cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kjersti Stenseng
Biografi
Ved stortingsvalget 2013 var Stenseng 4. kandidat for Oppland Arbeiderparti, etter at hun på nominasjonsmøtet tapte kampvoteringen om tredjeplassen mot Stine Renate Håheim, med 53 mot 68 stemmer. Hun var i stortingsperioden 2013–2017 1. vara til Stortinget.
Hun er samboer med tidligere idrettspresident Tom Tvedt.
ISO 3166-2:MS
ISO 3166-2:MS er Montserrats del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization, som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
Montserrats ISO 3166-1 alfa-2-kode er MS.
Pont Marie (Paris Metro)
Pont Marie er en metrostasjon i Paris' 4. arrondissement. Stasjonen betjener metrolinje 7, og den ble åpnet 16. april 1926.
Stasjonen befinner seg i den eldste delen av Paris og er forbundet med Île Saint-Louis via broen den har fått navn etter, Pont Marie. Denne broen, som kjennetegnes av fem ulike brobuer, er oppkalt etter ingeniør Christophe Marie. Marie var en av de tre arkitektene bak stenbroen som idag er en av Paris' eldste broer over Seinen, den ble innviet i 1635.
Metrostasjonen Pont Marie ligger nær to museer: Musée Boleslas Biegas som stiller ut malerier, skulpturer og dokumenter av den polske surrealistiske kunstneren Bolesław Biegas, mens det i Musée Adam Mickiewicz befinner seg en samling som blant annet består av litteratur, malerier, skulpturer og dokumenter med tilknytning til den polske romantiske poeten Adam Mickiewicz.
Den russisk-ortodokse kirke
Gudstjenester i russisk-ortodokse kirker er bemerkelsesverdige på flere måter, blant annet på grunn av lengden. Liturgien i gudstjenesten har blitt endret over tid, men tradisjonen er å ikke fjerne noe, selv om nye ting blir lagt til. Dette har ført til at gudstjenesten kan vare i mange timer.
Historie
Kristne forkynnere i Russland er kjent allerede meget tidlig. Den russiske kirken var i begynnelsen en datterkirke av den bysantinske. Man regner ofte kirkens tilblivelse til år 988, da fyrst Vladimir I ble kristnet. Den hadde sitt senter i Kiev frem til mongolerinvasjonen i 1240. Kirken fikk en ny blomstringstid med senter i området rundt Moskva. Noen betydningsfulle skikkelser på denne tiden var den hellige Sergej av Radonesj (død 1392) og ikonmaleren Andrej Rubljov.
Kirken ble reelt selvstendig fra det økumeniske patriarkatet i 1448. Den ble anerkjent som et eget patriarkat i 1589 gjennom et dekret av den økumeniske patriark Jeremias II. Den fikk da tildelt den femte høyeste æresrang (bak Jerusalem, men foran de eldre patriarkatene i Georgia, Bulgaria og Serbia). Etter Konstaninopels erobring gjennom muslimene (1453) så den russiske kirke seg selv som den egentlige bevareren av den ortodokse tro. Moskva ble i denne perioden omtalt som «Det tredje Roma» (etter Roma og Konstantinopel).
Kirken ble etterhvert nært knyttet til tsarveldet. Patriark Nikon gjennomførte i 1652 en reform av kirkens ritus. Dette førte til et skisma mellom de såkalte gammeltroende og kirken, som vedvarer den dag i dag. Fra 1721 til 1917 ble patriarkembetet erstattet med den hellige synode.
Etter revolusjonen ble stat og kirke adskilt. Fra 1922/23 innledet staten en omfattende forfølgelse av kristne, og tusener av prester, munker og nonner ble henrettet eller omkom i arbeidsleirer. Kirken ble fratatt all eiendom og alle rettigheter, og en marxistisk begrunnet ateisme ble statens offisielle ideologi. Under annen verdenskrig fikk kirken igjen en viss frihet, men en ny form for antireligiøs politikk på slutten av 1950-tallet førte til at kirken ble pålagt nye restriksjoner. Fra og med i 1980-årene og spesielt fra Sovjetunionens oppløsning har kirken igjen fått omfattende innflytelse i Russland.
Den russisk-ortodokse kirkes forhold til Den ukrainske gresk-katolske kirke, som under Sovjetunionen fram til 1989 var tvangsammenslått med Den russiske-ortodokse kirke, og fungerte uavhengig som en undergrunnskirke og for ukrainere i utlendighet, beskrives som et ønske om å presse situasjonen tilbake til det den var før 1989. 'Russkiy Mir' - The 'Russian world' meets Ukrainian politics and Vatican diplomacy www.pillarcatholic.com Anatolii Babynskyi, 03.03.2022 sitat:During a 2009 visit to Ukraine, Patriarch Kirill of Moscow described in a sermon Ukrainian Greek Catholics as people who tried “to change people's lives by force, to change their culture, their faith, their national identity.” Kirill’s point was clear: Ukrainian culture and identity belongs to the “Russian world,” and Ukrainian Greek Catholics have interfered with that. Not wanting to resolve mutual historical disagreements with the Ukrainian Greek Catholics directly, the Moscow Patriarchate has sought to solve its problem with the hands of the Vatican. Since the 1990s, almost all efforts of the ROC in the Catholic-Orthodox dialog were focused on the solution of “the uniate question” — namely, the ecclesiological and cultural problems posed for the ROC by the existence of the Ukrainian Greek Catholic Church. Taking advantage of the Vatican’s desire to continue dialoguing with the Russian Church, the leadership of the Moscow Patriarchate aimed to push the Vatican toward a return to the situation pre-1989, when the Ukrainian Greek Catholic Church was officially banned in the USSR and existed after 1946 only in the underground and in the diaspora. After the annexation of Crimea, and on the eve of the visit of Vatican Secretary of State Cardinal Pietro Parolin to Moscow in 2017, Metropolitan Hilarion Alfeev, who is effectively the Minister of Foreign Affairs for the Moscow Patriarchate, once again reiterated that “the most painful problem in relations between our Churches is the Union, which has been causing serious harm to Orthodox-Catholic relations in general for centuries.” [ed. note: “the Union” refers to the Union of Brest, the 1596 decision which created the Ukrainian Catholic Church.]
Den russisk-ortodokse kirke har vært en pådriver for Russlands invasjon av Ukraina 2022, begrunnet med at Pride-parader til støtte for respekt og likeverd for homofile har vært arrangert i Ukraina. Dette har svekket den russisk-ortodokse kirke utenfor Russland.
Dorothea Augusta av Slesvig-Holsten-Sønderborg
Dorothea Augusta av Slesvig-Holsten-Sønderborg (født 12. september 1636, død 28. februar 1662) var en dansk-tysk prinsesse, som var landgrevinne av Hessen-Itter fra 1661 til 1662.
Den russisk-ortodokse kirke
Struktur
Den russisk-ortodokse kirke omfatter (per 2012) 136 eparkier (bispedømmer) i Russland, 14 eparkier i forhenværende sovjetrepublikker og åtte eparkier i den vesteuropeiske og søramerikanske diasporaen. I tillegg kommer flere kirker som har ulik grad av selvstyre innenfor den russisk-ortodokse kirka:
Selvstendigheten øker i rekkefølgen eksarkat–selvstyrt–autonom. Autonome kirker er helt uavhengige i alle åndelige og administrative spørsmål, bortsett fra at kirkenes overhoder må godkjennes og innsettes av patriarken av Moskva.
Dorothea Augusta av Slesvig-Holsten-Sønderborg
Landgreve Georg giftet seg igjen senere med Juliane Alexandrine av Leiningen (1651–1703).
Den russisk-ortodokse kirke
«Datterkirker»
Fire av de nåværende ortodokse kirkene var opprinnelig underlagt Moskva-patriarkatet. De er ble på ulike tidspunkt anerkjent som autonome eller autokefale (og er i så fall i dag fullstendig uavhengige kirker på lik linje med den russiske ortodokse kirke). Kirkene som på denne måten ble utskilt fra Moskva-patriarkatet, er:
Evige øyeblikk
Må ikke forveksles med Stefan Zweigs oversatte bok med samme tittel
Evige øyeblikk er et musikkalbum med Nidarosdomens Guttekor fra 2003. Dirigent er Bjørn Moe.
John R. Alison
John Richardson Alison (født 21. november 1912 i Micanopy, Florida, død 6. juni 2011 ) var en høyt dekorert amerikansk soldat som slåss under andre verdenskrig og han var en veteran fra Koreakrigen.
I oktober 1941 ble Alison sendt til Moskva i Russland for å administrere det sensitive amerikansk-sovjetiske P-40 under Lend-Lease-programmet. Alison utdannet også flere piloter fra Sovjetunionen. Alison ble ofte sitert som grunnleggeren av Air Force Special Operations. I 2005 fikk Alison navnet sitt oppført på National Aviation Hall of Fame for hans militære prestasjoner for USA.
Candezea
Candezea er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 40 arter.
Utseende
Nokså små, blanke, gjerne rødlige bladbiller.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, i alle fall noen av artene lever på planter i gresskarfamilien (Cucurbitaceae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika, Madagaskar, Ny-Caledonia og Australia. Muligens bør bare de sju artene fra Afrika plasseres i denne slekten.
Bokor Hill Station
Bokor Hill Station (khmer: កស្ថានីយភ្នំបូកគោ Kosthany Phnom Bokor) er en forlatt fransk by i Preah Monivong nasjonalpark. Byggingen startet i 1921 på Phnom Dâmrei, rundt 20 km i luftlinje (42 km på veien) vest for byen Kampot i det sørlige Kambodsja. Den ble brukt som lokasjon for den endelige konfrontasjonen i filmen City of Ghosts (2002) og i filmen R-Point  fra 2004.
Historie
Byen ble bygget som et feriested da Kambodsja var fransk protektorat for å gi nybyggere tilflukt fra de varme, fuktige og generelt dårlige forholdene i Phnom Penh. Ni hundre liv gikk tapt i de ni månedene det tok å bygge anlegget på denne avsidesliggende plassen.
Bokor Hill ble forlatt første gang av franskmennene på 1940-tallet, under den første indokinesiske krig, på grunn av lokale opprør ledet av Khmer Issarak, og deretter for godt i 1972, da Røde Khmer tok over området. Under den vietnamesiske invasjonen i 1979 forskanset Khmer Rouge seg og holdt ut i flere måneder. Tidlig på 1990-tallet var Bokor Hill fortsatt en av de siste skansene for Røde Khmer.
York County (Pennsylvania)
York County er et fylke i den amerikanske delstaten Pennsylvania.
Bokor Hill Station
I dag
left|300px|thumb|Inne i Bokor casino Selv om Bokor Hill Station i dag er forlatt står de fleste av bygningene fremdeles. Den strategiske betydningen stedet har hatt og fortsatt har understrekes av det faktum at de kambodsjanske myndighetene opprettholder en militærpost i området. Den eneste andre "bebodde" bygningen på stedet er et lite tempel. Det er også en foss som pleier å være tørr i høysesongen og i full gang i løpet av regntiden. Rundt 10 km før man kommer til Bokor Hill Station ligger Black Palace. Det var en periode sommerpalasset til kong Sihanouk, forlatt for noen tiår siden.
Landslag
Landslag er et lag, gjerne innenfor en sportsgren, som representerer et bestemt land utad, for eksempel ved idrettsarrangementer som olympiske leker, verdensmesterskap eller europamesterskap.
Bokor Hill Station
I dag
I dag begynner området å tiltrekke seg et betydelig antall turister. Å nå toppen av Bokor Hill krever en 32km klatretur med bil 3540 fot opp fra havnivå til toppen på en gammel veg (nå reparert) som tar 1,5 timer å fullføre.
Stedet eies av staten, men er nå under en 99 års leieavtale til Sokimexkonsernet som er i gang med å utbedre veien og bygge ut området, reparere det gamle hotellet og kasinoet sammen med nye bygg (hoteller, sykehus, restauranter, golfklubber etc). Prosjektet ble annonsert den 19. januar 2008, veibygging er i gang og det forventes å ta 30 måneder til en kostnad på $ USD 21 millioner.
Landslag
Eksempler på landslag er Norges herrelandslag i fotball og Norges kvinnelandslag i fotball.
Omdømme
Sponsor Insight spurte våren 2011 befolkningen om inntrykk av norske landslag, forbund og serier. 7 er beste karakter.
The Man from Mexico
The Man from Mexico er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Thomas N. Heffron.
Handling
Mannen blir deretter sendt til fengsel i tretti dager. Men han forteller sin kone at han plutselig må reise til Mexico i en måned, i stedet for å fortelle sannheten om at han skal i fengsel.
Iraj Afshar
Iraj Afshar (født 8. oktober 1925, død 8. mars 2011) var en anerkjent historiker og en ikonisk figur innen persiske studier.
Afshar var redaktør for Encyclopædia Iranica ved Columbia University og professor emeritus ved University of Teheran. Afshar spilte en betydelig rolle i utviklingen av flere litterære felter i Iran i løpet av den andre halvdel av det 20. århundre. Afshar var ansatt som redaktør for Sokhan, en produktiv Iransk tidsskrift. Afshar var arbeidet som frivillig ambassadør for UNESCO og han underviste ved Universitetet i Bern og Universitetet i Teheran.
Australian Open 2021
Australian Open 2021 var en tennisturnering som ble spilt utendørs på hardcourt. Den var den 109. utgaven av Australian Open og den første Grand Slam-turneringen i 2021.
Den ble spilt i Melbourne Park i Melbourne i Victoria i Australia i perioden 8. til 21. februar 2021.
Det var første gang i historien at Australian Open ble startet i februar. Turneringen ble utsatt fra januar på grunn av koronaviruspandemien.
NTBs språkpris
NTBs språkpris (NTBs pris for godt mediespråk) deles ut årlig til en journalist eller annen aktør som har markert seg med godt skriftlig språk i mediene.
Prisen ble første gang delt ut i 2007.
Nesvollberget
Nesvollberget er ei grend i Trysil ved riksvei 25, rundt 20 kilometer øst for Nybergsund. Nesvollberget har rundt 30 husstander, hestesenter samt grendehuset «Granly». Nesvollberget er ellers en grunnkrets tilhørende delområdet Østby. Stortingsrepresentant Even Eriksen kommer herfra. Skiløper Paul G. Berg (nr.5 i Holmenkollen 1904) var fra garden Berg i Nesvollberget.
Etter- og videreutdanning
Etter- og videreutdanning (forkortet EVU) er vanlig samlebetegnelse for utdanning tatt utover førstegangsutdanning. Etter- og videreutdanning brukes som fellesbetegnelse på opplæring, kurs og studier tatt for å øke kompetansen i arbeidslivet eller for å forbedre karrieremuligheter.
Etterutdanning er (kortere) kurs som ikke gir formell kompetanse. Etterutdanning gir gjerne vedlikehold og oppdatering av kompetanse innenfor eksisterende utdanningsnivå og stilling, ofte uten vekt på formell eksamen. Videreutdanning derimot, er studier eller opplæring som gir formell kompetanse. Med formell kompetanse kan menes studiepoeng, fagbrev, akademisk grad og lignende. Videreutdanning er all formell utdanning som leder til formell kompetanse (oftest målt i studiepoeng) vanligvis innenfor utdanningssystemet, men som tas som påbygning av førstegangsutdanningen. Det kan være vanskelig å skille ut videreutdanning fra ordinær høyere utdanning hvor det er innlagt pause-, praksisår eller år med arbeid. En vanlig brukt skille er dersom det er minst ett års opphold i utdanningen som arbeidstaker eller registrert arbeidssøker samt at etter fylte 35 år regnes all formell utdanning som videreutdanning.
Det er foreslått å ta begrepet etterutdanning ut av bruk. Dette fordi begrepet oppfattes som misvisende siden det ikke snakk om utdanning, men ikke-formell opplæring. Dessuten er denne typen opplæring noe man deltar i hele livet og ikke "etter" noe annet.
En tredje kategori som av og til regnes inn i etter- og videreutdanning er såkalt «læringsintensivt arbeid». Dette omfatter kompetanseutvikling som er innbakt i det daglige arbeidet, for eksempel ved at man får nye oppgaver, nytt ansvar eller ved at man lærer av mer erfarne kolleger. Begrepet oversettes vanligvis til engelsk continuing and further education.
Båstad kirke
Båstad kirke er en korskirke fra 1860 i Båstad i Indre Østfold kommune i Viken fylke. Den tilhører Den norske kirke og hører til Østre Borgesyssel prosti i Borg bispedømme.
Byggverket er i tre og har 503 plasser.
I Båstad har det fra middelalderen vært en annekskirke under Trøgstad hovedkirke. Den gamle kirken lå like nord for dagens kirkegård, på grunnen til gården Kirkeby. Utover 1800-tallet ble det imidlertid klart at den gamle trekirken var i ferd med å råtne, og i 1855 vedtok formannskapet i Trøgstad å reise en ny.
Da den nye kirken sto ferdig i 1860, ble den gamle revet, og materialene solgt. En lysekrone i messing fra 1662 og døpefatet fra 1668 var det eneste inventaret som fulgte med over i det nye bygget. Kirken var på det tidspunktet svært enkelt innredet; altertavlen kom på plass i 1870, og orgelet ble tatt i bruk i 1876.
Kirken hadde ikke oppvarming før i 1868, da to kakkelovner ble satt opp. I 1936 fikk den elektrisk belysning.
I 1923 ble det oppført et eget gravkapell på kirkegården. Dette ble revet på 1970-tallet.
Porte d’Auteuil (Paris Metro)
Porte d'Auteuil er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 10.
Sjødraugane og landdraugane
Sjødraugane og landdraugane er et vandresagn (klassifisert som ML 4065 i Reidar Th. Christiansens vandresagnkatalog). Sagnet har vært fortalt både i norsk og samisk tradisjon og har vært kjent fra Tjøtta i Nordland til Petsamo i finsk Lappmark.
Et lignende sagn finnes i Legenda Aurea fra 1200-tallet. En mann i Paris pleide alltid å be for de dødes sjeler når han gikk over gravene. En gang ble han forfulgt av fiendene sine og måtte rømme inn på kirkegården. Da reiste de døde seg fra gravene og gikk løs på forfølgerne som rømte.
Dette sagnet har vært kjent i England, Tyskland og på Sicilia.
Litteratur
Olav Bø, Ronald Grambo, Bjarne Hodne og Ørnulf Hodne, Norske segner, Oslo:1981 Samlaget.
Insolvens
Insolvens består av to faktorer, insuffisiens og illikviditet, som begge må være oppfylt. Insuffisiens inntreffer når skylderens eiendeler og inntekter ikke er tilstrekkelig til å dekke pådratt gjeld, og illikviditet inntreffer når skylderen ikke er i stand til å betale sine forpliktelser ved forfall. Det forutsettes videre at betalingsvanskelighetene ikke er av forbigående karakter.
Insolvens foreligger ikke når skyldnerens eiendeler og inntekter tilsammen antas å kunne gi full dekning for skyldnerens forpliktelser, selv om oppfyllelsen av forpliktelsene vil bli forsinket ved at dekning må søkes ved salg av eiendelene.
Insolvens er ikke et synonym for konkurs, men en forutsetning for å få åpnet en konkurs.
Det motsatte av å være insolvent er å være solvent.
Referanser
Insolvenzrecht
Zoltán Kásás
Zoltán Kásás (født 15. september 1946 i Alpár), ungarsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1972 i München.
Kásás vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1972 i München. Han var med på det ungarske laget som kom på andreplass i vannpoloturneringen bak Sovjetunionen. Det ungarske laget fikk åtte poeng i finalerunden, like mange som Sovjetunionen, som vant turneringen på bedre målforskjell. Kampen mellom Ungarn og Sovjetunionen endte uavgjort 3-3. Kásás spilte åtte kamper og scoret to mål i OL-turneringen.
Pilatus PC-7 Turbo Trainer
Pilatus PC-7 Turbo Trainer er et sveitsisk treningsfly. Den stammer direkte fra den tidligere modellen Pilatus P-3, men har gått igjennom store forandringer i utviklingsprosessen frem til prototypen til den moderne PC-7 fløy første gang 12. mai 1975. Den første serieproduserte PC-7 fløy første gang 18. august 1978, og Burmas flyvåpen ble første kunde i 1979. PC-7 Turbo Trainer har i tillegg til det sveitsiske flyvåpen blitt solgt til en rekke land.
PC-7 ble brukt som utgangspunkt for etterfølgeren PC-9, som ble utviklet for å konkurrere med Embraer EMB-312 Tucano om markedet for avanserte treningsfly.
PC-7 i kamp
Flytypen har skapt noe kontrovers internt i Sveits da flyet er utstyrt med seks festepunkter som kan brukes til å bære våpen, og på 80-tallet ble en debatt om PC-7 i det hele tatt skulle eksporteres utløst etter at flytypen ble brukt i kamphandlinger og interne konflikter i flere deler av verden.
Borgerkrigen i Guatemala er antageligvis den konflikten hvor flytypen har sett mest utstrakt bruk i kamphandlinger, og i Burma har PC-7 blitt brukt i kamphandlinger med flere geriljagrupper. I Surinam ble minst én PC-7 utstyrt med raketter og brukt av flyvåpenet i kamphandlinger mot geriljastyrker i 1986, og i Irak ble flytypen brukt i tokt mot sjiadominerte områder i sør.
I Bolivia ble seks PC-7 brukt i «Peace Eagle»-programmet mot narkotikatrafikken mellom 1992 og 1996 for å avskjære smuglerfly. I alt 337 avskjæringer ble gjennomført med disse flyene i denne perioden.
I Angola ble flytypen brukt av det sørafrikanske sikkerhetsfirmaet Executive Outcome i kamphandlinger mot UNITA i 1994. Flyene ble utstyrt med raketter, og to fly ble skutt ned i kamphandlingene.
Hunddalfjellan
Hunddalfjellan er et fjell øst for Bergsfjorden i Loppa kommune i Finnmark. Toppen ligger 1020 meter over havet.
Pont Neuf (Paris Metro)
Pont Neuf er en metrostasjon i Paris' 1. arrondissement. Stasjonen betjener metrolinje 7, og den ble åpnet 16. april 1926.
Lyellmedaljen
Lyellmedaljen, Lyell Medal, er en vitenskapelig medalje som har blitt utdelt årlig siden 1876 av Geological Society of London for framstående innsats innen geologien. Lyellmedaljen er oppkalt etter den britiske geologen Charles Lyell og har samme status som Murchisonmedaljen.
Pont Neuf (Paris Metro)
Stasjonen ligger i den eldste delen av Paris og er forbundet med Île de la Cité via broen den har fått navn etter, Pont Neuf, som er byens eldste bro. Metrostasjonen er utsmykket med bilder av ulike mynter som har blitt preget av La Monnaie de Paris, dessuten en gammel myntvekt og to montere med mynter.
Nær stasjonen ligger Samaritaine, Pont Neuf og Conciergerie.
Lyellmedaljen
Eksterne lenker
チャールズ・ライエル
ISO 3166-2:NC
Det er for tiden ikke definert noen ISO 3166-2-koder for Ny-Caledonia.
Ny-Caledonia, som er et fransk sui generis kollektiv, er offisielt tildelt ISO 3166-1 alfa-2-koden NC. Ny-Caledonia har også koden FR-NC i ISO 3166-2:FR, Frankrikes del av ISO 3166-2.
Gymnastikk under Europalekene 2015 – Rytmisk gymnastikk køller
Køller Rytmisk gymnastikk under Europalekene 2015 i Baku
EUs alminnelige lovgivningsprosedyre
EUs alminnelige lovgivningsprosedyre (også kalt Den ordinære regelverksprosedyren eller Fellesskapsmetoden (engelsk: Community Method) ) er den prosedyre som benyttes av Den europeiske unions (EUs) lovgivende institusjoner i over 90 prosent av alle rettsakter. Prosedyren innebærer at både Europaparlamentet og Rådet må godkjenne Europakommisjonens lovforslag.
Historie
Denne lovgivningsmetoden ble innført ved Maastricht-traktaten i 1993 og er hjemlet i Roma-traktaten artikkel 251. Prosedyren ble utvidet i Amsterdamtraktaten i 1999. Prosedyren ble kalt medbestemmelsesprosedyren ettersom både Rådet og Parlamentet måtte godkjenne lovforslag, i motsetning til den vanligste prosedyre på den tiden der Parlamentet bare hadde en rådgivende funksjon. Etter Lisboa-traktatens ikrafttreden 1. desember 2009 er dette den ordinære lovgivningsprosedyre i EU, og prosedyren fikk den nåværende betegnelse.
Utarbeidelse av lover
Kommisjonen vurderer før den tar initiativ til nye lover, eventuelle økonomiske, sosiale og miljømessige konsekvenser, såkalte konsekvensanalyser. Forslagene legges deretter ut til høring hos interesserte parter, organisasjoner, myndigheter og representanter for næringslivet og det sivile samfunn. Publikum og virksomheter kan delta på høringen, på webstedet Offenlige høringer.
De nasjonale regjeringene kan ta forbehold dersom de mener at det i samsvar med nærhetsprinsippet, ville være bedre å behandle en sak på nasjonalt plan, fremfor på EU-plan.
Vedtakelse av lover
Kommisjonens lovforslag gjennomgås av Europaparlamentet og Rådet. Dersom Rådet og Europaparlamentet ikke blir enige, behandles saken en gang til. Ved andrebehandlingen kan parlamentet og Rådet foreslå endringer. Europaparlamentet kan blokkere et lovforslag, dersom det ikke er enig med Rådet.
Dersom de to institusjonene blir enige, kan lovforslaget vedtas. Ved uenighet vil saken gå til megling. Både Rådet og Europaparlamentet kan nedlegge veto mot lovforslaget, dersom det ikke kommer til enighet.
Porte de Bagnolet (Paris Metro)
Porte de Bagnolet er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 3.
Grand China Air
Grand China Air (kinesisk: 大新華航空) er et flyselskap grunnlagt i 1989 i Folkerepublikken Kina. Det har hovedsete i Haikou i provinsen Hainan. Selskapet er privateid, og er – målt etter flyflåte, Kinas fjerde største flyselskap (2010).
Selskapet er utgått fra de fire flyselskapene i HNA Group: Hainan Airlines, Shanxi Airlines (som er blitt del av Hainan Airlines), Chang'an Airlines og China Xinhua Airlines.
Liste over Bulgarias regjeringssjefer
Under følger en liste over Bulgarias regjeringssjefer:
Fyrstedømmet Bulgaria 1879 – 1908 / Kongeriket Bulgaria 1908 – 1946 / Folkerepublikken Bulgaria 1946 – 1990 / Republikken Bulgaria 1990 –
Porte de Champerret (Paris Metro)
Porte de Champerret er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 3.
Kim Da-rae
Kim Da-rae (født 3. februar 1987) er en sørkoreansk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på åttendeplass med det sørkoreanske landslaget.
Bolognesi (provins)
Bolognesi er en provins i regionen Ancash i Peru. Den grenser til provinsene Recuay og Huari i nord, til regionen Huánuco i øst, til regionen Lima og til provinsen Ocros i sør og til provinsen Huarmey i vest. Provinsens UBIGEO er 0205 og hovedstaden er Chiquián. Provinsen ble opprettet den 22. oktober 1903.
Politisk inndeling
Provinsen er delt inn i 15 distrikter.
Forskrift om bortvisning og utvisning av personer fra Svalbard
Reglene i forskriften skiller ikke mellom norske og andre borgere, idet Svalbardtraktaten gir traktatlandenes borgere samme rett til tilgang på Svalbard som norske borgere. Den norske utlendingsloven og utlendingsforskriften gjelder ikke på Svalbard.
Forskriften gir Sysselmesteren på Svalbard myndighet til å bortvise personer som ikke er i stand til å ta vare på seg selv eller som ikke har tilstrekkelige midler til å oppholde seg eller mulighet til å ernære seg på lovlig måte på Svalbard.
Enkeltdistanse-NM på skøyter 2012
Enkeltdistanse-NM på skøyter 2012 ble avholdt i Sørmarka Arena i Stavanger 4.-6. november 2011. Rogaland Skøytekrets var arrangør av mesterskapet. Ida Njåtun og Håvard Bøkko ble mesterskapets mestvinnende med henholdsvis fire og tre gull.
500 meter menn
dns = did not start = ikke startet. DQ = Disqualified = diskvalifisert.
1000 meter menn
dns = did not start = ikke startet. DQ = Disqualified = diskvalifisert.
1500 meter menn
dnf = did not finish = ikke fullført/brutt. DQ = Disqualified = diskvalifisert.
5000 meter menn
DQ = Disqualified = diskvalifisert.
1000 meter kvinner
DQ = Disqualified = diskvalifisert.
Dorothea Tanning
Dorothea Margaret Tanning (1910–2012) var en amerikansk maler, grafiker, billedhugger, forfatter og poet. Hennes tidlige arbeider var påvirket av surrealismen. Hennes mest kjente verk er maleriet Birthday fra 1942.
Ruste
Ruste er et bygdelag i Nord-Fron kommune i Innlandet. Den grenser til elva Vinstra og Gudbrandsdalslågen. Bygda starter ved gården Kongsli utenfor Lomoen og går helt bort til kommunegrensa mellom Nord-Fron og Sør-Fron kommuner. går gjennom hele Ruste.
Dorothea Tanning
Biografi
Dorothea Tanning var født og oppvokst i Galesburg, Illinois, Usa. Foreldrene var Andrew Peter Tanning (født Andreas Peter Georg Than; 1875–1943) og Amanda Marie Hansen (1879–1967). Dorothea var den nest eldste av tre søstre.
Ruste
En person som kommer fra Ruste kalles rustvær. Ruste har mange gårdsbruk og flere byggefelt, deriblant Huskero og Brattliflata. Noen arbeidsplasser i Ruste er Ruste barnehage, med 81 barnehageplasser, Fron Traktor Service og Norgesfôr Vinstra bruk. Ruste har eget bygdahus og idrettslag. Ruste skule ble nedlagt i 2007.
Dorothea Tanning
Biografi
Etter eksamen fra Galesburg Public High School i 1926, arbeidet hun i folkebiblioteket i byen (1927) og studerte ved Knox College (1928–1930). Hun var en kort periode i 1941 gift med forfatteren Homer Shannon, etter et åtte år langt forhold.
Hun hadde oppdaget surrealismen på utstillingen Fantastic Art, Dada and Surrealism ved the Museum of Modern Art i 1936. Levy viste også arbeider av utenlandske surrealister i New York-galleriet sitt. Dette var kunstnere som hadde flyktet fra sine europeiske hjemland. Han introduserte Tanning for flere av dem. En av surrealistene var den tyske maleren Max Ernst.
Tanning møtte Ernst første gang i 1942. Senere kom han til studioet hennes for å vurdere arbeidet hennes for inkludering i utstillingen Exhibition by 31 Women at the Art of This Century gallery i New York. Galleriet var eid av Peggy Guggenheim, Ernsts daværende kone. Tanning skrev i sine memoarer at han var blitt «enchanted» (trollbundet) av hennes ikoniske selvportrett Birthday (1942, Philadelphia Museum Of Art). De to spilte sjakk, ble forelsket, og startet et liv sammen. De bodde i New York i flere år før de flyttet til Sedona i Arizona. Der bygde de et hus og var vertskap for besøk fra mange venner som krysset landet, blant andre Henri Cartier-Bresson, Lee Miller, Roland Penrose, Yves Tanguy, Kay Sage, Pavel Tchelitchew, George Balanchine, og Dylan Thomas. Tanning og Ernst giftet seg i 1946 i Hollywood i et dobbeltbryllup med Man Ray og Juliet Browner og var gift i 30 år.
I 1949 flyttet Tanning og Ernst til Frankrike, men i perioder bodde de fortsatt i Sedona, gjennom begynnelsen og midten av 1950-årene. I Frankrike bodde de i Paris og senere Provence frem til Ernsts død i 1976, et år etter at han hadde fått hjerneslag. Tanning bodde deretter i Frankrike noen år før hun flyttet tilbake til New York. Hun fortsatte å male gjennom 1980-årene. Deretter vendte hun oppmerksomheten mot forfatterskapet og poesien i 1990- og 2000-årene. Hun fikk utgitt bøker til slutten av sitt liv. Hun døde 31. januar 2012, i sitt hjem på Manhattan, i en alder av 101 år.
I 1997 Ble Dorothea Tanning Foundation etablert. Formålet med stiftelsen var å bevare kunstnerens arv, og fremme en bredere offentlig forståelse av kunstnerens kunst og forfatterskap. Stiftelsen arbeider sammen med Destina Foundation, etablert I New York i 2015, for å forvalte og distribuere kunsten og eiendelene til Dorothea Tannings Eiendom for filantropiske formål.
Utdannelse og kunstnerisk karriere
Bortsett fra tre uker ved the Chicago Academy of Fine Art i 1930, var Tanning selvlært som kunstner. Det surrealistiske uttrykket maleriene fra 1940-årene har, og hennes nære vennskap med kunstnere og forfattere i den surrealistiske bevegelsen, har fått mange til å betrakte henne som en surrealistisk maler, men hun utviklet sin egen individuelle stil i løpet av en kunstnerisk karriere som strakte seg over seks tiår.
Hennes tidlige arbeider – malerier som Birthday og [Eine kleine Nachtmusik] (1943, Tate Modern, London) – var presise, figurative gjengivelser av drømmelignende situasjoner. Tanning leste mange gotiske og romantiske romaner fra sitt lokale bibliotek i hjembyen Galesburg. Disse fantastiske historiene, fylt med bilder av det imaginære, påvirket hennes stil og motivvalg sterkt i flere år. Som andre surrealistiske malere var hun nøye med å være oppmerksom på detaljer og bygge opp overflater med nøye dempede penselstrøk. Gjennom slutten av 1940-årene fortsatte hun å male gjengivelser av uvirkelige scener, enkelte av dem kombinerte erotiske emner med gåtefulle symboler og øde rom. I løpet av denne perioden knyttet hun varige vennskap med, blant andre, Marcel Duchamp, Joseph Cornell, og John Cage. Hun designet også kulisser og kostymer for flere av George Balanchines balletter, inkludert The Night Shadow (den opprinnelige versjonen av hans ballett La Sonnambula, som hadde premiere i 1946 i New York), og hun opptrådte i to av Hans Richters avantgarde-filmer, Dreams That Money Can Buy (1947) og 8 x 8: A Chess Sonata in 8 Movements (1957).
I løpet av det neste tiåret utviklet Tannings maleri seg, ble mindre eksplisitt og mer suggererende. Hun arbeidet nå i Paris og Huismes, Frankrike og begynte å bevege seg bort fra surrealismen og utviklet sin egen stil. Arbeidene hennes seg endret seg radikalt i midten av 1950-årene, og bildene ble stadig mer fragmenterte og brokete, eksemplifisert i verk som Insomnias (1957, Moderna Museet, Stockholm). Som hun selv forklarer, «Around 1955 my canvases literally splintered... I broke the mirror, you might say» (Rundt 1955 splintret lerretene mine bokstavelig talt... Jeg knuste speilet, kan du si).
Mot slutten av 1960-årene var Tannings malerier blitt nesten helt abstrakte, men alltid med en antydning av den kvinnelige formen. Fra 1969 til 1973 ga hun seg i kast med det hun beskrev som «an intense five-year adventure in soft sculpture» (=et intenst femårig eventyr i myk skulptur, der hun konsentrertee seg om å skape tredimensjonale verk i stoff. Fem av disse skulpturene utgjør installasjonen Hôtel du Pavot, Chambre 202 (1970-73) som nå er del av den permanente samlingen i Musee National D ' Art Moderne i Centre Georges Pompidou, Paris. I løpet av sin tid i Frankrike i 1950- til 1970-årene ble Tanning også en aktiv grafiker. Hun arbeidet i Georges Visats og Pierre Chaves atelierer og samarbeidet om en rekke kunstnerbøker med begrenset opplag, med diktere som Alain Bosquet, Rene Crevel, Lena Leclerq, og André Pieyre De Mandiargues.
Etter ektemannens død i 1976 fortsatte Tanning å bo i Frankrike i flere år, med en fornyet konsentrasjon om malervirksomheten. Rundt 1980 flyttet hun til New York og gikk inn i en energisk kreativ periode, der hun produserte malerier, tegninger, collager og grafiske trykk.
Tannings arbeider har vært vist i en rekke soloutstillinger, både I USA og Europa, blant annet i store retrospektive utstillinger i 1974 i Centre National d ' Art Contemporain i Paris (som ble Pompidou-senteret i 1977); i 1993 på Malmö Konsthall i Sverige og på Camden Arts Centre i London. New York Public Library viste en retrospektiv utstilling av Tannings grafikk i 1992, og Philadelphia Museum Of Art viste en mindre utstilling i 2000, med tittelen Birthday and Beyond, for å markere anskaffelsen av Tannings feirede selvportrett fra 1942, Birthday. I 2018 viste Museo Nacional De Arte Internacional, Madrid, en stor utstilling av kunstnerens arbeid, kuratert Av Alyce Mahon. Utstillingen ble året etter vist i Tate Modern, London.
Litterær karriere
Tanning skrev historier og dikt gjennom hele livet. Hun fikk sin første novelle publisert i surrealist-tidsskriftet VVV i 1943, og originale dikt fulgte med etsningene hennes i bøkene Demain (1964) og En chair et en or (1973), som ble utgitt i begrensede opplag. Det var imidlertid etter at hun kom tilbake til New York i 1980-årene at hun for alvor begynte å fokusere på sitt forfatterskap. I 1986 ga hun ut sin første memoarbok, med tittelen Birthday. Boken er senere oversatt til flere andre språk. I 2001 skrev hun en utvidet versjon av memoarene med tittelen Between Lives : an artist and her world.
Med støtte fra sin venn og mentor James Merrill (som i mange år var kansler for Academy of American Poets), begynte Tanning å skrive poesi i 1980-årene, og diktene hennes ble publisert regelmessig i litterære magasiner som The Yale Review, Poetry, Paris Review, og The New Yorker så lenge hun levde. Både en diktsamling, A Table of Content, og en kort roman, Chasm: A Weekend ble publisert i 2004. Hennes andre diktsamling, Coming to That, ble utgitt i 2011.
I 1994 opprettet Tanning Wallace Stevens Award, en årlig pris på $100 000 som deles ut av Academy Of American Poets som anerkjennelse til en dikter for fremragende og mestring av poesikunsten.
Utstillingskataloger
"Art has always been the raft onto which we climb to save our sanity."
The Heart of Everything
The Heart of Everything debuterte som nummer èn på de nederlandske hit-listene. Albumet gjorde det også bra i Europa og nådde topp ti i Sveits, Belgia, Finland, Tyskland og Sverige. The Heart of Everything har solgt over 450 000 på verdensbasis.
The Heart of Everything har også blitt utgitt som en spesialutgave med liveopptak og musikkvideoer.
Pteroptyx
Pteroptyx er en slekt av lysbiller. Disse insektene har fått sitt navn ettersom de er istand til å frambringe lys.
Utseende
Hos de fleste arter mangler hunnindividene vinger, de har bare noen svært korte utvekster som ikke rekker lengre enn til det første bakkroppsegmentet. Derfor er det ikke så rart at en av artene ble kalt for sankthansorm. Hos mange, blant annet den norske arten, er hunnene larvelignende, såkalte larviforme hunner. Hannene ser ut som mer normale biller, med bløte dekkvinger. De er vanligvis avlange på kroppsform, antennene
Hodet er nedoverbøyd og skjult fra oversiden av det store brystskjoldet (pronotum), som er forlenget framover og dekker hodet. Antenner er korte og trådformede og har elleve ledd og er festet tett sammen, mellom fasettøynene.
Levevis
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker. De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen. Larvene til sankthansormen, som lever i Norge, spiser skallbærende snegler, som de dreper med et giftig bitt. De sprøyter så inn fordøyelsesenzymer som langsomt løser opp sneglen, og slurper i seg innholdet. De kan leve ganske lenge på en snegle.
De spesielle lysproduserende organene er plassert på bakkroppen. Larvene lyser nok som en advarsel til rovdyr om at de kan inneholde giftige kjemikalier. Men for de voksne er det ofte hunnen som sender ut lysblink. Hun er vingeløs, sitter i vegetasjonen og gjør det for å tiltrekke seg partnere.
Hunnene kryper opp i vegetasjonen like før det blir mørkt. De velger gjerne en åpen plass slik at lyset kan ses på lang avstand. Hannene som flyr lavt over vegetasjonen, straks de oppfatter hunnes lyssignal, flyr de til henne. I tropiske strøk er det mange ulike arter og de har utviklet egne lyssignaler (blinking) for å kunne kjenne igjen individer fra samme art.
Sigurd Sognnæs
Sigurd Sognnæs (født 30. november 1977) er en norsk fotballspiller fra Bergen. Han har tidligere spilt på SK Brann og Smørås, før han kom til Bjarg i 2004. Han har spilt over 170 kamper for A-laget til blåtrøyene og scoret 40 mål, noe som gjør ham til Bjargs mestscorende midtbanespiller. Han var toppscorer i 2008 med 12 mål.
Ramón Fonst
Ramón Fonst Segundo (født 31. juli 1883 i Havanna, død 9. september 1959 i Havanna) var en cubansk fekter som deltok under OL 1900 i Paris og 1904 i St. Louis.
Fonst har også vært president i Cubas olympiske komitée.
Neil Hamilton
James Neil Hamilton (født 9. september 1899 i Lynn, Massachusetts, død 24. september 1984 i Escondido, California) var en amerikansk skuespiller. Han var mest kjent for rollen som politisjef James Gordon i TV-serien Lynvingen på 1960-tallet.
Hamilton ble født 9. september 1899 i Lynn, Massachusetts. I 1922 giftet han seg med Elsa Whitmer, som han forble gift med fram till sin død. De fikk ett barn sammen.
Kadafi Zaman
Kadafi Zaman (født 8. juli 1973 i Drammen ) er en norsk journalist. Han har arbeidet i TV 2 siden 2006 og har tidligere arbeidet tre år i VG og to år i Stavanger Aftenblad.
Biografi
Han har i mange år dekket saker relatert til kriminalitet, terror og innvandring i Norge.
Kadafi Zaman har dekket flere store internasjonale hendelser gjennom årene. Han var i grenseområdene mellom Afghanistan og Pakistan etter 11. september 2001, tsunamien i Banda Aceh i 2004, Jordskjelvet i Kashmir 2005, Hajj-dekning i Saudi Arabia, Bhutto-attentatet, Martine-saken i Jemen, Khalid Skah saken i Marokko, B-gjengen i Brasil, Gaza-krigen 2009, flommen som rammet store deler av Pakistan høsten 2010, revolusjonen i Egypt i 2011. Siden 2012 har Kadafi Zaman hatt flere programmer knyttet til norske fremmedkrigere som reiste til Syria. Høsten 2015 poserte han som undercover flyktning i flere land for å dokumentere flyktningstrømmen til Europa. Resultatet ble TV 2 dokumentaren Norge til salgs.
I 2000 var han med i livssyns-serien Brobyggerne.
Zaman er født og oppvokst i Norge. Faren kom til Norge fra Pakistan i 1969. Han har tidligere vært lokalpolitiker i Lier kommune for Arbeiderpartiet og er også forfatter av boka Norge i svart, hvitt og brunt. Han var vararepresentant til Stortinget i perioden 1998-2001.
Canthidium
Canthidium er en artsrik slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Artene, som lever av kumøkk, kan minne om små neshornbiller, men er mindre, mer tettbygd og hvelvet, og dekkvingene har tydelige lengdestriper.
Utseende
Små til middelsstore (ofte bare 4 mm lange), hvelvede, blanke skarabider, vanligvis svarte, ofte med metallisk glans. De har ikke påfallende horn eller knøler på hodet. Pronotum kan være rødt eller oransje. Dekkvingene har tydelige lengdestriper.
Levevis
Disse billene finnes helst i tilknytning til gjødsel. Den graver dype sjakter under en kuruke og graver ned store mengder møkk som de legger egg på. Hannen graver gangene, hunnen arbeider møkka til glatte kuler som hun legger egg på. Hun passer disse i rundt fire måneder mens larvene utvikler seg. De voksne billene ses helst vår og høst.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.
Økonomisk dumping
Økonomisk dumping går ut på at land eller bedrifter som overproduserer en vare, eksporterer denne varen til andre land og selger den billig.
Eksempel: Overproduksjon av mat i Nord skaper problemer for jordbruket i sør. For å holde oppe prisene på hjemmemarkedet i nord blir matoverskuddet eksportert og solgt billig – vi snakker om dumping. Når billig mat fra Nord selges eller dumpes på markedene i Sør, utkonkurreres den lokale matproduksjonen.
Dumping kan brukes bevisst av firmaer som har fått en rimeligselgende konkurrent, ved at en selger sitt produkt til under produksjonspris inntil konkurrenten gir opp eller går konkurs. Beviset på dumping blir da at prisen på produktet går raskt opp til opprinnelig nivå, eller høyere. Denne taktikken er ofte forbudt av de enkelte lands myndigheter.
Dumping er et omstridt tema, der noen økonomer og politikere mener det er rimelig at et land opprettholder et visst minstemål av matproduksjon, og hjelper produsentene ved å yte eksportsubsidier, mens andre mener at det bare er hva markedet vil og kan betale som teller.
Lahejia
Lahejia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, brunsvarte bladbille, antenner og bein rødlige. Kroppen er fint hårete, fint punktert. Antennene er tynne og nokså lange, beina middels lange. Pronotum er betydelig smalere enn de jevnbrede dekkvingene, rundet.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika og Asia.
Oelsnitz (Erzgebirge)
Oelsnitz er en by i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen. Kommunen hadde 11 897 innbyggere den 31. desember 2010.
Porte de Charenton (Paris Metro)
Porte de Charenton er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 8.
12 mm-kaliber
Denne artikkelen lister opp patroner for skytevåpen med kulekaliber mellom 12–12.99 mm (0.472–0.511 tommer). Alle mål er i millimeter.
Taha Yassin Ramadan
Taha Yasin Ramadan (også: Taha Yasin Ramadan Al-Jizrawi) (født 22. februar 1938 i Mosul, død 20. mars 2007) var Iraks visepresident fra mars 1991 til Saddam Husseins fall i april 2003.
Han var opprinnelig bankansatt, men vervet seg senere i militæret, og i 1956 ble han medlem av Ba'athpartiet, der han traff Saddam første gang. Ramadam og Saddam sine veier var etter dette nært knyttet til hverandre, og i 1991 ble Ramadam Iraks visepresident. Han var fra Kurdistan-regionen i Irak, og snakket flytende kurdisk.
På listen over ettersøkte personer («Kortstokken») som ble publisert etter at den USA-ledede koalisjonen invaderte Irak i 2003 var Ramadan plassert som ruter 10.
19. august 2003 ble han fanget i Mosul, av soldater fra Kurdistans patriotiske union (PUK), og overlevert amerikanske styrker, og var en av de anklagede i rettssaken mot Saddam og hans regime.
5. november 2006 ble han dømt til livsvarig fengsel. Ankedomstolen sendte imidlertid saken tilbake til domstolen med beskjed om at dommen var for mild, og krevde dødsstraff.
12. februar 2007 ble han dømt til døden ved henging. Dødsdommen ble iverksatt før daggry 20. mars 2007.
Nazaré Paulista
Nazaré Paulista er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Hamarprisen
Hamarprisen er en kulturpris som hvert år deles ut av formannskapet i Hamar. Prisen er på kr 10 000, og kan etter sitt mandat «deles ut til enkeltpersoner, organisasjoner eller institusjoner med tilknytning til Hamar på grunnlag av en betydelig innsats eller dokumentert talent innenfor kultur- og/eller samfunnslivet». Hamarprisen er en etterkommer av Hamar bys kunstner- og kulturpris (1967–1970) og Hamar bys kunstner- og kulturpris for ungdom (1969–1976).
Ruksesbákjohka
Ruksesbákjohka (nordsamisk, historisk også skrevet Ruksesbakjåkka) er ei elv i Lebesby kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Važžejohka og er 10,4 kilometer lang. Elva har utspring fra nordhellingen på høydedraget Eretoaivvit og renner i hovedsakelig nordøstlig retning til samløpet med Važžejohka, rundt 7 kilometer nord for Stálogáisá.
Elva er stort sett uberørt av tekniske inngrep.
Guignol
Guignol (uttales [ɡiɲɔl]) er den best kjente figuren i fransk dukketeatertradisjon. Hans fulle navn er Jean Siflavio Guignol, men bare etternavnet brukes, bortsett fra når innholdet i teaterstykket krever at han registrerer seg hos myndighetene. Han er den komiske helten i Guignol-forestillingene, som spilles med hanskedukker. I Frankrike brukes «Théatre Guignol» også som navn på denne figurteaterformen, og substantivet «guignoliste» betegner en dukkespiller som benytter dukker av denne typen.
Guignol ble skapt i Lyon tidlig på 1800-tallet av den arbeidsledige silkearbeideren Laurent Mourguet (1769–1844). Guignol er en typisk «gône de Lyon», et folkelig navn på en person fra Lyon. Oversatt til norsk er det en skøyer, eller ramp. Han snakker Lyon-dialekt, og bruker saftige uttrykk for å påpeke sosial urettferdighet og ta parti for mannen i gata. Dette har gjort ham svært populær i perioder av de rundt 200 årene han har eksistert.