cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den islamske erobringen av Persia
Introduksjon
Beduin-araberne som kastet sasanide-dynastiet var drevet ikke bare av et ønske om erobringer og plyndring, men også av en ny religion, islam. De rike sasanide-landene i Irak gjorde det til et klokt valg for arabiske bosetninger etter sasanidenes kollaps. Faktisk var «ønsket om å fravriste disse landene fra det iranske aristokratiet» et hovedmotiv for aggresjonen til araberne. Videre skriver Richard Nelson Frye at de invaderende araberne var innledningsvis lite interessert i byttene som ble samlet fra slagene. Tabari reporterte til og med at Omar ibn al-Khattab skal ha frarådet, om ikke akkurat forbød, konversjoner til islam for iranere i de tidligste dagene til islam og forsøkte å forbeholde konversjoner til islam for arabere. En beretning hevder at han stoppet de seirende araberne fra å invadere det iranske platået etter slaget ved Jalula fordi han ikke ønsket å se persiske konversjoner til islam. Derfor var erobringen av Persia og videre først og fremst for å skaffe nye inntekter.
Okkupasjon og erobring
Abu Bakr beseiret den bysantinske arméen ved Damaskus i 625 og begynte så sin erobring av Persia. I 637 okkuperte arabiske styrker den sasanidiske hovedstaden Ctesiphon etter slaget ved Kadisiya (som de gav navnet Madain), og i 641–642 beseiret de den sasanidiske arméen ved Nahavand. Etter det lå Iran åpen for invadererne. Den islamske erobringen var hjulpet av den materielle og sosiale konkursen til sasanidene. Den innfødte befolkningen hadde lite å tape ved å samarbeide med den erobrende makten. Videre tilbød muslimene relativ religiøs toleranse og rettferdig behandling til befolkningene som aksepterte islamsk styre uten motstand.
Okkupasjonen av Persia var i en jevn prosess. Mange arabiske muslimer trodde for eksempel at iranske konverterte ikke skulle kle seg som arabere, blant mange andre former for diskriminering som oppstod. Der er forskjellige beretninger om brutal og umenneskelig behandling og massakrer på iranere av de arabiske styrkene som er godt dokumentert. Det var først i 650 at motstanden i Iran var nedkjempet. Konversjoner til islam, som gav visse fordeler, var nokså rask blant bybefolkningen, men gikk saktere blant bøndene og dihqanere. Majoriteten av iranerne ble ikke muslimer før det niende århundret.
Selv om erobrerne, særlig umayyadene (de muslimske herskerne som etterfulgte Muhammed fra 661-750), hadde en tendens til å stresse at arabere var de fremste blant muslimer, ble iranerne gradvis integrert inn i det nye samfunnet. De muslimske erobrerne adopterte sasanidenes myntsystem og mange sasanidiske administrative metoder, inkludert embetet til visiren, eller ministeren, og divanet, et byrå eller register for å kontrollere statens inntekter og utgifter som ble karakteristisk for administrasjonen i de muslimske landene. Senere kalifer adopterte iranske seremonielle hoffskikker og utsmykningene til det sasanidiske monarki. Iranske menn tjente opprinnelig som administratorer etter erobringen, og iranere bidro betydelig til alle grener av islamsk undervisning, inkludert filologi, litteratur, historie, geografi, rettsvitenskap, filosofi, medisin og vitenskap.
Men araberne var i kontroll. Den nye statsreligionen, islam, satte sitt eget system av tro, lover og sosiale skikker. I regioner som overgav seg fredelig til muslimsk styre, beholdt landeierne deres land. Men kronens land, land som ble etterlatt av flyktende eiere, og land tatt av erobring, falt i hendene på den nye staten. Dette inkluderte de rike landene til Sawad, en rik, alluvial slette i det sentrale og sørlige Irak. Arabisk ble det offisielle språket i hoffet i 696, selv om persisk fortsatte å være mye brukt som det snakkede språket. Det niende århundret førte fremveksten av mer rene iranske styrende dynastier til en fornyelse av det persiske språket, beriket av arabiske lånord og skrevet med det arabiske alfabetet, og av persisk litteratur.
Sjiaislam
En annen arv etter den arabiske erobringen var sjiaislam, som selv om den har blitt nært forbundet med Persia/Iran, innledningsvis ikke var en iransk religiøs bevegelse. Den oppstod hos de arabiske muslimene. I den store delingen av islam, fastholdt en gruppe blant de troendes samfunn at lederskapet av samfunnet etter Muhammeds død rettmessig tilhørte Muhammeds svigersønn Ali ibn Abi Talib og hans etterfølgere. Denne gruppen ble kjent som Shiat Ali, tilhengerne til Ali, eller Shi'as. En annen gruppe, støttespillere av Muawiyah I (en rivaliserende utfordrer til kalifatet etter mordet på Uthman ibn Affan), utfordret Alis valg til kalifatet i 656. Etter at Ali ble myrdet mens han ba i en moské i Kufa i 661, ble Muawiya utropt til kalif av et flertall i det islamske samfunnet. Han ble den første kalifen i Umayyad-dynastiet, som hadde sin hovedstad i Damaskus.
Alis yngste sønn, Husayn, nektet å anerkjenne Muawiyas sønn og etterfølger Yazid I og flyktet til Mekka, hvor han ble bedt om å lede sjiaene, som for det meste bodde i dagens Irak, i et opprør. Ved Karbala i Irak ble Husayns bande på 200 mannlige og kvinnelige tilhengere, som nektet å overgi seg, til slutt kuttet ned av rundt 4000 umayyad-soldater. Umayyad-lederen fikk Husayns hode, og Husayns død i 680 den tiende dagen i Moharam fortsetter å bli ansett som sørgedag for alle sjiaer.
Den største konsentrasjonen av sjiaer i det første århundret til islam var i det sørlige Irak. Det var først i det 16. århundret, under safavide-dynastiet, at majoriteten av iranerne ble sjiaer. Sjiaislam ble da, som det er nå, statsreligion.
Abbasidene, som kastet umayyadene i 750, selv om de var sympatiske mot de iranske sjiaene, var tydelig et arabisk dynasti. De gjorde opprør i navnet til etterfølgerne av Muhammeds onkel, Abbas, og huset Hashim. Hashim var en etterkommer av både sjiaene og Abbas, eller sunni, linje, og abbasidebevegelsen fikk støttet fra både sunni og sjiamuslimer. Abbaside-arméen bestod hovedsakelig av khorasanere og ble ledet av en iransk general, Abu Muslim. Den inneholdt både iranske og arabiske elementer, og abbasidene hadde støtte både fra iranere og arabere.
Abbasidene, selv om de hadde sympati for sjiaene, hvis støtte de ønsket å beholde, oppmuntret ikke de mer ekstremistiske sjia-målsetningene. Abbasidene etablerte sin hovedstad i Bagdad. Al-Mamun, som grep makten fra sin bror, al-Amin, og utropte seg til kalif i 811, hadde en iransk mor og hadde derfor støtte i Khorasan. Abbasidene fortsatte å sentralisere politikken til sine forgjengere. Under deres styre, opplevde den islamske verden en kulturell blomstring og ekspansjon av handel og økonomisk rikdom. Disse var utviklinger som Iran delte.
Trettebakken (Oslo)
Trettebakken (1–13, 2–26) er en vei på Røa i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Ekraveien til Sørkedalsveien.
Veien fikk navn i 1955 etter Trettejordet.
Ole Ivars i 2000
Ole Ivars i 2000 er et musikkalbum fra dansebandet Ole Ivars. Albumet kom ut i 1999, og er ofte omtalt som en av bandets mest kjente album. For albumet vant de Spellemannprisen i årets danseorkester, og vant i tillegg Årets spellemann.
Bremnes Idrettslag
Bremnes Idrettslag (stiftet i 1945) er et idrettslag fra Bømlo i Hordaland. Idrettslaget er Bømlos største og har over 1300 medlemmer. Idrettslagets motto er:.
Fotball
Klubbens hovedsatsing ligger i fotballen, der A-laget spiller i 3. divisjon. A-laget rykket ned til 5. divisjon i 2011.
Friidrett
Friidretten hos Bremnes Idrettslag både har og har hatt ungdommer langt oppe i den nasjonale statistikken. Ett eksempel er andreplassen i 60 meter i aldersgruppen gutter, 14 år.
Emilio García Gómez
'''Emilio García Gómez, 1. greve av Alixares''' (født 4. juni 1905, død 31. mai 1995) var en spansk arabist, litteraturhistoriker og litteraturkritiker, og som poet beriket mange av sine arabiske oversettelser. Han var spansk ambassadør i rekke arabiske stater.
Liv og virke
Emilio García Gómez besluttet å forfølge en karriere som arabist etter å ha fulgt undervisningen i arabisk språk til professor Miguel Asín Palacios ved Universidad Complutense de Madrid. Han hadde da studert jus. Som mottaker av et stipend studerte han i Kairo under professor Ahmad Zaki Pasha og den egyptiske forfatteren Taha Husayn. Hans doktorgradsavhandling var om aleksandriner (aleksanderromanser fra middelalderen) i Maghreb (Nord-Afrika vest for Nilen), og som han vant Fastenrathprisen for. I 1930 ble han professor i arabisk ved Universitetet i Granada som han beholdt inntil han vendte tilbake til Madrid i 1944.
Mens han bodde i Granada ble han venn med Manuel de Falla, komponist i klassisk musikk, og med poeten Federico García Lorca, begge entusiaster av flamenco. Inspirert av oversettelsene til Gómez, skrev García Lorca sitt verk Diván de Tamarit. Her fulgte poeten ikke en etterligning av et tradisjonelt arabisk vers, men heller ga det en samtidig hyllest, slik García Gómez observerte.
García Gómez var tilbake i Egypt i 1947, og året etter tilbrakte han i Damaskus i Syria hvor han ble utnevnt til det arabiske akademi, Al-Majma' Al-Ilmi Al-Arabi. Han foreleste ved Universitetet i Kairo i 1951 under feiringen av dets sølvjubileum. Senere fungerte han som spansk ambassadør i ulike stater i Midtøsten; Irak, Libanon og Tyrkia, foruten også Afghanistan, i årene 1958 til 1969.
Gjennom hele sin karriere var Emilio García Gómez høyt ansett. Han mottok en rekke akademiske og litterære priser. Den 7. oktober 1994 ble han adlet av kong Juan Carlos I av Spania og mottok den arvelige tittelen conde de los Alixares, greve av Alixares. Han levde til han ble nitti år, og døde i 1995. Da han ikke hadde noen etterfølger, ble hans tittel nedlagt.
Heptan
Heptan er et hydrokarbon av gruppen alkaner som inneholder syv karbonatomer og 16 hydrogenatomer. Heptan finnes i råolje og i eteriske oljer fra enkelte furu-arter.
Heptan kalles av og til renset bensin, men dette kan også vise til alkylatbensin.
Egenskaper og bruksområder
Heptan brukes som løsemiddel i laboratorier, og er referansepunkt for 0 oktan ved bestemmelse av oktantallet i motorbensin. Heptan brukes også i impregneringsmiddel for skinn på grunn av sine hydrofobe egenskaper.
Tonedøvhet
Tonedøvhet er manglende evne til å skille mellom forskjellige toner. En som er tonedøv har problemer med å gjengi en tone rett etter å ha hørt denne. Tilsvarende er det vanskelig å synge to eller flere toner med forhåndsbestemte intervall. Tonedøve kan også ha problemer med å holde rytmen, samt i det hele tatt å gjenkjenne eller skille sanger fra hverandre.
Det kan være vanskelig å diagnostisere tonedøvhet, da manglende musikalsk evne også kan komme av dårlig musikalsk trening og utdanning. Svært få mennesker er faktisk tonedøve: de aller fleste som regnes som "tonedøve" kan trene opp egenskapene med riktig hjelp. Det spekuleres om klinisk tonedøvhet kan skyldes hjernefeil eller hjerneskader.
Det diametralt motsatte av tonedøvhet er absolutt gehør. Mellom disse ligger relativt gehør som er det de fleste mennesker har.
Manuel Elkin Patarroyo
Manuel Elkin Patarroyo (født 3. november 1946) er en patolog fra Colombia.
Halmstad (Sverige)
Historie
Selve navnet opptrer første gang i formen Halmstæde i Valdemar Seiers jordebok fra 1231, den gang som navnet på et herred og en kongsgård.
Manuel Elkin Patarroyo
Patarroyo studerte medisin ved National University of Colombia, der han fikk et stipend til å studere ved Yale University, og senere fikk han en doktorgrad ved Rockefeller University i New York.
Halmstad (Sverige)
Historie
Fra et pavebrev i 1264 kan man se, at Halmstad på det tidspunkt hadde et dominikanerkloster. I andre dokumenter fra samme periode kalles Halmstads innbyggere for borgere, og det står at de bedrev handel og eide skip.
De første kjente kjøpstadsprivilegier er fra 1307, utstedt av kong Erik Menveds bror, den senere Christoffer II, som var hertug av Halland.
Halmstad var Kalmarunionens kongressby. Unionens traktat inneholdt bestemmelser om at kongevalg skulle holdes i byen, og borgerne drømte om at den skulle bli Nordens hovedstad. På 1430-tallet ble byen herjet og plyndret av svenske tropper under Engelbrekt. Sankt Nikolai kirke, er et av få minnesmerker som står igjen fra middelalderen.
Karenslyst allé (Oslo)
Karenslyst allé (1A-57, 2-58) er en gate mellom Skøyen og Sjølyst i Oslo. Veien går fra Bygdøy allé til Drammensveien. Veien fikk sitt navn i 1994 etter løkken Karenslyst, som lå omtrent her. Området var opprinnelig et industriområde, hvor blant annet NEBB hadde et stor anlegg som ble nedlagt. Frem til midten av 1990-tallet var dette så et område med nedlagte industrilokaler og falleferdige hus. Siden har gaten gått gjennom en rivende utvikling og fremstår i nå som en pulserende handlegate og et naturlig sentrum for beboerne på Skøyen.
Halmstad (Sverige)
Historie
I 1563 ble byen igjen beleiret av svenskene, men innbyggerne forsvarte seg tappert, hvilket fikk Frederik II til å belønne dem med store jordeiendommer.
Karenslyst allé (Oslo)
Karenslyst allé bomstasjon ligger 100 m nord for rundkjøringen mot Dronning Blancas vei og Bygdøy allé.
Halmstad (Sverige)
Historie
Christian IV har satt sitt preg på byen. Han oppholdt seg mye i det danske Halland, og lot blant annet bygge befestningsverk, samt Halmstad slott.
Slottet sto nesten ferdig i 1619, da Christian IV innbød Gustav II Adolf til Halmstad. Det ble festet på slottet i syv dager. Samme år ødela en brann byen, og Christian fikk mulighet til å gjøre Halmstad til en moderne renessanseby med rette gater og regelmessige bykvarter.
Ifølge den andre fred i Brømsebro fikk Sverige Halland som pant i 30 år, og i Roskildefreden ble avståelsen definitiv. I 1676 sto slaget ved Halmstad, hvor Karl XI beseiret den dansk-norske hæren.
På 1800-tallet var byen takket være sjøfart og industri en av Sveriges raskest voksende.
Kongeriket Finland
Kongeriket Finland (finsk: Suomen kuningaskunta; svensk: Konungariket Finland) var et kortvarig, ikke realisert, forsøk i 1918 på å opprette et monarki i Finland med Friedrich Karl av Hessen som monark. Det fant sted etter landets selvstendighet fra keiserdømmet Russland i desember 1917. Forsøket ble aldri realisert, og Finland fikk i 1919 en ny forfatning som republikk.
De internasjonale politiske urolighetene under første verdenskrig og den russiske revolusjonen åpnet for at Finland fikk politisk uavhengighet fra Russland. Finland gikk fra å være under russisk politisk kontroll til å komme under tysk innflytelse. Det konservative senatet prøvde å etablere et monarki med den tyske landgreven Friedrich Karl av Hessen som konge.
Det selvstendige Finland hadde som de baltiske provinsene nære bånd til det tyske keiserriket, da Tyskland var den eneste stormakten som hadde støttet forberedelsene til et selvstendig Finland, hovedsakelig ved opplæringen av de finske jegertroppene. Tyskland hadde også intervenert i den finske borgerkrigen. Finnene trodde Tyskland ville vinne verdenskrigen og at Tyskland kunne sikre Finland mot trusselen fra Russland.
Striden om republikk utspant seg fra selvstendigheten i desember 1917 til ny forfatning ble vedtatt i 1919. Ved selvstendigheten var monarkistene i mindretall i Riksdagen og grunnlovsutkastet som ble utarbeidet av Kaarlo Juho Ståhlberg la til grunn at Finland skulle være republikk. Forslaget ble imidlertid ikke ferdig behandlet før den finske borgerkrigen brøt ut. Etter borgerkrigen ble sosialdemokratene, som var for republikk, ekskludert fra parlamentet. Dermed kom monarkistene i flertall.
Til konge falt valget på Friedrich Karl, som var keiser Vilhelm II av Tysklands svoger. Friedrich Karl ble kontaktet 5. september 1918 og valgt til konge den 9. oktober, én måned før krigens slutt. 75 stemte for å velge ham til konge, 25 imot. Valget var basert på den svenske forfatningen av 1772. Det ble sendt en parlamentarisk delegasjon som møtte Friedrich Karl i Kronberg.
Etter at Tyskland kapitulerte var Finlands situasjon dramatisk endret og tilknytningen til Tyskland ble et utenrikspolitisk problem for Finland. Friedrich Karl seg fra tilbudet om å bli Finlands konge 14. desember 1918.
I mars 1919 ble det valgt en ny riksdag der sosialdemokratene var representert, og som dermed hadde et republikansk flertall. En ny grunnlov som gjorde Finland til republikk ble vedtatt.
Ste. Anne de Detroit Catholic Church
'''Ste. Anne de Detroit''', etablert 26. juli 1701, er den eldste kontinuerlige drevne romersk-katolske kirken i USA. Den nåværende kirkebygningen ble bygd i 1886, og ligger ved 1000 Ste. Anne Street i Detroit, Michigan. Gjennom historien har meningheten brukt åtte forskjellige bygninger.
Mennigheten er tuftet på franske tradisjoner. Demografiske endringer gjorde Ste. Annes til en hovedsakelig irsk menighet innen 1920-tallet, og like etter på en latinamerikansk. Den første prekenen på spansk ble gitt i 1940, og den siste på fransk ble gitt i 1942. En spansktalende prest ble ansatt i 1946. Menigheten er fremdeles hovedsakelig spansktalende den dag i dag.
Moulsoe
Moulsoe er en landsby og et verdslig sogn i distriktet (borough) Milton Keynes i det seremonielle grevskapet Buckinghamshire i England. Stedet ligger ved grensen til Bedfordshire rett utenfor selve byen Milton Keynes. Den er lokalisert rundt 4 km øst-sørøst for Newport Pagnell. Hovedveien gjennom landsbyen er Newport Road som kommer fra vest, endrer til Cranfield Road ved å gå øst i en bøy i landsbyen.
Ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet 318 innbyggere.
Historie
Navnet er av angelsaksisk opphav, og betyr «Muls klippe». I Domesday Book (1086) nevnes landsbyen som Moleshou.
Idd
Folkeetymologien kobler navnet til den ene av to søstre, Ida og Ara, som ryddet hver sin bygd i grenseskogene.
Moulsoe
Historie
Det er flere gamle bygninger med stråtak. Andre bygninger er gjort i murstein bortsett fra en del administrative hus i vest gjort av betong, og kirken som er gjort i stein. Den er datert til 1100-tallet. Det er et vertshus, Carrington Arms, og en landsbyhall, Millennium Hall.
Idd
Sørover fra høydedragene ved Halden og Fredriksten festning skråner jordbruksbygda Iddesletta svakt nedover mot Fagerholt, der den møter en grein av Iddefjorden. Sørover langs Iddefjorden stiger landet igjen. I bergknausene langs fjorden finner man spor etter steinbrudd der iddefjordsgranitt har blitt hentet ut. I enden av fjorden ligger herregården Berby, ved utløpet av lakseelva Enningdalselva. Videre oppover elva åpner landskapet seg på nytt. Her, på grensa til Sverige, ligger enda en jordbruksbygd: Enningdalen. Den østre delen av Idd er kledd med skog. Fra Kornsjø, der jernbanen krysser grensa, og nordover strekker en rekke lange gran- og furukledde åser seg i nord/sør-retning. I øst ligger Boksjøene, og i nord Femsjøen. Der Femsjøen renner ut i elva Tista rager et mektig ra over sagbruksstedet Tistedal. Raet fortsetter nordvestover gjennom Berg og videre nordover.
Prestegjeldet
Idd(e) var allerede fra middelalderen et prestegjeld i Nedre Borgesyssel prosti og det senere Sarpsborg prosti, som ved sin avvikling hadde sognene:
Lingeklubben
Lingeklubben var en forening for personer som tjenestegjorde i Kompani Linge under andre verdenskrig. Foreningen ble etablert 14. oktober 1947. Dens første formann var Svein Blindheim. Lingeklubben ble nedlagt i 2007, da det etter hvert ble færre gjenlevende krigsveteraner.
Tinnoset-Porsgrunnbanen
Tinnoset-Porsgrunnbanen med banemerket T.P.B. var et statsbaneselskap eid av Norges Statsbaner (NSB) og Norsk Hydros datterselskap Norsk Transportaktieselskab (R.B.). Selskapet eksisterte mellom 1. juli 1920 og 30. juni 1955.
Historie
Opprettelsen av selskapet ble vedtatt 25. juli 1913 i forbindelse med at byggingen av jernbanestrekningen Tinnoset–Skien (Menstad)–Porsgrunn ble vedtatt. I den opprinnelige proposisjonen ble selskapets navn foreslått å være Østtelemarkens jernbaneaktieselskap. Selskapet overtok fra R.B. den private Tinnosbanen (Tinnoset–Notodden), opprinnelig en del av Rjukanbanene, og fra NSB statsbanen Bratsbergbanen mellom Notodden og Porsgrunn.
Fra R.B. overtok T.P.B. damplokene 2 (Type 37a.444) og 3 (Type 38a.445) og ellokene 1 og 3 (El 7.2501 og 2502) og 4 (El 6.2503), to personvogner og rundt 56 godsvogner. I 1930 ble også lokomotivene El 1b.2049 og El 1b.2050 levert.
Ved opprettelsen hadde NSB en eierandel på 55 %, som i 1954 hadde økt til ca. 73 %. 30. juni 1955 ble Hydros aksjer innløst.
Yiannis Ploutarhos
Yiannis Ploutarhos (gresk Γιάννης Πλούταρχος, Jánnis Ploútarkhos) (født 18. desember 1970) er en gresk sanger og musiker. Yiannis Ploutarhos (eller Yiannis Kakossaios, som er hans virkelige navn) ble født i en liten landsby utenfor Orxomenos kalt Mavrogia. Der bodde han til han ble 16 år, da han bestemte seg for å flytte til Athen for å oppfylle sin store drøm om å blir sanger og musiker.
Arturo Sandoval
Arturo Sandoval (født 6. november 1949 i Artemisa ) er en cubanskfødt trompetist og pianist. Han ble amerikansk statsborger i 1998.
Yiannis Ploutarhos
Men etter to år bestemte han seg igjen å forsøke seg som en profesjonell sanger, og han sang i «Rodolfo» et stort konserthus sammen med andre greske sangere som Giannis Poulopoulos, Rita Sakelariou, Themis Adamantidis, Stelios Rokos og Giorgos Mazonakis.
Arturo Sandoval
Sandoval har vunnet Grammy-prisen tre ganger: i 1979 for Irakere sammen med det cubanske bandet Irakere, og som soloartist i 1994 og 1998 for henholdsvis Danzón og Hot House.
Yiannis Ploutarhos
I 1998 gav han ut sin første CD-singel, som inneholdt tre låter fra sitt kommende album. Hans første album med tittelen «Mono Esi» ble gitt ut en og en halv måned etter.
Arturo Sandoval
I 2013 ble Sandoval tildelt Presidentens frihetsmedalje.
Trivia
Rollen som Arturo Sandoval i storfilmen For Love or Country: The Arturo Sandoval Story ble gestaltet av Andy García.
Norwegian American Cruises
Norwegian American Cruises A/S (NAC) var et selskap som ble dannet for å fokusere cruisevirksomheten til Den norske Amerikalinje (NAL) i 1980.
Yiannis Ploutarhos
I 2000 gav han ut sitt andre album med tittelen «Ipirxan Orkoi». Det var dette albumet som virkelig gjorde Yiannis populær i Hellas, og som satte fart på karrieren hans.
Norwegian American Cruises
Selskapet var eid 90% av NAL og overtok skipene MS «Sagafjord» og MS «Vistafjord». NAC ble solgt til Trafalgar House (Kværner) i 1983 og skipene ble deretter drevet av Cunard Line. De er siden solgt videre til selskapet Saga Cruises.
Palle Krüger
Paul Henrik Krüger (født 10. april 1964), best kjent som Palle Krüger, er en svensk-norsk trommeslager.
Palle Krüger er født i Stockholm, men bosatt i Oslo. Han er eller har vært medlem av bandene Homy Hogs, Casablanca, Dr Cool, Radionettes, Go-Go Gorilla, Young Neils, Leieboerne og Popgun. Opptrer også som studiomusiker på album med Suspenders, deLillos, Paal Flaata, Per Vestaby, Andrej Nebb, Frank Hammersland, Staffan Hellstrand og Pausefiskene. Han har også turnert med bl.a Bjørn Eidsvåg og nysirkus-ensemblet Cirkus KhaOom.
Europavei 852
Europavei 852 går mellom Tirana i Albania og Ohrid i Nord-Makedonia.
Trimveien (Oslo)
Navnet ble vedtatt i 1996 og henspiller på at Domus Athletica (idrettsbygget) er i nr. 4. Nr. 6–8 er Vestgrensa studenby. Nr. 6 (Sverre Steens hus) ble oppført i 1999 og nr. 8 i 2011.
Aalborg Teater
Aalborg Teater ble oppført i 1878 nær datidens jernbanestasjon. Adressen er stadig Jernbanegade, selv om både stasjonen og teatret er flyttet. Teateret råder over tre scener med plass til henholdsvis 460, 150 og 50 tilskuere, og er Aalborgs største. Senest ombygget i 2000.
Under okkupasjonen benyttet Wehrmacht teateret som kino.
Teateret har status som landsdelsscene med 10-12 årlige produksjoner med i alt 250-400 forestillinger.
Teatersjefer
Teaterets sjefsrekke omfatter blant annet.:
Trolldalsveien (Oslo)
Trolldalsveien (12–44; ingen oddetallsadresser) er en vei på Hellerud i bydel Alna i Oslo. Den går sørøstover fra Stordamveien og dreier så øst, krysser Hellerudveien og dreier sørøst igjen. Den ender som blindvei ut mot skogen.
Navnet er et gammelt lokalnavn som ble offisielt vedtatt i 1933.
Veien har villabebyggelse.
Eilif Amundsen
Eilif Kahrs Amundsen (født 20. januar 1930 i Bergen, død 1. november 2007) var en norsk maler. Han ble utdannet ved Kunstakademiet i Oslo i 1950-årene, og debuterte i Unge Kunstneres Samfund i 1960. Amundsens kunst er kjennetegnet av stillebener og enkle natur- og aktstudier, hvor lyse gråtoner og oljefargens stofflighet og materielle egenskaper tilsammen danner sterke maleriske kvaliteter.
Apostolisk formaning
En apostolisk formaning, også kalt apostolisk ekshortasjon er et pavelig skriv. En formaning omhandler et spesifikt tema, og går gjerne svært grundig gjennom dette. Formaninger er gjerne mindre høytidelige, men lengre, enn encyklikaer.
Mange av de apostoliske formaningene er «postsynodale», hvilket vil si at de utstedes etter en bispesynode, og tar for seg temaet som ble behandlet der.
Fylkesvei 6866
Fylkesvei 6866 (Fv6866) går mellom Levanger kirke og Lysaker i Levanger kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 119 (Nord-Trøndelag).
Himno Nacional Mexicano
Himno Nacional Mexicano er Mexicos nasjonalsang. Den ble skrevet i 1853 av Francisco González Bocanegra og melodi av Jaime Nunó Roca.
Age of Empires (videospill)
Handlingen strekker seg over 10 000 år, og spilleren må styre utviklingen til små steinalderstammer. Spilleren starter med små ressurser, og må bygge stammene opp til store sivilisasjoner. Spillet mottok flere gode omtaler, og i 1998 ble ekspansjonspakken Age of Empires: The Rise of Rome utgitt. Senere har også flere versjoner av spillet kommet ut (Age of Empires II: The Age of Kings og Age of Empires III), men også en spinoff (Age of Mythology) og en versjon for Nintendo DS. Navnet «Age of Empires» blir brukt som navn på både serien og dette spillet. For å unngå misforståelser brukes betegnelsen Age of Empires I her i artikkelen.
Overblikk
Age of Empires I går ut på at spilleren skal utvikle en nasjon, fra bare noen få innbyggere i steinalderen til en stor sivilisasjon i jernalderen med avansert teknologi og våpen. Spilleren må samle inn ressurser for å få råd til å kjøpe nye enheter og å oppgradere teknologien. Ved hjelp av ulike forhåndsvalgte innstillinger kan man stille inn slik at seier er basert på hvem som har best teknologi/mest ressurser, men til vanlig er hovedpoenget å utvikle en militærstyrke slik at en kan bekjempe motstanderen. Gjennom hele spillet avanserer du gjennom flere tidsperioder. Spillet består av fire perioder: steinalderen, arbeidsalderen (Neolitikum), bronsealderen og jernalderen. Når spilleren har nok ressurser, og har bygd to bygninger fra nåværende tidsalder, kan det oppgraderes til neste tidsalder i Town-senteret. Ved tidsoppgradering kan det bygges flere typer bygninger, enheter og ny teknologi.
Spilleren skal utvikle en hel sivilisasjon fra jernalderen. For å vinne må spilleren få tak i forskjellige ressurser for å blant annet betale for nye bygninger, og mer avansert teknologi. Ressurser må også bevares, ettersom ingen nye ressurser blir tilgjengelige etter hver som spillet skrider frem. For eksempel kan ikke trær som blir kuttet ned, vokse tilbake igjen senere. Tolv forskjellige sivilisasjoner er tilgjengelige, hver sivilisasjon har deres egne individuelle attributter og teknologier. Fremgang mellom tidsaldre gir spilleren ny teknologi, våpen og muligheter. Sivilisasjonene er sortert i fire forskjellige arkitektoniske stiler, basert på østasiatisk, mesopotamisk, egyptisk eller gresk arkitektur.
Teknologiske fremskritt dukker opp i forskjellige kategorier, for eksempel militære oppgraderinger (bedre våpen og rustning) og økonomiske oppgraderinger (øke effektiviteten av ressurs-innsamling) eller religiøse oppgraderinger (raskere konvertering, og flere evner for prester) samt infrastruktur-oppgraderinger, som for eksempel sterkere befestninger, og annerledes bygninger. Teknologi spiller en veldig viktig rolle i spillets strategi. Etter hvert som en sivilisasjon utvikler seg gjennom tidene, blir teknologien dyrere og dyrere, noe som gjør det stadig vanskeligere å samle inn nødvendige ressurser og utvikle seg videre. Spilleren må kontrollere en rekke sivile og militære enheter. De fleste enheter kan oppgraderes etter hvert. For eksempel raskere arbeid for landsbyboere, sterkere rustninger for militære enheter, eller lengre rekkevidde for bueskyttere.
Landsbyboere er de mest grunnleggende enhetene i Age of Empires. Deres primære funksjon er å samle inn ressurser, kutte ned trær, gruvedrift for å lete etter stein og gull, eller jakt og fiske for å skaffe nok mat. Landsbyboere kan også bygge forskjellige bygninger, og reparere både bygninger eller marinefartøy, og kan delta i nærkamp hvis det er nødvendig. En prest kan aldri delta i kamp, men kan helbrede allierte enheter eller "konvertere" fiendtlige enheter. Infanteri kan bruke nærkamp for å angripe på kort hold. Andre enheter inkluderer vogner, kavaleri og krigselefanter. Bueskyttere kan også angriper innenfor en viss rekkevidde. Spilleren kan også skaffe mange katapulter for å kaste steiner, som er spesielt effektive mot bygninger eller større grupper av motstandere. Fiskebåter kan samle inn fisk. Handelsskip og transportskip kan føre enheter fra ett område til ett annet område. I tillegg til å angripe fiendens skip, kan krigsskip være svært effektive i å angripe landbaserte enheter i nærheten av strandlinjen.
North Crawley
North Crawley er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Milton Keynes i det seremonielle grevskapet Buckinghamshire, England. Stedet ligger like ved grensen til Bedfordshire, omkring fem km øst for Newport Pagnell. I henhold til folketellingen i 2011 bor det 736 innbyggere i landsbyen.
Historie
Navnet Crawley er et angelsaksisk ord, som betyr «[sted] med mye kråker». I Domesday Book (1086) er landsbyen nevnt som Crauelai. Dokumenter for herregården forteller at området ble delt i to landsbyer, Great Crawley og Little Crawley, i 1197. Navneleddet North ble siden lag til for å skille landsbyen fra Crawley i West Sussex, mens Little Crawley fortsatt har sitt gamle navn.
Et kloster viet til sankt Fermin av Amiens lå i North Crawley før 1086. Senere forfalt det slik at det ved oppløsningen av klostrene på 1500-tallet knapt ble lagt merke til. Kort tid etter oppløsningen falt det sammen i ruiner.
Ingvill Merete Stedøy-Johansen
Ingvill Merete Stedøy (født 1957) er en norsk matematiker og lærebokforfatter.
Stedøy var i perioden 2002-2009 faglig leder for Nasjonalt senter for matematikk i opplæringen. Hun var matematikklærer i dokumentarserien Klasse 10 B våren 2009. Stedøy har doktorgrad i algebra fra Den allmenvitenskapelige høgskolen (AVH), Universitetet i Trondheim og jobbet ved Institutt for Matematiske fag ved NTNU i flere år under navnet Ingvill Holden.)
Blikstorp
Blikstorp er et tettsted i Hjo kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 222 innbyggere.
Militarisme
Militarisme er troen på, eller styresmaktenes/nasjonens ønske om at en stat bør vedlikeholde en sterk militær kapasitet og bruke den aggressivt for å fremme nasjonale interesser og/eller verdier. Det kan også implisere glorifiseringen av forsvaret og idealet om en profesjonell militær klasse og væpnede styrkers forrang i administrasjon eller politikk for staten.
Militarisme har vært en betydelig element i imperialistiske eller ekspansjonistiske ideologier for mange nasjoner gjennom historien. Noen viktige tilfeller er det Assyriske riket, den greske bystaten Sparta, Romerriket, Aztekerne, Mongolriket, Zuluriket, Kongeriket Preussen, Det osmanske rike, Keiserriket Japan, Sovjetunionen, USA, Nazi-Tyskland, Italia under Benito Mussolini, Det tyske keiserrike, Det britiske imperiet og Det første franske keiserdømme under Napoléon Bonaparte.
Definisjon
Militarisme er et begrep som kan ha flere forskjellige betydninger:
Bakgrunn
Den franske revolusjonens innføring av allmenn verneplikt i 1793 var ifølge professor Rolf Hobson et vendepunkt i historien, den viktigste militære revolusjonen før oppfinnelsen av atombomben. I de demokratiserte statene som utviklet seg etter den franske revolusjonen ble statens makt over innbyggerne økt, med graden av militarisering. Mot slutten av 1800-tallet og i begynnelsen av 1900-tallet førte den utstrakt nasjonalisme og den såkalte høyimperialismen til en stadig økende militarisering, i verden generelt, og særlig i Europa. Både de ulike statenes interne kultur, og deres forhold til hverandre, ble preget av den økende militariseringen.
Militariseringen i Europa gjennom 1800-tallet kulminerte i første verdenskrig (1914–1918), som igjen la grunnlag for at totalitære ideologier som kommunismen og nasjonalsosialismen (nazismen) kom til makten i henholdsvis Russland, Italia og Tyskland.
Stevens Institute of Technology
Stevens Institute of Technology er et privat, forskningsbasert teknologisk universitet i Hoboken i delstaten New Jersey, USA. Det ble opprettet i 1870 av Edwin A. Stevens' testamentariske gaver. Det er USAs fjerde eldste teknologiske universitet, og holder meget høyt faglig nivå.
Fakulteter og skoler omfatter blant annet:
Ikke minst er universitetet kjent for forskning og undervisningstilbud innen den tverrfaglige disiplinen Systems Engineering.
Blant forskningsinstituttene finner vi blant annet:
Stevens har samarbeid med Kongsbergindustrien og de norske institusjonene NTNU, Høgskolen i Buskerud og SINTEF, gjennom initiativene Kongsberg Innovasjon og forsknings- og klyngesamarbeidet NCE Kongsberg.
Stevens Institute of Technology International tilbyr ingeniørstudier i Den dominikanske republikk.
Ved universitetet var det 4 829 studenter og 329 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 33 115 for alle førsteårsstudenter. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.
Bobsleigh under Vinter-OL 1948
Under Vinter-OL 1948 i St. Moritz ble det arrangert to øvelser i bobsleigh. Løpene ble kjørt på den olympiske bobbanen St. Moritz-Celerina, en 1576 meter lang naturbakke med en høydeforskjell på 130 meter.
Toerbob
<br style="clear:both;"/>
Firerbob
<br style="clear:both;"/>
Carl Christian Rafn
C.C. Rafn stiftet Det kongelige nordiske oldskriftselskab og var medlem av Den arnamagnæanske kommission og Oldsagskommissionen.
Biografi
Carl Christian Rafn ble født i 1795 på Brahesborg på Fyn, der faren, Christian Rafn, var meieriforpakter. Etter å ha vært elev ved Odense Katedralskole ble han student ved Københavns Universitet i 1814. Etter bare ett og et halvt års studium avla han juridisk embetseksamen med karakteren laud, samt offiserseksamen med utmerkelse (1816).
Encyklika
En encyklika er et pavelig dokument. Ordet er av gresk opprinnelse, og kan best oversettes som «rundskriv» eller «sirkulær». Betegnelsen ble tidligere brukt om brev fra fyrster og høyere embetsmenn som ble spredt til så mange mennesker som mulig for å gjøre lover og forordninger kjent. I moderne tid brukes det utelukkende om slike dokumenter i Den katolske kirke.
Jippi forlag
Jippi forlag er et norsk tegneserieforlag. Forlaget har spesialisert seg på å gi ut tegnere som er mer interessert i å lage lengre historier, enn stripeformatet som er vanlig for humortegneserier. De huser noen av dagens viktigste norske serietegnere.
Carl Christian Rafn
Biografi
Etter å ha vært ansatt som løytnant ved de fynske lette dragoner ble han i 1820 lærer ved Landkadetakademiet i København i latin og alminnelig grammatikk.
Jippi forlag
Veien til Jippi forlag
Jippi forlag var opprinnelig et samarbeid mellom miljøene rundt fire forskjellige uavhengige tegneserieblader. Disse var Kraftig Kost, Fantazine, Smittsomt Gjesp og Forresten.
Carl Christian Rafn
Biografi
Ingen av disse fagene var imidlertid Rafns hovedinteresse. Allerede fra skoletiden hadde han beskjeftiget seg med studier av islandsk. I 1818 fikk han grunnlagt et stiftsbibliotek i Reykjavík (Landsbókasafn Íslands), og et lignende bibliotek ble opprettet med hans medvirkning i 1827 i Tórshavn på Færøyene (Føroya landsbókasavn), og i 1829 i Nuuk på Grønland (Nunatta Atuagaateqarfia). Han fikk også opprettet et militært provinsbibliotek og et leseselskap i Odense.
Encyklika
Encyklikaene deles i to kategorier:
Carl Christian Rafn
Biografi
I årene 1821–1823 ble han brukt som medhjelper ved Den arnamagnæanske samlingen, og fikk derved god anledning til å gjøre seg kjent med de islandske håndskriftene. Samtidig begynte han på en utgave av Nordiske Kæmpehistorier (eller mythiske og romantiske Sagaer), efter islandske Haandskrifter fordanskede (3 bind, 1821-1826), men han ville også få med andre i studiet av de islandske oldtidsminnene. På hans initiativ ble stiftet han og noen yngre islendinger en forening med et mål om å fortolke og utgi islandske oldskrifter. Man publiserte en prøveutgivelse på norrønt av Jomsvikingenes saga, og bare på Island tegnet det seg 1000 abonnenter, der bønder og tjenestefolk utgjorde over halvparten. En dansk oversettelse av samme saga utgitt ved Rafn i 1824. Man hadde nå fått så stor interesse for saken at Det nordiske oldskriftselskab endelig kunne stiftes på Frederik VIs fødselsdag 28. januar 1825, med oppgaven å utgi og fortolke nordiske oldskrifter og ellers å virke for alt som kunne opplyse det gamle Nordens historie, språk og oldsaker. Selskapets første formann var Rasmus Rask. 9. mai 1828 fikk selskapet predikatet «kongeligt», og samtidig ble major Josef Abrahamson, adjutant hos Frederik VI, selskapets formann. Fra 1829 mottok selskapet et fast tilskudd på kr. 600.
Encyklika
Begge former for encyklikaer er undertegnet av paven personlig. De skrives nesten alltid på latin, med enkelte unntak, eksempelvis Mit brennender Sorge fra 1937 som ble skrevet på tysk, og Pius XIs Non abbiamo bisogno på italiensk fra 1931 som kritiserte den italienske fascisme. Encyklikaer får navn etter de første ordene i teksten.
Carl Christian Rafn
Biografi
Fra første stund var Rafn selskapets sekretær. Denne stillingen la beslag på så mye arbeid at han søkte avskjed fra stillingen ved Landkadettakademiet i 1826; samtidig fikk han tittelen professor. Rafns store arbeidslyst og forretningstalent hadde her rik anledning til å utfolde seg, ikke minst fordi selskapets medlemstall og formue økte raskt. Rafn stod for omfattende korrespondanse, administrerte selskapets finanser, oversatte og utgav sagaene, redigerte selskapets tidsskrifter og skaffet det stadig nye forbindelser og tilskudd. Takket være bidrag fra private og selskaper, ble det opprettet et fond til islandske håndskrifters utgivelse ognordisk oldkyndighets fremme. I 1846 var dette steget til kr. 92 000, og ved Rafns død til kr. 170 000.
Encyklika
Encyklikaer sendes ut ved behov, og det varierer fra en pave til en annen hvor mange som kommer i løpet av et pontifikat; f.eks. utstedte Pius VIII bare én, mens Leo XII utstedte hele 29.
Carl Christian Rafn
Biografi
Etter forslag fra Rafn satte Oldskriftselskabet seg også som mål å fremme studiet av de danske oldsaker og minnesmerker. Kommisjonens utgitte Antiqvariske Annaler var stoppet 1827, og man savnet dermed et organ for den hjemlige arkeologiske forskning. Derfor fikk Rafn Oldskriftselskabet til å utgi Nordisk Tidsskrift for Oldkyndighed (3 bind, 1832–1836), som ble etterfulgt av Annaler for nordisk Oldkyndighed og Historie (23 bind, 1836-1863) og Antiquarisk Tidsskrift (7 bind, 1843-1863). De viktigste avhandlingene ble oversatt og utgitt i Mémoires de la société des antiquaires du Nord (1836-1860).
Han stiftet et historisk-arkeologisk arkiv og bibliotek knyttet til Nationalmuseet, samt et "amerikansk kabinett" som inneholdt arkeologiske og etnografiske gjenstander. Rafns virksomhet brakte vitenskapsmenn fra forskjellige deler av verden til nærmere samarbeid, og my tidligere lite kjent fremmed litteratur fant veien til de danske bibliotekene. Rafns omfattende brevveksling og reisevirksomhet brakte ham personlig i forbindelse med mange utenlandske lærde og samlere.
I 1830 hadde Rafn blitt utnevnt til medlem av kommisjonen for den Arnamagnæanske Stiftelse, i 1836 ble han opptatt som medlem av Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie, og i 1861 valgte Oldskriftselskabet ham til sin faste sekretær. Fra utlandet hadde han mottatt filosofisk og juridiske doktorgrad, og han var medlem av atskillige utenlandske foreninger og samfunn.
Han døde 20. oktober 1864, 69 år gammel. I 1826 hadde Rafn giftet seg med Johanne Catharine Kiølbye, datter av en tollkontrollør. Hun døde 17. mai 1878. Oldskriftselskabet reiste en minnestein i grafnitt i gammelnordisk stil med runer på hans grav på Assistens Kirkegård i København.
Tidsskrifter
Se også: Aarbøger for nordisk Oldkyndighed og Historie
Jippi forlag
Kraftig Kost
Kraftig Kost ble dannet i 1986 av blant annet Espen Hårstad, som også fungerte som redaktør. Oslo-miljøet av Norsk Tegneserieforum var en viktig drivkraft og virket også som utgiver de aller første årene. De tidligste numrene inneholdt hovedsakelig bidrag fra Oslo NTFs tegneseriekonkurranse i 1985.
I tredje nummer skiftet Kraftig Kost redaktør til Erik Falk, og løsrev seg samtidig fra NTF. I 1993 fusjonerte kraftig kost med TEGN og ble mer eller mindre innlemmet der. Det var slutten for utgivelsen Kraftig Kost, men det miljøet det hadde skapt levde videre i beste velgående.
Fantazine
FANtaZINE var et norsk idealistisk tegneserieblad som ble utgitt fra 1992 til 1995.
Roald Andersen, Morten Sætren og Roy Søbstad, som gikk i samme klasse på linjen for Visuell kommunikasjon i Kristiansand, fikk ideen med å starte et eget tegneserieblad sammen. De fikk med seg flere unge talenter som Ronny Haugeland Olsen, Andreas Tellefsen og Torstein Gundersen. Resultatet var at Fantazine #1 ble sluppet desember 1992. Flere tegnere som Robert Thom Karlsen, Trygve Høiseth og Jens K. Styve hengte seg på etterhvert.
Det kom i alt sju nummer av Fantazine.
Smittsomt Gjesp
Smittsomt Gjesp ble gitt ut av miljøet rundt Bergen Serieteknarlaug, men kom bare ut med ett eneste nummer i 1995. Seriene var humoristiske med rot i den norske hverdagen. Grunnen til at det ble med dette ene nummeret var at Jens K. Styve, som ble regnet som den største ildsjelen for bladet, ble ferdig med utdanningen sin og flyttet til Oslo. Han hadde lenge hatt kontakt med Erik Falk, redaktøren av Kraftig Kost, de ville gjøre noe sammen og så derfor etter en samarbeidspartner.
Forresten - Det siste skrittet
Gateavisa/Futurum forlag hadde i mange år syslet med å gi ut tegneserier. Seriene bar preg av refsete arbeid, og en samfunnskritisk holdning. Mange av Norges største serietegnere, som for eksempel Steffen Kverneland og Christopher Nielsen, hadde vært innom der. Gateavisa hadde i 1995 ikke gitt ut tegneserier i eget blad på flere år, og tok imot invitasjonen om et samarbeid med Styve og Falk. Men Styve og Falk stilte to betingelser for samarbeidet; eget navn på utgivelsen og full redaksjonell frihet. Navnet ble Forresten.
De første utgivelsene var en stor suksess, opplaget ble solgt på bare noen få måneder. Seriene i bladet hadde meget stor kvalitet. Tegnerne i bladet ville dyrke historiefortellingen og tegningen ble utviklet til en kollektiv greie, der man ofte satt hjemme hos hverandre på møter for å komme på ideer. Store sleppefester ble arrangert på tegneseriepuben Toons i Oslo og Garage i Bergen.
Etterhvert følte Gateavisa-redaksjonen seg mindre fornøyd med ikke å ha innflytelse på den redaksjonelle linjen i Forresten, de ønsket mer tradisjonelt gateavisa-stoff med samfunnskritiske serier. Ved utgivelsen av nummer tre var det et faktum; Forresten brøt ut av Gateavisa og ble til Jippi forlag.
Renovación Nacional
Renovación Nacional (norsk: Nasjonal fornyelse) er et liberalt-konservativt politisk parti i Chile. Partiet ble grunnlagt i 1987 og inngår i sentrum-høyre-koalisjonen Alianza por Chile (norsk: Alliansen for Chile).
Stigmella anomalella
Stigmella anomalella er en sommerfugl som tilhører familien dvergmøll (Nepticulidae). Den er funnet noen få steder i Sør-Norge.
Utseende
En liten (vingespenn ca. 6 millimeter), bronsefarget møll. Antennen er trådformet, mørk og omtrent halvparten så lang som forvingen. Det innerste, kraftig utvidete leddet er hvitt, hodet er mørkhåret. Kroppen er mørk. Forvingene er glinsende bronsefarget, gjerne med et litt grønnlig skjær, vingespissen har et tydelig, purpur fargeskjær. Denne arten har ikke noe lyst tverrbånd i vingen. Bakvingen er smal, grå, med lange frynser.
Levevis
Larvene lever i bladene på ulike roser (Rosa spp.), av og til også på blodtopp (Sanguisorba officinalis). Arten har to generasjoner hver sommer som flyr henholdsvis i juni og i månedsskiftet juli-august. Larven lager en mine som gjerne følger ytterkanten på rosebladet.
Utbredelse
Arten er utbredt i den palearktiske sone, også på Kanariøyene. I Norge er det spredte funn av den like nord til Lofoten, mest i Sør-Norge.
Julius Thomson
Julius Alexander Thomson (født 4. september 1882, død 26. oktober 1940) var en canadisk roer som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Frie Kunster
Senter for Frie Kunster er en frittstående kulturinstitusjon i Oslo med adresse i St. Olavs gate 7-9. I kjellerlokalet finnes spisestedet Izakaya, mens det tidligere var galleri og lokalene til Café Art'é, og senere Galleri Pan og det tilhørende serveringsstedet Pan Espresso- og Aperitivo Bar.
Institusjonen ble opprettet i 2001 etter inspirasjon av middelalderens begrep artes liberales. Advokat Audun Engh, gårdeier og sivilarkitekt Arne Sødal, billedkunstner Christopher Rådlund, Geir Tandberg Steigan og filosof dr. philos. Hans Kolstad var blant initiativtagerne. Alle var på denne tiden medvirkende i rådet til Stiftelsen Byens Fornyelse.
Frie Kunster har til hensikt å være et kultursenter som omfatter aktiviteter og undervisning innen tegne- og malekunst, skulptur, arkitektur, kalligrafi, musikk, litteratur og filosofi.
Frie Kunster er nært tilknyttet retrogardismen. Blant de sentrale bidragsyterne har vært billedkunstner Christopher Rådlund og poet Håkan Sandell. Blant andre med tilknytning til Frie Kunster er kunstmalerne Gøril Fuhr, Lene Ørnhoft og Roar Kjærnstad og komponisten Marcus Paus.
Korsberga (Västergötland)
Korsberga er et tettsted i Hjo kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 214 innbyggere.
Sluk
Sluk kan referere til:
Runavík
Runavík (, dansk: Runevig) er en bygd på Færøyene. Runavík ligger sør på Eysturoy, og inngår i en 10 km lang tettbebyggelse langs østbredden av Skálafjørður. Runavík er administrasjonssenter i kommunen med samme navn, som omfatter mesteparten av denne tettbebyggelsen. Runavík er en viktig fiskerihavn og knutepunkt for private og offentlige tjenester. Den 1. januar 2015 hadde Runavík 525 innbyggere, mot 406 i 1985.