cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spiritualistisk sakramentforståelse
Dåpen er gjenfødelse
Når det hevdes at Frelsesarmeen ikke har sakramenter, vil en salvasjonist på det sterkeste ta avstand fra en slik påstand dersom det med sakrament forstås dåp og nattverd. Dette fordi man med en spiritualistisk sakramentforståelse vil si at det er bare «en dåp» – nemlig det som skjer når et menneske ved tro dør med Kristus og oppstår med ham som en ny gjenfødt skapning  En person med dette syn vil derfor være enig i at vanndåpen er et flott symbol på død, begravelse og oppstandelse, men dersom det ikke har skjedd en forvandling i et menneskes indre liv vil den fysiske handling ikke gjøre noe fra eller til. Videre vil han ikke ha problemer med Jesu avskjedsord til disiplene «Den som tror og blir døpt skal bli frelst....» for han er allerede død og oppstått med Kristus, og dermed utfra den spiritualistiske fortolkning allerede «døpt». Dette syn står relativt nær de fleste protestantiske kirkenes symbolske forståelse av sakramentene. De lutherske kirkene utgjør unntaket.
Å leve som Jesu kropp i verden
Når det gjelder nattverden tolkes det på samme måte: Vinen og brødet symboliserer på en utmerket måte syndstilgivelsen og at den troende ved den både har del i Kristus og er hans kropp, men dersom dette kun blir et ritual blir det verken mer eller mindre enn nettopp det. I den spiritualistiske forståelsen er det nye livet som leves ut i denne verden et sakrament i seg selv. Den gjenfødte kristne, som har fått sine synder tilgitt, representerer Kristi kropp. Dermed er det ikke bare den troende selv, men også mennesker i verden som blir minnet om Kristi kjærlighet, forsakelse og død. Ordet sakrament kommer fra latin og betyr «hellig handling». En person med en spiritualistisk forståelse vil derfor hevde at det er i tråd med Jesu liv og lære at de hellige handlinger flyttes ut av det «liturgiske rom» og gjøres synlige i selvoppofrelse og nestekjærlighet. General Albert Orsborn, Frelsesarmeens 6. verdensleder, uttrykker dette i en av sine sanger. Her gjengis den på originalspråket My life must be Christ's broken bread,
My love his outpoured wine,
A cup o'erfilled, a table spread
Beneath his name and sign.
That other souls, refreshed and fed,
For him to bless and break;
Beyond the brook his winepress stands
And thence my way I take,
Resolved the whole of love's demands
To give, for his dear sake. Lord, let me share that grace of thine
Wherewith thou didst sustain
The burden of the fruitful vine,
The gift of buried grain.
Torgeir Strand Osmo
Torgeir Strand Osmo (født 1. august 1995 i Hamar) er en norsk fotballspiller som spiller for Furnes Fotball. Han spilte for Ham-Kam i 2013 og 2014.
Moremi viltreservat
Den er kjent for sitt fantastiske dyreliv og frodige vegetasjon. Reservatet ligger i det nordre hjørnet av Okavangodeltaet og regnes av mange som et av de siste virkelige villmarksområder som finnes i Afrika.
Spiritualistisk sakramentforståelse
Å leve som Jesu kropp i verden
Who dies with thee, O Word divine,
Shall rise and live again. I siste utgave av Frelsesarmeens sangbok (2010), er Marit og Helge Byre Myklebusts oversettelse/gjendiktning til nynorsk: "Mitt liv i verda delast må som Kristi brød og vin" tatt med. Det finnes også andre gjendiktninger som er i bruk.
Finnes det teologisk støtte for en spiritualistisk forståelse?
Også hos Paulus er det støtte for en spiritualistisk forståelse. Til korinterne skriver han: «Jeg takker Gud for at jeg ikke har døpt noen av dere, bortsett fra Krispus og Gaius». Dersom dåpen som fysisk handling i seg selv er nådegivende eller frelsende, er det underlig at Paulus som sier at han gjerne skulle vært forbannet og skilt fra Kristus, om det bare kunne være til hjelp for hans søsken ville bruke et slikt argument selv for å anskueliggjøre et annet anliggende.
Mange protestanter har en spiritualistisk fortolkning men benytter likevel de sakramentale symbolene.
Hvorfor velger Frelsesarmeen dem bort?
I bevegelsens barndom ble sakramentene forvaltet i metodistisk tradisjon. At de etter kort tid ble kuttet ut har både en teologisk og praktisk årsak. Det praktiske har sammenheng med at kvinnene tidlig fikk en framskutt plass som forkynnere og ledere. Dette var i seg selv revolusjonerende. Tiden var enda ikke moden for at de også skulle bli akseptert som sakramentforvaltere. Den teologiske årsak hadde sammenheng med frykten for at mennesker skulle stole på de ytre handlinger uten at det skjedde en indre forvandling. Da Frelsesarmeens grunnlegger,William Booth, ble spurt om hva som er Frelsesarmeens teologi, svarte han: «Jesu blod». En person med en spiritualistisk sakramentforståelse vil si at det ikke er frelse i noe annet.
Gilleleje
Gilleleje ligger i Nordsjælland og er en fiskerby med 6,452 innbyggere (2009). Byen ligger i Gribskov kommune og tilhører Region Hovedstaden. Den har tidligere vært hovedby i Græsted-Gilleleje kommune med hjemsted for kommunens rådhus.
Byen ligger på Sjællands nordligste punkt, som er Gilbjerg Hoved litt vest for byen. Øst for byen ligger klinten Nakkehoved med Nakkehoved fyr som sammen med det svenske Kullens fyr på Kullen i Skåne markerer de to sidene av innseilingen til Øresund.
I Kattegat ligger Gilleleje Flak litt nordvest for byen; et lavvannet område med flere avmerkede grunner.
Etymologi
Navnet, uttalt med trykk på tredje stavelse (/giləlɑjə/), er en sammensetning av to ord; gil, som er en kløft eller sprekk, og leje, som er et sted hvor fiskere kommer visse årstider for å fiske. Det er sannsynligvis en sammenheng med Gilbjerg Leje fra området Gilbjerg vest for byen. Byer som slutter på lejer, er ofte fra det 16. århundre da fiskerne begynte å slå seg og dannet byer.
En alternativ mulighet er at det første leddet i ordet stammer fra gilde, som betyr brorskap.
Om byen
Det private selskapet Gilleleje Strandbakker, gjerne kalt Bakkeselskabet avholder hvert år en byfest under mottoet: Køb stranden fri og benytter festens overskudd til å kjøpe og vedlikeholde strandarealer, som deretter blir offentlig strand.
Gilleleje stasjon er endestasjon for de to privatbanene Hornbækbanen (Helsingør-Hornbæk-Gilleleje jernbane) og Gribskovbanen mellom Hillerød og Gilleleje.
Tidligere var det i noen år fergeforbindelse til byene Höganäs og Mölle i Sverige, men disse rutene er nå innstilt.
Historie
De tidligste permanente bosteder i «Gyldeleye» (en tidligere stavemåte for «Gilleleje») som er bekreftet, er fra tidlig 1500-tall. En utgraving foretatt av byens museum i 1979 avdekket en hustomt under et sandlag. Huset var sannsynligvis bygget kort tid etter 1536, da en mynt datert 1534–36 ble funnet på stedet. Da det også ble funnet keramiske gjenstander som minnet om andre funn, antar arkeologene at kulturlaget kan dateres til sent 1400-tall. Dessuten ble huset funnet på adressen Fabersvej 10, som ikke ligger helt ved stranden og det vanlige dengang var å bygge fra vannet og innover. Omkring dette tidspunktet vites det også at byen hadde penger nok til å bygge en kirke og ansette en præst. Det krevde betydelige midler og den generelle oppfatning er derfor at overgangen fra sesongfiske til helårsfisker samt bebyggelsen av området skjedde i årene rundt 1500. Rådhuset har satt 1488 som det «offisielle» året for Gillelejes grundlegging for å gjøre jubileer enklere. Kirken ble innviet i 1538 av den nylig innsatte presten Hans Lauridtzen.
I 1588 laget lensmannen på Kronborg en liste over de skattene fiskerne skulle betale. Det var en halv til en hel tønne torsk. Fra denne listen kan det ses hvem noen av de tidligste beboerne var. Det er rundt 70 navn på listen, hvor et navn er analogt til et hus – sikkert ca. 500 beboere i alt. Etternavnene Lauritsen, Rasmussen, Jensen og Skomager var de mest alminnelige og selv om vi på grunn av normen med å benytte patronymer ikke kan slutte så mye utfra det, kan det allikevel sees hvilke fornavn som var alminnelige blant disse fiskernes fedre.
I tillegg til fiskeriet hadde befolkningen lov til å dyrke blant annet hvete syd for byen. Det var også en gressgang med kyr og får. Det meste av byen lå øst for en bekk som kom fra Søborg Sø mot syd og rant ut i havet rett øst for steileplassen. Sjøen er senere drenert og av Søborg Slot som lå beskyttet av den, er det bare ruinene igjen av.
Dessverre gjorde mange innflyttere det vanskelig å fange nok og en stor del av familiene kunne ikke fange nok til både å leve og betale skatter. I 1632 var det bare 18 familier igjen. Dette stabiliserte forholdene noe og i 1682 var det ifølge Christian Vs arkiver rundt 30 igjen. Et nytt problem var nå flyvesanden som dekket både hus og nett og forsinket arbeidet. Flere hus i den østlige delen ble regelrett forlatt etter gradvis å ha blitt begravet under klitter.
Syd for byen var den lokale herregården Nellerupgård, hjem for Carl Christian Lembach og Catrine Marie Milan (en etterkommer av Gabriel Milan som var guvernør over Dansk Vestindia i en periode) på slutten av 1700-tallet. De eide det meste av landet i området, særlig etter å ha overtatt «sin» del av gressgangene som var felles. De vanlige borgerne kunne etterpå få de ytterste områdene.
Fiskerleiet utvidet seg en del gjennom 1810 og 20-årene og mange hus blev bygget i de østlige delene av byen som tidligere var blitt forlatt. En skikkelig havn ble bygget i 1873 der steileplassen hadde vært. Dette betydde større skip og dermed mer arbeide noe som trakk flere innbyggere. I 1890 var det 865 husholdninger i Gilleleje hvorav 112 var fiskere.
Den ytre havnen ble ferdigstilt i 1902 og Gilleleje fortsatte med å trives med fiskeri inntil 1940, da tyskerne okkuperte Danmark. Som mange andre dansker på denne tiden var Gillelejerne mot okkupasjonen og hjalp jødene, blant annet ved å gjemme dem på kirkeloftet. Den 2. oktober 1943, da Gestapo ville fange de resterende danske jøder, var det blitt planlagt å seile de som gjemte seg i Gilleleje til Sverige i kuttere. Etter at de hadde gjemt seg i mange dager på loftet, ble Gestapo orientert av en tyster og alle 75 ble tatt til fange bortsett fra en ung gutt som gjemte seg bak en gravsten. Ifølge de eldre i byen var presten så sjokkert over situasjonen at han aldri riktig ble normal igjen. Dette er den største «fangsten» Gestapo gjorde i Danmark.
Etter okkupasjonen har det blitt satt opp flere minnesmerker rundt i byen både til minne om jødene og de fiskerne som mistet livet på grunn av sjøminer. Den jødiske gutten som unnslapp besøkte senere Gilleleje.
De østlige områder, kalt Stæremosen, som opprinnelig ble brukt som beiteområde, ble til industriområde etter krigen. Havnen er i øyeblikket den femte største fiskerihavnen i Danmark.
Rubin
Rubin er en edelsten. Den er en av de fire mest verdifulle edelstenene og er meget sjelden. Den er en korund-variant bestående av aluminiumoksid med små spor av krom- og jernoksid som gir den den røde fargen. Den dyprøde Burmarubinen, som ofte blir betegnet som dueblodsrød, er den mest verdifulle. Mest kjente lokaliteter er Burma, Thailand og Zambia.
Coenraad Jacob Temminck
Coenraad Jacob Temminck (født 31. mars i Amsterdam 1778, død 30. januar 1858 i Lisse) var en nederlandsk aristokrat og zoolog, med tyngdepunkt på ornitologi. Temminck ble den første lederen av Nationaal Natuurhistorisch Museum i Leiden i 1820, en stilling han beholdt frem til sin død i 1858.
Rubin
Funn i Norge
I Norge er rubin funnet i Froland i Aust-Agder. Denne forekomsten ble oppdaget i 1956 og inneholdt purpurrøpde krystaller av en uvanlig størreIse. Dessverre viste det seg at krystallene hadde små sprekker og innslutninger, og de beste krystallene er kun gjennomskinnelige. Men de store krystallene og den vakre purpurrøde fargen har gjort Frolands-rubinen til et ettertraktet samlerobjekt. Ofte sitter rubin-krystallene i en lys gneis, noe som gjør stuffene svært pene. Fram til rundt 1972 ble det utvunnet mange stuffer i forekomsten. Det meste av dette materialet ble solgt i utlandet og de beste rubin-stuffene fra Froland befinner seg i dag i tyske samlinger. I et lite område ble det i tillegg funnet blå krystaller av safirer.
Utvinning av rubiner forekommer i dag blant annet på Grønland.
Coenraad Jacob Temminck
Biografi
Hans far som var thesaurier (kasserer) for VOC hadde gitt en zoolog, Le Vaillant, anbefalingsbrev for en reise til Kapp det gode håp. Dette resulterte i at Le Vaillant dediserte den første delen av verket «Histoire naturelle des Oiseaux d'Afrique» til ham. Mange av fuglene Le Vaillant tok med seg tilbake til Nederlandene, kjøpte Jacob Temminck, og disse befinner seg nå i Rijksmuseum i Amsterdam.
Senere møtte Coenraad Temminck den tyske ornitologen Meyer i Offenbach. Meyer hadde skrevet «Taschenbuch der Deutsche Ornithologie», og ble ikke bare Temmincks lærer, men også hans venn. Seks måneder bodde Temminck hos Meyer i Offenbach, og senere besøkte Meyer ham i Amsterdam.
I 1807 ble hans første verk utgitt, «''Catalogue systématique du Cabinet d'Ornithologie et de la collection de Quadrumanes de C.J. Temminck. Avec une courte déscription des Oiseaux non-décrits», og det varte ikke lenge før han ble enda bedre kjent blant zoologene da den første delen av arbeidet hans om duene ble utgitt, «Histoire naturelle générale des Pigeons, avec figures en couleurs, peintes par Mme. Knip, née Pauline de Courcelles. Le texte par C.J. Temminck''» (Tom. 1. 3 parties de 86 pl. gr. in fol. Paris 1808-11). Selv om denne delen var meget forseggjort, ble den ikke videreutviklet på grunn av problemer mellom Temminck og fr. Knip. Del to, som handler om eksotiske duer, ble påbegynt, men aldri fullført. Coenraad Temminck ga for tredje gang ut et bokverk om duene, denne gang i tre deler. Disse ble utgitt i Amsterdam fra 1813 til 1815 under tittelen «Histoire naturelle des Pigeons et des Gallinacées; avec 11 pl.».
Av kong Ludvig Bonaparte ble han utnevnt til kammerherre og samtidig til Ridder i unionens orden, men Temminck kunne aldri bli medlem av «Det generelle instituttet for kunst og vitenskap», som kongen hadde opprettet i mai 1808. Medlemmene ville ikke oppta Temminck fordi han ikke var en lærd mann. Han kunne hverken latin eller gresk. Etter at Nederlandene hadde blitt okkupert av Frankrike, og innlemmet i det franske keiserriket trakk Temminck seg tilbake fra offentlige aktiviteter. Fra perioden under keiser Napoléon Bonaparte er det ikke kjent at han hadde noen offisielle verv.
Dolakha (distrikt)
Dolakha (nepali: दोलखा जिल्ला) er et av Nepals 75 distrikter.
Coenraad Jacob Temminck
Biografi
Da Nederlandene i 1815 ikke lengre var under fransk herredømme, utstyrte Temminck selv et frikorps som han også ledet. Med dem var han med på å jage franskmennene ut av det som ble Det forente nederlandske kongedømme, han skal ha etterfulgt de flyktende soldatene helt til Paris. Da han kom tilbake til Nederlandene med frikorpset, varte det ikke lenge før han vendte tilbake til vitenskapen. I 1815 ble første del av det følgende verket hans, «Manuel d'Ornithologie, ou tableau systématique des Oiseaux qui se trouvent en Europe, précédé d'une analyse du système général d'Ornithologie et suivi d'une table alphabétique des espèces.», utgitt i Paris. Dette var det første verket om europeiske fugler på mange år, og det ville ta 25 år før det ble fullført. Først i 1840 forelå alle dets fire deler. Blant ornitologene ble dette et godt kjent standardverk, som bortsett fra en systematisk oversikt og generell inndeling av fuglene også har eksakte beskrivelser og en oversikt over mange kjente, men spredte observasjoner med hensyn til fuglenes levevis sammen med nye observasjoner, foretatt av ham selv eller fortalt av andre til ham.
Dolakha (distrikt)
Distriktet hører til Janakpur sone i Sentralregionen, og ligger i Himalaya.
Coenraad Jacob Temminck
Biografi
Senere ga han ut «Nouveau Recueil de Planches coloriées d'Oiseaux» (1820–1839), og han bidro betydelig til seksjonen om pattedyr i verket «Fauna japonica» (1844–1850) av Philipp Franz von Siebold.
Dolakha (distrikt)
I vest grenser Dolakha mot Sindhulpalchok, i nord mot Kinas autonome område Tibet, og i øst og sør mot Ramechhap.
Coenraad Jacob Temminck
Biografi
En rekke fugle- og pattedyrarter er oppkalt etter Temminck, som Ancistrus temminckii, Aulacocephalus temminckii, Calidris temminckii, Catopuma temminckii, Cirrhilabrus temminckii, Coracias temminckii, Coracina temminckii, Cursorius temminckii, Dendrocopos temminckii, Ditrema temminckii, Eurostopodus temminckii, Hypoatherina temminckii, Lamiopsis temminckii, Macrochelys temminckii, Manis temminckii, Molossops temminckii, Orthonyx temminckii, Picumnus temminckii, Ptilinopus superbus temminckii, Tragopan temminckii, Zacco temminckii.
Mæl stasjon
Mæl stasjon var fergestasjonen på Rjukanbanen i Tinn kommune i Telemark. Den ble åpnet som Rollag stasjon 1909 da Rjukanbanen ble tatt i bruk, den var betjent til 1970. Navnet ble endret til Mæl den 15. februar 1921 for å ikke forveksles med den planlagte Rollag stasjon på Numedalsbanen som ble åpnet i 1927. Den opprinnelige stasjonsbygningen ble i 1917 avløst av en ny på motsatt side av sporet, og ble etter det gjort om til stasjonsmesterbolig. Begge bygningene står fortsatt. Stasjonen ble ubetjent fra 31. mai 1970, nedlagt 5. juli 1991.
Mæl er fremdeles anløpssted for Tinnsjøfergene MF «Storegut» og DF «Ammonia», to ferger som i sommerhalvåret er åpne for henholdsvis turer og charterturer og omvisning. Det er kaffestasjon med infosenter i gamle Mæl stasjon fra St. Hans til tidlig i september.
Ismannen
Ismannen kan sikte til:
Impaled Nazarene
Impaled Nazarene er et black metal-band fra Finland, etablert i 1990 i Uleåborg. Bandets musikk inneholder også elementer av grindcore, thrash metal og punk.
Scala
Scala kan referere til:
Louise Friberg
Louise Friberg (født 24. juni 1980) er en svensk profesjonell golfspiller på LPGA-touren.
Pilen flyttebyrå
Pilen flyttebyrå var en norsk-svensk komiserie som gikk på NRK i 1987 og SVT 2 i 1988. Serien handlet om fire personer som var ansatt ved et lite flyttebyrå i Oslo. Foruten sjefen Hjalmar, besto disse av tenåringsgutten Magnus, sekretæren Bitte og den nyansatte svenske gjestearbeideren Lennart. Flytteoppdragene ledet dem inn en rekke forviklinger, ofte forårsaket av den impulsive Lennart. Hovedrollene i serien ble spilt av Tomas von Brömssen, Mari Maurstad, Erik Lassen og Mark Breitenstein. Regi var ved Bo Hermansson.
Serien ble sendt i reprise på NRK i 1995.
Knut S. Selmer
Knut Sejersted Selmer (født 7. november 1924 i Aker, død 25. mars 2009 i Oslo) var en norsk jurist og professor ved Senter for rettsinformatikk ved Universitetet i Oslo. Sammen med Jon Bing var Knut Selmer en foregangsmann på rettsinformatikkens område i Norge fra 1970. Knut Selmers samlinger – det rettsinformatiske bibliotek er oppkalt etter ham.
Selmer var styreleder i Universitetsforlaget (1962–1977), Fond for utøvende kunstnere og i Datatilsynet. Han var sønn av Ernst W. Selmer og bror til Ernst S. Selmer. Selmer var gift med Norges andre kvinnelige høyesterettsdommer, Elisabeth Schweigaard Selmer (1923-2009)
Selmer tok examen artium ved Haagaas Artiumskursus i 1944, ble cand.jur. i 1949, tok dispasjøreksamen 1954 og tok den juridiske doktorgrad i 1958 med avhandlingen ''The Survival of General Average. A Necessity or an Anachronism?''.
Han ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden i 1993.
Dobbeltstemme
Dobbeltstemme er en vanlig betegnelse på det forhold at lederen for en organisasjon (eventuelt møtelederen) avgjør en sak, dersom det ved avstemning er like mange stemmer for og mot et forslag. En sier da gjerne at lederen har dobbeltstemme.
Dette er en vanlig praksis, men det er også vanlig at det kreves et faktisk flertall for et vedtak. Organisasjonens vedtekter bør fastsette hvilke regler som gjelder ved avstemninger, herunder om ordninga med dobbeltstemme gjelder.
Bruk av dobbeltstemme-prinsippet forutsetter normalt at en ved avstemninga bare har to alternativer. Er det flere muligheter (for eksempel tre eller flere kandidater ved valg), gjennomfører en vanligvis flere avstemmingsrunder, der de som får færrest stemmer, etter hvert faller vekk. Til slutt sitter en så igjen med bare to muligheter.
I en sak der det kreves en aktiv avgjørelse, for eksempel ved valg, er loddtrekning en vanlig måte å avgjøre saken på, dersom organisasjonen ikke benytter prinsippet om dobbeltstemme. Dette bør i så fall også framgå av vedtektene.
Dobbeltstemme brukes sjelden ved hemmelig (skriftlig) avstemning, ettersom det da ikke er kjent hva lederen har stemt.
Eksempler
Eksempler på at prinsippet om dobbeltstemme gjelder:
Eksempel på at prinsippet om dobbeltstemme ikke gjelder:
Rustad Idrettslag
Rustad Idrettslag (stiftet 8. november 1967) er et idrettslag fra Rustad i Oslo. Idrettslaget har, per. 30. april 2004, ca. 990 medlemmer og har egen fotballgruppe, barneidrettsgruppe, friidrettsgruppe og langrennsgruppe. Områdene som sogner til klubben er Bogerud, Rustad og Skullerud som ligger sørøst i Oslo. Rustad har eget baneanlegg med klubbhus på Bogerudmyra. Anlegget ligger ved siden av Rustad skole som også benyttes av idrettslaget.
Brända tomten
Brända tomten er en åpen plass som ligger på hjørnet av Kindstugatan og Själagårdsgatan i Gamla stan i Stockholm. Huset som lå her, ble rammet av brann i 1728, og den daværende eieren oppførte ikke noe nytt hus på tomten. Byarkitekt Johan Eberhard Carlberg skrev i 1734 at han to år tidligere hadde foreslått å lage en snuplass for brannvesenets hest og vogn på stedet. På en tilhørende skisse ble stedet avmerket som Ekmans afbrände tomt. I manntallet for 1760 ble den bare omtalt som Brända tomten. I dag vokser det et kastanjetre på stedet.
Cepheus-kvartalet, Cassiopea-kvartalet og Andromeda-kvartalet grenser mot Brända tomten. Her finnes også de vernede bygningene Bartelska og Törneska husen og Andromeda 7.
Kvitskarvet
Kvitskarvet (tysk: Krügerberg) er et is- og snødekt fjell lengst vest i Fimbulheimen i Dronning Maud Land. Fjellet ligger 15 kilometer sørvest for Kvithø i den sørøstre delen av H.U. Sverdrupfjella. Høyeste punkt måler 2655 moh.
Fjellet ble oppdaget og kartlagt av den tredje tyske antarktisekspedisjonen (1938–39) under ledelse av Alfred Ritscher, som navnga det etter ekspedisjonens meteorologiassistent Walter Krüger. Fjellet ble ytterligere undersøkt under Maudheimekspedisjonen 1949–52.
Selous viltreservat
Selous viltreservat i Tanzania er et av verdens største faunareservater, og er kjent for sitt fantastiske dyreliv. Selous omfatter et areal på 54 600 km², med et spekter av naturtyper – hovedsakelig gressletter i nord og tett skog i sør. Det meste av området framstår som lite påvirket av menneskelig aktivitet. Reservatet rommer de fleste større pattedyr. Parken ligger mellom 80 moh. i nordøst og 1300 moh. ved Mbarikafjellene i sør.
Området omfatter Rufiji-elven, og den 100 m dype og 100 m brede Stiegler gruva.
Ulikt de fleste andre viltreservater er jakt tillatt til i de sørlige delene av Selous, mens de nordlige delene er reservert for fotosafari. Reservatet er likevel sparsomt besøkt. De første delene av området ble fredet i 1905. Parken er oppkalt etter den engelske oppdageren og naturverneren Frederick Selous (1851–1917). Tilstøtende verneområder er Mikumi nasjonalpark og Kilombero viltforvaltningsområde i vest. Udzungwa Mountains nasjonalpark ligger også rett vest for Selous.
Kirsten Alnæs
Kirsten Elisabeth Alnæs (noen ganger stavet Kirsten Alnaes; 1927–2021) var en norsk sosialantropolog.
Mellom 1951 og 1957 studerte hun sosialantropologi ved Universitetet i Oslo, mens fra 1957 til 1960 tilbrakte hun tid blant Bakonzofolket i Uganda, og skrev doktoravhandling om konzoenes kosmologi. Hun gjorde også sitt feltarbeid i Botswana.
Hun var i mange år bosatt i London, der hun arbeidet som lektor ved Antropologisk fakultet ved University of London samt fullførte sin doktorgrad ved University College London i 1995. Forskningsmaterialet hennes er deponert ved University of London.
Alnæs fikk Kirke- og undervisningsdepartementets debutantpris for sin ene barnebok Pio (1978). Boken er oversatt til svensk og dansk; den danske tittelen er Frihed for Pio.
Hun var gift med antropologen Axel Sommerfelt.
Safir
Safir er en av de fire mest verdifulle edelstenene. Den er en gjennomsiktig varietet av mineralet korund som opptrer i mange farver bortsett fra rød og mørk rosa, for da vil den heller kalles rubin. Spor av andre grunnstoffer som jern, krom og titan gir korund en blå, gul, rosa, purpur, oransje eller grønaktig farge. Den dypblå Burma- eller indiske safiren eller den lysere, klare Ceylonsafiren er mest ettertraktet. På Mohs skala har safir hardhet 9,0.
Safir er nevnt i Bibelen, i skildringen av det himmelske Jerusalem i Johannes' åpenbaring 21,19-20:
William Nygaards legat
William Nygaards legat ble opprettet i 1972 i forbindelse med Aschehougs 100-årsjubileum. Legatet tildeles forfattere av eller bidragsytere til skolebøker, lærebøker, fagbøker utgitt av Aschehoug forlag. Legatet kan ikke søkes. Utdeling skjer ved styret i Aschehoug forlag. Legatet er på 50,000 kroner.
A3
A3, a3 eller A-3 kan vise til:
Mark L. Polansky
Mark Lewis «Roman» Polansky (født 2. juni 1956) er en amerikansk NASA astronaut med to romferder med romfergen til Den internasjonale romstasjonen. Han har logget over 25 dager i verdensrommet totalt.
Langvingefly
Langvingefly (Actebia spp.) er en slekt av nattfly som tilhører underfamilien Noctuinae. Slekten omfatter bare to arter, begge er funnet i Norge.
Utseende
Middelsstore (vingespenn 38 – 44 mm) nattfly, forvingene grønn- eller grålige, påfallende lange og smale. Nyre- og ringmerkene pleier å være tydelige. Bakvingene er hvit- eller gråaktige.
Levevis
Artene lever mest i åpne, gjerne sandete områder der larvene utvikler seg på ulike lave planter. De voksne sommerfuglene flyr på ettersommeren og høsten.
Utbredelse
Begge artene er utbredt i den palearktiske sone, brunt langvingefly forekommer også i Nord-Amerika.
Niels Laurits Høyen
Niels Laurits Høyen (født 4. juni 1798 i København, død 29. april 1870) var en dansk kunsthistoriker. Han var den første vitenskapelige utdannede i dette faget i Danmark.
Høyen hadde stor interesse for kunst og var stadig på besøk for å se Kobberstiksamlingen og Akademiets avstøpningssamling. Han ønsket å sette seg mer inn i kunstens historie, men fant lite litteratur på området. Han fikk plass som lærling ved Akademiets tegneskole, lærte perspektiv og anatomi og fikk adgang til kunstnere som Eckersberg, Christian David Gebauer, Jens Peter Møller, hvor han kunne sette seg inn i malernes arbeidsmåte og farvenes anvendelse.
Han reiste utenlands for å studere og var i perioden 1822-1825 i Tyskland og Italia. I Tyskland mottok han sterke inntrykk fra den tyske romantikken og i Italia ble han påvirket av renessansen. Da han kom tilbake til København startet han med forelesninger ved Akademiet og han fikk etter hvert stor innflytelse på dansk nasjonal malerkunst og kulturliv, hvor han ofte grep aktivt inn.
I 1829 ble han professor ved Kunstakademiet og den først utnevnte dosent i kunsthistorie ved Københavns Universitet (1856).
Han var også i en periode direktør for malerisamlingen på Christiansborg.
Høyen holdt i flere år forelesninger som trakk et stort antall tilhørere. Slik beskrives seansen i Philip Weilbachs leksikon:
Hans Skrifter I–III ble utgitt etter hans død (3 bd., 1871–76)
Nordtyske orgelskole
Den nordtyske orgelskole er en stilretning innen orgelmusikken som oppsto på 1600-tallet med blomstringstid fram mot midten av 1700-tallet.
Järpliden
Järpliden er en bygd i Södra Finnskoga församling og i Torsby kommune i Värmlands län. Bygden har ca 30 fastboende innbyggere. For et århundre siden var dette et av de største tettstedene i det nordlige Värmland, men i takt med rasjonalisering av skogbruk har innbyggertallet falt. Det var også flere forretninger her, samt skole, post og idrettsplass. Järpliden er mest kjent for Carl Jularbos besøk her på begynnelsen av 1900-tallet. Noen av hans mest kjente melodier, som «Livet i Finnskogarna» og «Drömmen om Elin», ble til etter hans besøk her. Siste helg i juli hvert annet år arrangeres Jularbofestivalen her.
Nordtyske orgelskole
Kjente representanter
Der lærere er kjent er de satt i parentes. <div style="">
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1984 – 1500 meter damer
1 500 meter damer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1984 og ble avholdt på kunstisbanen i Zetra i Sarajevo, Jugoslavia den 9. februar 1984.
32 utøvere fra 15 nasjoner deltok på distansen.
Rekorder
Dette var gjeldende verdens og olympisk rekord før Vinter-OL i 1984:
Chris Hanell
Christopher Hanell (født 30. mai 1973) er en svensk tidligere profesjonell golfspiller på Europatouren.
Sogneselskap
Sogneselskap kan sies å være en forløper for lokalt selvstyre. Men bildet er ikke ukomplisert; fortellinga om de norske sogneselskapene er en innholdsrik historie.
Chris Hanell
Hanell ble profesjonell i 1997, og fikk spillerett på Europatouren i 1999-sesongen etter en 13.-plass på Challenge Tours pengeliste i 1998. Hans beste plassering på Europatourens pengeliste, 62.-plass, fikk han i 1999, hans debutsesong, og 2004, sesongen han vant på Madeira. Hanell la opp i 2008.
Sogneselskap
Fase 1
Sentralt i de norske sogneselskapenes tidlige fase står Christiania-kjøpmannen John Collett (1758–1810) og opplysnings-teologen Fredrik Julius Bech (1758–1822). Førstnevnte tok initiativ til Norges første sogneselskap, «Aggers Sogns Vel» (Akers sogneselskap) som ble stifta i 1807. Året etter ble Asker Sogns Vel stifta. Selskapet for Norges Vel ble stifta i 1809 etter initiativ fra Bech, og tenkt nærmest som et slags overordnende og landsomfattende sogneselskap, uten at det ser ut til at denne fikk nevneverdig innflytelse på de lokale sogneselskapene. I denne tidlige fasen var sogneselskapene stort sett initiert (og drevet) av folk fra den gamle embetsmannsstanden. I 1814 var det blitt 66 aktive sogneselskap rundt om i landet, der 65 var embetsmannsstyrt. Fattigfolk og husmenn ble holdt effektivt ute gjennom medlemskontigenten, samtidig var det en mulighet for folk fra den nye middelklassen å erverve seg medbestemmelsesrett i lokale forhold.
Fase 2
På 1820-tallet, gikk mange av de gamle selskapene i dvale eller oppløsning. Dette hadde bl.a. sammenheng med opposisjon mot embetsmannsveldet. Til gjengjeld dukker det opp nye sogneselskaper initiert og drevet av folk fra bondestanden. Rakkestad Sogneselskap stifta i 1823 var et slikt.
Fase 3
I 1829 initierte Henrik Wergeland sitt første sogneselskap, og han starta flere utover på 1830-tallet. Han hadde store visjoner, og så biblioteker og leseforeninger som grunnleggende.
Kjell Fiskerud
Kjell Fiskerud (født 12. august 1927 i Lørenskog, død 4. oktober 2009) var en norsk fagforeningsmann og kunstner.
Han var nestformann i Folkebevegelsen mot norsk medlemskap i EEC i 1972-1973 og en aktiv fagforeningsmann i Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund. Fiskerud var også inspektør i Arbeidstilsynet i Oslo fram til 1993.
Månelyst
Månelyst er en norsk musikk-serie med Nina Eliassen Brym som gikk på NRK fra 1994 til 1995. Programmet portretterte norske musikkartister.
Marco Rota
Marco Rota (født 18. september 1942 i Milano) er en italiensk tegneserieskaper best kjent for sine Disney-serier. Han var sjefredaktør i Disney Italia fra 1974 til 1988.
Berit Högman
Berit Annette Högman (født 14. august 1958 i Järpliden nord i Värmland) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2002. Hun ble valgt inn i riksdagen for Värmlands läns valkrets på plass 45, og har siden 2010 vært leder i kulturkomiteen.
Marco Rota
Hans første tegneseriearbeid ble utgitt i 1958. På 1960-tallet tegnet han Supermann, Batman og erotiske tegneserier. Han begynte å lage Disney-tegneserier i 1971. Hans første arbeid var en Mikke Mus-historie, men senere laget han hovedsakelig serier med Donald Duck og Skrue McDuck. Hans mest kjente Disney-historier er om Donald Villand, Donalds skotske alter ego som forsvarte Skottlands kyst mot vikingene, samt historien «Mitt liv i et eggeskall» (1984), Rotas versjon av Donalds biografi.
Berit Högman
Högman var politisk aktiv i SSU i Torsby på 1970-tallet, og ble senere ombudsmann i SSU Värmland. I 1983 flyttet hun til Umeå og ble ombudsmann i ABF med ansvar for handicapspørsmål. Sammen med familien vendte hun tilbake til Värmland 1985, og bosatte seg i Skattkärr like øst for Karlstad. Etter valget i 1988 ble hun landstingsråd med ansvar for blant annet kultur og utdanning. Hun ble senere landtingstyrets leder, en stilling hun hadde til valget i 2002, da hun ble riksdagsrepresentant.
Som nyvalgt riksdagsrepresentant ble Högman fast medlem av arbeidsmarkedskomiteen, samt vara i kulturkomiteen. Fra mars 2003 ble Högman vara også i utdanningskomiteen. I juni 2004 forlot hun arbeidsmarkedskomiteen og ble i stedet leder i næringskomiteen. I forbindelse med valget i 2006 forlot Högman kulturkomiteen. Mars 2008 ble hun en del av riksdagens delegasjon til Den interparlamentariske union, men forlot denne oktober samme år. Juni samme år forlot hun næringskomiteen såvel som utdanningskomiteen til fordel for arbeidsmarkedskomiteen, denne gangen som fast medlem. Fra september samme år var hun nestleder i komiteen. I april 2009 ble hun også medlem av krigsdelegationen. I forbindelse med valget 2010 forlot Högman arbeidsmarkedskomiteen, og ble leder i kulturkomiteen.
Marco Rota
Utover å bruke allerede eksisterende figurer, lager Rota også originalserier. For tiden jobber han for Egmont.
Rota er også kjent for sine mange detaljer og for sin kjærlighet til fly og middelalderen.
Ali Ezzine
Ali Ezzine (arabisk: علي الزين, født 3. september 1978) er en marokkansk tidligere friidrettsutøver (hinderløper).
Ezzine begynte karrieren som terrengløper, men debuterte som hinderløper i VM 1999 der han ble nummer tre på tiden 8.12,73. Han var også med i OL 2000 i Sydney, der han tok bronse på tiden 8.22,16.
Han rykket én plass opp i VM 2001 i Edmonton, der han tok sølv etter Reuben Kosgei, denne gang på tiden 8.16,21. Også i VM 2003 var han i finalen, men denne gang endte han nede på 10.-plass. Hans siste store mesterskapsfinale var i OL 2004, der han ble nummer åtte.
Pseudergolini
Pseudergolini er en artsfattig gruppe av sommerfugler som hører til den store familien flikvinger (Nymphalidae). Det er kjent åtte arter, som lever mellom Burma i vest og Ny-Guinea i øst. Plasseringen av denne gruppen er usikker, noen har ment de burde høre til i underfamilien Cyrestinae, andre resultater tyder på at Pseudergolini bør regnes som en underfamilie for seg. Sommerfuglene lever i primærskog (relativt uberørt skog).
Utseende
Middelsstore (vingespenn 50 – 70 mm), kraftig bygde sommerfugler med brede, ikke flikete vinger. Grunnfargen er mørkebrun (Amnosia), brunoransje (Pseudergolis) eller mørkt blålig (Dichorragia, Stibochiona). Amnosia decora har et hvitt eller lyseblått skråbånd på forvingene, Pseudergolis har flere tynne, mørke, bølgete tverrlinjer mens de to andre slektene har spredte, lyseblå eller -grønne flekker. Antennene er tynne og rundt halvparten så lange som forvingene. Noen har øyeflekker på bakvingenes underside.
Kenneth Cockrell
Kenneth Dale «Taco» Cockrell (født 9. april 1950) er en NASA-astronaut og en veteran med fem romferder. Han har logget over 64 dager i verdensrommet totalt.
Cockrell var født i Austin, Texas av foreldrene Buford Dale Cockrell og Jewell Moorman. Han fikk en bachelorgrad i «mechanical engineering» fra University of Texas at Austin i 1972 og ble etter det med i US Navy samme år. Han trente som pilot, og ble stasjonert fra 1975 til 1978 ombord på hangarskipet USS Midway. Han fløy så som testpilot i flere år, før han var marinepilot igjen ombord på USS Constellation. I 1987 tok Cockrell avskjed fra marinen og ble med i Aircraft Operations Division på Johnson Space Center som forskningspilot.
Trivia
Tilnavnet "Taco" stammer fra hans dager som marineoffiser. Som medlem av det andre NASA "Dog Crew" på STS-69 (der alle i mannskapet fikk hunde-tematiske tilnavn), fikk han tilnavnet "Cujo" etter hunden i boken av Stephen King.
Oromo
Oromo er en gruppe kusjittiske språk som snakkes i Etiopia og Kenya av folkegruppen oromoer.
Fonologi
Oromo har et regulært antall konsonanter, og i gjennomsnitt 5–6 vokaler. I det plosive systemet til oromo mangler fonemet [p]. Man finner stemthet i både plosiver og frikativer. Oromo har ingen uvulare konsonanter, men har både ejektiver og implosiver. Oromo mangler velare nasaler, og har ingen kontrast i nasale vokaler. Oromo har ingen fremre, rundete vokaler. Stavelsesstrukturen i oromo er moderat komplisert. Oromo har et komplekst tonesystem.
Billy Gustafsson
Billy Per Olof Gustafsson (født 8. februar 1948 i Norrköping, død 6. april 2018) var en svensk politiker for Socialdemokraterna som har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2002. Han ble valgt inn i riksdagen for Östergötlands läns valkrets på plass 10. Av yrke er han etterforsker.
Marelokk
Sammenvasete, tjafsete hårlokker og uløselige tover kan lett oppstå i langt, ugredd, gjerne tørt hår, særlig i nakken etter urolig nattesøvn, eller i tett, ustelt dyrepels. Det finnes spesielle sjampoer og balsamer som skal gjøre hår glattere og forhindre nisseknuter og marelokker. Sammenfiltret hodehår brukes imidlertid for å lage dreadlocks, en frisyre av tjukke, klumpete lokker som likner på fletter.
Historikk
Mare er et nordeuropeisk, oftest kvinnelig, sagnvesen som ifølge folketroen plaget sovende folk og dyr ved å ri og trykke på brystet av dem slik at de fikk åndenød, angst og mareritt. Forestillingene om dem er gamle. Marelokker er nevnt allerede i den svenske legendesamlinga Själinna thröst («Sjelens trøst») fra 1400-tallet og skal fortsatt ha vært levende blant vanlige folk omkring midten av 1700-tallet.
Mens mara var plagsom, var fletter fra en nisse et godt tegn; nissefletter i tagl, som vanligvis oppstod i hengemaner, men også i pannelugger og halehår, betydde at fjøsnissen likte en hest, stelte og passet på den, kanskje som sin yndlingshest på gården. Man skulle derfor ikke løse opp, klippe eller skjære av nissefletter. Da kunne nissen blir sint.
I folketroen har håret hos alvekvinner og beslektede vesener ofte blitt framhevet, gjerne som langt og vakkert. Skikkelser som den tyske gudinnen Frau Holle, «Mor Hulda», som er beslektet med liknende kvinnelige fabelvesener og forekom i regionale varianter under andre navn, har imidlertid bustete hår. Det kan henge sammen med forestillingene om at hun kunne fly og kom med virvelvinden, men også at kvinnelige marer og alver red på hester og sammenfiltret håret på de hestene de hadde ridd.
Count Your Blessings
«Count Your Blessings» er en amerikansk salme, skrevet av Edwin Othello Excell (melodi) og Johnson Oatman, Jr (tekst). Den forekom først i Songs for Young People, samlet og utgitt av Edwin O. Excell i Chicago, Illinois, i 1897.
Marelokk
Historikk
I engelsk tradisjon kalles marelokk fairy locks eller elf-locks, «alvelokker». Dette ble særlig brukt om nisseknuter og bustehår som oppstod hos små barn, spesielt jenter med langt hår, etter søvn. De voksne kunne forklare dette med at alvene hadde lekt i håret om natta. I William Shakespears skuespill Romeo og Julie fra slutten på 1500-tallet omtales alvelokker slik: This is that very Mab That plaits the manes of horses in the night, And bakes the elflocks in foul sluttish hairs («Den samme Mab slår vrangknuter på hestens man om natten, og marlokker i ugredd hår.») Her blir nattlige fletter og bustelokker tillagt Dronning Mab, alvedronninga i engelsk folketro.
Bjerkøya naturminne
Bjerkøya naturminne på østspissen av Bjerkøya ligger i Blakstadbukta i Asker og er på fem dekar med Oslofeltets fossilførende bergarter med verneverdig vegetasjon. Foldede mellomordoviciske bergartslag og kalkfuruskog med høy verneverdi.
Count Your Blessings
Den blir generelt betraktet som Oatmans fineste hymne. Det har blitt skrevet at «Count Your Blessings» ''«Lik solstrålen lyser opp de mørkeste stedene på jorden».
Marelokk
Hårmote
På 1600-tallet ble det mote å bære flettede «kjærlighetslokker» som på dansk ble kalt «marelok». Dette var fletter av hodehår som ikke lot seg gre ut. De skulle bringe lykke og beskytte mot sjukdom. En kjent bærer var Christian IV, konge i Danmark og Norge fra 1588 til 1648, som hadde en lang marelokk med sløyfe langs venstre kinn. Dette var en flettet hårpisk eller variant av cadenette, korketrekkerformet «dårelokk». Kongens frisyre stammet fra Polen; en slik flettet marelokk ble på fransk kalt à la polonaise, det vil si «polsk (flette)», på latin Plica polonica, på engelsk Polish plait og på tysk vanligvis Weichselzopf. Betegnelsen «marelok» og Plica polonica ble også brukt om en slags eksem i hodebunnen som fører til at håret sammenfiltrer seg i lange lokker.
Count Your Blessings
Norsk versjon
Den norske tittelen er «Tell velsignelsene». I Norge synges den mye innen Frelsesarmeen.
På loffen
På loffen er et norsk reiseprogram med Tore Strømøy og Åge Aleksandersen som gikk på NRK i 1994. Konseptet gikk ut på at de Strømøy og Aleksandersen la ut på motorsykkeltur og besøkte ulike steder i Norge. Det ble også innlagt besøk til personer som hadde en uvanlig livshistorie å berette. Programmet ble innspilt sommeren 1994 og ble sendt på mandagskvelder.
Loïc Leferme
Loïc Leferme (født 28. august 1970, død 11. april 2007) var en fransk dykker som hadde verdensrekord i fridykking inntil 2. oktober 2005, da han ble tatt igjen av Herbert Nitsch. I 2002 satt han verdensrekord i fridykking uten noen pusteapparater på 162 meters dyp. Hans første verdensrekord var på 137 meter (1999). Den 30. oktober 2004, utvidet han hans egen rekord til 171 meter. .
Han druknet under en treningsøkt i Villefranche-sur-Mer da utstyret hans feilet og han ikke klarte å komme opp til overflaten i tide. Han trente for et planlagt rekordforsøk i juli 2007.
Moskvatid
Moskvatid (russisk: моско́вское вре́мя – moskovskoje vremja), forkortet MSK, er en tidssone som omfatter byen Moskva og mesteparten av den europeiske delen av Russland, inkludert St. Petersburg. Den er den nest vestligste av Russlands ni tidssoner.
Den 27. mars 2011 ble det innført «permanent sommertid» i hele Russland i forbindelse med overgangen til sommertid. Moskvatiden ble da låst til fire timer foran UTC (UTC+4). Den 26. oktober 2014 ble dette endret igjen, og Russland har etter dette «permanent vintertid». Moskvatid ligger nå tre timer foran UTC UTC+3. .
I henhold til et dekret fra Folkekommissærenes råd av 16. juni 1930 ble det innført dekrettid, som innebar at det ble lagt til en time for alle tidssonene i Sovjetunionen, slik at moskvatid ble liggende tre timer foran UTC.
Moskvatid brukes til rutetabeller for tog, fly, skip, etc. over hele Russland, og moskvatid registreres på telegrammer og lignende, og blir ofte også brukt av radio- og TV-stasjoner over hele landet.
Bruk
Tidligere ble moskvatid også brukt i de europeiske delene av Sovjetunionen:
I årene 1922-30 og 1991-92 brukte Moskva østeuropeisk tid.
Jens Frølich Tandberg
Jens Frølich Tandberg (født 13. mai 1852 i Hausvik på Osterøy, død 21. mars 1922 i Christiania) var biskop i Christiania fra 1912 til 1922.
Bakgrunn
Jens Frølich Tandberg var sønn av presten Jørgen Johan Tandberg, som noen år etter Jørgens fødsel fikk kall til Trefoldighetskirken i Kristiania og så ved Kristiania domkirke. Faren ble biskop i Christianssand fra 1882 til 1884.
Prest
Tandberg ble cand.theol. i 1875. Han hadde forskjellige, kirkelige stillinger, og var blant annet kateket i Porsgrunn fra 1883 til 1886, sogneprest i Røyken fra 1898 til 1903, sogneprest i Petrus (nåværende Sofienberg kirke fra 1903 til 1911 og domprost i Christiania.
Tandberg var en fremstående representant for den kultivert mildt konservative kirkelige tendens og ble betraktet som en fortreffelig åndelig taler. Blant hans skrifter kan fremheves Biskop Heuchs liv og virke (1905).
Han var aktiv i det kristne foreningsliv, en periode formann i komiteen for Den norske kirkes misjon ved Hans Schreuder, og stilte seg i spissen for korvirksomhet i de menigheter hvor han virket.
Biskop av Christiania
Jens Frølich Tandberg ble biskop i Christiania i 1912. Tandberg ble betraktet som mildt konservativ. Han var formann i Menighetsfakultetets forstanderskap og stod i kirkestriden mellom liberale og de såkalte positive teologer på begynnelsen av 1900-tallet på den konservative side.
Han var selv musikalsk og levende interessert i estetikk og kunst. Hans kone Betty født Egeberg var pianist, og utdannet i Leipzig og elev av Edvard Grieg. Ekteparet var velstående og inviterte til storslåtte selskaper i bispegården i Kristiania.
Som biskop i Khristiania inntok han en forsonlig holdning og tok i 1919 initiativ til en kirkelig samling som skulle bilegge striden. Tandberg ble skarpt angrepet av professor Ole Hallesby ved Menighetsfakultetet, som beskyldte ham for å være liberal. Dette danner bakgrunn for det store møtet som ble avholdt i Calmeyergatens Misjonshus i 1920, der den konservative (positive) side konsoliderte seg rundt det som siden er kjent under begrepet Calmeyergatelinjen. Den gikk ut på at konservative lekfolk og prester ikke skulle ha noe slags samkvem med liberale teologer. I menigheter med en liberal prest skulle lekfolket boikotte presten og etter Hallesbys syn ha rett til å danne sine egne frie menigheter.
I Jens Tandbergs tid som biskop ble landets biskoper etter kirkestatsrådens initiativ innkalt til fellesmøte. Dette ble opptakten til Bispemøtet som fast institusjon med sete i hovedstaden under oslobiskopens ledelse.
Biskop Tandberg deltok i utarbeidelsen av Landstads reviderte salmebok, og ledet komiteen for arbeidet i noen år. Han døde imidlertid innen salmeboken ble utgitt.
Riksväg 80
Riksväg 80 i Sverige gikk mellom Rättvik og Gävle.
Da E16 i Sverige ble åpnet 2012 ble strekningen mellom Falun og Gävle del av E16, og strekningen mellom Rättvik og Falun del av Riksväg 69.
Rundkast om kringkasting
Rundkast om kringkasting (kjent i utlandet som: The Nor-Way to Broadcasting) er et norsk humorprogram som ble sendt på NRK Fjernsynet i 1976. Programmet beskriver kringkastingens historie i Norge på en humoristisk måte. Manuskriptet ble skrevet av Jon Skolmen og Trond Kirkvaag. De spiller også de fleste rollene. Regi var ved Roald Øyen.