cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alexander Schalck-Golodkowski
Karriere
Han var gift to ganger og fikk to barn.
Aki Karvonen
Aki Karvonen (født 31. august 1957 i Valtimo i Finland) er en finsk tidligere langrennsløper.
I løpet av sin internasjonale karriere vant han seks medaljer i VM og OL. I 1985 innrømmet Karvonen å ha benyttet seg av bloddoping.
Elektrisk felt
Elektrisk felt (også kalt elektrisk feltstyrke) gir kraften som virker i hvert punkt i rommet på en elektrisk ladet partikkel som der befinner seg i ro. Det er et vektorfelt som skapes av andre elektriske ladninger ifølge Coulombs lov eller fra et magnetfelt som varierer med tiden og beskrevet ved Faradays induksjonslov.
MS «Hordaland»
MS «Hordaland» var i perioden 1937-1970 en lokalrutebåt tilhørende Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap. I 1970 ble den solgt til AS Jøsenfjord Rutelag og omdøpt «Ombofjord». De ble benyttet i dette selskapets ruter i Ryfylke frem til 1976.
Elektrisk felt
Det elektriske feltet er vanligvis betegnet ved vektorsymbolet E. En ladning q  som er i ro i dette feltet, vil bli påvirket av kraften. I SI-systemet er derfor enheten for elektrisk feltstyrke Newton per Coulomb N/C som er lik Volt per meter, V/m. Begrepet elektrisk felt ble først introdusert av Michael Faraday på midten av 1800-tallet.
Varierer det elektriske feltet med tiden, vil det generere Maxwells forskyvningsstrøm som igjen skaper et magnetisk felt. Dette samspillet omtales som et elektromagnetisk felt og er beskrevet av Maxwells ligninger som danner grunnlaget for elektromagnetisk teori. Spesiell relativitetsteori forener det elektriske og magnetiske vektorfeltet i Faradays felttensor. Lys og annen elektromagnetisk stråling er bølger av disse feltene. I kvantemekanikken erstattes denne klassiske beskrivelsen med kvanteelektrodynamikk.
Karakteristiske feltstyrker
I dagliglivet er vi omgitt av spenninger med størrelser som typisk er mellom et par volt opp til noen hundre volt over avstander på noen meter. Derfor vil vi fra elektriske installasjoner omkring oss være utsatt for elektriske feltstyrker E = (0.1 - 100) V/m. Nær høyspentlinjer vil man kunne ha mer enn 1000 V/m = 1kV/m. Feltene foran gammeldagse fjernsynskjermer kunne være mye sterkere. Likedan er vi hele tiden bombardert med elektromagnetisk stråling fra radioer og mobiltelefoner. For at signalene skal være hørbare, må disse bølgene inneholde felltstyrker større enn 10-5 V/m.
Fra Naturens side er vi i tillegg utsatt for et mer konstant elektrisk felt med omtrentlig størrelse 130 V/m nær Jorden på grunn av atmosfærisk elektrisitet. Men det er likevel lite i forhold til hva som kan oppstå som statisk elektrisitet ved triboelektriske effekter. Ved så høye feltstyrker som 106 V/m kan man få elektrisk gjennomslag i luften når elektroner blir revet løs fra atomene. Det kan arte seg som gnister eller en lysbue.
Enda sterkere felt finnes inne i atomene. Elektronet i et hydrogen-atom beveger seg i det elektriske feltet fra et proton i en avstand som er gitt ved en Bohr-radius. Det gir typiske feltstyrker av størrelsesorden 1012 V/m. Det er dette elektriske feltet som delvis er grunnen til finstrukturen til forskjellige spektrallinjer i atomenes emisjonsspekter.
Ved enda høyere feltstyrker vil partikler og deres antipartikler oppstå spontant fra vakuum. Julian Schwinger har vist ved bruk av kvanteelektrodynamikk at slik pardannelse av elektron-positronpar vil opptre for elektriske felt
Her er e  elektronets ladning, me  dets masse, c  er lyshastigheten og ħ = h/2π  er den reduserte Planck-konstanten. Dette fenomenet gir løsningen på Kleins paradoks. Men det er ikke kjent hvor så sterke felt vil kunne opptre. Tilnærmet så høye felt kan finnes på overflaten av de aller tyngste atomkjerner.
Elektrostatiske felt
Når alle elektriske ladninger og strømmer i et system ikke forandrer seg med tiden, vil de resulterende feltene også være konstante eller «statiske». Alle elektriske felt kan da i utgangspunktet beregnes fra Coulombs lov som danner grunnlaget for elektrostatikken. Den sier at en ladning q  i vakuum vil skape et elektrisk felt i et punkt r = (x,y,z) som er gitt ved
når den befinner seg i origo og = r/r  er en enhetsvektor i radiell retning med r = |r|. Her er 1/4π ε0  Coulombs konstant i SI-systemet som oftest brukes i dag. Feltvektorene peker derfor ut fra origo og med lengder som avtar med kvadratet av avstanden til ladningen. I stedet for å beskrive feltet med slike feltvektorer, er det mer vanlig å bruke feltlinjer. Det er kontinuerlige kurver som i hvert punkt har vektorfeltet som tangent.
Det elektriske feltet oppfyller derfor superposisjonsprinsippet. Ofte kan det benyttes til å forenkle beregning av feltet.
I mange tilfeller kan ladningene som skaper elektriske felt, betraktes å være kontinuerlig fordelt. En slik fordeling i rommet vil ha en ladningstetthet ρ  slik at ladningen i et lite volumelement rundt kildepunktet r ' kan skrives på den differensialle formen dq ' =  ρ(r ')d 3x '. Ved integrasjon over hele ladningsfordelingen finnes det totale feltet,
Elektrisk fluks
Desto tettere de elektriske feltlinjene er i et område av rommet, desto sterkere er feltet. Et kvalitativt mål for dette kan man få ved å beregne hvor mange feltlinjer som går gjennom en fiktiv flate S  i  denne delen av rommet. Denne størrelsen er gitt ved integralet
hvor d S = dS n  er et lite flateelement som har enhetsvektoren n  som normal. Verdien av integralet kalles den elektriske fluksen gjennom flaten og tilsvarer definisjonen av magnetisk fluks. Navnet kommer fra det analoge integralet i hydrodynamikk hvor det gir mengden av vann som strømmer gjennom en slik flate. Feltstyrken E kan derfor også kalles for «elektrisk flukstetthet».
I utgangspunktet sier Coulombs lov hva det elektriske feltet er utenfor en punktladning. En mer generell formulering er Gauss' lov som kan benyttes i mange andre sammenhenger. Den sier at den totale, elektriske fluksen gjennom enhver lukket flate er gitt ved den totale ladningen innenfor flaten. På integralform skrives den som
Den tenkte flaten S  kan legges hvor man måtte ønske og kalles en «Gauss-flate». Vanligvis velges den på en slik måte at integrasjonen blir enklest mulig. Det valget er i stor grad bestemt av symmetrien i problemet. Befinner det seg ingen ladninger innenfor flaten, sier loven derfor at like mye fluks må gå inn i flaten som det går ut av den.
Eksempel: Ladet kule
For å beregne feltet inne i en kule med radius R  og konstant ladningstetthet ρ, kan man legge en sfærisk Gauss-flate med radius r  og med sentrum i kulens midtpunkt. På grunn av symmetrien må feltet være rettet i radiell retning. Fluksen gjennom Gauss-flaten er dermed E⋅4π r2, mens den totale ladning innenfor flaten er (4/3)⋅ρπ r3. Gauss' lov gir da at feltet inni kulen er
Kakkelovn
Kakkelovn eller svenskeovn er et lukket ildsted, en ovn, murt opp av tegl og kledd med glaserte keramiske fliser, såkalte kakler. Kakkelovnen brukes til oppvarming av bolighus og fyres med ved. Denne type ovn utnytter brenselet på en svært effektiv måte fordi røyken sirkulerer i et innbygd kanalsystem og mye av varmen i røyken tas dermed vare på før røyken går ut skorsteinen. Varmabsorberende stein lagrer varmen og avgir den over tid. Enkle former for kakkelovner var i bruk fra 1400-tallet av, særlig i Nord-Europa. Kakkelovner ble viderutviklet, tatt i bruk og svært utbredt i Sverige på 1700-tallet og kalles derfor også svenskeovner. Moderne kakkelovner har virkningsgrad på over 90 % og kan avgi varme til rommet et døgn etter at ilden er slukket. Ovnene er tunge og relativt plasskrevende.
Elektrisk felt
Eksempel: Ladet kule
Det er null i kulens sentrum r = 0  og har verdien ρR/3ε0 på dens overflate r = R. Hvis Gauss-flaten har radius r' > R, omslutter den hele ladningen til kulen. I dette området utenfor kulen avtar feltet derfor som
Kakkelovn
Opprinnelse og utbredelse
Kakkelovnen var kjent i senmiddelalderen i Alpene og Sør-Tyskland, da som en bileggerovn. Slike ovner ble også brukt i de nordiske landene, men var kun forbeholdt de øverste sosiale lag. De eldste kakkelovnene var bygget opp av leirpotter med bunnen mot brennkammeret og åpningen ut mot rommet. Disse ovnene ble etterhvert utviklet til fliskledde ovner. På Jylland, der det er god tilgang på leir, har den enkleste form for kakkelovn vært brukt lengst. Et veggmaleri i Konstanz fra 1300-tallet viser en kakkelovn, trolig den eldste avbildning. Nürnberg og Wien var sentre for kakkelproduksjon fra middelalderen av.
På 1700-tallet ble kakkelovnen videreutviklet i Sverige, hvor den fikk særlig stor utbredelse og utkonkurrerte ovner av støpejern som varmekilder i hus. Bakgrunnen var mangel på ved, noe som skyldtes jernverkenes omfattende bruk av tre til brensel og ineffektive ildsteder som peis og grue. Sverige var en av verdens største produsenter av metaller. Tømmer ble brukt til husbygging og det forekom nedbrenning av skog for dyrking, såkalt svedjebruk. Den svenske staten startet i 1767 et forskningsprosjekt for å finne fram til mer energibesparende ildsteder. Arkitekt Carl Johan Cronstedt og general Fabian Wrede reiste på studietur til kontinentet for å finne frem til mer effektive ovner. De ble blant annet inspirert av en italiensk ovnstype der tomme leirkrukker ble murt inn i støpen og av den tyske bileggerovnen. Forslaget man kom fram til ble presentert i skriftet "Beskrifning på Ny Inrättning af Kakelugnar Til Weds Besparing. Jämte Bifogade Kopparstycken." En bok som presenterte ulike eksempler på kakkelovner forfattet av arkitekten Erik Palmstedt bidro til kakkelovnens popularitet. Kakkelovner ble populære og utbredt i store deler av landet. I fattigere husholdninger ble det satt opp hvite ovner; jo bedre stilt folk var økonomisk, jo mer utsmykkede kakkelovner kunne de skaffe seg.
Elektrisk felt
Eksempel: Ladet kule
i overensstemmelse med Coulombs lov. Setter man her r = R, finner man igjen verdien av feltet som resulterte fra beregningen inni kula. Det elektriske feltet er kontinuerlig på overflaten da det ikke finnes ladninger der.
Kakkelovn
Funksjon
Kakkelovnen består av et forbrenningsrom, røykkanaler i en murblokk samt skorstein. Ovnen fyres fortrinnsvis med ved og er utformet for å ta vare på varmen fra røykgassene. Røykkanalene går vertikalt; en tradisjonell svensk kakkelovn har fem kanaler med en lengde på ca. 10 meter. Røykgassene går først opp i den midtre kanalen, så ned de to fremre sidekanalene og til slutt opp de to bakre kanalene og ut i skorsteinen. Varmen magasineres i teglsteinene. Kakkelovnens prinsipp bygger også på at man etter hvert skal stenge spjeldet slik at den varme røyken fortsetter å sirkulere inne i ovnens kanaler, og avgi varme (energi) til omgivelsene før den slippes ut i atmosfæren.
Elektrisk felt
Eksempel: Ladet kule
At det elektriske feltet utenfor en sfærisk ladningsfordeling med totalladning Q  er det samme som feltet fra en punktladning Q  i kulens sentrum, er et eksempel på Newtons skallteorem. Grunnen er at Coulombs lov har samme matematiske form som Newtons gravitasjonslov. En annen konsekvens av dette teoremet er da at det elektriske feltet innenfor et kuleskall er null. Utenfor er feltet det samme som om kuleskallets totalladning var plassert i dets sentrum. Dette er også i overensstemmelse med Gauss' teorem.
Kakkelovn
Funksjon
Mens røyken tidligere kunne holde så mye som 800 grader Celsius, ble den med kakkelovnen kjølt ned til 150 grader ved at varmen ble magasinert og avgitt innendørs.
Elektrisk felt
Differensiell form av Gauss' lov
Det lukkete flateintegralet som inngår på venstre side av Gauss' lov, kan omskrives ved bruk av divergensteoremet. Det sier at
Kakkelovn
Funksjon
Kakkelovnen er også videreutviklet med vannbåret varme til hele huset.
Elektrisk felt
Differensiell form av Gauss' lov
hvor V  er volumet som flaten S  omslutter. Men den totale ladningen Q  som denne flaten omslutter, kan også skrives som et volumintegral over den elektriske ladningstettheten ρ(x),
Begge sider av loven er dermed gitt ved integral over det samme volumet. Siden dette kan velges fritt, må de to integrandene være de samme. Det betyr at
Kakkelovn
Kakkelovner av støpejern
Egentlige kakkelovner ble brukt i Mellom-Europa fra middelalderen. Slike ovner ble sannsynligvis importert til Danmark og i mindre omfang til Norge på 1500-tallet; og ordet «kakkelovn» fikk derfor innpass i dansk og norsk språk. Men da importerte og senere norskproduserte ovner av støpejern utkonkurrerte murte ovner med kakler, gikk ordet over til å betegne støpejernsovner. I skriftlige kilder fra 1700- og 1800-tallet bruktes ordet «jernkakkelovn» nokså konsekvent om alle slags ovner av støpejern.
Norske ovner av støpejern ble gjennom 1600- og 1700-årene konsekvent (men feilaktig) benevnt som «jernkakkelovner». Da en begrenset import av mer fyringsøkonomiske svenske kakkelovner kom i gang på 1800-tallet, var ordet «kakkelovn» så godt innarbeidet for ovner av støpejern, at de importerte ovnene ble kalt «svenskeovner». Først i årene etter ca. 1970 har ordet «kakkelovn» fått tilbake sin opprinnelige betydning etter at importen av svenske kakkelovner ble tatt opp igjen.
Elektrisk felt
Differensiell form av Gauss' lov
Når feltet er radielt rettet i tre dimensjoner, må divergensen regnes ut i kulekoordinater. Da kan divergensen skrives som
Kakkelovn
Svenskeovner
I Sverige ble murte ovner aldri utkonkurrert av støpejernsovner. Fra slutten av 1700-tallet ble murte ovner som var kledd med glaserte keramikkfliser den dominerende varmekilden, mens bruken av støpejernsovner nesten opphørte. Glaserte fliser kalles kakler på svensk, derav betegnelsen kakelugn. På grunn av de svenske teglovnenes fyringsøkonomi og tiltalende utseende, kom import av slike ovner til Norge i gang på 1800-tallet, særlig til byene. Importen av svenskeovner ebbet ut på 1900-tallet. Ordet «svenskeovn» ble av samme grunn stadig mindre utbredt, og nordmenn flest var neppe klar over betydningen.
Elektrisk felt
Differensiell form av Gauss' lov
For den ladete kulen med E = ρr/3ε0, blir da ∇ ⋅ E = ρ/ε0  som forventet. Samme formel gir også at denne divergensen er null utenfor kulen hvor feltet varierer som 1/r 2.
Kakkelovn
Svenskeovner
Da import av svenske kakelugnar ble tatt opp igjen omkring 1980, var ordet «kakkelovn» blitt så uvanlig at det falt importørene lett å oversette betegnelsen kakelugn direkte til norsk kakkelovn. Dermed er ordet gjeninnført med den opprinnelige betydningen etter at det i flere hundre år har betegnet en helt annen ovnstype i Norge.
Kakkelovner i Norge
Eilert Sundt noterte midt på 1800-tallet at kakkelovner var innført på Hedemarken, Romerike og i Smålenene. Kakkelovnen ble satt opp i oppholdsrommet (stuen), mens peisen ble plassert i eget rom (kjøkkenet) og tildels omtalt som skorstein.
I Bergen ble en form for kakkelovn tatt i bruk på 1500-tallet. Den første kjente ble satt opp av Jørgen Hanssen på Bergenhus festning i 1518; det ble brukt 80 takstein og spiker til å bygge opp ovnen som ble malt med mønje. Kakkelovnene ble etterhvert forbedret ved at fyrkammeret var av jern mens den ellers var bygget opp av kakler av brent leir. Geble Pedersøn fikk satt inn en slik jernkakkelovn i skolen han reiste i 1554 og en tilsvarende ovn i boligen. En kakkelovn omtales i Absalon Pederson Beyers bolig rundt 1560. Ovnsteknikken skal ha kommet til Bergen fra Nürnberg og Frankfurt som var sentre for slik industri. På Bryggen ble kakkelovn aldri tatt i bruk: Etter brannen i 1702 ble det i stedet for åre eller røykovn tatt i bruk bileggerovner av jern. Kakkelovner ble tatt i bruk i Oslo omtrent på samme tid som i Bergen. På Akershus festning er det omtalt kakkelovner på slutten av 1500-tallet: Pottemaker Wandel Kietzelbach fikk i 1593 betalt for fire kakkelovner til forskjellige rom på Akershus. Kietzelbachs kakkelovner ble satt i blant annet vaktmesterens stue noe som tyder på at kakkelovn ikke var særlig sjelden eller eksklusivt på den tiden.
Algiachroa woodfordi
Algiachroa woodfordi er en sommerfugl som tilhører gruppen Vagrantini i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Elektrisk felt
Punktladning
En matematisk punktladning i punktet r' har en ladningstetthet som er uendelig stor i dette punktet og null utenfor slik at integralet over hele ladningsfordelingen gir en totalladning q. Dette tilsvarer definisjonen av Diracs deltafunksjon som tillater å skrive en slik ladningstetthet som
Algiachroa woodfordi
Utseende
En ganske stor, brun sommerfugl. Forvingen har et bredt, hvitt skråbånd, bakvingen en rekke av ovale, svarte flekker kantet med oransje.
Elektrisk felt
Punktladning
Da det elektriske feltet fra denne ladningen er gitt ved Coulomb-feltet, gir Gauss' lov den matematiske sammenhengen
Den opptrer i mange sammenhenger både i elektrostatikken og magnetostatikken.
Algiachroa woodfordi
Utbredelse
Arten finnes bare på Salomonøyene.
Elektrisk felt
Ladninger på linjer og plan
I allminnelighet er det meget vanskelig å beregne det elektriske feltet nøyaktig for en generell ladningsfordeling. Men noen ganger lar det seg gjøre mer direkte. Det gjelder spesielt når problemet har en eller annen symmetri som forenkler oppgaven. For eksempel, for en sfærisk symmetrisk ladningsfordeling vil alle retninger være av samme betydning. Derav kan man med en gang si at det elektriske feltet må være radielt og ha samme størrelse i punkt med samme avstand fra fordelingens sentrum. Dette gjelder opplagt for en punktladning, men det gjelder like godt for en kuleformet, utstrakt fordeling hvor ladningen er uniformt fordelt.
Linjeladning
Feltet fra uendelig lang, rett linje med en konstant, lineær ladningstetthet λ, kan ikke variere med posisjonen langs linjen da alt må forbli uforandret ved en slik forflytning. Det kan derfor bare variere med avstanden fra linjen.
Plasseres linjeladningen langs y-aksen, vil et lite intervall dy  på denne i avstand +y fra origo ha ladningen λdy. Feltet fra dette intervallet har da størrelsen λdy/4πε0R 2  hvor R angir avstanden til feltpunktet. Har dette avstanden x fra y-aksen, er denne gitte ved Pytagoras’ læresetning som R 2 = x 2 + y 2. Da det også vil være et tilsvarende bidrag fra et tilsvarende intervall i punktet -y, vil summen av disse to gi en feltvektor normalt på y-aksen. Denne komponenten finnes ved å multiplisere hvert av disse bidragene med x/R. Det totale feltet i avstanden x fra linjen finnes nå ved å integrere opp alle disse bidragene fra hele linjen,
En mer direkte vei å finne dette resultatet følger fra Gauss' lov ved å omslutte linjeladningen med en sylinderformet Gauss-flate. Ut fra symmetri er de elektriske feltvektorene rettet radielt utover og står derfor normalt på sylinderflaten. Har denne sylinderen radius r og høyde h, vil fluksen gjennom den være 2πrhE. Da flaten omslutter en total ladning λh, får man med en gang at hvor r  igjen er avstanden til linjeladningen.
Dette resulatet er også omtrentlig riktig for en endelig lang linjeladning så lenge som man betrakter felt i nærheten av midten til linjen. Ved dens endepunkt er feltet ikke rettet radielt utover.
Ladet plan
For et plan med konstant flateladning σ  vil de elektiske feltvektorene stå normalt på planet, igjen ut fra symmetri. Hvis det ligger i xy-planet, kan man betrakte denne todimensjonale ladningsfordelingen som bestående av en uendelig rekke med parallelle linjeladninger som er parallelle med y-aksen, hver med en linjeladning λ = σdx. Feltet fra en slik linje i avstand x fra y-aksen er fra det foregående gitt som σdx/2πε0R hvor nå R angir avstanden fra denne linjen til feltpunktet i avstand z  over origo, det vil si R 2 = x 2 + z 2. Men da det bare er komponentene normalt på planet som bidrar, må dette bidraget multipliseres med z/R. Det totale feltet i avstand z fra planet er derfor
At resultatet er det samme uavhengig av avstanden til planet, har mange viktige konsekvenser. Det følger også fra Gauss' lov ved å legge igjen en sylinderformet flate som står normalt på det og omslutter en liten del med areal A. Dette er også arealet til toppen og bunnen av sylinderen hvor fluksen går ut på begge sider av planet. I alt forlater derfor en fluks 2EA sylinderen som skyldes ladningen σA  innenfor. Dermed finner man igjen at.
Ladet ring
En annen, symmetrisk linjeladning er en ring med radius a og konstant ladningstetthet λ. Den totale ladningen på ringen er derfor. Med en gang kan man da si at feltet er null ringens sentrum. Det skyldes at feltet fra ladningen i et punkt på ringen blir nøyaktig opphevet av feltet fra det diametralt motsatte punktet.
På samme måte har punktene langs en linje normalt på ringen og gjennom dens sentrum en spesielt symmetrisk plassering. Dette er ringens akse. Der vil bidragene fra to diametralt plasserte punkt på ringen gi et resulterende felt som peker langs z-aksen hvis ringen ligger i xy-planet. Et lite stykke av ringen med lengde ds  vil gi et felt med størrelse λds/4πε0R 2  hvor R angir avstanden fra denne ladningen til feltpunktet P  i avstand z  over ringen. Her er nå R 2 = a 2 + z 2. Når vi summerer opp alle disse bidragene fra punkter langs ringen, er det bare brøkdelen z/R  av dette feltet langs ringens akse som vil bidra. I andre retninger vil komponentene kansellere ut. Da integralet av ds  er omkretsen 2π a, blir dermed feltet langs z-aksen
I ringens sentrum er z = 0. Feltet er der null som forventet. Langt fra ringen hvor z >> a, er reduseres dette resultatet til. I sin slik posisjon ser ringen ut som en enkel punktladning i avstand z  og feltet er ganske enkelt gitt ved Coulombs lov.
Ladet disk
Dette resultatet for en ladet ring, gjør det mulig også finne feltet på aksen til en ladet disk med konstant flateladningstetthet σ. Man betrakter da den som satt sammen av konsentriske ringer med variabel radius r. En slik ring med tykkelse dr har ladningen dq = 2πrdr. Har disken radius R, finner man ved integrasjon over alle ringene at feltet på aksen i avstand z  blir
I grensen R → ∞ går disken over til å bli et uendelig plan hvor feltstyrken utenfor igjen sees å anta den konstante verdien.
Ledere og dielektrika
Feltet utenfor en uniformt ladet plate er det samme uansett hva den er laget av. I et dielektrisk materiale som er en isolator kan ikke ladninger bevege seg fritt omkring, men kan plasseres i faste posisjoner. Har platen et areal A, vil en total ladning Q  da kunne plasseres uniform inne i den slik at den har flatetettheten σ = Q/A . Feltet på hver side av platen har da den konstante verdien = Q/2Aε0. Derimot varierer feltet inni platen med verdien i midten og er lineært voksende ut til overflaten hvor det tar den konstante verdien.
Er platen derimot en elektrisk leder, vil ladningen Q  fordele seg på overflaten av lederen slik at feltet inne i platen blir nøyaktig lik null. Hver av overflatene har da ladningstettheten σ' = Q/2A   og skaper feltene E'  = σ' /2ε0  som peker ut fra lederen og inn i metallet. I metallet virker disse to delfeltene i motsatt retning slik at der blir totaltfeltet   som det skal være. Men utenfor lederen adderer de seg opp slik at der blir feltet.
Dette resultatet kan også forstås med en sylindrisk Gauss-flate med topp og bunn parallelle til metalloverflaten med bunnen innfor og toppen utenfor. Da går det fluks bare ut gjennom toppflaten da feltet gjennom bunnen inni i lederen er null. I elektrostatikken er denne egenskapen til det elektriske feltet nær ledere av stor betydning. Denne oppførselen av det elektriske feltet forklarer også virkningen til et Faraday-bur.
Elektrisk potensial
Det elektriske feltet kan utledes fra et elektrisk potensial. Ofte blir det betegnet som U, men det er også vanlig å angi det som V. I mer teoretiske arbeid blir også Φ  benyttet.
En enkel måte å vise hvordan det oppstår, er å gjøre bruk av resultatet
som kommer frem ved direkte derivasjon. Feltet fra en kontinuerlig ladningsfordeling i rommet kan derfor skrives som hvor det elektriske potensialet er
En elektrisk ladning q  i dette potensialet vil ha den potensielle energien U(r) = qV(r). Denne varierer med posisjonen, noe som betyr at ladningen er utsatt for en kraft. Dette er akkurat kraften fra det elektriske feltet.
Gauss' lov ∇ ⋅ E = ρ/ε0  uttrykt ved potensialet gir
som er Poissons ligning. Den er en andreordens, partiell differensialligning. For en gitt ladningsfordeling kan den i prinsippet løses og gi potensialet overalt. Der det ikke finnes ladninger, er ρ = 0  og ligningen reduseres til Laplace-ligningen. Kjenner man potensialet overalt, kan det elektriske feltet beregnes ved en enkel derivasjon. Dette er ofte mye enklere enn å beregne feltet direkte fra ladningene da potensialet er en skalar størrelse.
Kondensator
En elektrisk kondensator kan lagre elektrisk ladning og er en videreføring av den opprinnelige Leidnerflasken. Den enkleste utgaven er en «platekondensator» som består av to parallelle, ledende plater som holdes i en viss avstand d  fra hverandre. Fra en ytre spenningskilde kan disse lades opp slik at de bærer motsatte ladninger ±Q. Hvis hver plate antas å ha arealet A  og deres avstand d  er tilstrekkelig liten, er det elektriske feltet fra hver av dem det samme som om de var uendelig store. Feltvektorene vil da overalt stå normalt på platene og ha størrelse Q/2Aε0 fra hver av dem når man antar at det er luft eller vakum mellom platene. Hvis det er et annet, isolerende materiale mellom platene enn luft, må ε0  erstattes med materialets dielektrisitetskonstant ε.
Utenfor platene ville de to feltene kansellere hverandre, mens mellom platene peker de i samme retning og gir totalfeltet. Dette er konstant slik at den elektriske spenningen eller potensialet mellom platene er Ladningen på platene kan da uttrykkes ved spenningen som  hvor
er konsensatorens kapasitans. Den sier hvor mye ladning den kan lagre under en gitt spenning.
Elektrisk feltenergi
Mellom de to platene virker det en kraft som trekker dem mot hverandre og som vanligvis blir nøytralisert på mekanisk vis. Denne elektriske kraften er et uttrykk for at kondensatoren inneholder en elektrisk energi som ligger lagret i feltet mellom platene. Denne energien er tilført via arbeidet som må utføres for å lade kondensatoren opp. Man tenker seg at man starter med en uladet kondensator med null spenning. Så gjennomfører man en serie med flytninger av små ladninger dq  fra den ene platene til den andre til man til slutt har ladningene ±Q  på hver av dem. Før denne tilstanden er nådd, vil de ha ladningene ±q  med spenningen V = q/C. Flytter man så en ny ladning dq, utføres et lite arbeid slik at energien til kondensatoren øker med. Totalenergien ved full oppladning blir dermed
Uttrykt ved feltet kan dette skrives som
Men her er Ad  volumet av rommet mellom platene, det vil si volumet til det elektriske feltet. Det kan derfor tilskrives en «elektrisk feltenergitetthet» U/Ad  som er
Her er denne konstant mellom platene. Men en mer generell utledning i elektrostatikken viser at dette er det generelle uttrykket for den elektriske energitettheten også for et felt som varierer i tid og rom. Et tilsvarende resultat gjelder for energitettheten i det magnetiske feltet.
Dipolfeltet
Det elektrisk feltet fra en positiv og en like stor, men negativ ladning, kalles et «dipolfelt» i grensen hvor avstanden mellom dem blir tilstrekkelig liten. Betrakter man en Gauss-flate som omslutter begge ladningene, er da totalladningen innenfor flaten null. Like mye fluks må derfor gå ut av flaten som går inn i den. Derfor vil det elektriske feltet i stor avstand fra ladningene avta raskere enn 1/r2.
For å beregne feltet fra dipolen antar man at de er skapt av to punktladninger q og -q som er separert med avstandsvektoren d som går fra den negative til den positive ladningen. Plasseres disse symmetrisk om origo, vil feltet i et punkt r består da av Coulomb-feltet fra den positive ladningen på stedet d/2  pluss feltet fra den negative ladningen i posisjon -d/2, det vil si
I dipolgrensen hvor avstanden mellom ladningene  d = |d| << |r| = r, kan man skrive
når man ser bort fra høyere ordens ledd. Innsatt gir dette totalfeltet fra dipolen
Som et eksempel på bruk av dette resultatet, kan man betrakte en dipol i origo som ligger langs den positive x-aksen. Da blir feltet lenger ut til høyre på denne aksen, mens det i et punkt på y-aksen er.
I stedet for å beregne komponentene til dipolfeltet i kartesiske koordinater, kan man benytte polarkoordinater (r,θ). Feltvektoren har da de to komponentene
For punkter på x-aksen, henholdsvis y-aksen, er disse i overensstemmelse med resultatet for de kartesiske komponentene.
Dipolpotensialet
Det elektriske potensialet til en dipol følger direkte fra det mindre kompliserte uttrykket
For store avstander kan dette forenkles på samme måte som for beregning av feltet. Resultatet kan skrives på den kompakte formen
Ved bruk av polarkoordinater tar dipolpotensialet formen
når dipolen ligger langs den positive x-aksen slik at p⋅r = pr cosθ. De to komponentene finnes nå lett fra gradienten i dette koordinatsystemet som gir og  Eθ = - (1/r)∂V/∂θ. Det gir det samme resultatet for disse komponentene på en mer direkte måte.
Multipoler
Et dipolpotensial kan oppstå fra ladningsfordelinger med mer enn to partikler. Har man like mange positive som negative ladninger qi  i posisjoner ri, defineres deres dipolmoment som
Tar man med høyere ordens ledd i utviklingen av potensialet fra hver av ladningene, vil det resulterende potensialet inneholde ledd som avtar med avstanden raskere enn dipolpotensialet. Dette kalles en multipolutvikling. For eksempel kan to positive og to negative ladninger som alle ligger nær hverandre, betraktes som to dipoler som ligger nær hverandre. Avhengig av deres relative plassering, kan de da gi opphav til et «kvadrupolpotensial». Dette kan regnes ut fra dipolpotensialet på samme måte som at dette kan regnes ut fra Coulomb-potensialet for to motsatte ladninger som ligger nær hverandre.
Dipol i ytre felt
En dipole består av en ladning q1 = q  i posisjon r1  og en ladning q2 = -q  i posisjon r2  med gjensidig avstand. Befinner den seg i et ytre, elektrisk felt E(r), er den totale kraften som virker på den
Men disse to, motsatte rettete kreftene F1  og F2  utgjør et dreiemoment. Når dette beregnes om dipolens tyngdepunkt, har det størrelsen
hvor dipolmomentet er p = q d. Størrelsen til dreiemomentet kan skrives som pE sinθ  når man innfører vinkelen θ  mellom feltvektoren og dipolens retning. Det er derfor forskjellig fra null bortsett fra når dipolen har samme retning som det ytre feltet.
Potensiell energi
Dreiemomentet er et uttrykk for at dipolen kan utføre et arbeid ved rotasjon i feltet. Den har derfor en potensiell energi som kan relateres til potensialet V  for det ytre feltet  ut fra definisjonen som
Da størrelsen til denne energien er -pE cosθ, vil dipolen ha minst energi -pE  når den peker langs det elektriske feltet slik at vinkelen θ = 0. Peker den i motsatt retning, vil derimot energien være maksimal med størrelse pE . Selv om dreiemomentet som da virker på den er null, vil den minste forstyrrelse fra denne retningen forårsake at dipolen prøver å rotere inn i likevektsstillingen med lavest energi. Disse to størrelsene er forbundet ved relasjonen som er typisk for sammenhengen mellom arbeid og energi.
Inhomogent felt
Når en dipole befinner seg i et felt som ikke er konstant, vil kreftene på de to ladningene ikke lenger oppheve hverandre. I stedet virker det en resulterende kraft på den som er
Det ytre feltet vil nå påvirke dipolen med et dreiemoment som vil forsøke å rotere den samt en ekstra kraft som vil forsøke å flytte den i rommet. Retningen til denne forflytningen er i alminnelighet ikke i samme retning som det ytre feltet.
Elektrisk polarisasjon
Et dielektrisk materiale er en elektrisk isolator som består av atomer eller molekyler som kan «polariseres» under påvirkning av et elektrisk felt. Det betyr at de har et elektrisk dipolmoment som vil forsøke å rette seg inn langs det ytre feltet. Brukes et slikt materiale i en kondensator i stedet for luft, vil det elektriske feltet mellom de metalliske platene reduseres. For eksempel, tett opp til den positive platen vil de negative endene til de nærmeste dipolene i materialet tiltrekkes mot platen og effektivt redusere ladningen på denne selv om dipolladningene fremdeles sitter fast i materialet. Og tilsvarende vil den negative platen få sin ladningstetthet effektivt redusert.
Det er vanlig å definere det elektriske feltet i et materiale som skyldes de frie ladningene ±Q  på platene som forskyvningsfeltet. Dette er tilstede sammen med det vanlige, elektriske feltet E  inni materialet. Sammenhengen mellom disse to i en platekondensator sees nå å være. Men disse tre størrelsene kan ikke være uavhengige av hverandre da polarisasjonen i allminnelighet avhenger av det elektriske feltet.
Lineært materiale
Det elektriske feltet er en vektoriell størrelse. Derfor vil den elektriske polarisasjonen også være beskrevet ved et vektorfelt som i et lineært og homogent medium kan skrives som. På overflaten av materialet vil det da formes en indusert ladningstetthet
hvor enhetsvektoren står normalt på flaten. Men hvis polarisasjonen ikke er konstant, vil den også indusere en romlig ladningstetthet
som består av bundne dipolladninger inni materialet som er forskjøvet litt i forhold til hverandre.
Forskyvningsfeltet vil også være en vektor som nå blir
Da det elektriske feltet i hvert punkt i materialet skyldes et samspill av all ladninger, fri og bundne, må det alltid oppfylle Gauss' lov. Lokalt i materialet tar den da formen ∇⋅E = (ρ + ρb)/ε0. Det betyr at forskyvningsfeltet oppfyller Gauss' lov på den mer generelle formen
hvor forskyvningsfeltet nå kan skrives som med permittiviteten  ε = ε0(1 + χe). Dette feltet kan derfor tilskrives fri ladninger alene. Dette er Maxwells første ligning på sin mest generelle form.
Elektrodynamikk
Elektriske ladninger som beveger seg, skaper et magnetisk felt som kan beregnes fra Biot-Savarts lov. Dette vil opptre sammen med det elektriske feltet fra ladningene. Den elektrostatiske beskrivelsen må da erstattes av en mer generell elektrodynamikk som omhandler både elektriske og magnetiske felt skapt av ladninger i bevegelse. Disse feltene vil i allminnelighet variere med tiden og må beskrives ved å ta alle Maxwells ligninger i bruk.
På samme måte som det elektriske feltet i det statiske tilfellet er gitt som gradienten av et skalart potensial V, er det magnetisk feltet alltid gitt som curl av et vektorpotensial A,
Dette gjelder også når feltene varierer med tiden. Faradays induksjonslov ∇ × E = - ∂B/∂t  kan da skrives som
Innholdet i parentesen må derfor være en gradient for at curl av innholdet alltid skal gi null. Og den gradienten må stemme overens med uttrykket for det elektriske feltet i det statiske tilfellet. Derfor er dette feltet generelt gitt ved de to potensialene som
Dette siste leddet er i mange sammenhenger helt avgjørende for beskrivelsen av elektromagnetiske fenomen. Det følger også direkte fra den spesielle relativitetsteorien.
Falkehjørnet
Falkehjørnet er en plass i Gjøvik, i krysset Storgata – Hunnsveien. Navnet er etter kjøpmann H. B. Falks gård, som ble oppført i 1858. En ny forretningsgård ble bygd i 1983. Falkehjørnet var lenge regna som Gjøviks absolutte sentrum, og fortsatt er det høytidelig julegrantenning på plassen.
VM i turn 1954
Det åttende verdensmesterskapet i turn ble arrangert i perioden 28. juni til 1. juli 1954, i Roma i Italia.
Irish Citizen Army
Irish Citizen Army (irsk Arm Saoránach na hÉireann, forkortes ICA) var en liten paramilitær organisasjon i Irland. Den ble opprettet i Dublin i 1913 for å beskytte fagorganiserte mot politiet. Grunnleggerne var James Larkin og Jack White, og blant andre sentrale medlemmer finner man James Connolly, Sean O'Casey, Constance Markiewicz og Francis Sheehy-Skeffington.
Lockouten
Organisasjonen ble opprettet som en følge av hendelser under Dublin Lockout, en stor arbeidskonflikt i 1913. Striden stod om anerkjennelse av Irish Transport and General Workers Union (ITGWU), som hadde blitt grunnlagt av Larkin. Den 19. august 1913 annonserte industriherren William Martin Murphy en lockout av alle fagorganiserte arbeidere. Som svar erklærte Larkin streik i Dublin United Tramway Company. Andre selskaper sparket medlemmer av fagorganisasjonen for å knuse den, og konflikten vokste til å involvere 400 arbeidsgivere og 25 000 arbeidere.
Streiken førte til nesten fullstendig stillstand i Dublin økonomi, og det brøt ut voldsomme opptøyer med kamper mellom streikende og Dublin Metropolitan Police. Det verste tilfellet forekom 31. august, da to streikende ble slått ihjel og mer enn 500 ble skadet. En annen streikende ble skutt av en streikebryter. Disse opptøyene førte til at Larkin oppfordret til å opprette en arbeidermilits for å beskytte demonstranter mot politiet.
Under lockouten var ICA utstyrt med hurlingkøller og balltre. Jack White, som tidligere hadde vært kaptein i British Army, tilbød seg å gi dem militær trening. Han gav også femti pund slik at medlemmene kunne kjøpe seg sko. Eksersisen foregikk i Croydon Park i Fairview. Etter seks måneders konflikt gikk arbeiderne tilbake til jobb i januar 1914, etter å ha tapt kampen. Dermed var det opprinnelige formålet med ICA ikke lenger til stede.
Reorganisering
I 1914 ble ICA fullstendig reorganisert. I mars ble organisasjonens medlemmer angrepet av politiet under en demonstrasjon, og kommandanten Jack White ble arrestert. Sean O'Casey mente at det var nødvendig med en mer formell organisering, og skrev en konstitusjon. Han skrev at «eierskapet til Irland, moralsk og materielt, tilhører rettmessig Irlands folk», og at ICA skulle «fjerne all forskjell grunnet på byrd og trosbekjennelse».
Larkin insisterte også på at alle medlemmer av ICA måtte være fagorganisert dersom de hadde et yrke som tillot dette. Midt i året gikk White av, og ble medlem av Irish Volunteers. Larkin tok da over som kommandant.
I oktober 1914 reiste Larkin til USA, og James Connolly tok over. Mens ICA hadde blitt opprettet som en forsvarsorganisasjon, så Connolly på den som en revolusjonær organisasjon, som kunne brukes for å opprette en sosialistisk irsk republikk. Han hadde gjort tjeneste i British Army som ung mann, og hadde dermed en del kjennskap til militær taktikk og disiplin. Etterhvert som det ble klart at ICA nærmet seg den radikale nasjonalistgruppen Irish Republican Brotherhood (IRB) forlot Sheehe-Skeffington, O'Casey og en del andre medlemmer organisasjonen. ICA ble utstyrt med Mauserrifler kjøpt fra Tyskland gjennom Irish Volunteers og smuglet inn gjennom Howth i juli 1914. Organisasjonen var den første i sitt slag som var åpen for menn og kvinner på like fot. Hovedkvarteret var i Liberty Hall, ITGWU bygning, og de aller fleste av medlemmene var i Dublin. Connolly klarte å opprette mindre avdelinger i Tralee og Killarney i Kerry. I 1915 ble væpnede ICA-medlemmer brukt som streikevakter på Dublins havn.
Da irer begynte å verve seg til British Army under første verdenskrig ble Connolly opprørt. Han så på krigen som en imperialistisk og kapitalistisk konflikt, og begynte å åpent oppfordre til opprør gjennom avisen Irish Worker. Da avisen ble forbudt startet han en ny, Worker's Republic. Britene tillot at ICA åpent drev eksersis og bare våpen, ettersom de fryktet at det å slå ned på organisasjonen ville utløse større problemer.
Samtidig som Connolly oppfordret til opprør planla IRB et større opprør, påskeopprøret i 1916. De fryktet av Connolly skulle lykkes med å utløse noe, og at dette ville føre til større britisk årvåkenhet og til at forsterkninger ble kalt inn. De tok derfor kontakt med Connolly og fikk ham med på sine planer.
Påskeopprøret
ICA hadde på det meste bare 250 medlemmer, og den 24. april 1916 møtte 220 opp for å ta del i påskeopprøret. 28 av dem var kvinner. De ble plassert i General Post Office (GPO), hvor Connolly hadde kommandoen, og ved St. Stephen's Green hvor ICAs nestkommanderende Michael Mallin hadde kommandoen. Constance Markiewicz deltok også i kampene ved St. Stephen's Green. En liten avdeling under Seán Connolly ble sendt for å angripe Dublin Castle. Det var bare en liten garnison der, men dette visste ikke ICA, og da de mistet flere mann på grunn av skarpskytterild trakk de seg tilbake og tok rådhuset i stedet. En siste avdeling tok kontroll over Harcourt Street stasjon. De første falne under opprøret var ICA-medlemmene som ble drept ved Dublin Castle. Totalt falt elleve medlemmer under opprøret; fem ved Dublin Castle og rådhuset, fem på St. Stephen's Green og en i GPO.
Connolly ble utnevnt til kommandant for styrkene i Dublin, og gav etter en ukes kamp ordre om overgivelse. Han var da hardt såret, og måtte bæres på en seng for å få oversikt over situasjonen. Han og Mallin ble henrettet i mai 1916, mens andre arresterte ICA-medlemmer satt i Frongoch interneringsleir i Wales til 1919.
Mange av de overlevende fra påskeopprøret sluttet seg fra 1917 og senere til IRA, men ICA eksisterte frem til 1930-årene. Ifølge noen rapporter var de involvert i IRA-operasjoner under den irske uavhengighetskrig, blant annet nedbrenningen av Customs House i maui 1921. Under kampene i juli 1922 som utløste borgerkrigen var deler av ICA, som da hadde bare 140 medlemmer, sammen med traktatmotstanderne i IRA som hadde okkupert Four Courts. Andre medlemmer sikret Liberty Hall, slik at verken republikanerne eller Fristatshæren kunne ta over bygningen.
Under Fristaten
I 1920- og 1930-årene ble ICA holdt i live av veteraner som Seamus MacGowan, Dick McCormick og Frank Purcell, men organisasjonen var først og fremst en venneforening for veteraner fra 1916.
Under Constance Markiewicz' begravelse i 1927 stilte ICA med en æresvakt.
I 1934 forlot Peadar O'Donnell og andre venstreorienterte republikanere IRA, og grunnla Republican Congress. I en kort periode gjenopplivet de ICA, som de ville ha som sin væpnede gren. Ifølge historikeren Brian Hanley hadde de omkring 300 medlemmer i 1935. Men Republican Congress ble splittet allerede i 1935, og de fleste av ICA-medlemmene gikk inn i Labour Party.
Siste gang ICA hadde en offentlig opptreden var under begravelsen til James Larkin i Dublin i 1947. Dette dreide seg om veteraner som trakk i gamle uniformer, og ikke om en gjenopplivet organisasjon.
1601 Patry
1601 Patry er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaget 18. mai 1942 av Louis Boyer ved Observatoire astronomique d’Alger - Bouzaréah i Alger.
Asiatisk jegersnegle
Asiatisk jegersnegle er en snegle i gruppen Neogastropoda. Arten holder til i ferskvann, og lever av andre snegler som den jakter på.
Simskarmyra naturreservat
Simskarmyra naturreservat ligger mellom Øvre og Nedre Fiplingvatnet i Grane kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 5 066 dekar. Området er vernet for å bevare et viktig våtmarksområde med tilhørende plante- og dyreliv særlig av hensyn til mangfoldet av myrtyper og et spesielt interessant fugleliv.
Teukros (Salamis)
Trojakrigen
Under Trojakrigen var Teukros særlig kjent som en dyktig bueskytter, men kjempet også med spyd. Han skjøt sin piler fra bak det store skjoldet til Ajax. Da Hektor fordrev akajerne (grekerne) tilbake mot skipene sine, var det Teukros som ga akajerne en del suksess ved å drepe mange av de angripende trojanerne, blant annet Hektors egen stridsvognskusk Arkeptolemos, sønn av Ifitos. Imidlertid hver gang han forsøkte å ramme Hektor med en pil klarte Apollon, trojanernes beskytter, å forhindre at skuddet traff. Ved et tidspunkt ble Hektor så rasende over Teukros' suksess at han løftet opp en stor stein og slynget den mot ham. Steinen skadet Teukros slik at han måtte trekke seg tilbake fra kampen for en tid.
Senere da han igjen var med i kampene, måtte han bruke et spyd da Zevs hadde brukket buen hans. På nytt utfordret han Hektor, og med nød og neppe unngikk han kastespydet som Hektor slynget mot ham. Han var også en av de som skjulte seg i den trojanske hest som førte til at Troja falt. Forfattere etter Homer hevdet at Teukros drepte tretti trojanere i løpet av krigen, av de som Homer nevner er Aretaon, Orsilokhos, Ormenos, Ofelestes, Daetor, Kromios, Lykofontes, Amopaon, Melanippos, Prothoon og Perifetes, foruten også den før nevnte Arkeptolemos. Han såret også Glaukos, sønn av Hippolokos og en sønnesønn av Bellerofon.
Etter Ajax' død
Etter at Ajax' selvmord var det Teukros som voktet liket for å sikre at det ble gravlagt på skikkelig vis, og fornærmet Menelaos og Agamemnon da de forsøkte å stoppe gravleggelsen. Til sist greide Odyssevs å overtale Agamemnon til å la gravleggingen gå sin gang.
Ettersom Ajax hadde tatt sitt liv måtte Teukros stå til ansvar for sin far Telamon etter at han var kommet tilbake til Salamis. Han ble funnet skyldig i uaktsomhet for ikke å ha fraktet liket av broren, eller hans rustning, med seg hjem. Faren forviste ham fra Salamis, og han måtte seile ut for å finne seg et nytt hjem. Hans avskjedsord er forfattet i sjuende sang av den første boken av den romerske poeten Horatius' Oder (latin: Carmina), utgitt 23 f.Kr. Her lar poeten Teukros formane sine følgesvenner om «nil desperandum», «fortvil ikke på noe vis», og meddeler at «cras ingens iterabimus aequor», «i morgen vi skal vil sette seil for det store hav». Denne talen fikk en bredere anvendbarhet i forhold til det morderne temaet oppdagelsesreiser, også anvendt av den engelske poeten Alfred Tennyson i diktet Ulysses, skrevet i 1833 og utgitt i 1842: ''«... Come, my friends, 'Tis not too late to seek a newer world.»''
Teukros gikk i land nordøst på Kypros, og slo seg sammen med kong Belos II av Tyr Han grunnla byen Salamis øst på Kypros, oppkalt etter sitt hjemland. Han giftet seg med Eune, datter av kong Kinyras av Kypros, og med henne ble han far til datteren Asteria.