cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den provisoriske IRA
Armalite and Ballot Box, ny splittelse: 1986
Nå hadde imidlertid IRA gjennomført hemmelige samtaler med britene siden midten av 70-tallet, som ledet flere republikanere til å tro at politikk og samtaler kunne føre frem. Samtidig hadde Sinn Féin hatt gode valgresultater i Nord-Irland etter at Bobby Sands ble valgt inn som MP til det britiske parlamentet. Abstensjonismen forhindret dem imidlertid fra å bruke setene de hadde vunnet i valget. I 1986 ble det gjennomført en ny Armekonvensjon, hvor IRAs konstitusjon ble tatt opp til avstemning. Avgjørelsen som ble tatt var å oppheve abstensjonismen for det irske underhuset. Sinn Féin og IRAs nye strategi ble kjent som "Armalite & Ballot-Box"-strategien. Den væpnede aktiviteten skulle fortsette, men man skulle føre en politisk kampanje parallelt med væpnet aktivitet.
Dette var imidlertid fortsatt et kontroversielt tema for mange medlemmer, og en konsekvens av konvensjonen var en ny splittelse. Utbryterne kalte seg Continuity IRA, og nektet fremdeles å anerkjenne det irske underhuset. Denne utbrytergruppen utgjorde imidlertid bare en liten del av IRA.
Våpenhvile og fredsprosess: 1993-1998
Elementer fra IRA hadde i lengre tid bedrevet hemmelige forhandlinger med både irske og britiske myndigheter med sikte på å avslutte den væpnede konflikten i Nord-Irland. Disse forhandlingene førte blant annet til Downing Street-erklæringen av britiske og irske myndigheter i 1993. Denne erklæringen slo fast at det var opp til befolkningen i Irland og Nord-Irland å avgjøre hvorvidt Nord-Irland skulle forbli i union med Storbritannia, eller gjenforenes med Irland. Den slo også fast at Storbritannia ikke ville blande seg inn i denne prosessen og ville akseptere alle avgjørelser som ble støttet av en majoritet av folket i Nord-Irland. Bl.a. på bakgrunn av denne uttalelsen erklærte IRA en våpenhvile i 1994 uten å angi noen tidsbegrensning. Denne våpenhvilen skulle vare helt frem til 1996.
I tillegg til Downing Street-erklæringen var en av forutsetningene for våpenhvilen at Sinn Féin skulle kunne delta på lik linje med andre partier for å forhandle frem en fredsavtale. Da dette ikke skjedde og Sinn Féin fremdeles ble holdt utenfor samtalene, opphevet IRA våpenhvilen. De gjennomførte etter dette flere bombeangrep mot økonomiske mål i Storbritannia, og forårsaket skader for flere hundre million pund. Hensikten med disse angrepene var ikke å drepe sivile, men å påføre Storbritannia så store økonomiske kostnader som mulig. IRA var svært opptatt av å unngå sivile dødsfall under angrepene, for å unngå å miste støtte blant befolkningen.
I 1997 førte regjeringsskifte i Storbritannia til at Tony Blair erstattet John Major som statsminister. Tony Blair ble oppfattet som betydelig mer åpen overfor republikanere enn det John Major hadde vært, og hans regjering sa også at dersom IRA innførte en ny våpenhvile ville dørene være åpne for Sinn Féin. Samtidig førte et nytt regjeringsskifte i Irland til at holdningene til Sinn Féin myknet også der. På bakgrunn av dette inngikk IRA i 1997 igjen våpenhvile, og denne gangen ble Sinn Féin sluppet inn i varmen. Dette førte til den såkalte Belfast-avtalen/Good Friday Agreement, som blant annet medførte at alle parter avsto fra bruk av vold.
Avvæpning av IRA fortsatte imidlertid å være et problem i flere år etter Belfast-avtalen. Avvæpning av paramilitære grupper etter avslutning av væpnede kampanjer var ikke vanlig i Irland, tidligere hadde man godtatt at våpnene ble "dumpet". IRA var også bekymret for at en avvæpning i forkant av en fullstendig fungerende fredsavtale ville bli tolket som en overgivelse blant sine egne, noe som kunne ha forårsaket en stor splittelse. I 2001 erklærte derfor IRAs armeråd i stedet at våpnene deres var plassert "utenfor deres rekkevidde", og at de hadde gjort dette for å redde fredsprosessen.
USA har etter at det var klart at våpenhvilen var varig strøket PIRA fra den offisielle amerikanske listen over terrororganisasjoner.
Ny splittelse
Belfastavtalen forårsaket ytterligere en splittelse, der de medlemmene som ikke støttet våpenhvilen brøt ut og dannet den nye organisasjonen Real IRA. Disse utgjorde imidlertid en meget liten del av IRA, og har begrenset støtte.
Avslutning av væpnet kamp
Den 28. juli 2005 annonserte PIRA at deres væpnede kamp skulle avsluttes permanent. Det ble gitt ordre om at alle våpen organisasjonen råder over skulle ødelegges snarest mulig, og at to vitner fra kirken, en protestant og en katolikk, skulle være til stede når våpen ble ødelagt.
Huesa
Huesa er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 2,475 innbyggere (2021).
Belarus under VM i svømmesport 2013
Belarus deltok under VM i svømmesport 2013 i Barcelona i Spania mellom 19. juli og 4. august 2013 i tre sporter med 22 utøvere.
Stuping
Belarus var kvalifisert med to kvoteplasser i følgende stupeøvelser:
Moriomorpha
Moriomorpha er en slekt av løpebiller.
Belarus under VM i svømmesport 2013
40px Svømming
Belarusiske svømmere kvalifiserte seg de etterfølgende øvelsene (med maksimum to svømmere i hver øvelse som har klart A-kravet, og en som har klart B-kravet):
Moriomorpha
Utseende
Middelsstore (7,5-13,5 millimeter), avlange, blanke, rødlige eller mørkbrune løpebiller.
Belarus under VM i svømmesport 2013
Synkronsvømming
Belarus har meldt på ti kvalifiserte synkronsvømmere.
Moriomorpha
Levevis
Artene er knyttet til råtten ved og kan gjerne finnes under barken. De flyr om natten og kommer til lys.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
V337 Carinae
V337 Carinae (V337 Car, q Carinae, q Car) er en oransje kjempestjerne av spektralklasse K3IIa, beliggende rundt 740 lysår unna i stjernebildet Kjølen. Den er en uregelmessig variabel stjerne og har en tilsynelatende størrelsesklasse som varierer mellom 3,36 og 3,44. Stjernen har en radius lik 350 solradier.
Stjernen beveger seg gjennom Melkeveien i en hastighet av 25,1 km/s i forhold til Solen. Den kretser rundt sentrum av galaksen i en avstand som er anslått til å være mellom 24 000 og 24 200 lysår.. Vektorkomponentene for romhastigheten til q Car er som følgende: [U, V, W] = [−19,3, −13,3, −8,9] km/s.
Les trois cloches
«Les trois cloches» er en sveitsisk sang skrevet på fransk av Jean Villard Gilles og Marc Herrand.
Edith Piaf og Les Compagnons de la Chanson startet deres USA-turné i 1945/1946 med denne sangen, som ble én av Piafs største hits.
Det er skrevet to engelske tekster til den, skrevet av Dick Manning og Bert Reisfeld. Mannings versjon fra 1948 bærer tittelen «When the Angelus Was Ringing». Reisfelds versjon heter «The Three Bells».
Mange artister har spilt inn denne sangen.
Edvard Ottosen Schwartzkopf
Edvard Ottosen Schwartzkopf (født 1700 på Manger, død oktober 1753) var en dansk-norsk lærer og forfatter.
Les trois cloches
Andre språk
Den har også blitt spilt inn på nederlandsk som «Die dre klokken» og «Bim bam» samt på italiensk som «Le tre campane».
Edvard Ottosen Schwartzkopf
Schwartzkopf tok studenteksamen i 1721 og begynte deretter å studere teologi i København. I 1727 ble han lærer på Vajsenhuset, men fikk i 1733 sparken for å ha medvirket til utgivelsen av et anonymt herrnhutisk skrift. Etter dette livnærte han seg av å skrive, og hadde tittelen «studiosus emeritus», noe som tyder på at han aldri tok embedseksamen.
Les trois cloches
Andre språk
Karin Wollgast skrev en svensk tekst med tittelen «Min bardoms lilla aftonbön». Bibbi Nyström med kör, Stig Holms orkester spilte den inn i Stockholm 2. november 1953 (instrumental) og 10. november 1953 (sangpålegg). Sangen ble utgitt på 78-platene Roulette 39 (i Sverige) og på Musica A 6950 (i Norge).
Edvard Ottosen Schwartzkopf
Han etterlot seg et manuskript på 124 oversatte salmer, men disse er det usikkert om det er han som har oversatt, til tross for at de bærer hans navn. Derimot vet man at han skrev ut boken Et lille Erindrings-Lexicon over adskillige Personer som ikke kom ut før i 1868.
Les trois cloches
Andre språk
Med svensk tekst av Britt Lindeborg spilte Kikki Danielsson inn sangen i 1979. Den ble utgitt på hennes debutalbum Rock'n Yodel som «Och vi hörde klockor ringa».
Edvard Ottosen Schwartzkopf
I Norsk Salmebok er han representert med én salme han har oversatt.
Les trois cloches
Norske versjoner
Mogens Dam har skrevet en dansk tekst som én av de norske bygger på. Bjørn Lervåg og Arve Sigvaldsen har skrevet norske tekster. Bjørn Endreson har skrevet en nynorsk tekst. Bjørn Toft har skrevet en norsk tekst på karmøydialekt. Dams versjon bærer tittelen «Kjærlighetens klokker». Lervågs versjon heter «Der hvor ingen klokker er». Sigvaldsens versjon heter «Jimmy Brown». Endresons versjon heter «Tre klokker». Johansens versjon heter «Tri klokker».
Isometri
Isometri betyr målt med samme mål. I matematikken brukes ordet om avbildninger som bevarer avstanden mellom punkt.
Definisjoner
Notasjonen isometri kommer i to former: global isometri og den svakere notasjonen bane-isometri eller stykkevis isometri. Begge blir ofte kalt isometri, så en bør avgjøre hvilken sammenheng begrepet bør brukes i.
La X og Y være metriske rom med metrikker dX og dY. En avbildning ƒ : X → Y blir kalt en isometri eller avstandsbevarende dersom en for hver a,b ∈ X har
En global isometri, isometrisk isomorfisme eller kongruent avbildning er en bijektiv isometri.
To metriske rom X og Y kalles isometrisk, dersom det er en bijektiv isometri fra X til Y. Mengde bijektive isometrier fra et metrisk rom til seg selv, danner en gruppe med hensyn til funksjonssammensetningen, kalt isometrisk gruppe.
En bane-isometri eller stykkevis isometri er en avbilding som bevarer lengden på kurver (ikke nødvendigvis bijektive).
Isometri i videospill
I videospill brukes isometrisk projeksjon for å gi et inntrykk av et tredimensjonalt rom på en todimensjonal flate. En isometrisk spillverden sees litt på skrå ovenfra. Begrepet isometrisk brukes selv om det bare unntaksvis brukes 120 graders vinkel. Isometrisk projeksjon har vært brukt siden tidlig på 80-tallet og hadde sin storhetstid på slutten av 90-tallet bl.a. med Baldur's Gate, men er nå i stor grad utkonkurrert av projeksjoner med perspektiv.
Sør-Norges Trålerlag
Sør-Norges Trålerlag er en sammenslutning av trålfiskere i Sør-Norge.
Norske middelalderkirkesteder
Norske middelalderkirkesteder er basert på Riksantikvarens oversikt over middelalderske kirkesteder i Norge. Den omfatter både kirkesteder som er i bruk i dag og noen av dem som er nedlagt. Kildene som er benyttet er både arkiver, bygdebøker og eldre skriftlig materiale.
Østfold
I Østfold er det registrert 57 middelalderske kirkesteder.
Mulch
Mulch (uttales møltsj) er en betegnelse på stoff brukt for tekning rundt planter. Det tilsvarende verbet, mulching, betyr følgelig å påføre dette jorddekket rundt vekster. Ordet er av engelsk opprinnelse, og kan spenne flere norske ord som dekke, kompost og strø.
Mulch kan tjene en rekke hensikter. Det kan brukes i områder hvor nedfall, som løv og annet organisk materiale, jevnlig ryddes vekk – eksempelvis i parker. Her kompenserer mulchen for fjerningen av naturlig biomasse og næring; ved at mikroorganismer bryter ned innholdet i mulchen, får jorda bedre struktur, luftinnhold og aktivitet. Samtidig fungerer mulch også som en beskyttende avgrensning for røtter og stammer, fra både gressklippere og skadelig nedtramping. Mulching kan også fungerende som et isolerende lag mot både kulde, varme og solstråler, samt hindre at fordampning tørker ut jorden rundt røttene.
For å hindre at fremmede og uønskede insekter, vekster eller sykdom overføres via mulchen, kan det brukes varmebehandling; mulch laget av lokale materialer er som regel uproblematisk.
De dødes tjern
Tolkning
I likhet med de tre andre romanene av Bernhard Borge, Nattmennesket, Døde menn går i land og Skjult mønster, blir De dødes tjern tolket som et forsvar for psykoanalysen, der man med denne metoden blant annet kan løse kriminalsaker, og hjelpe mennesker med psykiske problemer ved å studere deres atferdsmønster. Men i De dødes tjern er det et langt sterkere element av det overnaturlige enn i Nattmennesket. En stund forledes leseren til å tro at det faktisk kan være en overnaturlig kraft som dreper ofrene i boken. Først på slutten kommer den rasjonelle forklaringen tilbake med full kraft og viser at vi ble narret; spøkelser finnes ikke allikevel.
Forfatterens datter Vilde Bjerke tolker derimot boken som en kritikk av nazismen, skrevet slik at tyskerne ikke forstod det. Tjernet er da et symbol på fortvilelsen Tyskland førte Norge ut i under krigen, mens Liljan Werner i den hvite kjolen tenkes som et symbol på det rene Norge, og den gale tvillingbroren hennes et symbol på Hitler og nazismen.
Lokalitet
Forfatterens datter Vilde Bjerke tror at hennes far ble inspirert av et tjern som slett ikke ligger i Østerdalen, men derimot ved Eidsborg stavkirke i Telemark. I 1941, mens han skrev De dødes tjern, holdt han til i en gammel tømmerhytte som tilhørte en gård der hans foreldre pleide å feriere. Gården lå nedenfor stavkirken, men ovenfor Eidsborgtjønni. Vilde Bjerke fikk vite av en Torgeir Strond at eldre folk i bygda hadde fortalt ham at André Bjerke skrev De dødes tjern i en tømmerhytte Strond hadde kjøpt, med utsikt mot den myteomspunne Eidsborgtjønni. Bjerke lå den gang i dekning for den tyske okkupasjonsmakten. Midt på natten skal han ha kledd seg naken og hoppet ut i tjernet for å kunne beskrive ekte redsel, forteller datteren.
Førsteutgaven
Romanen ble første gang utgitt i 1942 på Aschehoug forlag. Den var en av to romaner av Bernhard Borge utgitt i okkupasjonstiden.
Radioteater
Hørespill produsert av NRK Radioteateret som påskekrim i 2007. Dramatisert av Jan Faller med Christian Skolmen som Bernhard Borge.
Folkets demokratiske parti (Bhutan)
Folkets demokratiske parti er et av to tillatte politiske partier i Bhutan.
Partiet ble stiftet 24. mars 2007. Dets første leder er tidligere statsminister og landbruksminister Sangay Ngedup.
Partiet ble godkjent av Bhutans valgkommisjon i september 2007.
Jon Bojer Godal
Han tok artium ved Hamar katedralskole i 1955 og gikk deretter Statens skogskole i Steinkjer og skogbrukslinjen ved Norges landbrukshøgskole på Ås. Han arbeidet innen offentlig forvaltning før han i 1974 ble rektor og lærer i sjøbruk ved Fosen folkehøgskole i Rissa. Han har vært ansatt ved Norsk handverksutvikling på Maihaugen, og har senere vært engasjert i driften av Norsk geitbåtmuseum, som er en avdeling av Nordmøre Museum i Halsa.
Godal har publisert stoff om gammel materialbruk. Det største arbeidet er fire bind om Nordlandsbåten og Åfjordsbåten som han skrev sammen med Gunnar Eldjarn. Gjennom et prosjekt i regi av Norsk handverksutvikling har Godal samlet grunnleggende kunnskap om materialbruk og konstruksjon av de røde låvene, landbrukets driftsbygninger som preget kulturlandskapet i Norge på 1900-tallet. I 1994 ble han tildelt Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs minnemedalje i gull. I 2019 ble han tildelt Urnesmedaljen, Fortidsminneforeningens høyeste utmerkelse, «for hans iherdige innsats for bygningsvernet gjennom vektlegginga av handverkaren og dei tradisjonelle bygningsfaga og vidareføring av dei lokale nyansane».
Kongen utnevnte i oktober 2015 Jon Bojer Godal til kommandør av St. Olavs Orden for sin enestående innsats innenfor tradisjonshåndverk.
Pseudocometes
Pseudocometes er en slekt av underamilie av trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, slanke, mørke trebukker med noe bronseaktig eller fiolett metallglans. Oversiden er kraftig punktert. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet, foran i midten med to blanke knøler. Dekkvingene er avsmalnende bakover, beina middels lange med litt fortykkede lår.
Levevis
Som andre trebukker lever larvene av de fleste artene i død ved. De voksne billene er oftest nattaktive.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den nordlige delen av Sør-Amerika.
Shen Bao
Shen Bao (kinesisk: 申報, pinyin: Shēn Bào; egentlig 申江新報, Shēnjiāng Xīnbào, også kjent som Shun Pao, Shen Pao, og Shanghai News) var en toneangivende dagsavis som ble publisert i Shanghai i Kina, mellom den 30. april 1872 og den 27. mai 1949. Navnet er avledet av et eldre navn på Huangpuelven, Chunsheng jiang.
Shen Bao ble grunnlagt av den britiske forretningsmannen Ernest Major, men rettet seg til den kinesiske befolkning snarere enn de europeiske immigrantene. Avisen var en tonegivende stemme i samfunnsdebatten på senere 1800-tall, og drev blant annet kampanje mot prostitusjonen i byens opiumsbuler.
Kenneth Klev
Kenneth Ryvoll Klev (født 15. oktober 1978) er en norsk tidligere håndballspiller. Han spilte for Kragerø, Sandefjord TIF, Club Balonmano Altea, VFL Gummersbach, AaB Handbold og den tyske håndballklubben Bergischer HC før han avsluttet karrieren i Haslum Håndballklubb sesongen 2012/13. Han spilte i posisjonen høyreback. Klev debuterte på det norske håndballandslaget 15. mars 2002 mot Island. Han spilte på landslaget under Håndball-EM 2012 for menn i Serbia.
Spittelmarkt
Spittelmarkt er en plass i bydelen Mitte i Berlin.
Den gamle markedsplassen mellom Fischerinsel og den østlige delen av Leipziger Straße oppstod ved vestbredden av Spree, utenfor Cölln. Den var et viktig trafikknutepunkt, men ble etter krigen utformet helt på nytt.
Der hvor plassen ligger bygget omkring 1400 St. Gertrud-stiftet et hus med et kapell for adelige jomfruer, som senere ble et hospital for fattige og syke. Kapellet ble til Spittelkirche. Under gründertiden på 1800-tallet måtte Gertrudhospitalet og kapellet i 1872 flytte til dagens Wartenburgstraße i Kreuzberg. Spittelkirche ble i 1881 revet, og den verdifulle indre utsmykningen flyttet til det nye hospitalskapellet i Kreuzberg.
Navnet Spittelmarkt av avledet av Gertrudhospitalet (hospital, spital, spittel).
Idag består de fleste av bygningene ved plassen av bolighus. Det er planer om en ombygning i retning av slik plassen var før.
Det finnes en undergrunnsstasjon på linje U2 som heter Spittelmarkt, og som har vinduer ut mot Spree.
Solvang hotell
Solvang hotell var et hotell på Eydehavn, bygget i 1917 og drevet av Karl Johan og Kari Anna Søderstedt.
Hotellet var det første og eneste som har vært på Eydehavn, tidligere var det kun noen gjestgiverier rundt Neskilen i forbindelse med gruvedriften og seilskutebyggingen der på 1800-tallet. Solvang hotell ble bygget grunnet industrieventyret på Eydehavn med opprettelsen av Nitriden og Arendal Smelteverk i 1912, da det var behov for innlosjering. Hotellet ble bygget i tre etasjer med kvister og kjeller.
Heia som hotellet ble bygget på ble fort kalt for Hotellheia, og 100 år etter brukes fremdeles navnet, i tillegg til Hotellbakken, for bakken opp til der hotellet lå. Bakken/veien heter idag Elly Eides vei, oppklalt etter kona til Sam Eyde som sto bak opprettelsen av både Nitriden og smelteverket.
Hotellet brant 20. mai 1933 og ble ikke reist igjen, men restene av grunnmuren står enda.
Joséphin Péladan
Joséphin Péladan (født 28. mars 1859 i Lyon i Frankrike, død 27. juni 1918 i Neuilly-sur-Seine) var en fransk forfatter og kunstner.
Biografi
Péladan begynte i 1881 som kunsthistoriker med en studie over Rembrandt. Han stilte seg etter hjemkomsten fra en reise i Italia 1882 ved Jules Barbey d'Aurevillys side som slagferdig bekjemper av naturalismen, og påbegynte Le Vice suprême (1884) en serie som kom til å omfatte 20 romaner, som sammen med et 30-talls teoretiske skrifter hadde til avsikt å vise på den latinske rases forfall som følge av at man hadde avhendet seg den kirkelige og politiske makten. Blant hans teoretiske skrifter kan særlig nevnes L'art idéaliste et mystique (1894, andre opplag i 1911 ble tilegnet Oscar II).
Sammen med Stanislas de Guaita arbeidet Péladan også for gjenopprettelsen av den gamle orientalske magi, i hvilken han så kristendommens direkte forløper. Han stiftet i 1893 Ordre Kabbalistique de la Rose-Croix og titulerte sag fra 1893 og noen år fremover som Le Sâr, som forment etterkommer av de babylonske konger. Péladan virket, ved fantastiske kunstsalonger og teaterforestillinger, på en gang for gresk antikk og italiensk renessanse, for den katolske kirke og for Richard Wagner. Péladan utøvde på 1890-tallet en ganske betydelig innflytelse på blant andre August Strindberg.
Péladan grunnla også Ordre Kabbalistique de la Rose-Croix' salong, Salon de la Rose Croix, der blant andre Félicien Rops, Fernand Khnopff og Jean Delville stilte ut.
Frederik Glads gate (Oslo)
Gaten er oppkalt etter proprietær Fredrik Glad (1760–1840), stortingsmann 1815-1816. Han eide Vestre Grefsen gård fra 1784 og drev papirmølle ved Akerselva fra 1798.
Bernt Grønvold
Bernt Borchgrevink Grønvold (født 1859 i Bergen, død 1923 i Berlin) var en norsk kunstner.
Grønvold drev med både sjanger-, portrett- og landskapsmaling, og var også en kunstforsker med interesse for tysk kunsthistorie.
Tomahawk (sykkel)
Tomahawk var en populær guttesykkel i Norge, produsert av DBS ifra 1971 til 1973, solgt under navnene DBS, Vello og Svithun, men alle var laget ved Jonas Øglænd i Sandnes.
William Lawes
William Lawes (1602–1645) var en engelsk komponist og musiker.
Tomahawk (sykkel)
Beskrivelse
Tomahawk var en utpreget USA-inspirert choppervariant med 20 tommers bakhjul og 16 tommers forhjul, høyt chopperstyre og høy sal med dragsterdesign. Tomahawksyklene hadde også tre-trinns navgir, med en gedigen girvelger med T-håndtak plassert på rammen, Sturmey Archer frinav eller Sachs Trippel Torpedo. Tomahawk hadde dessuten særpreget utstyr som brede skjermer, kraftig knastedekk bak, skvettlapp på bakskjermen samt «Batman»-baklykt. Fargene var gul, jaffagul, amazonasgrønn, grønn transparent samt blå transparent, og rammen var 13 tommer.
William Lawes
Liv og virke
William Lawes' far var kantor ved Salisbury Cathedral. Williams bror, Henry Lawes, var også en kjent komponist.
Tomahawk (sykkel)
Egenskaper
I tillegg til chopperutseendet var Tomahawken best kjent for sine dårlige kjøreegenskaper, og som egnet seg meget dårlig i bratte oppoverbakker. Dens design innbød meget til sykling på bakhjulet, noe som ofte førte til ulykker. I samråd med Trygg Trafikk tok DBS sykkelen av markedet i 1973.
William Lawes
Liv og virke
Edward Seymour, Earl of Hertford var William Lawes' mesén, og lot ham gå i lære hos John Cooper, som sannsynligvis formidlet kontakt mellom den unge Lawes og Charles, Prince of Wales. Etter at prinsen overtok den britiske tronen som kong Charles I, fikk både William og hans eldre bror Henry posisjoner ved hoffet. William ble utnevnt som «musician in ordinary for lutes and voices» i 1635, men skrev musikk for hoffet før dette. Han var ansatt ved det kongelige hoff hele resten av sin levetid.
Tomahawk (sykkel)
Relansering
På grunn av sin korte levetid ble det en sjelden sykkel som raskt ble et ikon. Tomahawk er nå blitt et meget ettertraktet samleobjekt for sykkelentusiaster. På midten av 1990-tallet relanserte DBS Tomahawk. Sykkelen ble produsert i barnestørrelser, men et lite antall ble også produsert for voksne.
William Lawes
Liv og virke
Etter at kong Charles' stridigheter med parlamentet utløste den engelske borgerkrigen, sluttet Lawes seg til rojalistenes hær og fikk en plass i kongens livgarde, noe som ble gjort for å holde ham utenfor fare. Til tross for dette ble han skutt og drept av et «rundhode» under den kaotiske tilbaketrekningen etter rojalistenes nederlag ved Battle of Rowton Heath nær Chester den 24. september 1645. Selv om kongen sørget over sin døde slektning, Bernard Stuart, som ble drept i det samme slaget, arrangerte han en egen minnehøytidelighet for Lawes, der han ser ut til å ha gitt ham tittelen «Father of Musick». Thomas Jordan avsluttet sin epitaf over William Lawes med et ordspill på det faktum at Lawes var blitt drept av motstandere av et kongedømme av Guds nåde:
Musikk
William Lawes komponerte verdslig musikk og sanger for hoff-maskerader, dessuten hymner og motetter for kongens private gudstjenester. I dag huskes Lawes stort sett for sine sublime suiter for gambeconsorts med mellom tre og seks instrumenter og sin musikk for lyra viol.
Lawes var forut for sin tid og musikken hans ble neglisjert i flere hundre år etter hans død. Først i senere år har det blitt mulig å høre musikken hans igjen.
Tri istorii
Tri istorii (originaltittel: Три истории) er en russisk-ukrainsk film fra 1997, regissert av Kira Muratova.
Handling
En mann går for å møte sin tidligere skolekamerat, og overtaler ham til å brenne liket av en nabo som mannen nettopp hadde myrdet etter en voldelig krangel. Samtidig forsøker en foreldreløs jente å gå gjennom noen arkiver, i håp om å finne identiteten til moren hennes som hadde forlatt henne flere år tidligere.
Torskeholet
Torskeholet er en bukt i Frierfjorden mellom fastlandet og Balsøya som nå har blitt et bevart kulturminneområde ettersom det hadde vært et havneområde fram til 1700-tallet. Tidligere var det et sund mellom Flakvarpbukta og Frierfjorden ikke langt fra Porsgrunn ved munningen av både Herre- og Skiensvassdraget, som fungerte som en naturhavn for sjøfarten. Sundet mellom Flakvrap og Balsøya grodde igjen av sedimenter, og havnen ble oppgitt.
Da det var besluttet å utbygge distriktet for utvidelse av havneterminal i 2001, ble Torskeholet utpekt som et industritomt. Bukta skulle fylles med stein. Under de arkeologiske undersøkelsene ble rester av til sammen 12 fartøy funnet, datert til perioden 1500 til 1900-tallet. Funnene består av lasteprammer og lektere som tidligere var brukt for transport på elvene og omlasting på fjorden til større lastefartøyer. Omlastning av varer fra lektere og prammer til havgående handelsfartøy fortøyet i Flakvarpbukta og Torskeholet var vanlig i seilskutetiden. Seilleden fra Skagerrak opp til Skien og Herre hadde flere omlastningshavner, blant annet Torskeholet, som lå ved Voldsfjorden med Herre og Bolvik. I 1784 skrev Bartholomæus Herman Løvenskiold:
Etter landskapet hadde forandret seg med et eid mellom fastlandet og Balsøya, ble naturhavnen etter hvert oppgitt. Torskeholet har vært skånet for menneskeskapte landskapsendringer i nyere tid etter å ha vært brukt som havn og opplagssted i flere århundrer. I 2004 fastslo Miljøverndepartementet at utbyggingen ikke er mulig i området som deretter ble et friområde og tursted. Den lokale kommunen i samarbeid med Norsk Maritimt Museum tilrettelegger stedet (Torskeholet og Balsøya) for allmennheten med stier og parkeringsplass for adkomst. Det ble også satt opp skilter om kulturminneområdet.
Under vann i dette havneområdet finnes tolv registrerte vrak som er av typer det er lite kunnskap om, med uvanlig gode bevaringsforhold på stedet. Skiensvassdraget tilfører så mye ferskvann i farvannet utenfor Balsøya at båtvrakene er beskyttet mot pælemarken fra saltvannet. En slik konsentrasjon av båt- og skipsfunn innen et lite område er sjeldent i Norge, også med et bevart maritimt kulturlandskap som ikke hadde vært berørt. En rekke spor og kilder viser til at Balsøya og omkringliggende områder hadde sett maritime aktivitet langt tilbake i forhistorisk tid.
Johannes Ockeghem
Johannes Ockeghem (også Jan, Jean de, Okeghem, Ogkegum, Ockhem og andre varianter; født mellom 1410 og 1430 i Saint-Ghislain, Hainaut i dagens Belgia; død 6. februar 1497 i Tours, Frankrike) var en flamsk komponist, sanger og geistlig som størstedelen av sin lange karriere var aktiv ved det franske kongehoffet.
Ockeghems musikkproduksjon var sannsynligvis beskjeden, men selv om det er bare bevart noen få titalls verk av ham, fikk han en stor innflytelse på utviklingen av den fransk-flamske skolen, spesielt gjennom kirkemusikken. Sammen med Antoine Busnois regnes han som den ledende komponisten i den fransk-flamske musikktradisjonens andre generasjon.
Liv og virke
Ingenting er kjent om Ockeghems tidligste liv, men som de fleste av tidens musikere startet han sin musikalske løpebane som korgutt. Fra 24. juni 1443 til 24. juni 1444 sang han under Jean Pullois ved Notre Dame-kirken i Antwerpen. På denne tida var han sannsynligvis ikke geistlig og deltok uregelmessig under oppføringene. Fra 1446 til 1448 kan det dokumenteres at han var ved kapellet til hertug Karl I i Moulins.
Sannsynligvis 1. oktober 1451 fikk Ockeghem en post som sanger ved hoffet til kong Karl VII av Frankrike, senere ble han kapellmester. At kongen satte stor pris på ham, kan en se av at han gjorde Ockeghem til skattmester i kirken Saint-Martin i Tours. Denne kirken var sentral for fransk musikk på 1400-tallet, tidlig i 1460-årene var eksempelvis Antoine Busnois aktiv her.
Ockeghem tiltrådte sin nye post mellom 1456 og 1459, men da han den 17. november 1459 presenterte seg for kapitelet, vegret de å godta ham i embetet, slik at han måtte innklage saken for retten. Som skattmester tilkom det ham betydelige inntekter, han hadde krav på en herskapelig bolig og rett til å kreve inn skatter. Miniatyrmaleren Jean Fouquets hus var i Ockeghems eie. Til vanlig hadde skattmesteren boplikt, men den plikten løste kong Karl VII ham fra, og Ockeghem oppholdt seg senest fra mai 1461 overveiende ved kongens hoff.
Under kong Ludvig XI ble Ockeghem i august 1463 kannik ved Notre-Dame i Paris, men maktet ikke å oppfylle residensplikten der, så 22. august 1470 byttet han dette kanonikatet mot et ved Saint-Benoit i Paris. Rundt 1466 tilkom nok et beneficium og for at Ockeghem skulle få dette prebendet måtte kongen be paven om spesialtillatelse. Den 24. oktober 1466 fungerte Jean Pullois i Roma som prokurator for Ockeghem i denne saken.
Ockeghem var også diplomatisk utsending for Ludvig XI. I 1462 var han på reise Cambrai og Bourges, og fra 20. februar til 5. mars 1464 var han gjest hos Guillaume Dufay i Cambrai. Sannsynligvis var det ved denne anledningen han ble presteviet. Fra 28. desember 1466 til 20. februar 1467 var han atter i Bourges, i oktober 1468 i Cambrai. Høydepunkt for hans diplomatiske løpebane var en reise til Spania i januar 1470.
Ockeghem beholdt alle sine embeter etter at kong Karl VIII kom til makten i 1483. Den 8. august 1484 var Ockeghem i Damme, den 15. august 1484 i Brugge der han ble hyllet på en bankett. Den 17. mars 1487 overdro han sin eiendom til kapitelet ved Saint-Martin.
Omdømme
Da Ockeghem døde, skrev eleven Josquin des Prez La déploration de la mort de Johannes Ockeghem, en tonesetting av Jean Molinets dikt Nymphes des bois. Erasmus av Rotterdam skrev gravinnskriften Ergone conticuit over komponisten, diktet ble tonesatt av Johannes Lupi. I det hele ble det skrevet uvanlig mange elegier til Ockeghems minne.
Ockeghem var høyt verdsatt både som person og som musiker. Det ble sagt om ham at han aldri var overdrevet ydmyk i lag med samfunnstopper og aldri arrogant sammen med vanlige mennesker. Å gjøre godt mot andre falt ham naturlig; allerede mens han levde delte han ut alt han eide til de fattige.
Musikk
Ockeghem skrev først og fremst messer og motetter, men også verdslige chansons. Han skapte et nytt klangideal innen kirkemusikken ved å utnytte bass-stemmen mer enn det som hadde vært vanlig. Dessuten ble stemmene mer jevnbyrdige, til forskjell fra for eksempel hos Guillaume Dufay fra generasjonen før. Han var også den første til å benytte flere sangere på hver korstemme. I sine verk beveget Ockeghem seg bort fra de tradisjonelle kirketoneartene mot en mer utpreget dur-moll-tonalitet, og ble med det en foregangsmann for den senere musikkutviklingen.
Stilen til Ockeghem kjennetegnes av lange buer med en rytmisk vitalitet og sjeldne kadenser/hvilepunkter. Imitasjon anvendte han sjelden, stemmene er heller selvstendige, om det da ikke er snakk om rene kanons. Noen av motettene er skrevet i en streng kanonstil. De fleste messene er såkalte parodimesser, bygd på eksisterende chansons.
Ockeghems musikk er teknisk innovativ, spesielt Missa Prolationum er et kontrapunktisk mesterverk der de fire stemmene utgjør to par med hver sine mensuralkanons, dvs kanons der stemmene imiteres, men har ulik tidsverdi. Også «Missa Cuiusvis Toni» er spesiell ved at stykket skal kunne synges i valgfri kirketoneart. Til tross for at disse to er tekniske mesterverk, er de også svært ekspressive og viser Ockeghems dype innsikt i utnyttelse av den vokale spennvidden. Han var kjent som en utmerket bass-sanger og bruken av rytmisk livlige basslinjer med stor tonal spennvidde skiller ham fra de fleste andre komponistene i den fransk-flamske skolen.
Verker
Av det lille som er bevart etter Ockeghem finnes 12 messer, 10 motetter og 20 chansons, dessuten det aller tidligste bevarte missa pro defunctis, dvs et rekviem.
Tatt i betraktning det store ryet og den lange karrieren er Ockeghems produksjon liten. Dessuten «synker» den med tiden; mange verk som tidligere ble tilskrevet ham har vist seg å være av andre. Bortsett fra motett-chansonen Ockeghem skrev i anledning Gilles Binchois' død i 1460 er det nær umulig å finne eksterne referansepunkter til tidfesting av verkene.
Kjell Amund Prytz
Kjell Amund Prytz (født 6. mai 1935 i Namsos) er en norsk  offiser som har tjenestegjort for Sjøforsvaret. I 1988 ble han kontreadmiral og kommandør for sjøstridskreftene i Sør-Norge. Han var Generalinspektør for Sjøforsvaret i perioden fra 1992 til 1995. Han er medlem i Norsk Anchorite Klubb.
Prytz ble uteksaminert fra Sjøkrigsskolen i 1958. Han gjennomførte Sjøforsvarets stabsskole i 1973 og Forsvarets høgskole i 1983.
Utmerkelser
For sin tjeneste i Forsvaret var Prytz tildelt Forsvarsmedaljen med laurbærgren, Forsvarsmedaljen med tre stjerner, Sjøforsvarets vernedyktighetsmedalje med tre stjerner. I tillegg har han blitt tildelt svenske Nordstjerneordenen og amerikanske Legion of Merit. Ut fra bilde er det vanskelig å tyde hvilken grad han hadde av disse, i medaljeboksen er det angitt laveste mulige grad jf. utseendet på båndstripene.
Petasos
Petasos (gresk: πέτασος) er en type rund solhatt som ble båret av menn i det gamle Hellas, ofte sammen med khlamys, en kort kappe. Hatten ble laget av filt, lær eller flettet strå og hadde en brei, mjuk brem og hakesnor slik at den kunne henge på ryggen. Hattetypen skal ha oppstått i Thessalia. Den ble særlig brukt av bønder og reisende og ble regnet som typisk for folk fra landet.
En type stridshjelm av metall som ble brukt av ryttersoldater fra Athen, hadde samme form som petasos. Noen av disse skal ha hatt hull på ytterkanten, trolig for å feste en type deksel av tekstil.
Petasos, eller petasosformet hjelm med vinger, ble sammen med blant annet bevingede sko (talaria-sandaler) og merkurstav (caduceus) kjennetegn for Hermes i antikkens kunst. Hermes var de greske gudenes budbringer som tilsvarte Merkur i romersk mytologi. Petasos-hjelm slik den framstilles i billedkunsten, kan for øvrig likne på den skålformede og sirkelrunde brodie-hjelmen, en type britisk militærhjelm som var vanlig fra 1915 til 1980-tallet.
Ibros
Ibros er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 2,808 innbyggere (2021).
Teateråret 1989
Teateråret 1989 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1989.
Dødsfall
|| forfatter og dramatiker ||align=center|83 ||align=center|1906 ||
Sprint-NM på skøyter junior 1980
Sprint-NM på skøyter junior 1980 ble avholdt 2. og 3. februar 1980 på Strømmen stadion på Strømmen i Skedsmo. Teknisk arrangør var Strømmen Idrettsforening. Dette var det siste norske mesterskapet for juniorer i sprint for herrer før junior herrer-klassen ble delt i to for en eldre junior-klasse og en yngre junior-klasse.
Juniornorgesmestere i sprint ble Bjørg Eva Jensen, IF Fram for damene etter fire distanseseire, og Bjørn Nyland, Spk Ceres for herrene etter tre distanseseire.
Frösön
Frösön i innsjøen Storsjön i Sverige er med et areal på 41 kvadratkilometer er den 27. største øya i Sverige og den største øya i landskapet Jämtland.
Frösön har tre bruforbindelser, i øst med Östersund (Frösöbron), i sørøst med Genvalla (Vallsundsbron) og i nordvest med Rödön (Rödöbron). Den høyeste åsen på Frösön, Östberget, er 468 moh. (176 m over Storsjön). I sørøst finnes også en sjø, Ändsjön.
Frösön er som mange andre steder rundt Storsjön oppkalt etter urnordiske guder; guden Frös – Frøys øy.
På Frösön fantes fra 900-tallet tingplassen der Jamtamot ble avholdt, offersteder, og fra 1100-tallet Frösö kirke, en av Sveriges mest populære bryllupskirker. Frösömarkedet ble avholdt her i mars måned, to uker etter Levangermarkedet. I nærheten av Frösö kirke lå fra 1679 Frösö Trivialskola som lenge var Sveriges eneste høyere lærested på landsbygda. Skolen ble flyttet inn til Östersund i 1847.
Frösöstenen er den nordligst plasserte runesteinen og den eneste i Jämtland.
Vestre Frösön var i lang tid militært område, der lå Frösö leir og senere F4 – Jämtlands flygflottilj, og der ligger nå Östersund flyplass. Flybasen ble lagt ned 2005.
På slutten av 1800-tallet flyttet komponisten Wilhelm Peterson-Berger til Frösön, og området er åsted for hans opera Arnljot som dreier seg om hendelser som skjedde for omtrent tusen år siden. I de siste femti år er Arnljot oppført som friluftsspill hver sommer på Arnljotlägden ved Peterson-Bergers hjem (Sommarhagen), en rekke forestillinger ute i det fri med tidstypiske drakter.
Dataarkitektur
Oversikt
En dataarkitektur har som mål å få laget datastandarder for alle sine datasystemer, enten som en visjon eller modell av de fremtidige interaksjonene mellom disse datasystemene. For eksempel bør dataintegrasjon avhenge av standarder for dataarkitektur, ettersom dataintegrasjon krever datainteraksjoner mellom to eller flere datasystemer. En dataarkitektur beskriver delvis datastrukturene som brukes av en virksomhet og applikasjonsprogramvaren på deres datamaskiner. Dataarkitekturen retter seg mot data som er lagret, data som er i bruk, og data i bevegelse, samt beskrivelser av datalagre, datagrupper og dataelementer, og kartlegging av disse dataartefaktene til datakvaliteter, applikasjoner, lokasjoner, og så videre.
For å oppnå måltilstanden beskriver dataarkitekturen hvordan data prosesseres, lagres og brukes i et informasjonssystem. Dataarkitekturen gir kriterier for dataprosesserings-operasjoner for å gjøre det mulig å designe dataflyter og kontrollere flyten av data i systemet.
En dataarkitekt er vanligvis ansvarlig for å definere en måltilstand, stå for samkjøring under utvikling og deretter følge opp for å sikre at forbedringer blir gjort i tråd med ånden til den opprinnelige løsningsskissen.
Når man skal definere måltilstanden søker dataarkitekturen å bryte et emne ned til "atomisk" nivå, og bygger det deretter opp igjen til ønsket form. Dataarkitekten bryter emnet ned ved å gå gjennom de tre tradisjonelle arkitektoniske stadiene:
I datakolonnen i Zachman-rammeverket for virksomhetsarkitektur finner man følgende: I en annen og bredere forstand inkluderer dataarkitektur også en komplett analyse av relasjonene mellom en organisasjons funksjoner, tilgjengelig teknologi og datatyper.
En dataarkitektur bør defineres i planleggingsfasen av utformingen av et nytt dataprosesserings- og lagringssystem. Hovedtyper og -kilder av data som er nødvendige for å støtte virksomheten bør identifiseres på en måte som er fullstendig, konsekvent og forståelig. Det primære kravet på dette stadiet er å definere alle relevante dataenheter, og ikke å spesifisere maskinvare. En dataenhet er en enhver relle eller abstrakt ting som en organisasjon eller enkeltperson ønsker å lagre data om.
Fysisk dataarkitektur
Den fysiske dataarkitekturen for et informasjonssystem er en del av en teknologiplan. Teknologiplanen fokuserer på de faktiske håndgripelige elementene skal skal brukes i implementeringen av dataarkitekturdesignet. Fysisk dataarkitektur omfatter databasearkitektur. Databasearkitekturen utgjør en konseptuell modell av den faktiske databaseteknologien som vil understøtte den designede dataarkitekturen.
Elementer i en dataarkitektur
Enkelte elementer må defineres i designfasen av dataarkitekturen. For eksempel må man beskrive en administrativ struktur som skal etableres for å administrere dataressursene. I tillegg må metodene som skal brukes for å lagre dataene defineres, og det må genereres en beskrivelse av databaseteknologien som skal benyttes, samt en beskrivelse av prosessene som skal manipulere dataene. Det er også viktig å designe grensesnitt til dataene fra andre systemer, samt et design for infrastruktur som skal støtte vanlige dataoperasjoner (som nødprosedyrer, dataimport, sikkerhetskopiering, ekstern overføring av data).
Uten føringer fra et velimplementert dataarkitekturdesign kan vanlige dataoperasjoner bli implementert på forskjellige måter, hvilket vil gjøre det vanskelig å forstå og kontrollere dataflyter innenfor disse systemene. Slik fragmentering er uønsket på grunn av potensiale for økte kostnader og datautkoblinger. Slike utfordringer kan for eksempel oppstå i raskt voksende bedrifter eller bedrifter som har mange ulike avdelinger
En riktig utført dataarkitekturfase som en del av planleggingen av et informasjonssystem vil tvinge organisasjonen til å spesifisere og beskrive både interne og eksterne informasjonsflyter. Dette kan være mønstre som organisasjonen ikke tidligere har tatt seg tid til å konseptualisere, og det kan derfor på dette tidspunktet være mulig å identifisere kostbare informasjonsmangler, dårlige koblinger mellom avdelinger, og dårlige koblinger mellom systemer i organisasjonen som kanskje ikke har vært tydelige før dataarkitekturanalysen.
Begrensninger og påvirkninger
Ulike begrensninger og påvirkninger vil ha en effekt på dataarkitekturdesignet. Disse inkluderer krav fra virksomheten, teknologidrivere, økonomi, forretningspolicyer og dataprosesseringsbehov.
Tayfur Aliyev
Tayfur Aliyev (født 1. januar 1997) er en aserbajdsjansk bokser.
Xinmin Wanbao
Xinmin Wanbao (kinesisk:新民晚报, pinyin: Xīnmín Wǎnbào, – «»Xinmin kveldsnyheter», «Xinmin Evening News») er en kinesisk avis, grunnlagt i september 1929. Den utkommer i Shanghai i Folkerepublikken Kina.
EM i fotball for kvinner 1991 kvalifisering
Kvalifiseringen til EM i 1991 ble arrangert mellom 9. september 1989 og 12. desember 1990. Vinnerne av kvartfinalene var kvalifisert.
Gruppe 1
Gruppe 2
Gruppe 3
Gruppe 4
Group 5
Kvartfinalene
Østfoldbunad
Østfoldbunaden for kvinner er en bunad med grønt eller rustrødt liv, sort stakk og brodert tilbehør, som ble tegnet på initiativ fra Østfold Husflidslag i 1936. Bunaden brukes i hele Østfold fylke.
Tilblivelse
Etter den store kultur-, næringsliv-, og industrifremvisningen Østfoldutstillingen 1930, var det stor entusiasme for å for husflid i Østfold og det å få en egen bunad for fylket. . I 1936 oppnevnte Østfold Husflidslag en komité for utarbeidelse av en bunad for fylket.
Komiteen samlet inn draktdeler fra fylket og samarbeidet med Den Norske Husflidsforening i Oslo om å få tegnet mønster til en ny bunad. Dette arbeidet ble gjort av Johanne Halvorsen, Else Poulsson og Halfdan Arneberg.
I tråd med Hulda Garborgs bunadsidealer ble det vektlagt at bunaden skulle kombinere gamle tradisjoner og moderne form og funksjon. Etter inspirasjon fra Klara Semb vektla man også at bunaden skulle være utført med gamle sømteknikker.
Utforming
Livet på bunaden er i grønn eller rustrød lin- og ulldamask, med stiliserte grantrær og snøreliv. Stakken er i sort ullstoff, med grønn eller rustrød kant nederst. Det brukes en hvit linskjorte til bunaden med et hvitt geometrisk broderi på. Denne skjorta er en kopi av en brudgomskjorte fra Onsøy.
Skjult mønster
Skjult mønster er en roman av Bernhard Borge, som er pseudonym for forfatteren André Bjerke. Romanen er hans fjerde og siste om psykoanalysen, og den tredje av tre romaner der detektiv-psykologen Kai Bugge er med. I Skjult mønster har Kai Bugge mer en birolle enn i de to tidligere romanene. Forfatteren Tor Edvin Dahl har hevdet at Skjult mønster er verdens beste kriminalroman, og som psykoanalytisk thriller var Bjerke selv mest fornøyd med den.
Østfoldbunad
Utforming
Til bunaden brukes det et sort silkesjal med broderier, og tilsvarende lue og løslomme. Versjonen av bunaden fra 1960 har også et stripet forkle i rødt, gult, lilla og sort, som da brukes sammen med en lue i rød silkedamask. Bunaden har tilhørende sølv, bestående av beltespenne, to sjalsnåler og sølje, pluss kepspenne og skospenne.
Skjult mønster
Handling
På vei til en fjelltur bestemmer Irene Cramer seg for å hoppe av toget mot fjellet, for å ta toget tilbake til Oslo. Ombord etterlater hun sin bagasje og sitt reisefølge, direktør Bjarne Berg-Meier, i uvisshet over hennes handling. Ombord på Oslo-toget møter hun psykologistudenten og vennen Jørgen Skei, en elev av den kjente psykologen Kai Bugge, som hun hadde sett fra motgående tog. Hun forteller den unge psykologistudenten om sine problemer med sin mor, og drømmer som gjør henne gal, og at hun trenger et sted å bo for å få fred med seg selv. Skei tilbyr henne å bo hos ham og hans venner; litteraturviter Kasper Klem, journalisten Egil Strømme og juristen Carl Martin Lyng, i deres hytte i Østmarka, kalt «Tilflukten», mot at hun blir husholder i hytta. Hun takker ja til tilbudet, og også til å bli analysert av Jørgen Skei for å komme ut av sine problemer. Men etter hvert blir dette mer enn den unge studenten kan håndtere. Derfor må læremesteren Kai Bugge rette opp skadene hans student har forårsaket.
Tolkning
I likhet med de tre første romanene av Bernhard Borge, «Nattmennesket», «De dødes tjern» og «Døde menn går i land», kan Skjult mønster sees som et forsvar for psykoanalysen, der man med denne metoden blant annet kan løse kriminalsaker, og hjelpe mennesker med psykologiske problemer ved å studere deres atferdsmønster.
Sondre Paulsen
Sondre Paulsen (født 21. mai 1988) er en norsk profesjonell håndballspiller som spiller for den norske håndballklubben ØIF Arendal. Han spiller i posisjonen høyreving, og er også en del av det norske håndballandslaget.
Han ble tatt ut til å representere Norge under Håndball-EM 2012 for menn i Serbia.
Nancy Travis
Nancy Travis (født 21. september 1961 i New York City) er en amerikansk skuespiller.
Travis er kjent for sine ledende roller i filmen Three Men and a Baby (1987) og i oppfølgeren Three Men and a Little Lady (1990), Air America (1990), Internal Affairs (1990), So I Married en Axe Murderer (1993) Greedy (1994) og Fluke (1995). Hun er også kjent for sine roller i TV-seriene Almost Perfect (1995–1997), Becker (2002–2004) og The Bill Engvall Show (2007–2009). I 2011 opptrådte Travis i TV-seriene Grey's Anatomy og How I Met Your Mother. I 2011, begynte Travis hos kanalen ABC i programmet Last Man Standing der hun spilte mot Tim Allen.
Iznatoraf
Iznatoraf er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 907 innbyggere (2021).