cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gyllenbuste
Gyllenbuste (Gullinborsti, Gullinbuste, Slidrugtanne) var i norrøn mytologi Frøys galte. Den har selvlysende gyllen bust og den trekker vognen til sin eier dag og natt over hav og gjennom luft raskere enn noen hest. Frøy fikk galten av dvergen Brokk. Gyllenbuste nevnes bare kort i Snorre Sturlassons Gylfaginning og i Skaldskaparmål.
Gullinborsti ga navn og våpenskjold til Ynglinga-ættens slektsgren Galtefamilien på Hatteberg i Hardanger som senere i og etter dansketiden er blitt kjent som "Galtung" i "Rosendal".
Mikołaj Rej
Mikołaj Rej (eller Rey) fra Nagłowice (født 4. februar 1505 i Żurawno, død 1569 i Rejowiec) var en av de mest fremstående polske diktere og forfattere i renessansen. Han var også politiker, musiker og adelsmann, og var en av de første dikterne som skrev på polsk. Han regnes allment som «den polske litteraturens far».
Rejs litterære produksjon er stor og variert. Rej er særlig kjent for sin mesteraktige litterære beskrivelse, og kalles ofte for «den polske litteraturs Bruegel». Han sammenlignes med Erasmus, Michel de Montaigne og François Rabelais.
Mount Terror
Mount Terror er en stor inaktiv skjoldvulkan som utgjør den østlige delen av Rossøya. Vulkanen består av flere sinderkjegler på sidene av skjoldet og er i det vesentlige dekket av snø og is. Den er den nest største av de tre vulkanene som utgjør Ross Island og er noe overskygget av Mount Erebus som ligger 30 kilometer mot vest. Mount Terror ble navngitt i 1841 av James Clark Ross etter det andre av hans skip, HMS «Terror».
Carl Fredrik Holter
Carl Fredrik Holter (født 17. april 1850 på Søndre Holter i Frogn, død 12. mars 1939) var en norsk xylogaf og redaksjonsmedarbeider.
Læreår
Carl Holter begynte i xylografilære hos Haakon Adelsten Lunde cirka 1865 og jobbet for ham i 6 år. På denne tiden bodde han hos foreldrene i Grønland 9. Faren var garverimester C. Anders Holter (f. i Frogn 1818), som drev handel med lær, skinn, og andre garveriprodukter. Moren var Ellen Iversdatter (f. i Aker 1813).
Familie
Carl var den eldste av søsknene; Christian (f. 1852), Elise (f. 1853), Anthon (f. 1857) og Gustav Emil (f. 1859). Etter læreårene hos H.A. Lunde reiste Carl omkring 4 år i utlandet for å videreutdanne seg i faget. I 25 år hadde han egen xylografisk anstalt i Kristiania. I lange perioder opphørte han med xylografering for å vie seg til skriftlige arbeider.
9. september 1876 giftet han seg med den to år yngre Helga Sofie Ellefsen (f. i Frogn ved Drøbak 1852), og fikk datteren Sofie (f. Østre Aker 1882). En tid oppholdt de seg også i California og i Utah.
Carl Holter ble prisbelønnet ved verdensutstillingen i Paris i 1879. Han var medeier i firmaet "C. Holter & W. Olsen XA". Atelieret lå i Nedre Vollgt. 16, men i 1880, eller –81, takket dansken Waldemar Olsen (senere: Waldemar Waldor) for seg og returnerte for noen år til København. I 1882 drev Carl Holter xylografihåndverket fra egen bolig i Øvre Slottsgate 2.
I 1884 samarbeidet Holter med xylografen Hans Christian Olsen om et nytt firma "Holter & Olsen". Han og kompanjongen hadde verksted i annen etasje i Øvre Slottsgate 7. I 1885 måtte han flytte inn i Trondheimsveien 129, hos sine foreldre og lillebroren, Gustav Emil, som også var blitt en meget habil utøver av xylografikunsten.
Året etter – i 1886 – sto han igjen på egne bein med xylografisk atelier i annen etasje i Lakkegata 27. Holter ble medredaktør i Folkebladet i 18?? Da annen etasje i bakbygningen av Trondheimsveien 129 ble ledig i 1889 flyttet han tilbake dit med kone og barn. I 1891 flyttet han verkstedet sitt til fjerde etasje i Karl Johans gate 27. I 1898 måtte han etablere verkstedet sitt hjemme, men i 1899 skaffet Holter seg rom i annen etasje av Rosenhoffgata 2c.
Ved folketellingen i 1900 bodde familien i Trondheimsveien 152. Holter var særlig kjent for sine bilder for Ny illustreret Tidende og Skilling-Magazin, ved siden av å skjære enrekke bokillustrasjoner. I 1901 prøvde han seg også som kunstmaler, men gikk nok en gang tilbake til xylografyrket.
Fra 1915 bodde Carl Holter og hans hustru på Lysaker. I anledning av hans 80-årsdag i 1930 ble det opplyst at han tilbrakte mesteparten av tiden med å sysle i hagen og til å ordne med båten sin. En del av hans xylografiske redskaper ble i 1959 gitt til Norsk Folkemuseum.
Furumo stadion
Furumo ble bygget opp som et idrettsanlegg av medlemmer av Geithus Arbeideridrettslag i 1933, etter at de hadde blitt nektet å bruke det eksisterende anlegget Rolighetsmoen. Det første skøyteløpet på denne banen ble avholdt i 1935.
Det største stevnet som er arrangert på Furumo stadion, er EM allround for kvinner i 1986. Under dette stevnet satte østtyske Andrea Ehrig verdensrekord på 5000 m med tiden 7.31,45. I 1995 ble banen utbedret med et kunstisanlegg.
Det foreligger planer om å bygge hurtigløpsbanen inn i en tunnel, men foreløpig er dette kun på planleggingsstadiet.
Philip Barlag
Isak Philip Hartvig Ree Barlag (født 7. desember 1840 i Christiania, død 28. september 1913) var en norsk maler.
Familie
Han var sønn av skolelærer Johan Herman B. og Fredrikke Louise Christensen. Han giftet seg med Gunda Mathilde Kristine Jenssen (født 1854).
Kunstnerisk virke
Barlag var elev av David Arnesen fra våren 1858 til oktober 1860. Høsten 1858 begynte han på Den Kongelige Tegneskole, først i elementær- og gipsklassen. Fra 1861 til 1863 var han elev i Christopher Borchs frihåndsklasse. Han var elev ved J.F. Eckersbergs malerskole i perioden 1860–1864. Videre studerte han i München 1864–1865. I München gikk han ikke på kunstakademiet, men mottok privatundervisning.
Barlag mottok reisestipend til München-73, Berlin og Hamburg. Han besøkte ofte København og Stockholm. Fra 1861 foretok han også mange studiereiser i Norge.
Han utviklet en forkjærlighet for naturstudier og fordypet seg særlig i fjellandskapets mange uttrykk. Han har også etterlatt seg en rekke bilder malt ved fjorden, og mange malerier av naturen i vinterdrakt. Han sendte fra 1865 jevnlig sine naturtro bilder til kunstforeninger i Oslo, Bergen og Drammen. Han er representert i Nasjonalgalleriet og en rekke andre museer. I årene 1879–1912 var han ansatt ved SHKS og var lærer for en rekke norske kunstnere, bl.a. Otto Sinding.
Bank Julius Bär
Bank Julius Bär & Co. AG er en tradisjonsrik privatbank i Zürich i Sveits, grunnlagt av bankieren Julius Bär i 1890. Banken tilbyr formuesforvaltning for velstående kunder, og er den nest største i sitt slag i Sveits.
Banken har i tillegg til hovedkontoret i Zürich også kontorer i Basel, Dubai, Frankfurt am Main, Genève, Grand Cayman, Guernsey, Lausanne, Lugano, London, Los Angeles, Luxembourg, Luzern, Milano, New York City, Stuttgart, Wien og Zug.
I september 2005 overtok bankhuset de tidligere privatbankene Ferrier Lullin & Cie SA, Ehinger & Armand von Ernst AG, Banco di Lugano (før 1990 kjent som Banco di Roma per la Svizzera) og forvaltningshuset GAM.
Bankhuset ledes av Johannes de Gier.
Dachau
Dachau er en by i den tyske delstaten Bayern. Byen ligger omkring 15 km nordvest for München, og grenser mot dennes forsteder.
Gunnar Wefring
Gunnar Wefring (født 24. mai 1900 i Løten, død 20. mars 1981) var en norsk billedkunstner. Han hadde flere separatutstillinger og var representert på en lang rekke utstillinger, blant annet femten ganger på Høstutstillingen.
Dachau
Byen har et historisk sentrum med et slott fra 1700-tallet.
De første henvisningene til Dachau er fra 805 da området var under Karl den stores styre. I 2005 feiret derfor byen 1200-årsjubileum.
Gunnar Wefring
Liv og virke
Wefring var sønn av medisineren og politikeren Karl Wilhelm Wefring og Johanne Christine Meyer (1874-1930). Gunnar Wefrings hustru, Signe (1898–1977), var datter av Ivar Mortensson-Egnund og Karen Nielsen. Sammen fikk Gunnar og Signe barna Ivar og Inger Johanne, henholdsvis jazzpianist og tekstildesigner.
Rebiya Kadeer
Rebiya Kadeer (uigurisk: رابىيه قادىر, kinesisk 热比娅·卡德尔; født 21. januar 1947 i Altay i Xinjiang i Folkerepublikken Kina) er en uigursk forretningskvinne og politisk aktivist fra Xinjiang nordvest i Kina.
Kadeer vokste opp i fattigdom men bygde seg opp ved å starte en vaskeritjeneste og etter hvert grunnlegge et handelskompani og et kjøpesenter i Xinjiang. Hun var også en stor filantrop, særlig gjennom grunnleggelsen av De tusen faniliers mødreprosjekt, en veldedighet som tar sikte på å hjelpe uighurske kvinner til å starte lokale bedrifter.
Kadeers suksess i forretningslivet gav henne det lokale tilnavnet «millionærsken», og hun fikk delta på FNs kvinnekonferanse i Beijing i 1995. Hun ble medlem av «Det kinesiske folks politiske konsultative konferanse», men nektet å stille til gjenvalg i 1998 etter at hun hadde nektet å fordømme uttalelser hennes ektemann hadde kommet med i USA.
Hun ble i 1999 arrestert, stilt for retten og dømt til fengselsstraff av Folkerepublikken Kinas myndigheter, fordi hun hadde «lekket statshemmeligheter». Det hun hadde gjort, var å sende avisutklipp til sin mann Sidik Rouzi, som hadde flyttet til USA og arbeidet for det uighurske program i Radio Free Asia, og som er aktiv motstander mot den kinesiske politikk overfor uighurene. Kadeer ble arrestert i august 1999 da hun var på vei for å møte en delegasjon fra den amerikanske kongressen som ville undersøke forholdene i Xinjiang. Det ble hevdet at hun hadde med seg en liste med ti personer som ble «mistenkt for å være involvert i nasjonalseparatistiske aktiviteter»
I 2004 ble fengselsstraffen redusert med ett år, på grunnlag av attest om "god oppførsel" fra det kvinnefengselet i Xinxiang hun satt fengslet i. Samme år ble hun tildelt professor Thorolf Raftos minnepris.
Den 14. mars 2005, ble hun løslatt før tiden, under påberopelse av medisinske grunner, og overlatt til amerikanerne. USA hadde presset på for å få henne løslatt. Hun ble satt fri før USAs utenriksminister Condoleezza Rice besøkte Øst-Asia. Den 17. mars fløy Kadeer til USA og ble forent med sin familie i Chicago. Som reaksjon på løslatelsen gikk USA med på å trekke tilbake et resolusjonsforslag for FNs menneskerettighetskommisjon, noe som fikk menneskerettighetsorganisasjoner som Amnesty International og Human Rights Watch til å dempe sin ros av amerikanerne.
Kadeer er president i Uighur American Association.
Gunnar Wefring
Liv og virke
I årene 1919–21 studerte Wefring ved Statens håndverks- og kunstindustriskole og i 1920–22 ved Kunstakademiet under Christian Krohg og Halfdan Strøm. Senere studerte han med Per Krohg og Georg Jacobsen. Han foretok et titall studiereiser utenlands.
Gunnar Wefring debuterte med maleriet Broen på Høstutstillingen i 1924. I 1931 var han med på Finn Devolds tur til Grønland, i 1932 med Adolf Hoel  til Eirik Raudes Land, og i 1936 var han på Svalbard. Malerier fra de to første ble vist på separatutstillinger i Oslo 1931 og 1932, og noen tegninger av inuitter ble stilt ut på høstutstillingen i 1931.
Foruten å skrive to bøker under eget navn, skrev Wefring tidsskrift- og bokbidrag, holdt kurs innen bildende kunst og hadde mange kunstneriske og kunstpedagogiske tillitsverv.
Auxerre
Auxerre er en kommune i departementet Yonne i regionen Bourgogne-Franche-Comté øst i Frankrike. Auxerre ligger ved elven Yonne, og er hovedstad i departementet Yonne.
Gunnar Wefring
Villa Fimbu
Familien bodde i Villa Fimbu på Stabekk. Dragestilhuset, som i dag omfattes av kulturminnevernet, er tegnet av Holger Sinding-Larsen og ble oppført i 1898-1902.
Auxerre
Nær byen bygges slottet Guédelon med middelalderteknologi.
Gunnar Wefring
Villa Fimbu
Opp gjennom årene har huset vært i flere kjente personers eie: Karen og Ivar Mortensson-Egnund eide det fra 1914 inntil Wefrings overtok det i 1926. Etter at Gunnar Wefring døde i 1981, ble det solgt til revyartisten Dag Frøland, som igjen solgte det til hjerneforskeren Theodor Blackstad. Senere bodde kunstnerparet Geir Stahl og Elisabeth Gyllensten i huset.
Auxerre
Byen er kjent for fotballaget AJ Auxerre.
Samuel Adegbenro
Samuel Adeniyi Adegbenro  (født 3. desember 1995) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den kinesiske klubben Beijing Guoan FC.
Gunnar Wefring
Villa Fimbu
Jo Benkow, som vokste opp i nabolaget og var venn av Wefrings barn, forteller i sin selvbiografi at han i 1942 fikk gjemme seg i et hemmelig rom i huset før han kom seg over til Sverige.
Auxerre
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Auxerre
Samuel Adegbenro
Viking
Etter å ha imponert på prøvespill vinteren 2015 signerte Adegbenro en 4-årskontrakt med klubben 5. februar 2015.
Adegbenro fikk sin debut i Tippeligaens 1. runde, 6. april 2015. Kampen ble spilt borte på Isachsen Stadion mot Mjøndalen Idrettsforening, og endte 1–0 til Mjøndalen Idrettsforening. Adegbenro scoret sitt første mål for klubben 4. mai 2015 i 6. runde mot Molde FK hjemme på Viking Stadion. Viking vant kampen til slutt 2-1, etter å ha ligget under. Adegbenro opplevde stor suksess i sin debutsesong for klubben. Ved flere anledninger ble spilleren sammen med landsmann Suleiman Abdullahi utslagsgivende for Vikings gode resultater. Adegbenro spilte totalt 24 kamper i løpet av 2015-sesongen og noterte seg for 5 mål og 5 målgivende pasninger.
Dachau
Fra 1100-tallet var byen residensby for flere bayerske fyrster. Mellom 1240 og 1270 hadde byen markedsprivilegier, først under Otto II av Bayern og dernest under hans sønn hertug Ludvig II, også kalt Ludvig den strenge.
Samuel Adegbenro
Viking
På Vikings årsmøtet 15. mars 2016 ble Adegbenro tildelt William Danielsens minnepokal av klubbens æresmedlemkollegium for god sportslig utvikling igjennom 2015-sesongen.
Adegbenro spilte totalt 28 kamper for klubben i Tippeligaen i løpet av 2016-sesongen, og bidro med 3 mål og 1 målgivende.
Dachau
Ved byen ligger den første konsentrasjonsleiren som det nasjonalsosialistiske styret opprettet i 1933, KZ Dachau. Denne ble prototypen for alle de tyske konsentrasjonsleirene som senere ble bygget. Totalt døde 190 591 fanger i leiren i de 13 årene den var operativ.
Samuel Adegbenro
Viking
Adegbenro spilte totalt 15 kamper for klubben i Eliteserien i løpet av 2017-sesongen, og bidro med 6 mål og 2 målgivende.
Rosenborg
Den 17. august 2017 fikk han sin debut for Rosenborg mot Ajax Amsterdam. Han ble matchvinner ved å score sitt første mål for Rosenborg i samme kamp.
Den 20. august 2017 fikk han sin Eliteserie-debut for Rosenborg mot Haugesund.
Den 24. august 2017 ble han matchvinner i returoppgjøret på hjemmebane mot Ajax. Han scoret de to avgjørende mål da Rosenborg gikk videre til Europaligaen.
Den 10. september 2017 scoret han sitt første Eliteserie-mål for Rosenborg.
I sesongen 2017 var han med å vinne Eliteserien. Han ble kåret til Årets spiller i norsk fotball av VG i 2017.
I sesongen 2018 var han med å vinne Eliteserien og Cupfinalen.
Individuelt:
Jan Kochanowski
Jan Kochanowski (født 1530 i Sycyna, død 22. august 1584 i Lublin) var en fremtredende polsk renessansedikter som av mange regnes som «den polske diktningens far» eller «eksistensens dikter». Han er allment kjent som Polens største dikter så vel som den mest fremtredende slaviske dikter som virket før det 19. århundre.
Kochanowski kom fra en adelsfamilie, og var sønn av Piotr Kochanowski og Anna Białaczowska.
Osita Henry Chikere
Osita Henry Chikere (født 3. februar 1991) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for Eastern Suburbs AFC på New Zealand. Han har tidligere spilt for Viking FK og Sogndal Fotball i Norge.
Viking FK
Chikere signerte for klubben sommeren 2013. Spilleren fikk sin debut i Tippeligaen mot Sogndal Fotball 24. august 2013. Første mål kom borte mot Haugesund FK i ligaens 18. runde sesongen etter. Chikere var januar 2015 på prøvespill hos FC Sheriff Tiraspol, uten at det resulterte i kontrakt. 2015-sesongen startet med svært begrenset spilletid for Chikere, og 2. august 2015 ble spilleren og Viking FK enig om å avbryte kontrakten.
Sogndal Fotball
6. august 2015 ble Chikere presentert som sogndal spiller på klubbens hjemmesider. Kontrakten hadde en varighet ut 2015-sesongen. Det ble imidlertid ingen forlengelse av kontrakten for Chikere. Spilleren fikk kun 8 kamper for klubben som rykket opp til Tippeligaen, derav én fra start.
Eastern Suburbs AFC
1. oktober 2016 undertegnet Chikere en kontrakt med klubben Eastern Suburbs AFC på New Zealand.
Climate Change: Global Risks, Challenges and Decisions
Climate Change: Global Risks, Challenges and Decisions var en konferanse om klimaendring i Bella Center ved Københavns Universitet. Konferansen ble organisert i samarbeid med de andre universitetene i International Alliance of Research Universities. Målet for konferansen var å gi «a summary of existing scientific knowledge two years after the last IPCC report». Konferansen fant sted 10.-12. mars 2009.
Talere under konferansen:
Bakkeløp
Bakkeløp er en motorsportgren hvor førere kjører en fastlagt, stigende løype på kortest mulig tid. Bakkeløp er en av de eldste formene for motorsport, og det første løpet ble avholdt nær Nice, Frankrike den 31. januar 1897. Bakkeløpet som avholdes på Shelsley Walsh i England er verdens eldste løp som fortsatt arrangeres, og har blitt kjørt langs den samme løypen siden siden 1905.
Per Håvarstein
Per Arild Håvarstein (tidligere Per Husebø; født 18. juni 1976), bedre kjent under artistnavnet «Dirge Rep», er norsk black metal-trommeslager fra Stavanger. Han er også låtskriver. I tillegg er han vokalist, bassist og gitarist, men i mye mindre grad. Dirge Rep begynte å spille trommer allerede som 15-åring og begynte i det norske svartmetall bandet Gehenna i 1993, da han var 17 år. Fire år seinere gikk han over til Enslaved, som har vunnet flere priser, blant annet for deres musikalske presasjoner og plateomslag. Dirge Rep er opptatt av å motarbeide kommersialiseringen av svartmetall musikk og har vært med på å definere den norske undergrunnen gjennom konseptet "TNBM" og via selskapet "Misantrof ANTIRecords". I 2008 gikk Dirge Rep tilbake til Gehenna, men fire år seinere, i august 2012 spilte han sin siste konsert med Gehenna under Wacken Open Air festivalen i Tyskland. Han har også spilt i de kjente norske bandene Gorgoroth, Aura Noir og Nattefrost.
Bakkeløp
Bakkeløp kjøres i tillegg til med bil også med motorsykkel, firhjuling og snøskuter. En annen type bakkeløp kjøres med motorsykler som kjører rett opp ekstremt bratte bakker. Vinneren er den som kommer høyest, eller i tilfelle flere kommer til toppen, den raskeste. Denne typen motorsport har lange tradisjoner i USA, og har også vært populær i Frankrike og Østerrike siden 1980-tallet.
Per Håvarstein
Per Håvarstein/Dirge Rep har i 2012 skrevet blant annet tittelsporet til Aura Noirs siste utgivelse Out to Die. Han har også skrevet tekster til blant annet Orcuctus, Obliteration, Deathcult, Taake, Enslaved, Bloodline, Gehenna, og Cadaver.
Bakkeløp
Bakkeløp arrangeres i dag over hele verden, også i Norge.
Per Håvarstein
I dag spiller han i Nettlecarrier som kom ut med deres selv-tittulerte utgivelse i august 2012, og i Djevel. Han spiller også fortsatt i Orcustus, et alternativt black metal-band som beveger seg i grenselandet mellom musikk og kunst og som i mange år har vært hans største lidenskap.
Dirge Rep har designet flere plateomslag, blant annet til EP-en World Dirtnap og til CD/LP-en Orcustus.
Kenai Peninsula Borough
Kenai Peninsula Borough er et fylke i den amerikanske delstaten Alaska. Området har et totalt areal på 64 108 kvadratkilometer, hvorav 41 635 km² land og 22 473 km² vann, og et folketall på 55 400 (2010). Administrasjonssenteret er byen Soldotna.
Bykommunen omfatter landområder på nordvestsiden og sørøstsiden (Kenaihalvøya) av Cook Inlet i den sørlige delen av delstaten, og grenser til Lake and Peninsula Borough i vest, Bethel Census Area i nordvest, Matanuska-Susitna Borough og Municipality of Anchorage i nord, Valdez-Cordova Census Area i øst og Kodiak Island Borough i sørvest.
Området ble etablert som valgdistriktet Kenai-Cook Inlet i 1958. I 1964 ble Kenai-Cook Inlet og Seward slått sammen til den organiserte bykommunen Kenai Peninsula.
The Dirty Callahans
The Dirty Callahans er et norsk punk-rock-band basert i Oslo. I 2004 ga de ut sin debutplate Fucked Up And Standing, og etterfølgeren Stepping On Toes ble sluppet i 2009. De spilte samtidig inn videoen til singelen ''Can't Get Far. '' TDC er kjente for sine mange energiske og hardtslående konserter rundt i Skandinavia og turnerte vesktkysten av USA i 2009.
Bandet slapp ut sitt tredje album "Never Get Ahead" 8. mai 2015. Albumet ble sluppet på vinyl og digitalt.
Eldrid Johansen
Eldrid Johansen (født 4. mars 1973 i Oslo) er en norsk sanger, barnebokforfatter og religionshistoriker.
Utdannelse og bakgrunn
Hun har skuespillerutdanning fra Bårdar Akademiet, og er cand.philol. fra Universitetet i Oslo 2000 med en avhandling om den gammelegyptiske gudinnen Nephtys. Nephthys, gudinnen i skyggen.
Forfatterskap
Eldrid debuterte med barneboka Sara vil bli stjerne (2005) i Damms leseløveserie, og har senere skrevet mange bøker. Charliblogg (2012) var hennes første ungdomsroman. Skriv genialt, det fullstendig rå skriveboka for kommende stjerneforfattere, skrev hun sammen med sin ektemann Steffen R. M. Sørum og illustratør Ingrid dos Santos. Skriv genialt! ble nominert til Brageprisen i kategorien sakprosa for barn og ungdom i 2016. For "Skriv genialt!" ble de tildelt Kulturdepartementets fagbokpris for beste sakprosabok for barn og unge utgitt i 2016. Faraos forbannelse ble nominert til Arks barnebokpris. Girlskate vant "Årets bok" i Rogaland i 2020. Sammen med Saphinaz Amal Naguib redigerte Eldrid Johansen Den egyptiske dødeboken, og tekster om livets vei (2001). Hun har også redigert Hilsen fra Lykkelandet, 60- og 70-tallets Norge på postkort, (2006), sammen med Steffen Sørum. I 2010 skrev hun MEG OGSÅ, bok for barn og ungdom som opplever sykdom i familien, sammen med designer og illustratør Tone Bergan, utgitt av Oslo universitetssykehus og senere Universitetsforlaget.
Araguaçu
Araguaçu er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Eldrid Johansen
Forfatterskap
Eldrid Johansen er en etterspurt formidler og reiser ofte på skolebesøk med ulike bokopplegg, skrivekurs og konsertforestillinger i regi av Den kulturelle skolesekken.
Skating
Midt i førtiårene begynte Johansen å skate. Hun ble norgesmester i VERT-skateboarding, som eneste deltager i klassen kvinner over 18 år i 2019. I 2020 fikk hun sølv i VERT-NM og bronse i bowl-NM. I 2021 fikk hun bronse i VERT-NM. For å motivere fremme jenter til å starte med skating opprettet hun organisasjonen og nettstedet Girlskate.no sammen med Steffen Sørum og Ingrid dos Santos. I tillegg til å ha knyttet til seg et skatecrew bestående av talentfulle, unge jenter, holder de skatekurs.
Rødpagell
Rødpagell (Pagellus erythrinus) er en fiskeart som tilhører havkarussene.
Den ligner på slektningen flekkpagell, men har spissere snute og mindre øyne. Gjellehulene og den store munnen er svarte. Ryggen er oransjerød. Den kan bli opptil 60 cm lang, men vanlig lengde er opptil 25 cm. Arten svømmer i stim over ulike bunntyper på 15–120 m dyp. Den eter krepsdyr, muslinger og småfisk.
Rødpagell er utbredt i det østlige Atlanterhavet fra De britiske øyer til Guinea-Bissau inkludert farvannene rundt Kapp Verde, Madeira og Kanariøyene. Den finnes også i Middelhavet. Den er aldri tatt i norske farvann.
I middelhavsområdet er det et betydelig fiske etter rødpagell.
Holte skole
Holte skole er en ungdomsskole som ligger i Randesund i Kristiansand. Skolens elever kommer fra Ytre Randesund, samt Odderhei og Dvergsnes. Symbolet til skolen er en drage, og skolens visjon er «Holte – skolen som løfter». Rektor er Ingvill Stangeland. Det går ca. 300 elever på Holte skole. Tidligere rektor på skolen var Roy Wiken, som ble rektor på en ny skole etter sommerferien 2011.
Bryting under Asialekene 1974
Bryting under Asialekene 1974. Bryting var en av flere sporter under de sjuende Asialekene som ble arrangert i Teheran i Iran mellom 1. og 16. september 1974. Det var sjette gangen som bryting var på programmet under Asialekene. Det var elleve vektklasser i fristil og ti i gresk romersk stil for menn. Iran ble beste nasjon med tretten gullmedaljer foran Japan med fem.
SoHo
SoHo er et strøk på Manhattan i New York. Området har sitt navn etter beliggenheten sør for Houston Street (South of Houston), og navnet oppsto som et ordspill over Londons Soho-distrikt. SoHo avgrenses av Houston Street mot nord, Lafayette Street mot øst, Canal Street mot sør, og Varick Street mot vest.
Bebyggelse
SoHo, som ligger på den nedre del av Manhattan, preges av et ensartet landskap av bygninger med rikt dekorerte fasader i støpejern i fem til sju etasjer. Selv om området opptrer som ensartet i sin typologi og struktur, har fasadene hver i sær et varierende arkitektonisk uttrykk – gjerne med trekk av nyrenessanse, nybarokk og nyklassisisme. Bygningene opptrer i forskjellige farger, og støpejernet som danner hovedelementene i fasadene er gjerne supplert med tegl- eller terracottaforblending. SoHo oppleves i dag som et levende, urbant område med butikker, gallerier og caféer i bygningenes første etasje, og leiligheter og kontorer i øvrige etasjer.
1620-1850
Først på begynnelsen av 1800-tallet, da New York var i sterk utvikling, ble området om i dag kalles SoHo utbygget og innlemmet i byen. Bydelen ble oppført etter det tidlig planlagte rutenettet som senere skulle komme til å bli New Yorks karakteristiske kjennetegn. Den første bebyggelsen i SoHo var bolighus i 2-3 etasjer i mur. Av denne bebyggelsen er to bygninger fortsatt bevart, begge i Spring Street. SoHo kom etterhvert til å huse en betydelig del av New Yorks middelklasse, og var et stabilt boområde mellom 1820-1850. På samme tid, øst i SoHo, utviklet Broadway seg til å bli en avney for forlystelse. Bak fasader i støpejern, marmor og tegl lå flere hoteller, butikker og underholdningsetablissementer. Som følge av Broadways suksess som forlystelsesgate ble boligområdet SoHo mot 1850-tallet sakte, men sikkert innlemmet som del av denne. Etterhvert som de mer eller mindre lyssky underholdningsetablissementene etablerte seg i de små gatene i bydelen, flyttet også middelklassen ut.
1850-1950
Etterhvert ble det etablert mindre fabrikker og verksteder i området. Disse kom til å drive parallelt med underholdningsetablissementene, og utfylte hverandre over en periode. Etter den amerikanske borgerkrigen (1861-65) opplevde USA et større trykk i industriutviklingen. For SoHo, som allerede delvis var etablert som et industriområde, ble ny, og høyere industri- og handelsbebyggelse etablert i området. Bebyggelsen fulgte mønsteret etter den noe tidligere bebyggelsen på Broadway, og ble i hovedsak bygget i fem til sju etasjer med åpne planer og store vindusåpninger, og med de karakteristiske støpejernsfasadene.
I første halvdel av 1900-tallet ble det gradvis vanskeligere økonomiske forhold for småindustrien som holdt til i SoHo. Myndighetenes planer om byfornyelse og anleggelse av en ny gjennomfartsåre (Lower Manhattan Expressway) i 1940-årene ble dødsstøtet for mange bedrifter i området, som valgte å flytte ut i New Yorks forsteder som Brooklyn og Queens. De fraflyttede støpejernsbygningene fikk forfalle ytterligere, hvilket ga byens politikere og innbyggere enda bedre argumeter for en sanering av SoHo.
1950-tallet
Etterkrigstidens SoHo var preget av tomme lokaler og forfall, og dessuten utallige branner. De mange brannene i bebyggelsen bidro til at bydelen fikk tilnavnet "Hell's Hundred Acres". Det var på denne tiden at flere New York-kunstnere fant egnede lokaler til å utøve sin kunstvirksomhet. Noen lokaler, såkalte "lofts" ble okkupert, mens andre fikk kunstnerne leie rimelig. Støpejernsbygningenes åpne og store lokaler ga billedkunstnere fritt rom for utfoldelse med eksprimentelle former, gjerne i store formater. Lokalene dannet også rammer for dans og performance. "Loft-living" ble i løpet av 60-årene et etablert konsept. Denne måten å bo på var helt ny, og heller ikke tillatt, for SoHo var avsatt til industriområde i henhold til New Yorks «Zoning Resolution» av 1961. Paradoksalt nok var denne planen del av myndighetenes ønske om å deindustrialisere byen, men av hensyn til allerede eksisterende bedrifter i SoHo ble områdplanen opprettholdt inntil videre.
Kunstnerne brukte tid og ressurser på å skjule sine "bosteder", da myndighetene på begynnelsen av 1960-tallet rutinemessig kastet ut folk som var bosatt ulovlig i bydelen. Etter hvert organiserte SoHo-kunstnerne seg. Organiseringen var nødvendig både for å kunne takle dagligdagse utfordringer som for eksempel tømming av søppel, påkobling til vannledninger osv. Men kanskje særlig med bakgrunn i kunstnernes kamp mot myndighetene for å lovlig kunne bo og arbeide på samme sted, ble "The Artists Tenant Association" (ATA) og "SoHo Tenants Association" grunnlagt. Med organiseringen fikk kunstnerne opunionen i ryggen, noe som etter hvert førte til at myndighetene ga midlertidig fritak fra sonereguleringen, slik at kunstnerne dermed fikk midlertidig tillatelse til å bo og virke i bydelen. Midlertidigheten skulle imidlertid vise seg å bli permanent da planene om Lower Manhattan Expressway for andre gang ble skrinlagt i 1971.
For å kunne bosette seg i SoHo-"lofts" skal man, i henhold til reguleringsplanen og den såkalte "Artist in Residence"-loven, være sertifisert kunstner. Sertifiseringen utføres av NYC Department of Cultural Affairs.
Caprese
Insalata Caprese, eller caprese-salat, er en italiensk matrett som lages av mozzarella, tomater, basilikum og olivenolje. Caprese serveres ofte som en antipasto.
Percy Pringle
Pringle døde den 5. mars 2013 i en alder av 58 år.
Marinarkeologi
Marinarkeologi (eventuelt maritim arkeologi) er en subdisiplin innen arkeologi som beskjeftiger seg med studiet av menneskelig tilknytning til havet, innsjøer og elver gjennom undersøkelser av materiell kultur. Dette kan være farkoster, havnekonstruksjoner, last, menneskelige levninger og oversvømte landskap. I likhet med arkeologien som helhet kan marinarkeologien ta for seg alle tidsperioder fra forhistorie til nyere tid. Innenfor marinarkeologien har man også undervannsarkeologi som undersøker oversvømte spor etter mennesker uavhengig av om de er maritime. Eksempel på dette i Norge er seteranlegg som er oversvømt på grunn av ras.
Den mest typiske marinarkeologiske lokaliteten, skipsvraket, representerer ofte tidsmessig et svært avgrenset øyeblikk i motsetning til for eksempel havnerelaterte lokaliteter som representerer materiale som er deponert over tid. Dette har ført til at media ofte omtaler skipsvrak som "tidskapsler".
Arkeologiske lokaliteter under vann er utsatt for andre bevaringsforhold enn lokaliteter på land. Men i likhet med landarkeologiske lokaliteter er ofte de tingene som overlever kun et begrenset utvalg av det som opprinnelig ble deponert. I enkelte tilfeller representerer likevel marinarkeologiske lokaliteter svært gode bevaringsforhold. Slike lokaliteter gir gjerne et omfattende gjenstandsinventar som gir mye informasjon om fortiden, selv om lokalitetene kan være utilgjengelige.
Innen de arkeologiske fagmiljøene eksisterer det oppfatninger om at marinarkeologi er en separat disiplin som beskjeftiger seg med sine egne problemstillinger (f.eks. angående skipsvrak), og krever visse ferdigheter - som dykking. Andre framhever en integrert oppfatning, der maritim aktivitet har økonomiske og sosiale forbindelser til samfunnet på land og at arkeologi er arkeologi uavhengig av om materialet er deponert på land eller under vann.
Bhavavarman I
Bhavavarman I var en konge i det kambodsjanske kongeriket Kamboja, som senere skulle bli til Khmerriket. Selv om de nøyaktige årstallene for hans regjeringstid er ukjente er det sikkert at han satt ved makten rundt år 598.
Bhavavarmans dronning het Kambuja-raja-lakshmi, og det var gjennom henne han kom inn i kongerekken. Han var sannsynligvis også barnebarn av kongen av Funan, et nabokongedømme som var mektigere enn det kambodsjanske på denne tiden.
Den viktigste arven etter Bhavavarmans tid som konge var utvidelsen av Kamboja til Mekongdalen, etter angrep mot både Funan og Champa, et gammelt vietnamesisk kongedømme. Bakgrunnen for disse angrepene er ikke klare, men det mest sannsynlige er konflikten rundt Rudravarmans vei til kronen i Funan; Rudravarman drepte den lovmessige arvingen og Bhavavarman kan ha sett seg selv som den rettmessige etterfølgeren i denne kongerekken. Det er riktignok ikke klart om han ønsket å bestige tronen i Funan selv, eller om han bare ønsket å fjerne Rudravarman slik at den neste i blodslinjen kunne ta plassen.
Bhavavarman ble etterfulgt av sin bror Chitrasena, som tok navnet Mahendravarman da han ble kronet. Kinesiske nedtegnelser fra perioden indikerer at Chitasentra var ansvarlig for en større del av erobringene og slagene enn sin bror, men man antar at det var et samarbeid mellom de to brødrene. De kinesiske skeiftene indikerer også at den nye kongen i Funan var en «ond konge» som ikke fulgte buddhismen. Både Bhavavarman og hans bror kunne passe til denne beskrivelsen siden begge bekjente seg til den tradisjonelle shivaismen i Kamboja.
Marchenoir
Marchenoir er en kommune i departementet Loir-et-Cher i regionen Centre-Val de Loire sentralt i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Marchenoir
Skaun bygdamuseum
Skaun bygdamuseum er et bygdemuseum i Skaun kommune i Trøndelag. Det består av tre hoveddeler; et bygdetun på Skreddarhaugen ved Husaby, ei lokalhistorisk utstilling på Venn flerbrukshus og skolemuseet Råbygda gamle skole. Det er organisert som en egen frivillig organisasjon.
Skreddarhaugen
Rundt tunet på Skreddarhaugen er det fem bygninger; hovedbygninga Svenstu, en låve, et sprøytehus og stabburene Dalsburet og Motzfeldtburet (også kalt Mosburet). Her finnes ca. 800 gjenstander fra hverdagslivet på en liten gård eller husmannsplass. I andreetasjen er det særlig mange gjenstander knyttet til skomakeryrket.
Lokalhistorisk utstilling
Den lokalhistriske utstillinga er i kjelleren på flerbrukshuset på Venn. Her er det blant annet informasjonsplakater om historia til Skaun kommune, særlig om mellomalderen, og mange gjenstander for lintilverking.
Skolemuseet
Skolemuseet er lokalisert på Råbygda gamle skole fra 1878. Dette er en skole som er nedlagt.
Eksterne lenker
Skaun kommune om Skaun bygdamuseum
Sprøytvarsleren
Sprøytvarsleren er et nettsted der kjemiprofessor Martin Ystenes presenterer og korrigerer det han mener er vitenskapelige feil og annet tull i media. Nettstedet ble opprettet i juni 1996 og var i første omgang aktivt fram til sommeren 2001. I 2006 gjenoppstod sprøytvarsleren for en kort periode i magasinet Memo, inntil dette ble nedlagt. Martin Ystenes har publisert også disse artiklene på nett, og de kan leses der og i papirutgaven av Memo. I desember 2007 gjenoppstod Sprøytvarsleren for andre gang, denne gangen som blogg på VGs nettdomene.
Mange av sakene Ystenes tar opp er ting han får tips om fra lesere av nettstedet. En god del av kommentarene hans er humoristiske.
Martin Ystenes skrev også en bok basert på noen av sakene på nettstedet: Sprøytvarsel, Universitetsforlaget, 1998, ISBN 82-00-42442-1
Artiklene på nettsidene til Sprøytvarsleren er ikke oppdatert siden oktober 2011.
Honduras under Sommer-OL 1968
Honduras under Sommer-OL 1968. Seks sportsutøvere fra Honduras deltok i en sport under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Det var første gangen Honduras deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer
Seljestad skole
Seljestad skole kan referere til to skoler i Harstad:
Ketchikan Gateway Borough
Ketchikan Gateway Borough er et fylke i den amerikanske delstaten Alaska. Det ligger i den sørøstlige delen av staten og grenser mot Wrangell i nord, Britisk Columbia i sør og øst og Prince of Wales-Hyder Census Area i øst og vest.
Ketchikan Gateway Boroughs totale areal er 17 234 kvadratkilometer, hvorav 4 649 km² er vann og 12 583 km² er land. Bykommunen har 13 729 innbyggere (2013), og administrasjonssenteret er byen Ketchikan.
Ketchikan Gateway Borough ble skilt ut fra statistikkområdet Ketchikan den 6. september 1963, og omfattet da Revillagigedo og noen mindre øyer med et samlet areal på 3 217 km². I 2008 ble den østlige delen av Prince of Wales-Outer Ketchikan Census Area, med unntak av øya Annette og byen Hyder, overført til Ketchikan Gateway Borough.
Palace Theatre
Palace Theatre finnes i en rekke byer:
Blåleire
Blåleire er en finkornet leire, avsatt som sedimenter på havbunnen. Blåleire finnes i områder som ligger under den marine grense.
I områder med store blåleireressurser har denne vært grunnlag for teglindustri, som hovedsakelig har produsert murstein og takstein av tegl.
Rakitt
Rakitt (av gresk rhakis, «ryggrad») eller engelsk syke er en barnesykdom som fører til at skjelettet mangler nødvendig styrke, slik at visse knokler deformeres.
Etiologi
Vanligste årsak er D-vitaminmangel, som gjør at kroppen ikke tar opp nok kalsium til oppbygging av skjelettet. Kalsiummangel kan også føre til rakitt. Det finnes også en arvelig form for rakitt. Sykdommen kan videre utvikle seg som en følge av visse leversykdommer.
Barn som ikke får nok D-vitamin som følge av mangel på sollys, eller for lite D-vitamin i kosten (fet fisk, beriket melk og margarin), kan utvikle rakitt.
Rakitt var utbredt i Norge og andre vestlige land i tidligere tider. I norske målføre kaltes sykdommen svekk. Ordet har sammenheng med «svik», idet en trodde at sykdommen var forårsaket av onde makter som fikk barnet i sin vold før dåpen. I dag finnes sykdommen fortsatt i en del u-land, særlig i områder der et kosthold med lite grønnsaker, nøtter og frø fører til kalsiummangel. I Englands industribyer ble himmelen utover 1800-tallet så formørket av kullstøv at dette blokkerte for sollys, samtidig som folk var innesperret på arbeidsplassen sin det meste av dagen. Selv dyrene i London zoo utviklet rakitt som en følge av kullfyringen. Derav har også sykdommen blitt kjent som «engelsk syke».
En variant av sykdommen, osteomalasi, forekommer hos voksne, og skyldes en manglende evne hos beincellene til å oppta kalsium. I sjeldne tilfeller kan kalsium- eller fosformangel føre til rakitt hos voksne.
Symptomer
Rakitt fører til skjelettsmerter, forsinka vekst, tannproblemer, muskelsvinn, spasmer og økt risiko for beinbrudd. Manglende styrke i skjelettet gjør at særlig lårbeina deformeres av kroppsvekta, slik at den syke blir unormalt hjulbeint. Deformasjon av brystkasse og kranium kan også forekomme.
Medierosen
Medierosen er en pris som går til en person eller en redaksjon som har utmerket seg ved å holde frem positive verdier i mediebildet. Prisen deles ut av den kristne organisasjonen Tro & Medier. Prisen ble første gang delt ut høsten 2005, og deles ut årlig fra 2009.
Treskjæring
Treskjæring eller treskurd er en form for trebearbeiding og kunsthåndverk der man bruker treskjæringskniver og stemjern, huggjern og huljern.
Innen treskjæring finner man ornamenter, bilder, figurer, relieffer og skulpturer i tre.
Treskjæring har en lang tradisjon i Norge og forekommer i en stor mangfoldighet i både stil og skala. Handverksskolen på Dovre er Norges eneste skole i treskjæring.
Den eldste utskårne treskulpturen Shigir Idol, som er skåret av lerk, er rundt 12 000 år gammel.
Treskjærings prosessen
Treets natur begrenser mulighetene til å skape alle ønskelige former, det er ikke er like sterkt i alle retninger og kvist påvirker strukturen i treet. Tre kan også tørke og sprekke. Alt dette må man ta hensyn til ved design og arbeid i tre. Man kan også bruke treets fasong, krumminger og grener, til å få ønsket fasong på skulpturer og til for eksempel håndtak på bruksgjenstander.
Man kan også sammenføye flere trestykker for å få et ønsket stykke til å arbeide med, i nyere tid blir det oftest benyttet lim til sammenføyningen.
Tresort er viktig, hardt tre er vanskeligere å forme, men har større glans og lang levetid. Mykere tresorter kan være lettere å skjære, men er mer utsatt for slitasje og skade.
Grove skulpturer kan man lage med motorsag, men det vanligste er med øks, huggjern og klubbe. Huggjern og klubbe benyttes på samme måte som på steinarbeider. For mindre og finere arbeider benyttes stemjern og kniver av forskjellige utforminger og størrelser. Når den generelle formen er laget, benytter man et utvalg av mindre stemjern og kniver for å lage fine linjer eller dekorative kutt.
Former og stilarter
Man kan skape tredimensjonale skulpturer og figurer, lage relieffer, eller lage mønstre i overflaten på treverket. Utskjæringene kan også være en del av strukturen i bygninger, ornamenter på søyler, takutstikk, balkonger, dører osv. I forbindelse med religiøse og seremonielle bygninger er også treskjæring viktig dekor både utvendig og innvendig, som på altere og dører.
De forskjellige kulturene i Asia, Afrika, Oseania, Nord- og Syd-Amerika har sine særegne stiler, men også i Norge og resten av Europa har det utviklet seg stilarter (moter).
Norrøn
Norrøn kunst, som treskjæring er en del av, er en samlebetegnelse for kunstytringene i forskjellige stilarter som ble utøvet i vikingtiden i Norge, Sverige, Danmark og andre områder med norrøn bosetning, som Island, Færøyene, Grønland og De britiske øyer. Området for norrøn kunst ble gradvis utvidet fra slutten av 700-tallet og fram til 1100-tallet. De bevarte kunstverker omfatter utskårne figurer i tre og stein, smykker i metall, billedtepper, og utsmykning av skip og kirker. Vikingtidens kunst og kunsthåndverk bygde i stor grad på en videreføring av jernalderens kunstuttrykk, for eksempel de mange dyremotiver og stiliserte figurer som er en direkte fortsettelse av eldre tiders stilarter. Norrønt kunstuttrykk representerte således de yngste stilperioder av germansk dyreornamentikk. Økt kontakt med omverdenen medførte også inntrykk og inspirasjon fra utlandet, for eksempel kan man finne innflytelse fra insulær kunst i Storbritannia og Irland. Kontakten var også gjensidig, ettersom angelsaksiske og irske håndverkere opptok norrøne elementer i sin kunst.
Stilarter innen norrøn kunst i Norge er: Oseberg, Borre, Jelling, Mammen, Ringerike, og Urnesstilen.
Akantus
Akantus er en plante fra Middelhavet, der den vokser vilt. Treskjæring i akantusstil former treet slik at det likner på akantusplanten. Denne stilarten går helt tilbake til gresk vasemaling og steinhogging. Senere utviklet romerne motivet til et ornament. Akantusmønsteret ble også brukt i Europa i renessansen, men ble mest populært i barokken. Barokktidens akantusstil er den som brukes i dag.
Seljord skole
Seljord skole eller Seljord skule kan referere til følgende skoler i Seljord i Vestfold og Telemark:
Treskjæring
Akantus
Først på 1600-tallet kom akantusranken til Norge, og ble brukt på altertavler og prekestoler i nye kirker på den tiden, først i Oslo domkirke. Tiden fra 1750 til 1850 er ansett som gullalderen for norsk treskjærerkunst. Akantusstilen ble mest populær på Østlandet og spesielt i Gudbrandsdalen. I dag er akantusen en av de mest anvendte motivene i moderne norsk treskjæring.
Karveskurd
Karveskurd er en relativt enkel teknikk. Man snitter et geometrisk mønster i overflaten av treet. En liten kniv med kort blad brukes til å skjære mønsteret i treet. En variasjon er å farge treet først. Dermed fremheves mønsteret i trehvitt mot den fargede overflaten. Karveskurd brukes mest på små gjenstander, og brukes ofte i samisk folkekunst.
Figurskjæring
Figurskjæring består av å lage treskulpturer som er tredimensjonale. Det finnes en lang tradisjon i denne stilarten som har opprinnelse langt tilbake i historien. For eksempel dragehoder fra vikingtida. En del av den historiske figurskjæringen var knyttet til religiøse og mytologiske symboler som for eksempel utsmykking av stavkirker.
Relieffskjæring
Relieffskjæring er en type treskjæring der figurer er skåret ut i et flatt treplate. Figurene rager bare litt opp fra bakgrunnen i stedet for å stå fritt som i en skulptur eller figur.
Treskjæring i Norge
I Norge har man en meget lang historie innen treskjæring. Vi tenker da først og fremst på vikingtiden med de gamle treskjærerarbeider på kirker, kjerrer og skip. Men også på 1600- og 1700-tallet var det dyktige treskjærere som arbeidet med møbler og annet inventar, vogner, sleder og kirkekunst. Arbeidet ble ofte utført av lokale stolmakere, snekkere og andre håndverkere, men også av mer omreisende spesialister.
Av alle disse dyktige treskjærere kan nevnes navn som Halvor Fanden (?-1657), som har skåret en del av de vakre, kannene og andre gjenstander i Det kongelige kunstkammer i København. Jakob Bersveinsson Klukstad (1705-1773) var en kjente treskjærer og som mange andre treskjærere var han også rosemaler og opptatt av akantusmotiver. Sylfest Skrinde (ca.1732-ca.1785) fra Skjåk skar mest skap og trolig er hans arbeider grunnlaget for den typen framskap som Skjåk-Ola og andre treskjærere i Gudbrandsdalen videreutviklet og som ble kjent som Gudbrandsdalsskap. Skjåk-Ola, eller Ola Rasmussen Skjåk (1745-1803) som han egentlig het, er kjent for sine skap og sleder. Hele stueinnredningen på Bjørnstadtunet på Maihaugen er skåret av han og et av hans skap befinner seg på Nasjonalmuseet. Også Jon Hansen Budalsplads (1798-1874) fra Budal og Ole Moene (1839-1908) fra Oppdal bør nevnes. Moene arbeidet mye med mindre formater som dekorerte skrin, tiner, treskjeer, serviettringer, knivskaft, brillehus og andre små gjenstander. Sverre Johnsen (1884-1939) fra Oslo var grafiker og treskjærer. Hans forbilde var svenske Döderhultarn som skar små figurer eller grupper av figurer, gjerne med litt glimt i øye.