulturelt interessert og samlet rundt seg vitenskapsmenn, forfattere, kunstnere og andre intellektuelle fra hele Europa. Han bygde opp en ny hær og en ny flåte. Ved hans død i 1380 hadde Frankrike reist seg etter de innledende katastrofene i hundreårskrigen.
Anthony Summers
Anthony Bruce Summers (født 21. desember 1942) er en irsk forfatter og journalist. Han skriver sakprosa og undersøkende journalistikk, og om kjente personer som Marilyn Monroe, John F. Kennedy, J. Edgar Hoover, Nikolaj II av Russland, Richard Nixon og Frank Sinatra.
Summers er irsk statsborger og har arbeidet rundt tyve år med Robbyn Swan som har hans medarbeider og femte hustru. Etter å ha studert moderne språk ved Universitetet i Oxford drev han på som frilansjournalist for en rekke aviser i London, også for en rekke TV-stasjoner til han begynte for BBCs 24 Hours, et nyskapende program som viste programmer fra hele verden. Summers ble BBCs yngste produsent som 24 åring, riste verden rundt og sendte filmrapporter fra konflikter i Vietnam til Midtøsten, og over hele Latin-Amerika.
Et hovedfokus var de avgjørende hendelser på 1960- og 1970-tallet i USA hvor han rapporterte direkte fra mordet på Martin Luther King og ved Robert F. Kennedys frosøk på å bli valgt til president. Han smuglet inn kameraer til Sovjetunionen for å bli den eneste som intervjuet dissidenten og fysikeren Andrej Sakharov, som da satt i husarrest, etter å ha vunnet Nobels fredspris i 1975. Deretter var han assisterende redaktør ved det prestisjefylte ukeprogrammet Panorama. Lenge basert i Irland, ble han på midten av 1970-tallet opptatt av undersøkende journalistikk, og benyttet vanligvis fra fire til fem år på å skrive en bok. utførte dyptpløyende undersøkelser, kombinerte utgraving av dokumentariske nedtegnelser kombinert med utallige intervjuer.
Turn under Middelhavslekene 1971
Turn under Middelhavslekene 1971. Turn var en av flere sporter under de sjette middelhavslekene ble arrangert i İzmir i Tyrkia i perioden 6. til 17. oktober 1971. Det var sjette gangen som turn var med på programmet under Middelhavslekene. Det ble konkurrert i fjorten øvelser, åtte for menn og seks for kvinner. Italia ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran Jugoslavia med fem.
Gálggojávri
Gálggojávri er en innsjø i Storfjord kommune i Troms og Finnmark. Den ligger like ved grensa til Finland, og har utløp mot nordvest til Skibotnelva. Innsjøen er regulert som magasin for Skibotn kraftverk.
Alina Sjam
Alina Egorovna Sjam (russisk: Алина Егоровна Хам født 16. januar 1959) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva. Sjam vant en olympisk bronsmedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Hun var med på det sovjetiske damelaget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak Zimbabwe og Tsjekkoslovakia. Det var første gangen landhockey for damer var med på det olympiske programmet. Seks lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant tre kamper og tapte to og med seks poeng ble de nummer tre på tabellen, ett poeng bak Tsjekkoslovakia og to bak Zimbabwe. Sjam spilte én kamp i OL-turneringen.
Razakar
Razakar («Frivillige») var en paramilitær organisasjon i fyrstestaten Hyderabad. Den ble etablert av Bahadar Yar Jung i 1938. Den var da en avdeling i det muslimske partiet Majlis-e-Ittihad-ul-Muslimeen, ofte bare kalt Ittihad. Den første tiden ble razakarene benyttet til seremonier, parader og vakthold ved partimøter. Organisasjonen utviklet seg under ledelse av Kasim Razvi senere til en militant og voldelig organisasjon. Den var særlig aktiv i tiden før staten Hyderabad i 1948 ble innlemmet i Unionen India med militærmakt. Organisasjonens aktiviteter var en av grunnene til at India invaderte Hyderabad.
Razakar hadde som mål å bevare Hyderabad som en muslimsk ledet stat under nizamdynastiet. Staten Hyderabad hadde en befolkning der omkring 85% var hinduer, mens nizamen og det meste av den politiske eliten var muslimer. Razakar motsatte seg reformer som kunne svekke nizamens makt og var motstander av integrasjon av Hyderabad i det selvstendige India. Bevegelsen fikk fritt spillerom for sin aktivitet. Utover i første halvdel av 1947 ble Razakar en maktfaktor i hyderabadsk politikk. India krevde at Hyderabad skulle forby Razakar.
I januar 1948 talte bevegelsen 30,000 mann. Bevegelsen rekrutterte godt og dannet lokale selvforsvarsgrupper for å hjelpe politiet. Den tiltrakk seg også muslimske flyktninger fra Britisk India. Organisasjonens maksimale styrke er omdiskutert. Selv hevdet Razakar at den hadde 200,000 medlemmer. Britiske rapporter oppga halvparten av dette. Også India hevdet at Razakar hadde en styrke på 100,000, men tallet er sannsynligvis for høyt.
Razakar var for det meste utrustet med umoderne våpen. Det er uklart hvorvidt og i tilfelle i hvilket omfang staten Hyderabad støttet Razakar med våpen, men Razakar fikk tilgang til gamle munnladingsvåpen i form av overskuddsmateriell fra hæren og politiet. Etter delingen av India kom det anklager om våpensmugling fra Pakistan.
Organisasjonen drev agitasjon, ble brukt for å trakassere politiske motstandere og hindubefolkningen. Razakarene foretok også raid mot landsbyer og tog i Britisk India og i juli 1948 ble indiske soldater drept i et angrep. Razakar deltok også i bekjempelse av bondeopprøret i Telangana. Organisasjonen ble fryktet av den hinduistiske, så vel som den muslimske delen av befolkningen.
Som følge av Indias invasjon av Hyderabad i Operasjon Polo i september 1948 ble Razakars makt brutt. Indias offisielle tall oppgir at Razakar ble påført et tap på 1 373 mann. I alt 1 911 razakarer ble tatt til fange. Organisasjonens leder, Kasim Razvi, ble arrestert og fengslet. Etter den indiske invasjonen ble razakarer arrestert og det fulgte det hevnaksjoner mot razakarer og andre muslimer. De fleste ble ikke stilt for retten, men Razvi ble, sammen med fire andre, dømt for et angrep razakarene hadde i Bibinagar.
Alphaville
Deres debutalbum Forever Young hadde hitene «Sounds Like a Melody», «Forever Young» og «Big in Japan» i 1984.
Vokalist i gruppen er Marian Gold. De øvrige medlemmene var fra starten Frank Mertens (eg. Frank Sorgatz) og Bernhard Lloyd (eg. Bernhard Gößling). Frank Mertens forlot gruppen og ble erstattet av Ricky Echolette (eg. Wolfgang Neuhaus) innen den siste singelen «Jet Set» ble gitt ut fra albumet Forever Young. Bernhard Lloyd forlot offisielt gruppen i 2003.
Gruppens senere utgivelser har aldri nådd debutalbumets store salgstall.
Dylan & the Dead
Dylan & the Dead er et samarbeidskonsertalbum av Bob Dylan og the Grateful Dead, gitt ut i 1989 av Columbia Records. Det ble spilt inn i 1987, under deres suksessrike stadiumturne med samme navn. Albumet ble produsert av Jerry Garcia and John Cutler.
Albumet solgte bra, det nådde nummer 37 på Billboard charts i USA og nummer 38 i Storbritannia, og solgte tilslutt til gull i USA. Men uansett stempla de fleste kritikere dette som ett dårlig livedokument, og ett av de dårligste tilskuddene i både Dylans og the Grateful Dead's diskografier. I motsetning til turneen, inneholder ikke albumet noen Grateful Dead sanger, bare syv Dylan låter.
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Bob Dylan, unntatt hvor merket.
«Sigen»
«Sigen» var en amerikanskbygd firemastet slettopper-skonnert fra Astoria, Oregon, sjøsatt på den amerikanske vestkysten i 1917. Flere fire- og femmastede slettopperskonnerter var kontrahert av norske rederier i tiden fram til 1917, og man antok at skonnerten «Sigen» var bygget og sjøsatt for norsk regning. De amerikanske myndighetene innført et forbud mot leveranser av skip til andre land utenom de allierte under den første verdenskrigen 1914-1918. «Sigen» kom først under norsk flagg i 1919 hos rederiet Steinart & Schjøttelvig i Oslo. Skonnerten var opprinnelig døpt som «Pelican»
I 1920 ble skonnerten overtatt av H.L. Meyer og Leif Sandsdalen, Larvik, men var et tapsprosjekt slik at den ble sendt til Jæren i 1922. Der ble den med vilje satt opp i stranden for å få den oppbrekket av de kraftige bølgene fra Nordsjøen for å spare på utgiftene.
Pál Schmitt
Pál Schmitt (født 13. mai 1942 i Budapest) er en ungarsk idrettsmann, diplomat og politiker for partiet Fidesz. Han var president i Ungarn fra 2010 til 2012.
Han arbeidet fra 1965 til 1981 i hotellbransjen. Fra 1981 besatte han en rekke sentrale posisjoner i ungarsk idrett, blant annet som direktør for Ungarns nasjonalstadion, generalsekretær og president (1989–2010) i Ungarns olympiske komité. Fra 1999 til 2007 var han president i World Olympians Association. Schmitt er siden 1983 medlem av Den internasjonale olympiske komité.
Schmitt var Ungarns ambassadør i Spania fra 1993 til 1993 og i Sveits fra 1999 til 2003. I 2004 ble Schmitt innvalgt i Europaparlamentet. Han vant gjenvalg i 2009. I sin tid i Europaparlamentet var han en periode en av parlamentets visepresidenter. Schmitt ble i 2010 valgt til president av Ungarns parlament. Han ble innsatt 6. august 2010.
Vasilij Ippolitov
Vasilij Afanasjevitsj Ippolitov (russisk Василий Афанасьевич Ипполитов, født 12. januar 1892, død 1957) var en russisk/sovjetrussisk skøyteløper fra Moskva.
Han ble europamester i 1913, russisk mester i 1911 og sovjetrussisk mester i 1923.
I 1913 og 1914 var Ippolitov og Oscar Mathisen de store rivalene på skøytebanen. Ippolitov hadde ligget i hardtrening i Trondheim foran 1913-sesongen, og det store målet var å slå Mathisen. Mathisen gikk av med seieren i de fleste møtene, men Ippolitov slo ham ofte på 10,000 meter. I EM i St. Petersburg i 1913 oppnådde endelig Ippolitov også å slå Mathisen sammenlagt og vant mesterskapet.
Ippolitov var også en dyktig syklist, og han ble sovjetrussisk mester sykling i 1923. Også broren Platon var en internasjonal skøyteløper.
Gunnar Asther
Gunnar Anton Edvard Asther (født 4. mars 1892, død 28. februar 1974) var en svensk seiler som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Asther vant en olympisk bronsemedalje i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var sammen med Daniel Sundén-Cullberg på den svenske båten «Swedisk Star» som kom på tredjeplass i starbåt-klassen bak amerikanske «Jupiter» og «Joy» fra Storbritannia. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.
Endrekyrkja
Endrekyrkja er en kirke bygd som en stavkirke i Kviteseid kommune, Vestfold og Telemark fylke.
Bygget er et privat kapell.
Havnegata (Larvik)
Havnegata er ei gate i Larvik. Den går fra Strandgata til Karistranda.
Tereza Tobiášová
Tereza Tobiášová (født 10. april 1974) er en tsjekkisk sandvolleyballspiller.
Jan Dahm
Jan Dahm (1921–2013) var grunnleggeren av Theta-gruppen, en norsk motstandsgruppe mot tyskerne under andre verdenskrig.
Tereza Tobiášová
Hun representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor hun ble nummer 19.
Jan Dahm
Starten av «Theta-gruppen»
Sommeren 1940 gikk det det i det tysk-okkuperte Norge rykter om at tyskerne ville okkupere Storbritannia med invasjonsstyrker fra Vestlandet. Invasjonen skulle skje ved hjelp av fiskeskøyter og kystbåter som tyskerne hadde beslaglagt. Jan Dahm, som var en ung student ved Bergens Tekniske Skole, mente at det var viktig å sende beskjeder til Storbritannia om hva tyskerne planla. Dette ville han gjøre via radiomeldinger, selv om risikoen for at tyskerne kunne pendle seg inn på deres meldinger var tilstede. Dahm og vennene diskuterte saken, og ble enige om å gå i gang med å bygge en radiosender for å sende beskjeder til Storbritannia.
På denne tiden var det flere informanter som tystet til om Jan Dahm og vennenes planer. Jan Dahm ble meldt til tyskerne, og kom i det tyske etterretningsvesenets søkelys. En dag da han hadde eksamen, kom det tyske sikkerhetspolitiet, Gestapo, og arresterte ham for spionasje. Deretter ble han sendt til Oslo med tolv andre nordmenn, og hele gruppen ble stilt for krigsrett. Etter tre dagers rettssak ble Gabriel Lund, Konrad Rendedal og Odd Solum ilagt dødsdom. Jan Dahm ble frikjent sammen med en annen, mens resten fikk lange fengselsstraffer. Dahm måtte melde seg for Gestapo to ganger i uken for lange avhør. Selv om han hadde meldeplikt, og var under tysk oppsyn, endret han ikke holdning angående de tyske myndighetene.
Dahm og vennene hans fortsatte å diskutere motstandsarbeidet, og de forsøkte å få tak i radiosender, mottager, kode, teknisk utstyr og våpen. Dahms mor eide femti prosent av Enhjørningsgården, på det som i dag blir kalt «Bryggen». Dahm hadde vokst opp her, og kjente lagerlokalene godt. Han visste om en bod de kunne bruke som oppholdssted. Oppholdsstedet var godt skjult, og egnet seg godt for å gjøre motstand mot tyskerne. Rommet gikk under dekknavnet kafeen. Dahm fikk med seg sine venner og vaktmesteren, Frank Olsen, på sine motstandsplaner. For å få tak i de norske myndighetene og utstyr som kunne drive radiostasjon, trengte Dahm og gruppen å sende folk til London. Den første som reiste var Bjarne Winter Thorsen på nitten år. Da han kom tilbake fra London kom han i kontakt med Dahm, og flyttet inn i kafeen. Han lærte opp Dahm og Rolf, en annen i Theta-gruppen, kodeing trigging av sender og montering av radio.
«Tirpitz»
For å sende beskjeder til London, trengte Theta-gruppen et nettverk. Dette nettverket bestod av havnevesenet, fyrvesenet og tollvesenet som befant seg opp langs kysten. Også ulike direktører tok del i dette arbeidet. Dahm fikk meldinger om ulike skipsfartøy, og bestemte hvilke meldinger som var viktig nok til å kunne videresendes til London.
Slagskipet «Tirpitz» var «Bismarck»s søsterskip. De allierte hadde ikke observert dette skipet siden januar 1942. Etter noen dager fikk Dahm beskjed om at «Tirpitz» var kommet til Trondheim, og at den lå beskyttet og kamuflert i Trondheimsfjorden. Grunnen til at de allierte var så opptatt av «Tirpitz» skyldtes at slagskipet utgjorde en trussel mot konvoiene til Sovjetunionen. Thetagruppen sendte mange ulike telegram angående «Tirpitz», der de ga detaljert beskrivelse av skipet.
Kilder
Ottosen, Kristian: Theta Theta : et blad fra motstandskampens historie 1940-1945, Oslo, Aschehoug, 1991. ISBN 8203166865 (ebok fra NB)
«J. W. Clise»
«J.W. Clise» var en firemastet skonnert bygd i 1904 i USA som seilte både for norske og amerikanske rederier.
«J.W. Cliese» forliste i en orkan 7. mai 1940 og vraket ligger på mellom 2637 og 2762 meters dyp i Mexicogulfen.
Spesifikasjoner, eiere og kapteiner
«J.W. Clise» var av typen slettopper. Skonnerten var på 1400 dødvekt tonn, 845 tonn brutto og 765 netto. Den målte 185,6 - 41,0 - 14,0.
I perioden 1904-1917 hadde skonnerten i alle fall i en perioden amerikansk eier. I 1917 ble den kjøpt av det norske selskapet ⅍ Porsgrunds Motor & Seil ved H. Chr. Hansen og Valdemar Holm. Skonnerten ble solgt til Honolulu USA i 1923.
Skonnerten ble senere på 1920-tallet kjøpt av Putnam Lumber Company i Shamrock (Florida) som eide den frem til 1939. Kildene oppgir ikke hvem som kjøpte båten i 1939, men var når den forliste hjemme­hørende i Tampa i Florida i USA.
I 1917 var innkjøpsprisen på «J.W. Clise» 55 000 dollar da den ble kjøpt av et norsk rederi og skonnerten var forsikret for 275 000 kroner. I 1917 seilte den inn netto 47,678 kroner.
I 1909 var E.N. Smith kaptein på skonnerten. Fra 1917 og frem til 1919 ble «J.W. Clise» ført av H.A. Larsen og fra da og til skonnerten ble solgt i 1923 ble den ført av J. Mela. Kaptein for båten var Richard Copsey mens den seilte for Putnam Company.
Historie
J. W. Clises historie er ikke komplett, men det finnes brokker av historien hos forskjellige kilder.
1904–1917
J. W. Clises ble bygget i 1904 i Ballard, Washington, USA ved verftet Globe Navigation Co.
I januar 1909 seilte skonnerten fra San Francisco til Cape Flattery på 3 dager som ble ansett for å være bemerkelsesverdig. Kaptein på båten var da E. N. Smith. I 1911 eller 1912 var skonnerten i amerikansk eie når kapten Noonan reiste med skonnerten fra Port Townsend til Chile. Skonnerten kom fra Mukilteo på stillehavskysten og anløp Otago, New Zealand med trelast i september 1916.
1917–1923
J. W. Clise hadde i 1917 seilt fra Willapa Harbour (Washington State i USA) til Sydney (New South Wales i Australia), til Newcastle (New South Wales), til Antofagasta (Chile), Honolulu og videre til Greys Harbor litt sør for Puget Sound (Washington State) på veskysten i USA). Skonnerten brukte 17 dager fra Honolulu til Greys Harbor hvilket rederiet i sin driftsberetning anså som en rekord. Skonnerten hadde seilt med trelast, kull og salpeter.
1923–1940
Skonnerten ble solgt til Honolulu USA i 1923. Den ble på 1920-tallet kjøpt av Putnam Lumber Company som eide den til 1939 i Florida. Båten hadde da hjemmehavn i Jacksonville.
Skonnerten anløp St. Petersburg, Florida med tømmer i februar 1926. Hvilke andre havner den seilte på er ikke kjent.
Forlis i 1940
Under årets mest alvorlige orkan i Mexicogulfen i august 1940 (Louisiana orkanen i 1940) begynte J. W. Clise å ta inn vann flere hundre miles sør for Mobile og mannskapet måtte forlate skonnerten. Mannskapet ble reddet senere. US Coast Guart søkte etter skonnerten. Skonnerten ble tauet til Mobile av US Coast Guard og ble senket eller forlatt.
Vraket ligger på mellom 2637 og 2762 meters dyp.
Arkiver
Skonnertens loggbøker for perioden 11. mars 1908 -13. august 1910 befinner seg hos Nasjonalarkivene i Seattle, Washington State, USA. Det finnes to bilder av båten hos «The State Archives of Florida». Båtens papirer hos U.S. Coast Guard ble arkivert i 1948.
Diverse kuriosa
Et oljemaleri av skonnerten ble solgt på eBay i 2012.