cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Storfjelltunnelen
I likhet med mange andre tunneler i Norge er Storfjelltunnelen noe plaget med kondens. Kondensen kan føre til farlige situasjoner fordi bilrutene plutselig dugger når en kjører inn i tunnelen.
Kinas riksvei 216
Kinas riksvei 216 (G216) er en riksvei i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. Den løper sørover fra Altay nord til byen Baluntai i fylket Hejing, der den møter Kinas riksvei 218. Den er 857 kilometer lang.
Dryas iulia
Dryas iulia er en sommerfugl som tilhører gruppen Heliconiini i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Levevis
Som vanlig for Heliconiini lever larvene på pasjonsblomster (Passiflora spp.).
Utbredelse
Arten er utbredt i Mellom-Amerika, Vestindia og i Sør-Amerika øst for Andes, så langt sør som Uruguay.
Systematisk inndeling
Arten blir delt opp i en rekke underarter, listet under.
Sangsikader
Sangsikader (Cicadidae), er insekter som utgjør en familie av plantesugere. I verden er det ca. 1 300 arter.
Utseende
Sangsikader er store sikader, mellom 15 og 110 mm lange.
De er ofte brunlige eller svarte, men det finnes svært fargerike arter. Mange har mørkere partier på vingene, gjerne som striper eller flekker.
Hodet er som regel litt smalere enn forryggen (pronotum). men stort og bredt med forholdsvis små fasettøyne som ofte er røde på farge. De har tre punktøyne (ocelli) oppe på hodet. Issen er mer butt foran enn hos dvergsikader og skumsikader. Den er ikke like framoverettet og går over i pannen i en jevnere bue. Munnen (rostrum), er en flerleddet sugesnabel, som den bruker til å stikke inn i planter og bladnerver, for å suge plantesaft. Den korte snabelen ligger bakoverbøyd, under hodet og mellom fremste lår, når den ikke er i bruk. Antennen er ganske kort, de første ledd er noe tykkere og kortere enn resten. Bakkroppen er omtrent kjegleformet, noe bredere enn de er høy. Beina er korte og kraftige, bakbeina er ikke dannet til hoppebein.
Vingene holdes taklagt bakover kroppen i hvile. Hos flere arter er vingene mer læraktige og uten et tydelig ribbenett, men de fleste artene har gjennomskinnelige (hyaline) vinger med tydelig årenett. De flyr vanligvis godt, ofte med en raslende lyd.
Nymfestadiet kan kjennes på at frambeina er omdannet til korte og kraftige gravebein. Siden nymfene lever underjordisk ser man dem vanligvis bare når de kryper opp rett før de voksne insektene klekkes.
Levevis
Sangsikader finnes helst på lune og soleksponerte steder. Mange arter foretrekker åpen skog med busk vegetasjon, og gressenger. Hunner finnes oftere i gresset og på lave busker. Hanner har en tendens til å oppholde seg høyere oppe i trær.
De suger plantesaft. Noen arter lever på flere planteslag, mens andre har bare en vertsplante.
Sangen
Det er bare hannene som synger, derav det gamle greske ordtaket «Lykkelige er sikadene, for deres kvinner er stumme». Den lager forskjellig sang for å lokke til seg hunner, for paring, eller for å markere seg. Det viser seg at nært beslektede og svært like arter kan skilles på sangen, slik har den «arten» som forekommer i Norge, Cicadetta montana, nylig blitt vist å omfatte minst ti arter i Europa (Gogala & Trilar 2004, Gogala, Drasopoulos & Trilar 2008). En sangsikade kan synge ganske høyt og sangen kan høres over lang avstand. I varmere strøk på jorden kan sang fra sikader være plagsomt. Lyden lages ved at en spent membran på bakkroppssidene strammes ved hjelp av muskler på innsiden og så slippes slik at den retter seg ut igjen – hvert slipp gir opphav til et klikk og tusenvis av klikk gir en mer eller mindre monoton summing. Mekanismen ligner på den man finner på lokkene på moderne syltetøy-glass, som kan klemmes inn og så spretter ut igjen dersom glasset har vært åpnet. Mange arter kan variere sangen ved hjelp av klaffer som virker som lyddempere. I motsetning til de fleste andre insekter i varme områder kan sangsikadene være i full aktivitet selv når dagen er på det varmeste, men det finnes også arter som synger mest i skumringen eller om natten.
Utvikling
Eggene legges på plantevev i noen små snitt hunnen lager. Sangsikader har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet, går gradvis gjennom flere nymfestadier. Når nymfen klekker, slipper den seg ned på jorden og graver seg ned. Her kan den leve flere år, gjerne to til seks, avhengig av temperatur og art, og suger sevje fra røtter, mest av busker og trær. Nymfene har flere hudskift. Når den er klar for sitt siste hudskift kryper den opp av jorden og opp i et tre for å skifte hud. Man finner ofte de tomme nymfehudene fastsittende på strå eller trestammer, skinnet er nesten intakt, men med en revne langs ryggen der de voksne insektet har krøpet ut. Hos de nordamerikanske periodiske sikadene (slekten Magicicada) tar utviklingen enten 13 eller 17 år. De voksne insektene forekommer bare (men da i enorme mengder) noen få uker hvert 13. eller 17. år. Det er ikke kjent hvordan de koordinerer klekkingen slik.
Systematisk inndeling / europeiske arter
Overfamilien Cicadoidea består av bare to grupper (familier), foruten sangsikadene, familien Tettigarctidae, som bare omfatter to australske arter. Noen regner Cicadinae og Tibicinae som egne familier.
Adam Didur
Adam Didur (født 24. desember 1874 i Wola Sękowa, død 7. januar 1946 i Katowice) var en verdensberømt polsk operasanger – en av tidenes fremste basser.
Utdannelse
Etter å ha fullført grunnutdannelsen begynte han studiene ved universitetet i Lviv, og tok sangstudier hos Walery Wysocki. Han fortsatte senere studiene i Italia.
Sanger
Han begynte operakarrieren i 1894, da han debuterte som Fader Guardiano i Verdis La forza del destino i Pinerolo ved Torino. Han sang ofte ved Teatr Wielki i Lviv, og sang også på flere italienske scener, og senere i Alexandria og Kairo. Suksessene han oppnådde (blant annet i Verdis Aida og Meyerbeers Les Huguenots) førte til at han ble bedt til å synge ved La Scala. Han sang senere også i Rio de Janeiro og Buenos Aires, hvor karrieren hans skjøt fart. I sesongen 1898/99 sang han i Messina, og i årene 1899 – 1903 var han fast solist ved operaen i Warszawa. 1903 – 1906 sang han igjen ved La Scala i Milano.
I 1908 debuterte han i tittelrollen i Boitos Mefistofeles ved Manhattan Opera i New York, og videre i sesongåpningen ved Metropolitan i Verdis Aida, hvor han sang i et usedvanlig selskap – Emma Destinn i tittelrollen, Louise Homer som Amneris, Enrico Caruso som Radames, Antonio Scotti som Aidas far, og Arturo Toscanini som dirigent.
Didur var fast solist ved Metropolitan fra 1914 til 1929, men gav samtidig ikke slipp på sin europeiske karriere. Han ble også berømt i Russland, hvor han opptredet mange ganger. På lik linje med Fjodor Sjaljapin ble han sett på som samtidens fremste bass. I 1932 avsluttet han karrieren og reiste tilbake til hjemlandet Polen, hvor han var aktiv som pedagog. I 1945 var han med på å grunnlegge Państwowa Opera Śląska i Bytom, og var operaens første direktør.
Glesne kapell
Glesne kapell er en langkirke i bindingsverk fra 1908, reist på grunn avstått fra gårdsbruket Søndre Glesne i Krødsherad kommune i tidligere Buskerud, nå Viken fylke. Kapellet, som har tradisjoner som anneks til Olberg kirke på Noresund, eies av Krødsherad menighetsråd og inngår i Eiker prosti i Tunsberg bispedømme. Kapellet ble innviet 24. februar 1908.
Om kapellet
Kirkebygget har takrytter i vest og er reist i treverk på en grunnmur av naturstein, utvendig bordkledd og hvitmalt. Det har 200 plasser. Kapellet ligger på tvers av Krøderfjordens sørende og har tilkomst via fylkesvei 2894 (Vestsideveien), cirka 2 km vest for tettstedet Krøderen og cirka 14 km sørøst for Olberg kirke på Noresund. Arkitekt var Hans Horn, mens Ole og Jakob Rødningen reiste kapellet.
Bygget er reist som en langkirke og har takrytter i vest, med ei klokkestue som har fire gavler med kryssende saltak med ei 8-kantet hjelm med spir over. På spiret er det festet ei tradisjonell kule og en fløy med årstallet 1908. Skipet er rektangulært og har et lavere og smalere, nærmest kvadratisk kor i øst. Både skip og kor har saltak tekket med skifer. Kirkeskipet har dessuten et såvidt smalere og lavere utbygg mot vest, som blant annet rommer vestgalleriet og bærer takrytteren, som hviler på stolper som er ført ned på gulvet via galleriet. Taket over det lavere koret fortsetter ut over korveggene mot sør og nord, der det er oppført et lite prestesakristi på sørsiden og et lite dåpssakristi på nordsiden. Hovedinngangen går via vestgavlen og har et lite vindfang foran seg.
Klokkestua er bestyrket med to klokker, som begge ble støpt ved O. Olsen & Søns klokkestøperi på Nauen ved Tønsberg i 1908. Den største klokka har innskriften «''Ære være Gud i det høiste. Givet af N. N. Skinnæs og hustru», mens den minste klokka har innskriften «Gud er kjærlighed. Givet af Gunhild Vasendrud og O. A. Skinnæs og hustru''».
Glesne kapell har egen kirkegård med leggplass. Et gravkapell i bindingsverk ble reist på kirkegården i 1927, men det ble ominnredet på dugnad til ei kirkestue og tatt i bruk i 1996. Kirkestua har saltak og en liten takrytter. Den inneholder et lite kjøkken, stue og toaletter, og kan leies til mindre sammenkomster.
Jan Krenz-Mikołajczak
Jan Stanisław Krenz-Mikołajczak (født 30. mars 1907 i Poznań, død 15. desember 2002 i Poznań) var en polsk roer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Kobyliński vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1932 i Los Angeles. Sammen med Henryk Budziński kom han på tredjeplass i toer uten styrmann bak Storbritannia og New Zealand.
Rådyrveien (Oslo)
Rådyrveien (1–27, 2–30) er en vei på Veitvet i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra Veitvetveien til Grevlingveien.
Navnet ble vedtatt i 1953, og også enkelte andre veier i området har dyrenavn.
Veien har rekkehusbebyggelse fra 1955, hvorav flere disponeres av Oslo politidistrikt.
Slaget ved Dubba
Slaget ved Dubba (eller slaget ved Dubbo i moderne referanser ) (24. mars 1843) var et slag mellom britiske styrker under Charles Napier og Talpur amirs av dagens pakistanske region Sind. Britene var opprørt over den lokale amirs' holdning under den første anglo-afghanske krig (1839–42). Charles Napier tvang først Talpur Mirs av Sind til å undertegne en ny avtale og etter dødsfallet til Mir Sher Muhammad Khan Talpur under slaget ved Miani, okkuperte Charles Napier det sentrale Sind sammen med Hyderabad.
Den 24. mars 1843 samlet en koalisjon av sindiske muslimer, ledet av Hoshu Sheedi, seg for å frigjøre Sind fra okkupasjonen til Det britiske ostindiske kompani. Det voldsomme slaget som oppstod resulterte i dødsfall på over 5000 sinder og mange henrettelser. Slaget førte til at det ikke ble dannet nye sindiske koalisjoner, men sindene begynte et væpnet opprør som fortsatte inntil 1935.
Slaget ble utkjempet nær Hyderabad i Sind.
NATO
NATO er en forsvarsorganisasjon og allianse bestående av 31 land i Europa og Nord-Amerika. Organisasjonen ble opprinnelig opprettet for å sikre et felles forsvar mot det kommunistiske Sovjetunionen. Atlanterhavspakten, som ble undertegnet av tolv land i 1949, er grunnlaget for organisasjonen.
Det nordatlantiske råd er organisasjonens øverste myndighet. Rådet har det endelig ansvaret i alle NATO-spørsmål, også de som angår det militære fellesforsvaret.
Kjernen i NATO er Atlanterhavspaktens artikkel 5, som fastslår at et angrep på et medlemsland er et angrep på hele alliansen. Den eneste gangen den har blitt benyttet er i forbindelse med terrorangrepene mot USA i 2001, da den ble brukt som begrunnelse til angrepet på Afghanistan.
Begynnelsen
NATO ble dannet i Washington, D.C. 4. april 1949 av tolv vestlige land. Bakgrunnen var frykt for Sovjetunionens økende maktposisjon i Europa, spesielt etter kommunistenes maktovertakelse i Tsjekkoslovakia i 1948. Kjernen av traktaten er artikkel V, som fastslår at et angrep på ett NATO-land er et angrep på hele alliansen.
Norge var en av statene som var med fra starten, noe som markerte et vendepunkt for norsk utenrikspolitikk. Samtidige forhandlinger om et skandinavisk forsvarsforbund måtte vrakes på grunn av en splittelse mellom Norge og Danmark, som ønsket en vestlig sikkerhetsgaranti, og Sverige, som ville fortsette sin nøytralitetspolitikk.
Med opptrappingen av den kalde krigen utover i 1950-årene og utbruddet av Koreakrigen, ble Vest-Tyskland inkludert som medlem i 1955. Sovjetunionen svarte på dette med opprettelsen av Warszawapakten samme år.
Den kalde krigen
I 1966 trakk Frankrike seg ut av NATOs felles militære kommandostruktur fordi Frankrikes president Charles de Gaulle mente den felles militærkommandoen i for stor grad fremmet USAs interesser og hemmet Frankrike i å fremme sine egne nasjonale interesser. Frankrike fortsatte likevel som politisk medlem av NATO. Dette førte til at Supreme Headquarters Allied Powers Europe (SHAPE) ble flyttet fra Paris til Mons i Belgia. Først i 1993 ble Frankrike fullverdig medlem igjen.
Spania ble medlem i NATO i 1982, og fra slutten av 1990-årene ble en rekke nye medlemsland fra den tidligere østblokken med.
Etter den kalde krigen
Etter 1991 ble NATOs oppgaver i noen grad redefinert av medlemslandene. Et nytt konsept ble vedtatt som åpner for at NATO kan intervenere uten at noen av medlemslandene har vært utsatt for et direkte angrep, kalt «ikke-artikkel 5-krisehåndteringsoperasjoner». Konseptet har vært omstridt fordi det også åpner for intervensjoner uten et tydelig vedtak om inngripen fra FN. I 1995 intervenerte NATO i krigen i Bosnia med bakgrunn i et FN-vedtak. I 1999 gikk NATO til krig mot Jugoslavia uten at det forelå et vedtak om inngripen fra FN, noe som er i strid med suverenitetsprinsippet i folkeretten.
Etter 11. september
Etter terroraksjonene i USA 11. september 2001 aktiverte NATO for første gang artikkel 5. Grunnlaget kan likevel bestrides, siden ingen av kaprerne kom fra Afghanistan og Osama bin Ladens opphold et sted ikke innebærer et angrep fra dette landet. USA og Storbritannia valgte likevel å gå til krig mot Afghanistan. Etter at Taliban-regimet i Afghanistan var styrtet, tok NATO kommandoen over ISAF-styrken som har mandat fra FN til å være en stabiliseringsstyrke i landet.
Det har foregått en diskusjon i NATO om de NATO-ledede ISAF-styrkene skal delta mer aktivt i USAs krig mot Taliban og andre grupper som kjemper mot USA og den USA-støttede regjeringen i Afghanistan. I 2003 vedtok NATO å utvide operasjonsområdet til ISAF-styrkene fra hovedstaden Kabul og til hele Afghanistan. I første omgang ble styrkene utplassert i andre områder i nord som har vært forholdsvis rolige. Høsten 2005 begynte prosessen med utplassering av ISAF-styrker i de mer urolige sørlige områdene.
NATO var ikke direkte involvert da USA, sammen med en «koalisjon av villige», gikk til krig mot Irak våren 2003. I forkant av krigsutbruddet ble imidlertid artikkel IV, som fastslår et medlemslands rett til konsultasjoner og felles forsvarsforberedelser, aktivert av Tyrkia, som fryktet at landet kunne bli utsatt for et motangrep fra Irak dersom USA benyttet landet som base for angrepet mot Irak. Situasjonen utløste en nær krise i NATO fordi Frankrike, Tyskland, Belgia og Luxembourg, som var sterkt imot USAs planer om å angripe Irak, lenge nektet å delta i felles forsvarsforberedelsene i situasjonen som forelå. Etter invasjonen har NATO hatt ansvar for trening av sikkerhetsstyrker for de nye USA-støttede myndighetene i Irak.
Utvidelser under den kalde krigen
a Den 3. oktober 1990 ble Tyskland gjenforent, og Øst-Tyskland ble en del av NATO
Utvidelse med østblokken
Flere tidligere østblokkland og okkuperte nordeuropeiske land ble medlem av NATO etter avviklingen av den kalde krigen.
a Tidligere medlem av Warszawapakten b Del av Sovjetunionen 1941-1991 c Del av Sovjetunionen 1941-1990 d Del av Jugoslavia 1918–1991 e Del av Warszawapakten frem til 13. september 1968 f Del av Jugoslavia 1918–2003, og deretter Serbia og Montenegro 2003–2006
Republikken Makedonia lå opprinnelig i navnestrid med Hellas. De to nasjonene inngikk i 2018 en forsoningsavtale. Navnestriden ble løst da Republikken Makedonias president den 12. februar 2019 kunngjorde at republikken skiftet navn til Republikken Nord-Makedonia. NATO bestemte at landet kunne inviteres til å bli medlem av alliansen etter at navnestriden var avgjort. Nord-Makedonia ble NATO-medlem den 27. mars 2020.
Innlemmelse av tidligere nøytrale land
Den 18. mai 2022, i kjølvannet av Russlands invasjon av Ukraina den 24. april, søkte de tidligere nøytrale landene Sverige og Finland om medlemskap i alliansen.
Sverige og Finland
Sveriges tiltredelsesprotokoll er ratifisert og deponert av 29 land. De venter ennå på ratifisering av Tyrkia og Ungarn.
Membership Action Plan
NATOs Membership Action Plan-program (MAP), er et stadium for land før de blir medlem av organisasjonen.
På et toppmøte i București i 2008 ble det enighet om at Georgia kunne bli medlem en gang i framtiden.
Bosnia-Hercegovina
Bosnia-Hercegovina ble i april 2010 invitert til å bli med i Membership Action Plan (MAP), men deretter ble det stillstand i prosessen på grunn av spørsmål knyttet til kontroll av forsvarsanlegg. I 2018 ble landet igjen oppført i MAP.
Ukraina
NATO har stilt seg positivt til en søknad fra Ukraina, men fra 2010 søkte landet ikke aktivt medlemskap. Dette endret seg i 2017, da president Petro Porosjenko ytret ønske om en plan som skulle lede til medlemskap i 2020.
I 2019 trådte en endring av den ukrainske grunnloven i kraft; endring åpnet for at Ukraina kunne søke om medlemskap i NATO, slik parlamentet hadde gått inn for i 2017. I september 2020 godkjente Ukrainas president Volodymyr Zelenskyj landets nye sikkerhetspolitiske strategi, som omfattet et mål om å inngå partnerskap med NATO med sikte på å bli tatt opp som medlem.
Samarbeid med tredjeland
Partnership for Peace-programmet (PfP) ble etablert i 1994. Det åpner for et praktisk samarbeid mellom NATO og europeiske land på individuelt grunnlag. Det euro-atlantiske partnerskap (EAPC) er et forum for samarbeid med land som ikke er medlem av alliansen. EAPC ble opprettet i 1997 og erstattet North Atlantic Cooperation Council.
Organisasjonens ledelse
Det nordatlantiske råd er NATOs øverste organ. Rådet har det endelig ansvaret i alle NATO-spørsmål, også de som angår det militære fellesforsvaret. Det har møter en gang i uken og ledes av generalsekretæren. Hvert medlemsland er representert med en representant. Vanligvis møter en fast representant, men stats-, utenriks- og forsvarsministre kan også møte. Noen ganger i året holdes toppmøter hvor høyere politisk ledelse møtes for å ta viktige beslutninger.
NATOs vitenskaps- og teknologiorganisasjon (NATO STO) hører inn under Det nordatlantiske råd. Organisasjonen leder forskningssamarbeid mellom NATO-nasjoner.
NATOs militærkomité er NATOs øverste militære organ og består av medlemslandenes forsvarssjefer. Militærkomiteen gir sine militære vurderinger og anbefalinger til Det nordatlantiske råd. Forsvarssjefene er ofte representert i komiteen med en av sine to- eller trestjerners generaler (eller tilsvarende). Island kan ha sivil representasjon. Lederen av militærkomiteen er lederen for NATOs militære operasjoner.
Militær kommandostruktur
Allied Command Operations, ACO (norsk: Den allierte operasjonskommando) har ansvaret for alliansens militære operasjoner. Hovedkvarteret (SHAPE) ligger nær Mons i Belgia. Under ACO ligger to operative hovedkvarter på andre kommandonivå som er ansvarlig for den direkte kommandoen av operasjonene, i henholdsvis Brunssum i Nederland og Napoli i Italia.
Per 1. januar 2023 hadde NATO rundt 3,9 millioner yrkesaktive soldater totalt og cirka 8,2 millioner soldater totalt inklusive alle medlemslandenes tilleggsstyrker.
Jože Šlibar
Jože Šlibar (født 18. mars 1934 i Kovor, Tržič) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte for Jugoslavia.
Šlibar satte verdensrekord med 141 meter i Oberstdorf 24. februar 1961. Han slo finske Tauno Luiros rekord på 139 meter, som hadde stått i ti år. Šlibars verdensrekord ble tangert to ganger, først av Peter Lesser (DDR) i 1962, deretter av svenske Kjell Sjöberg i 1964.
I VM i Zakopane i 1962 ble Jože Šlibar nummer 31 i normalbakken og nummer 47 i storbakken. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka mellom 1959 og 1962, med 3. plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1960 som beste enkeltplassering og 15. plass i 1959/60 som beste sammenlagtplassering.
Falkebergtunnelen
Falkebergtunnelen er en tunnel på fylkesvei 882 i Hasvik kommune i Finnmark. Tunnelen går gjennom Falkeberget ved Breivik på Sørøya. Den er 108 meter lang.
Sangsikade
Sangsikade (Melampsalta montana) [=Cicadetta montana] er et insekt i familiegruppen sangsikader. Denne arten sangsikade er den eneste som lever i nordlige Europa og den finnes i Norge.
Utseende
Sangsikaden er omtrent 25 mm lang, som voksen.
Hodet er litt smalere enn forryggen (pronotum). Issen er ganske butt foran. Munnen (rostrum), er en flerleddet sugesnabel, som den bruker til å stikke inn i planter og bladnerver, for å suge plantesaft. Den korte snabelen ligger bakover bøyd, under hodet og mellom fremste lår, når den ikke er i bruk. Antennen hos flere arter er ganske kort, de første ledd er noe tykkere og kortere enn resten. Øynene er runde og sitter godt ut på siden av hodet. Kroppen smaler mye av bakover og ender i en spiss.
Levevis
Sangsikaden finnes på lune og soleksponerte steder. Den foretrekker åpen skog med buskas og lav vegetasjon med soner av gressenger. Hunner finnes oftere i gresset og på lave busker. Hanner har en tendens til å oppholde seg høyere oppe i trær.
Den suger plantesaft, både som nymfe og voksen.
Sangen
Det er hannene som synger. Den lager forskjellig sang for å lokke til seg hunner, for paring, eller for å markere seg. En sangsikade kan synge ganske høyt og sangen kan høres over ganske lang avstand. Nyere analyser av sangen har vist at det man før har betraktet som en art, Cicadetta montana, i virkeligheten omfatter minst ti ulike arter i Europa (Gogala & Trilar 2004, Gogala, Drasopoulos & Trilar 2008).
Utvikling
Eggene legges på planter. Sangsikaden har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insekt, går gradvis gjennom flere nymfestadier.
Når nymfen klekker, slipper den seg ned på jorden og graver seg ned. Her kan den leve flere år, avhengig av temperatur. Nymfene har flere hudskift. Når den er klar for sitt siste hudskift, kryper den opp av jorden og opp i et tre eller noe lignende, for å skifte hud.
Det kan tyde på at den lever på røttene til bregner. I Norge er observasjoner av nymfer som klekker til voksne, ofte gjort på bregner.
Systematisk inndeling
Artsgruppene følger Gogala m.fl. (2008)
Manfred von Ardenne
Manfred Baron von Ardenne (født 20. januar 1907 i Hamburg, død 26. mai 1997 i Dresden-Weißer Hirsch) var en tysk naturvitenskapsmann, og forsker på anvendt fysikk. Han tok rundt 600 patenter på oppfinnelser innen kringkastingsteknikk, elektromikroskopi, nukleær-, plasma- og medisinteknikk.
Joseph Elmer Ritter
Joseph Elmer Ritter (født 20. juli 1892 i New Albany i Indiana i USA, død 10. juni 1967 i St. Louis) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av St. Louis 1946–1967.
Han ble kreert til kardinal i 1961 av pave Johannes XXIII, med Santissimo Redentore e di Sant'Alfonso in Via Merulana som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1963 som valgte pave Paul VI, og på Annet Vatikankonsil 1962–1965.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Pokémon Ruby og Sapphire
Pokémon Ruby og Sapphire (originalt: ポケットモンスター ルビー・サファイア, Poketto Monsutā Rubī Safaia) er de to første rollespella i den tredje generasjonen av Pokémon-serien til Game Boy Advance. Spella foregår i Hoenn-regionen. Oppfølgeren til spella er Pokémon Emerald. De blei lansert i Japan i 2002, og resten av verda i 2003.
Til sammen solgte spella om lag 13 millioner eksemplar. Dette gjorde dem til de bestselgende spella til Game Boy Advance.
Oppbygninga til spella
Spella har to hoveddeler: kamper og delen en kan se verda spellet foregår i. Normalt ser en spellet i fugleperspektiv, med kameraet over handlinga og litt skrått nedover. I denne delen kan en styre hovedpersonen, en pokémontrener, rundt i verda som spellet foregår i. Her kan en samtale med personer i spellet, løyse puslespell, reise fra by til by, og mye anna. Det er i denne delen mesteparten av enspellereventyret foregår. Den andre hoveddelen av spellet er kampene. Her blir kameraet plassert bak hovedpersonen og pokémonene hans, sånn at en bare kan se ryggen deres. Motstanderens pokémon ser en forfra.
Hver gang en slår en pokémon, får alle pokémonene som har vært med i kampen erfaringspoeng. Når de har fått mange nok av disse kan de gå opp i nivå. Da blir de sterkere, og av og til kan de lære nye angrep, eller til og med utvikle seg til sterkere pokémon.
En kan fange nye pokémon i kamper om en slåss mot ville pokémon, det vil si pokémon som ikke er eid av andre trenere i spellet. Dette gjør en ved å kaste pokéballer på dem. Om en har flaks blir de fanga. For å auke sjansene for å fange en pokémon kan en prøve å skade den, men uten å slå den heilt ut, eller å gi den en statuseffekt, som å få den til å sovne eller forgifte den.
Nytt i spella
Spella introduserte mye nytt for serien. Det som kan hende er det mest tydelige, er at det blei introdusert flere nye pokémon som ikke hadde vært med i tidligere spell. Det totale tallet på pokémon auka med 135, fra 251 til 386.
Noe anna viktig nytt var dobbelkamper. I disse kampene kan en sende ut to pokémon av gangen, så det blir fire pokémon som slåss sammen, to mot to. Teknikkene påvirker forskjellig, blant anna påvirker noen teknikker alle bortsett fra den som nytter dem (inkludert partneren), mens andre bare påvirker én pokémon.
Spella var også de første der evner (engelsk abilities) dukka opp. Dette er spesielle egenskaper som kan påvirke ulike ting. Til dømes finnes det ei evne som lar pokémonen kunne finne forskjellige ting på bakken etter kamp, mens andre påvirker kampene direkte, til dømes ved at den auker angrepsstyrken til den som har evnen.
Nytt i spella var også konkurranser. I disse konkurransene kan Pokémonene tevle på en annen måte enn de tradisjonelle kampene. Her er kan de kappes i ulike kategorier, til dømes skjønnhet eller hvor søte de er. Først får publikum et førsteinntrykk, og deretter skal de nytte teknikkene sine på best mulig vis for å få høgest mulig poengsum i forhold til motstanderne.
Spella har også mye anna nytt. Blant anna har hver Pokémon en natur, som påvirker hva slags mat de liker, og de kan auke og senke forskjellige uttrykk. Det er også et nytt system for bær, som kan gis til Pokémon for forskjellige effekter, eller lage pokéblokker, en slags mat for pokémon, som også er nytt. I disse spella skal en plante bæra sjøl, og må vatne dem, mens en i Pokémon Gold og Silver kunne finne nye bær på tre rundt i spellet hver dag.
Handling
Handlinga i spella finner sted i en oppdikta region som heter Hoenn. Denne regionen har store likskaper med den japanske regionen Kyūshū, men den er snudd 90 grader i forhold til den japanske øya.
Spella handler om en pokémontrener som skal reise ut i verda. Målet er å klare å slå pokémonligaen, hvor noen av de sterkeste trenerne i spellet holder til. For å komme dit er en nødt til å slå åtte gymmer. Ofte er det nødvendig å slå en gym for å komme videre i spella. Heile verda er ikke tilgjengelig fra starten. Noen ganger trenger en et bestemt angrep for å komme videre, eller en kan trenge briller til å gå i sandstormen i ørkenen, eller liknende.
Kommunisering med andre spell
Pokémon Ruby og Sapphire kan koples til flere andre spell i pokémonserien, på mange forskjellige vis. En kan ha kamper med andre spellere, bytte eller overføre Pokémon, eller utveksle annen informasjon.
Av spell til Game Boy Advance kan en kommunisere med alle de andre hovedspella i serien, altså spell som baserer seg på konseptet i de originale pokémonspella. En kan kommunisere med det motsatte spellet av det en har sjøl, eller samme spell. En kan også kommunisere med Pokémon FireRed og Pokémon LeafGreen, eller Pokémon Emerald. I FireRed og LeafGreen må visse krav oppfylles før en kan kommunisere. I kommunikasjon mellom disse spella kan en gjøre det aller meste; en kan bytte Pokémon, ha kamper, eller overføre generell informasjon.
En kan òg kommunisere med ei rekke spell til Nintendo GameCube. En kan overføre mange pokémon av gangen mellom Pokémon Ruby og Sapphire og Pokémon Box, og en kan nytte dette spellet til å spelle på stor skjerm. En kan dessuten kommunisere med Pokémon Colosseum, og med Pokémon XD: Gale of Darkness. Jirachi kan overføres fra Pokémon Channel til Pokémon Ruby og Sapphire. I tillegg til alle disse spella til GameCube, er det og lagd flere bonus-CD-er som er gitt ut ulike steder verda, som kun er for å overføre enkelte pokémon.
Også Nintendo DS-spell er det til en viss grad mulig å kommunisere med. I Pokémon Dash er det mulig å spelle på baner forma som pokémon en har på Game Boy Advance-pokémonspella dersom en har Pokémon Ruby eller Sapphire i Game Boy Advance-porten på Nintendo DS. En kan overføre pokémon til Pokémon Diamond og Pearl, Pokémon Platinum og Pokémon HeartGold og SoulSilver, også her ved å ha spella i Game Boy Advance-porten. I tillegg kan en få låst opp enkelte ting i DS-spella ved å ha i Ruby eller Sapphire.
Andre ting spella kan kommunisere med er Nintendo e-Reader for Game Boy Advance, som en kan bruke til å skanne inn noen spesielle kort som lar en åpne opp noen nye områder i spella. Det er også lagd noen spesielle «maskiner» som ved spesielle anledninger har blitt brukt til å dele ut Pokémon eller billetter til nye områder ved at en kopler spella til disse.
Det er ikke mulig å kommunisere med noen av spella til Game Boy Color, Nintendo 64, eller spell til andre eldre konsoller.
Utviklinga
Pokémon Ruby og Sapphire blei utvikla av Game Freak og Nintendo i regi av Junichi Masuda. Under utviklinga av disse spella var Ken Sugimori, som i de tidligere spella, sjef for det visuelle, men dette var første gang han ikke lagd alt sjøl. Når han har blitt spurt om hvorledes de får alle ideene til nye pokémon, har han sagt de får ideene sine fra opplevinger fra barndommen som har med dyr, natur og media å gjøre, og deretter baserer de dette på insekt. Noen ganger får de også ideer bare ved å se på ting fra et litt anna perspektiv.
Masuda har uttalt at den grunnleggende ideen i alle Pokémon-spella er kommunikasjon. Dette vises i at en kan bytte og kjempe mot andre spellere. Da de blei spurt om dobbeltkampene, sa de at de ønsket å gi spellerne ei ny utfordring, men at de ønskte å fokusere mer på den opprinnelige en-mot-en-stilen. Imidlertid ville de nytte funksjonen mer i framtidige generasjoner om det blei gitt positiv tilbakemelding.
Spella var de første i serien som ikke inneholdt alle pokémon fra alle de tidligere generasjonene. Sugimori har sagt at de prøvde å inkludere alle de nye pokémonene i tillegg til noen fra tidligere generasjoner. Masuda har uttalt at han ønskte at enkelte pokémon skulle ha opptil tre forskjellige lyder avhenging av stemninga deres, men at de på grunn av tekniske begrensninger måtte droppe dette.
Rådyrveien
Rådyrveien eller Rådyrvegen kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
Kamerun under Sommer-OL 2000
Kamerun under Sommer-OL 2000. Trettifem sportsutøvere fra Kamerun deltok i fire sporter, blant annet boksing og fotball under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var tiende gangen Kamerun deltok i et OL, de kom på delt 50.-plass med en gullmedalje.
Channing Tatum
Karriere
Han begynte sin karriere som modell før han opptrådte i diverse filmer. Han har opptrådt i en rekke kjente filmer, blant annet She's the Man (2006), Step Up (2006), Public Enemies (2009), GI Joe: The Rise of Cobra (2009), Dear John (2010), 21 Jump Street (2012) og 22 Jump Street (2014) Jupiter Ascending (2015).
Tatum ble først kjent som danser i Ricky Martins musikkvideo «She Bangs», som han fikk rollen i etter å ha fremført en audition i Orlando. Etter det begynte han som modell innen moteindustrien, og da arbeidet han for kjente selskaper som Armani og Abercrombie & Fitch.
Tatum gikk snart videre til å være med i TV-reklamer. De mest kjente reklamene var for brusmerker som Mountain Dew og Pepsi i 2002. Senere signerte han en kontrakt med et modellbyrå i Miami og han opptrådte blant annet i Vogue. Tatum begynte på sin skuespillerkarriere ved å opptre i TV-serien CSI: Miami i 2004. Hans første rolle i en spillefilm kom i 2005 i Coach Carter, der han spilte en basketballspiller.
Tatum møtte sin fremtidige kone Jenna Dewan i 2006 på settet til filmen Step Up. Paret ble forlovet i begynnelsen av september 2008 i Maui. I juli 2009 giftet de seg i Church Estates Vineyards i Malibu. De ble separert i 2018, og formelt skilt året etter.
Planleggings- og samordningsdepartementet
Planleggings- og samordningsdepartementet (PSD) var et norsk departement. Departementet ble opprettet ved sammenleggingen av Planleggingssekretariatet og Administrasjonsdepartementet den 1. januar 1997. Departementet var skapt for arbeidet med prosjektet «Det norske hus», og hadde ansvaret for langsiktig planlegging og samordning av regjeringens og departementets arbeid, samt for reformer i statsforvaltningen og samordning av regjeringens IT-politikk. Departementet ble nedlagt og oppgavene overført til Arbeids- og administrasjonsdepartementet den 1. januar 1998.
492 Gismonda
492 Gismonda er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Themis. Den ble oppdaga den 3. september 1902 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Gismond, en skikkelse fra en italiensk fortelling.
ISO 3166-2:IE
ISO 3166-2:IE er Irlands del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization (ISO). ISO-3166-standarden definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land som har kode i ISO 3166-1.
Astrid Lindgrens Värld
Utendørs er det bygget en temapark med miniatyrmiljøer hentet fra Astrid Lindgrens barnebøker og gjenskapt etter bokillustrasjonene for å gjøre det hele lett gjenkjennelig. Her får en også møte Pippi Langstrømpe, Emil i Lønneberget og mange andre av Astrid Lindgrens figurer.
ISO 3166-2:IE
For Irland er det definert for to nivåer av inndelinger:
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er IE, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Irland. Andre del består av én eller to bokstaver.
Endringer
Følgende endringer i Irlands oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Astrid Lindgrens Värld
Innendørs er det utstillingshaller med tema og tablåer hentet fra forfatterens liv, foruten leseprøver på alle de språk som Pippibøkene er utkommet på, et teater, en restaurant og en bok- og suvenirbutikk. Parken holder åpent fra mai til august, og ellers er Lekparken Astrid Lindgrens Värld åpen i helgene og i feriene. Siden 2002 har det vært vanlig å arrangere grønnsaks- og håndverksmarked i uke 43 og 44.
Markus Anderson Loen
Markus Anderson Loen (1862–1927) var en norsk hotelleier, handelsmann, poståpner, jernbaneformann og restauranteier fra Loen i Sogn og Fjordane.
Astrid Lindgrens Värld
I løpet av sommersesongen spilles det daglig teater med sang, musikk og dans på scenen og mer improvisert omkring i parken. I tilslutning til parken ligger det også en campingplass med hytter for de besøkende.
Markus Anderson Loen
Markus immigrerte til USA i 1882 hvor han jobbet som jernbaneformann i Minneapolis i Minnesota. I 1890 returnerte han til Norge og overtok Hotel Alexandra i Loen etter sin far Anders Markusson Loen i 1890, og drev hotellet fram til sin død i 1927. Markus kjøpt han opp nabohotellet – Kvamme Hotell, fikk bygd Kjenndalsrestauranten og stiftet Lodalen Dampbåtlag for båtskyss på Loenvatnet.
Astrid Lindgrens Värld
Like i nærheten ligger også Astrid Lindgrens Näs med Astrid Lindgrens barndomshjem, og prestegården hvor hun var så ofte. I prestegårdens hage ble det i 2007 bygget et kultursenter.
Astrid Lindgrens Värld-stipendet
Astrid Lindgrens Värld har siden 1991 delt ut Astrid Lindgrens Värld-stipendier til folk som på ulikt vis har utført arbeider i Astrid Lindgrens ånd. Premien er på SEK 30 000. Tidigere prisvinnere er:
Markus Anderson Loen
I 1914 var han med på å starte Nordfjord og Sunnmøre Billag L/L, og i seks år fungerte han som formann.
Cecilie Hesselberg Løken
Cecilie Hesselberg Løken (f. 1970) er en norsk fløytist født i Askim.
Musiker
Hun studerte fløyte ved Norges musikkhøgskole og Royal Academy of Music i London. I 1994 debuterte hun som solist i Zürich med Mariss Jansons som dirigent. I 1993 vant hun Prinsesse Astrids musikkpris.
Hun har hatt en profesjonell karriere som solofløytist siden hun var 21 år gammel og har vært ansatt som solofløytist i flere nordiske orkestre. Hun var fra 2007 til 2008 ansatt som solofløytist i Bergen Filharmoniske Orkester. Hun har også hatt kontrakter som solofløytist i Mahler Chamber Orchestra, Rotterdam Philharmonic Orchestra, Theatre Royal de la Monnaie og Kungliga Stockholm Filharmoniske Orkester. Cecilie Hesselberg Løken var solofløytist i Det Norske Kammerorkester i flere år. Fra 2009 spilte hun også med Valerij Gergievs World Orchestra of Peace. Etter 2015 har hun arbeidet som frilanser.
Cecilie Hesselberg Løken har spilt på flere store scener, blant disse Concertgebouw (Amsterdam), Teatro Colón (Buenos Aires), Royal Albert Hall (London), Musikverein (Wien) og Carnegie Hall (New York).
I 2005 ble hun tildelt Statens treårige kunstnerstipend.
Pedagog
Ved siden av sitt virke som solist og orkestermusiker er hun en anerkjent pedagog; hun blir regnet for å være en av de ledende fløytepedagoger i Norden. Hun har undervist og forelest ved blant annet Kungliga Musikhögskolan i Stockholm, Göteborgs universitet og Norges musikkhøgskole. Hennes internasjonale masterclasses har vært besøkt av tallrike unge og fremadstormende fløytister.
Plateutgivelser
Hun har gitt ut flere solo-cd-er på forlaget Magic Flute, og ble tildelt Statens innkjøpsordning i 2004 for Dance of the elves med harpisten Sidsel Walstad.
VM i friidrett innendørs 1989
VM i friidrett innendørs 1989 ble arrangert mellom 3. og 5. mars i Budapest i Ungarn.
60 m
<br style="clear:left;" />
200 m
<br style="clear:left;" />
400 m
<br style="clear:left;" />
800 m
<br style="clear:left;" />
1500 m
<br style="clear:left;" />
3000 m
<br style="clear:left;" />
5000 meter kappgang
<br style="clear:both;" />
60 m hekk
<br style="clear:left;" />
Høydehopp
<br style="clear:left;" />
Stavsprang
<br style="clear:left;" />
Lengdehopp
<br style="clear:left;" />
Tresteg
<br style="clear:left;" />
Kule
<br style="clear:left;" />
3000 meter kappgang
<br style="clear:both;" />
Hvem kan hjelpe Neil Young å finne veien hjem
Hvem kan hjelpe Neil Young å finne veien hjem? er en novellesamling av Audun Briseid utgitt av Cappelen i 1974.
Briseid kalte selv boken for et «dobbeltalbum», og i den ytre formen er den lagt opp som et musikkalbum med et omslag som delvis minner om Neil Youngs plateutgivelse After the Gold Rush fra 1970.
Boken består av flere lengre fortellinger; den lengste, og bokens første del, beskriver og skriver videre på Neil Youngs liv. Her skriver forfatteren inn seg selv som betraktende jeg-person. Forfatterens tese er at Neil Young et sted på vegen mistet retningen. Boken handler også om unge menneskers forsøk på å formulere hva moderne myter og idoler består av. De øvrige historiene forteller blant annet om hendelser i Norge; om en rockefestival på Sørlandet, om hvordan det er å stå på stand for første gang, om en gammel mann og eplehaven hans.
Daimon (Den mørke materien)
En daimon er en manifestasjon av menneskers sjel i trilogien Den mørke materien, skrevet av Philip Pullman. I de universene med fysiske daimoner eksisterer de utenfor mennesket med form som et dyr som representerer menneskets personlighet, skjønt daimonene til barn kan bytte form om de vil. Båndet mellom daimon og menneske er dypt, og daimoner må holde seg på kort avstand fra menneskene deres (med unntak av hekser og sjamaner). Fysisk kontakt mellom et menneske og et annet menneskes daimon er tabu, men daimonene kan røre hverandre. Mange av trekkene til daimoner stemmer med konsept fra andre kulturer eller psykologi. En daimon er en del av dens menneskes sjel; den kan tale og uttrykke den delte samvittigheten deres. Daimonen til et barn kan bytte former på grunn av barnets muligheter, men daimonen til en voksen er låst fast i en form som representerer personligheten deres.
Form
I Lyras verden er sjelen handgripelig i form av et dyr, kalt en daimon. Identiteten til daimonen er atskilt fra mennesket sitt, til tross for at den er en del av personen (det er én enhet, i to kropper).
I vårt og andre univers sier bøkene at daimonene er det samme som personen, uten noen ytre fysisk form. De har bare en fysisk form i Lyras univers og noen andre. Daimoner som allerede er fysiske, som Pantalaimon, forblir separate enheter når de besøker andre univers hvor daimonene og menneskene pleier å være én skapning, som universet vårt.
Det verste et menneske kan gjøre, er å røre daimonen til en annen; til og med i slag vil de fleste soldater aldri røre daimonen til en fiende. Men det kan gjøres unntak, for eksempel mellom par. At noen holder ens daimon fører til at personen blir sårbar og svak. Men daimoner kan røre andre daimoner så mye de måtte ønske. Samarbeidet mellom daimoner viser og understreker forholdet mellom personene.
Daimonen til et barn har ingen bestemt form og kan bytte til andre dyreformer som passer ønsker og forhold. Denne formbyttingsevnen, i tillegg at en daimon forsvinner øyeblikkelig når mennesket dens dør, kunne bety at daimonene ikke er helt handfaste. Men kroppene deres er faste, og de har full evne til å påvirke materielle ting. I Det gylne kompasset og En kikkert av rav nevnes det at Pantalaimon, daimonen til Lyra, har sine egne hjerteslag.
Når barn får sin voksne personlighet, ved pubertetsalderen, vil daimonene deres låse seg fast i en form som gjenspeiler personligheten deres. For eksempel vil et menneske med en hundedaimon ofte følge ordre – i Det gylne kompasset nevnes det at alle tjenere har hundedaimoner. Et menneske med en kattedaimon kan være veldig uavhengig. (Det blir ikke nevnt noen steder at et kraftig personlighetsbytte kan endre daimonens form senere.) I begynnelsen av trilogien hevder Lord Asriel at når en daimon mister evnen til å forandre seg vil personen begynne å tiltrekke seg Støv.
Daimonen til en person er som regel av det motsatte kjønnet av mennesket sitt, men i noen tilfeller har de samme kjønn. Pullman har vedgått at grunnen til dette er ukjent til og med for han sjøl, og at det kan representere homofili, men at det også kan tyde at en har en annen gave eller kvalitet, som framtidssyn. Den eneste gangen slike mennesker nevnes er i Det gylne kompasset, hvor de blir skildret som sjeldne og snille.
Livsløp
Det er uvisst når og hvordan en daimon blir «født» eller hvilken form de blir «født» i. Når et menneske dør, forsvinner daimonen som atomer av røyk. (Bøkene sier ikke noe om at dette er Støv, men filmene framstiller dem liknende.) Hvis en daimon blir drept, vil også mennesket dens dø. Opphavet til navnet til en daimon ble ikke nevnt i bøkene, men Philip Pullman har oppklart dette. Navnet blir gitt av daimonene til foreldrene. Will Parry kom fra vår verden, så hans daimon hadde ikke noe navn. Denne ble kalt Kirjava (et finsk ord som tyder flekkete eller mangefarget) av Serafina Pekkala.
Atskillelse
En person og denne personens daimon må stå innen kort avstand fra hverandre. Å tvinge noen fra daimonen sin fører til en utenkelig smerte både fysisk og følelsesmessig, som ofte ender i døden. Noen kulturer har mestret teknikker som gir daimonen større bevegelsesfrihet. For eksempel må hekser og mennesker som skal bli sjamaner holde ut utmattende rituelle ildprøver som involverer å forlate daimonen sin for en stund mens gir seg i kast med en åndelig ferd. Etter at de gjenforenes, har de evne til å forlate hverandre. Både hekser og sjamaner har fortsatt det åndelige båndet mellom seg og daimonen; den eneste endringet er hvor langt fra hverandre de kan være.
I trilogien benytter Oblasjonskommisjonen en spesiell slags giljotin for å skille mennesker fra daimonen deres uten å drepe dem. I motsetning til prøvene til heksene og sjamanene kutter giljotinen båndet mellom daimonen og mennesket permanent. Dette fører til at personens kreativitet, intelligens og vilje reduseres kraftig. De voksne som har gjennomgått denne prosessen virker tomme og livløse, og daimonene deres virker dempede og uoppmerksomme. Oblasjonskommisjonen forbedrer prosessen hele tiden gjennom eksperimentering, men Lyra møter minst én gutt som ikke kunne klare seg uten daimonen sin og dør. Når hun finner daimonene som har blitt skilt fra menneskene sine er skapningene uhandgripelige og trengende: de klenger desperat og ignorerer kontakttabuet. Splittelsen frigir også en enorm energiutladning, som ble benyttet av Lord Asriel til å lage en bru inn i den verden hvor Cittàgazze var.
Spøkelser og døder
I tillegg til daimonene har alle mennesker et spøkelse som lever videre etter at de dør, og en død som leder spøkelsene til underverden. For dem med separate daimoner later spøkelsene til å representere den delen av mennesket som holdt til i deres egen kropp (i motsetning til daimonen deres, som løyser seg opp ved døden). Formen til spøkelsene minner vagt om hvordan personen så ut mens han eller hun levde. Døder kan bare bli sett av menneskene deres i visse verder, som daimoner. De er enkle, men vennlige, figurer som kommer nærmere og nærmere menneskene deres etterhvert som døden nærmer seg.