cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Boulevard des Italiens
Navnet stammer fra Théâtre des Italiens, som ble bygd i 1783, kort før utbruddet av den franske revolusjon. Detee teateret er senere blitt erstattet av et annet (Opéra-Comique).
Squamosaperdopsis
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Papua Ny-Guinea.
NM i mangekamp 1967
NM i mangekamp 1967 var en del av NM i friidrett 1967.
Det ble konkurrert i femkamp og tikamp for menn, og trekamp og femkamp for kvinner. Mesterskapet i trekamp for kvinner og femkamp for menn ble arrangert på Lillestrøm 25. juni. Mesterskapet i femkamp for kvinner og tikamp ble arrangert i Arna 26.-27. august.
Bryllupskantate (Svendsen)
Bryllupskantate eller '''Kantate komponeret til Universitetets fest i anledning DD. KK. HH. Formæling, også kalt Formælingskantate''', er en komposisjon av Johan Svendsen, (opus 29 fra 1881), for blandet kor, barytonsolo og orkester. Kantaten ble komponert til Universitetets fest i anledning ekteskapsinngåelsen mellom den svensk-norske kronprins Oscar Gustav Adolf og Sofia Maria Victoria. Kantateteksten ble skrevet av professor Lorentz Dietrichson.
Satser
Kantaten består av fem satser:
Urfremførelsen
Partituret er sluttdatert 26. september 1881 og har fått opus nr. 29. Urfremførelsen fant sted 18. oktober 1881 i Universitetets aula og konserten ble gjentatt samme sted dagen etter. En tredje konsert ble avvikler 23. oktober i Festningens gymnastikksal.
Johan Svendsen dirigerte selv konsertene. Medvirkende forøvrig var Korforeningen, den senere Cæciliaforeningen, med 110 sangere, Thorvald Lammers og Musikforeningens orkester.
Til stede under urfremførelsen 18. oktober var Oscar II, Sveriges statsminister Arvid Posse, Norges statsminister i Stockholm Otto Richard Kierulf og Norges statsminister Christian Selmer. I tillegg møtte norske, så vel som svenske statsråder, samtlige av Høyesteretts medlemmer og flere generaler.
De første konsertene ble fremført til fulle hus, og innbrakte for Johan Svendsen inntekter tilsvarende en hel årslønn. Til sammenlikning mottok Svendsen kun to hundre kroner for sin fiolinromanse, som skulle vise seg å bli en verdenssuksess.
Kantaten ble siden bare sjeldent oppført, men gjentatt med Korforeningen året etter, under tittelen Formælingskantate, (formæling, av tysk Vermählung, bryllup).
Kantatens del nummer 5 er senere utgitt av med ny tekst av Åsmund Sveen Du djupe jord som gjev deg mild, Norges sangerlags korbibliotek nr 8.
Mottakelsen
Aftenpostens anmeldelse av konserten var svært positiv, og om første sats heter det blant annet:
Studentenes kritikk av arrangementet
Konserten ble et tema i Studentersamfunnet lørdag 24. oktober 1881. Det ble under møtet uttrykt misnøye med at den akademiske stand ikke var gitt anledning til å være til stede under universitetets fest i anledning kronprinsens ekteskapsinngåelse, i den grad de hadde forventet. Det ble også klaget over at de vokale innslag var overlatt til Lammers korforening, «et privat Kor af alle Samfundsklasser» og ikke bare den akademiske, og ikke Studenternes Sangforening som dessuten hadde egen instruktør, betalt av universitetet. Det fremgår videre av Aftenpostens referat at
Brigitte Fetzer
Brigitte Fetzer (født 17. mai 1956 i Schlema im Erzgebirge) er en tidligere østtysk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Andahuaylas (provins)
Andahuaylas er en provins i regionen Apurímac i Peru. Den grenser til provinsen Chincheros og til regionen Ayacucho i nord og i vest, til provinsen Abancay i øst og til provinsen Aymaraes i sør. Provinshovedstaden er Andahuaylas.
Politisk inndeling
Provinsen er delt inn i 19 distrikter.
Ingrid Riddervold Lorange
Hun ble ansatt i Telenor i 1995, og var fra 2007 en av direktørene i Telenor Norges lederstab, som Chief Operating Officer. Hun var en av topplederne i Telenor frem til høsten 2018.
Fra 2018 til 2021 var hun direktør i SIVA – Selskapet for industrivekst. Hun tiltrådte deretter som direktør i Gjensidigestiftelsen.
Brian Power
Brian Power (født 11. april 1974) er en australsk judoka.
Han representerte Australia under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i første runde.
US Open Championship 1932
US Open Championship 1932 ble arrangert i Flushing, New York i USA i 1932.
Nguse Tesfaldet
Nguse Tesfaldet Amlosom (født 10. november 1986) er en eritreisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 15 på 10 000 meter.
Antabamba (provins)
Antabamba er en provins i regionen Apurímac i Peru. Den grenser til provinsen Grau i nord, til provinsen Cotabambas og til regionen Cusco i øst, til regionen Arequipa i sør og til provinsen Aymaraes i vest. Provinshovedstaden er Antabamba.
Politisk inndeling
Provinsen er delt inn i 7 distrikter.
Narender Singh
Narender Singh (født 28. mai 1969, død 5. februar 2016) var en indisk judoka.
Han representerte India under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i første runde.
Indianere i Canada
Canadas historie går tilbake til uminnelige tider og indianerne danner en viktig og særskilt del av det kanadiske samfunn. Christopher Columbus ga dem feilaktig navnet «indianere» i 1492 fordi han trodde han var kommet til India. I dag lykkes indianerne i å minne andre kanadiere på at de en gang var et selvoppholdende folkeslag med sin egen form for styre, og det eksisterer fortsatt noen tradisjonelle styreformer. Kanadiske indianere, eller First Nations, som er den benevnelsen de foretrekker, befinner seg i en overgangsperiode og søker å få til kulturell, sosial, politisk og økonomisk gjenoppliving.
I Canada er det nesten 540 000 registrerte eller status-indianere (ca. 1,8 % av den kanadiske befolkning). Når de er «registrert» er det enkelte menneske anerkjent av den føderale lov som indianer og har krav på visse rettigheter, privilegier og goder. Ca. 55 % av de registrerte indianere lever i reservater, spesielle landområder som er reservert for deres bruk. Det er mer enn 2200 reservater over hele Canada for ca. 605 indianersamfunn. De fleste er i landlige omgivelser, mange er isolerte og noen er ikke bebodd.
Opprinnelse
De fleste antropologer mener at den nordamerikanske indianer kom via Beringstredet fra Sibir, for 10 000–30 000 år siden. Da de europeiske oppdagelsesreisende og nybyggere ankom, var Canada befolket av mange forskjellige slags urbefolkninger som, avhengig av omgivelsene, levde som nomader eller slo seg ned; de var jegere, fiskere eller bønder, krigerske eller fredelige. De delte og deler et dypt og spirituelt slektskap med landet og det liv det gir. Hver eneste kultur fra urbefolkningene hadde en særskilt spirituell tro og seremonier hvorav mange er bevart ved muntlig overgivelse gjennom generasjoner.
Tidlig indiansk administrasjon
Storbritannia skaffet seg kontroll over det meste av Nord-Amerika i 1760, utferdiget Royal Proclamation tre år senere som reserverte landområder for indianerne og foreskrev at bare styresmaktene kunne forhandle med indianerne i saker som gjaldt landområder. Dette ga støtet til en serie landavståelses-traktater hvor indianerne frafalt sine krav om spesielle landområder mot engangsoppgjør og livrenter. Det ble også reservert landområder til reservater som var områder til bruk for indianerne som ikke ville bli tilgjengelig for nybyggere som kom til Canada fra Europa eller USA. Jakt- og fiskerettighetene til indianerne ble også traktatfestet.
Fra og med 1830 startet bosetting i reservater i deler av det som idag er øst Canada under regjeringens formynderskap, og urbefolkningen ble gjort til statens myndlinger.
Perioden etter konføderasjonen
I og med etableringen av konføderasjonen fikk den føderale regjering den lovgivende myndighet over «indianere og landområder reservert for indianere». Da den første Indian Act (Lov om indianere) ble vedtatt i 1876 fikk de føderale myndigheter stor makt til å kontrollere indianernes levemåte i reservatene: den bestemte hvem som var indianer og hvem som ikke var det; den kontrollerte all bevegelse fra reservatene; den bestemte når og hvor barna skulle gå på skole; og den fratok indianerne retten til å stemme. Deler av loven ga også regjeringen myndighet over indianere som ikke hadde noe reservert landområde.
Selv om Indian Act ble endret ved mange anledninger for å fjerne disse urettferdighetene, gjelder flere av lovens bestemmelser av 1876 den dag idag. For eksempel krever loven at den føderale regjering overvåker valg, anerkjenner eller forkaster indianer- vedtekter, administrerer pengebeløp som tilhører indianerne og enkeltmennesker, overvåker deres eiendommer og forvalter indianernes landområder.
Det ble gjort ytterligere anstrengelser for å assimilere indianerne med det vestlige samfunn i en frigjørings-prosess. Før konføderasjonen, ble Gradual Civilization Act av 1857 vedtatt og var et incentiv angående eiendoms- og penge-saker for å oppmuntre indianerne til å forlate stammesamfunnet og søke frigjøring. Meningen var at frigjøringen skulle være en belønning for å adoptere livsstilen og skikkene til de «siviliserte» innbyggerne.
I 1940 og -50 årene var barnedødeligheten blant indianerne høy og levealderen lav. Flere utdanningsfremstøt, som f.eks et system for internatskoler, passet dårlig for indianerungdommen. Boligstandarden i reservatene var dårlig og problemer med alkohol og arbeidsledighet var alminnelig.
Men i 1960-årene var det tegn til bedring i de sosiale og økonomiske forhold. Helsetjenesten ble forsterket og indianerbarn fikk større adgang til høyere utdanning. I slutten av 1960-årene hadde indianerne oppnådd fulle politiske og juridiske rettigheter.
Selv om urbefolkningen idag er representert i nesten hver eneste sektor av arbeidsstyrken er det stadig alvorlige økonomiske og sosiale problemer. Arbeidsledighetsprosenten er høy sammenlignet med hva den er blant de vanlige innbyggerne og boligene er utilfredsstillende i mange reservater. Med hjelp fra de kanadiske myndigheter, arbeider indianerne med å ta fatt på disse sakene.
Landkrav
I løpet av de to siste tiår har det vært en betydelig økning i urbefolkningens landkrav. Mange krav er gjort opp og forhandlinger fortsetter om andre krav. Kravene omfatter både de omfattende krav, basert på urbefolkningens rett gjennom tradisjonell bruk av og opphold i landområder som ikke er dekket av traktater eller andre avtaler, og de særskilte krav, som springer ut fra mangel på oppfyllelse av traktater eller påståtte forseelser fra Kronen når det gjelder administrasjon av indianernes land og andre goder.
Begge typer krav gir anledning til å etablere en land- og økonomisk basis. På mange måter er de også viktige når det gjelder å realisere urbefolkningens selvbestemmelse, skjønt i seg selv utgjør de ikke noe selvstyre.
Politisk utvikling
Konstitusjonelle endringer som anerkjenner urbefolkningens iboende rett til selvstyre er og blir et viktig mål for Canadas indianere. Noen av dem har allerede selvstyreordninger i sine samfunn som gir dem kontroll over saker forbundet med landområder og bruk av land, resurser, helse- og sosialtjenester, utdanning og lokal skattelegging. Vedtaket om å forf ølge samfunnsbasert selvstyre-avtaler er gjort av de enkelte indianersamfunn og avtalene er skreddersydd for å tilfredsstille de unike forhold i deres samfunn.
Økonomi
Grundere blant urbefolkningen deltar i større grad enn noen gang i nasjonaløkonomien og i hver eneste sektor av arbeidslivet med støtte fra staten og den private sektor.
Idag er 10 000 forretningsforetak eiet og drevet av personer som tilhører urbefolkningen. Resursutviklings-prosjekt berører mange sektorer inkludert kommersiell eiendomsutvikling, skogsdrift, turistnæring og gruvedrift.
Utdanning og arbeid
Fordi indianerne nå har kontroll over utdanningsprogrammene i sine samfunn (329 av 363 skoler i reservater) er det økt tilgang av studenter og antallet studenter som faller fra har sunket. Mer enn 63 % av indianerne og inuitene i grunnskolen og den videregående skole får noe opplæring i sitt eget morsmål.
I 1992-93 tok nesten 22 000 urbefolknings-studenter videre utdanning i handelsfag, forretningsdrift, ingeniørfag, realfag, teknologi og handel. Antall personer fra urbefolkningen med videreutdanning og faglærte folk tilpasset dagens behov i arbeidsstyrken er økende. Statlige program er også i ferd med å bedre arbeidsutsiktene og oppmuntrer til videre karriere blant urbefolkningen i den føderale offentlige tjeneste og private sektor.
Sosiale forhold
På mange måter er levevilkårene til urbefolkningen dårligere enn vilkårene for den vanlige kanadier. Men i løpet av de siste 25 år er det gjort mye for å bedre levevilkårene i indianersamfunnene. I dag er administrasjonen av de fleste sosiale program blitt overført til indianske institusjoner. I 1960-årene bodde mange av urbefolkningen i virkelig dårlige boliger uten elektrisitet, vann eller kloakk. I dag har mer enn 80 % av hjemmene tilfredsstillende vann- og kloakk-forhold. Så å si alle samfunn har strøm, og mer enn 30 % av den nåværende boligmasse er bygget i løpet av de siste 5 årene og ytterligere 35% er blitt renovert.
Fordi levevilkårene er forbedret har indianernes helse blitt betydelig bedre. Bedre tilgang på god helseomsorg og større medvirkning fra samfunnet i helse-utdanning og ytelse er også medvirkende faktorer. Den føderale regjering arbeider også med urbefolkningsgrupper og provinsene og territoriene for å sette det eksisterende system mer i samsvar med kulturen og tradisjonene til urbefolkningen. Urbefolkningssamfunnene har også anledning til å utvikle lokal polititjeneste for å imøtekomme de kulturelle behov.
Miljø
Urbefolkningen har mye å bidra med i arbeidet for å bedre miljøet. Indianerne utarbeider sine egne planer for å håndtere miljøspørsmål og er med i regjeringsprogram for å forme politikk og tiltak som skal sikre en ansvarlig forvaltning og bevaring av miljøet.
Kultur
I dag er urbefolkningskulturen i ferd med igjen å bli anerkjent som nøkkelen til samfunns-stolthet og selvtillit. Urbefolknings-språk, kultur og historieprogram er blitt innført i skolene. Sentra som fremmer urbefolkningskultur, språk og tradisjonell tro og praksis er å finne over hele landet og blir mer og mer brukt for å bekjempe sosiale problemer. De eldre spiller igjen en sentral rolle og binder generasjonene sammen.
Mange urbefolkningsaviser og et utbredt nettverk av urbefolknings- radio og televisjons-tjenester sender program til sine samfunn på sitt eget språk. Arbeid fra kunstere fra urbefolkningen blir stadig mer akseptert av hovedstrømningene i det kunstneriske samfunn ellers i Canada og i utlandet.
Jerzy Szmajdzinski
Szmajdziński ble uteksaminert fra Wrocław University of Economics. På 1970-og 1980-tallet var han en aktivist for Føderasjonen av det sosialistiske LO og han var medlem av Socialist Union of Polish Youth, og han tjenestegjorde som denne gruppens formann mellom 1986 og 1989. Han forble medlem av partiet PZPR fra 1973 til slutten av 1990. Senere ble han tildelt en lederposisjon innen det venstreorienterte politiske partiet. I desember 1999 ble han nestformann i Democratic Left Alliance (SLD).
Han ble medlem av medlem av det polske Sejmen i 1990, og han satt i hans andre periode som formann i National Defense Committee. Han var minister i National Defence fra 19. oktober 2001 til 2005. Han ble valgt til medlem av Sejmen igjen den 25. september 2005. Szmajdziński døde dagen etter han hadde bursdag og fylte 58 år, i en flyulykke som også involverte daværende president Lech Kaczynski og 94 andre høyere politiske og militære medlemmer under Smolensk-ulykken i Russland.
Ervikelva (Harstad)
Ervikelva er ei elv i Harstad kommune i Troms. Elva er 2,3 km lang (11,9 km medregnet Sæterelva), og har et nedbørfelt på 24,50 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,70 m³/s.
Hovedelva har utspring fra Møkkelandsvatnet (13 moh.) og renner østover til den munner ut i Bergsvågen ved Ervika. Over Møkkelandsvatnet består vassdragets av to deler. Den største er Sæterelva som har utspring på sørøstsida av Storlitinden og renner først mot øst, deretter nordøst til Møkkelandsvatnet. Den andre er Storelva, som starter fra Treppedalsvatnet (456 moh.) vest for Sollifjellet og renner herfra i nordlig retning til den munner ut lengst vest i Møkkelandsvatnet.
Didier Auriol
Didier Auriol (født 18. august 1958 i Montpellier) er en fransk rallyfører som vant rally-VM 1994.
WRC seiere
! Nummer ! Løp ! Sesong ! Co-driver ! Bil
Boulevard Montmartre
Boulevard Montmartre er en boulevard som løper øst-vestlig gjennom Paris nordlige indre by. Langs hele sin lengde utgjør den grense mellom 2. arrondissement i sør og 9. arrondissement i nord. Følger man Boulevard Montmartre østover gården over i Boulevard Poissonière og den skifter så navn ytterligere tre-fire ganger innen den når frem til Place de la République. Følger man den vesteover skifter den navn til Boulevard Haussmann som med et navneskifte fortsetter til Triumfbuen.
Navnet til tross ligger boulevarden ikke i bydelen Montmartre, men den krysses av den nord-sørlige Rue Montmartre som i og krysset skifter navn til Rue du Faubourg-Montmartre og fortsetter til Montmartre. Boulevarden stod ferdig i 1763.
Múli
Múli (, dansk: Mule) er en fraflyttet bygd lengst nord på østkysten av Borðoy på Færøyene. Múli ligger i Hvannasunds kommuna, og er en av Færøyenes nordligste bygder.
Múli er første gang nevnt skriftlig i Hundebrevet fra siste halvdel av 1300-tallet. Den mest kjente beboeren er Guttormur í Múla (1657–1739), som sies å ha hatt synske og magiske evner. I 1970 ble Múli den siste bygden på Færøyene som fikk tilgang til elektrisitet. Noen år senere fikk bygden en 8 km lang veiforbindelse til Norðdepil i sør. Bygden har vært ansett som fraflyttet siden 2002. Husene blir brukt som ferieboliger i av tidligere beboere og deres slektninger. Husene i Múli fikk gateadresser i 2007.
En gård i Múli ble revet i 1959 og gjenreist på Frilandsmuseet ved København i 1961.
Karin Püschel
Karin Püschel (født 8. januar 1958 i Merseburg) var en østtysk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Püschel vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL 1980 i Moskva. Han var med på det østtyske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Sovjetunionen. Øst-Tyskland vant semifinalen mot Bulgaria med 3-2 men tapte finalen mot Sovjetunionen med 1-3. Püschel spilte tre kamper i OL-turneringen.
Qing Ding-perlen
Qing Ding-perlen (tradisjonell kinesisk: 《慶頂珠》, forenklet kinesisk: 庆顶珠, pinyin: Qìng dǐngzhū) er et kinesisk skuespill. Det ble til på Songdynastiets tid og fremføres i tilpassede former i den nyeretids Beijingopera.
Øyafestivalen
Øyafestivalen er en årlig pop- og rockefestival som arrangeres i august i Tøyenparken i Oslo (før 2014 i Middelalderparken). Med én klubbdag og fire dager i parken presenterer festivalen over 280 artister fra inn- og utland. Siden starten i 1999, med sine 1,000 besøkende, har festivalen vokst til å bli en av Norges største festivaler med over 85,000 besøkende. Festivalen ble i 2018 solgt til det amerikanske kapitalforvaltningsselskapet Providence.
Qing Ding-perlen
Stykket er kjent under en rekke andre navn også: To deler (折 zhe) av hele stykket blir av og til fremført separat som Fiskerens hevn 《漁夫恨》 eller En fisker dreper en familie (《打漁殺家》, forenklet 打渔杀家, dayu sha jia) også Oppkreving av fiskerskatten (《討漁稅》 taoyushui).
Øyafestivalen
I 2010 spilte over 80 artister i parken, mens de resterende var å få sett på klubbdagen, Øyanatt, Camp Indie eller scenen i Skateparken under Dyvekes bro. Det var miljøet rundt Oslo-klubbene Paragrafen, So What!, Last Train og Betong (Chateau Neuf) som startet Øyafestivalen i 1999. De to første årene ble festivalen arrangert på Kalvøya i Bærum, derav navnet.
Qing Ding-perlen
Skuespillet forteller om en fisker, hans datter og noen Robin Hood-aktige banditter som kjemper mot en mektig baron og hans korrupte embedsmenn.
Øyafestivalen
Øyanatt (også skrevet Øye natt) er konserter som holdes på klubber og scener rundt i Oslo i samarbeid med Øyafestivalen.
Qing Ding-perlen
Den store skuespiller Mei Lanfang fremførte ofte rollen som fiskerens datter.
Øyafestivalen
Historikk
Rosa = Avlyste arrangementer
Hemicryllis
Hemicryllis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En nokså liten, avlang og sylindrisk, rødbrun trebukk med hvite flekker. Antennene er noe lengre enn kroppen, pronotum sylindrisk og noe smalere enn dekkvingene, som ender i en nokså lang tann.
Levevis
Larvene lever i levende stammer, mest på løvtrær. Noen kan gjøre betydelig skade og også drepe unge trær. De voksne billene gnager på bladene på larvenes næringstrær.
Utbredelse
Arten er utbredt i Vest-Malaysia.
Mary Poppins (film)
Mary Poppins er en musikalfilm fra 1964 med Julie Andrews og Dick Van Dyke i hovedrollene, produsert av Walt Disney og basert på bøkene om Mary Poppins av P.L. Travers med illustrasjoner av Mary Shepard. Filmen var regissert av Robert Stevenson og skrevet av Bill Walsh og Don DaGradi med sanger skrevet av Sherman-brødrene. Filmen ble innspilt i Walt Disney Studios i Burbank, California.
Julie Andrews vant Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for sin innsats som Mary Poppins, og filmen vant også Oscar for beste filmklipp, Oscar for beste originalmusikk, Oscar for beste sang («Chim Chim Cher-ee») og Oscar for beste visuelle effekter. Den var nominert i totalt 13 kategorier. Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret filmen til tidenes 6. beste filmmusikal fra USA.
Apodaca
Apodaca er en by og en kommune i delstaten Nuevo León nordøst i Mexico. Byen inngår i Monterreys storbyområde og er også tilholdssted for Mariano Escobedo internasjonale lufthavn, Nuevo Leóns viktigste lufthavn. Navnet Apodaca ble gitt byen for å hedre biskopen Salvador de Apodaca y Loreto.
Mary Poppins (film)
Handling
Handlingen utspiller seg i år 1910 i London, og kostymer og kulisser er typiske for den edvardianske stilepoken.
Filmen starter med at bankmannen George Banks kommer hjem fra arbeid. Hans kone Winifred forteller at deres tjenestepike «Katie Nanna» har forlatt jobben sin etter at barna deres, Jane og Michael, har stukket av for fjerde gang den uken. Like etter kommer konstabel Jones hjem med de to rømlingene. Herr Banks må ansette en ny barnepike, og annonserer etter en streng barnepike. Jane og Michael lager sin egen annonse for å forsøke å få en snillere barnepike. Men herr Banks kaster barnas annonse i peis en. Et kraftig vindkast trekker papiret opp gjennom en skorstein, og opp i luften.
Dagen etter ankommer en rekke eldre, bitre barnepiker hjem til dem. De stiller seg i en lang kø utenfor mens de venter på å komme inn til intervju, men et kraftig vindkast blåser dem vekk. Fra vinduet i barneværelset ser Jane og Michael en ung barnepike som seiler ned fra himmelen ved hjelp av en paraply. Mary Poppins presenterer seg for herr Banks, og legger frem barnas annonse – den samme som forsvant opp pipen. Herr Banks innser at hun er den eneste kandidaten til jobben, og motvillig ansetter han henne.
Mary Poppins bruker sine magiske evner for å ta hånd om barna, og bruker dessuten musikk og eventyr for å hjelpe familien med å komme nærmere hverandre.
Robert Kajuga
Robert Kajuga (født 1. januar 1985) er en rwandisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 14 på 10 000 meter.
Latvia under Sommer-OL 2016
Latvia deltok under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, Brasil i perioden 5. – 21. august 2016.
Friidrett
Følgende friidrettsutøver fra Latvia kvalifiserte seg:
Svømming
Latvia mottok invitasjons fra FINA til å sende to svømmere (en mann og en kvinner) til olympiaden.
Boulevard Haussmann
Boulevard Haussmann er en boulevard i Paris. Med en lengde på 2 530 meter fører den gjennom 8. arrondissement og 9. arrondissement. Den strekker gjennom bydeler med viktige banker og handelshus.
Fylkesvei 5606
Fylkesvei 5606 går mellom Ulvastad og Menes i Sogndal kommune.
Strekningen ble fastlagt 2019, og er en delstrekning av den tidligere fylkesvei 152 (Sogn og Fjordane).
Boulevard Haussmann
Kjøpesentrene Galeries Lafayette og Au Printemps ligger langs boulevarden. Fra 1906 til 1919 bodde forfatteren Marcel Proust (1871–1922) i nr. 102. I soverommet i denne leiligheten (nå utstilt på Musée Carnavalet) stor deler av På sporet av den tapte tid. Alan Bates spilte i strykket 102 Boulevard Haussmann, skrevet av Alan Bennett i 1990.
I et hôtel particulier, 158 Boulevard Haussmann, er Musée Jacquemart-André, med en betydelig kunstsamling av gamle italienske mesterverker og fremover og nyere kunst.
Impresjonisten Gustave Caillebotte (1848 – 1894) har gjengitt boulevard i ulike lys gjennom dagen og til ulike årstider.
Den britiske varekjeden Marks & Spencer åpnet et varehus på Boulevard Haussmann i 1975, noe som var det første varehuset utenfor Storbritannia.
Forforsterker
En forforsterker ( eller ) er en elektronisk signalforsterker som klargjør et svakt signal slik at en forsterker kan behandle det. De er ofte brukt for å forsterke analoge sensorer som mikrofoner og pickuper på musikkinstrumenter og platespillere. En forforsterker befinner seg vanligvis så nær signalkilden som mulig for å redusere effekten av støy og interferens.
NM i mangekamp 1968
NM i mangekamp 1968 var en del av NM i friidrett 1968.
Det ble konkurrert i femkamp og tikamp for menn, og femkamp for kvinner. Mesterskapet i femkamp for menn ble arrangert i Gjøvik 9. juni. Mesterskapet i femkamp for kvinner og tikamp ble arrangert i Drammen 31. august - 1. september.
Zsolt Kunyik
Zsolt Kunyik (født 23. april 1974) er en ungarsk judoka.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i første runde.
Bazilio Olara Okello
Bazilio Olara-Okello (født 1929, død 9. januar 1990 i Sudan) var en ugandisk offiser og en av kommandantene i den ugandiske National Liberation Army (UNLA) som sammen med den tanzanianske hæren styrtet diktatoren Idi Amin i 1979.
Katharina Bullin
Katharina Bullin (født 2. mars 1959 i Eisenhüttenstadt) er en tidligere østtysk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Bullin vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL 1980 i Moskva. Hun var med på det østtyske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Sovjetunionen. Øst-Tyskland vant semifinalen mot Bulgaria med 3-2 men tapte finalen mot Sovjetunionen med 1-3. Bullin spilte fem kamper i OL-turneringen.
Lyrikkåret 1900
Lyrikkåret 1900 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til lyrikk i 1900.
Fødsler
<!--* January 31 – Marie Luise Kaschnitz (died 1974), German short story writer, novelist, essayist and poet
Paula Bieler
Paula Bieler (født 31. mars 1988 i Västerås) er en svensk politiker for partiet Sverigedemokraterna. Ved valget i 2014 ble hun valgt inn i Riksdagen. Hun har også vært sjefredaktør for partiavisen SD-Kuriren.
Paracedemon
Paracedemon er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
Hong Kong Disneyland Resort
Hong Kong Disneyland Resort består av temaparken Hong Kong Disneyland og to hoteller. Parken åpnet 12. september 2005 og er den tredje Disney-parken som er åpnet utenfor USA. Det er også den minste av alle Disney-parkene, og den eneste som består av bare én park. Disney eier 48 % av Hong Kong Disneyland, mens de resterende 52 % eies av myndighetene i Hong Kong. Siden åpningen i 2005 og frem til desember 2010 har parken hatt mer enn 25 millioner gjester.
Parken er bygget etter samme modell som den originale Disneyland i California og er delt inn i fire soner: «Main Street, U.S.A.», «Fantasyland», «Adventureland» og «Tomorrowland». Tre nye soner er under utbygging, og den første av dem er planlagt å åpne mot slutten av 2011. Torneroseslottet i Hong Kong Disneyland er den eneste kopien av originalen i California, de andre parkene i verden har valgt å bygge helt andre versjoner.
Hong Kong Disneyland ligger mellom Hongkong by og Hongkong internasjonale lufthavn, og det tar 23 minutter med tog fra flyplassen til parken. Hong Kong Disneyland er derfor lett å besøke for reisende som har noen timers stopp i Hongkong.
US Open Championship 1923
US Open Championship 1923 ble arrangert i Inwood, New York i USA i 1923.
Playoff
Sunday, July 15, 1923
Reaksjonskvotient
I kjemisk termodynamikk er reaksjonskvotienten (Qr eller bare Q) en mengde som gir en måling av de relative mengdene av produkter og reaktanter som er tilstede i en reaksjonsblanding for en reaksjon med veldefinert total støkiometri, på et bestemt tidspunkt. Matematisk er det definert som forholdet mellom aktivitetene (eller molare konsentrasjoner) av produktsorten og de av reaktantartene som er involvert i den kjemiske reaksjonen, man tar hensyn til støkiometriske koeffisienter for reaksjonen som eksponenter av konsentrasjonene. I likevekt er reaksjonskvotienten konstant over tid og er lik likevektskonstanten.
Reaksjonen er skrevet som en likevekt, selv om det i mange tilfeller kan se ut til at alle reaktantene på den ene siden er omgjort til den andre siden. Når en blanding av A og B er laget og reaksjonen får skje, blir reaksjonskvotienten Qr, som en funksjon av tiden t, definert som
der telleren er et produkt av reaksjonsproduktaktiviteter aj, hver hevet til potensen til en støkiometrisk koeffisient νj, og nevneren er et lignende produkt av reaktantaktiviteter. Alle aktiviteter refererer til en tid t.
Forholdet til K (likevektskonstanten)
hvor K er en konstant uavhengig av opprinnelig sammensetning, kjent som likevektskonstant. Reaksjonen går fremover (mot mindre verdier av Qr) når ΔrG < 0 eller i motsatt retning (mot større verdier av Qr) når ΔrG > 0. Etter hvert som reaksjonsblandingen når kjemisk likevekt, nærmer aktivitetene til komponentene (og dermed reaksjonskvotienten) seg konstante verdier. Likevektskonstanten er definert som den asymptotiske verdien som reaksjonskvotienten nærmer seg:
I prinsippet tar reaksjonene uendelig lang tid å nå likevekt; i praksis anses likevekt å være oppnådd, i praktisk forstand, når konsentrasjoner av likevektsartene ikke lenger endres merkbart (med hensyn til de analytiske instrumentene som brukes).
Hvis en reaksjonsblanding initialiseres med alle komponenter som har en enhet av enhet, det vil si i deres standardtilstander, da
Denne mengden, ΔrG°,kalles standard Gibbs fri reaksjonsenergi.
Saybagh
Saybagh (kinesisk: 沙依巴克区 ; pinyin : Shāyībākè Qū; uighur: سايباغ رايونىى / Saybağ Rayoni) er et bydistrikt i byprefekturet Ürümqi i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 422,47 km² og teller 444 254 innbyggere (2003).
Administrative enheter
Subdistrikter:
Are Søberg
Are Søberg (født 1983) er en norsk finansmann og internettpersonlighet som er kjent for Facebookprofilen «Sløseriombudsmannen» som har som erklært formål å granske «hvordan byråkrater og politikere sløser bort dine skattepenger». Facebook-profilen hadde i 2022 over 90 000 følgere. Søberg er kritisk til det han oppfatter som statlig kontroll av kunstfinansieringen i norsk kulturpolitikk.
Liv og virke
Søberg har en bachelorgrad i bedriftsøkonomi fra det mormonskfinansierte Brigham Young University (2006), og har siden gjennomført en videreutdanning gjennom nettstudium ved Imperial College London. Fra 2014 til mars 2021 var «Sløseriombudsmannen» en anonym Facebookkonto. Det ble lagt ut flere innlegg om mange ulike former for offentlig pengebruk som tegn på «sløsing». Det var imidlertid omtale av statsstøtte til scenekunst, særlig gjennom Norsk kulturråd, som førte til mest engasjement og kritikk, siden scenekunstnere oppfattet omtalen som trakasserende, latterliggjørende og sjikanerende. Søberg ble spesielt kritisert for å ikke ha moderert kommentarfeltene på siden. Etter at han ble invitert på et innspillsmøte til Ytringsfrihetskommisjonen, trakk Begard Reza seg fra kommisjonen i protest og kulturorganisasjoner skrev opprop mot invitasjonen.
I 2021 satte kunstneren Morten Traavik opp et scenespill «Sløserikommisjonen» basert på Facebook-innleggene til Sløseriombudsmannen.
Fra og med august 2021 ble Søberg engasjert som kommentator i Nettavisen for å skrive om offentlig ressursbruk.
Søberg har vært listekandidat til fylkestinget for partiet Liberalistene.
Thomas Ness (fotballspiller)
Thomas Liene Ness (født 5. oktober 1998) er en norsk fotballspiller som spiller for Fotballklubben Jerv.
Thomas Ness
Thomas Ness er navnet til flere personer:
Will Poulter
Poulter fikk sitt gjennombrudd da han spilte Eustace i fantasyfilmen Legenden om Narnia - Reisen til det ytterste hav i 2010. I 2013 hadde han en av hovedrollene i komedien We're the Millers med Jason Sudeikis, Jennifer Aniston og Emma Roberts.
I 2014 fikk han en rolle i den dystopiske thrilleren The Maze Runner.
Grammofonplategrossistenes Forening
Grammofonplategrossistenes Forening (GGF) er en merkantil interesseorganisasjon for de største platedistributørene i Norge.
Will Poulter
Han gjorde seg også bemerket som den samvittighetsfulle Jim Bridger i filmen The Revenant (2015).
Smiing
thumb|En øgle formes ved tradisjonell smiing. [[Smeden former det varme smijernet ved å hamre det mot en ambolt.]] thumb|Interiør i ei tradisjonell [[smie i Finland.]] thumb|[[Smed ved en esse.]] Smiing er en prosess der et metall bearbeides slik at plastisk deformasjon oppstår. Plastisk deformasjon innebærer at man flytter om i strukturen av atomer og molekyler i metallstykket. Det finnes to typer av smiing; kaldsmiing og varmsmiing. Idag forekommer kaldsmiing hos plateslagere. Generelt legges metallstykket på et sted og med hjelp av hammerslag forandrer man materialets indre struktur og dermed oppnår materialet den form smeden vil ha.
Kaldsmiing
Kaldsmiing (også kalt kaldhamring) foregår uten at man varmer opp arbeidsstykket. Aluminium er et vanlig materiale å kaldsmi. Kaldsmiing blir også brukt til å produsere riflingen i enkelte våpenpiper. For å forlenge levetiden på matrisene er det viktig med smøring.
Varmsmiing
Under varmsmiing varmes arbeidsstykket opp.
Bevarte trehus i Norge fra middelalderen
Norge er et av de land i verden som har bevart nest flest tømmerhus fra tiden før reformasjonen, kun Japan som har bevart flere. Utenom Skandinavia finnes det knapt laftede hus fra før 1500, og i Skandinavia er det særlig i Norge laftede bygg fra før 1500 er bevart. Bortsett fra alpene finnes det knapt laftebygg fra 1600-tallet utenom Norge, og de mange fint tømrede kirkene i Russland og østområdene ellers er stort sett fra 1700-tallet eller senere. Det har blitt bevart omkring 250 bygninger hvor noen er i sin helhet og noen har kun enkelte bygningsdeler av så høy alder. Telemark har alene like mange bevarte tømmerhus som resten av Norge til sammen. Av de 250 middelalderhusene er 136 fra før svartedauden, av disse er 83 (over halvparten) i Telemark. Alle hus fra middelalderen er i Norge automatisk fredet lov om kulturminner. Det er gjennom Arne Berg sitt store registreringsarbeid at interessen for trebygningene har økt som igjen har ført til at flere nye hus blir oppdaget fra middelalderen. Arne Bergs arbeid resulterte i en oversikt over laftede trebygg i flere bind utgitt mens han var pensjonist, det første i 1989. Dokumentasjonsarbeidet ble utført med støtte fra Miljøverndepartementet, Riksantikvaren og Norsk Kulturfond. Dokumentasjonsarbeidet omfattet Sør-Norge til og med Trøndelag, det er ikke påvist bevarte middelalderske trebygg i Nord-Norge. Oversikten for Vestlandet/Sørlandet omfatter også Færøyene (bind 5). I Telemark alene er det så mange trebygg fra middelalderen at det fyller to av fem bind i bokserien som sammenfatter Arne Bergs dokumentasjonsarbeid. Det sjette bindet er tillegg og omfatter bygg som har blitt påvist i ettertid.
En utfordring ved registrering er at gammelt tømmer har blitt skjult av panel både innvendig og utvendig. Derfor kan tømmervegger fra middelalderen dukke opp ved fjerning av panel. Ved sluttstilling av bind nummer 6 (tillegg) i bokserien var antall registrerte tømmerbygg antatt fra middelalderen 282, 57 av disse ble påvist uten å bli omtalt i bind 6 eller foregående bind. Dendrokronologisk tidfesting konkluderte med at treverket i minst 38 av 282 var fra etter reformasjonen. Bind 6 konkluderte med høyst 243 er fra før reformasjonen. Dateringsproblemene skyldes blant annet at det i blant annet Numedal og Telemark var en del byggevirksomhet like etter reformasjonen, omkring 1550, fordi folketallet i bygdene da trolig var på vei oppover etter Svartedauden.
Det er i tiden mellom ca. år 1200 og 1350 at de fleste husene ble byd. Svartedauden førte til at byggevirksomheten gikk sterkt tilbake og hus fra de tre følgende århundrene ble nesten ikke bevart. I 2022 ble tømmeret i en årestue på gården Bolkesjø i Telemark ved hjelp av dendrokronologi datert til 1220-tallet. Årestuen har har vært flyttet flere ganger og veggene er svarte av sot innvendig.
Opphav til lafteteknikken
Laftehus finnes i Alpene, i de østeuropeiske fjellområdene, russiske skogsområder og i Norden. Dette tilsvarer omtrent barskogenes utbredelse. Den gang barskog dekket større deler av Sentral-Europa var trolig lafting vanligere, men det finnes få arkeologiske spor. De er påvist spor av laftebygg fra rundt eller før år 0. I Øst-Europa var lafting vanlig fra omkring år 500. I Skandinavia ble laftebygg vanlig i løpet av vikingtiden og i Norge er trebygg lite kjent fra eldre tid der stein og jord har vært det vesentlige byggematerialet slik det er påvist langs kysten. Laftede bygg kan ha eksistert i det indre av landet og i skogsområdene før vikingtiden, men det finnes nesten ingen arkeologiske spor. Laftede hus etterlater få arkeologiske spor. I Norge er ingen laftehus kjent før på 1000-tallet. Bryggen i Bergen ble fra siste del av 1100-tallet bygget ut med steinfylte bolverkskar i laftet tømmer.
I Finland, de baltiske landene og Russland har spor etter laftebygg fra før år 1000. I Latvia er laftebygg kjent fra vikingtid og tidligere. Egils saga forteller om reise i år 925 til Kurland der de besøkte et av hus laget av mektige stokker og med en overetasje med soverom. I Russland, Hviterussland og Ukraina er trolig lafteteknikken svært gammel og kjent fra 400-500 år e.Kr.. Den eldste delen av Danevirke er det avdekket lafteverk av godt håndverk, laftekassene i eik fra før år 800 var fylt med sand som støttekonstruksjon. Hauglid konkluderer med at laftebygg er eldre i slaviske områder enn i Skandinavia. I perioden 800-1000 var lafting nærmeste enerådende i Russland og delvis i Polen, mens reisverk dominerte i Vest-Europa. Tysk Stube, norsk stue og slavisk izba var opprinnelig navnet på rommet med ildsted, da izbaen ble utvidet med flere rom gikk izba over til navn på hele bygget.
Det er uklart om laftebyggene har et rent slavisk opphav eller om de ble utviklet ved tysk innflytelse da russiske stammer vandret fra de skogfattige steppene og nordover til skogsområdene.
Teknikk
I middelalderen ble tømmermannen som tilpasset stokkene i hjørner og på langs kalt tresmed (tresmiðr) eller kanskje bare smed (smiðr) slik det fremgår blant annet av rettsdokumenter fra Bergen (1280) og runeinnskrift i Nigard Rauland (1325). Til tradisjonell lafting ble trestokken brukt nesten i sin naturlige fasong. For å unngå at veggen ble høyere i ene enden, ble de ofte lagt vekselvis med rotenden og toppenden. Det krever mye material og mye arbeid for å gjøre stokkene jevnhøye. Sammenføyning av stokkene i hjørnene kalles laft og har gitt navn til byggemåten. Lafting gir vanligvis ender av stokker som stikker ut fra hjørnet, med unntak av sinklaft der hjørnene blir helt rette. Tømrerens viktigste redskap var øksen og bilen. Naver ble brukt til å lage hull for tretapper. Medrag var et jernredskap som ble brukt til nøyaktig tilpasning av laftestokkene i lengderetningen. Skavjern og høvel ble brukt til å lage fine overflater, og kniv til å lage dekorasjoner. Sag ble lite brukt i middelalderen. Åstak er vanlig på laftebygg, sperretak har også vært brukt. Med sperretak vil vekten av taket med last gjøre at sperrene presser langveggene ut. Dette problemet har til dels vært løst med «beter» som er vannrette bjelker på tvers av rommet på høyde med raftet.
Utforming av laftingen klassifiserer byggene i forskjellige typer. Dette gir grunnlag for å undersøke byggenes alder og laftetypenes spredningsmønster, ifølge Håkon Christie har ikke forskning med dette utgangspunktet gitt klare resultater. En vanlig antakelse er at de enkleste laftetypene er de eldste.
Type bevarte bygninger
Det er bevart flest loft fra middelalderen. Eksempler er Finnesloftet på Voss, Alfstadloftet i Numedal og Vangestadloftet i Hallingdal.
Typer som ikke er bevart
Noen bygningstyper er det ikke bevarte eksemplarer av: hus for husdyr, høyløer, smier, tørkehus, badstue, sjøboder og naust. Dette var bygg av lavere status, som lettere ble ødelagt av fukt eller brann, og har i deler av landet vært oppført med annen byggeteknikk. Arkeologiske spor etter typer av trehus som er forsvunnet viser at det var en større variasjon i byggemåter og konstruksjonsformer enn det stavkirkene og tømmerhusene representerer. De bevarte laftebyggene og stavkirkene er trolig blant de best utførte av de spesielt motstandsdyktig type bygg og ikke nødvendigvis representative for periodens byggeskikk. På Bryggen i Bergen er det funnet rester av et stavbygg i to etasjer, av en type det ikke finnes bevarte eksemplarer av. På Vestlandet fra Agder nord til Romsdal har grindbygg vært vanlig i naust og låver helt til 1900-tallet. Grindbyggene er en lett og luftig stavkonstruksjon som egner seg til bygg uten krav til varmeisolering. Til forskjell fra stavkirkene har ytterveggene (kledningen) i et grindbygg ingen bærende funksjon. De er bevart grindbygg fra 1500-tallet. Fra Møre og nordover kysten har stavlinehus og skjelterverkshus, som ligner på grindbygg og stavkirkenes konstruksjon, vært vanlig.
Områder
I de større byene i Norge har det også vært trebygg i middelalderen, men alle er nå forsvunnet og finnes bare som noen få arkeologisk spor i grunnen.
Numedal og Telemark har særlig konsentrasjon av gamle loft og stabbur. For alle tømmerhus fra middelalderen har Telemark om lag like mange bevarte bygg som resten av landet til sammen. Ellers har særlig Numedal mange bygg, dessuten finnes en del i øvre bygder i Aust-Agder og Oppland samt i indre Hordaland (Hardanger og Voss). I områder der det har vært høy andel selveiende bønder er det også bevart mange loft og stabbur, dette mønsteret gjelder særlig Telemark, Numedal og Setesdal. Forskjeller i klima og materialkvalitet gir ufullstendige forklaringer på den store geografiske forskjellen. Byggeskikken i Vest-Telemark og Agder har mange fellestrekk med byggeskikken på Vestlandet.
Inges gate (Oslo)
Inges gate (1-9, 2-16) er en gate i Gamlebyen i bydel Gamle Oslo. Den går som blindvei nordover fra Konows gate og ender ved en trapp ned mot Dyvekes vei. Nær nordenden går Baglerstredet som gangvei vestover.
Dathan Ritzenhein
Dathan Ritzenhein (født 30. desember 1982) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 13 på 10 000 meter.
Xi Wangmu
Xi Wangmu, Xiwangmu eller Hsi Wang Mu (kinesisk: 西王母, «Dronningmoren i vest») er en gudinne i kinesisk mytologi. De eldste fremstillinger er fra bokverket Shanhaijing, der hun er et skremmende vesen. Men etterhvert ble hun oppfattet som herskerinne over et jordisk paradis og som forvalter av udødelighetens hemmelighet.
Hun er den kvinnelige part som en gang i året møtte sin mannlige motsats Dong Wang Gong i en prosess som representerte motsatsenes forening (som Yin og Yang).
I blant hadde hun også kontakt med de legendariske første keiserne Gaoyao, Huang-Di, Ku, Shun og Yao og med 6.000 års mellomrom ble hennes magiske ferskener modne, de som kunne gi gudene udødelighet.
José Javier Curto
José Javier Curto Gines (født 31. desember 1964 i Madrid) er en spansk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese.
Hans cerebral parese er medfødt, og han har individuelt gull fra VM i 1994 som beste resultat.
Karriere
Curto deltok ved VM i boccia 1994 i Sheffield i England, der han vant gull individuelt i klassen BC2. I tillegg vant Spania gull i lagkonkurransen i klassen BC1-2. Ved VM i boccia 2002 kom han på 7.-plass individuelt, mens Spania greide bronse i lagkonkurransen. Året etter deltok han ved Verdenscupen i boccia 2003 i Christchurch på New Zealand kom han på 6.-plass. Spania fikk sølv i dette mesterskapet, bak Portugal.
Ved Paralympiske sommerleker 2004 i Athen fikk han to medaljer. Individuelt kom han på 1.-plass, etter at han slo Pedro Silva 7-3 i finalen. I lagkonkurransen fikk Spania bronse, etter at de vant bronsefinalen 7-5 over Storbritannia.
Spania fikk en ny lagmedalje ved EM i boccia 2005, der de fikk bronse i klassen BC1-2. Individuelt kom Curto på 16.-plass i dette europamesterskapet. Ved VM i boccia 2006 vant han alle sine tre kamper i gruppespillet, og spilte seg fram til bronsefinalen. Der møtte han tsjekkiske Frantisek Serbus, og vant kampen 6-3. Curto fikk dermed bronse i dette verdensmesterskapet. I lagkonkurransen ble Spania slått ut av Storbritannia i kvartfinalen, og endte på 7.-plass. Ved utganven av 2006 var han dermed rangert som nummer 2 i verden, bak Pedro Silva.