cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Çhiarn Vannin
Strid om etterfølgelse (1594-1607)
I 1598 oppsto det en strid om etterfølgelse mellom døtrene til Ferdinando Stanley, 5. jarl av Derby og Ferdinando Stanleys bror, William Stanley ble hørt. Det ble besluttet av Dronningens kongelige råd at retten til Man skulle tilhøre utelukkende til dronning Elizabeth I av England, og letters-patent (åpent kongelig brev) av 1405 som har meddelte at Man som tilhørende familien Stanley ble erklært null og annullert. Dette på grunn av at Percy ikke var blitt fratatt ære og gods til tross for hans forræderi, og i 1405 og 1406 hadde letters-patent derfor ikke blitt iverksatt. Dronningen, i betraktning til de «mange fremstående tjenester gjort for henne og til hennes kongelige foregående av den høyvelbårne og edle Huset Stanley», trakk tilbake hennes rett og refererte de stridende fordringshavere til Det kongelige råds beslutning om det beste kravet om arv.
Lovherrene (Law Lords) i det kongelig råd besluttet «overdragelse av letters patent under Det store segl av England (dvs dronningens godkjennelse), slik rett ville komme ned i henhold til vanlig lov i England til de rådende arvingene (heirs general), og ikke til de mannlige arvingene (heirs male)», og øya ble derfor gitt til Ferdinandos døtre; derpå sa William seg enig til kjøpe deres andeler og interesser.
Midlertidige herrer (1607-1609)
Som en følge av striden om etterfølgelse til tittelen og institusjonen ble det bestemt at døtrene til Ferdinando Stanley var de rettmessige arvingene. Da den eldste av dem ikke hadde nådd myndig alder før i 1609 ble to midlertidige Herrer av Mann utpekt av Jakob I av England ved letters patent, slik at døtrene kunne profittere fra øyas inntekter.
Gjeninnsettelse
I 1765 solgte Charlotte Murray, 8. baronesse Strange overhøyhet av øya til den britiske regjering for 70 000 pund. Ved Loven om kjøp av Man 1765 ble tittelen Herre av Mann gjeninnsatt til den britiske kronen. Denne tittelen har derfor siden blitt benyttet på Man (uansett kjønn på monarken) for å referere til den regjerende britiske monarken den britiske monarken. Alle gjenværende rettigheter og eiendommer til hertugene av Atholl på øya ble solgt til den britiske regjering i 1828.
Mikael Myhre
Mikael Myhre (født 6. juni 1917, død 13. desember 2003 ) var en figurativ maler fra Begnadalen i Sør-Aurdal. Hans bilder er kjent for duse fargekombinasjoner og lysets virkning. Bildene hans er regnet for å ha stor kulturhistorisk verdi ved å fremstille lokale steder og aktiviteter i historisk perspektiv. Blant annet handelsstedet Bymoen og dampskipstrafikken på Sperillen.
Hans bilder finnes i dag i stort antall. Et halvt hundre bilder er en del av Gisela Budde sin private kunstsamling i Tyskland.
Vikings (danseband)
Vikings var et norsk danseband fra Trondheim som startet tidlig i 1960-årene.
De første ti-årene
Gruppen Vikings startet som amatører på slutten av 1950-årene og hadde sitt utspring fra Aunes kvartett som besto av Gunnar Aune, trekkspill, Håkon Renanger, gitar og sang, Bjørn Teigen, kontrabass og Åge Haugan, gitar og sang. Etterhvert kom Astor Olsen med på trommer og repertoaret ble mere poppreget. Aune's ble et av de aller første "popband" i Midt-Norge og hadde stor popularitet fra 1955 og frem til 1959/60. Da ble det et først og fremst et gitarbasert band men etterhvert ble det satset mere på rock-a-billy og country.
I april 1963 (The)Vikings hen og vant Arbeiderbladets store musikkonkurranse på Rondo i Oslo. Bandet som da besto av Åge Haugan, sologitar, Per Haugan, bassgitar,Jens Chr. Fjeseth solo og rythmgitar, Håkon Renanger gitar og sang, og Astor Olsen trommer. Olsen ble senere erstattet av Kai Biermann, (trommeslager fra Trondheim). De vant foran datidens store oslobaserte popgrupper som Vanguards med kjente navn som Terje Rypdal og Freddy Lindqvist og bandet Sunbeam's fra Eidsvoll. Vikings fikk da platekontrakt og spilte etterhvert inn flere singler med dengang ukjente Rolv Wesenlund som innspillingssjef hos plateselskapet Phillips. Vi nevner Dovre Ekspress, (skrevet av Åge Haugan på toget fra Trondheim til Oslo)som ble en klassiker i denne genre. Melodien høres ofte den dag i dag i radio/tv mere enn 65 år etter utgivelsen. Baksiden Teen Sceene var dengang bandets kjenningslåt og også populær. Flere utgivelser kom som Dans borti veien, Den tredje mann kan nevnes.
Vikings blir i dag regnet som Trøndelags første pop/rockeband og de ble også trøderske mestre to ganger i 1960-årene. Konkurransen var beinhard og det er ikke få av de mest kjente trønderske artister som hadde sin debut på Studentersamfundet store scene. I 1960-årene kom da militæret også for popmusikere og noen av medlemmene fikk andre ting å tenke på.
Vikings satset deretter profesjonelt fra midten av 1970-årene. I 1974 fikk Vikings platekontrakt med Experience Records. På det tidspunktet besto bandet av Åge Haugan på sologitar og vokal, Jan Olav Arntzen på vokal, Kjell Mortensholm på tangenter, Jens Chr. Fjeseth på gitar og vokal, Hugo Madtzog på bass og vokal og Skule Johansen på trommer. Før bandets andre utgivelse, forlot Arntzen og Fjeseth Vikings, og Rune Sundby fra Ruphus ble hentet inn som ny vokalist. Sundby skrev alle sangene på albumet.
Den tredje platen
Det ble store utskiftninger før bandets tredje album ble spilt inn i 1978. De eneste fra originalbesetningen var Åge Haugan og Skule Johansen. Kurt Pedersen ble bandets nye vokalist.
Harald Olsen fra Harstad spilte keyboard før Roar Sæthre kom inn på keyboard og vokal, og Hjalmar Pettersen på bass og vokal. Bandet fikk en stor hit med sin versjon av «Svikefulle Mari» («Whisky in the jar») som lå åtte uker som nummer en på Norsktoppen. Roar Sæthre var vokalist på denne. Etter Vikings 3: Higher - Higher! sluttet Pedersen og ble erstattet av Per Kristian Støbakk. De vant da Europatoppen med «Venus» i 1979, som også Roar Sæthre var vokalist på. «Venus» ble arrangert av Håvard Bratvold, og strykere fra Trondheimfilharmonikerne deltok.
Støbakk var vokalist på dansebandklassikeren «Du må ha det riktig godt», som han for øvrig spilte inn på nytt 20 år senere med PK & DanseFolket. Teksten er kreditert Åge Haugan.
1980–2005
Tidlig i 1980-årene besto Vikings av Åge Haugan på gitar, Per Kristian Støbakk på vokal, Bjørn Schandy på keyboard, Stein Haanshus på bass og Tor Lindberg på trommer. Dette var kanskje bandets glansperiode etter å ha vunnet Norsktoppen to ganger samt Europatoppen. Gary Holton var vokalist en kort periode i 1981 og senere samme år overtok Magne Reite som vokalist.Tore Andersen ble ny vokalist sommeren 1982. Vikings turnerte også som Bjøro Hålands band på denne tiden. Bandets siste opptreden med denne sammensetningen var på Kielfergen i 2005. Bandets gitarist og nåetterhvert også bassist Åge Haugan hadde da flyttet til Oslo og drev bandet derfra.
Mange kjente musikere var da innom Vikings i kortere eller lengre perioder...som vokalist Terje Mårstad, ex January og senere Scandinavia. Knut Lanseng, trommeslager med Casino Steel, Claudia Scott og Ottar"Big Hand"Johansen, og la oss ikke glemme bluesbandet Texas Twisters. Dag Yri, piano, Hans Werner Hanssen, keyboard, senere Reddik og Rainbow. Knut Ranum, emminent trommeslager og Vikings nå ikke minst fremdeles med låtskriver og gitarist Tore Andersen. I 2006 flyttet Åge Haugan til Hua Hin i Thailand og historien fortsetter....
Mats Knutsen
Mats Knutsen (født 22. oktober 1987) er en norsk ishockeyspiller. Han spilte for Vålerenga Ishockey i sesongene 06/07 og 07/08, deretter for Stjernen Hockey i sesongen 08/09. Så spilte han for Lørenskog til 2010, Manglerud Star til 2012, Tønsberg til 2013 og sist Frisk Asker til 2014. Hans posisjon på banen var løper.
ATX
ATX (Advanced Technology Extended) er en hovedkortstandard som ble laget av Intel i 1995. Det var den største forandringen av kabinettstanderen på mange år. ATX erstattet AT fullstendig som den standardiserte kabinettstandaren på nye systemer. ATX tok for seg mye av det som irriterte og frustrerte ATs systembyggere. Andre standarder for mindre hovedkort (inkluderer microATX, FlexATX og mini-ITX) holder vanligvis bakenden av kortet redusert i størrelse samt mindre kortplasser. I 2003 annonserte Intel den ny standarden BTX, ment som en erstatning for ATX. Men per august 2009 er ATX fremdeles den foretrukket standarden for de fleste PC-byggere; BTX har derimot gjort sin debut i ferdigbygde systemer, og er brukt av selskaper som Dell, Gateway, og HP.
Cheyenne (språk)
Cheyenne er et algonkinsk språk som snakkes av cheyenneindianerne i dagens Oklahoma og Montana i USA. Som alle algonkinske språk, er cheyenne agglutinerende.
Cheyenne er et slettealgonkinsk språk, i likhet med arapaho og blackfoot, men dette er mer en områdeklassifisering enn en genetisk klassifisering. De fleste som snakker språket bor i Northern Cheyenne Indian Reservation, og det er få unge som snakker språket.
Amfotær
Et amfotært stoff (fra gresk αμφοτέρως amphoteros «begge», «både») er en betegnelse for et stoff som har to komponenter eller kan opptre som to forskjellige komponenter. I kjemien brukes betegnelsen blant annet om stoffer som kan opptre både som syre og base, for eksempel vann og aminosyrer.
Eksempler
Vann og saltsyre:
Vann og ammoniumhydroksid:
Kjetil Holta
Kjetil Holta (født 25. april 1965 på Notodden i Telemark). Han er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI. Holta har vært bosatt i Belgia siden 2010.
Kjetil Holta driver sin investeringsvirksomhet gjennom selskapet Holta Invest AS. Selskapet ble etablert i 1983 og hadde sitt 30-årsjubileum i 2013.
Holta Invest AS er i dag et konsern med mer enn 250 ansatte fordelt på 3 kontinenter. Selskapet er etablert i Shanghai og Beijing i Kina, Luxembourg og Oslo i Europa og i Chicago i USA. Hovedvirksomheten er finansielle investeringer, metalldistribusjon og sportsutstyr med hovedfokus på tekstiler og nordiske idrettsgrener. I 2013 ble datterselskapet Holta Life Sciences etablert for å samle selskapets investeringer innen helsesektoren.
Holta Invest var eier av Tinfos AS frem til 2008, da selskapet ble solgt til franske Eramet. Selskapene Tennant Insurance og Nor-Reg Systems ble solgt i 2007. De viktigste eierposisjonene innenfor direkteeide virksomheter er i dag i Active Brands og Nizi International.
Kjetil Holta har vært sentral i oppbyggingen av Notodden Fotballklubb, NFK. Fotballklubben ble etablert i 1999. Holta har støttet klubben finansielt siden 2002. I 2006 flyttet klubben fra gressbanen til Idrettsparken som nå er klubbens hjemmearena. Klubben er etablert med både gutte- og jentelag. I 2014 ble satsingen på jentefotball belønnet med gull i Norway Cup i klassen Jenter 13 år. I klassen Gutter 13 år ble NFK nummer 2 i samme turnering 2012. Herrelaget spilte i perioden 2006 – 2009 i Adeccoligaen, nest høyeste klubbnivå i Norge.
Rekrutteringslandslaget i friidrett er etablert av Norges friidrettsforbund (NFIF) blant annet med midler fra Holta. Målet er at flere utøvere skal kvalifisere seg til internasjonale mesterskap, primært juniormesterskapene og EM U23. Tanken er at når de beste utøverne og trenerne samles, skapes en god arena for erfaringsutveksling og nettverksbygging
Forfatter og journalist Odd Johan Nelvik skrev i 2013 en bok om industrieventyret Tinfos og Holta-familiens investeringsaktiviteter gjennom fire generasjoner.
Mo Hornmusikk
Mo Hornmusikk er et musikkorps stiftet 14. mars 1897 med janitsjarbesetning fra Mo i Rana i Nordland.
Korpset er tilsluttet Norges Musikkorps Forbund, med tilhørighet Norges Musikkorps Forbund Nord-Norge.
I norgesmesterskapet for janitsjarkorps, har Mo Hornmusikk siden 2017 konkurrert i elitedivisjonen, etter å ha vunnet 1. divisjon i 2016.
Sist norgesmesterskap presterte korpset med en 8. plass.
Historie
Flere av Mo Hornmusikks dirigenter og medlemmer har mottatt Rana kommunes kulturpris. Korpset selv mottok i 2016 både den kommunale kulturprisen og Kunnskapsparken Helgelands «Samspillpris» etter opprykket til elitedivisjonen i Norgesmesterskapet for janitsjarkorps.
12. juni 2022 hadde korpset konserten Krigsseiler'n, hvor Mo Hornmusikk, sammen med Helge Jordal, Sigrid Brennhaug og Lars Erik Drevvatne, hyllet krigsseilerne fra andre verdenskrig.
Hvert år har Mo Hornmusikk sin egen nyttårskonsert, som oftest i Gruben kirke og med en lokal organist.
Samarbeid
Korpset samarbeider med Rana Kommune om å arrangere utdelingskonserten Prisvinner'n, hvor bla. Rana kommunes kulturpris blir utdelt.
Korpset har et nært samarbeid om anskaffelse og bruk av slagverksinstrumenter med Nordland Janitsjar.
Dirigenter
Før 1928 har man ingen klar oversikt over Mo Hornmusikks dirigenter.
Prestasjoner NM Janitsjar
Norgesmesterskapet for janitsjarkorps ble ikke arrangert i årene 2020 og 2021, på grunn av koronaviruspandemien.
Peter Larsson
Peter Larsson (født 10. november 1978 i Luleå) er en svensk langrennsløper.
Han har deltatt i verdenscupen siden sesongen 1999/2000. Mellom 2002 og 2005 vant han hvert år sesongopptakten i Düsseldorf, og fikk derav tilnavnet Mr. Düsseldorf. VM 2007 i Sapporo deltok han i lagsprint sammen med Björn Lind. De ble regnet blant favorittene, men ble slått ut i semifinalen.
28. oktober 2007 gikk han igjen til topps i Düsseldorf, denne gang i lagsprintøvelsen sammen med Thobias Fredriksson.
Kleve
Kleve, Clève på fransk, Kleef på nederlandsk, er en by i nordvest i delstaten Nordrhein-Westfalen i Tyskland, nær grensen til Nederland og elven Rhinen. Byen er 97,79 km² og har 49,392 innbyggere.
Rahim Ayew
Abdul Rahim Ayew (født 16. april 1988 i Tamale) er en ghanesisk profesjonell fotballspiller som spiller for den egyptiske fotballklubben Zamalek SC. Han spiller offensiv midtbane, og er også en del av. Ayew har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Nania og Eleven Wise fra Ghana.
Kleve
I dag tilhører byen Kreis Kleve og er hovedstad i denne kretsen.
Rahim Ayew
Rahim er sønn av den tidligere toppspilleren Abédi Pelé og bror til André Ayew og Jordan Ayew. Han ble for øvrig tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Liu Zhidan
Liu Zhidan (født 28. september 1903 i fylket Zhidan oppkalt etter ham i Shaanxi i Kina, død 1936) var en kinesisk kommunistisk hærfører. Han var en av dem som la grunnlaget for det kommuniststyrte området i den nordlige Shaanxiprovinsen og tilgrensende deler av Gansu som kommandant for de rødes 26. armékorps.
Kleve
Navnet
Navnet Kleve stammer sannsynligvis fra det tyske ordet «Kliff» («klippe») og kan henspille på den klippen hvor hertugslottet Schwanenburg er bygget. Imidlertid inneholdt byvåpenet tre kløvere (tysk: «Klee») og som uttales som bynavnet i den lokale dialekten og i nederlandsk «Kleef». Bynavnet ble tidligere stavet med en C gjennom historien, men under språkreformen på 1930-tallet ble dette endret til K. Dagens ledende parti i den politiske ledelsen har uttalt at de vil arbeide for at bynavnet igjen skal bli stavet med en C.
Liu Zhidan
Liu gikk inn i kommunistenes ungdomsbevegelse vinteren 1924 og ble fullt medlem av kommunistpartiet våren 1925. Da kommunistene led tilbakeslag noen år etter, kom partiet til at det måtte organisere en egen hær. Liu var ledende i dette arbeidet; han organiserte Weihuaoppstanden og opprettet «den nordvestlige revolusjonære arbeider- og bondehær.» Da disse styrkene i februar 1935 var nær ved å bli omringet av en tallmessig overlegen Kuomintangstyrker (kanskje 40 000 mann) forpurret Liu dette ved et utbrudd med 4 000 kommunistiske soldater. Etterhvert kontrollerte hans styrker over 20 fylker, og slik ble de kommunistiske baseområder i det nordlige Shaanxi og i Gansu forent og konsolidert. I dette området etablerte kommunistene sin provisoriske hovedstad, Yan'an.
I april 1936 kommanderte Liu det 28ende armekorps under et fremstøt østover inn i Shanxi. Under fremrykningen falt han i kamp, 33 år gammel. Mao Zedong utropte ham til «leder av massene og nasjonalhelt».
Kleve
Historie
Byen ble utsatt for hard bombing under andre verdenskrig og det er lite av det tidligere byen igjen.
Guo Songtao
Guo Songtao (født 11. april 1818 i Xiangyin i provinsen Hunan i Kina, død 18. juli 1891) var en kinesisk diplomat og statsmann under Qing-dynastiet.
Tidlig karriere
I 1853 bistod han Zeng Guofan i kampen mot Taipingopprøret i deres hjemprovins Hunan. Under kampen mot opprøret utmerket Guo seg som en sterk talsmann for bruken av den lokale likin-skatten for å finansiere militærkampanjene. Senere hjalp han også Li Hongzhangs Huai-arme i dens kamp mot opprørerne i provinsen Anhui.
Diplomatisk tjeneste
Guo ble et ledende medlem av selvstyrkelsesbevegelsen i Kina i 1860- og 70-årene, og utmerket seg som en talsmann for en moderat og fredelig utenrikspolitikk. Guo ble den første Qing-diplomat som ble stasjonert i et vestlig land. Han var ambassadør i Storbritannia og Frankrike fra 1877 til 1879 som en følge av britiske krav etter «Margary-affæren».
I juli 1877, mens han var kinesisk diplomatisk sendemann til Storbritannia, ledet Guo wn delegasjon fra legasjonen på besøk til ingeniørverkene i Ipswich, til Ransomes and Rapier, der man produserte damplokomotiver, jernbaneutstyr og annet ingeniørutviklet utstyr. Han reiste med tog fra London til og fikk en dyp respekt for det britiske jernbanesystem, og sa at denne to timers lange reisen ville ha tatt to eller tre dager i hans eget land.
Han ble deretter en varm talsmann for jernbaner og andre moderne ingeniørinnovasjoner i Kina. Med dette pådro han seg manges vrede, også innen embedsverket, som mislikte hans pågåenhet. Tidlig i 1878 var han samtidig blitt utnevnt til minister til Frankrike, under bibeholdelse av Storbritannia, og flyttet til Paris. Men mot slutten av året ble han kalt tilbake til Kina.
Våre demoner
Våre demoner er det femte studioalbumet til Kaizers Orchestra, utgitt 27. april 2009. Albumet ble spilt inn i januar 2009 på Jæren med Janove Ottesen og Yngve Sætre som produsenter. Sporene er nye innspillinger av overskuddsmateriale fra Kaizers Orchestras fire forrige studioplater, som ikke ble inkludert av diverse grunner.
I albumets coverinnlegg står det forklaringer om hver enkelt sang i tillegg til informasjon om selve utgivelsen. CD-en var i salg i butikkene kun i én uke, hvoretter den kun er å få tak i som digital nedlastning. Det ble trykt opp et opplag på 3000 digipack-versjoner, og utover de ble resten trykt opp i vanlig dual-case. I tillegg ble et vinyl-opplag utgitt på 700 eksemplarer. Bandet garanterte allikevel at alle som ønsket å kjøpe albumet ville få tak i det.
Sporliste
Alle tekster er skrevet av Ottesen om ikke annet er spesifisert.
Ouham
Ouham er et prefektur i Den sentralafrikanske republikk. Det ligger nordvest i landet og grenser til prefekturene Ombella-Mpoko, Ouham-Pendé, Nana-Grébizi og Kémo. Det grenser også til landet Tsjad.
Administrativ inndeling
Ouham er delt inn i fem underprefekturer.
Olusoji Fasuba
Han var med Nigerias stafettlag (4 × 100 m) som kom på tredjeplass under OL 2004 i Athen. Samme år ble han afrikansk mester på 100 meter. I 2006 i Doha satte han ny afrikansk rekord på 100 meter med tiden 9,85, ett hundredel raskere enn Frankie Fredericks' rekord fra 1996. Han kom på fjerdeplass under VM 2007 i Osaka. Fasuba har vunnet Afrikamesterskapet på 100 meter tre ganger, 2004, 2006 og 2008.
Sajat Nova
Sajat Nova (armensk Sayat’-Nova; persisk og aserbajdsjansk ; georgisk  (født 14. juni 1712, død 22. september 1795 i Haghpat), «sangenes konge», var den armenske dikteren og asjiken Harutjun Sajatjans tilnavn. Han regnes som den største asjik eller folkesanger i Kaukasus.
Sajat Novas mor, Sara, var født i Tbilisi, mens faren, Karapet, enten var født i Aleppo eller Adana. Sajat Nova kjente kunsten å dikte, synge og spille på kamantsje. Han opptrådte ved Erekle II av Georgias hoff, hvor han også var diplomat. Etter å ha forelsket seg i kongens datter mistet han stillingen ved hoffet, og tilbragte resten av livet som en vandrende sanger. I 1795 ble han drept av Aga Mohammed Khans soldater i klosteret Haghpat.
Sajat Novas liv er skildret i Sergej Paradzjanovs film Sajat Nova (Цвет граната, «Granateplets farge») fra 1968. Den armenske komponisten Aleksander Arutjunjan skrev en opera med navnet Sajat Nova til hans ære.
Farao
Farao er en egyptisk kongetittel som benyttes på alle herskerne i oldtidens Egypt. Tittelen har sin opprinnelse i begrepet pr-aa som betyr «store hus» og det beskriver det kongelige palass. Historisk sett har imidlertid farao begynt bli benyttet som en kongetittel i det nye riket, særskilt i løpet av midten av det 18. dynasti, etter styret til Hatshepsut, den kvinnelige farao.
Tittelens historie
Farao var opprinnelig et begrep som betød «store hus» og ble benyttet om kongens palass. Begrepet stammer fra betegnelsen pr-ˤ3, skrevet med de to hieroglyfene pr («Hus») og ˤ3 («søyle»). Det ble benyttet kun i uttrykk som smr pr-`3 («Hoffmann av Det høye hus»), og refererte da spesifikt til bygninger ved hoffet eller palasset. Fra det 12. dynasti og framover opptrer ordet i følgende ønske-formel: «Det store hus; må det leve, ha framgang, og ha helsen», men fremdeles ble begrepet kun brukt med referanse til det kongelige palass og ikke til den kongelige person.
I regjeringstiden til Thutmosis III (ca. 1479-1425 f.Kr.) i det nye riket skiftet begrepet betydning. Thutmosis III kom på tronen etter at riket hadde vært under utenlandsk herredømme. De fremmede herskerne var hyksos-folket, et folk som kontrollerte Egypt i flere hundre år i løpet av den andre mellomliggende periode. Etter at Thutmosis III hadde besteget tronen ble 'farao' brukt som tiltaleform overfor den kongelige person. Kongen ble ansett som (symbolsk) sønn av guden Ra. «Den egyptiske solguden Ra, betraktet som far til alle faraoer, skal etter sigende ha skapt seg selv fra en pyramideformet jordhaug før han skapte alle andre guder» konstaterte egyptologen Donald B. Redford.
Den første gangen som pr-ˤ3 ble benyttet særskilt som tiltaleform overfor herskeren, er i et brev til Amenhotep IV (Akhenaten). Han var hersker fra ca. 1353 til 1336 f.Kr. Brevet var stilet til «Farao, alt liv, framgang og helse!» I løpet av 18. dynasti (1500- til 1300-tallet f.Kr.) ble tittelen farao benyttet i ærbødig omtale av herskeren. Men rundt slutten av 21. dynasti (900-tallet f.Kr.) begynte man å benytte begrepet «farao» alene, og ikke som tidligere i tillegg til andre titler foran herskerens navn. Fra 25. dynasti (700- til 600-tallet f.Kr.) var «farao» – i alle fall i daglig tale – det eneste epitet som ble brukt foran betegnelsen for «konge».
Fra det 19. dynasti og framover ble pr-ˤ3 benyttet like jevnlig som hm.f («Majestet»), og betegnelsen utviklet seg derfor fra et ord særskilt for en spesiell bygning til en respektfull betegnelse for herskeren, kanskje særlig fra og med 22. og 23. dynasti.
For eksempel er det første daterbare funnet av en tekst der tittelen farao ble knyttet til en herskers navn, et fragment fra presteannalene i Karnak. Fragmentet er datert til år 17 og knyttet til Siamun, sjette farao av 22. dynasti. Det dreier seg om en persons opptagelse i presteskapet til Amun, og det fremgår av teksten at dette skjer under kongedømmet til farao Siamun. Denne nye praksisen fortsatte under Siamuns etterfølger Psusennes II. Den gamle praksisen med å referere til kongen kun som pr-ˤ3 ble imidlertid videreført i de tradisjonelle egyptiske historieopptegnelsene.
Rekonstruksjoner av talemålet på denne tiden tyder på at den senegyptiske uttalen lød *[par-ʕoʔ]. Fra dette skal man ha avledninger som for eksempel det greske φαραώ, pharaō, og deretter det senlatinske pharaō. Fra senlatinen har ordet «farao» blitt opptatt i vesteuropeiske språk, blant annet i det norske språket.
Dobbeltkronen
Etter sammenslåingen av de to rikene Øvre Egypt og Nedre Egypt var et faktum, begynte faraoene å bære en krone som var laget som en kombinasjon av de to tidligere rikenes herskerkroner. Kronen blir kalt dobbeltkrone eller pschent.
Norsk jazzforbund
Norsk jazzforbund (etablert i Oslo i 1953, nedlagt 1997) var en norsk musikkpolitisk organisasjon, etablert av tretten lokalklubber, til fremme for spredning av musikktypen jazz over det ganske land. Den satte igang Buddyprisen for norske jazzmusikere (1956) og bladet Jazznytt (1960). Under Johs. Berghs ledelse innledet man samarbeid med Ny Musikk sin ga mer modernistisk jazz innpass. Samarbeid med Norsk musikkråd og TONO i visse enkeltsaker bidro også til å befeste jazzens levevilkår på 1970-tallet. Norsk jazzforbund var også til tider kritisk til etablerte jazzfestivalers (i hovedsak Moldejazz og Kongsberg Jazzfestival) manglende representasjon av norske jazzartister. En kort tid ledet Karin Krog det samtidige Norsk Jazzforum som skulle sikre norske artisters interesser (1965–67).
Noen av presidentene for Norsk Jazzforbund er Omar Heide Midtsæter (1953–56), Stein Kagge (1956–59), Olav Angell (1959–61), Johs. Bergh (1961–63), Bjørn Stendahl, Tor Haug (1965), Carl Morten Iversen (1972–75), Otto Sættem (1975–1977), Rolf S. Grundesen (fast ansatt leder 1977, to perioder), Steinar Kristiansen (var leder i 1988) og Tore Flesjø (var leder i 1994).
Den første bevilgning over statsbudsjettet ankom i 1980. Norsk jazzarkiv ble etablert året etter. På tidlig 1990-tall begynte utredningen om etablering av regionale jazzsentra. Plateselskapet Odin Records ble etablert i 1981, og utga blant annet jubileumsserien Jazz out of Norway (1996). Medlemstallet i 1995 var 7 000, to år før forbundet i 1997 ble slått sammen med Foreningen norske jazzmusikere (som hadde skilt lag fra jazzforbundet i 1979) og videreført i Norsk jazzforum.
Haiking
Bilister kan stoppe og ta med haikeren som passasjer og det forventes normalt ikke å ta betalt for å la haikere sitte på. Dette varierer imidlertid fra land til land. Ofte er haikeren også utstyrt med et skilt i hånden med reisemålet påskrevet.
Haiking er ikke like utbredt over hele verden. Enkelte steder er begrepet helt ukjent, og andre steder er det vanlig å kreve betalt for skyssen. Tegnet man bruker for å haike varierer også. I Norge, som i Storbritannia og USA, er tegnet tommelen opp, mens i Afghanistan betyr dette tegnet omtrent det samme som langefingeren opp gjør i vesten. Andre steder benytter haikeren isteden pekefinger og peker mot veien.
Reisende og vagabonder, som har gjort reising til en levevei eller livsstil, har benyttet haiking som fremste transportmiddel for det meste av 1900-tallet og gjør det fortsatt. Den franske forfatteren og reisende André Brugiroux haiket rundt i verden, hvert eneste land og område, i 18 år, fra 1955 og fram til 1973, og tilbakela løselig beregnet rundt 400 000 km.
Metode for signal
Haikerens metoder for å signalisere til sjåførene er forskjellig rundt om i verden. Mange haikere benytter ulike signaler. I Norge som i USA og Storbritannia benyttes tommel pekende oppover og pekende med kjøreretningen. I en del afrikanske land er hånden holdt stille med håndflaten vendt oppover. I Israel er signalet å holde knyttneven ut og med pekefingeren rettet mot vegen. Det er også vanlig å holde ut en plakat med navn på et sted man ønsker reise til, eksempelvis Nordkapp hvis man forsøker skaffe seg haik oppover norskekysten. En nyere metode er å avtale reise via ulike sosiale nettsteder på Internett.
Sikkerhet
I senere år har haikere begynt å se anstrengelser i å styrke deres gruppe, og et eksempel er en årlig samling, Hitchgathering, noe som organiseres av haikere for haikere. Svært lite data finnes om sikkerheten for haikere. Innsamling og sammenstilling av data for god sikkerhet krever statistisk telling av haikere, telle kjøreturer, og telle problemer, noe som er en vanskelig oppgave.
To undersøkelser på dette emnet omfatter en forskning fra 1974 om utrykningspolitiet langs Californias motorveier. California-undersøkelsen fant ut at haikere var ikke mer utsatt for kriminelle handlinger enn andre. Det finnes også en tysk undersøkelse, sitert av en senere forskningsrapport på engelsk diskuterer en del av de tyske funnene, som inkluderer at trafikkulykker er den ledende årsaken for dødsfall blant haikere.
Anbefalte praksis for økt sikkerhet og trygghet var:
Cuba
På Cuba er det påbudt å plukke opp haikere i myndighetenes kjøretøyer, så lenge det er passasjerplass er tilgjengelig. Haiking blir oppmuntret ettersom det er få biler i landet, og særskilte haikesteder er benyttet. Ventende haikere blir plukket opp etter systemet at den første ved stedet får først haik.
Nepal
I Nepal er haiking svært vanlig i rurale områder ute på landet. Mange eier ikke egen bil, og haiking er derfor vanlig praksis, særlig i og rundt landsbyer.
Nederland
I Nederland er haiking lovlig og der er offisielle skilt hvor man kan vente for å få skyss. Disse utpekte haikestedene er kalt for liftershalte eller liftplaats på nederlandsk, og de er særskilt vanlig i universitetsbyer.
Russland
Russland er det største landet på Jorden, og haiking er akseptabelt, men selv om det er vanlig er det også områder hvor folk fortsatt overrasket over haikere. Til tross for landets størrelse er det relativt få veier. Å benytte et skilt er derfor unødvendig. Haiking kalles Автостоп (avtostop), bokstavelig «bilstopping». Haiking er nokså trygt, også for politiet, unntatt ved grensene. Grunnet de lange distansene blir man ofte godt kjent med sjåføren, og når det blir vennlig nok kan det bli problematisk hvis det tilbys alkohol. Godt med klær, særlig i vintermånedene, er meget viktig.
Storbritannia
Bortsett fra generell haiking som ikke er ulikt andre land, er det et eget fenomen i Storbritannia, hvor hundrevis av studenter hvert år deltar i sponset haiketur til Marokko eller Praha som bistand for Link Community Development, en ikke-statlig organisasjon som driver humanitære aksjoner og arbeider på gressrotnivå. I 2007 var det 782 mennesker som haiket 2 600 km til Marokko, og samlet inn bortimot 340 000 pund som gikk til bedring av utdannelse i Afrika.
Andre britiske studenter deltar i konkurransen «Jailbreak» («fengselsrømming»), som vanligvis skjer i sommermånedene. Hensikten er å konkurrere i hvem som greier å komme lengst fra sitt universitet uten å benytte penger på selve reisen (om penger kan bli brukt på mat eller ly er opp til deltagerne). Universitetet i Warwick organiserer de største Jailbreak-opptrinnene i Storbritannia, i 2010 deltok det 336 studenter. I 2010 reiste universitetets vinnerlag helt til Bangkok på kun 36 timer. Cambridge RAG, en munter studentorganisasjon ved University of Cambridge, som ofte driver veldedighet ved å gjennomføre både seriøse som tullete aksjoner, har også fått ærefulle vinnere; i 2010 greide et par å komme seg til Washington, D.C. i USA på under 39 timer ved korttriks, trylling og ved å løse enhver Rubiks kube på under 40 sekunder. Den lengste strekningen noen har klart å haike er, per 2011, til Buenos Aires.
USA
I USA ble haiking en vanlig metode for reisende under den store depresjonen på 1930-tallet.
Det kom også motreaksjoner mot haiking og fattigfolk, og advarsler mot de mulig farene mot å ta med haikere ble utgitt og rettet mot sjåfører. De ble advart at noen haikere ville plyndre de som plukket dem opp. I noen tilfeller også begå drap. Andre advarsler ble utgitt og rettet mot haikerne, advarte dem mot de samme former for kriminalitet utført av sjåfører. Likevel ble haiking en del av den amerikanske psyke og mange fortsatte å benytte tommelen, selv i delstater hvor haiking var forbudt med lov.
På 1960-tallet fikk haiking ny renessanse blant unge mennesker, og mange filmer og populærmusikk omtalte fenomenet på en uanstrengt og ordinær måte som viser at haiking var akseptert.
Ressurser på nett
Haikere har allerede tatt i bruk ny teknologi for haikeformidling. Det finnes noen nettsteder i Norge som formidler haiking for enkeltturer og faste turer for pendlere. For haik i Europa og resten av verden finnes det en del store haikesentraler.
Film
Haikerens guide til galaksen (2005), en britisk science fiction-komedie basert på en bok av Douglas Adams, forlater verden slik vi kjenner etter at Jorden er blitt utryddet, ved å haike med et passerende romskip, men som romanen slår fast, tittelen henspiller også på en hendig rettledningsbok for haikere, kun med ubegrensete reisemål for de reiselystne, nemlig hele galaksen. En annen film utenom det ordinære er Even Cowgirls Get the Blues (1994) med Uma Thurman som framstiller en ung kvinne som har defekt, en enorm tommelfinger, upraktisk generelt og lite attraktivt for en ung kvinne (eller mann), men særdeles praktisk hvis man vil haike, hvilket hun gjør. Filmen dekker således en mengde tilsvarende underlige hendelser. Tilsvarende vri på de fleste sjangre er Paul (2011) hvor tittelfiguren er en alien (med stemmen til Seth Rogen) som haiker med to science-fiction-nerder, spilt av Simon Pegg og Nick Frost.
Det andre teamet er langt mørkere. I filmen Detour (1945), hvor tittelen betyr omvei, må Tom Neal ta tommelen fatt for å gjenfinne sin venninne, får haik og mens de kjører inn i storm, dør sjåføren ved et ulykkestilfelle, og i redsel for at politiet ikke vil tro på sannheten, beslutter han å gjemme liket og overtar sjåførens penger, bil og identitet. The Hitch-Hiker (1953) har også et tilsvarende mørkt tema hvor to venner plukker opp en mystisk haiker som viser seg å være en psykopatisk morder. Det viste seg å være en handlingsgang som kunne gjentas i utallige filmer: Den italienske filmen Autostop rosso sangue (1977), engelske titler Hitch-Hike og Death Drive, henspiller også på haikeren som en livsfarlig trussel. Den australske Roadgames (1981) hadde Stacy Keach som lastebilsjåfør og Jamie Lee Curtis som haiker. En massemorder er løs og Keach mistenker en annen lastebil som senere plukker opp Lee Curtis. Som dystert tema er det få filmer som topper Haikeren (1986) med Rutger Hauer som en særdeles skummel psykopatisk haiker. Den fikk likevel en dårligere oppfølger i The Hitcher II: I've Been Waiting (2003). Likevel kom The Hitcher (2007) som en direkte nyinnspilling av den førstnevnte filmen fra 1986, men helt uten de tilsvarende uhyggelige kvaliteter. I den beryktede Motorsagmassakren (1974) åpner filmen med at noen venner som plukker opp en haiker som kun ble kalt for «the Hitchhiker» i krediteringen, men hans virkelige navn, Drayton Sawyer, ble avslørt i en oppfølger til filmen. Haiking er dog et innledende bimotiv, de virkelig vanskelighetene begynner senere i filmen.
Litteratur
Mange forfattere har skrevet mer eller mindre om haiking. Eksempelvis
Sédhiou (region)
Sédhiou er en av Senegals 14 regioner. Den har et areal på 7,350 km², og grenser til Gambia i nord, Kolda i øst, Guinea-Bissau i sør og Ziguinchor i vest. Regionens hovedstad er byen Sédhiou. Ved folketellingen i 2013 hadde regionen 452,994 innbyggere.
Sédhiou er inndelt i tre departementer: Bounkiling, Goudoump og Sédhiou.
Odd Fellow logen Saltdal
Odd Fellow logen Saltdal ble grunnlagt i Rognan den 20. november 1993 som Odd Fellow loge nr 126 i Den Norske Odd Fellow Ordenen. Logens segl er en Nordlandsbåt som seiler på havet, og symboliserer Saltens rolle som et av de største byggestedene for slike båter på 1800-tallet. Seglet ble utformet av Storrepresentant Olav Bjelvin fra Odd Fellow logen Morild i Bodø.
Logen ble ved opprettelsen underlagt Odd Fellow leiren Salten.
Logen har et eget ordensbygg i Rognan. Logesalen ble utformet av Olav Bjelvin fra loge Morild, som ble den nye logens første Storrepresentant.
Mayday
Mayday er et internasjonalt radiotelefonisk nødsignal. Det kommer fra det franske uttrykket venez m'aider som betyr "kom og hjelp meg", men hvor venez ("kom") er falt vekk. Innenfor luftfart og sjøfart brukes ordet "mayday" i såkalte nødmeldinger som den mest "akutte" formen for nødrop. En slik meddelelse innledes med "Mayday, mayday, mayday!" (alltid tre ganger etter hverandre for å unngå at tilfeldig støy blir forstått som et nødkall), etterfulgt av opplysninger om fartøyets identitet, posisjon, situasjon samt den kallendes hensikter.
Litt mindre "presserende" er såkalte ilmeldinger, hvor uttrykket "Pan-pan" brukes. Forskjellen mellom il- og nødmeldinger defineres således at en situasjon som utløser en nødmelding krever hjelp med det samme for å unngå skader, mens ilmeldinger handler om situasjoner som krever hjelp "innen kort tid".
I forbindelse med nødmeldinger pr. radio er det etablert et antall rutiner som blant annet innbefatter krav om at andre fartøyer i nærheten skal utvise oppmerksomhet og i visse tilfeller gjenta meldingen på vegne av den nødstedte – en såkalt "mayday relay"-melding. Dessuten skal all radiotrafikk på nødkanalene opphøre fra stasjoner som ikke er impliserte i situasjonen.
Store Brevik
Store Brevik, lokalt Brevik (må ikke forveksles med byen Brevik), er en tettbebyggelse i Son ved Oslofjorden, sør i Vestby kommune i Viken.
Lokale virksomheter
Søndre Brevik gård er en av de eldste bevarte gårdene på stedet. Store Brevik er kanskje mest kjent for å huse rehabiliteringssenteret CatoSenteret. Senteret huser offentlig svømmehall og kiosk. I samme bygg ligger Brevik legesenter.
På Søndre Brevik finnes båthavn, dagligvareforretning med post i butikk, og spisested. Dessuten var det lenge et gartneri her, som veistrekningen Gartnerveien er oppkalt etter.
Lokale stedsnavn
Brevikområdet er bebyggelsen langs Brevikveien og Store Brevik vei. Øya Gjøva like ved regnes å høre til indre Son og ikke Brevik. Lokalt omfatter Store Brevik kun rekkehusbebyggelsen sentralt på Brevik, mens benevnelsen Brevik brukes for hele området. Lokalbefolkningen deler gjerne Brevik inn i Store Brevik og Øståsen.
Veiene er gjerne oppkalt etter fugler, blomster, bær, steiner og bergarter.
Friluftsområder
I Brevik ligger tjernene Breviktjernet og Damåstjernet. Fra Breviktjernet ble det i sin tid tatt ut isblokker om vinteren, og en lokal veistrekning har fått navnet Ishusveien til minne om dette.
Stedet har flere badestrender. Brevikbukta har offentlig toalett, petanquebane og volleyballbane. Andre strender er Støabukta (betegnelsen OBOS-stranda brukes lokalt), Arnesstranda og Søndre Brevik strand.
Skole og barnehager
Brevik skole og grendesenter er den lokale barneskolen; den ble på slutten av 2010-tallet revet og gjenoppbygd med blant annet kunstgressbane og park.
Brevik har tre barnehager: Store Brevik, Øståsen og Solåsen FUS.
Samferdsel
Hovedveiene i området, der også bussene kjører, er Brevikveien og Store Brevik vei. Brevikveien går knapt over i Moss kommune før den møter med Osloveien (Fylkesvei 316), som var den gamle E6.
Kollektivselskapet Ruters busslinjer 540 og 545A / 545B kjører gjennom området. Førstnevnte går en gang i timen mot henholdsvis Moss via Kambo, og Vestby via Hølen. Linja korresponderer med tog både på Vestby og Kambo stasjoner. 545A og 545B er ringruter som kjører til togene på Sonsveien stasjon hver halvtime, og knytter sammen Son lokalt. Annenhver avgang går direkte til Sonsveien, og annenhver via Brevikbukta, Son sentrum og Deør skog først. På togstasjonen korresponderer busslinja med toget (Vys R21 Moss - Oslo S).
Calocidae
Calocidae er en gruppe (familie) av insekter som hører til ordenen vårfluer (Trichoptera). Larvene lever i ferskvann. De voksne lever ikke langt fra vannet de vokser opp i.
Utseende
Middelsstore til ganske store (vingespenn 12–30 mm) vårfluer, forvingene vanligvis svartaktige med uregelmessige, hvite flekker. Antennene er grove og omtrent så lange som forvingene. Hodet mangler punktøyne (ocelli), maksillarpalpene har tre til fem ledd hos hannene og fem ledd hos hunnene. Forbeina har to sporer, mellom- og bakbeina fire.
Levevis
Larvene lever stort sett i klare, kjølige bekker, men en art fra Tasmania har larver som lever på fuktige steder på land. De bygger et litt krummet larvehus av sandkorn og planterester.
Utbredelse
Familien er utbredt i Australia (inkludert Tasmania, 5 slekter og 18 arter) og på New Zealand (2 slekter og 2 arter).
Eirik Halvorsen
Eirik Halvorsen (født 15. august 1975) er en norsk tidligere skihopper som representerte Konnerud IL.
Han debuterte i verdenscupen med 18.-plass i Vikersund 18. februar 1995. Hans beste plassering i verdenscupen var 2.-plass i normalbakken i Sapporo 20. januar 1996. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 76 i 1994/95 og 16 i 1995/96. Han ble nummer 12 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1995/96.
I VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1996 ble han nummer 8. Hans siste verdenscuprenn var i skiflygingsbakken i Harrachov i mars 1996.
Eirik Halvorsen tok bronsemedalje i NM stor bakke i Meldal i 1996. I det samme mesterskapet var han på Buskeruds lag som ble norgesmestre i lagkonkurranse (normalbakke) i Stryn.
Peplos Kore
Peplos Kore en Kore-skulptur fra arkaisk tidsperiode ca. 530 f.Kr. Den er rundt 1,80 meter høy, hogd ut av marmor fra Paros. Skulpturen ble funnet på Akropolis i 1884 og er i dag på Akropolis Museum.
Anoleøgler
Anoleøgler er en artsrik gruppe iguaner.
Peplos Kore
Navnet
Peplos var en enkel kvinnedrakt av ull uten sømmer, som ble holdt sammen over skuldrene. Men det var også den drakten som kvinnene i antikkens Athen sydde til gudinnen Athene hvert år, en gave som uttrykte byens takk for velstanden.
Anoleøgler
Disse ganske små og slanke øglene forekommer hovedsakelig i Sør-Amerika, men utbredelsen strekker seg nordover til Karibien og USAs sørstater. Arter i slekten Anolis er dessuten innført til Hawaii. De fleste artene klatrer i trær, men det finnes også marklevende arter i de tørre områdene i det sørvestre Sør-Amerika. De trelevende artene har gripehale som en tilpasning til et slikt liv. De har også festeskiver på tærne, som ligner på dem som gekkoene har. Mange arter har en fargerik hakelapp som benyttes til kommunikasjon med artsfrender.
Systematikken er omstridt, og de ble tidligere regnet som en underfamilie av en stor familie som omfatter alle iguaner, men her oppfattes de som en selvstendig familie. Noen går enda lengre, og fordeler gruppen på to familier Polychrotidae og Leiosauridae; Leiosauridae deles da i to underfamilier Leiosaurinae og Enyaliinae.
Peplos Kore
Navnet
Kore (gresk: κόρη, «pike»; flertall korai) eller som hun også ble kalt Persefone, var fruktbarhetsgudinnen Demeters datter med Zeus. Kore er også navnet på en type greske statuer av unge kvinner fra Arkeisk tid i gresk kunst.
Skulpturen ble navngitt Peplos Kore fordi man mente at hun bar en peplos; senere er det blitt reist tvil om dette.
Beskrivelse
Peplos Kore-skulpturen ble funnet i 1884 i en utgraving tett ved Erekhtheion på Akropolis. Det er funnet 14 andre korai på Akropolis. De ble alle kastet da perserne i sesongen 480–479 f.Kr. herjet Athen og ødela Akropolis.
Alle koroi bærer klær. Forskerne er uenige i hvilken type klær Peplos Kore-skulpturen bærer; noen mener fortsatt at det er en peplos, men på det tidspunktet hun er laget, var peplos blitt umoderne. Derfor mener noen forskere at hun ikke var en offergave, som de andre 14 korai på Akropolis, men en gudinne. Man gjetter på enten Artemis eller Athene. Hun har som andre skulpturer fra samme periode det arkaiske smilet.
På Peplos Kore-skulpturen er det spor etter maling. Malingen har bleknet siden utgravningen. Klærne er dekorert med et grønn- og hvitmønstret bånd. Under er det en blå khiton og huller på hodet tyder på at hun hadde en meniskos, noe som også tyder på at hun er en gudinne. Det er ukjent hva hun holder i sin venstre hånd.
Tim Minchin
Timothy David «Tim» Minchin (født 7. oktober 1975 i Northampton, Storbritannia) er en britisk-australsk komiker, skuespiller, låtskriver og musiker. Minchin ble født av australske foreldre i Northampton i Øst-Midlands, Storbritannia, og vokste opp i Perth i Australia. Minchin studerte ved University of Western Australia (UWA) og Western Australian Academy of Performing Arts (WAAPA), før han flyttet til Melbourne i 2002. Minchin er best kjent for sin musikalske komedie, promotert ved seks CDs, fem DVD'er og en rekke live komedieshow som han har hatt. Han har også opptrådt på TV og radio i Australia, Storbritannia og USA. Hans show Darkside gjorde ham kjent av publikum, og fikk en ypperlig kritikk for sin deltagelse på Melbourne International Comedy Festival i 2005 og på Edinburgh Festival Fringe samme år.
Minchin har bakgrunn i teater og har opptrådt på scenen i forskjellige produksjoner, i tillegg til små skuespillerroller på Australisk TV. En dokumenterfilmfilm om Minchin, Rock N Roll Nerd (redigert av Rhian Skirving), ble vist på teater i 2008 og på TV av TV-kanalen ABC1 i 2009. Tim Minchin er komponist og tekstforfatter til showet "Matilda the Musical" som vant Olivier Award, Tony Award og ble nominert for Grammy Award for showet Matilda the Musical og showet Groundhog Day The Musical som vant en Olivier Award og som ble et Tony Award-nominert show. I 2013 spilte han rockestjernen i Groundhog Day The Musical i TV-serien Californication og i 2019 var han med på å skrive og opptrådte som "Lucky Flynn" i TV serien Upright.
I 2013, belønnet University of Western Australia Minchin med tittelen "Doctor of Letters degree"" for hans bidrag til muaikk-kunsten. I 2015 ble han belønnet med sin andre "Doctor of Letters degree" fra Mountview Academy of Theatre Arts. Han ble tildelt en "Member of the Order of Australia" av "2020 Australia Day Honours" for "viktig innsats for skuespillerkunsten og for samfunnet".
Diskografi
Studioalbum
Singler (utvalg)
Samlingsalbum
Som forfatter
Litteratur:
Västerlösa
Västerlösa er et tettsted i Linköping kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 206 innbyggere. Västerlösa ligger ca. 15 kilometer vest for Linköping.
Billy West
Billy West er navnet til flere personer:
Eddie Turnbull
Edward Hunter Turnbull (født 12. april 1923, død 30. april 2011) var en skotsk profesjonell fotballspiller og manager. I 1950-årene var Eddie Turnbull en av «The Famous Five», kanskje den mest kjente angrepslinjen til Hibernian og det skotske landslaget i fotball, sammen med Gordon Smith, Bobby Johnstone, Lawrie Reilly og Willie Ormond. I løpet av hans tid med Hibernian vant de tre Scottish Football League-titler, og i 1955 ble han den første britiske spilleren til å score i Europacupen.
Nathan Myhrvold
I 2011 ga han ut en kokebok i seks bind, Modernist Cuisine: The Art and Science of Cooking.
Eddie Turnbull
Etter Aberdeen dro han tilbake til Edinburgh for å bli manager for Hibernian. Han overtok laget etter Dave Ewing, som hadde et kort opphold som Hibernian-manager i 1970-1971-sesongen. Med Hibernian vant Turnbull den skotske ligacupen i 1972, og han stod bak deres mest berømte seier, en 7–0-seier over byrivalene Heart of Midlothian på Tynecastle Stadium den 1. januar 1973. Det var Eddie Turnbull som i november 1978 hentet de norske spillerne Isak Arne Refvik og Svein Mathisen til Hibernian. I november 1979 hentet han også George Best til klubben.