cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slaget ved Marathon
Bakgrunn
Selv om assistansen, som Athen og Eretria sendte, ikke var særlig effektiv, alarmerte det Dareios. Etter at det joniske opprøret (499–494 f.Kr.) ble slått ned, var han opptatt av å legge under seg grekerne og straffe dem for deres del i opprøret. I 492 f.Kr. sendte Dareios en hær under sin svigersønn, Mardonios, til Hellas. Denne hæren erobret Thrakia og fikk Aleksander I av Makedonia til igjen å underkaste seg Persia. Men i forsøket på å rykke inn i Hellas, ble mesteparten av flåten ødelagt i en storm utenfor Athos, og Mardonius måtte flykte til Asia. Angrep fra thrakiske stammer påførte den tilbaketrekkende hæren skader.
CFS
CFS kan vise til:
Kalsium
Kalsium er et grunnstoff med kjemisk symbol Ca (av latin: calx) og atomnummer 20.
Kameo (plattform)
Kameo er en nordisk plattform for lånebasert folkefinansiering, hvor investorer og småsparere kan låne ut kapital direkte til små og mellomstore bedrifter. Kameo var den første lånebaserte plattformen for crowdfunding i Norge, og opererer både i Norge, Sverige og Danmark. Selskapet ble grunnlagt i 2014 og hadde i starten av 2020 lånt ut over 230 millioner kroner i lån til små og mellomstore bedrifter.
Kalsium
Historie
Kalsium var kjent så tidlig som i første århundre da romerne fremstilte kalk i form av kalsiumoksid. Det ble isolert og identifisert som grunnstoff av den britiske kjemikeren Humphry Davy i 1808 ved at han utførte elektrolyse på en blanding av kalk og kvikksølvoksid.
Slaget ved Marathon
Bakgrunn
Dareios fikk høre av Hippias at alkmaeonidene, en mektig athensk familie, var motstandere av Miltiades den yngre, som på den tiden var den fremste politikeren i Athen. Mens de ikke var klar for å hjelpe til med å gjeninnsette Hippias (de hadde hjulpet til med å fjerne ham), trodde de antagelig at en persisk seier var uunngåelig og ønsket å sikre seg en bedre posisjon i det nye politiske regimet som ville følge den persiske erobringen av Athen. Dareios ønsket å dra fordel av denne situasjonen, ved å erobre Athen, noe som ville isolere Sparta og, ved å gi ham de resterende grekerne i Egeerhavet, konsolidere hans kontroll over Jonia. For at atenerne skulle gjøre opprør, måtte to ting skje; befolkningen måtte oppmuntres til å gjøre opprør og den athenske hæren måtte forlate Athen slik at den ikke kunne knuse opprøret.
Kalsium
Historie
Navnet kommer fra det latinske ordet calx som betyr kalkstein.
Egenskaper
Kalsium er et reaktivt sølvgrått jordalkalimetall som er hardere enn bly, men som allikevel kan skjæres i med kniv. I kontakt med luft dannes det raskt et gråhvitt sjikt av kalsiumoksid på overflaten. Det reagerer med vann og danner kalsiumhydroksid og hydrogen i prosessen, men reaksjonen er ikke kraftig nok til at den utvikler noe særlig varme. Kalsium brenner med en sterk rød flamme. Som finfordelt pulver kan kalsium selvantenne.
Slaget ved Marathon
Bakgrunn
Dareios bestemte seg for å sende en ren maritim ekspedisjon, ledet av Artafernes, sønn av satrapen i Sardis, og Datis, en medisk admiral (Mardonius ble skadet i det forrige angrepet), for å straffe Naxos på grunn av deres motstand mot det persiske angrepet i 499. Et angrep som førte til det joniske opprøret. Ekspedisjonen skulle tvinge Eretria og Athen til å underlegge seg den store kongen eller bli ødelagt.
Kameo (plattform)
Kameo eies av finansselskapet ABG Sundal Collier ASA, ansatte, styret og en rekke investorer. Ved inngangen av 2020 hadde Kameo 28 ansatte fordelt på sine kontorer i Oslo, Stockholm og København.
Kalsium
Isotoper
Naturlig forekommende kalsium består av 6 isotoper, hvorav 5 er stabile: 40Ca (96,941 %), 42Ca (0,647 %), 43Ca (0,135 %), 44Ca (2,086 %) og 46Ca (0,004 %), og én er ustabil (og dermed radioaktiv): 48Ca (0,187 %) med halveringstid 5,39 × 1019 år. I tillegg finnes 18 kunstig fremstilte ustabile isotoper hvorav de mest stabile er 41Ca med halveringstid 1,021 × 105 år, 45Ca med halveringstid 162,61 døgn og 47Ca med halveringstid 4,536 døgn. De resterende isotopene har alle halveringstider kortere enn 10 minutter, og de fleste kortere enn 10 sekunder.
Kameo (plattform)
Historie
Kameo fikk konsesjon fra det danske Finanstilsynet i 2016. Selskapet opererer i Norge, Sverige og Danmark gjennom godkjennelse av sin danske konsesjon via filialetablering i henhold til betalingstjenestedirektivet. I tillegg er selskapet registrert som låneformidler i alle tre land.
Slaget ved Marathon
Styrkenes størrelse
Ifølge Herodot bestod flåten som Dareios sendte, av 600 triremer, mens det ifølge Cornelius Nepos bare ble sendt 500. De historiske kildene avslører ikke hvor mange transportskip som fulgte dem, dersom det var noen i det hele tatt. Ifølge Herodot fulgte 3000 transportskip de 1207 krigsskipene under Xerxes' invasjon i 480 f.Kr. Livio Catullo Stecchini anslår hele flåten til å ha bestått av 600 skip totalt: 300 triremer og 300 transportskip, mens Peter Green sier at der var 200 triremer og 400 transportskip. Ti år tidligere mislyktes 200 triremer i å kue Naxos, derfor er 200 eller 300 triremer muligens en for liten styrke for alle tre målene.
Kalsium
Isotoper
CAS-nummer: 7440-70-2
Kameo (plattform)
Historie
Kameo lanserte sitt første lån i Sverige i 2016. I mai 2017 ble tjenesten lansert i Norge, som den første på markedet. i 2018 lanserte selskapet også i Danmark. Siden lansering har mer enn 13 000 personer registrert seg på plattformen.
Slaget ved Marathon
Styrkenes størrelse
Herodot anslår ikke størrelsen på noen av arméene. Han sier at den persiske hæren var et «stort infanteri som var tettpakket». Blant de antikke kildene sier Simonides, som var nesten samtidig med slaget, at styrken i felttoget bestod av 200 000 menn, mens en senere forfatter, den romerske Cornelius Nepos, anslår styrken til 200 000 infanterister og 10 000 kavalerister. Av disse kjempet bare 100 000 i slaget, mens resten gikk om bord i flåten som rundet Kapp Sounion. Plutark og Pausanias oppgir begge antallet, uavhengig av hverandre, til 300 000, slik også ordboken Suda gjør. Platon og Lysias anslår styrken til 500 000, mens Justinus sier 600 000.
Bergsala
Bergsala AB er et distribusjonsselskap som er ansvarlig for Nintendos distribusjon i Sverige. De grunnla også Nintendo Video Game Club (Swedish Club Nintendo). Selskapet vokste eksplosivt på midten og slutten av 1980-tallet takket være salg av Nintendo-produkter. Bergsala har hovedkontor i Kungsbacka på Mario Street. Konsernsjef i Bergsala AB er Owe Bergsten. Firmanavnet kommer fra de første bokstavene til grunnleggerne Owe Bergsten, Pierre Sandsten og Lars-Göran Larssons etternavn.
Kameo (plattform)
Forretningsmodell
Kameo er en nettbasert plattform som gjør det mulig for privatpersoner og institusjoner å investere i lån til eiendomsprosjekter og lønnsomme småbedrifter. Investorene kan bidra til at bedriftene kan utføre prosjekter eller utvikle sine virksomheter ved hjelp av finansieringen. Lånene ytes direkte fra hver långiver til låntakeren, men Kameo fasiliterer avtaleverk og vilkår, samt besørger formidling av betaling mellom låntaker og långiver.
På plattformen kan bedrifter søke om lån fra 500,000 og oppover til sine prosjekter. Det foretas så en vurdering av låntakerselskapet og prosjektet. Dersom lånesøknaden godkjennes, publiseres den på hjemmesiden og investorer kan investere i lånet ved å plassere bud i en låneauksjon. Investorene står fritt til å velge hvilke bedrifter eller prosjekter de ønsker å låne til og hvor mye de ønsker å investere. Investeringen kan være så liten som 500 kroner og er per inngangen av 2020 gratis for investor. Når en låneauksjon er avsluttet signerer låntaker låneavtale og sikkerhetsdokumenter, og investorene mottar faste månedlige renteinnbetalinger frem til lånet tilbakebetales.
Bergsala
I juli 1982 ble flerskjerm-, eller dobbeltspill, introdusert, og salget fortsatte å øke. Oppmuntret av suksessen begynte Bergsala AB å utvide virksomheten til andre områder, inkludert fluesurfing.
I 1983 og 1984 gikk salget av både Game & Watch-spill og utstyr for brettseiling tilbake. Bergsala innledet forhandlinger med Nintendo om å introdusere Nintendos spillkonsoll, Famicom i Sverige. Mens vi ventet på den europeiske lanseringen av Family Computer, ble konkursbeholdningen av Vectrex-videospill kjøpt opp og bidro positivt til julesalget.
I 1985 begynte salget av Game & Watch-spill å øke igjen. En investering høsten i telefoner godkjent av Televerket viste seg også bra. I tillegg til Vectrex kjøpes byrået for videospillet Mattel Intellivision. Takket være kraftig fallende innkjøpspriser ble det en suksess innen julehandelen.
Salget av Game & Watch økte jevnt og trutt i 1986, og 1. september samme år ble NES-spillkonsollen introdusert i Sverige. [3] Bergsala måtte legge press på Nintendo i Japan for å få rett til å distribuere det og ble den første europeiske distributøren som tilbyr konsollen til salgs. Med 800 000 solgte konsoller i løpet av et par måneder, ble det en suksess, og parallelt med NES fortsatte den enklere og billigere Mattel Intellivision å selge godt. Nintendo Club ble startet som en måte å nå ut til kundene om nye spill og tilbehør hver måned. De første utgavene inneholdt også et forord skrevet av Ulf Elfving. [4]
I 1987 ble NES introdusert i de andre nordiske landene. I 1988 sto NES for 90% av salget, og i mai samme år flyttet selskapet til sine nåværende lokaler på Energigatan i industriområdet Varla. Bergsala fikk reist en statue av Mario, som over tid har blitt et landemerke, og en del av gaten endret senere navn til Marios gate.
I 1989 utgjorde NES og Game & Watch 98% av virksomheten, og telefoner utgjorde de resterende 2%. NES er kåret til årets leketøy. [5] Salget fortsatte å øke i løpet av 1990 til 281 millioner SEK. Medvirkende årsak er introduksjonen av Game Boy og lekebyrået til de vellykkede Teenage Mutant Ninja Turtles. Salget av NES økte fart i de andre nordiske landene.
Fra 1992 falt salget for første gang siden 1985 til 451 millioner SEK. I juni 1992 ble SNES introdusert, noe som bidro til å holde salget oppe. NES mistet populariteten, og salget av spillkassetter startet på slutten av året. Turtles ble kåret til årets leketøy. [5] I 1993 falt salget til 295 millioner svenske kroner, og lager av vanskelig salgbare NES-spill forårsaket tap. Den generelle lavkonjunkturen rammet forbruket og Bergsala AB hardt.
I 1994 forsvant Game & Watch fra markedet, etter 13 år og totalt 1,8 millioner spill solgt i Norden.
Nedgangen reverserte ikke før i 1997, da salget steg til 453 millioner svenske kroner, og selskapet rapporterte et overskudd for første gang siden 1992. Den medvirkende årsaken var introduksjonen av Nintendo 64.
I 1998 gikk 500 millioner SEK i salg, da salget utgjorde 508 millioner SEK. Kampen mellom Nintendo og Sony økte interessen og salget. Game Boy fikk renessansen med introduksjonen av Game Boy Color. Salget gikk noe ned i 1999, og falt igjen under SEK 500 millioner da markedet begynte å bli mettet med den eksisterende generasjonen av videospill og både Nintendo og Sony kunngjorde nye maskinvareplattformer. SNES forsvant fra markedet etter 7 år. Pokémon-fenomenet ble lansert til Game Boy Color, noe som økte salget av Game Boy Color betydelig.
Sony lanserte Playstation 2 i 2000, som ble en stor suksess med introduksjonen. Til tross for dette solgte både Nintendo 64 og Game Boy bra, delvis på grunn av Pokémon. Pokémon Gold and Silver for Game Boy Color ble utgitt i 2001 og bidro til den fortsatte triumfen til Pokémon. I juni det året ble etterfølgeren til Game Boy introdusert, Game Boy Advance, som ble en øyeblikkelig suksess.
Bergsala åpnet kontor i Danmark den 1. januar 2002.
Slaget ved Marathon
Styrkenes størrelse
Moderne historikere har også kommet med forskjellige anslag. Kampuris har bemerket at dersom de 600 skipene var krigsskip, og ikke transportskip, med 30 epibates–soldater i hvert skip, bestod styrken av 18 000 epibates. Epibates var soldater som forsvarte skipene fra bordingsstyrker under sjøslag. Disse var typiske for persiske skip etter slaget ved Lade. Skipene under invasjonen til Xerxes hadde 30 epibates. Men siden flåten hadde transportskip, må de i det minste ha transportert det persiske kavaleriet. Herodot hevder at kavaleriet ble fraktet i triremene. Den persiske flåte hadde skip som var laget for slike formål, og ifølge Eforos støttet 800 transportskip Xerxes' invasjon ti år senere. Anslag for kavaleriet ligger vanligvis mellom 1000 og 3000, selv om Cornelius Nepos oppgir 10 000.
Bergsala
Bergsala står dessuten også for distribueringen av Nintendos produkt i resten av Norden og #den baltiske land. De står dessuten også for vedlikeholdet av nintendo.dk, nintendo.se, nintendo.no og nintendo.fi konkurransekommisjonær Mario Monti sa: "Hvert år bruker europeiske familier store summer på videospill. De har rett til å kjøpe spillene til en lavest mulig pris".
Slaget ved Marathon
Styrkenes størrelse
Størrelsen på den athenske hæren er et annet emne i debatten. Noen nylige historikere har anslått antallet til rundt 7000–8000, mens andre foretrekker 10 000. Pausanias anslår at den ikke oversteg 9000, mens Justinus og Cornelius Nepos begge sier at antallet athenere var 10 000. Herodot forteller at i slaget ved Plataiai elleve år senere sendte athenerne 8000 hoplitter mens andre samtidig var opptatt som epibates i flåten som senere kjempet i slaget ved Mykale. Pausanias bemerker at slaver ble satt fri i bytte mot militærtjeneste. Det er også mulig at metoiker, ikke–athenske grekere som bodde i Athen, ble innkalt siden de hadde militære forpliktelser til Athen i nødstilfeller som f.eks. i 460 f.Kr. Men for Marathon nevnes dette ikke i noen av de overlevende kildene, og deres antall i Athen var ikke så betydelig som de ble senere i århundret da Athen ble leder for det athenske sjøforbundet.
Athen på den tiden kunne også ha stilt med minst fire ganger denne styrken dersom de hadde valgt å også sende de lette styrkene som bestod av lavere klasser, for ti år senere i slaget ved Salamis hadde Athen en flåte på 180 triremer som var bemannet med 32 000 roere, samtidig som de hadde mistet rundt 60 skip i det tidligere slaget ved Artemisium. Det har blitt spekulert på hvorfor dette ikke skjedde. Kampouris, blant andre, bemerker at politisk sett var de lavere klassene uforutsigbare. Etter at det joniske opprøret hadde vist at tyrannene var generelt uforutsigbare for det persiske riket, forandret Artafernes i 494 f.Kr. regimet til de joniske bystatene fra tyranni til demokrati, dermed satte de et eksempel som senere ble kopiert av den andre athenske allianse og Aleksander den store, blant andre. Der hvilte makten på de fattige, mens den persiske hæren var til stede for å forhindre trekk som truet persisk posisjon. Noen av de fattige som husket Peisistratos godt, siden han hadde gitt dem jobber, håpet antagelig på persisk seier og endring i regimet for å få mer makt. Dette er en av grunnene til at Hippias beordret landgangen i Marathon hvor den store majoriteten av de lokale innbyggerne var fra disse sosiale klassene. På den andre siden håpet den persiske hæren på en intern revolusjon i Athen slik at de ville få en enkel seier slik som i Eretria.
Datis' og Artafernes' ekspedisjon før Marathon
Etter et år med forberedelser samlet ekspedisjonsstyrken seg først ved Kilikia våren 490 f.Kr. Hæren bordet de persiske transportskipene, eskortert av flåten, og seilte til Samos og derfra til Naxos. Etter et resultatløst felttog der (naxianerne flyktet til fjellene på øya og perserne ble herrer i en forlatt by), seilte flåten først gjennom Kykladene og nådde Karystos på den sørlige kysten av Euboea som raskt overgav seg. Derfra seilte de opp den euboiske kanalen til Eretria hvor deres mål ble klart for grekerne.
De eneste som sluttet seg til athenerne i slaget var plataiaiene. Den lille boeotiske byen Plataiai hadde alliert seg med Athen i det 6. århundre f.Kr. mot Theben og bestemte seg for å ære athenernes hjelp med å komme athenerne til unnsetning i deres vanskelige tid, akkurat slik athenerne hadde kommet dem til unnsetning tidligere. Deres styrker var ifølge Cornelius Nepos, 1000 hoplitter og var ledet av Arimnestos. Den athensk–plataiaiske alliansen skulle fortsette til den greske uavhengigheten gikk tapt ovenfor romerne i det 2. århundre f.Kr.
Der er uenighet blant moderne historikere om hvilken kurs den persiske flåten tok etter Karystos. Noen hevder at Artafernes slo følge med den persiske hæren og la Eretria under beleiring, mens resten av hæren krysset med Datis og gikk i land i Marathonbukta. Andre hevder at hendelsene skjedde etter hverandre: Først ble Eretria beleiret og falt, og senere gikk hele hæren i land på Schinias strand. Ifølge Herodot valgte Hippias dette stedet fordi det var det beste stedet for det persiske kavaleriet. Moderne historikere er enige i at dette ikke stemmer siden stedet blir beskrevet av et skolium som: knudrete, upassende for hester, full av gjørme, sumper og innsjøer skolium til Platon Menexenus 240c
Stedet ble antagelig valgt siden Hippias hadde mange sympatisører der, siden det var en av Athens relativt fattige regioner.
Herodot rapporterte at der var et råd på ti strategoi der fem stemte for å konfrontere fienden, mens fem stemte imot. Kallimakhos var polemark det året, en av de ni arkontene eller lederne av Athen. Frem til noen få år tidligere, lå makten i Athen hos de ni arkontene som på den tiden ble valgt. Der var en konstitusjonell endring få år tidligere og arkontene ble valgt ved loddtrekning, dette gjorde polemarkens lederskap til symbolsk makt. På grunn av stillstanden, ble det bestemt av de valgte stammegeneralene å be om hans mening. Etter en svært dramatisk appell av Miltiades den yngre, gav han sin stemme til fordel for konfrontasjon. Dermed marsjerte en athensk hær av hoplitter under polemarken mot nord og øst fra Athen for å møte fienden nær landgangsstedet.
Hæren slo leir nær helligdommen til Herakles hvor de blokkerte veien til Athen i en lett forsvart stilling. Stillingen tillot også intervensjon i Athen dersom en revolusjon fant sted. Plataiaiene sluttet seg til dem der. Hæren bestod av menn fra aristokratiet, de øvre og midtre klassene, siden hver enkelt soldater hadde ansvaret for å skaffe utrustningen og ikke staten (selv ikke i Sparta), slik at menn bevæpnet seg for kamp med det de hadde råd til. Før Efialtes' konstitusjonelle reformer i 457 f.Kr., lå det meste av makten hos disse sosiale klassene siden mange stillinger med politisk makt i regimet var reservert for de som hadde betydelig eiendom. Hadde de athenske hoplittene tapt denne konflikten, kunne de overlevende forvente å miste politisk makt og sosial status i Athen. Derfor er det forståelig at de var svært motiverte til å vinne slaget eller dø i forsøket.
Opptakt
I fem dager konfronterte hærene hverandre fredelig, i håp om å provosere frem en utvikling. Den athenske hæren kortet sakte ned avstanden mellom de to leirene mens de beskyttet seg med lanser skåret til av trær, som dekket sidene deres mot kavaleribevegelser. Siden tiden var til fordel for athenerne, var det sannsynlig at det var den persiske hæren som bestemte seg for å gjøre det første trekket. På den sjette dagen, da Miltiades var prytanevon–general, en nokså byråkratisk grad som kan sammenlignes med daghavende offiser i moderne hærer – enten 12. september eller muligens 12. august – bestemte Artafernes seg for å angripe athenerne.
Athenerne fikk høre fra to joniske desertører at det persiske kavaleriet var borte. Hvor de fikk høre dette fra, i likhet med den persiske slagplanen, har vært emne for diskusjon. Flere historikere har antatt at dette enten var fordi kavaleriet hadde bordet skipene, at de var inne i leiren siden de ikke kunne være i felten om natten, eller fordi det beveget seg sammen med hele hæren langs den nordlige ruten for å nå murene til Athen. Det bør merkes at Herodot ikke nevner at hæren bordet skipene. Suda bruker «χωρίς ἰππεῖς» (=uten kavaleri). Den sier: «Kavaleriet dro. Da Datis overgav seg og var klar for retrett, klatret jonierne opp i trærne og signaliserte til athenerne at kavaleriet hadde dratt. Og da Miltiades oppfattet dette, angrep han og på denne måten vant. Derfra kommer det ovenfornevnte sitatet som brukes når noen bryter rekkene før slag.»
De persiske styrkenes sammensetning og formasjon
Hovedmengden av persisk infanteri var antagelig takabara, lett beskyttede bueskyttere. Det er flere ting som tyder på dette. For det første nevner ikke Herodot en skjoldmur ved Marathon, som var typisk for den tyngre sparabara–formasjonen, slik han spesifikt nevner i slaget ved Plataiai og Mykale. I avbildningen av slaget i Poikile Stoa - som ble dedikert slaget få år senere, i 460 f.Kr., da de fleste veteranene fra krigen fortsatt levde, slik det ble beskrevet av Pausanias - er bare takabara–infanteri avbildet. Det virker også mer sannsynlig at perserne ville ha sendt takabarasoldater, som var mer fleksible i en maritim operasjon enn det spesialiserte, tunge (etter persisk standard) infanteriet. Takabarastyrkene bar et lite skjold som antagelig var ute av stand til å stå imot tunge slag fra de lange spydene til hoplittene.
Den vanlige taktikken til den persiske hæren var at bueskytterne skjøt bredsider med piler for å svekke og spre fienden mens deres utmerkede kavaleri ødela fienden. På den andre siden var ὄπλον (hoplon), det tunge skjoldet til hoplittene, som gav dem deres navn, istand til å beskytte mannen som bar det (eller mer vanlig, mannen til venstre for den som bar det) fra både pilene og spydene til deres fiender. Perserne hadde også en betydelig ulempe på grunn av størrelsen på våpnene deres. Hoplitter bar mye lengre spyd enn deres persiske fiender, som utvidet deres rekkevidde samtidig som de beskyttet dem. Persiske armeer hadde vanligvis iranske elitestyrker i sentrum og svakere enheter fra undersåtter på sidene av formasjonen. Det bekreftes av Herodot at det var slik den persiske hæren var ordnet på slagmarken.
Under det joniske opprøret ble falanksen alvorlig svekket av pilene, til de persiske bueskytterne, før de kunne gå ansikt til ansikt med dem. Dette skyldtes at falanksen beveget seg sakte for å opprettholde formasjonen. Miltiades hadde stor erfaring med den persiske hæren, siden han ble tvunget til å følge den under dens felttog i Skythia i 513 f.Kr., og han beordret derfor at styrkene hans skulle løpe. Dette betydde at de kunne ende opp med å slåss i uordnede formasjoner. Men Herodot nevner, i beskrivelsen av slaget, at retretten til sentrum skjedde i sluttet orden, noe som betyr at formasjonen ikke ble brutt under den innledende stormingen. Dette støttes av det faktum at der var få tap i denne fasen av slaget. Det greske sentrum ble redusert til fire rekker, fra det normale som var åtte. Flankene opprettholdt sine åtte rekker. Dersom Miltiades bare hadde ønsket å utvide linjen, og forhindre de persiske linjene fra å overlappe grekerne, ville han ha svekket hele hæren slik at det ikke skulle dannes svake punkter. Men Herodot fastslår kategorisk at det var en bevisst avgjørelse å styrke sidene, antagelig for å ha en sterkere styrke for å beseire de svakere på persisk side.
Fronten til den greske hæren bestod av 250 × 2 (for stammene i sentrum) og 125 × 9 (for stammene på flankene og plataiaiene). Dersom perserne hadde samme tetthet som grekerne og var ti rekker dype, ville den persiske hæren bestå av 16 000 menn. Men dersom fronten hadde et mellomrom på 1,4 meter mellom soldatene sammenlignet med 1 meter for hver greker og hadde en tetthet på 40 til 50 rekker slik det ser ut til at sletten maksimalt hadde rom for (den persiske hæren har til og med kjempet i 110 rekker), ville den persiske hæren bestått av mellom 44 000 og 55 000. Dersom den persiske fronten bestod av 2000 menn og de kjempet i 30 rekker (slik Xenofon hevder i Cyropaedia), bestod de av 60 000 menn. Kampouris foreslår at den bestod av 60 000 menn siden det var standardstørrelsen for en betydelig persisk formasjon.
Slaget
Herodot hevder at det ble funnet likene av 6400 persere på slagmarken, og det er uvisst hvor mange som forsvant i myrene. Det nevnes også at syv persiske skip ble erobret, men det nevnes ikke om noen sank. Athenerne mistet 192 menn og plataiaiene 11, de fleste under den siste forfølgelsen da deres tunge beskyttelse viste seg å være en ulempe. Blant de døde var polemarken Kallimakhos og generalen Stesilaos. Det blir fortalt om hvordan Kynaigeros, bror til dramatikeren Aiskhylos, som også var blant de kjempende, stormet ut i sjøen, grep en av de persiske triremene og begynte å dra den mot strandlinjen. En av mannskapet så ham, kuttet av ham hånden, og Kynaigeros døde.
Det virker som Aiskhylos regnet at hans deltakelse ved Marathon var hans største bedrift i livet (foran sine skuespill) siden det på hans gravsten ble inngravert følgende epigram:
Αἰσχύλον Εὐφορίωνος Ἀθηναῖον τόδε κεύθει μνῆμα καταφθίμενον πυροφόροιο Γέλας· ἀλκὴν δ’ εὐδόκιμον Μαραθώνιον ἄλσος ἂν εἴποι καὶ βαρυχαιτήεις Μῆδος ἐπιστάμενος
Denne grav skjuler støvet av Aiskhylos, Euforions sønn og fruktbare Gelas stolthet Hvor testet hans verdi, forteller kanskje Marathon Og langhårede Medes som visste det alt for godt.
Ifølge Ktesias ble Datis drept ved Marathon. Men Herodot nevner ham i live etter slaget da han returnerer en statue av Apollon til Delos som tidligere ble fjernet av hans hær, selv om han ikke nevner ham etter at restene av hæren returnerte til Asia.
Etterspill
Så snart Datis hadde satt ut til sjøs, ble de to stammene i sentrum værende for å beskytte slagmarken, mens resten av athenerne marsjerte til Athen. Et skjold hadde blitt hevet over fjellet nær slagmarken. Skjoldet var enten et signal om en vellykket almaeonidisk revolusjon eller, ifølge Herodot, et signal om at den persiske flåten beveget seg mot Faliro. De ankom tidsnok til å forhindre Artafernes fra å sikre en landgang. Da han så at hans mulighet var gått tapt, snudde Artaphernes og returnerte til Asia. Spartanerne ankom dagen etterpå, etter å ha tilbakelagt 220 km på bare tre dager, så på slagmarken ved Marathon og var enige om at athenerne hadde vunnet en stor seier.
Grekernes seier rystet perserne, som ikke hadde blitt slått på land i mange tiår (med unntak av nomadestammene Samagaetes og skytherne), og nederlaget skapte store problemer for perserne. Mange folk, som var underlagt persernes styre, så at de ikke var uovervinnelige og gjorde opprør etter Marathon og orden var ikke gjenskapt på flere år.
Ελλήνων προμαχούντες Αθηναίοι Μαραθώνι χρυσοφόρων Μήδων εστόρεσαν δύναμιν
som betyr
Athenerne som forsvarere av hellenerne ved Marathon ødela makten til de gyllent kledte mederne
Graven ble utgravd av tyske arkeologer i 1880–årene. Gruppen inkluderte riktignok ingen antropologer slik at vi vet ikke hvor mange mennesker benene som ble avdekket tilhørte. Den samme gruppen fant også en grøft som inneholdt et stort antall menneskeben som var raskt begravd, de ble identifisert som graven til perserne.
Konklusjon
Marathon var ikke på noen måte en avgjørende seier over perserne, men det var første gang at grekerne hadde slått perserne på land, og «deres seier styrket grekerne med en tro på sin skjebne som var å bestå i tre århundrer, en tid der vestlig kultur ble født». (J.F.C. Fuller, A Military History of the Western World.) I dette gjentar Fuller John Stuart Mills berømte mening om at slaget ved Marathon var en viktigere begivenhet for britisk historie enn slaget ved Hastings. Kampouris ser på slaget som et nederlag for rene maritime operasjoner, på grunn av deres innebygde svakheter.
Den lengstvarende arven fra Marathon var knipetangsmanøveren. Noen historikere har hevdet at den var tilfeldig og ikke en bevisst handling av Miltiades, som de sier det, var det virkelig Cannae før Cannae? I slag med hoplitter var de to sidene vanligvis sterkere enn sentrum, fordi de enten var det svakeste punktet (høyre side) eller det sterkeste punktet (venstre side). Men før Miltiades (og etter ham frem til Epaminondas) var dette bare en sak om kvalitet, ikke kvantitet. Miltiades hadde personlig erfaring fra den persiske hæren og visste dens svakheter. Ettersom hans handlinger etter slaget viser (invasjonene av Kykladene), hadde han en integrert strategi med tanke på å beseire perserne, derfor er der ingen grunn til at han ikke kunne ha tenkt ut en god taktikk. Knipetangsmanøveren har blitt brukt jevnlig siden. Et eksempel er Tysklands hær som brukte en taktikk i slaget ved Tannenberg under første verdenskrig som lignet den som ble brukt av grekerne ved Marathon.
Slagets dato
Herodot nevner for flere hendelser en dato i lunisolarkalenderen som hver av de greske bystatene brukte en variant av. Astronomiske utregninger gjør at vi kan finne en absolutt dato i den julianske kalender som er mye brukt av historikere som en kronologisk ramme. August Böckh konkluderte i 1855 med at slaget fant sted den 12. september 490 f.Kr. i den julianske kalender, og dette er den konvensjonelt aksepterte datoen. Men dette avhenger av når spartanerne holdt sin festival, og det er mulig at den spartanske kalenderen var en måned foran Athen sin kalender. I det tilfellet fant slaget sted 12. august. Dersom slaget virkelig fant sted i august, ville temperaturen i området vanligvis nå over 30°C og dermed gjøre hendelsen med maratonløpet mindre sannsynlig.
Jhansi
Jhansi er en by i den indiske delstaten Uttar Pradesh.
Slaget ved Marathon
Legender tilknyttet slaget
Plutark nevner at athenerne så Thesevs, den mytiske helten til Athen, lede hæren i stormangrepet mot perserne i fullt kamputstyr, og han ble avbildet på Poikele Stoa sammen med gudene som kjempet for athenerne sammen med tolv guder og andre helter. Pausanias forteller oss at de som kjempet ved Marathon:
«De sier også at der var til stede i slaget en mann av rustikk utseende og klær. Etter at han slaktet mange av utlendingene med en plog, ble han ikke sett mer etter trefningen. Da athenerne spurte orakelet, beordret guden dem kun til å ære Ekhetlaios (han med ploghalen) som en helt.» Pausanias 1,32,5
Videre nevner Pausanias at det til tider ble sett og hørt gjenferd som sloss i slag ved Marathon. Dette fenomenet ser ut til også å ha blitt rapportert i moderne tid. Ifølge aviser i 1930, hevdet besøkende i området å ha hørt lyden av metall som slås mot hverandre og skrik fra slagmarken. Denne hendelsen nevnes vanligvis i bøker om det paranormale hendelser i Hellas og assosieres vanligvis med fenomenet drosoulites i det sørlige Kreta, selv om den vitenskapelige forklaringen for sistnevnte (en luftspeiling fra Nord-Afrika) ikke kan forklare denne hendelsen.
En annen fortelling fra konflikten er om hunden fra Marathon. Claudius Aelianus forteller at en hoplitt tok med seg sin hund til den athenske leiren. Hunden fulgte sin herre til slaget og angrep perserne ved sin herres side. En hund er da også avbildet på Poikile Stoa.
Løpet fra Marathon
Ifølge den greske historikeren Herodot sprang en athensk kurér ved navn Pheidippides fra Athen til Sparta for å be om assistanse før slaget. Denne begivenheten ble senere snudd til den populære legenden om at Pheidippides sprang fra Marathon til Athen. Den tradisjonelle fortellingen sier at Pheidippides løp avstanden mellom slagmarken for å kunngjøre den greske seieren over Persia med ordet «Νενικήκαμεν!» (Nenikékamen, «Vi seiret») og døde på stedet. De fleste gjenfortellinger tillegger beretningen feilaktig Herodot som skrev historien om perserkrigene i sitt verk Historie (skrevet ned rundt 440 f.Kr.) Fortellingen dukket første gang opp i Plutarks Athens storhet i det første århundret hvor han siterte Herakleides av Pontus' tapte verk. Her heter løperen Thersipos av Erkios eller Eukles. Lukian av Samosata (2. århundre e.Kr.) forteller også historien, men sier at løperen het Philippides (ikke Pheidippides). I noen middelalderske avskrivninger av Herodot oppgis navnet på løperen som Philippides og i noen få moderne utgaver foretrekkes dette navnet.
Et annet poeng i debatten er ruten som løperen tok. Der er to utganger fra slagmarken. En er mot sør som følger dagens Marathonos avenue som går gjennom Pikermi over passet til Stavros Agias Paraskevis og ned dagens Messogeion avenue til Athen. Etter de antikke veiene er denne på 40,8 km, men er i dag noe lengre siden den er tilpasset trafikk til og fra Mesogeia. Den andre er mot nord over dagens landsby Vranas, opp det relativt høye fjellpasset mot dagens Dionyssos og dagens nordlige drabantbyer til Athen. Denne er 34,5 km lang. Det er mer sannsynlig at løperen fulgte den sikrere, kortere, men tyngre nordlige rute fremfor den sørlige som var lengre og usikker. For det første maratonet undet sommer-OL 1896 ble den sørlige ruten valgt, antagelig fordi den var datidens hovedvei mellom Marathon og Athen. Løpet ble vunnet av grekeren Spyros Loues som siden han var lokal, visste at han måtte spare på kreftene til passet Stavros Agias Paraskevis i motsetning til sine utenlandske konkurrenter som ikke kjente terrenget og oppgav løpet der. Løpet er i dag på 42,195 km. Denne lengden ble fastsatt under sommer-OL 1908 siden den britiske kongefamilien ønsket å stå på balkongen til palasset og se løperne starte.
Grace Reksten Skaugen
Grace Montgomery Reksten Skaugen (født 11. november 1953) er en norsk fysiker og forretningskvinne. Hun har doktorgrad i laserfysikk fra Imperial College i London, og mastergrad i business administration fra Handelshøyskolen BI. Skaugen har arbeidet som forsker ved Columbia University i New York, og har senere konsentrert seg om arbeid innen forretningslivet i Norge og utlandet. Hun er datter av skipsreder Hilmar Reksten og inngiftet i familien Skaugen.
Skaugen var styremedlem i Statoil ASA fra 2002 til 2015. Hun har også hatt styreverv i Atlas Copco AB, Opera Software og Investor AB. Hun var direktør for «corporate finance» i Orkla Enskilda Securities fra 1994 til 2002. I tillegg var hun styreleder i Entra eiendom fra 2004 til mai 2012. I august 2012 ble hun innvalgt som styremedlem i Orkla ASA, der hun i dag også er nestleder ved siden av styreleder Stein Erik Hagen.
Center for Corporate Diversity kåret i 2004 Skaugen, sammen med Grete Faremo, til Norges mektigste kvinne i næringslivet. I 2007 ble hun kåret til årets styreleder.
Landhockey under Sommer-OL 1932
Landhockey under Sommer-OL 1932. Landhockey var med som olympisk øvelse for fjerde gang 1932 i Los Angeles og India ble olympisk mester. Det var kun tre lag som deltok i turneringen. Det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang og kampene ble avviklet i perioden 4. til 11. august 1932.
Wendy Fremin
Wendy Carter Fremin (født 1954) er en amerikansk musiker. Hun var tidligere med i gruppen Children of the Day som gav ut flere album på 1970 tallet. Sammen med bandet gav hun blant annet ut sangen «Be Ye Still» som er med i norsk overettelse i Norsk salmebok 2013.
Cryptorchestia cavimana
Cryptorchestia cavimana er en art i slekten Cryptorchestia innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Den er utbredt bl.a i Atlanterhavet og Norden, men ikke så langt øst som Sverige.
Macrodorcas (Epidorcus) denticulatus
Macrodorcas denticulatus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.
Utbredelse
Arten er kjent fra Thailand og Vietnam.
Systematisk plassering
Arten blir ofte plassert i slekten Prosopocoilus.
Orchestia mediterranea
Orchestia mediterranea er en art innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Den er utbredt bl.a i Atlanterhavet og Middelhavet.
Steninge slott
Steninge slott er et slott som ligger ved bredden av Mälaren i Sigtuna kommun, Uppland, 7 kilometer fra Märsta. Slottet er fra slutten av 1600-tallet, er tegnet av Nicodemus Tessin den yngre og er et av de best bevarte fra denne tidsperioden i Sverige.
Siri Gellein
Siri Beathe Gellein (født 1. oktober 1966 i Trondheim) er en norsk musiker (vokal) og journalist, som har deltatt i flere utgivelser, grupper og fjernsynsprogram.
Siris Svale Band (etablert 1987) fremfører cool jazz (sval) musikk, i blanding med soul. De andre medlemmene er John Pål Inderberg, saksofon, Odd Magne Gridseth, elbass, Carl Haakon Waadeland, trommer og Bjørn Alterhaug, bass. Kvintetten ga ut Blackbird (1990) og Necessarily So ... (2001) på Sonor Records. Begge høstet internasjonal anerkjennelse, spesielt grunnet lydmessig kvalitet i opptakene.
Steninge slott
Hovedbygningen ligger på en høy terrasse. Den er utstyrt med en bred trapp og balustrade samt flankert av to små kvadratiske fløyer. Nedenfor terrassen ligger et åpent område med beplantning ned mot en innsjø. Bak slottet ligger en park anlagt av Johan Hårleman.
Siri Gellein
I utgivelsen Baby Blue – Absolutely live fra Moldejazz (1991) spiller hun med Geir Tosaunet gitar. Med Bjørn Willadsens musikk og bandbidrag, ga hun ut visejazz-platen Sånn vil du ha meg (1999) med tekster av Inger Hagerup.
Ellers deltok hun på Dumdum Boys (Splitter pine, 1989). Hun var med i den norske Grand Prix semi-finalen 1988 med sangen "Nå" (melodi av Nissa Nyberget og tekst av Idar Lind). På 1990-tallet var hun leder av Sommeråpent. I 2002 var hun gjest i Rundt et flygel. Gellein har sittet i styret for Trondheim Jazzfestival. I 1993 startet hun som journalist i NRK (TV/radio) før hun gikk til Adresseavisen som skrivende journalist, radio- og fjernsynsreporter i mai 2004. Hun ble med i den nystartede Arbeideravisa i desember 2007, og sluttet der 1. juni 2008 for å jobbe som frilansjournalist og musiker. Høsten 2012 ble hun hovedlærer i journalistikk ved Norges Kreative Høgskole (tidligere Norges Kreative fagskole) i Trondheim. Hun startet som kommunikasjonsrådgiver hos Fylkesmannen i Sør-Trøndelag i september 2015. Den 1. mars 2017 begynte hun som daglig leder i Stiftelsen Elden på Røros. Musikkteatret settes opp hvert år på slegghaugen - midt i verdensarven - hver sommer i månedskiftet juli/august og sees hvert år av 11 000 publikummere. I 2018 var Siris Svale band i studio og på turne med besetningen Celio Barros (bass), Bjørn Alterhaug (bass), Carl Haakon Waadeland (trommer), John Pål Inderberg (saksofoner).
Steninge slott
Den første kjente eieren av slottet, fru Katarina till Steninge, ble omtalt første gang i 1299. I den senere del av middelalderen tilhørte slottet slekten Oxenstierna, blant annet Bengt Kristiernsson Oxenstierna og hans sønn Kristiern Bengtsson Oxenstierna, som ble drept under Stockholms blodbad.
Greve Karl Gyllenstierna fikk reist det nåværende slottet i årene 1694–1698 etter tegninger av Nicodemus Tessin den yngre. Innvielsesfesten ble holdt i august 1705 med enkedronning Hedvig Eleonora som hedersgjest.
Gjennom kjøp gikk godset i 1736 til generalløytnant Hans von Fersen, greve till Ljung. Hans enke gjorde det til fideikommiss i 1747. Slottets storhetstid kan hevdes å ha vært under hennes sønn, greve Carl von Fersen. Hans frue, født Lotta Sparre, var en av hoffets fornemste damer. Mer enn en gang mottok Steninge besøk av Gustav IIIs hoff. Den barnløse Carl von Fersen overlot Steninge til sin bror, feltmarskalk, greve Axel von Fersen d.e. Sønnen, riksmarskalk Axel von Fersen d.y. som arvet godset, ble et ulykkelig offer for urolighetene i 1810. Et monument til hans minne ble satt opp i parken i 1813.
Greve Carl August Gyldenstolpe, som giftet seg med Louise von Fersen, ble etter en langvarig prosess eier av Steninge. De ble tvunget til å forlate slottet til sine fordringshavere. Det ble i 1867 kjøpt av major Claes Adolf Adelskøld. Han solgte det i 1873 till friherre Oskar von Otter, som oppførte flere nye bygninger på eiendommen. I 1888 ble Steninge solgt til grossist Johan Beckstrøm og tilhørte senere sønnen Rickard Beckstrøm. I 1905 solgte han Steninge til Albert Lindstrøm. I hans tid minsket eiendomsarealet gjennom salg fra 2 784 til 948 hektar.
Steninge slott er åpent for allmennheten. I kultursenteret finnes et glassblåseri med utstilling og salg samt en restaurant.
I 2009 kjøpte Gelba Fastigheter Steninge slott inklusive 380 hektar mark for 126 millioner kroner.
Erovnuli Liga 2020
Erovnuli Liga 2020, var den 32 sesongen av den georgiske toppdivisjonen. Sesongen begynte 29. februar 2020 og ble avsluttet 5. desember 2020. Regjerende mestere er Dinamo Tbilisi.
I mars ble sesongen suspendert etter en beslutning fra Georgias fotballforbund på grunn av COVID-19 pandemien, først til 1. april, men senere ble suspensjonen utvidet til slutten av juni. Hvert lag vil spille 18 kamper i stedet for de planlagte 36.
Kvalifisering nedrykk
Torpedo Kutaisi vant 3–1 sammenlagt og beholdt sin plass i Erovnuli Liga 2021; Gagra spiller i Erovnuli Liga 2 2021.
Samgurali vant 3–0 sammenlagt og rykket opp til Erovnuli Liga 2021; Chikhura rykket ned til Erovnuli Liga 2 2021.
Walter Scott
Walter Scott (født 14. august 1771, død 21. september 1832) var en skotsk forfatter. Han regnes som grunnleggeren av den historiske roman, og hører i litteraturhistorien til romantikken. Bøkene hans ble svært populære. Den litterære stilen hans ble etterlignet av en rekke europeiske forfattere. Flere av Scotts romaner er filmatisert.
Biografi
Walter Scott var opprinnelig utdannet jurist, og begynte å virke som advokat i 1792. Syv år senere ble han «sheriff-depute» (en skotsk dommer-tittel) i Selkirkshire. Etter å ha vært med på å stifte tidsskriftet Quarterly Review, giftet han seg og bosatte seg på godset Abbotsford House. Fra da av konsentrerte han seg om skrivingen, hvilket kom til å resultere i totalt 29 romaner. De første ble utgitt anonymt. Bøkene hans vakte snart internasjonal oppsikt, og ble beundret av så vel publikum som litterære kritikere.
Scott ble adlet i 1820. På tross av hans litterære suksess ble hans siste leveår preget av motgang. I 1826 ble han holdt ansvarlig for en enorm gjeld da et bokhandlerfirma han hadde vært involvert i, gikk konkurs. For å betale gjelden startet han en intens skrivevirksomhet. Arbeidspresset ødela helsen og Scott døde utslitt i 1832.
Forfatterskap
Helt fra ungdommen av næret Walter Scott en særlig interesse for sagn, sanger og myter som dreide seg om de gamle grensekampene mellom den engelske og den skotske adelen. Han var særlig opptatt av middelalderen. Sterkt inspirert av tysk romantikk og sin landsmann Thomas Percys balladesamling Reliques (1765), gav Scott mellom 1802 og 1803 ut sin egen samling skotske ballader; Minstrelsy of The Scottish Border. Han vakte for alvor oppsikt i 1805 med et epos skrevet etter mønster av franske ridderromanser; The Lay of the Last Minstrel. Typisk for Walter Scotts skrivestil er spenningshistorier spunnet rundt store tablåer, detaljerte beskrivelser, og forfatterens inngående kjennskap til historiske fakta og detaljer. Scotts skildringer kjennetegnes av god språklig flyt, mange lyriske partier, et sammensatt persongalleri og en god del humor. Mange av historiene tar utgangspunkt i skotsk historie. Walter Scott var på mange måter den første britiske forfatter som opplevde å få internasjonal berømmelse i sin livstid. Han hadde lesere i Storbritannia, Irland, Europa, Australia og Nord-Amerika.
Dekagram
Dekagram er en SI-enhet for måling av masse. Symbolet for dekagram er dag. Et dekagram er lik ti gram, som er lik en hundredel av et kilogram.
Dekagram brukes sjelden i praksis. Enhetene gram og kilogram brukes i stedet.
Talitridae
Talitridae er en av i alt 11 familier under overfamilien Talitroidea innenfor parvordenen Talitrida (underordenen Bogidiellida), en Senticaudata-gruppe av amfipoder. Familien har om lag 50 beskrevne slekter med totalt minst 200 arter. To arter som finnes i Norge, er mørk sandhopper (Orchestia gammarellus) og lys sandhopper (Talitrus saltator).
Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på at de har ulik morfologi i halepartiet. Denne gruppens arter lever i havet i alle verdensdeler.
Gruppen ble første gang beskrevet av Constantine Samuel Rafinesque i 1815. Den første omfattende oversikten over familien ble skrevet av Bulytsjeva i 1957, med fjerning av en rekke slekter man tidligere antok tilhørte Talitridae. Slektene ble overført til familiene Hyalidae og Hyalellidae. Etter denne revisjonen henførte man bare fem terrestrielle slekter til tangloppefamilien (Talitrus, Orchestia, Talorchestia, Talitroides og Brevitalitrus), og alle disse var representerte i nordlige strøk i Atlanterhavet. Siden har man valgt å henføre mange flere slekter til tangloppefamilien, som angitt nedenfor.
Gruppens taksonomi
Gruppen ble revidert i 2013. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Mutagenix
Mutagenix er en tidligere Live Linuxdistribusjon fra USA som var basert på Slackware. Distribusjonen var basert på Live CD skript.
Distribusjonen var beregnet på 32-biter i486, og benyttet intet skrivebordsmiljøene GNOME, KDE og Xfce.
Granmeis
Granmeis (Poecile montanus) er en art i meisefamilien (Paridae) og inngår i slekten Poecile. Arten består som 14 underarter, hvorav elleve i en klade og tre i en annen klade. Arten hekker over det meste av Norge, og her kan det være vanskelig å skille mellom granmeis og løvmeis (P. palustris). Arten ble i 2021 vurdert til rødlistekategorien Sårbar (VU).
Taksonomi
Den tidligere rasen weigoldicus er skilt ut som selvstendig art, under den norske navnet sichuangranmeis. Også de tre rasene songarus, affinis og stoetzneri blir av og til behandlet som selvstendige arter, men bevisene er per dags dato for svake til at det støttes internasjonalt.
De foreslåtte rasene colletti (Vestlandet) og lonnbergi (Nordkalotten) behandles som synonyme med borealis; rasene transsylvanicus (Karpatene, De transilvanske alper og Sørøst-Europa) og rhodopeus (Makedonia, Hellas og Bulgaria) er slått sammen med nominatformen; rasen shulpini (Ussuriland) inngår i baicalensis; rasen suschkini (Tarbagataifjellene i Xinjiang i Kina og Øst-Kasakhstan) inngår provinsielt i songarus, men den antas opprinnelig å være en hybrid.
Biologi
Granmeisen blir cirka 11–12 cm lang og veier cirka 8–15 g. Den fennoskandiske underarten ligner løvmeisen, og begge er lett kjennelige på de svarte hodehettene og den brede skallen, men granmeisens hette er noe mattere på krona enn løvmeisens. Begge har også lyse eller hvite kinn, svart strupeflekk og hvite striper langs bremmene på vingefjæra. Strupeflekken er imidlertid noe større enn løvmeisens. Oversiden er fra askegrå til mørkere gråbrun og olivenbrun, ryggen hos noen underarter også rustoransje eller blekbrun, og flankene er lysegrå, lysebrune, rustoransje eller gråbrune, avhengig av underarten.
Den mest vanlige underarten i Norge, ssp. borealis, har askegrå oversiden og lysegrå til nesten hvit underside. Den mest fargerike underarten, ssp. songarus, har rustoransje og gråbrun overside og rustoransje flanker med tilnærmet hvitt bryst og hvit buk.
Lokketonen til granmeisen er en litt grov og nasal «tisi-tææh tææh» og sangstrofene tynne «tiuu-tiuu» eller «siu-siu-siu-siu». Den kan variere med «ti-trruu» og «trrrr-oi-tutu»