Nevro-onkologi
Primære cns lymfomer
Primære lymfomer i sentralnervesystemet utgjør omtrent 2 Opp til 3 prosent Prosent av alle hjernesvulster er preget av pasienter med et normalt immunsystem. De forekommer oftere hos menn over 55 år opp til 60 Årene på. Nesten halvparten av alle lymfomer forekommer hos pasienter over 60 år og omtrent en fjerdedel hos pasienter over 70 år Årene på. Forekomsten ser ut til å øke med alderen, men årsaken er fremdeles uklar. Ved en høyere risiko FOR CNS-lymfom er pasienter med et svekket immunforsvar, slik at de som har gjennomgått en organtransplantasjon har en medfødt immunsvikt eller en autoimmun sykdom, eller med Humant immunsviktvirus er smittet. Hjernelymfomer assosiert MED HIV er assosiert med Epstein-Barr virus spesielt hos pasienter med CD4-lymfocyttall under 500 Celler per Kubikk millimeter i blodet. De fleste CNS lymfomer er av typen diffuse store b-celle lymfomer. Pasienter lider av et stort antall karakteristiske symptomer på fokal eller multifokal massiv lesjon. Det magnetiske resonans-tomogrammet viser vanligvis svulster med homogen kontrastforbedring i den dype periventrikulære hvite substansen. Multifokalitet og inhomogen forsterkning er typisk for pasienter med svekket immunforsvar. Ekstremt viktig er analysen AV CNS-lymfom i differensialdiagnosen av hjernesvulster. Det skal bemerkes at administrering av kortikosteroider kan føre til fullstendig forsvinning av gevinsten, noe som kompliserer diagnosen av lesjonene. Følgelig, hvis CNS-lymfom skal tas i betraktning i differensialdiagnosen, bør kortikosteroider unngås med mindre masseeffekten forårsaker et alvorlig og øyeblikkelig problem hos pasienten. Biopsien til den mistenkte lesjonen er avgjørende. I motsetning til systemiske storcellede b-celle lymfomer, der både cellegift og strålebehandling er effektive, og behandlingen av lokaliserte lesjoner er kurativ, reagerer lymfom i sentralnervesystemet vanligvis på initial terapi, men gjentar seg deretter. Som med systemisk lymfom, er operasjonens rolle først og fremst begrenset til å skaffe passende vevsprøver for diagnose. Tidligere ble hele hjernen (panencephalic) utsatt for strålebehandling. Median overlevelse selv med lokaliserte lesjoner er omtrent 12 Måned. Gjentakelse påvirker vanligvis plasseringen av den forrige skaden, så vel som andre regioner. Svarene på cellegift er mer lovende. Kliniske studier der høydose metotreksat alene ble brukt som første behandling og strålebehandling ble utsatt til tidspunktet for tilbakefall eller progresjon, viste bedre total overlevelse enn strålebehandling alene. Enda mer effektiv var kombinasjonen av metotreksat, vinkristin, prokarbazin, intratekalt metotreksat, cytarabin og panencefalisk strålebehandling og cytarabin eller bruk av intra-arteriell cellegift med intra-arterielt administrert metotreksat, intravenøst injisert cyklofosfamid og etoposid etter modifisering av blod-hjerne-barrieren med mannitol. Median overlevelse i metotreksatbehandlinger var på 24 opp til 40 Mye høyere enn med strålebehandling alene (område 24 opptil 40 Måneder). I noen tilfeller brukes strålebehandling bare for tilbakefall, når en første regresjon oppstår med kjemoterapi. Tilfeller av lang overlevelse er også rapportert uten strålebehandling. Panencephalic strålebehandling er forbundet med høy risiko for Demens eller Leukoencefalopati bli syk. Denne risikoen kan reduseres ved å utvikle effektive tumorkontrollstrategier som unngår panencefalisk strålebehandling. Den første behandlingen for pasienter med svekket immunforsvar er å redusere årsakene til immunsuppresjon. Prognosen for disse pasientene er vanligvis verre enn for pasienter som kan skryte av et normalt immunsystem. På grunn av samtidig tumorinfeksjoner og en generelt suboptimal fysisk tilstand, kan cellegift ofte ikke utføres hos disse immunsupprimerte pasientene. Som med andre hjernesvulster, avhenger responsen på behandlinger av alder og fysisk tilstand.