cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hovin prestegjeld
Hovin prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Ullensaker kommune i Akershus fylke, og hovedkirken var Hovin kirke.
Hovin prestegjeld og dets sogn er nå en del av Ullensaker kirkelige fellesråd underlagt Øvre Romerike prosti.
Historikk
Hofvinar sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Hovin antas å være lagt under Ullensaker prestegjeld i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.
Nyere tid
Ullensaker prestegjeld ble fra 1. januar 1995 delt i to, ved at Hovin sogn med Mogreina kapelldistrikt ble eget sognekall.
Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.
Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
Babes in Toyland
Mellom 1989 og 1995 spilte bandet inn tre studioalbum og ble oppfattet som en del av grunge-bevegelsen. Selv om de aldri var en del av den feministiske bevegelsen «Riot grrrl» knyttet media deres musikk (og andre aggressive jenteband) feilaktig opp til dette scenebildet. Medlemmer i Babes in Toyland besto av Kat Bjelland (elektrisk gitar og sang), Lori Barbero (trommer) og Michelle Leon (bass). Sistnevnte ble erstattet av Maureen Herman i 1992.
Suzanápolis
Suzanápolis er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Babes in Toyland
I 2014 ble det kjent at de gjenforenes etter å ha vært oppløst i 18 år. Bandet annonserte i 2015 en rekke konserter.
Bjørnar O. Pettersen
Bjørnar Osvald Pettersen (født 5. desember 1953) er en norsk tidligere lokalpolitiker (H) som var ordfører i Tjeldsund kommune fra 1999 til 2015, da han frabad seg gjenvalg.
Phu Quoc lufthavn
Phu Quoc lufthavn (vietnamesisk:Sân bay Phú Quốc) er en tidligere flyplass i Phu Quoc i provinsen Kien Giang i Vietnam. Flyplassen kunne betjene 500 000 passasjerer i året. Den ble stengt i desember 2012, da den ble erstattet av den nye Phu Quoc internasjonale lufthavn. Rullebanen fungerer i dag som en boulevard og er oppkalt etter Võ Văn Kiệt, tidligere statsminister i Vietnam.
Claire Laubach
Claire Laubach (født 29. juli 1983) er en amerikansk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på sisteplass med det amerikanske landslaget.
Sultartangalón
Sultartangalón er en innsjø på Island. Den ligger på Det islandske høylandet nord for vulkanen Hekla. Innsjøen er et magasin i elva Þjórsá, den lengste elven på Island. Den har et areal på 19 km².
Anshun kullkraftverk
Anshun kullkraftverk er et kullkraftverk i distriktet Xixiu i Anshun i provinsen Guizhou i det sørlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW fordelt på 4 turbiner. Anlegget stod ferdig i 2004. Operatør er China Guodian Corporation.
Den samlede kapasiteten ved Anshun er fordelt på anleggene Anshun I og Anshun II, hver med 2 x 300 MW enheter.
Kullet kommer fra kullgruver i Anshun og omegn, blant annet fra en gruve der arbeidsstokken er straffanger.
Yukito
Yukito Honda (本田之人), aka Yukito (født 23. mai 1981 i Kanagawa) var bassist i den japanske visual kei-gruppa Raphael. Fra 2002 til mai, 2005 hadde han sitt eget band: Black Love.
Bjørn Ivar Lamo
Bjørn Ivar Lamo (født 3. juli 1964) er en norsk politiker som fra 2003 til 2019 var ordfører i Grane kommune for Arbeiderpartiet.
Trizogeniates apicalis
Trizogeniates apicalis er en bille som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utbredelse
Billen finnes i den neotropiske faunaregionen, nærmere bestemt i Peru.
Display PostScript
Display PostScript (DPS) er en grafikkmaskin for 2D-grafikk som ble utviklet av Adobe Systems. Programmet benytter programmeringsspråket PostScript, som opprinnelig ble utviklet for utskrift på printere, til å generere grafikk på dataskjermen. DPS tilbyr funksjoner som letter arbeidet med bitmap grafikk og forbedrer ytelsen ved enkelte generelle oppgaver.
Liste over stortingsrepresentanter 1839–1841
Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1839 til 1841. Listen omfatter alle som ble valgt til Stortinget. Totalt var det 99 representanter fra 35 valgkretser, hvorav 67 representanter fra 17 landkretser (amt) og 32 representanter fra 18 bykretser. Risør valgte for første gang egen representant.
Kilder
"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de	tolkninger som her er gjort."
Øst-Ghat
Øst-Ghat (hindi: Pūrva Ghaṭ), også kjent som Mahendra Pravata, er en usammenhengende fjellkjede som strekker seg nedover Indias østkyst. Øst-Ghat strekker seg fra Vestbengal i nord, gjennom Odisha og Andhra Pradesh, samt deler av Karnataka, frem til Tamil Nadu i sør. De er erodert og delt av de fire store elvene på den indiske halvøy; Godavari, Mahanadi, Krishna, og Kaveri.
Fjellkjeden løper parallelt med Bengalbukta. Deccanplatået ligger vest for fjellkjeden, mellom de østlige og vestlige Ghatfjellene. Kystslettene, som blant annet inkluderer Koromandelkysten, ligger mellom de østlige Ghatene og Bengalbukten. Øst-Ghat er ikke like høy som Vest-Ghat.
Navnet til de to fjellkjedene kommer av hindiordet «Ghat», som betyr «elvelandingstrapper», eller «fjellpass».
Clay County (Tennessee)
Clay County er et fylke i den amerikanske delstaten Tennessee.
Hiro
Kazuhiro Murata (村田一弘), aka Hiro (født 17. november 1981 i Kanagawa) var trommeslager i det japanske visual kei-bandet Raphael. I dag spiller han trommer i rice.
Jack Wolfe
Jack Thomas Davies (født 17. desember 1995), kjent som Jack Wolfe, er en britisk skuespiller. Han begynte karriere sin i teater. I film og TV er han kjent for rollen i filmen The Magic Flute (2022) og i den andre sesongen av Netflix-serien Shadow and Bone (2023).
Oppvekst og utdannelse
Wolfe var født i Dewsbury, West Yorkshire. Han har en yngre søster. Han er utdannet ved Ackworth School. Wolfe begynte å karrieren som skuespiller i en teatergruppe for ungdom i Wakefield. Han uteksaminerte fra Mountview Academy Of Theatre Arts i 2017. Han ble også utdannet ved Chetham's School Of Music i Manchester.
Sihuas (provins)
Sihuas er en provins i regionen Ancash i Peru. Den grenser til provinsen Pallasca i nord, til regionen La Libertad i øst, til provinsen Pomabamba i sør og til provinsene Huaylas og Corongo i vest. Provinsens UBIGEO er 0219 og hovedstaden er Sihuas.
Politisk inndeling
Provinsen er delt inn i 10 distrikter.
Cocke County
Cocke County er et fylke i den amerikanske delstaten Tennessee.
Fylkesvei 550
Fylkesvei 550 går mellom Jondal og Eitrheim i Ullensvang kommune i Vestland. Fergeforbindelsen mellom Utne og Kvanndal er del av Fv550. Veien (unntatt fergestrekningene) er 80,8 km lang.
Strekningen mellom Utne og Jondal er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Veistrekningen ble bygd parsellvis mellom 1874 og 1965.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Frem til 2019 var også ferjesambandet Jondal–Tørvikbygd og strekningen Eitrheim – Odda sentrum del av veien, disse har blitt overført til fylkesvei 49.
Hønefossen
Hønefossen (av Hønen foss) er et fossefall i Ådalselva og ligger midt i sentrum av byen Hønefoss, i Ringerike kommune. Den inngår i Begnavassdraget, som er regulert, men fossen er fortsatt et praktfullt skue når elva flommer. Hønefossen er en typisk kaskadefoss og har et total vertikalt fall på cirka 22 m. Den stuper ned fra Molvald og avslutter Ådalselva, som utgjør elvestrekningen mellom utløpet av Sperillen (Kongsstrømmen) og elvemøtet med Randselva like under fossen. Der dannes Storelva, som flyter rolig videre mot utløpet i Tyrifjorden. Like inntil fossens nordbredd ligger Nordre park som en grønn oase i sommermånedene, fra hvor mange velger å fotografere fossen.
Fylkesvei 550
Nasjonal turistvei
Strekningen mellom Jondal og Utne er del av nasjonal turistvei Hardanger sammen med strekningen Steinsdalsfossen i Kvam – Voss langs, Norheimsund – Tørvikbygd langs og strekningen Låtefossen – Kinsarvik langs.
Hønefossen
Hønefossen har minstevannføring i turistsesongen (1. juni-31. august). Størst vannføring har den mellom kl. 10:00 og 22:00 på lørdager i juni måned (40 m³/s).
Kraftproduksjon
Hønefossen inngår i Begnavassdraget, som er regulert. Fossen har en brutto fallhøyde på cirka 22 meter. Fossen er regulert av et damanlegg bestående av en klappeluke og en gravitasjonsdam med fritt overløp.
Fossefallet har to operative kraftverk:
Storflommer i nyere tid
Ekstremværet Hans la fra seg enorme nedbørsmengder på deler av Østlandet i tidsrommet 6.–9. august 2023, og Ådalselvas vannføring steg til hele 851,89 m³/s ved Strømstøa målestasjon kokken 13:00 den 11. august, hvoretter vannføringen flatet ut og sank litt utover ettermiddagen og kvelden. Man må tilbake til 1890-årene for å finne lignende flommer i Ådalselva. Flommen førte til at over 1,900 personer måtte evakueres, de fleste nedstrøms fossen, men også noen på begge sider av Molvald (i Hofsfossveien og på Hengsle). De frådende vannmassene gjorde fossen til et fantastisk, men livsfarlig skue, og det ble lett å forstå hvorfor så mange av bruene over fossen ble tatt av flom før vassdraget ble regulert. Under flommen måtte Hønefoss bru stenges i noen dager, da det var frykt for at en hendelse lenger opp i elva kunne føre til katastrofale skader på brua.
Historie
Fra gammelt av var fossen et naturlig skille mellom de to vín-gårdene Veien (Heradsbygda) og Hønen (Ullerål). Fossen har derfor også gått under navnet Weienfoss. Kanskje har navnene byttes ad gjennom årene, etter hvilken av gårdene som var mektigst i øyeblikket. På 1400-tallet og tidligere var dette utvilsomt Veien, som i flere historiske kilder også benevnes som Veigin og Veigini.
I et gammelt diplom fra 11. juli 1337 kan vi se at fossen benevnes som Weienfoss. Det indikerer også at større deler av den var eiet av storgården Veien. Diplomet befinner seg i Den arnamagnæanske samling ved Københavns Universitet i Danmark. I dette kan man lese at (adelsmannen) «Ogmund på Veigin erkjenner at prestene ved Maria Kirke i Oslo har rett til hugst i Weien skog til vedlikehold av den kvernen de eier i Weienfoss».
Nedløpene
I gamle dager var fossen langt mer omfangsrikt enn i dag. Den bredte seg utover et område som var omkring tre ganger større enn dagens nedløp og hadde opprinnelig en rekke mindre øyer og tre distinkte nedløp; «Veslefoss» eller «Litlefoss» lå lengst sør, «Høybrufoss» eller «Høgbrofoss» lå i midten, og «Storfoss» eller «Sigtefoss» lå i nord og er mer eller mindre synonym med dagens nedløp. Hadde fossen fortsatt vært slik, ville den nesten nådd fram til Thistedgården, like ved dagens Søndre torv i byen.
Sagene
Det var oppgangssagene rundt Hønefossen som dannet grunnlaget for byen Hønefoss, som fikk bystatus i 1852. Man antar at de første sagene kan ha blitt bygget omkring 1620. Før dette var det møllekvernene som dominerte. I 1640 var det seks sager i drift rundt fossen. Noen år senere var de blitt 18, men på det meste var det hele 23 sager der (om man skal tro alle kildene). På den tiden, da fosseløpet var mye større og bredere, lå det ei større øy sentralt i fossen, som var kjent under navnet Øya. Øyabakken, som i dag finnes midt i byen (like ved bybrua), ligger der den dag i dag, som et minne om Øya. Det fortelles at det kunne være lovløse tilstander der på 1600- og 1700-tallet. Da stedet senere fikk bystatus var det bare et par sager igjen der.
Oppgangssaga
«Oppgangssaga» er en større skulptur gjort av skulptøren Knut Steen. Den ble gitt i gave fra Hønefoss Sparebank til Ringerike kommune i forbindelse med bankens 100-årsjubileum i 1976. Skulpturen ble opprinnelig plassert i bybruas sørende, men fordi den har rennende vann skapte den problemer for trafikken. Mange mente dessuten at den heller skulle vært plassert ut i fossen, og dit ble den omsider flyttet i 1987.
Bruene over fossen
Hønefossen kan være mektig den dag i dag, selv om den nå er temmet. Den brua som går over fossen i dag sto ferdig til 100-års jubileet for byen. Den gamle bybrua var ikke lenger representativ nok for byen, som i 1949 tok til å bygge ei ny bru over fossen. I sydenden av brua fjernet man taket på den gamle kraftstasjonen og benyttet restene som fundament for den nye brua. Billedhuggeren Ståle Kyllingstad laget de to iøynefallende bjørnene som står på hver sin side av nordenden av brua. Disse ble montert der den 15. mai 1952. Det har imidlertid stått mange bruer der før denne.
Den første kjente brua over fossen ble anlagt der mot slutten av 1600-tallet engang. Den ble tatt av flommen i 1701. Søren Hanssen Lemmich får oppdraget med å bygge ei ny bru over fossen, og får hjelp av bygdefolk og by-beboere fortelles det. I 1754 ødelegger imidlertid en ny stor flom brua, og Søren Moss får i oppdrag å bygge ny. Denne står ferdig i 1757 og får tilnavnet Mossebrua, men i 1789 tar ekstremflommen (også kjent som Storofsen) brua. Moss setter da opp ei ny bru, som står ferdig i 1793. Den blir imidlertid sterkt skadd under flommen i 1804, men brua skal fortsatt ha vært farbar. Den utbedres til stadighet i tidsrommet 1804-1860, men da tar en ny ekstremflom - den såkalte Ofsen - også denne brua. Iver Sætrang får i oppdrag å bygge ny bru, som står ferdig i 1862. Han fikk tilnavnet Bru-Iver etter byggingen. I 1898 kom det gangbru på hver side av brua, som sto helt til ny bru - Hønefoss bru (også kalt nybrua eller bybrua) - kom i 1952.
Norges første dampskip
Norges første egenbygde dampskip ble sjøsatt i Hønefoss i 1837, nedenfor fossen som ga navn til byen. Dampbåten fikk navnet DS «Kong Ring» og ble bygget på Øya (der Øyabakken og deler av Ringerike Stormarked ligger i dag) som lå midt i Hønefossen, før dene fikk endret sine nedløp. Båten skulle frakte tømmer og varer på elva og over Tyrifjorden til Svangstrand i Lier, men de viste seg snart å være for svak for oppgaven. En ny og kraftigere dampbåt, som fikk navnet «Halvdan Svarte», ble derfor bygget på Randsfjord i Jevnaker og fraktet over Eggemoen og sjøsatt på elva nedenfor Øya.
Hønefoss er ikke kjent som noen sjøfartsby, men på plenen foran rådhuset ligger det et gammelt anker, som for mange nok kan virke malplassert. Ankeret var i sin tid en gave fra Nederland og et symbol på at byen i sin tid sjøsatte Norges førstbygde dampskip.
Yuma County
Yuma County er navnet på to fylker i USA:
Victor Barcellos Borges
Han representerte Brasil under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor han ble nummer 9.
U17-EM i fotball for kvinner 2013
U17-EM i fotball for kvinner 2013 ble arrangert i Sveits i 2013.
Sanhe kullkraftverk
Sanhe kullkraftverk, også kjent ved fasebetegnelsene Sanhe I og Sanhe II, er et kullkraftverk i Sanhe i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 300 MW fordelt på 4 turbiner. Anlegget stod ferdig i 2000 med 1 000 MW kapasitet, og utvidet i 2009 med ytterligere 1 300 MW i tre turbiner. Årsproduksjonen er 6,5 TWh. Fase I innebar installasjon av 2 x 350 MW Mitsubishe turbiner, mens fase II ga installasjon av 2 x 300 MW Dongfang turbiner. Anlegget er for tiden under utvidelse til 2 300 MW gjennom at det installeres én, ny 1 000 MW-turbin.
Stein Iversen
Stein-Kristian Iversen (født 8. juni 1957) er en norsk politiker (Sp/LL) som var ordfører i Flakstad kommune fra 2007 til 2015 som representant for Flakstad distriktsliste.
Sanhe kullkraftverk
I dag eier CSEC Guohua 55% av anlegget og er største eier. SCEC Guohua er eid 70% av China Shenhua Energy og 30% av China Light & Power. Ellers eier det lokale selskapet i Huaneng-gruppen 20%.
Stein Iversen
Ved valg til fylkestinget har han stått på Senterpartiets liste.
Graham County
Graham County er navnet på tre fylker i USA:
Geir Wulff-Nilsen
Geir Wulff-Nilsen (født 8. oktober 1949) er en norsk lokalpolitiker som var ordfører i Moskenes kommune fra 2007 til 2011 som representant for Moskenes fellesliste, et verv han også hadde sammenhengende fra 1987 til 2003 (da han ikke stilte til gjenvalg), og igjen fra 2007 til 2011.
Arbeidsstasjon
En arbeidsstasjon er en kraftig datamaskin spesielt utviklet for bruk av tekniske og vitenskapelige applikasjoner i en profesjonell sammenheng. Spesielt vanlig er denne typen datamaskiner innenfor dataassistert konstruksjons programvare vi finner innen vitenskap og ingeniørfaget. En årsak til at det er slik, dreier seg om at grafikkortene ofte er spesialiserte innen en oppgave fremfor et hjemmegrafikkort som er laget for å kunne håndtere alt. En annen grunn handler om DAK produsentenes programvareoptimalisering. Arbeidsstasjoner er også ofte konstruert med bedre kjølemekanismer enn hjemmedatamaskiner. Arbeidsstasjoner er videre ofte utstyrte med RAID, profesjonell sikkerhetskopiering, OpenGL, osv. Typiske arbeidsoppgaver er videoredigering, utlegg av kretskort, simulering innen akustikk, elektronikk, logistikk, meteorologi og så videre.
Freestyle (album)
Freestyle er et musikkalbum med Karin Krog og John Surman, utgitt i 1981.
Abraham Laboriel
Abraham Laboriel senior, også kjent som «Abe», (født 17. juli 1947) er en meksikansk bassist som har spilt på over 3 000 innspillinger. Guitar Player Magazine har beskrevet ham som "the most widely used session bassist of our time". Laboriel er far til trommeslageren Abe Laboriel Jr.
Laboriel startet og var med i bandene Friendship og Koinonia. Han spilte også i gruppen Canela, med Alex Acuña, Patrice Rushen og Justo Almario.
Han ble kristen den 11. oktober 1977 og gjestet Skjærgårds Music & Mission Festival i 1983 med Larry Norman, som var «kristenrockens far». Laboriel spilte i studiobandet på Walkin' on Air med Bobbysocks i 1987. Han var med Koinonia i Askerhallen 12.3.1988 og med Al Jarreau i Skedsmohallen 3.4.1989. Han spilte bass på Get Together med Oslo Gospel Choir i 1991, besøkte Cosmopolite 26.6.1992 og figurerte samme høst på Sissel Kyrkjebø sin Gift of Love, og Caroline Asplin sin debutplate Compassion. Med eget band opptrådte han i Bergen (Club Maxine) 8.11.1993 og på Rockefeller i Oslo 10.11, bare fem dager efter hans sønn Abe Laboriel Jr. (trommer) hadde vært på Rockefeller. Året efter gjestet han Kragerø med Stavanger Gospel Choir den 2.7, Den 24.11.1994 var han på Rebekka West i Oslo med Justo Almaria saksofon, Greg Mathieson piano og Bill Maxwell trommer. Justo og bandet var også med da han gjestet Rockefeller 11.5.1995. Med Andrea Crouch spilte bandet (Koininia) på Risøya utenfor Tvedestrand den 6.7.2000, det var Skjærgårds Music & Mission Festival. Med eget band Open Hands var han atter på Risøya i juli 2010 og juli 2016.
Tom Jones (film)
Tom Jones er en britisk historisk eventyrkomedie fra 1963 regissert av Tony Richardson. Filmen foregår i et landadelsmiljø i 1700-tallets England og handler om løsungen Tom Jones som adopteres av en rik godseier. Men Tom er en villstyring og blir etterhvert forvist fra hjemmet. Hans utsvevende og eventyrlige liv gjør ham viden kjent som en playboy. Hovedrollen som Tom Jones spilles av Albert Finney, mens andre sentrale roller spilles av Susannah York og Hugh Griffith. Filmen er basert på Henry Fieldings klassiske roman Historien om Tom Jones, et hittebarn, publisert i 1747.
Filmen ble belønnet med fire Oscar, inkludert for Beste film. Den ble også belønnet med to Golden Globe og tre BAFTA.
Handling
Filmen handler om løsungen Tom Jones som blir adoptert av en godseier på 1700-tallet. Han oppdras til å bli en gentleman, men Tom er en villstyring og blir etterhvert forvist fra hjemmet. Han opplever flere erotiske eventyr, blir nesten hengt, men reddes og blir anerkjent som nevø av godseieren og rik arving.
Innspilling
Filmen ble innspilt i Dorset og Somerset sommeren 1962.
Filmkritikerne
Tom Jones har fått så mye som 81% på Rotten Tomatoes.
VGs anmelder gav den terningkast fem og skrev blant annet at: «Både sjarmerende og muntert har John Osborne («Se deg om i vrede»), omarbeidet Henry Fieldings 1700-talls-roman til et filmmanus om har beholdt bokens løssluppent romantiske handlingsgang og stemning, ledsaget av en lett ironisk kommentar som gir en fornøyelig kontrastvirkning». Journalist Sven Egil Omdal beskrev den i 2010 på følgende måte: «''Britisk historisk komedie om forfører og luring, basert på en roman av Henry Fielding. Albert Finney i stjernerolle''».
Økonomi og popularitet
Filmen har innbrakt rundt $50 millioner på verdensbasis (1963–2000). Produksjonskostnadene var på ca $1 million.
Priser
Tom Jones vant hele fire Oscar: Oscar for beste film, Oscar for beste filmatisering, Oscar for beste regi og Oscar for beste musikk. Den ble også tildelt tre BAFTA-priser (beste britiske film, beste manus og beste film fra annen kilde), to Golden Globes (beste musikal-komedie, og mest lovende nykommer) og Samuel Goldwyn Award. Den vant også en Grammy for beste filmmusikk, samt Writers' Guild of Great Britain og Directors Guild of America.
Anthon Berg
Anthon Berg var en dansk konfektmaker, og er idag varemerke for en forretningsdivisjon innen Toms International.
Berg var opprinnelig grønnsakshandler i København, og begynte senere å produsere sjokolade sammen med sin sønn Gustav Anthon. Firmabetegnelsen Anthon Berg går tilbake til 1884.
São Bento do Sapucaí
São Bento do Sapucaí er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Fritt Folk (Høyanger)
Fritt Folk var en avis som ble utgitt i Sogn og Fjordane. Avisen kom ut fra 1919 og gav ut siste utgave 4. april 1928. Den kom to ganger ukentlig.
The Typhoon
The Typhoon er en amerikansk stumfilm fra 1914. regissert av Reginald Barker.
Fritt Folk (Høyanger)
Avisen ble startet under navnet Sogns Social-Demokrat på Lærdalsøyri i 1919 og var fylkets første sosialistiske avis. Utgiver var Indre Sogns Arbeiderparti som var blitt etablert året før. I 1921 flyttet fylkespartiet avisen til Vadheim. Der ble den først utgitt under navnet Sogn og Fjordane Socialdemokrat, siden som Fritt Folk. Fra 1920 var Kristian Modahl redaktør i avisen.
The Typhoon
Handling
Den japanske diplomaten Tokoramo (spilt av Sessue Hayakawa) på oppdrag til Paris, innleder et kjærlighetsforhold med Helene (spilt av Gladys Brockwell) som deretter avviser sin amerikanske forlovede, Richard Bernisky. Når japanerne oppdager denne affæren, forsøker de å tvinge Tokoramo til å avslutte forholdet. Men Helene nekter å slutte å besøke ham. En natt, under et av besøkene hennes, kommer Bernisky til Tokoramos leilighet.
Fritt Folk (Høyanger)
I november 1923 ble Arbeiderpartiet splittet. Mindretallet som ville at partiet skulle fortsette som den norske delen av Komintern gikk ut og etablerte Norges Kommunistiske Parti. Noen steder kom NKP-utbryterne i flertall i de lokale partiorganisasjonene, så også i Sogn og Fjordane. Følgen ble at fylkeslaget ble en del av NKP, og med på lasset fulgte eiendelene, deriblant partiavisen. Den var en av 11 av DnAs tilsammen 41 aviser som ble med over til NKP etter partisplittelsen.
The Typhoon
Handling
Helene forsøker å gjemme seg, og Tokoramo innser snart at han faktisk elsker henne. Men når hun plutselig fornærmer ham, forsøker han å kvele henne. Tokoramo ønsker å tilstå sin forbrytelse, men han må også fullføre arbeidet sitt. Derfor ofrer landsmennene hans en gutt, Hironari, som erkjenner seg skyldig i drapet på Helene. Han blir til slutt henrettet. Til slutt dør også Tokoramo, og kollegaene hans brenner de verdifulle papirene hans for å beskytte Japan.
Fritt Folk (Høyanger)
I NKP mente man lokaliseringen i Vadheim var feil, og ved årsskiftet 1923-1924 flyttet partiet redaksjonen og trykkpresse til Høyanger, der første nummeret ble lansert 16. januar. I Høyanger fikk avisen en gunstig avtale med Folkets Hus, og kunne etablere seg i rimelige lokaler.
Avisen var det eneste NKP-organet i Sogn og Fjordane, og ble styrt av folk som var sentrale navn i arbeiderbevegelsen på stedet. I 1924 ble Knut Opdahl og Halvdan Moe forretningsførere for avisen, mens Karl Fager, Knut Opdahl, Knut Zetterberg, Ingvald Norevik og G. Hovland satt i bladstyret.
Tross partiets prioritering, gunstig beliggenhet og avtale med Folkets Hus slet avisen økonomisk, og måtte ty til kronerulling og økonomisk støtte fra NKP-medlemmene for å holde driften i gang. I 1928 ble avisen kastet ut av lokalene. Dette skjedde etter krav fra det lokale smelteverkets ledelse, for at det skulle slette gjelda Folkets Hus hadde opparbeidet til verket da huset ble reist. Fritt Folk berettet bittert hvordan Arbeiderpartiet og verkets ledelse på denne måten gikk sammen for å knekke arbeideravisen.
Utkastelsen kom til å bety slutten for avisen. Modal satt som redaktør helt til den gikk inn, siste halvåret med bistand av Ingvald Norevik som forretningsfører. NKPs sentrale Vestlands-avis Arbeidet i Bergen lovet nå at Fritt Folk skulle fortsette som to siders bilag i Arbeidet med lokalstoff fra «Høyanger og Sogn og Fjordane for øvrig». Dette utspillet ble imidlertid ikke fulgt opp.
Etter at NKP hadde mistet sitt talerør i fylket startet NKP-cella på Norsk Aluminium Companys smelteverk i Høyanger en bedriftsavis, Bluss. Denne utkom i håndskreven utgave fra 1930 til 1934.
Novembermanifestet
Novembermanifestet eller Hans Kejserliga Majestäts Nådiga Manifest, angående åtgärder för den lagliga ordningens återställande i landet (FFS 49/1905) ble utstedt 4. november (22. oktober ifølge russisk kalender) 1905, da den russiske keiseren Nikolaj II etter storstreiken tilbakekalte februarmanifestet, som innførte flere russifiseringstiltak og blant annet overførte lovstiftingen fra den finske lantdagen direkte til den russiske keiseren. I og med novembermanifestet ble Storfyrstedømmet Finlands grunnlov stadfestet på nytt.
Per Kristian Larsen
Per Kristian Larsen (født 23. desember 1924 i Risør, død 23. mars 1995 samme sted) var en norsk maler. Han var kjent som en av Risørs bymalere, en som malte bypartier og regattabilder i en impresjonistisk påvirket stil.
Larsen var elev av Torstein Rusdal sr., som i mange år drev Risør malerklubb. Han gikk også i lære hos maler Jan Radlgruber fra Strand i Rogaland. Gjennom årene han virket som kunstner, deltok han seks ganger på Sørlandsutstillingen i perioden 1969-1982 og to ganger ved Unge Kunstneres Samfunds vårutstilling (1970 og 1981). Han deltok også på utstillinger i Kristiansand kunstforening, Arendal kunstforening og Risør kunstforening. Larsen hadde separatutstillinger ved Storebrands Kunstforening i Oslo (1954) og i Christiansand Kunstforening (1981).
Per Kristian Larsen har hatt utsmykninger i Risør kunstforening, Risør malerklubb og Risør hotell. Han var medlem av Unge Kunstneres Samfund og Bildende Sørlandskunstnere.
Lesothos distrikter
Lesotho er inndelt i ti distrikter. Hvert av distriktene ledes av en distriktsadministrator. Det administrative senteret i distriktene kalles camptowns.
La Nación (Costa Rica)
La Nación er en costaricansk avis. Den kommer ut hver dag i året, bortsett fra tre helligdager, og er landets mestselgende avis. La Nación ble grunnlagt 12. oktober 1946. Den eies i dag av Grupo Nación, som også eier flere andre aviser, blant annet Al Día og La Teja.
Kunstig grasrotbevegelse
En kunstig grasrotbevegelse, liksomgrasrotbevegelse er en profesjonell PR-kampanje som forsøker å skape falskt inntrykk av å være spontan grasrotbevegelse. Målet er å framstå som en uavhengig folkelig reaksjon mot en politiker, politisk gruppe, produkt, tjeneste, hendelse eller liknende ved sentral orkestrering av mange personers ytringer. Begrepet kunstig grasrotbevegelse er basert på den nydannede engelske termen astroturfing (AstroTurf er kjent som en type kunstgress produsert av det amerikanske selskapet Textile Management Associates).
Fylkesvei 5054
Fylkesveg 5054 går mellom Tofte og Storhovda i Kvinnherad kommune. Veien er 1,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 63 (Hordaland).
Fylkesvei 572
Fylkesvei 572 går mellom Sentrum og Vallaviktunnelen i Ulvik.
Trizogeniates bicolor
Trizogeniates bicolor er en bille som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Fylkesvei 572
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Trizogeniates bicolor
Utbredelse
Billen finnes i den neotropiske faunaregionen, nærmere bestemt i Brasil.
Fylkesvei 572
Da veien endet ved Bruravik ferjekai var den var 28,9 km. Da Hardangerbrua ble åpnet 2013 ble Fv572 forlenget til rundkjøringen inne i Vallaviktunnelen.
2019 fikk den tidligere strekningen mellom Ulvik sentrum og Holven i Granvin eget nummer fylkesvei 5380.
Uncle Tom’s Cabin (1914)
Uncle Tom's Cabin er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av William Robert Daly.
Handling
En svart-hvitt stumfilm basert på Harriet Beecher Stowes roman, som dokumenterer livet til onkel Tom.
Katelyn Falgowski
Katelyn Falgowski (født 23. oktober 1988) er en amerikansk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på sisteplass med det amerikanske landslaget.
Theater an der Wien
Theater an der Wien er et historisk teater som ligger i Wiens sjette distrikt, Mariahilf. Navnet viser til elven Wien.
Teateret ble opprinnelig lagd i empirestil, og åpnet 13. juni 1801. Det ble skapt av den tyske impresarioen Emanuel Schikaneder, også kjent som Mozarts librettoforfatter. Beethovens store symfoni Eroica fikk sin første offentlige fremførelse her, 7. april 1805, under Beethovens egen ledelse.
Eastern Canada Amateur Hockey Association
Eastern Canada Amateur Hockey Association (ECAHA) var først en amatørliga, men siste året en profesjonell ishockeyliga i Canada i årene 1906 til 1909. Det spilte tilsammen seks lag i ligaens fire årlige historie. Den sesongene de spilte profesjonelt var navnet endret til Eastern Canada Hockey Association (ECHA)
Bakgrunn
Ligaen ble dannet av toppklubbene fra to andre ligaer, de fire lagene Montreal Hockey Club, Montreal Victorias, Montreal Shamrocks og Quebec Bulldogs fra CAHL og de to lagene Montreal Wanderers og Ottawa Hockey Club fra FAHL. Den ble dannet for å maksimalisere inntektene fra den publikumsmessige stadig mer populære idretten og hjalp de deltakende amatørlagene til å møte profesjonaliseringen av sporten.
Theater an der Wien
Den norske skuespilleren Kirsten Heiberg hadde sin tyskspråklige debut på teateret i 1937.
Eastern Canada Amateur Hockey Association
Bakgrunn
Ligaen forlot amatørstatusen i 1908-sesongen og førte til en splittelse i den canadiske ishockeyen, da amatørlagene spilte for Allan Cup, og de profesjonelle for Stanley Cup.
Resultater
I den første sesongen, 1906, endte Ottawa HC og Montreal Wanderers på delt førsteplass i ligaen med ni seiere hver. Deretter vant Montreal Wanderers mot Ottawa HC i et dobbeltmøte i sluttspillet med målforskjellen 12-10, etter å ha vunnet første kampen 9-1 og tapte returmøtet 3-9, og vant slik sammenlagt også Stanley Cup.
I januar 1907 tapte Montreal Wanderers Stanley Cup da de tapte denne til utfordrerlaget Kenora Thistles med resultatene 2-4 og 6-8. Wanderers vant deretter ECAHA-sesongen 1907 med 10 seiere på 10 spilte kamper, og umiddelbart etter at sesongen var fullført i mars, utfordret de Kenora Thistles om Stanley Cup, og Wanderers vant denne duellen med målforskjellen 12-8 etter kampresultatene 7-2 og 5-6.
Montreal Wanderers vant ECAHA for tredje året på rad i sesongen 1907–08 og forsvarte deretter Stanley Cup ved å slå Winnipeg Maple Leafs fra Manitoba Hockey Association med 11-5 og 9-3, samt Toronto Professionals fra OPHL med 6-4.
Sesongen 1909 gikk Montreal Victorias og Montreal HC, som ville fortsette som amatørlag, ut av ligaen, og denne fortsatte som en profesjonell liga under navnet Eastern Canada Hockey Association, ECHA. Ottawa HC vant ligaen etter å ha vunnet 10 av 12 kamper og tok over Stanley Cup-tittelen fra ligakonkurrenten Montreal Wanderers. En utfordring om pokalen fra Winnipeg Shamrocks ble akseptert av forvalterne av Stanley Cup, men det ble for sent i sesongen til å kunne avvikle kampene.
Nedleggelse - videreføring
Ligaen ble lagt ned i november 1909 som følge av uenighet mellom eierne av lagene om hvordan ligaens skulle drives videre. Wanderers ønsket å flytte til en arena med færre betalende tilskuerseter, mens de tre andre lagene kunngjorde da at de ville forlate ECHA, og dannet i stedet Canadian Hockey Association (CHA), mens Wanderers deltok i dannelsen av en konkurrerende liga National Hockey Association (NHA). CHA fungerte imidlertid i bare to uker, før den gikk inn i NHA i januar 1910.
Sesonger
† Stanley Cup-mester
A Ottawa HC og Montreal Wanderers ble begge Stanley Cup-mestere i 1906.
Anne Kristine Norman
Anne Kristine (Tine) Norman (født 17. september 1967) er en norsk lokalpolitiker fra Senterpartiet. Hun ble i 2015 valgt til Sigdal kommunes ordfører og enstemmig gjenvalgt i 2019. Bård Sverre Gilberg Fossen fra Høyre er varaordfører fra 2019.
Anne Kristine Norman jobbet som konsulent for byggesaker i teknisk etat i Modum kommune før hun ble ordfører.
Gørill Husby Moore
Gørill Husby Moore (født 8. april 1974 i Trondheim) er per 2018 partner i Rud Pedersen Public Affairs. Fra 2015 til 2017 var hun strategisk rådgiver innen politikk og samfunn i PR byrået Trigger. Hun har også vært leder for Plan Norges presse- og kommunikasjonsavdeling, hun ledet blant annet Plan Norges jentekampanje #stoppbryllupet i 2014. Hun var tidligere vært kommunikasjonssjef i hjelpeorganisasjonen CARE Norge.
Husby Moore har tidligere vært Skandinavia-korrespondent for Jane's Intelligence Review og ansvarlig redaktør for pressebyrået IPS i Norge. Hun har som frilansjournalist skrevet for en rekke norske og internasjonale publikasjoner, deriblant TIME Magazine.
Husby Moore har hovedfag i religionsvitenskap med fordypning innen islam og politikk. Hun har vært stipendiat på PRIO, Institutt for fredsforskning i Oslo. Husby Moore har bred uteerfaring, særlig fra Afrika.
Dingzhou varmekraftverk
Dingzhou varmekraftverk er et kullkraftverk nord for byen Dingzhou i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 2520 MW fordelt på 4 turbiner. Anlegget stod ferdig i 2008 med 1200 MW kapasitet, og utvidet i 2009 med ytterligere 1320 MW i to turbiner. Årsproduksjonen er 6,41 TWh.
São Bernardo do Campo
São Bernardo do Campo er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Strange Days (album)
Strange Days er det andre studioalbumet av det amerikanske rockebandet The Doors, utgitt i september 1967. Albumet består av sanger skrevet i 1965 og 1966, men som ikke fikk plass på debutalbumet The Doors.
Albumet solgte til gullplate og kom på 3.-plass på Billboard 200 i USA, men bandet og produsent Paul A. Rothchild var likevel skuffet over at det ikke solgte mer. De mente albumet var en kunstnerisk og kreativ suksess, og at det var bedre enn noe av det The Beatles hadde gitt ut. En medvirkende årsak til at albumet ikke solgte så mye som forventet, var at det ikke ble gitt ut noen singler. Senere har albumet blitt sertifisert til platina i USA.
Flere av The Doors' mest kjente sanger finnes på dette albumet, som blant andre tittellåten «Strange Days», «People Are Strange», «Love Me Two Times», «Moonlight Drive» og «When the Music's Over». Strange Days kom i 2003 på 402.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over «Tidenes 500 beste album».
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Jim Morrison, Ray Manzarek, Robbie Krieger og John Densmore.
Peter Andreas Heiberg
P.A. Heiberg (født 16. november 1758 i Vordingborg, død 30. april 1841 i Paris) regnes av mange som en dansk forfatter og filolog fordi han ble født i Vordingborg, men hevdet selv i en rekke bøker etter 1814 at han var norsk. Slekten Heiberg stammer opprinnelig fra Norge og besto av mange lærde prester og skolefolk. P.A. Heibergs far, Ludvig Heiberg, født i Fredrikstad, var rektor på latinskolen i Vordingborg. Moren, Inger Margrethe, var også av slekten Heiberg, hennes far var Peder Heiberg, prest ved Vemmetofte, og hennes mor var Edele Hørning, av en dansk kjøpmannsfamilie.
Barndom og ungdom
Hans far, Ludvig Heiberg, døde da Peter Andreas var to år. Deretter flyttet moren med brødrene, som bl.a. inkluderte broren Ludvig Heiberg, til sin far i Vemmetofte. Der vokste Heiberg opp inntil han selv skulle på latinskole. Han ble student i 1774 i København. I 1777 tok han den store filologiske eksamen på Københavns Universitet. I 1779 forlot han København, angivelig pga. spillegjeld. Han reiste til Sverige for å bli soldat. Halvannet år senere frikjøpte hans familie ham for tjeneste, og han dro etter et kort opphold i Uppsala til Bergen. Her tilbragte han de neste tre årene hos sin onkel. I Bergen møtte han mange forfattere, som inspirerte ham til selv å skrive. Da Heiberg kom tilbake til København, brukte han sine språkkunnskaper som tolk. Han oversatte «Eusebius, eller hva Frukt man høster av Dyden i våre Tider», av den franske forfatteren Jean-Charles Laveaux. Verket er kritisk mot overklassen. Det var nok grunnen til at Heiberg valgte å utgi det anonymt. I 1790 giftet han seg med den 16-årige Thomasine Buntzen (etter sitt senere ekteskap kjent som forfatterinnen fru Gyllembourg). Deres sønn var Johan Ludvig Heiberg (1791–1860).
Forfatterskapet
Mange av Heibergs forbilder var franske og typisk preget av opplysningstidens tanker, men spesielt den danske samtidige Niels Ditlev Riegels inspirerte og støttet ham til å skrive sine sterkt samfunnskritiske tekster. De to utviklet også et varmt vennskap, bl.a. skrev Heiberg et dikt i anledning av vennen Riegels bryllup.
Heibergs debutroman Rigdalersedlens Hændelser (1789-1793) forteller kritisk om kjøpmennene, adelen og den tyske innflytelsen i Danmark. Romanen er inspirert av den engelske forfatter Charles Johnstones Chrysal, or the Adventure of a Guinea, som sett gjennom en pengeseddels øyne beskriver forskjellige sider av livet, i dette tilfellet samtidens København. Etter innføringen av Trykkefrihetsforordningen av 1799 ble det under kronprins Frederik (den senere konge Frederik VI) gjeninnført delvis sensur i Danmark.
Eksilet
Forvisningen kostet Heiberg både fedreland, språk, ektefelle og barn. Han vendte aldri tilbake til Danmark eller Norge. Han kunne ikke utgi verk i sitt hjemland, men trykket etter 1817 en rekke bøker med politisk-filosofisk innhold i Norge og et par i Paris, bl.a. den viktigste boken i forfatterskapet hans, Lettres d'un Norvégien de la vieille Roche, eller Brev fra en nordmann av grunnfjellet, der han drøfter Carl Johans endringsforslag til Grunnloven i 1821. Heibergs argumenter ble to år senere gjentatt i konstitusjonskomitteens innstilling til Stortinget da det enstemmig i mai 1824 forkastet kongens endringsforslag som i praksis ville gitt ham eneveldig makt.
Heiberg kom til å leve i selveste verdens navle under Napoleons keiserdømme og kom til å arbeide i Talleyrands utenriksministerium, delvis som sekretær for Talleyrand og delvis som byråsjef for oversettelsesavdelingen. Heiberg fulgte med Talleyrand til de mange fredsslutningene under krigene i Europa, og var i 1807 med til Warzava da Napleon der møtte tsar Alexander. Han deltok også som fransk forhandler etter slaget ved Waterloo i 1815. Heiberg ble oppsagt fra stillingen sin i 1817, etter restitusjonen av huset Bourbon. Han hadde dog ikke mye til overs for utviklingen i Frankrike under Napoleon I. Keiserens autoritære styre og imperialistiske ambisjoner følte Heiberg som en tilbakevendelse til det despoti som han selv hadde bekjempet hele sitt liv.
I 1828 utsendte han fra sitt eksil boken Enevoldsmagtens Indførelse i Dannemark i Aaret 1660 – Historisk og kritisk Undersøgelse med mottoet fra William Shakespeares Hamlet:«Something is rotten in the state of Denmark» på tittelbladet. Boken er en kritikk av eneveldet i Danmark – spesielt med henblikk på behandlingen av Norge som han følte tilknytning til. Dessuten inneholder den en meget detaljert kritisk gjennomgang av trykkefrihetsforordningen av 1799. Boken ble forbudt i Danmark. Den politisk-filosofiske boken Politiske Aphorismer som ble utgitt i Christiania i 1826, ble satt på indeks av Vatikanet fordi Heiberg hevdet at fyrstene fikk makten sin fra folket, og ikke Gud, slik de eneveldige fyrstene gjerne påsto.
I 1841 døde Heiberg i Paris, og ble begravet på Cimetière de Montmartre. Han var nesten totalt glemt, inntil hans svigerdatter Johanne Luise Heiberg i 1882 utga brevvekslingen fra skilsmisse- og forvisningsåret 1800 i boken ''Peter Andreas Heiberg og Thomasine Gyllembourg. En beretning støttet paa efterladte breve''. I 1884 kom også Peter Andreas Heibergs Udvalgte Skrifter som blant annet inneholder en komplett gjengivelse av Rigsdalerseddelens Hændelser, og i 1892 H. Schwanenflügels biografi ''Peter Andreas Heiberg. En biografisk Studie'', som er den første grundige gjennomgangen av Heibergs liv og virksomhet innen hans landsforvisning.
Heiberg huskes spesielt for et par linjer skrevet i september 1790 til avsyngelse i Kronprinsens klubb, en av de såkalte Inntogsvisene:
.
Bent Inge Johnsen
Han har spilt for, , og. Fra februar 2011 er han trener for Eidsvold Turn. 2008 – 2011 var han assistent trener for under Kåre Ingebrigtsen. Før dette var han trener før Urædd. I 2015 sesongen tok han over Gjelleråsen IF G16.
Bent Inge Johnsen hadde spilt fotball for Mosjøen IL og håndball for Mosjøen HK, da han som juniorlandslagsspiller i håndball i 1991 valgte å flytte til Arendal for å spille håndball for Øyestad. Han hadde også tilbud fra Fredensborg/Ski og Bodø HK. Etter et halvt år hos Øyestad, som kjempet om opprykk til eliteserien, ga Johnsen seg med håndball. I stedet satset Johnsen på en karriere som fotballspiller etter at han i en treningskamp for Mosjøen IL mot Bodø/Glimt i 1992 imponerte Bodø/Glimt nok til at Trond Sollied hentet ham til Bodø/Glimt foran 1993-sesongen.
Hallvard Gråtopp
Hallvard Gråtopp (trolig død 1438) var leder for et bondeopprør i Vestfold og i bygdene omkring Oslo i 1438. I Vestfold ble adelsgården Brunla herjet, og i Aker og Bærum forsøkte man å holde tilbake den skatten som skulle betales til Akershus slott. Opprøret er kjent gjennom en håndfull brev som er trykt i Diplomatarium Norvegicum, men brevene omtaler ikke opprøret direkte. Brevene forteller om erstatninger som de deltakende bøndene måtte betale til beboerne på Brunla, og om personer som beklager at de hadde fulgt «forræderen» Hallvard Gråtopp, men som nå lover troskap til kongen og hans menn. Brevene nevner ikke noen straff for Hallvard Gråtopp; ei heller nevnes det ettertrykkelig at han var i live da brevene ble skrevet. Det kan tyde på at han mistet livet i opprøret.
Oakwell Stadium
Oakwell Stadium er et fotballstadion i Barnsley, South Yorkshire, England og er hjemmebane til fotballklubben Barnsley FC. Stadionet, som ble åpnet 1910, har en kapasitet på 23 009 sitteplasser fordelt på de fire tribuneseksjonene West Stand (4 752), East Stand (7 492), The Enterprise Stand (4 508) og The North Stand (6 000).
Hallvard Gråtopp
Brevene viser at bønder fra Telemark var med på herjingen av Brunla, og bøndene fra Gjerpen skipreide, Bamble skipreide og Ulefoss skipreide måtte bøte ei ku eller tre huder hver.
På denne bakgrunn knyttes Hallvard Gråtopp til Telemark. Fra Drangedal kommer tradisjonen om det opprøret bondehøvdingen Hallvard Gråtopp ledet rundt 1450. Professor i historie Ludvig L. Daae identifiserte ham i sin tid med «Herren Halvor», en sagnskikkelse som skal ha bodd på gården Vrålstad (Roaldstad) i bygda Tørdal i Drangedal kommune i Telemark. Dette har andre skribenter bygd videre på, bl.a. bygdebokforfatteren Olav Sannes i sin bygdebok for Drangedal og Tørdal fra 1924. Gjennom mer enn 100 år har Gråtopp-tradisjonen stått sterkt i Drangedal. I 1938, 500 år etter opprøret, fikk han sitt eget minnesmerke ved gården Vrålstad.
Oakwell Stadium
Tilskuerrekorden på Oakwell er på 40 255 og ble satt i kampen mellom Barnsley FC og Stoke City FC i 1936. Oakwell har blitt utvidet flere ganger, og sist i 1992 og 1998.
Hallvard Gråtopp
I 1988 publiserte professor i historie Claus Krag en artikkel i Telemark Historielags tidsskrift Telemarks historie hvor han kommenterte Daaes arbeid. Krag mente at plasseringen av Hallvard Gråtopp på Vrålstad var meget svakt fundert. Dersom opprørslederen hadde eid og bebodd Vrålstad, burde en forventet at kronen ville beslaglagt gården, men Vrålstad ser ut til å ha vært selveiergods gjennom hele 1400-tallet. Hallvard Gråtopp kan følgelig ikke med sikkerhet knyttes til noe bosted eller noen slekt.
«Gråtoppslottet»
Omkring 11 km sør for Vrålstad, ved gården Holte, finnes det rester etter en bygdeborg. Åsen heter i dag offisielt Gråtoppslottet. På 1870-tallet ble det tatt mye stein derfra til grunnmur på gården Holte og til veibygging. Borgen er trolig fra folkevandringstiden, ca. 400-600 e.Kr. På 1800-tallet ble bygdeborgen omtalt i Thelemarkiske Optegnelser av Conrad Nicolai Schwach, som kalte den «Gråtoppslottet». Senere litteratur brakte dette navnet videre, og det har vært spekulert i om Hallvard Gråtopp forskanset seg i bygdeborgen. Gjennom nyere litteratur kan man få inntrykk av at Gråtoppslottet er et navn med røtter tilbake til 1400-tallet, men Claus Krag mener at Gråtopp er et naturbeskrivende navn og at navnet Gråtoppslottet er en romantisk konstruksjon fra Schwachs side. Bygdeborga var etter all sannsynlighet en ruinhaug også på 1400-tallet, og kan vanskelig ha blitt brukt som forskansning på det tidspunktet.
«Herren Halvors kiste»
På gården Vrålstad i Drangedal finnes en liten smal jernbeslått kiste. Denne skal ha blitt funnet i muren på bygdeborgen da stein ble fjernet, og ble oppbevart på Vrålstad til slutten av 1800-tallet. Vrålstad-bøndene eide den sammen, og betraktet den som en helligdom. Den sto på hver gård et år av gangen, og ble flyttet til neste gård hver julaften. Kisten inneholdt flere gamle dokumenter som ikke ble oversatt før kista kom vekk på 1890-tallet.
St. Marys katedral
St. Marys katedral, fullt engelsk navn: Cathedral Church of St Mary of the Assumption, Aberdeen, er den katolske katedralen i Aberdeen og bispesetet for Aberdeen bispedømme innen Saint Andrews og Edinburgh erkebispedømme.
Katedralen ble tegnet av den lokale arkitekten Alexander Ellis og ble åpnet i desember 1860 som den viktigste katolske kirken i den vestlige delen av Aberdeen. Den ble forhøyet til katedral da bispesetet ble opprettet i 1878 i forbindelse med gjenopprettingen av det katolske kirkelige hierarki i Skottland samme år.
Tårnspiret og kirkeklokkene ble bygget på av R.G. Wilson i 1876-77. Interiøret ble endret og forenklet som følge av de liturgiske reformene som ble vedtatt av Andre Vatikankonsil i årene 1962-65. Hovedinngangen blir bare brukt på søndager, ved bryllup, kirkelige festdager og ved begravelser. Hovedinngangen har et gravert vindu med en framstilling av den hellige John Ogilvie som led martyrdøden 10. mars 1615, et arbeid av David Gulland. Dette vinduet ble innsatt i 1978 for å markere 100-årsjubileet for gjenopprettelsen av det kirkelige hierarki.
På hverdagen brukes sideinngangen 16 Huntly Street.