cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krigskorset
Innsats for Bomber Command og jageravdelingene
I statsråd 25. august 1944 ble Krigskorset tildelt ytterligere to flygere. Major Gunnar Halle ble hedret for sin innsats som Flight Commander i ''151. Bomber Squadron, mens oberstløytnant Erik Haabjørn ble dekorert for fremragende ledelse av en britisk avdeling, 124 Wing'' i det britiske Royal Air Force. Halle hadde da 55 flygninger over fiendtlig område bak seg. Begge var tidligere dekorert med norske og britiske utmerkelser. I statsråd 29. september ble kaptein Kåre Stenwig tildelt Krigskorset for innsats som navigatør i Bomber Command. Kaptein Stenwig hadde under tjeneste i Pathfinder-fly og som master bomber «deltatt i angrep mot sterkt befestede mål som Stuttgart, Frankfurt, Nurnberg [sic], Kiel, Essen, Köln og Friedrichafen [sic]», totalt 60 tokt. Stenwig var også allerede dekorert med norske og britiske utmerkelser.
KNM «Ula»
Sjefen for den norske ubåten KNM «Ula» ble tildelt Krigskorset i statsråd 13. oktober 1944, den siste gang tildeling ble behandlet dette året. Etter forslag fra sin overordnede og med støtte fra Sjøforsvarets overkommando ble løytnant Sigurd Valvatne hedret «for fremrakende [sic] innsats som sjef for undervannsbåten «ULA» vinteren 1943–44.»" Innstillingen var hemmelig, men var denne gang forholdsvis omfattende, med detaljer angående tid, sted og resultat av operasjonene. KNM «Ula» gjennomførte i tidsrommet fra juni 1943 til august 1944 elleve tokt på norskekysten og senket 42 800 tonn av fiendtlig tonnasje og en fiendtlig ubåt. Skipet deltok også i to spesialoppdrag. Forsvarsdepartementet mente at «løytnant S. Valvatne på en særlig fremrakende [sic] måte har utmerket seg og at han dermed har gjort seg fortjent til Krigskorset m/Sverd.»
Den siste tildeling fra London, de første i Oslo
I statsråd 9. mars 1945 ble major Martin Gran tildelt Krigskorset «for fra 15/6-1944 til 31/1-1945 på en fremrakende [sic] måte å ha ledet 331 (N) Squadron under 134 operasjonsflygninger. I denne tid har avdelingen skutt ned 33 tyske fly samt ødelagt store mengder materiell på bakken. Majorens personlige score er 9 nedskutte fly.» Dette var siste gang regjeringen behandlet en sak om tildeling av Krigskorset under sitt eksil i London. Senere saker ble behandlet i statsråd i Oslo.
I statsråd 20. juli 1945, denne gang i Oslo i det frigjorte Norge, kom to saker om tildeling av Krigskorset opp. Også denne gangen gjaldt innstillingen dekorering av en krigsflyger. Kaptein Svein Heglund, som i 1943 ble tildelt Krigskorset, hadde skutt ned ytterligere fem fiendtlige fly og skadeskutt flere andre. Han hadde derved gjort seg fortjent på nytt og ble tildelt en stjerne til sitt Krigskors. Samtidig ble kaptein Helner Grundt Spang tildelt Krigskorset «for fremrakende [sic] innsats som jagerflyger og for med mot og dyktighet å ha ledet sin «Flight» under en lang rekke operasjoner mot fienden. Han har personlig skutt ned 10 1/3 fiendtlige fly.»
Dette ble siste gang regjeringen Nygaardsvold behandlet en sak om tildeling av Krigskorset. Neste gang en tildelingssak kom opp, var i statsråd 3. august 1945, da samlingsregjeringen under Einar Gerhardsen hadde tiltrådt. Igjen var det en jagerflyger som ble hedret. Major Werner Christie ble tildelt Krigskorset «for fremragende innsats for Norges Forsvar ved å ha vist mot og dyktighet som jagerflyger under en lang rekke operasjoner mot fienden og for utmerket ledelse av norske og britiske flyavdelinger i kamp. Han har i alt skutt ned 9 fiendtlige fly og skadet andre.»
I statsråd 14. september 1945 ble Krigskorset tildelt et medlem av marinen, denne gang kapteinløytnant Charles Herlofson, som hadde gjort seg fortjent for ved «som Flotillesjef ved M.T.B. å ha vist mot og fremrakende [sic] lederegenskaper særlig under kamp med fienden den 23.–24. desember 1944.» Kapteinløytnant Herlofson hadde ledet angrep på en tysk destroyer og anlegg på land. Styrken returnerte til Shetland uten egne tap.
Tilbake til 1940
Innstillingene om tildeling av Krigskorset de første fredsmånedene 1945 gjaldt fortsatt aktiv krigsinnsats fra utestyrkene i tiden fram til krigens slutt, som en del av de løpende innstillinger på bakgrunn av krigens utvikling. Fram til tildelingene holdt opp i 1949, ble det også foretatt en del tildelinger med karakter på bakgrunn av tilbakeblikk over krigsinnsatsen.
I statsråd 16. november 1945 vendte regjeringen tilbake til angrepet på Norge i 1940. I desember 1942 ble seks norske offiserer hedret for innsats 9. april og det etterfølgende felttoget i Norge. Den avgjørende betydning salvene fra Oscarsborg festning de tidlige morgentimene 9. april 1940 hadde for krigens forløp, ble i 1942 ikke tatt i betraktning ved tildeling av Krigskorset. Dette ble det nå gjort noe med, etter forslag fra generalinspektøren og sjefen for Kystartilleriet. Oberst Birger Eriksen og kommandørkaptein Andreas Anderssen ble tildelt Krigskorset med sverd «for fremrakende [sic] innsats på Oscarsborg Festning under kamp med inntrengende tyske krigsskip den 9. april 1940, hvilket førte til senkningen av den tyske krysser «Blücher».»
I de etterfølgende fredsårene ble innsatsen flere gjorde 9. april 1940 trukket fram og hedret med Krigskorset. I statsråd 24. januar 1947 ble løytnant Rolf T. Tradin tildelt Krigskorset med sverd «for å ha ydet fedrelandet store tjenester ved uforferdet innsats som jagerflyger mot fienden 9.4.1940 og under krigen i Norge 1940, samt senere under krigen utenfor Norge ved en rekke operasjoner som jagerflyger mot fienden.» Tradin var den eneste fra flyvåpenet som ble hedret for innsats under angrepet på Norge.
Over to år senere, i statsråd 28. oktober 1949 ble ytterligere tre offiserer dekorert for innsats 9. april 1940. Forslag om dekorering av den første av disse, major Olaf Helset, kom fra generalløytnant Otto Ruge. Helset ble hedret «for i en vanskelig situasjon ved Midtskogen 9. april 1940 å ha truffet beslutninger av meget vidtrekkende betydning for landet, ved personlig tapperhet og ledelse og ha gjennomført disse, samt for senere ytelser under felttoget i Sør-Norge 1940.»
Kaptein Sigvardt Pran ble tildelt Krigskorset «for særlig fremrakende [sic] føring av sin avdeling og fremrakende [sic] tapperhet under kampene på Strandløkka og Lundehøgda 1940, hvor han ble såret.» Krigskorset ble post mortem tildelt løytnant Sven Holmsen «for utvist tapperhet og mot under kampene ved Strandløkka og Lundehøgda i april 1940.»
Verdens Gang omtalte hvordan deres innsats ved Midtskogen og Tangen-avsnittet utgjorde «bedrifter tydelig avtegner seg i forgrunnen blant det foreliggende rapportmateriale». Avisen refererte forsvarssjef Ruges vurdering av Helsets innsats: «Han har æren for at striden ble tatt opp og gjennomført, og for at Kong og Regjering ble reddet fra det tyske anslag. Hans innsats fikk derfor avgjørende betydning for den videre utvikling.» Om Pran uttalte Ruge: «Den bedrift oberst Sigvart Pran har fått sin belønning for er episoden ved Strandløkka og Lundehøgda da han med en tilfeldig avdeling på 40 mann greidde å stoppe det tyske angrep.» Prans innsats 14. april gjorde at det ble vunnet tid til å organisere forsvar av området. Løytnant Holmsen, som lå i framskutt stilling og slo tilbake tysk angrep, var Prans nestkommanderende og overtok kommandoen da Pran ble såret.
Norske myndigheter søkte aktivt om forslag til dekorering for krigsinnsats. Høsten 1945 ble det også sendt ut kunngjøringen om de forskjellige krigsdekorasjonene, inkludert Krigskorset, med opplysninger om hvem som kunne ha gjort seg fortjent til disse og hvordan saken om tildeling kunne startes. Her ble også militære sjefer fra 1940 bedt om å innrapportere mulige fortjente.
Avisen Verdens Gang skrev i anledning tildelingene til major Helset, kaptein Pran og løytnant Holmsen: «Noen av deltagerne i felttoget i Norge i april 1940 – i alt 248 - fikk sin påskjønnelse i statsråd i går. Det er ingen tvil om at det er mange flere som fortjener det. - Regjeringen er også fullt oppmerksom på dette – men på grunn av de uoversiktlige forhold som hersket under fiendtlighetene, har det ikke vært mulig å skaffe til veie noen holdbar oversikt over deltakerne og deres innsats. Særlig har dette gått ut over de menige mannskaper, – det er sørgelig, men det ser ikke ut til at det har vært noe å gjøre ved det.» Tildelingene i oktober 1949 ble de siste tildelinger av Krigskorset for innsats under angrepet på Norge i 1940.
Et vidt spekter av innsats
I statsråd 8. februar 1946 forelå en innstilling om tildeling av Krigskorset på bakgrunn av deltagelse i et hemmelig militært oppdrag. Innstillingen var ikke lenger hemmelig og identifiserte operasjonsnavn og andre detaljer. Den gjaldt fenrik Anton Vedaa, som tilhørte Kompani Linge. I juni 1943 ble han tildelt Krigsmedaljen for sin innsats i Operasjon Carhampton. Fenrik Vedaa kom i januar 1944 til Norge fra Sverige for å delta i Operasjon Throstle, som hadde som mål å bygge opp Milorgs D11. Han deltok også i planleggingen av vellykkede sabotasjeaksjoner mot Rygge flyplass og et drivstofflager for ubåter ved Son. Innstillingen viste til at sistnevnte aksjon «foranlediget det britiske admiralitetet til å sende D.11 dette gratulasjonstelegram: «Well done result of great military importance.» På grunn av tuberkulose avsluttet Vedaa sitt arbeid i Østfold og ble sendt til Sverige, der han ble innlagt på sykehus. Fenrik Vedaa ble hedret med Krigskorset «for å ha ytet Norges Forsvar fremrakende [sic] tjenester under utførelse av hemmelig militære oppdrag.»
Fenrik Knut Lindaas ble i statsråd 7. juni 1946 post mortem tildelt Krigskorset «for fremrakende [sic] personlig innsats, da han etter at hans fly var skutt opp av fiendtlig luftvernild forble på sin post inntil døden, og derved muliggjorde at den øvrige besetning på flyet berget livet.» Fenrik Lindaas førte i november 1943 et Halifax-bombefly i et bombetokt med Frankfurt am Main som mål. På returen ble flyet truffet av luftvernskyts og sterkt skadet. Etter ordre fra fenrik Lindaas hoppet den øvrige besetningen ut i fallskjerm. Selv omkom Lindaas da flyet styrtet.
En fenrik som gjorde tjeneste for Secret Intelligence Service ble i statsråd 6. september 1946 hedret for sin innsats. Fenrik Mads O. Monsen ble tildelt Krigskorset «for fremrakende [sic] innsats for Norge under krigen, som leder av syv skøyteekspedisjoner over Nordsjøen, med utsendinger og materiell til Hjemmefronten, fra mai 1941 til han ble tatt tilfange av fienden 26. november 1941.» (korrekt dato var 26. oktober). Fenrik Monsen hadde ført motorkutterne «Blia» og «Streif» med dokumenter, penger og utstyr til motstandsbevegelsen på strekningen Ålesund til Bergen. Personer fra hjemmefronten var tatt med fra Norge til Storbritannia. Operasjonene ble gjennomført under norsk orlogsflagg. Innstillingen vektla at «Fenrik Monsen har ledet disse operasjoner med stor dyktighet og uforferdethet under særlig farefulle omstendigheter og har hatt en glimrende støtte i sitt mannskap». På tilbaketuren til Storbritannia etter den siste turen i oktober 1941, som hadde gått til nordvestlandet, gikk maskinen på «Streif» i stykker. Båten drev sørover i Nordsjøen til den grunnstøtte og ble vrak ved kysten av Nederland. Fenrik Monsen ble, sammen med mannskapet, tatt til fange og satt i tysk krigsfangenskap ut krigen.
To deltagere i Polar Bear-ekspedisjonene ble dekorert med Krigskorset i statsråd 20. september 1946. Det var utskrevet fenrik Inge Steensland og utskrevet fenrik Boy Rist. Begge tilhørte Kompani Linge. Innstillingen forklarte at Polar Bear var et navn som ble satt på en serie operasjoner som hadde som mål å ødelegge norske havner under en invasjon eller tysk tilbaketrekning. Operasjonene ble organisert og ledet fra Storbritannia. Fenrik Steensland var involvert i operasjoner i Fredrikstad og Østfold, mens fenrik Rist var særlig aktiv i Narvik og omland. Begge ble tildelt Krigskorset «for fremragende innsats under utførelse av særoppdrag».
Franske faner og bannere
Ved en seremoni på Slottsplassen i Oslo 7. juni 1946 ble sju faner for franske avdelinger som hadde kjempet ved Narvik i 1940 dekorert med Krigskorset:
Ved samme anledning ble franske soldater, som det tidligere var bestemt skulle hedres med norske utmerkelser, overrakt sine medaljer. Det ble samtidig foretatt ti nye tildelinger av franske offiserer til Krigskorset med sverd.
Flere tusen tilskuere var vitne til paraden for kong Haakon VII, der norske militære og sivile også ble tildelt franske utmerkelser for krigsinnsats.
Shetlandsgjengen
Shetlandsgjengens leder var blant de første norske militære som ble hedret med Krigskorset og også andre medlemmer i Marinens Spesialavdeling var tidligere blitt hedret. I statsråd 2. august 1946 ble åtte medlemmer av Shetlandsgjengen innstilt til Krigskorset med sverd, alle «For fremrakende [sic] innsats under utførelse av særoppdrag». Blant de åtte var en utskrevet løytnant, fire var utskrevet ledende dekksmann og tre utskrevet dekksmann. Alle hadde tjenestegjort om bord på KNM «Hitra» og gjort 40 eller 41 turer til Norge i hemmelig oppdrag fra vinteren 1943–44 og fram til freden.
Forslaget om heder ble fremmet av Sjøforsvarets overkommando. Innstillingen viste til at Marinens Spesialavdeling i løpet av krigsårene satte i land 192 agenter i Norge og brakte viktig utstyr over fra Storbritannia. Avdelingen brakte 93 agenter tilbake til Storbritannia og førte 373 flyktninger i sikkerhet samme veg. Avdelingen hadde et tap på 10 fartøyer og 44 mann. De som nå ble hedret var løytnant Ingvald Eidsheim, ledende dekksmenn Paal Sundt, Håkon Bjørge, Realf Hansen og Martinius Ingebrigtsen, samt dekksmennene Gunnar Klausen, Ingolf Johannesen og Harald Ovesen.
«Krigskorset med sverd og to sverd»
I statsråd 16. august 1946 forelå innstilling om tildeling av «Krigskorset med sverd og to sverd for fremrakende [sic] krigsinnsats i fedrelandets tjeneste». Innstillingen gjaldt kaptein Gunnar Sønsteby. Den viste til at Sønsteby to ganger var i Storbritannia og at han første gang reiste tilbake som deltager i Operasjon Curlew, andre gang via Sverige som sjef for Sentralledelsens aksjonsgruppe. Hans betydning ble beskrevet slik: «Fra våren 1942 har han vært en av undergrunnsbevegelsens mest aktive deltagere, og har gjort en strålende innsats.» Det ble vist til at kaptein Sønsteby var britiske SOEs faste forbindelse i Oslo. Forslaget om tildeling av Krigskorset vektla kaptein Sønstebys rolle i organiseringen, ledelsen og utførelsen av «en rekke viktige sabotasjeaksjoner som Hjemmefrontledelsen og Sentralledelsen har igangsatt».
Aksjoner der kaptein Sønsteby personlig har deltatt ble nevnt: Aksjonene mot den tvungne arbeidsmobilisering i Oslo, aksjonen mot Kongsberg Våpenfabrikk, aksjonen mot Skabo Jernbanevognfabrikk, sprengningen av Jernbanens administrasjonsbygning og tømming av Politi- og Justisdepartementets arkiver. Det ble konkluderet med at Sønstebys innsats hadde stor betydning «for de seire som er tillagt hjemmefronten, idet gruppens aksjoner i høi grad har styrket tilliten til hjemmestyrkenes sentralledelse og Hjemmefrontledelsen.» Innstillingen ble bifalt av kongen. Dette var den første og eneste gang en person ble funnet fortjent til Krigskorset tre ganger. Kaptein Sønsteby fikk utmerkelsen overlevert av kongen på slottet 19. august 1946.
Kompani Linge
I statsråd 7. mars 1947 ble medlemmer av Kompani Linge hedret for sin krigsinnsats. Fire mann ble tildelt Krigskorset med sverd nummer to, mens 22 mann fikk Krigskorset for første gang. De som ble tildelt sverd nummer to var Gregers Gram (posthumt), Knut Haukelid, Max Manus og Einar Skinnarland. Til sammen ble 44 medlemmer av Kompani Linge tildelt Krigskorset.
Innstillingen vektla militær virksomhet forskjellige steder i Norge, ikke bare aksjoner direkte rettet mot fiendtlige mål, men også innsats for å bygge opp Milorg organisatorisk og med hensyn til militær kapasitet.
Løytnantene Karl J. Aarsæther og Knut Aarsæther ble hedret for sin innsats i «Antrum»-operasjonene i Ålesund og på Sunnmøre. Løytnant Jens Ropstad ble tildelt Krigskorset for ledelsen av Operasjon Sandpiper, som i desember 1943 fikk i oppdrag i bygge opp Milorgs D18. Distriktet dekket Agderfylkene og noen deler av Telemark. Organisasjonen ble rullet opp av Gestapo og mange ble arrestert. Til tross for dette lykkes det løytnant Ropstad å bygge opp organisasjonen i distriktet på nytt, slik at det ved freden i mai 1945 kunne stille 1200 mann.
Fenrik Erik Gjems-Onstad ble hedret blant annet for sin innsats i operasjonsgruppen «Lark» og i propagandaorganisasjonen DURHAM. Fenrik Gjems-Onstad opererte i Trondheim og Trøndelag. På bakgrunn av sju operasjoner i Bergensområdet, som innebar leveranser av utstyr, oppbygning av etterretningsorganisasjon og organisering av flyktningtjeneste, ble fenrik Louis Pettersen innstilt til Krigskorset. Fenrik Pettersen hadde også vært hovedkontakt for sabotasjegruppen i Bergen.
Fenrik Sverre K. Andersen ble tildelt Krigskorset for å ha drevet radiostasjon i Sunnhordland gjennom fire år. En annen radiooperatør, fenrik Finn B. Johnsen, ble hedret for arbeid som telegrafist i Gudbrandsdalen, der han hadde operert to stasjoner og også organisert en etterretningsorganisasjon. Fenrik Gunnar Wiig-Andersen kom i slutten av september 1943 over til Norge som telegrafist under Operasjon Redwing. Stasjonen, som fenrik Wiig-Andersen satte opp og drev i Bergen, hadde særdeles høy trafikk og sendte opp til 20 meldinger daglig.
Kaptein Oddvar Dobloug hadde operert mellom Gudbrandsdalen og Østerdalen, som ledd i Operasjon Grebe. Han hadde blant annet i januar 1945 deltatt i aksjonen mot Tressa bro på Koppang og deretter i sprengningen av Åsta bro i februar. Operasjon Grebe ble ledet av kaptein Jon Gunleiksrud, som også ble tildelt Krigskorset for sin innsats.
Fenrik Andreas Aubert ble hedret som deltager i Operasjon Buzzard, der han hadde «deltatt i 8 av Sentralledelsens Aksjonsgruppes største operasjoner, hvor han utviste enestående mot og koldblodighet». Et annet medlem av Kompani Linge, fenrik Henrik Martin Henriksen ble hedret med samme begrunnelse.
Løytnant Svein Blindheim ble tildelt Krigskorset for den siste, vanskelige del av Operasjon Puffin, som han gjennomførte sammen med løytnant William Houlder, en annen Linge-mann som ble hedret med Krigskorset i statsråd 7. mars 1947.
Fenrik Per Solnørdal ble i 1942 sendt i oppdrag fra Storbritannia til Norge for å opprette radioforbindelse til Milorgs sentralledelse. Operasjonen hadde kodenavn «Plover». Innstillingen om tildeling av Krigskorset forteller at fenrik Solnørdal i januar 1943 ble angitt og arrestert. For å unngå å røpe det han visste tok fenrik Solnørdal gift, men livet hans ble reddet. Innstillingen konkluderer med: «For den innsats han gjorde som radiotelegrafist under meget vanskelige arbeidsforhold og for det mot og den høyeste grad av plikttroskap han viste ved å forsøke å ta sitt eget liv, fortjener han den høyeste utmerkelse.»
Etter å ha blitt hedret med St. Olavsmedaljen med ekegren for sin innsats i Operasjon Company, ble fenrik Birger Rasmussen nå dekorert for innsats Operasjon Goldfinch. Denne hadde siden slutten av 1943 over et vidstrakt område drevet opplæring av personell til Milorg og mottak av våpenleveranser fra Storbritannia. Fenrik Rasmussen var særlig aktiv i distrikt 14.2 i Buskerud og Oppland. Han deltok også i flere sabotasjeaksjoner og ble også hedret for dette. Også en annen deltager i Operasjon Goldfinch, fenrik Edvard Tallaksen ble hedret med Krigskorset. Tallaksen hadde flere vellykkede aksjoner bak seg. I Oslo den 13. november 1944 gikk Tallaksen, sammen med Gregers Gram, i et bakhold. Gram ble drept i skuddvekslingen som fulgte, mens Tallaksen ble såret og arrestert. Innstillingen vektla at fenrik Tallaksen tok sitt eget liv for å unngå å røpe sine kamerater under tortur. Han ble således hedret med Krigskorset post mortem.
Kaptein Harald Risnes var fra høsten 1944 leder av «Bjørn West» og ble hedret med Krigskorset for sin innsats her fram til Tysklands kapitulasjon i mai 1945. Kaptein Risnes hadde deltatt i oppbyggingen av en base indre Hordaland. Denne ble i april 1945 angrepet av tyske styrker. Etter kamp der tyskerne led store tap måtte de norske styrkene trekke seg tilbake.
Major Leif Tronstad ble hedret for sitt arbeid med Operasjon Sunshine, som hadde i oppdrag å «organisere og planlegge beskyttelsen av det store kompleks av kraftstasjoner og industrianlegg bygget opp omkring Norsk Hydro.» Major Tronstad ble drept av broren til en nazi-vennlig lensmann han forsøkte å avhøre. For sin innsats ble han hedret post mortem.
Tolv medlemmer av Kompani Linge, som deltok i Vemork-aksjonen, ble i Paris i februar 1948 utnevnt til medlemmer av Æreslegionen og tildelt Croix de guerre med palmer. Dette skjedde i forbindelse med Paris-premieren på filmen Kampen om tungtvannet.
Tildelingen av Krigskorset til medlemmer av Shetlandsgjengen og Kompani Linge ble viet stor oppmerksomhet, blant annet gjennom en pressekonferanse torsdag 28. juni 1945 der både norske og britiske representanter deltok. Overskriften på forsiden av Verdens Gang lød neste dag: «Kompani Linge og Shetlandsgjengen: De hemmelige gruppers lysende innsats blir endelig lagt fram.» I referatet ble det fortalt om de to avdelingenes innsats, blant annet gjennom referat fra den britiske oberst J. S. Wilsons tale. Avisen refererer at «Oberst Wilson understreket også i sin tale at alle operasjoner var skjedd i nøye samarbeid med Forsvarets Overkommando, som hele tiden var ajour.»
De siste tildelinger for innsats 1940 til 1945
Etter de to store tildelingsrundene til medlemmer av Shetlandsgjengen og Kompani Linge i 1946 og 1947 avtok tildelingene av Krigskorset for innsats under andre verdenskrig. Det var personer som hadde tjenestegjort i de norske styrkene i utlandet som ble hedret. Det ble ikke foretatt tildelinger til hjemmefrontens folk. Bakgrunnen for dette var at i 1946 møttes representanter for Hjemmestyrkenes råd for å drøfte spørsmålet om dekorering med krigsmedaljer til de som hadde deltatt i hjemmefrontens aktiviteter. Rådet besluttet at ingen enkeltpersoner skulle innstilles til medaljer fordi individuell dekorering ville være urettferdig. Oppfatningen var at de som deltok i hjemmefrontarbeid risikerte de samme konsekvenser, uavhengig av type aktivitet. Hemmelighold og mangel på dokumentasjon spilte også inn på vedtaket rådet gjorde. Arnold Hansen, som ble dekorert i november 1945, ble dermed den eneste hjemmefrontmannen som ble tildelt Krigskorset.
Blant tildelingene som fant sted var tildelinger av sverd nummer to til kapteinløytnant Charles Herlofson og løytnant Arvid Sveen. I statsråd 7. november 1947 ble løytnant Gunnar Høverstad post mortem tildelt Krigskorset for «heltemodig innsats natten mellom 2. og 3. desember 1943 under angrep på Berlin.» Han hadde da, som del av en britisk skvadron, ført et bombefly på tokt med Berlin som mål. Nord for Hannover ble flyet truffet av tysk luftvern og kom i brann. Løytnant Høverstad klarte likevel å kontrollere flyet, slik at øvrig besetning kunne hoppe ut i fallskjerm. Selv omkom han.
Etter forslag fra Sjøforsvarets overkommando ble det i statsråd 29. april 1949 besluttet å hedre to løytnanter i marinen. Begge hadde i sine operasjoner påført fienden store skader. Løytnant Arne F. Sveen hadde senket et fiendtlig transportskip på 8 000 tonn, senket et eskortefartøy og påført et annet skade. Innsatsen ble vurdert som så betydelig at Sveen ble tildelt Krigskorset med to sverd. For løytnant Knut Bøgeberg ble det besluttet å påføre diplomet påskriften «For fremragende ledelse, mot og dyktighet som sjef for M.T.B.'er i kamp mot tyske flåteenheter på norskekysten, hvorunder påført fienden store skader.»
Den siste som i 1949 ble tildelt Krigskorset var Acting Soldier Ivar W. Wagle. Tildelingen skjedde post mortem og forslaget om tildeling var uvanlig nok framsatt gjennom en advokat, som også hadde forfattet innstilling. Wagle var medlem av Kompani Linge og hadde operert radiosamband mellom Milorgs sentralledelse og Forsvarets Overkommando i London. Radiosenderen ble i juli 1944 peilet av Gestapo, som gikk til aksjon. I kampen som fulgte ble Wagle drept. Forsvarsdepartementet konkluderte med at «Acting Soldier Ivar Wagle har ytet Norges forsvar fremrakende [sic] tjenester, og dermed gjort seg fortjent til Krigskorset m/Sverd.» Dette ble den siste tildeling av Krigskorset fram til gjenopptakelsen av tildeling i oktober 2009.
Flere tildelinger til samme person
Elleve personer ble tildelt Krigskorset flere ganger, ti personer to ganger og en person tre ganger. Tre personer ble tildelt Krigskorset med sverd og stjerne: Leif Larsen, Kaj Birksted og Svein Heglund. Øvrige norske mottakere av Krigskorset med to sverd er Knut Haugland, Max Manus, Gregers Gram, Einar Skinnarland, Knut Haukelid, Charles O. Herlofson og Arne F. Sveen. En av dem som ble tildelt Krigskorset flere ganger var danske Kaj Birksted, som tjenestegjorde i det norske flyvåpenet. Det høyeste antall kors som er blitt utdelt til en og samme person er tre, og det gikk til motstandsmannen Gunnar Sønsteby, som er den eneste innehaver av Krigskorset med tre sverd.
Nye tildelinger for innsats i andre verdenskrig?
Etter 1949 er spørsmålet om nye tildelinger av Krigskorset tatt opp flere ganger, både for grupper og for enkeltpersoner. Dekorasjonssaken var også oppe i Stortinget.
Det ble i Stortinget i juni 1950 opplyst at det til da var tildelt omkring 6 500 krigsdekorasjoner, nærmere bestemt Krigskorset, St. Olavsmedaljen med ekegren og Krigsmedaljen. Innstillingen fra Stortingets protokollkomité bemerket at «De foreliggende oppgaver skulle synes å tyde på at det har vært anvendt en strengere bedømmelse for deltagelse i felttoget i Norge enn for deltagelse i krigen utenfor landets grenser.» Ønsket var at i størst mulig utstrekning skulle de samme kriterier legges til grunn. Saken hadde kommet til Stortinget på bakgrunn av at saker vedrørende dekorasjon av personell tilhørende et regiment ikke var kommet til vurdering på grunn av oversittelse av en tidsfrist.
På bakgrunn av de syn som framkom behandlingen i Odelstinget ble det foretatt nye tildelinger av krigsdekorasjoner ved kongelige resolusjoner av 4. og 14. januar 1952, blant annet for innsats under felttoget Norge i 1940, i Kompani Linge og i marinetjeneste i faresonen. Det ble i 1952 foretatt nye tildelinger av St. Olavsmedaljen med ekegren og Krigsmedaljen, men ikke av Krigskorset.
Det har i etterkrigstiden kommet forslag om tildeling av Krigskorset til enkeltpersoner. Disse har vært begrunnet med at deres innsats, som enten fant sted etter angrepet i 1940 eller senere i det okkuperte Norge, har vært forbigått. Det ble i 1983 og 2002 vist til at regjeringen i 1949/50 hadde besluttet å innstille tildeling av Krigskorset.
Spørsmålet om å ta en hel gruppes innsats opp til vurdering var særlig aktuelt på 1980-tallet, da krigsseilernes innsats ble framhevet av mange og den manglende heder disse hadde fått ble kritisert. Regjeringen bestemte i oktober 1988 å nedsette et utvalg for å gjennomgå den dokumentasjon som forelå for krigsseilere i handelsflåten, med tanke på vurdering i forhold til krigsdekorasjonenes statutter. I statsråd ble det fattet vedtak om at «Regjeringen har besluttet å gjenoppta utdeling av Krigskorset med sverd til krigsseilere i handelsflåten.» Krigsdekorasjonsrådet, som ble ledet av Geirmund Ihle, gjennomgikk over 12 000 personellmapper. Utfallet av dette ble et større antall tildelinger av Haakon VIIs Frihetsmedalje og et lite antall Haakon VIIs Frihetskors. Det ble ikke foretatt tildelinger av Krigskorset.
Gjenopptakelse
Gjenopptakelsesspørsmålet ble avklart ved at vurdering av innsats under andre verdenskrig falt sammen med ønske om å utvikle et belønningsystem for dagens tjenestegjørende i utenlandsoperasjoner. I statsråd ble det 26. juni 2009 besluttet å gjeninnføre tildeling av Krigskorset. Statuttene ble ved gjenopptakelse av tildeling endret.
Innsats under den andre verdenskrig kunne etter dette på nytt hedres med Krigskorset. Gjenopptakelsen åpner for ny vurdering av fremragende krigsinnsats under andre verdenskrig. Innsatsen til Alta bataljon i 1940 er nevnt som en mulig kilde til nye tildelinger. Det er også innsats utført innenfor den kommunistiske motstandsbevegelsen under andre verdenskrig, som operasjonene til Osvald-gruppen. Hjemmefrontens beslutning om å ikke innstille enkeltpersoner til krigsmedaljer gjaldt også virksomheten personer knyttet til Norges Kommunistiske Parti hadde utført.
Samtidig kan tildeling i framtiden skje også for heltemodig innsats i andre væpnede konflikter som Norge har vært, er eller blir engasjert i, herunder utenlandsoperasjoner Norge deltar i. Innsats i hele etterkrigsperioden og fram til i dag kan komme i betraktning.
Spørsmålet om gjenopptakelse av tildeling kom opp på bakgrunn av Norges engasjement i Afghanistan. Forsvarssjef Sverre Diesen ønsket å gjeninnføre den høyeste militære utmerkelsen, Krigskorset med sverd, og ville bruke innsatsen til Trond André Bolle i Afghanistan som for å argumentere for gjeninnføring.
Ved gjenopptakelsen forelå det innstillinger på tildeling til personell på bakgrunn av innsats der. Etter at fire norske soldater ble drept av en veibombe i Afghanistan 27. juni 2010 ble det kjent at en av de døde, marinejegeren orlogskaptein Bolle, var en av dem som var innstilt til Krigskorset med sverd for eksepsjonell innsats i strid i Afghanistan i 2005. Omstendighetene rundt innsatsen var tidligere omtalt i avisartikler og også behandlet i bokform. Forsvarsdepartementet bevilget i 2011 midler til en historiefaglig gjennomgang av krigsdekorasjonssaker knyttet til andre verdenskrig, med tanke på å undersøke om flere kunne ha gjort seg fortjent til krigsdekorasjoner. Det var før dette rettet særlig oppmerksomhet mot at det for innsats i slaget om Narvik bare ble foretatt én tildeling. En prosjektgruppe på tre historikere ledet av Sven-Erik Grieg-Smith fikk deretter i oppdrag å gjennomgå krigshandlinger under andre verdenskrig og senere for å vurdere om innsats i disse bør belønnes med utmerkelser. 15 millioner kroner ble bevilget til prosjektet, for en periode på fem år.
Etter tre års arbeid med søk i arkiver i Norge og utlandet, ble det i januar 2015 meldt at det ikke var funnet noen fra andre verdenskrig som kvalifiserer til Krigskorset med sverd, men også at det forelå navn på kandidater det kunne være aktuelt å foreslå til medalje. Regjeringen gikk samtidig ut med en appell til publikum om å sende inn forslag til Forsvarsdepartementet om personer eller grupper som ikke har fått den hederen de fortjener. Det gjaldt både militære, motstandsfolk og sivile som ikke tidligere har mottatt utmerkelse for sin innsats. I tillegg til Krigskorset med sverd, kunne dekorering med St. Olavsmedaljen med ekegren og Krigsmedaljen komme i betraktning. Forslagsfristen ble satt til 1. juni 2015. Fler enn 1,300 personer ble meldt inn. I januar 2017 meddelte regjeringen at ingen av de foreslåtte var innstilt til dekorering.
Ny tildeling for innsats under andre verdenskrig
Etter at beslutning om gjenopptakelse ble fattet i juni 2009 kom den første nye tildeling i statsråd 2. oktober 2009. Det ble da besluttet å tildele kaptein Eiliv Austlid Krigskorset med sverd post mortem «for personlig utvist tapperhet på fremragende måte under felttoget på Dovre 15. april 1940.» Overrekkelsen fant sted ved en seremoni i Fanehallen på Akershus festning den 24. mars 2010, da utmerkelsen ble overlatt Austlids barn.
Tildeling for krigsinnsats etter andre verdenskrig
Etter at det ble bestemt at Krigskorset med sverd kan tildeles for innsats etter andre verdenskrig, er utmerkelsen tildelt for innsats i krigen i Afghanistan og for innsats i FN-styrken i Bosnia-Hercegovina på 1990-tallet.
Krigen i Afghanistan
Ytterligere to tildelinger for innsats i Afghanistan, til oberst Eirik Johan Kristoffersen og kaptein Jørg Lian, ble besluttet i statsråd 8. april 2011. De to fikk Krigskorset med sverd: «for å ha utvist særlig fremragende tapperhet og ledelse under internasjonale operasjoner i Afghanistan i 2009.»
Overrekkelsen til de tre skjedde i en seremoni på Akershus festning 8. mai 2011, innenfor rammen av veterandagen. Forsvarssjef Harald Sunde foretok overrekkelsen på vegne av kongen. Statsminister Jens Stoltenberg holdt tale, og forsvarsministeren var til stede. Det vakte oppmerksomhet at kong Harald selv ikke deltok i arrangementet og overrakte Krigskorset. Kilder Dagbladet hadde snakket med fortalte at kongen ønsket å stå for overrekkelsen, men at statsministeren ikke ønsket kongens tilstedeværelse.
To nye tildelinger for innsats i Afghanistan kom i april 2013. I statsråd 5. april 2013 ble løytnant Lars Kristian Lauritzen tildelt Krigskorset med sverd «for å ha utvist særlig fremragende tapperhet og mot under kamp i internasjonale operasjoner i Afghanistan i 2007», mens major Kristian Bergh Stang fikk utmerkelsen «for å ha utvist særlig fremragende mot og ledelse under kamp i internasjonale operasjoner i Afghanistan i 2008.»
I 2014 ble Krigskorset med sverd tildelt Aleksander Hesseberg Vikebø for innsats i Afghanistan i 2012. Vikebø mottok samtidig St. Olavsmedaljen med ekegren. I mars 2016 ble fenrik Espen Haugeland tildelt Krigskorset med sverd for innsats i Afghanistan i 2004. Han overmannet en mann som bar på en selvlaget bombe i Kabul og hindret ham i å utøse den i folkemengden.
I statsråd 3. mars 2017 ble kapteinløytnant Ken Andersen tildelt Krigskorset med sverd for innsats i forbindelse med to terrorangrep i Kabul i Afghanistan i 2015. Ifølge kunngjøringen fra Forsvarsdepartementet bidro marinejeger Andersen til å uskadeliggjøre angripere, frigi gisler og forhindre tap av sivile liv.
Krigen i Bosnia-Hercegovina
I 2014 ble innsats i FN-styrken UNPROFOR under krigen i Bosnia-Hercegovina tjue år tidligere hedret. Oberstløytnant Kåre Emil Brændeland ble tildelt Krigskorset med sverd «for på særlig fremragende måte å ha utvist tapperhet og ledelse under kamp i internasjonale operasjoner i Bosnia-Hercegovina i 1994». Brændeland ledet som fenrik evakuering av sykehuset i Gorazde da det ble beskutt med stridsvogner og bombekastere. Flere pasienter ble drept, men innsatsen Brændeland ledet gjorde at 285 pasienter og 21 pårørende ble evakuert i løpet av tre dager.
Syria
I 2021 ble major Knut Andreas Flydal tildelt Krigskorset med sverd «for på særlig fremragende måte å ha utmerket seg ved ledelse i kamp under en hendelse i Syria 2017, i den internasjonale koalisjonen mot ISIL.»
Utstillinger
I mai 2015 åpnet en permanent utstilling med tittelen «Krigskorset – Norges høyeste utmerkelse» i Forsvarsmuseet i Oslo. Utstillingen dekker tildelinger av Krigskorset for innsats i kampene i Norge i 1940, senere krigsoperasjoner i Norge, operasjoner utenlands under andre verdenskrig og tildelinger for innsats i nyere operasjoner etter gjenopptakelsen i 2009. Medaljer og medaljegrupper, uniformer, personlige gjenstander og annet er utstilt. Utstillingen har flere filmer og alle mottakere er nevnt.
Statutter
Statuttene ble fastsatt ved kongelig resolusjon av 23. mai 1941 og endret ved kongelig resolusjon av 18. mai 1945. Vedtaket i 1945 medførte at §1 ble endret slik at Krigskorset kun skulle tildeles for innsats «i kamp eller lignende bedrift», og ikke lenger «for andre særlige fortjenester av Norges forsvar». Samtidig ble ved endring i §2 alle tildelinger gjort med sverd ved at 1941-statuttenes formulering om at «Hvis krigskorset er delt ut for personlig innsats i kamp er båndet (båndspennen) forsynt med sverd» ble tatt bort. §7 ble i 1945 endret slik at tildelinger mer enn en gang til samme person ble markert med et ekstra sverd for hver gang, ikke med en stjerne som tidligere, slik §7 tidligere bestemte.
Monfalcone kraftverk
Monfalcone kraftverk er et varmekraftverk beliggende i provinsen Gorizia i regionen Friuli-Venezia Giulia i Italia. Det har en installert produksjonskapasitet på 960 MW fordelt på 4 blokker / turbiner. Anlegget ble utbygd omkring 1965–1984. Brenselstypen er kull, biomasse og råolje, og operatør er energiselskapet A2A SpA.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 340 000 tonn som innebar en merkbar nedgang fra året før, mens det 2008-kvoten var 2,295 mill tonn.
Akkommodasjon (øyet)
Akkommodere fra latin accommodare, av ad + commodare «å gjøre passende», av commodus «bekvem».
Akkommodasjon betegner øyets evne til å endre linsens form for å fokusere på forskjellige avstander. Når ciliarmuskelen trekker seg sammen vil linsen få en tykkere form, brennvidden blir kortere, og en fokuserer på et objekt som ligger nærmere.
Som barn har en evnen til å endre øyets brytning tilsvarende ca. 14 dioptrier. Med alderen stivner øyelinsen og ved 50-årsalderen kan akkommodasjonsevnen være redusert til 1-2 D, linsen er nær helt stiv, en tilstand betegnet som presbyopi. I tillegg reduseres omstillingshastigheten. Et barn kan endre fokus fra uendelig til 7 cm på 350 millisekund.
Kongepyton
Kongepyton (vitenskapelig navn Python regius) er en slange som lever i Vest-Afrika. Den foretrekker åpne skoger, tørr buskskog, gressmarker og tremarker på den vestafrikanske savannen. Der tilbringer den mye av sitt liv i underjordiske hull og ofte i nærheten av vann. Den er hovedsakelig nattaktiv og begynner å jakte på byttedyr i skumringen, men i den lange tørketiden kan den bli værende i gjemmestedet sitt hele tiden. Kongepyton tilhører de mindre pytonartene og er den minste blant de tre artene som finnes i Afrika.
Dens forsvarsmekanikk er å krølle seg sammen til en ball. Derfor kaller noen denne slangen for ball pyton.
Gjennomsnittslengden er på ca. 150 cm. Det er vanlig med en lengde på 120–150 cm og veldig sjelden har det forekommet individer på opptil 180 cm. Rekordlengden er 2,5 meter. Kroppen er nokså kraftig i forhold til lengden. Pytonslangen lever i mer enn 20 år og blir kjønnsmoden etter ca. 3 år.
Forplantning
Fire måneder etter paringen legger hunnen 2-15 egg, som oftest 4-8 egg. De er hvite med mykt skall. Hunnen passer på eggene, men ruger ikke på dem som eksempelvis tigerpyton gjør.
Eggene klekkes etter ca. 55-71 dager ved en temperatur på 29-31 °C. Når ungene tar seg ut av egget, skjærer de det opp med en såkalt eggtann som sitter ytterst på overkjeven, denne faller så av. Det hender at ungene kan bli værende i egget opptil 48 timer etter at de har lagd hull i egget. Når de kryper ut av skallet er de omtrent 40 cm lange og veier 50-70 gram. Etter ca. 14 dager skifter de ham for første gang og deretter kan de innta sitt første måltid.
Schloss Wackerbarth
Schloss Wackerbarth eller Wackerbarths Ruh’ er et barokkslott i bydelen Niederlößnitz i Radebeul i Sachsen. Slottet er omgitt av en stor vingård.
Niederlößnitz befinner seg på veien fra Dresden til Meißen, som er hovedområde for Det statlige saksiske vingodset. Godset tilhører i dag Großlage Lößnitz i Radebeuler Johannisberg.
Chambeshi (elv)
Chambeshi (også kalt Chambezi) er ei elv i det nordøstre Zambia. Den er elva Kongos øverste tilløp.
Chambeshi begynner som en bekk i fjellene i nordøst-Zambia nær Tanganyikasjøen i 1760 meters høyde. Etter 480 km munner den ut i Bangweulusumpene, som ligger ved Bangweulusjøen. Vannet renner deretter ut fra sumpene som elva Luapula, som munner ut i Mwerusjøen og fortsetter under navnet Luvua, som munner ut i elva Lualaba, som nedenfor Boyomafallene skifter navn til Kongo.
Gulltoppingvin
Gulltoppingvin (Eudyptes chrysolophus), også kjent som macaronipingvin, er en flygeudyktig sjøfugl som tilhører pingvinfamilien og lever på den sørlige halvkule. Arten tilhører slekten Eudyptes (også kalt topp pingviner), som består av arter med strittende toppfjær på hodet, ofte med sterke farger.
Etymologi
Det vitenskapelige navnet Eudyptes chrysolophus betyr god dykker med gulltopp eller gulltoppet god dykker.
Beskrivelse
Gulltoppingvinen er som pingviner flest, sort på oversiden og hvit på undersiden. Hodet er sort og har strittende, bakoverliggende toppfjær i skinnende gult i pannen og fremst i tinningene. Voksne individer har mer utviklede toppfjær enn ungfuglene. Disse karakteristiske fjærene er også opphavet til det norske navnet på arten. Øynene er røde og nebbet er brun-oransje med hvite felt i munnvikene. Vingene er omdannet til luffelignende svømmeredskaper, som fuglene bruker til å skape framdrift med under dykking. Lemmene er blekrosa og føttene har svømmehud. Når fuglene flyter i overflaten brukes de svømmehudkledde føttene som padleårer. Under dykking fungerer de som ror.
Arten blir cirka 70 cm høy og veier typisk omkring 5,5 kg (3,1–6,6 kg). Det er den fysisk største arten i slekten Eudyptes.
Tidligere ble hvitkinnpingvin (Eudyptes schlegeli) regnet som en underart av gulltoppingvin, men denne regnes nå som en egen art. Gulltoppingvinen består derfor bare av stamformen (Eudyptes chrysolophus chrysolophus).
Habitat
Gulltoppingvinen trives i farvann som er rike på antarktisk krill, som er hovedføden. Den hekker på plasser med liten eller ingen vegetasjon, helst på flater og slette skråninger med steingrunn eller fjellgrunn, eller på lave klipper.
Bestand
Gulltoppingvin er den mest tallrike av alle pingvinartene. Totalbestanden av gulltoppingviner teller omkring 9 millioner par. Den største enkeltbestanden befinner seg på Sør-Georgia og teller cirka 2,5 millioner par. Den nest største enkeltbestanden befinner seg på Kerguelen og teller cirka 1,8 millioner par.
Hekkeatferd
Gulltoppingvinen er monogam. Arten hekker i kolonier, og minst 216 slike kolonier er kjent fra minst 50 ulike steder i utbredelsesområdet. I tillegg til hekkekoloniene på Sør-Georgia, hekker også arten blant annet langs kysten av Sør-Afrika, Chile og Argentina, samt på Falklandsøyene, Sør-Sandwichøyene og på Bouvetøya. Gulltoppingvinen er den topp pingvinen som hekker lengt mot sør.
Hannene returnerer til hekkeplassene i oktober og november, hunnen følger etter om kort tid. Unike kallerop gjør at de monogame fuglene finner tilbake til hverandre i koloniene. Hunnen legger to egg. Det første egget veier typisk cirka 93 gram, Det andre egget, som legges 4–5 dager etter det første, er større (typisk cirka 150 gram) og som regel velges dette for ruging av paret, siden arten sjelden klarer å få fram begge eggene. Fuglene ruger vekselvis på egget i tre skift over cirka 37 dager.
Det første skiftet varer typisk i 8–12 dager og byttes på av begge foreldrene, det andre varer i 2 uker og ruges utelukkende av hunnen mens hannen ernærer seg i sjøen, og det tredje varer i 9–11 dager og ruges av hannen mens hunnen ernærer seg. Den nyklekte kyllingen blir tatt vare på i de neste tre ukene av hannen, mens hunnen jakter og mater den daglig. Når kyllingene får voksen fjærdrakt forlater de redet og danner små grupper av ungfugler, mens begge foreldrene jakter.
Hunner blir kjønnsmodne da de er omkring 5 år game, hanner omkring ett år senere.
Ernæringsatferd
Gulltoppingviner ernærer seg hovedsakelig av antarktisk krill, men fuglene spiser også fisk og blekksprut. Maten fanges under dykking. Typiske dykk når til 15–70 meters dybde, men dykk ned mot 100 meter har blitt registrert. Det er dessuten kjent at denne arten også tidvis ernærer seg om natten, men da sjelden dypere enn til 3–6 meter. Dykkene varer sjelden i mer enn to minutter.
Royal League 2005/2006
Royal League 2005/2006 ble arrangert av de nordiske fotballforbundene. Turneringen begynte i november og ble avsluttet i mai. De 4 beste klubbene fra seriene i Norge, Sverige og Danmark deltok. Norge stilte med lagene, , og. De 12 lagene ble delt opp i 3 innledende grupper. Nummer 1 og 2 fra hvert land ble plassert i samme gruppe som nummer 3 og 4 fra de andre landene. Nummer 1 og 2 fra gruppespillene pluss det to beste 3'erne gikk videre til sluttspillet.
Fartøyvern
Fartøyvern er et samlebegrep som brukes om norske myndigheters tiltak for å bevare dekkede fartøyer i flytende stand for ettertiden.
Historikk
Fartøyvernet har blitt fremkjempet av det frivillige kulturvernet på 1960–1970-tallet for å hindre at sjøfartsnasjonen Norge ikke skulle miste en sentral del av vår kulturarv. Norsk Veteranskibsklub (NVSK) i Oslo ble stiftet i 1964 med formål å skape interesse for den maritime kulturarv. KYSTEN – forbund for bevaring og bruk av eldre fartøyer og kystmiljø ble stiftet 14. september 1979 og Norsk Forening for Fartøyvern stiftet 16. juni 1985 som en landsomfattende organisasjon for verneverdige fartøyer. Statens engasjement i fartøyvernet startet med at skonnerten ’’Svanen’’ fikk midler fra Norsk kulturråd i 1967. I 1978 ble et eget sekretariat for fartøyvern etablert av Norsk kulturråd. Miljøverndepartementet fikk i 1983 egne øremerkede midler til fartøybevaring. Fra 1986 ble det forvaltningsmessige ansvaret overført Miljøverndepartementet, før Riksantikvaren i 1989 fikk dette som ansvarsområde. Miljøverndepartementets målsetting med fartøyvernet har vært å ta vare på et utvalg fartøy som er representative for Norge som sjøfartsnasjon. Når det gjelder offentlig medvirkning til å bevare mindre, åpne farkoster har dette vært museenes ansvarsområde og disse båtene har inngått som en del av deres samlinger. Begrepet «verneverdig skip» ble innført etter at Sjøfartsdirektoratet, Norsk Forening for Fartøyvern og Riksantikvaren i 1989 startet et samarbeid om fartøyvern. Begrepet «verneverdig» er senere endret til «vernet».
I desember 2010 lanserte Miljøverndepartmentet en ny nasjonal verneplan for fartøy 2010 – 2017.
Sølvmøll
Utseende
Små (vingespenn 6–16 mm), slankbygde, vanligvis sølv-hvite møll, forvingene ved spissen oftest med rødlige eller brunlige tegninger. Kroppen er ganske slank, hodet middels stort med oppstående skjell. Punktøyne (ocelli) mangler. Palpene er ikke spesielt lange, antennene er trådformede og nesten like lange som forvingene. Det innerste antenneleddet er vanlgvis utvidet sideveis og danner et "øyelokk", i likhet med hos mange andre små møll. Forvingene er lange og smale, med lange hårfrynser ved bakhjørnet, disse står vanligvis noe opp når sommerfuglen hviler. Bakvingene er smale med lange hårfrynser. Beina er slanke med markerte sporer.
Fartøyvern
Fartøyvernsentre
I 1996 ble det etablert egne fartøyvernsentre. Riksantikvaren utpekte tre nasjonale fartøyvernsentre som skal sikre og videreføre den håndverksmessige kompetansen:
Sølvmøll
Levevis
Larvene lever som minerere i en lang rekke plantegrupper. Mange arter lever i arter i erteblomstfamilien (Fabaceae), andre i løvtrær, særlig i arter i rosefamilien (Rosaceae), blant andre eple, kirsebær og rogn. Minene er gjerne mer eller mindre runde med et spiralmønster laget av larvenes ekskrementer etter som de har gnagd seg i spiral utover fra der egget ble lagt.