cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skjærgårdsskolen
Skolens svar
Pastor Glenn Rasmussen i Skjærgårdskirka kalte mye av kritikken mot skolen for «berettiget» Han uttalte: ''«– Vi erkjenner at det har vært en juridisk sammenblanding mellom menighet og skole. Vi har fått pålegg fra arbeidstilsynet og utdanningskontoret og har selvfølgelig tatt dette til etterretning, sier han til KS. Han påpeker samtidig at samarbeidet mellom kirken og skolen fortsatt er tett, uten at han kan se at dette er i strid med friskoleloven.»'' ''«– Vi er en episkopal menighet på lik linje med flere andre menigheter. Det vil si at vi tror på at Gud kaller og utvelger en person til å lede arbeidet.»''
I månedsskiftet august/september 2004 hadde sykemeldte lærere kommet med kritikk av Rasmussens lederstil og forklart at de hadde følt press fra ledelsen til å be høyt og tale i tunger på skolens bønnemøter. En lærer påstod også at pastoren hadde forsøkt å drive demoner ut av ham, noe pastoren tilbakeviste fordi det var i strid med kirkas trosgrunnlag. Rasmussen mente at påstander om trakassering var respektløst. Skolen tok noe av kritikken til etterettning og ville fra høsten gi personalet betaling for å delta på de obligatoriske bønnemøtene.
13. september 2004 ga skolen skriftlig tilsvar til Fylkesmannen i Akershus vedtak om pålegg.
Spørsmål i Stortingets spørretime
Statsråd Kristin Clemet svarte blant annet: «''Jeg merker meg dette som en meningsytring. For meg er det viktig at vi forholder oss til lover og regler både når det gjelder det substansielle innhold og når det gjelder prosedyrer for behandling. Utdanningsdirektoratet har kommet til at det foreligger vesentlige brudd på lov, forskrifter og de vilkår som ligger til grunn for godkjenningen, og det er bakgrunnen for deres vedtak. Men ettersom Utdanningsdepartementet er klageinstans – om det faktisk blir slik, får vi jo se – finner jeg det ikke naturlig å kommentere denne saken ytterligere før et eventuelt endelig vedtak i saken foreligger.''»
Skolen mister godkjenningen
Utdanningsdirektoratet fattet 28. oktober 2004 vedtak om å trekke Skjærgårdsskolens godkjenning tilbake med virkning fra og med 1. januar 2005. Vedtaket ble fattet med hjemmel i daværende friskolelov § 7-2 tredje ledd første punktum. Med hjemmel i daværende friskolelov § 7-2 tredje ledd andre punktum krevde Utdanningsdirektoratet tilbakebetalt midler som ikke har kommet elevene til gode.
Vedtaket ble klaget inn til Utdannings- og forskningsdepartementet som 16. desember 2005 stadfestet vedtaket.
I en av delkonklusjonene i departementets vedtak heter det: «''Konklusjon På dette punktet deler departementet Fylkesmannens vurdering om at omstendighetene rundt datering av kontrakten ”I beste fall [...] vurderes som mangler og rot, i verste fall dokumentfalsk”. Departementet er videre enig med Utdanningsdirektoratet at det tyder på at kontrakten er tilbakedatert og forholdet vurderes som alvorlig. Feildateringen av kontrakten er uansett med på å svekke tilliten til skolens ledelse, slik også Utdanningsdirektoratet påpeker. Mangelen på tilstedeværelse av en ansvarlig og selvstendig skoleledelse bidrar til å underbygge dette. Videre foreligger det brudd på § 13 i regnskapsforskriften.''»
I det avsluttenden avsnitt «8.2 Tilbaketrekking av godkjenningen» i departementets vedtak heter det: ''«Departementet mener at Skjærgårdsskolen i strid med privatskoleloven §§ 17 og 18 ikke hatt noe fungerende styre fra starten i 2002 og frem til 31.03.03. Det styret som deretter fungerte fram til 20.04.04 var ikke gyldig valgt i henhold til forutsetningene for godkjenningen og privatskoleloven/friskoleloven. Dette til tross for at det i departementets godkjenningsbrev av 04.10.01 eksplisitt ble gjort oppmerksom på at skolen måtte ha et skolestyre i henhold til privatskoleloven § 17. Etter departementets vurdering er det særlig viktig at en frittstående skole har et lovlig valgt styre. Styre er skolens øverste ansvarlige organ, jf. friskoleloven § 5– 1 (privatskoleloven § 17). Videre må det være klart hvem som er økonomisk og juridisk ansvarlig for friskolen, herunder hvem som er ansvarlig for å sørge for at elever ved skolen i opplæringspliktig alder får oppfylt retten til grunnskoleopplæring og for at bruken av statstilskuddet skjer i samsvar med friskoleloven og regnskapsforskriften.»''
''«Skjærgårdsskolens godkjenning etter opplæringsloven § 2–12, kfr. punkt 1, berøres ikke av departementets vurdering og vedtak i denne saken.»''
Neopotiatuca
Neopotiatuca er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Jonas Angell
Jonas Angell (født 8. mai 1825 i Strinda, død 30. juni 1894 i Stjørdal) var distriktslege i Fosen og Stjørdalen og ordfører i Ørland 1866–69.
Faren Henrik August Angell var sogneprest og ordfører i Strinda. Jonas Angell ble cand.med. i 1851, og hadde ulike stillinger, blant annet ved Nordre Trondhjems Amts Sygehus og som militærlege under Kautokeino-opprøret, før han i 1855 åpnet privat praksis i Stjørdal. Fra 1859 til 1873 var han distriktslege i Fosen med base i Ørland, og fra 1873 til sin død var han distriktslege i Stjørdalen. Mens han bodde i Ørland satt han 8 år i kommunestyret; 4 av dem som ordfører.
11. etappe av Tour de France 2017
11. etappe av Tour de France 2017 var en flat etappe som gikk mellom Eymet og Pau 12. juli 2017.
Jin Yun-seong
Jin Yun-seong (født 11. oktober 1995) er en sørkoreansk vektløfter.
Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 6 i 109 kilo.
Just Like Standin’ Up
Just Like Standin' Up er et musikkalbum med George Keller, utgitt i 1974. Dette er hans første plate.
William Smith (skytter)
William Albert Smith (født 11. mai 1877, død 12. mars 1953) var en canadisk skytter som deltok i de olympiske leker, 1908 i London.
Smith vant en olympiske bronsemedalje i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det canadiske laget som kom på tredjeplass i lagskytingen med armégevær, bak USA og Storbritannia. Det var åtte lag med seks mann på hvert som deltok i konkurransen som ble gjennomført 10. og 11. juli 1908. Smith skjøt 421 poeng som var det beste resultatet på det canadiske laget. De andre på laget var Charles Crowe, Harry Kerr, Dugald McInnis, William Eastcott og Bruce Williams.
Strømdal
Strømdal er en bydel i Skien, nordvest for sentrum. Alle eiendommer, veier, lekeplasser og annet areal er skilt ut fra Strømdal gård. Det anslås at dette dreier seg om ca 1 000 eiendommer. Strømdal ligger på Gulset. Tidligere hadde Strømdal en egen barneskole, men den ble lagt ned i 2009 og senere overtatt av Grenland kristne skole. Tidligere har det vært kolonialforretnng på Strømdal. Den siste var Rema 1000. Elevene ved Strømdal skole ble overflyttet til Kollmyr og Stigeråsen skoler, som begge ligger på Gulset. Gulsetveien, som er en av Strømdals gjennomfartsveier, går fra Falkumbrua til Gulset. Falkumelva skiller Falkum og Strømdal. Kjente personer fra Strømdal er artist Vidar Letho og fotballspiller Alexander Aas.
Slaget ved de masuriske sjøer
Slaget ved de masuriske sjøer kan vise til to slag under første verdenskrig:
Erling Landsværk
Erling Landsværk (født 19. januar 1962) er en norsk tidligere seiler.
Han representerte Norge under Sommer-OL 1992, der han ble nummer 10.
Amtshauptmannschaft Freiberg
Amtshauptmannschaft Freiberg var en forvaltningsenhet i kongeriket Sachsen og senere i Fristaten Sachsen. Den ble opprettet i 1874 og omfattet territoriene til Gerichtsamt Brand (fra 1912 Brand-Erbisdorf) og Frauenstein, og deler av Freiberg, Nossen og Sayda. Totalt bestod enheten av mer enn 80 kommuner. I Sayda hadde den en delegasjon som representerte forvaltningen. Byen Freiberg var fra 1915 til 1946 bezirksfri, og ble holdt utenom Amtshauptmannschaft Freiberg.
Hele territoriet til Amtshauptmannschaft Freiberg befinner seg idag innenfor Landkreis Mittelsachsen i Fristaten Sachsen.
I 1910 hadde Amtshauptmannschaft Freiberg et areal på omkring 650 km², med omkring 117.500 innbyggere. Enheten strakk seg i en nord-sør-retning langs den vestlige grensen til den overordnede forvaltningsenheten Kreishauptmannschaft Dresden. I vest grenset den mot Amtshauptmannschaft Flöha og Amtshauptmannschaft Marienberg, i øst mot Amtshauptmannschaft Dippoldiswalde, i sør mot kongeriket Böhmen (fra 1918 Tsjekkoslovakia) og i nord og nordøst mot Amtshauptmannschaft Dresden og Amtshauptmannschaft Meißen.
Duppesoleie
Duppesoleie (Ranunculus aconitifolius) er en flerårig urt i soleiefamilien.
Den er middels høy med opprette, litt hårete stengler og er litt lavere enn slektningen kvitsoleie. Bladene er mørkegrønne med tre–fem lansettformede, tannete fliker. Midtfliken er helt fri fra resten av bladet. De hvite blomstene sitter i en forgrenet blomsterstand. Arten vokser på fuktige steder i fjellet som enger, åpen skog og langs bekker opp til 2600 moh. Duppesoleie er utbredt i fjellområdene i Mellom- og Sør-Europa fra sørlige Tyskland til sentrale Spania, Nord-Italia og vestlige deler av tidligere Jugoslavia.
En kultivar med fylte blomster, 'Flore Pleno', kalles «duppesoleie» og er en vanlig hageplante i Trøndelag og Nord-Norge. Den er blitt dyrket lenge i disse landsdelene og blir av og til funnet på steder der hageavfall er dumpet. Ettersom blomstene er fylte, setter den ikke frø, og det er ingen spredningsfare. I fremmedartslista har den status lav risiko.
Wesley Kitts
Wesley Kitts (født 22. mai 1990) er en amerikansk vektløfter.
Han representerte USA under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 8 i 109 kilo.
Rogaland Arbeideridrettskrets
Rogaland Arbeideridrettskrets (stiftet 3. april 1927) var en av flere idrettskretser under Arbeidernes Idrettsforbund.
Peter Wenger
Peter Wenger (født ca. 1936, død 18. juli 1961 ) var en sveitsisk skihopper fra Bern. Han tok sølvmedalje i det sveitsiske mesterskapet i 1961. Hans beste internasjonale plasseringer (eliteklasse) var 4.-plass i julerennet i St. Moritz i 1959 og 1960, og 5.-plass første konkurransedag i skiflygingsuka i Oberstdorf 1961. Wenger deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i 1959/60 og 1960/61, med 30.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1960 som beste plassering. I Skuirennet 19. mars 1961 falt han stygt og pådro seg hjernerystelse og brudd i en arm og ribbein.
Rogaland Arbeideridrettskrets
Kretsens formenn:
Peter Wenger
Wenger kom alvorlig til skade i en bilulykke ved Bolligen 14. juli 1961, og døde fire dager senere.
Søramerikansk juniormesterskap i friidrett 1959
Søramerikansk juniormesterskap i friidrett 1959 ble arrangert i Buenos Aires i Argentina i 1959.
Claire Aho
Claire Anita Aho (født Brofeldt 2. november 1925 i Helsingfors, død 29. november 2015 i Stockholm) var en finsk fotograf.
Claire Aho var datter til fotograf og filmmaker Heikki Aho, hennes besteforeldre på farsiden var forfatteren Juhani Aho og billedkunstneren Venny Soldan-Brofeldt. Hun innledet sin karriere som fotograf på 1940-tallet og flyttet til Stockholm på 1970-tallet. Aho hørte til pionerene innen farvefotografering, film og TV-virksomhet; hun var den eneste kvinnen som fotograferte ved OL i Helsingfors i 1952.
Bildene hennes har inngått i flere ustillinger rundt i verden, og i hjemlandet er hun kjent som det finske fotografiets grand old lady.
Rune Jacobsen
Rune Jacobsen (født 28. september 1967 i Bergen) er en norsk tidligere seiler.
Han representerte Norge under Sommer-OL 1992, der han ble nummer 10.
MS «Dana Sirena»
MS «Dana Sirena» er en ferge som går i trafikk mellom Le Havre i Frankrike, Portsmouth i England og Bilbao i Spania. Fergen ble bygget i 2002 som Golfo Dei Delfini og har vært eid av DFDS siden 2003 og er blant de nyeste passasjerskip til DFDS Seaways. Søsterskipet, MV «Lisco Gloria», var eid av DFDSs datterselskap Lisco Lines fra 2001 til skipet ble totalskadet i brann og solgt til opphugging i oktober 2010.
MS "Dana Sirena" ble omdøpt til "Sirena Seaways" i 2013, der den fikk DFDS sin nye design med blått skrog. "DFDS Tor Line" ble da omdøpt til "DFDS Seaways".
Den 22. juli 2013 kolliderte båten i kaien i Harwich. Båten hadde med seg 489 passasjerer, og kollisjonen skyldes at vinden blåste båten rett inn i havnen. Passasjerene var strandet ombord båten i 3 timer. Ingen ble skadet i hendelsen, båten kom i normal drift etter å ha reparert mindre skader på skroget og baugen.
I løpet av Sirena Seaways drift har Harwich-Esbjerg-ruten stadig blitt mindre lønnsom. I 2014 besluttet DFDS Seaways derfor å legge ned ruten, med den fastsatta datoen 10. september 2014. Resultatet av nedleggelsen førte til et kuttet passasjerbånd mellom England og Danmark som har vart i 134 år. Deretter, ble fartøyet i en liten periode satt inn i DFDS sitt østeuropeiske fraktnettverk.
I januar 2015 signerte Brittany Ferries en 5-årskontrakt for å leie skipet. Fergen ble renovert med scrubbers og fikk et nytt utseende og ble omdøpt "Baie de Seine". Overleveringen skjedde den 1. mai 2015, med første avgang fra 9. mai 2015.
Let’s Move Together
Let's Move Together er et musikkalbum med George Keller Band, utgitt i november 1977.
Scott Lawrence
Karriere
Lawrence begynte sin karriere i Hollywood sent på 1980-tallet med biroller på TV og film. Han debuterte som en gjerningsmann forsvaret av James Earl Jones i Lov og rett i L.A.. Han hadde en tilbakevendende rolle på Murphy Brown og var på begynnelsen av 1990-tallet en semi-regular på Whoopi Goldberg-serien Bagdad Cafe.
I film var hans første opptreden i 1990-thrilleren The First Power med Lou Diamond Phillips. Han dukket også opp i 1993-skrekkfilmen Doppelganger av Drew Barrymore. Other credits include the Jean-Claude van Damme vehicle Timecop and Howard Sterns Private Parts.
Fra 1994 til 2006 spillet Lawrence stemmen for Darth Vader i Star Wars-videospillserien produsert av LucasArts. Etter opptredenen i Star Wars: Empire at War, ble han etterfulgt av Matt Sloan. Lawrence returnerte til rollen i spillet Star Wars Jedi: Fallen Order i 2019.
I 2011 opptrådte Lawrence i NCIS, en spin-off av JAG i sesong 8-episoden «A Man Walks Into a Bar...» riktignok som en annen karakter.
Hans filmopptredener inkluderer blockbuster-filmen Avatar og 2010s The Social Network.
I 2019 dukket Lawrence opp som spesialagent Billy Taggart i den kritikerroste Netflix-serien Unbelievable.
I 2020 dukket Lawrence opp som gjest på Studio 60 on the Sunset Strip-maratoninnsamlingsepisoden i The George Lucas Talk Show.
Rafael Andriato
Rafael de Mattos Andriato (født 20. oktober 1987) er en profesjonell brasiliansk landeveissyklist. Han sykler for Vini Fantini Selle Italia.
Arnstein Hammershaug
Arnstein Hammershaug (født 20. mai 1965 i Lillehammer) er en norsk fotballspiller, fotballtrener, sanger, gitarist og låtskriver. Han står bak flere cd-utgivelser og musikalske prosjekter, både som solo-artist og som frontfigur i bandet AdamCain. Hammershaug har også en lengre toppfotballkarriere bak seg, som spiller i klubbene Faaberg og Frigg Oslo, og som hovedtrener i Faaberg i 2. divisjon (1991 og 1997).
Biografi
Hammershaug vokste opp på Fåberg ved Lillehammer. Fotballkarrieren utspilte seg i Faaberg og Frigg/Oslo, og han spilte en semifinale og to kvartfinaler i NM. Da Faaberg i 1985 spilte uavgjort (3-3) mot Vålerenga på Bislett i Norgesmesterskapets semifinale scoret Hammershaug et av målene, og ga dermed Faaberg ledelsen 2-0 midt i 1. omgang. Hammershaug scoret også for Faaberg i kvartfinalen i 1989, der laget tapte 2-3 hjemme for Viking. Han la opp i 1995, og gikk da over til å arbeide mer med musikk.
Arnstein Hammershaug skrev selv låter og opptrådte i små klubber. Han tok etter hvert artistnavnet Adam Cain, og musikken dreiet til mer eksperimentell rock med samfunnsorienterte tekster. I 2001 dannet han sammen med Sivertsen og Fuglset bandet AdamCain, som i 2007 tok en pause på ubestemt tid.
I 2007 regisserte og satte Hammershaug opp forestillingen «Four C'sons In One Night» i Kulturhuset Banken på Lillehammer. Forestillingen var en musikalsk, poetisk og multimedial hyllest til Johnny Cash, Leonard Cohen og Nick Cave i anledning førstnevntes 75-års fødselsdag og sistnevntes 50-årsdag. Ensemblet som fremførte forestillingen besto av musikere fra Innlandet, og den gikk for flere fulle hus. Til tross for flere tilbud om å ta forestillingen ut av byen, takket ensemblet nei og la ned prosjektet.
AdamCain
Besetningen bestod av Arnstein Hammershaug gitar/sang, Espen Nicolaysen gitar, Ole Wattne trommer, Sølve Fuglset keyboards og Lars P. Mathisrud bass. I 2005 ble bandet kåret til innlandets mest populære band og mottok Exact-prisen. Etter at bandet hadde opptrådt på flere festivaler og konserter og utgitt to plater, tok det i 2007 en pause på ubestemt tid. På radio ble blant annet låtene «Stay» og «A Place Called The Original Sin» betingede hit'er.
Universitetet i Bath
Universitetet i Bath (engelsk: University of Bath) er et campusbasert universitet i Bath i England. Det ble grunnlagt (fikk sitt Royal Charter) i 1966, og er derfor et av de nyeste blant de såkalte «tradisjonelle» universitetene i Storbritannia.
Arnstein Hammershaug
AdamCain
Musikalsk sett befant AdamCain seg et sted mellom tradisjonell amerikansk roots-rock, americana og blåserbasert australsk protestrock. Bandet opptrådte gjentatte ganger til veldedige formål, blant annet for Frelsesarmèen.
Universitetet i Bath
Universitetet i Bath hadde 15 137 studenter i undervisningsåret 2011/2012, og er dermed et forholdsvis lite universitet. Institusjonens styrker har tradisjonelt vært innen ingeniørvitenskap, naturvitenskap, matematikk og teknologi, men universitetet har også fagfelt som business, finans, psykologi, samfunnsvitenskap, arkitektur og idrettsvitenskap.
Universitetets kansler (seremonielle overhode) har siden 1998 vært lord Tugendhat. Prins Edward, jarl av Wessex ble utpekt som etterfølger.
Rangering
Universitetet i Bath ble rangert som nummer 11 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 5 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste. I 2013 ble universitetet rangert nummer 3 i landet av The Sunday Times, kun bak University of Oxford og University of Cambridge. I 2012 ble Universitetet i Bath kåret til verdens 12. beste blant universiteter yngre enn 50 år av The Guardian og QS.
THE World University Rankings 2014-2015 plasserte universitetet på plass 301-350 av de 500 beste universitetene i verden. I QS World University Rankings for 2014 rangerte universitetet som nummer 179 og i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014 som nummer 401-500 av verdens universiteter.
School of Management
Universitetets kanskje mest kjente fakultet er School of Management, som tilbyr studier i Business Administration (bedriftsøkonomi), Accounting and Finance og International Management på bachelornivå. Fra 2014 lanseres også nye bachelorgrader i ledelse og markedsføring. Skolen har i tillegg en rekke masterprogrammer innen business, finans, markedsføring og ledelse, samt MBA. Fakultetet er et internasjonalt anerkjent forskningssenter i sitt felt. Forskningsaktivitet er fokusert rundt bedriftsøkonomi, finans, regnskap og revisjon, organisasjonsstudier, ledelse, markedsføring og operations/supply chain management. Skolen er også kjent for sine tette bånd med næringslivet, og de fleste studentene gjennomfører et års arbeidserfaring (såkalte arbeidsplasseringer) i løpet av studietiden.
Universitetet i Baths School of Management tilhører ifølge Financial Times verdenseliten blant handelshøyskoler. Skolens Bachelor of Business Administration (BBA) er rangert nummer 1 i Storbritannia av The Sunday Times, mens graden i finans rangeres som best i landet av The Times. MBA-graden rangeres som Storbritannias nest beste av The Economist, og MBA-studenter fra Bath har ifølge QS-rankingen Europas fjerde høyeste gjennomsnittslønn etter endte studier. Ifølge The Guardian har Universitetet i Bath de tredje høyeste inntakskravene blant handelshøyskoler i Storbritannia.
Fasiliteter
Universitetet er kjent for svært gode sportsfasiliteter, først og fremst på grunn av sportsanlegget Sports Training Village, som åpnet i 2004. Anlegget inneholder blant annet treningsstudio, innendørs tennisbaner, flerbruksbaner, basketballbaner, innendørs og utendørs løpebaner, et av landets få 50-meters svømmebasseng, friidrettshall, kampsportdojo, fekte- og luftpistolsal og en startbane for bob/aking, samt møterom, konferansesaler og fysioterapifasiliteter. Anlegget er omgitt av gressbaner til fotball, rugby eller lacrosse, utendørs tennisbaner, claycourts og kunstgressbaner til fotball eller bandy. 1.5 km fra campus ligger universitetets Sulis Club, med ytterligere 3 cricketbaner, 2 fotballbaner og 2 rugbybaner. Campus grenser direkte til en 18-hulls golfbane. Flere britiske og internasjonale olympiske utøvere bruker Universitetet i Bath som sin treningsbase.
Studenter
Universitetet har i snitt 10 søkere per plass. 25 prosent av studentene kommer fra privatskoler, til tross for at disse skolene kun underviser 7 prosent av Storbritannias elever. Bath har derfor blitt kritisert for å ikke gjøre nok for å tiltrekke seg flinke studenter fra familier med lavere inntekter, i likhet med flere andre tradisjonelle britiske universiteter. Universitetet har derfor innført flere stipendordninger for studenter fra lavinntektsfamilier.
Arnas Šidiškis
Arnas Šidiškis (født 7. juli 1990) er en litauisk vektløfter.
Han representerte Litauen under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 11 i 109 kilo.
Hoppe paradis
Hoppe paradis er en lek der en etter noen regler hinker eller hopper i et mønster tegnet på bakken. Det er i hovedsak en utendørs leik som blant annet leikes i skolegården.
Det hoppes paradis i mange land rundt om i verden og historien går langt tilbake. Noe som ligner på paradis er omtalt av romerske historieskrivere for mer enn 2000 år siden, men de eldste sikre nedtegnelsene har vi fra 1600-tallet der en leik for gutter som heter «scotch-hoppe» er beskrevet.
Dette fortsetter til steinen/pucken har vært i alle rutene. Kaster derimot deltakeren steinen/pucken på streken eller utenfor ruten eller at deltageren trår på streken, er han/hun ute og det er neste deltaker sin tur. Når alle andre deltagere er ute er det første deltagers tur igjen, han/hun starter da i ruten hvor han/hun ble ute.
Den som først fullfører alle rutene vinner.
Rue de la Roquette
Rue de la Roquette er en gate i Paris. Den løper fra Place de la Bastille i vest til gravlunden Père Lachaise.
Den var den eldste av veiene i det som var Paris' østlige forsteder og senere er blitt inkorporert innen bygrensene og nå er innen 11. arrondissement. Den førte fra Porte Saint-Antoine til det tidligere konvent for Hospitallersøstrene av la Roquette.
Gaten ble oppkalt etter en lokal sted som i sin tur enten har sitt navn fra er plantenavn, eruca, som betyr «rucola». En annen mulighet er at det kan komme fra roche som betyr stein/klippe.
De gamle La Roquette-fengslene ligger overfor hverandre på hver sin side av gaten. Utenfor det største av fengslene, Grande Rochette, ble det fra 1851 til 1899 offentlig henrettet 69 fanger med giljotinen oppstilt der. Fundamentene er fremdeles (2015) synlige i bakken. I 1871 ble dessuten seks gisler skutt i Grande Roquette under Pariserkommunen av kommunardene; blant de henrettede var den katolske erkebiskop Georges Darboy av Paris, andre geistlige, og en dommer.
Pallas-familien
Pallas-familien eller den palladiske asteroidefamilien er en gruppering av B-type-asteroider ved svært høye inklinasjoner i det mellomliggende asteroidebeltet. Grupperingen ble først oppdaget av Kiyotsugu Hirayama i 1928. Navnet på grupperingen stammer fra det største medlemmet, 2 Pallas, som har en gjennomsnittlig diameter på ca. 550 km. De øvrige legemene er langt mindre; det nest største er 5222 Ioffe med en estimert diameter på 22 km.
Thom Haaland
Thom Bernhard Haaland (født 25. februar 1967) er en norsk tidligere seiler.
Han representerte Norge under Sommer-OL 1992, der han ble nummer 10.
Carl Erik Johannessen
Carl Erik Johannessen (født 16. mai 1963) er en norsk tidligere seiler.
Öwez Öwezow
Öwez Öwezow (født 11. juni 1997) er en turkmensk vektløfter.
Matthew Lydement
Han representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 12 i 109 kilo.
Ted Sorensen
Theodore C. Sorensen (født 8. mai 1928 i Lincoln, Nebraska, død 31. oktober 2010 i New York) var en amerikansk advokat og presidentens juridiske rådgiver. Han hadde danske aner.
Pubescibidion
Pubescibidion er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Ted Sorensen
Liv og virke
Han ble utdannet som jurist fra University of Nebraska i 1949 og etter en kort ansettelse 1951–1952 i Federal Security Agency ble han i 1953 ansatt som daværende senator John F. Kennedys assistent. I perioden 1954–55 hjalp han bl.a. Kennedy med hans bok Profiles in Courage (Menn med mot) samtidig som han og Kennedy over en to-årig periode reiste til samtlige stater i USA for å samle støtte til presidentens senere kampanjer. Da Kennedy i 1961 ble president i USA, ble Sorensen utnevnt til presidentens spesielle rådgiver (special counsel and advisor).
Pubescibidion
Utseende
En nokså liten, slank, brun trebukk, dekkvingene med litt vage, lyse tegninger. Oversiden er sparsomt kledt med lange, lyse, oppstående hår. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er lengre enn bredt, sylindrisk. Dekkvingene er jevnbrede, noe tilspissede bak, beina nokså korte med litt klubbeformede lår.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Bolivia.
Ted Sorensen
Liv og virke
Etter Kennedys død i 1963 arbeidet Ted Sorensen en kort tid for president Lyndon B. Johnson. Senere konsentrerte han seg om å skrive en Kennedy-biografi som kom ut i 1965. Med sin omfattende kunnskap om Kennedy vakte den en del oppmerksomhet.
President Jimmy Carter utpekte i januar 1977 Sorensen til sjef for CIA, men Sorensen trakk sin nominering tilbake den 31. januar 1977 under et møte i Senatet hvor han først leste opp en 10 siders lang erklæring, «scurrilous and personal attacks» («skadelige og personlige angrep»), hvorefter han sa at «det står hermed klart, at et flertall i Senatet og i etterretningsvesene ikke er klar til å akseptere eller peke på en outsider-direktør for CIA, der som jeg mener de ting, jeg mener.»
Senere produserte han politiske skrifter og arbeidet som partner i advokatfirmaet Paul, Weiss, Rifkind, Wharton & Garrison LLP, i New York hvor han var rådgiver for internasjonale konserner og internasjonale ledere. Bl.a. ble det første demokratiske valg i Sør-Afrika gjennomført etter hans plan, og oljeledningen fra Curosau til USA var hans løsning på kostbare oljetransporter. I de siste årene underviste han og var rådgiver for det progressive Century Institute.
President Bill Clinton utpekte ham som medlem av styret for Central Asian-American Enterprise Fund.
Håkon Nissen-Lie
Håkon Martinus Nissen-Lie (født 26. mars 1964) er en norsk tidligere seiler.
Han representerte Norge i Sommer-OL 1988, der han ble nummer 21.
New Shepard
New Shepard er en gjenbrukbar amerikansk rakett for kastbaneferd, utviklet av selskapet Blue Origin. Den første flyvningen ble gjort ifra Corn Ranch i Texas den 29. april 2015.
Straks innen raketten og kapselen når sin høyeste høyde separeres kapselen fra raketten. Raketten gjør en kontrollert vertikal landing ved hjelp av sin rakettmotor. Kapselen lander med hjelp av fallskjermer. Både raketten og kapselen er gjenbrukbare.
Den første bemannede flyvningen er planlagt til den 20. juli 2021.
Aymen Bacha
Aymen Bacha (født 26. oktober 1999) er en tunisisk vektløfter.
Han representerte Tunisia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 9 i 109 kilo.
Sherman Oaks
Sherman Oaks er et nabolag i San Fernando Valley-området i Los Angeles, California, grunnlagt i 1927. Nabolaget inkluderer en del av Santa Monica-fjellene, noe som gir Sherman Oaks en lavere befolkningstetthet enn noen andre områder i Los Angeles.
Historie
En partner i Los Angeles Suburban Homes Company, Gen. Moses Hazeltine Sherman, utviklet Sherman Oaks. Selskapet hadde delt inn 1000 acre land som skulle bli Sherman Oaks. I 1927 ble hver dekar solgt for 780 dollar. Valley Girl omdømme, samfunnsaktivist i hjertet.
1991 begjærte en gruppe huseiere som bodde i Chandler Estates-området tidligere den tidligere byrådet i Los Angeles Zev Yaroslavsky for å trekke grensene til Sherman Oaks fra Magnolia til Burbank Blvd i nord og fra Coldwater Canyon til Van Nuys Blvd til vestover, med mål om å inkludere nabolaget deres. Denne forespørselen var ikke noe nytt i San Fernando-dalen; andre nabolag hadde enten forsøkt å endre navn, eller forsøkt å knytte seg til mer velstående nabolag for å flykte fra det de så på som voksende byknall og kollapsen av deres sosiale status. [2] Beboere i området hevdet imidlertid at området opprinnelig var en del av Sherman Oaks, men ble merket Van Nuys i stedet gjennom opprettelsen av postnumre i 1962; noen innbyggere var i stand til å produsere noen få eiendommer for å presentere saken sin.
Filemon og Baukis
Filemon og Baukis er den romerske dikteren Ovidius' moraliserende fabel Metamorfoser VIII som står i periferien av gresk og romersk mytologi. Filemon og Baukis er et eldre ektepar i regionen rundt byen Tyana, som i henhold til Ovidius i Frygia. De er de eneste i deres by som ønsker velkommen de forkledde gudene Zevs og Hermes (Jupiter og Merkur i romersk mytologi), således viser de from gjestmildhet, det ritualiserte gjest-vennskapet som kalles xenia, eller theoxenia når en guddom var involvert.
Zevs og Hermes kom i forkledning som vanlige bønder og begynte å spørre folk i byen etter et sted å sove for natten. De ble avvist alle steder inntil de kom til Filemon og Baukis' enkle og landsens hytte. Selv om ekteparet var fattig viste de mer omsorg enn deres rike naboer hvor «alle dører var låst og intet vennlig ord bli gitt, så onde var folket ved dette landet.» Etter å ha servert de to gestene med mat og vin, som Ovidius avbildet med stor detaljrikdom, merket Baukis at selv om hun hadde fylt opp gjestene trekopper mange ganger var vinkrukken fortsatt full. Da hun innså at gjestene faktisk var guder løftet hun og hennes ektemann «deres hender i bønn og bønnfalt overbærenhet for deres enkle hjem og kost». Filemon tenkte på å fange og drepe den gås som voktet huset deres og således gjøre et måltid for sine gjester, men da han dro ut for fange gåsen løp den til Zevs for trygghet. Zevs sa at de ikke trengte å slakte gåsen og at de skulle forlate byen. Zevs fortalte deretter at han ville ødelegge byen og alle menneskene som hadde vist ham ryggen og vist ham gjestfrihet. Han sa at Filemon og Baukis skulle klatre opp fjellet med ham og ikke snu seg før de nådde toppen.
Filemon og Baukis opptrer ikke i andre greske myter, heller ikke i noen kult, men gjestfrihetens hellige vesen ble spredt over hele den antikke verden. Etter at Lot og hans hustru hadde gitt mat til to fremmede ble de avslørt som «to engler», i henhold til Bibelens Første Mosebok 19:1. I henhold til Brevet til hebreerne 13:2: «Glem ikke å være gjestfrie, for på den måten har noen hatt engler som gjester, uten å vite det.» Muligheten at uidentifiserte fremmede som trengte ly og gjestefrihet var egentlige guder i forkledning festet seg kulturen i løpet av den første århundre e.Kr. Apostlenes gjerninger 14:11-12 nevner den ekstatiske mottagelsen som ble mottatt mindre enn to generasjoner etter Ovidius' bok ved en tale av Apostelen Paulus og Barnabas: «Folkemassen så hva Paulus hadde gjort, og satte i å rope på lykaonisk: «Gudene er blitt som mennesker og er kommet ned til oss.» Og de kalte Barnabas for Zevs og Paulus for Hermes, siden det var han som førte ordet.» Barnabas kalte de Zevs og Pauls kalte de Hermes.
Resten kan du tenke deg
Resten kan du tenke deg er et musikkalbum med George Keller, utgitt i 1981.
FBW 71UH Hochlenker
FBW B 71UH Hochlenker som var bygget i årene 1959-1962 av den sveitsiske bussprodusenten Franz Brozincevic Wetzikon (FBW) med karosseri, var et engangsforsøk hvor sjåførplassen løftes 1,5 meter over passasjergulvet for bedre utsikt under kjøring og større plassutnyttelse. Sjåføren kunne sitte oppe i et panoramaliknende «tårn», dermed fikk bussmodellen betegnelsen Hochlenker og kallenavnet «Giraff» (Sjiraff). Bare 12 busser var bygget og levert til Seebach for bybusstrafikk.
Hochlenker
Bussmodellen som ble satt i produksjon i 1959 da en serie på 12 buss var bestilt, skilte seg lite fra samtidige bybusser utover den spesielle innredningen i frontpartiet, og var spartansk utstyrt for sin tid ettersom formålet var som kapable bybusser ment for store passasjermengder med en kapasitet på 112 passasjerer. Tüscher som bygget karosseriet for bussmodellen, satt på et dørarrangement på 1-2-2 ved å ha dobbeltdør bak og enkeltdør foran inn til fronten.
Produksjonen ble stoppet i 1962 da det ikke kom interesse fra andre bussoperatørene som mente den store høyden kunne være problematisk i bygater hvor det også ferdes trolleybusser med kontaktledningene som kunne være ned på 3,5 meter høyde i tunneler. Dessuten hadde det vist seg at fordelen med å flytte sjåføren opp ikke var så fordelaktig som håpet på forveien. Men for guttebarna som reiste med bussen var det en opplevelse i seg selv å komme opp og observerte sjåføren og omgivelsene. Bussene fortsatte som en del av bussflåten for VBZ fram til slutten på 1970-tallet, da de ble utrangert etter nesten 20 år.
Produksjon
12 buss var bygget i 1959 til 1962.
Carillon
Carillon er betegnelsen på et konsertklokkespill bestående av minst 23 støpte klokker. Musikeren som spiller på et carillon kalles en klokkenist. Klokkene i et carillon skal være stemt i kromatisk skala, det vil si med en halvtones mellomrom. Klokkene svinger ikke, men henger stabilt. Tradisjonelt spiller carillonisten med lillefingrene (knyttet neve) på et stokkklaviatur med overføringer til innvendige kolver eller utvendige hammere som slår mot klokkene, samtidig som man med føttene trår på et pedalklaviatur. De største klokkene veier opptil flere tonn hver. Et carillons størrelse måles ofte etter samlet vekt på klokkene. Carillon kan betraktes som verdens største instrument, med unntak av noen få pipeorgler med uvanlig mange registre.
Det finnes på verdensbasis rundt 600 carillon, hvorav omtrent 400 i Europa (hovedsakelig i Belgia, Nederland og Nord-Frankrike), 185 i USA, 11 i Canada, tre i Sør-Amerika, ett i Afrika og to i Australia.
De fleste klokkespillene finnes i Belgia og Nederland med 182, på tredjeplass i forhold til areal og befolkningstall kommer Danmark. Frankrike har 63, Tyskland om lag 45, mens Storbritannia har flere tusen vekselringende klokker i over 5000 kirker, men kun 19 klokkespill. Russland, Spania, Østerrike og Portugal har to klokkespill hver.
Historie
De første klokkene i verden ble støpt i Asia. Det er funnet bronseklokker fra Shang-dynastiet, som varte fra 1520 f.Kr til 1030 f.Kr. Verdens eldste klokkespill er funnet i Kina, en Bianzhong fra ca 433 f.Kr. Unikt for disse er at deres avflatede form tillater at hver klokke kan slå to ulike toner.
Tidligste bruk av klokker i den kristne sfære kom etter ediktet fra Konstantin i Milan i 313 e.Kr. Noen av de eldste kristne klokkene er funnet i bysantinske kirker nær Damaskus. Klokkestøpingen kom til Europa på 400-tallet e.Kr. De første klokkene ble tatt i bruk i klostre, og klokkestøpingen ble utført av benediktinermunker, som kalte dette arbeidet for «la création du son de la feu» (fransk for «å skape lyd gjennom ild»; «ild» viser til selve støpeprosessen). I år 605 e.Kr. bestemte pave Sabinian at kirkebønner skulle markeres med klokkeslag i kirken. De katolske bønnetidene kaltes prim, ters, sext, non og vesper, samt matutin om natten. Denne inndelingen av døgnet (religiøs tid) var så nyttig for befolkningen at klostrenes klokker også regulerte arbeidstiden (i det engelske språket ble none til noon, med pause 'after noon'). Senere ble det utviklet timeslag og kvarterslag. I middelalderen ble det konstruert avanserte mekaniske drivverk til dagur, solur, måneur og astronomiske ur, nært forbundet med avspillingen av klokkens tidssignal. De tidligste eksemplene er fra 1100. Forløpere til klokkespill er dokumentert i Cantigas de Santa Maria under Alfonso den vise i det 13. århundre. Flere og større klokker ga mer harmoniske klokkeslag fra tårnene.
Første klokkespillsautomatikk
Når klokker skulle lyde hver time og ikke kun til bønnetidene hver tredje time, ble behovet for automatisering åpenbart. Klokken slo antall timer - "o'clock". Arbeidere og bønder ikke hadde egne ur, derfor måtte de varsles før de skulle telle timeslagene fra tårnet - dette som for-slag på mindre klokker før timeslaget. Med utviklingen utover det 14. og 15.århundre ble tårnurets timeslag etterfulgt av korte melodier med fragmenter av liturgiske melodier. De første urene var lite nøyaktige og tårnene anga ulik tid - til irritasjon for mange. Urverkene ble stadig forbedret. Melodier etter tidssignalet, ritornellene, ble utviklet i Nederland og rundt 1530 fantes avanserte mekaniske spilletromler i Amsterdam og andre velstående byer.
Sangklokker
Det ble lagt merke til at In olanda, ora cantat - i Holland 'synger tiden' (vol vrolijke klanken - full av munter klang) og skikken ble senere utbredt derfra. Kjente klokkestøpere på 14 - og 1500 tallet var familiene Weghavens og van den Ghein (et nær komplett carillon fra Pieter van den Ghein i 1531 står fortsatt i Monnickendam, utenfor Amsterdam). Overføringsteknologien til hamrene ble forbedret, antall klokker økte og ikke minst ble klokkeklangen forbedret. På 1600-tallet leverte Hemony konsertklokkespill med til da uovertruffen klang til de fleste større byene i Nederland.
Første spilleklaviatur
Kort tid etter de første automatiske spilletromler ble det utviklet spilleklaviaturer for klokkespill. Dem eldste spillebord som er kjent er fra 1510 og står i rådhuset i Oudenaarde, Nederland. Spillemekanismen på de første klokkespill fremstår som primitiv.
Musikkutøvelse utenfor kirken var et symbol på økonomisk fremgang i senmiddelalder/renessanse og ble bestilt for å forskjønne byen. Slik ble carillon - i likhet med fremragende arkitektur og kunst - et tegn på status og overskudd som byer og tettsteder la stor ære i, Det var et prestisjeprosjekt å anskaffe de beste og største klokkene. En by burde ha minst to carillon og selv mindre kjøpsteder prydet seg med prakten av klokkespill.
Kunsten å stemme en klokke
Hver klokke stemmes etter 5 toner, som en mollakkord. Selve slagtonen lar seg ikke måle, et kompleks med lydbølger som interferer. Foruten Primtonen høres en liten ters, kvint og nominal (oktav over), ledsaget av en «hum» én oktav under i etterklangen. Denne ferdigheten og arbeid blant entusiaster som Jef Denyn i Mechelen førte til en ny oppblomstring av Carillon i Europa og USA. Klokkespill er stadig i utvikling og kan regnes som et pionerinstrument.
Etymologi
Campanologi Et brev på 500-tallet fra Karthago til biskopen i Nola i Campania syd for Napoli, Italia anbefaler å ta i bruk klokker i kirken. Klokkestøp i Campania gir oss ordet campana (italiensk for klokke, kan også brukes på engelsk for klokkeform) - Campanologi for læren om klokkeringing. Campana på latin fra campus:dyrket mark/åker (derav også champagne).
Signal Et annet ord for klokke på latin, Signum, gir oss ordet signal. Varsler ble signalisert med klokker. Små klokker (bjeller på norsk) ble kalt tintinnabulum.
Ritornell De store mekaniske sylindrene som drev melodiene når de dreier ga navnet ritornell som fortsatt benyttes om automatisk klokkespillsprogrammering.
Noon Klokkespill ved none ble avbrudd i arbeidsdagen og senere integrert i det engelske språk som noon og afternoon.
På flamsk calles carillon beiaard. Tysk Glockenspiel brukes både om carillon og andre klokkespill. Klokkenist kalles også carilloneur eller beiardier.
Klokkespillsautomatikk
Mekaniske spilletromler tilknyttet urverk som slår tiden hører til blant de eldste former for automatikk vi kjenner til. Tromlene kan være opptil et par meter i diameter, og i Nederland finnes flere som fortsatt er i bruk fra 1600-tallet. De fem største kirkene i Amsterdam har alle fungerende mekaniske spilletromler, de eldste snart 500 år gamle. Alle vedlikeholdes fortsatt og melodier skiftes årlig. Det kan ta 2-3 mann et par dager å kode 3-4 minutter musikk, der en leser og finner neste noteverdi ned til 12-del eller 16-dels takt, en monterer staver på utsiden og en står inni trommelen og fester den. Programmeringen av spilletrommelen med beveglige pinner blir et av de første eksemplene på dataprogrammering.
På grunn av vekten på hamrene er det begrensning på repetisjonsevnen og enkelte klokkespill er utstyrt med to hammere for dobbeltslag. Mekanikken ble opprinnelig drevet av tunge lodd som heises opp etter avspilling. Vedlikehold og utskiftning av melodier avtok utover det 18. og 19.århundret etter kriger og manglende utvikling av klokkestøperfaget inntil begynnelsen på 1900-tallet der en ny interesse bredte seg for carillon og spredte seg til USA. Senere har det vært utviklet båndspilleverk (som ligner på hullkort system), mens moderne klokkespill leveres med digital styring i form av elektriske signaler eller midifiler, med leverandører som Clock-O-Matic, Tempora, Angelus, Chronoquartz og Horomat. Overføringene til klokkene kan være elektro-pneumatisk eller magnethammere.
Konsertinstrument
Kort tid etter at de første carillon-ene ble utformet, kom spillebordet for manuell avspilling. Dette skjer oftest i form avhelt separate overføringer fra spilleautomatikken, der automatisk avspilling kan være utvendige hammere mot klokkene og konsertering foregår ved et sinnrikt system av trådoverføringer til innvendige knabler som trekkes horisontalt mot slagringen. Det er ikke tilfeldig at de byene i Nederland som utviklet disse trådoverføringene, også hadde en rik vev- og tekstilindustri. Disse vedlikeholdes som nærmest to separate instrument i ett klokkespill (og kan med fordel ha hvert sitt sett med klokker, ett for automatikk og ett for konsertering).
Stokklaviatur betjenes med pedal og med lillefinger (i knyttet neve) og ligner middelalderens stokklaviatur for orgel, men med en helt separat utvikling og forskjellig spilleteknikk fra orgel. Mens orgelpedaler spilles med sko/såle og benytter både tå og hel nås klokkespillspedal kun med tå med dynamisk anslag der enkelte foretrekker å spille med ballettsko. Pedalverket er en og en halv oktav og felles med stokklaviaturets nederste del. Større klokker gir større dynamikk i lyd - klokkenisten kan spille knapt hørbart eller svært kraftig. Carillon har en dynamikk som kan sammenlignes med pianoforte og eldre eller større klokkespill kan være fysisk krevende å betjene. Anslaget er staccato for at klokken skal kunne vibrere (klang). Hamrene har fjær slik at de løftes bort fra klokken etter anslag. Hvert carillon har ulik toneomfang avhengig av hvor mye metall og klokker en har råd til. Konvensjonen er at nederste tone= største klokke alltid spilles som C fra noter og spillebord. Slik sett er alle klokkespill transponert til ulike toneleier som en må ta hensyn til ved avspilling, en skiftende transposisjon som det må tas hensyn til når musikk spilles fra ulike tårninstrumenter.
Carillon er et utendørs instrument, ofte i klokketårn 30 meter eller mer over bakken (det finnes også mobile klokkespill). En god lyttevinkel er 45 grader fra klokkeopphenget, men foruten annen støy utenfor må det tas hensyn til hvordan lydbølgene treffer rom, flater og arkitektur. Klokkenisten sitter i et lydisolert cabinet i eller umiddelbart under instrumentet. Klokkene står i en lanterne med luker. Vegger og tak er med på å forme lyden - direkte (ubrutt til tilhørere) og indirekte. De fleste instrumentene er ikke synlig utenfra for å beskytte klokkene fra vær og fugler - men også fordi indirekte lyd gir bedre helhetlig klang: en lanterne med 15-25 % åpningsspalter sprer lydbølgene mest behagelig for tilhørere nedenfor, Blant instrumentets særtrekk er at lydvolumet fra større klokker høres bedre enn mindre, slik at melodiføringer fremheves i nedre register. En klokke som er en oktav lavere veier åtte ganger mer. Ved flere enn 4 oktaver vil kontrasten mellom nederste og øverste register være vanskelig å balansere.
Carillon utviklet seg også til et mer uavhengig konsertinstrument - i parker eller byer, men uavhengig av tårnklokker eller kirker. Etter første verdenskrig ble verden utenfor Europa mer oppmerksom på konsertklokkespill, og det ble bestilt flere carillon i Nord-Amerika, Japan og Korea.
Fredsklokker
Flere land som mistet mange soldater i de flamske områdene i krig har også bygget carillon i tilknytning til minnelunder - USA og Canada har tre hver, Australia 2, Sør-Afrika ett (Cape Town 1922) og New Zealand ett (wellington 1925).
Verdens kulturarv
Carillon ble oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv i 2014 (Belgia) og 2015 (Nederland).
Transportable carillon
I perioden 1933–1938 fant den engelske klokkespilleren Nora Johnston opp transportable klokkespill. Slike klokkespill, eller «mobile carillon-er», kan monteres på hengere, vogner eller lastebilplan, og trekkes eller monteres til fremførelser og konserter på ulike torg og scener.
Liste over Pittsburgh Steelers-sesonger
Pittsburgh Steelers konkurrerer i National Football League (NFL) i divisjonen AFC North i American Football Conference (AFC). Steelers, som ble stiftet i 1933, er det eldste laget i AFC; syv lag i National Football Conference (NFC) har spilt i NFL lengre. Laget var ikke videre kompetitivt i begynnelsen, med kun åtte vinnende sesonger i løpet av lagets 39 første. Siden sammenslåingen av AFL og NFL i 1970 har Steelers derimot nådd åtte Super Bowls og er ett av kun to lag, sammen med New England Patriots, til å ha vunnet seks Super Bowls. De seks titlene er fjerde mest i ligaen totalt (inkludert ligatitler før Super Bowl), bak kun Green Bay Packers (13 titler), Chicago Bears (9) og New York Giants (8). Laget har nådd AFC Championship Game 16 ganger, like mange som Patriots (16) og én bak 49ers (17) for flest turer til en Conference Championship-kamp. I tillegg har de spilt nest flest conference championship-kamper på hjemmebane, og er delt for nummer to med Dallas Cowboys og Denver Broncos for flest turer til Super Bowl; per 2021 holder Patriots rekorden med 11.
Carillon
Transportable carillon
Det finnes på 2000-tallet noen få mobile carillon i Europa:
Liste over Pittsburgh Steelers-sesonger
Fra 1974 til 1979 ble laget det første i NFL til å vinne fire Super Bowl-titler i løpet av seks sesonger, som ingen andre lag har oppnådd. I 2005 var laget det første i NFL som nådde conference championship-kampen som sjette seed siden sluttspillet ble utvidet til 12 lag i ; det samme laget ble også det første med sjette seed til å vinne Super Bowl. Steelers er 6–2 i Super Bowls, med seier i Super Bowl IX, Super Bowl X, Super Bowl XIII, Super Bowl XIV, Super Bowl XL og Super Bowl XLIII og tap i Super Bowl XXX og Super Bowl XLV.