cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Longmen kjernekraftverk
Longmen kjernekraftverk (tidligere kjent som Gongliao kjernekraftverk eller Fjerde kjernekraftverk, tradisjonell kinesisk: 核四; pīnyīn: Hésì; taiwansk: Hu̍t-sù eller He̍k-sù) er et uferdig kjernekraftverk ærheten av den vesle byen Gongliao i Taiwan. Anlegget skulle bli Taiwans fjerde kjernekraftverk, og bestå av to operative reaktorer som hver skulle hatt maksimal effekt på 1 350 MW.
Byggingen av kraftverket begynte i 1997, men har blitt forsinket som følge av politisk strid. I 2000 var avgjørelsen om å stoppe utbyggingen en medvirkende faktor til at Tang Fei, Taiwans øverste leder, gikk av. Siden den tid har byggingen fortsatt i rolig tempo, og i 2007 tenkte man seg en ferdiggjørelse av første reaktor i juli 2009 og andre reaktor et år senere. I 2014 ble byggingen stoppet. Det ble foretatt en folkeavstemning i 2021 om man skulle starte byggingen igjen, men denne fikk 53% stemmer mot restarting av byggingen. Dette har redusert sjansen for at kraftverket noen gang blir ferdigstilt.
Nytt magasin for naturvidenskapene
Nytt magasin for naturvidenskapene (etablert som Nyt Magazin for Naturvidenskaberne i 1823, opphørte i 1925 og ble gjenopprettet i 1936, for så å opphøre endelig i 1951) var et av de eldste norske vitenskapelige tidsskrifter. Det ble etablert i 1823 av tre professorer ved Det Kongelige Frederiks Universitet, nemlig økonomiprofessor Gregers Fougner Lundh, astronomiprofessor Christopher Hansteen og professor Hans Henrich Maschmann. Da Hansteen og hans forskergruppe i 1828 etablerte Den Physiographiske Forening i Christiania, ble tidsskriftet formelt utgitt av foreningen. I 1936 etablerte man oppfølgeren Nytt magasin for naturvidenskapene, og i 1951 ble det delt i to nye tidsskrift om botanikk og zoologi.
I Socialisti Italiani
I Socialisti Italiani (De italienske sosialister) er et mindre, italiensk politisk parti, dannet den 7. februar 2006 som et resultat av en splittelse i Nuovo Partito Socialista Italiano. Utbryterne ønsket å bryte ut av alliansen med Casa delle Libertà og inngå en allianse med l'Unione. Det nye partiet ble ledet av Vittorio "Bobo" Craxi, sønn av den tidligere statsministeren Bettino Craxi. Partiet sluttet seg seinere til det nye Partito Socialista.
Slaget ved Chancellorsville
Slaget ved Chancellorsville var et stort slag i den amerikanske borgerkrigen som ble utkjempet fra 30. april til 6. mai 1863 i Spotsylvania County i Virginia, nær landsbyen Chancellorsville og området derfra og til området øst for Fredericksburg. Slaget stod mellom Unionens Army of the Potomac under generalmajor Joseph Hooker og den halvparten så store konfødererte Army of Northern Virginia under general Robert E. Lee. Det er kjent som Lees «perfekte slag» på grunn av hans risikable, men vellykkede deling av hæren sin i nærværet av en mye større fiendestyrke. Lees fryktløse og Hookers forsiktige prestasjoner i kampen førte til sammen til et betydelig nederlag for Unionen. Konføderasjonens seier ble dempet av at generalløytnant Thomas J. «Stonewall» Jackson ble dødelig såret av egne soldater, et tap som Lee sammenlignet med «å miste min høyre arm».
Chancellorsville-felttoget startet med at Unionshæren krysset Rappahannock-elva om morgenen den 27. april 1863. Ved å krysse Rapidan via vadestedene Germanna Ford og Ely's Ford, konsentrerte de føderale seg nær Chancellorsville den 30. april og 1. mai. Tunge skuddvekslinger begynte den 1. mai og sluttet ikke før unionsstyrkene trakk seg tilbake over elva om natten mellom 5. og 6. mai.
Police Ombudsman for Northern Ireland
Police Ombudsman for Northern Ireland er kontrollorganet for politistyrkene i Nord-Irland. Organet ble opprettet i november 2000.
Eliot Ness
Eliot Ness (1903–1957) var en amerikansk politietterforsker. Han ledet den legendariske etterforskningsgruppen med økenavn The Untouchables, «de ubestikkelige», som gikk etter Chicago-mafiaen i forbudstiden.
Slaget ved Chancellorsville
Bakgrunn
På den østlige krigsskueplassen i den amerikanske borgerkrigen hadde den grunnleggende offensive planen for Unionen vært å rykke frem og ta Konføderasjonens hovedstad, Richmond i Virginia. I de første to årene av krigen mislyktes fire store forsøk. Det første stoppet bare noen kilometer fra Washington, DC, i det første slaget ved Bull Run (første Manassas) i juli 1861. Generalmajor George B. McClellans Peninsula-felttog gikk i land på Virginia-halvvøya våren 1862 og Army of the Potomac kom seg innenfor 10 km fra Richmond før det ble slått tilbake av general Lee i syvdagersslaget. Samme sommer ble generalmajor John Popes Army of Virginia beseiret i det andre slaget ved Bull Run, før generalmajor Ambrose Burnsides Army of the Potomac forsøkte å nå Richmond gjennom Frederickburg. Det siste forsøket stoppet i slaget ved Fredericksburg.
President Abraham Lincoln ble overbevist om at det riktige målet for Unionens hær faktisk var Robert E. Lees hær, ikke et geografisk sted som hovedstaden, men han og hans generaler visste at den mest effektive måten å få Lees inn i et avgjørende slag, var å true Sørstatenes hovedstad. Lincoln forsøkte en femte gang med en ny general i 1863, generalmajor Joseph Hooker, en mann med et røft rykte som hadde gode prestasjoner bak seg i tidligere underordnede posisjoner.
Styrker og planer
Chancellorsville-felttoget var potensielt en av de mest ujevne trefningene i krigen. I begynnelsen av felttoget hadde unionshæren en kampstyrke på 133 868 menn på slagmarken. Konføderasjonen hadde mindre enn halvparten av dette tallet, 60 892. Videre hadde unionsstyrkene mye bedre forsyninger og var uthvilte etter flere måneder med ro. Lees styrker derimot, hadde dårlige forsyninger og var spredt over hele delstaten Virginia. Rundt 15 000 menn i Army of Northern Virginias første korps under generalløytnant James Longstreet var stasjonert nær Norfolk for å blokkere en potensiell trussel mot Richmond fra føderale styrker stasjonert ved Fort Monroe og Newport News på halvøya, i tillegg til Norfolk og Suffolk.
På grunn av den fortsatte føderale inaktiviteten, ble Longstreets viktigste oppgave sent i mars å fungere som Army of Virginias nye kommissær, noe som betydde å skaffe provisjoner til Lees styrker fra bøndene i Nord-Carolina og Virginia. Resultatet av dette var at de to divisjonene til generalmajor John Bell Hood og brigadegeneral George Pickett var 210 km fra Lees hær og ville bruke en uke eller mer for å nå den i en krise. Etter nesten et år med felttog, var Lees største feilkalkulering å la disse styrkene komme ut av hans umiddelbare kontroll.
Viktigere var det at trefningen begynte med en føderal slagplan som var overlegen i forhold til de tidligere forsøkene til kommandantene i Army of the Potomac. En fullstendig oppgradering av hærens militære etterretningsbyrå som ble ledet av oberst G.H. Sharpe, betydde at for en gangs skyld hadde hærens kommandant en mye mer nøyaktig oversikt over antallet styrker i Lees Army of Northern Virginia, om hvordan de var organisert og hvor de var stasjonert. Bortsett fra å samle de vanlige informasjonskildene ved å avhøre fanger, desertører, «kontrabande» (slaver) og flyktninger, koordinerte byrået for første gang etterretning fra andre kilder, inkludert rekognosering fra infanteriet og kavaleriet, signalstasjoner og et luftballongkorps. Oberst Sharpe rekrutterte også speidere fra lokalbefolkningen til å infiltrere Lees hær og rapportere direkte tilbake til byrået. Totalt sett gav den nye tjenesten Hooker langt mer presise anslag over størrelsen til styrkene som konfronterte hæren hans enn de ekstreme overdrivelsene som ble gitt av Allan Pinkerton og hans detektivbyrå til generalmajor McClellan i sin tid. Bevæpnet med denne mer realistiske informasjonen klarte Hooker å planlegge et flankeangrep som, ble det håpet, skulle unngå blodbadet til frontalangrepene som var karakteristisk for slagene ved Antietam og nyligere Fredericksburg. Hæren startet fra sitt vinterkvarter rundt Fredericksburg hvor den stod ovenfor Lee på den andre siden av Rappahannock. Hooker planla en modig knipetangsmanøver mot Lees styrker og sende fire korps på en skjult marsj nordvestover, vende sørover for å krysse elvene Rappahannock og Rapidan, vende østover og falle Lee i ryggen. De resterende korpsene skulle angripe Lees front gjennom Fredericksburg. Imens skulle rundt 7500 kavalerister under generalmajor George Stoneman raide dypt inn i de bakre områdene til Konføderasjonen, ødelegge viktige forsyningsdepoter langs jernbanen fra den konfødererte hovedstaden Richmond til Fredericksburg, noe som ville kunne ødelegge Lees kommunikasjons- og forsyningslinjer. Denne modige aggressive planen ble senere kjent som Stoneman's Raid.
27.-28. april krysset de fire korpsene i Army of the Potomac Rappahannock og Rapidan flere steder, de fleste av dem nær møtestedet til elvene og bosetningen Chancellorsville som egentlig ikke var så mye større enn en stor herskapseiendom, eid av Frances Chancellor-familien, ved veikrysset til Orange Turnpike og Orange Plank Road. I mellomtiden krysset den andre styrken på mer enn 30 000 menn under generalmajor John Sedgwick Rappahannock ved Fredricksburg, og Stoneman begynte sin bevegelse for å nå Lees bakre områder. På grunn av at hoveddelen av kavaleriet ble brukt på denne måten, ble Hooker etterlatt med bare en kavaleribrigade som han kunne bruke i sin hovedstyrke i flankemanøveren. Hooker trodde ikke at kavaleri kunne operere effektivt i den tette skogen i området som ble kalt Wilderness sør for Rappahannock. De konfødererte kavaleristyrkene til generalmajor J.E.B. Stuart skulle spille en viktig rolle i det kommende felttoget ved å gi Lee en kontinuerlig strøm av informasjon, mens de nektet Hooker tilsvarende informasjon fra sitt eget kavaleri.
1.-2. mai
Samtidig som general Jackson marsjerte vestover for å slutte seg til Anderson om morgenen den 1. mai, beordret Hooker en fremrykning mot øst for å slå til mot Anderson og førte sine menn ut av de ugjennomtrengelige krattene og buskfuruene som karakteriserte området. Dette ble av mange av unionskommandantene sett på som nøkkelen til suksess. Dersom den større unionshæren kjempet i skogene, kjent som Wilderness of Spotsylvania, ville dens store fordel i artilleri bli minimalisert, siden artilleriet ikke kunne brukes. Kampene startet mellom den konfødererte divisjonen under generalmajor Lafayette McLaws og divisjonen lengst til høyre under generalmajor George G. Meades V Corps under generalmajor George Sykes. Sykes satte i gang med en kontrollert tilbaketrekning, dekket av generalmajor Winfield S. Hancocks divisjon.
Til tross for at han var i en potensielt gunstig situasjon, stoppet Hooker sin korte offensiv. Handlingene hans kan ha vist hans manglende selvtillit i å ta seg av de komplekse aksjonene i en så stor organisasjon for første gang (han hadde vært en effektiv og aggressiv divisjons- og korpskommandant i tidligere slag), men han hadde også bestemt seg før felttoget om at han ville utkjempe slaget defensivt og tvinge Lee med sin mindre hær til å angripe Hookers større hær. I det (første) slaget ved Fredericksburg 13. desember 1862, hadde unionshæren stått for angrepene og opplevde et blodig nederlag. Hooker visste at Lee ikke kunne tåle et så stort nederlag og opprettholde en effektiv hær ute i felten, derfor beordret han mennene sine til å trekke seg tilbake inn i Wilderness og innta defensive stillinger rundt Chancellorsville. Han utfordret Lee til å angripe seg eller trekke seg tilbake med overlegne styrker i ryggen.
Lee aksepterte Hookers agn og planla et angrep den 2. mai. Natten før planla Lee og Jackson en risikabel plan som igjen ville dele hans allerede delte hær. Jackson skulle lede sitt II Corps på 28 000 menn rundt for å angripe unionens høyre flanke. Lee skulle derimot personlig lede de andre 12 000, den andre halvdelen av Longstreets I Corps mot hele Hookers styrke på 70 000 menn ved Chancellorsville.
Alle disse betingelsene ble innfridd. Det konfødererte kavaleriet under Stuart hindret unionsstyrkene fra å oppdage Jackson på hans lange flankemarsj som tok nesten hele dagen. Eneste gangen de ble observert var kort tid etter at Jacksons korps forlot unionsstyrkene sør for Chancellorsville, og dette virket til Konføderasjonens fordel. Hooker trodde at hans kavaleri under Stoneman hadde kuttet Lees forsyningslinjer og at Lee var i ferd med å trekke seg tilbake. Derfor ble han værende hvor han var og tenkte aldri at dette var et angrep i full styrke. Han sendte kun sitt III Corps på 13 000 menn under generalmajor Daniel Sickles fremover. Sickles tok til fange en håndfull av II Corps' menn og stoppet.
Ved Frederickburg klarte ikke Sedgwick og Hooker å kommunisere med hverandre på grunn av en feil på telegraflinjene. Da Hooker til slutt fikk frem en ordre til Sedgwick sent om kvelden 2. mai om å angripe Early, unnlot Sedgwick å gjøre dette fordi han feilaktig trodde at Early hadde flere menn enn han hadde.
Men det som mest av alt førte til Unionens katastrofe, var inkompetansen som ble fremvist av kommandanten i XI Corps, generalmajor Oliver O. Howard. Hans menn var utplassert helt til høyre på unionslinja, og Howard klarte ikke å gjøre styrken sin klar til forsvar dersom det kom et overraskelsesangrep, selv om Hooker hadde gitt ham ordre om det. Unionens høyre flanke hadde ingen naturlige landskapsformasjoner som kunne forsvare dem, og de eneste forsvarene som var satt opp mot et flankeangrep, bestod av to kanoner som var rettet inn mot Wilderness. XI Corps var også et korps med dårlig moral. Opprinnelig ble det ledet av brigadegeneral Franz Sigel og bestod først og fremst av tyske immigranter. De mislikte at Sigel ble erstattet av den ikke-tyske Howard. Mange av immigrantene behersket engelsk dårlig, og det var etniske uoverensstemmelser med resten av Army of the Potomac. Korpset var heller ikke særlig klar til kamp, av de 23 regimentene, hadde bare åtte kamperfaring, og de resterende 15 hadde aldri vært på den seirende siden i et slag.
Rundt kl. 17.30 kom Jacksons 26 000 menn løpende og overrasket Howards korps mens de fleste kokte middag. Mer enn 4000 av dem ble tatt til fange uten å ha avfyrt et eneste skudd, og de fleste gjenværende ble spredt. Kun en divisjon i XI Corps gjorde motstand, og det ble også snart drevet tilbake. Innen natten falt på, hadde det konfødererte II Corps rykket mer enn 3 km fremover, innenfor synsvidde av Chancellorsville. De var kun separert fra Lees menn av Sickles korps som var blitt stående der det hadde stoppet sin framrykning samme morgen.
Eliot Ness
Eliot Ness ble født i Chicago som sønn av de norske immigrantene Peter og Emma Ness. Faren var født i Stangvik og moren på Jessheim. Familien drev et bakeri. Han studerte først statsvitenskap og bedriftsøkonomi ved Universitetet i Chicago. Han begynte sin karriere som etterforsker ved Retail Credit Co., der han innhentet bakgrunnsinformasjon for kredittvurderinger. Senere vendte han tilbake til Universitetet i Chicago og tok en mastergrad i kriminologi.
Slaget ved Chancellorsville
1.-2. mai
Hooker var bekymret for Sickles’ evne til å holde det som nå var et fremspring i de konfødererte linjene og trakk III Corps tilbake til Chancellorsville den natten. Dette gav Konføderasjonen to fordeler: Det gjenforente Jackson og Lees styrker, og det gav dem kontroll over en opphøyd klaring i skogen, kjent som Hazel Grove, en av de få stedene hvor artilleri kunne brukes effektivt. Sickles var ganske bitter for å ha måttet gi opp sin høyde. Hans ulydige handlinger ved Peach Orchard i slaget ved Gettysburg to måneder senere skyldtes antageligvis denne hendelsen.
Eliot Ness
I 1926 ble Ness oppmuntret av sin svoger Alexander Jamie, som var agent i Bureau of Investigation (senere FBI), til å begynne som kriminaletterforsker. Han begynte i Finansdepartementet i 1927 og ble utplassert i Bureau of Prohibition i Chicago for å håndheve den nasjonale forbudsloven.
Slaget ved Chancellorsville
1.-2. mai
Jacksons tabbe kom da han speidet foran sitt korps langs Orange Plank Road den natten. Han hadde vunnet en stor seier den dagen og ønsket å utnytte sin fordel før Hooker og hans hær kunne komme til hektene og planlegge et motangrep, noe som fremdeles var mulig på grunn av forskjellen i antallet soldater. Han red ut langs veien for å bedømme mulighetene for et nattangrep på grunn av fullmånen. Da han returnerte, ble han og hans stab tatt for å være unionskavaleri av menn i korpset, og de åpnet ild. Såret var ikke livstruende, men Jackson pådro seg lungebetennelse etter at armen hans ble amputert, og han døde 10. mai. Hans død var et knusende tap for Konføderasjonen. Noen historikere og deltagere, særlig de i etterkrigstidens Lost Cause-bevegelse, skyldte det konfødererte nederlaget ved Gettysburg to måneder senere på Jacksons død.
Eliot Ness
Etter at Herbert Hoover ble valgt til USAs president, fikk finansminister Andrew W. Mellon ansvaret for å bekjempe Al Capone. Den føderale regjeringen gikk til angrep fra to kanter: skatteunndragelse og alkoholforbudet. Ness ble valgt til å lede operasjonene etter forbudsloven ved å angripe Capones illegale bryggerier og forsyningsruter. Dette ble for øvrig skildret i TV-serien The Untouchables med Robert Stack i hovedrollen som Ness og i Brian De Palmas film De ubestikkelige fra 1987, hvor Kevin Costner spilte Ness.
Fra 1935 til 1937 var Ness direktør for offentlig sikkerhet (sjef for både politiet og brannvesenet) i Cleveland, som den gangen var USAs femte største by og ikke minst ansett som den farligste. Han hadde blant annet ansvaret for etterforskningen av en seriemorder som begikk minst tolv parteringsdrap i byen på den tiden, men gjerningsmannen ble aldri tatt.
Slaget ved Chancellorsville
3. mai
Generalmajor A.P. Hill fikk kommandoen over II Corps etter Jacksons skader, men den 3. mai var han ikke i stand til å lede korpset. Hill konsulterte med brigadegeneral Robert E. Rodes, den neste generalen i rangstigen i korpset, og Rodes gikk med på Hills ønske om å be J.E.B. Stuart ta kommandoen og informerte Lee etterpå. Stuart satte i gang et massivt angrep langs hele fronten, hjulpet av at Hooker trakk tilbake sin styrker fra Hazel Grove. Han satte så opp artilleriet der for å bombardere Unionens artilleri. Harde kamper brøt ut den kvelden da Stuart satte i gang enda et massivt angrep mot Unionens linjer som sakte smuldret opp under trykket og på grunn av mangel på forsyninger og forsterkninger. I løpet av ettermiddagen hadde Konføderasjonen tatt Chancellorsville, og Hooker trakk sine skamslåtte menn tilbake til en forsvarslinje i en sirkel rundt United States Ford, deres siste gjenværende åpne retrettmulighet.
Police Ombudsman for Northern Ireland
I tillegg til Police Service of Northern Ireland har organet også ansvar for å behandle klager mot Larne Harbour Police, Belfast Harbour Police, Belfast International Airport Police samt Ministry of Defence Polices enheter i Nord-Irland.
Eliot Ness
I 1947 var Ness republikanernes borgermesterkandidat i Cleveland, men tapte mot den sittende borgermesteren Thomas A. Burke.
Ness slet de siste årene av sitt liv med turbulente ekteskap, dårlig økonomi og et synlig alkoholmisbruk. Hans innsats for å bekjempe mafiaen var for det meste glemt da han døde, men han rakk å skrive en selvbiografisk bok. Minnet om Ness ble gjenopplivet etter hans død, da boken ble inspirasjon for en TV-serie og en spillefilm om The Untouchables.
Police Ombudsman for Northern Ireland
I februar 2006 annonserte Police Ombudsman at det var mottatt over 14 000 klager, hvilket var et høyere antall enn de hadde forventet. Mer enn 4000 av de som klagde svarte på spørsmål om sin bakgrunn. Man fant at flertallet var protestanter, mens andelen katolikker som klagde var synkende. Dette antyder en endring fra det tidligere forholdet mellom politiet og de to religiøse gruppene, og andelene avspeiler nå i større grad befolkningssammensetning i Nord-Irland. Man fant også at hele 41 % av de som klagde ikke støttet noe politisk parti.
Näkten
Näkten er kjent for å være en bra innsjø for edelfisk. Fiske skjer for det meste av året, men unntak av bestemte tidsperioder for å verne om den spesielle Näcktenrøya.
Slaget ved Chancellorsville
3. mai
Lee kunne fremdeles ikke erklære seier, og Hooker innrømmet heller ikke nederlag. I løpet av de hardeste kampene den 3. mai ba han igjen Sedgwick bryte gjennom og angripe Lee i ryggen. Igjen nølte generalen til det var for sent. Han angrep til slutt Earlys stilling den ettermiddagen, etter at Early oppga den et øyeblikk på grunn av at han mistolket en ordre fra Lee, og brøt gjennom. Men han gjorde dette for sent på dagen til at han kunne hjelpe Hooker. En eneste brigade fra Alabama ledet av brigadegeneral Cadmus M. Wilcox satte i gang en uthalingsaksjon langs Orange Plank Road vest for Fredericksburg og senket farten på Sedgwicks allerede trege fremrykning. Forsterkninger under generalmajor McLaws ankom fra Chancellorsville sent om ettermiddagen og sluttet seg til Wilcox ved Salem Church, 6 km vest for Fredericksburg, og den kombinerte styrken stoppet Sedgwicks marsj mot Chancellorsville.
Kampene den 3. mai 1863 var noen av de mest frenetiske noe sted i krigen og kunne ha blitt regnet som blant de blodigste slagene i borgerkrigen alene. Rundt 18 000 menn, jevnt fordelt mellom de to arméene, falt den dagen.
Under de mest intense kampene den 3. mai, ble Hooker såret da en konføderert kanonkule traff en tresøyle han lente seg mot ved sitt hovedkvarter. Han skrev senere at halve søylen «[traff meg] med stor kraft... i en oppreist stilling fra hodet til foten min.» Han fikk antagelig en hoderystelse som var alvorlig nok til at han var bevisstløs i over en time. Selv om han var tydelig satt ut av spill da han reiste seg, nektet Hooker å overføre midlertidig kommando til sin nestkommanderende, generalmajor Darius N. Couch, og siden Hookers stabsoffiser generalmajor Daniel Butterfield og Sedgwick var uten kommunikasjon, igjen på grunn av feil på telegraflinjene, var det ingen ved hovedkvarteret med høy nok grad eller tyngde til å få Hooker på andre tanker. Dette påvirket Unionens prestasjoner den neste dagen og bidro direkte til Hookers tilsynelatende nervøsitet og tamme prestasjon gjennom resten av slaget.
Etterspill
Stoneman trakk seg tilbake til unionslinjene øst for Richmond den 7. mai, etter en uke med ineffektive raid i det sentrale og sørlige Virginia hvor han mislyktes i å angripe målene Hooker hadde gitt ham, og gjorde slutt på felttoget.
Slaget ble utkjempet under vanskelige forhold. Soldater hadde en tendens til å gå seg vill i den ugjennomtrengelige labyrinten av krattskog, og mange branner brøt ut i løpet av slaget. Det var vanlig med rapporter om sårede menn som ble brent levende.
Lee vant kanskje sin største seier i krigen, til tross for at han var tallmessig underlegen med fem mot to. Men han betalte en høy pris for den. Han hadde bare 52 000 infanterister i kampene, og mistet mer enn 13 000 menn, rundt 25% av styrken sin. Dette var menn som Konføderasjonen med sin begrensede tilgang på menn, ikke kunne erstatte. Like alvorlig var det at han mistet flere av sine beste generaler, der Jackson er den mest kjente, hans mest aggressive feltkommandant.
Hooker begynte sitt felttog i den tro at han hadde «80 sjanser på 100 for å lykkes», tapte slaget gjennom dårlig kommunikasjon, inkompetanse blant hans ledende generaler (særlig Howard og Stoneman, men også Sedgwick) og gjennom noen alvorlige feil for hans egen del. Hookers feil inkluderte at han oppga sin offensive fremrykning den 1. mai og beordret Sickles til å gi opp Hazel Grove og trekke seg tilbake den 2. mai. Han gjorde også feil i disponeringen av styrkene. Rundt 40 000 menn i Army of the Potomac avfyrte knapt et skudd. Da han senere ble spurt om han hadde beordret at hans fremrykning skulle stanse den 1. mai, skal Hooker ha svart, «for første gang, mistet jeg troen på Hooker.» Stephen W. Sears har derimot kategorisert dette som en myte:
Sears' forskning har vist at Bigelowe ble sitert fra et brev skrevet i 1903 av en E.P. Halstead som var i staben til Doubledays I Corps. Der er ingen bevis for at Hooker og Doubleday møttes under Gettysburg-felttoget, heller ikke var der mulighet for at de skulle møtes, de var dusinvis av kilometer fra hverandre. Doubleday nevnte heller aldri en slik tilståelse fra Hooker i sin historie om Chancellorsville-felttoget som ble publisert i 1882. Sears konkluderer:
Av de rundt 90 000 unionsmennene som bar byrden av kampene, falt rundt 17 000 i slaget, en tapsprosent som var mye lavere enn Lees, og dette inkluderte 4000 menn fra XI Corps som ble tatt til fange uten kamp i den innledende panikken den 2. mai.
Hookers taktikk med å tvinge Lee til å angripe ham var et fornuftig konsept, men det var forferdelig mislykket i måten som han og hans underordnede gjennomførte det. De faktiske kampene viste at unionshæren hadde blitt like formidable i kamp som Lees til nå «uslåelige» soldater.
Unionen var sjokkert over nederlaget. President Abraham Lincoln ble sitert på å ha sagt, «Min Gud! Min Gud! Hva vil landet si?» Noen få generaler mistet karrieren sin. Hooker avsatte Stoneman for inkompetanse. Couch gremmet seg slik over Hookers gjennomføring av slaget (og hans kontinuerlige politiske manøvrering) at han sa opp og ble erstattet i ledelsen for militsen fra Pennsylvania. Hooker ble fratatt kommandoen den 28. juni, rett før slaget ved Gettysburg.
Slaget ved Chancellorsville, sammen med slaget ved Wilderness i mai 1864 som ble utkjempet i nærheten, la grunnlaget for Stephen Crane's roman fra 1895, The Red Badge of Courage.
Turid pluss 15
Turid pluss 15 (Turid + 15) var et norsk talkshow med Turid Birkeland som ble sendt på TV+ fra 1995 til 1996.
Programmet hadde opp i mot 40 000 seere i første sesong. Til tross for de beskjedne tallene var det et av kanalens mest sette egenproduksjoner.
Grimelid kobbergruver
Grimelid kobbergruver i Askvoll har vært drevet periodevis med ulike eiere og drivere fra 1759 til 1920. Det var opphold i driften fra 1785 til 1851. Kobbermalmen inneholder også svovelkis og magnetkis. Wilhelm Teting og B. Reinhardsen i Bergen var de første som fikk rettigheter til å drive der. Mange av fagfolkene kom fra kobberverket på Røros som ble igangsatt på 1600-tallet. Malmen fra Grimelid ble fraktet til Førde der det var bedre tilgang til skog som trengtes til å fyre smeltehyttene.
Grimelid ligger ved innløpet til Førdefjorden i Sunnfjord. På det meste ga driften grunnlag for en bosetning på omkring 160 personer. Kobberforekomsten har også vært tilgjengelig i andre deler av Sunnfjord, blant annet Svanøy, Atløy og Hyllestad. Driften fikk et oppsving i forbindelse med første verdenskrig og etterspørselen til rustningsindustrien. I 2015 har forekomsten blitt undersøkt på nytt for mulig drift, og det har blitt påvist kobbermalm med konsentrasjoner opp mot 5 %.
EM i fotball for kvinner 1995 kvalifisering
Kvalifiseringen til EM i fotball for kvinner 1995 ble arrangert mellom 15. august 1993 og 30. oktober 1994. Vinneren av gruppespillet kvalifiserte seg til kvartfinalene. Det er noe uklart hvor vidt kvartfinalene var kvalifisering til selve turneringen eller del av turneringen, siden turneringen ikke hadde noe vertsland.
JK Tallinna Kalev
JK Tallinna Kalev er en estisk fotballklubb fra Tallinn. Klubben ble opprinnelig stiftet i 1911 og deretter reetablert i 2002. Tallinna Kalev rykket i 2009 ned fra Meistriliiga, det høyeste nivået i estisk fotball, men rykket opp igjen i forkant av 2012-sesongen før den igjen rykket ned etter 2014-sesongen. De spiller hjemmekampene sine på Kalevi Keskstaadion i Tallinn, som rommer 12 000 tilskuere.
Kjell Eide
Kjell Eide (født 15. september 1925 i Ås, død 29. oktober 2011) var en norsk sosialøkonom og tidligere statssekretær på statsministerens kontor i Einar Gerhardsens tredje regjering.
Etter endt økonomisk utdannelse var han leder for sekretariatet for Forskningsrådenes fellesutvalg. Han var deretter tilknyttet OECD fra 1961 til 1964 som leder av organisasjonens arbeid med utdanningsplanlegging. Fra 1965 var han ekspedisjonssjef i Kirke- og undervisningsdepartementet, de ti siste årene før han ble pensjonist i 1995 var Eide vitenskapelig rådgiver i Kultur- og vitenskapsdepartementet.
Ricardo Monasterio
Ricardo Monasterio (født 22. oktober 1978) er en venezuelansk svømmer.
Han representerte Venezuela under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fri.
Londontraktaten av 1839
Londontraktaten av 1839, også kalt for Den første Londontraktaten, eller Konvensjonen av 1839, var en overensstemmelse som ble signert den 19. april 1839 mellom de europeiske stormaktene og Det forente nederlandske kongedømme. Ved avtalen anerkjente de europeiske statene Belgia som nasjon og anerkjente landets uavhengighet og nøytralitet. Avtalen bekreftet også Luxembourgs uavhengighet. Traktatens viktigste historiske betydning var Artikkel VII som krevde at Belgia forble nøytral, og ved implikasjon (underforstått) forpliktet de store landene ved sin signatur at de ville forsvare nøytraliteten i tilfelle av invasjon.
Territoriale konsekvenser
Siden 1815 hadde Belgia vært en del av Det forente nederlandske kongedømme. Med avtalen ble Nederlandenes sydligste provinser til Kongedømmet Belgia mens provinsen Limburg ble delt i en nederlandsk og belgisk del.
Jern-Rhinen
Londontraktaten garanterte også Belgia retten til gjennomfart av jernbane eller kanal over nederlandsk territorium som veg til det tyske Ruhr-området. Denne retten ble bekreftet den 24. mai 2005 i en bestemmelse ved Den permanente voldgiftsretten i Haag ved en strid mellom Belgia og Nederland om et jernbanespor.
I 2004 anmodet Belgia om en gjenåpning av jernbanesporet Jern-Rhinen. Grunnen var den økende transporten av varer mellom Antwerpens havn og det tyske Ruhr-området. Som en del av den europeiske politikken om at økende transportbehov av varer skal jernbanelinjer og vannveger være foretrukket framfor godstrafikk på vegene. Den belgisk anmodningen var basert på traktaten fra 1839 og Jern-Rhinen-traktaten i 1873. Etter en rekke av mislykkede forhandlinger ble de belgiske og nederlandske regjeringene enige om å ta saken til voldgiftsretten og respektere rettens avgjørelse.
Torbjørn Lysne
Torbjørn Lysne (født 30. januar 1990) er en norsk friidrettsutøver som konkurrerer for IL Gular. Han konkurrerer hovedsakelig i sprintløp, og fikk bronse på 200 meter under Nordisk mesterskap i friidrett innendørs 2017.
Londontraktaten av 1839
Jern-Rhinen
Avgjørelsen den 24. mai 2005 anerkjente retten både Belgias rettigheter fra traktaten av 1839 og Nederlands bekymringer for landets naturreservat. Retten besluttet at traktaten fra 1839 er fortsatt gyldig og ga Belgia rett til å bruke og modernisere jernbanesporet. Imidlertid ble ansvaret for modernisering gitt til Belgia og reparasjoner og vedlikehold til Nederland. Begge landene vil dele kostnadene av byggingen av en tunnel under naturreservatet.
Chiffon de papier
Traktaten er et betydningsfullt dokument, spesielt i dens rolle ved den første verdenskrig. Da det tyske riket invaderte Belgia i august 1914 var det en krenkelse av traktaten og britene erklærte krig den 4. august. Da den britiske ambassadøren informerte at Storbritannia ville gå til krig med Tyskland om sistnevnte krenket Belgias nøytralitet skal den tyske kansleren Theobald von Bethmann Hollweg i en beryktet replikk ha sagt at han ikke kunne tro at Storbritannia og Tyskland ville havne i krig over kun «et stykke papir» (fransk «chiffon de papier»).
Blant årsakene til Storbritannias beslutning om å gå til krig var også det at britene anså det som utålelig at Tyskland, med sin voksende marine, skulle kontrollere Belgias havner.
Torbjørn Lysne
2011 - 2012
I NM i friidrett innendørs 2012 fikk han sølv på 200 meter, kun slått av Mauritz Kåshagen. Utendørs var han med å vinne gull på 4 x 400 meter stafett under NM i stafetter 2012, og han vant 100 meter under Veidekkelekene 2012. Han ble tatt ut til å delta i Nordisk-baltisk U23-mesterskap i friidrett 2012 på Jessheim, men ble slått ut i innledningsheatet på 100 meter. I Junior-NM i friidrett 2012 vant han 100 meter og 200 meter i U23-klassen, og han kom på fjerdeplass på 400 meter. Han deltok i NM i friidrett 2012, der han fikk sølv på 100 og 200 meter.
2013 - 2014
I NM i friidrett innendørs 2013 fikk han én medalje; bronse på 4 x 200 meter stafett. Individuelt ble han slått ut i semifinalen på 100 meter og innledningsheatet på 200 meter. IL Gular fikk sølv på 4 x 400 meter og bronse på 4 x 100 meter stafett under NM i stafetter 2013, med Lysne på laget. Han kom på fjerdeplass på 400 meter under Florø Friidrettsfestival, og fikk samme plass også i den nasjonale delen av Bislett Games i 2013. I Hyundai Grand Prix i Trondheim kom han på andreplass på 400 meter og tredjeplass på 200 meter.
Han deltok på alle tre sprintdistansene under NM i friidrett 2013 i Tønsberg. Dette ga tre individuelle sølvmedaljer, og ny personlig rekord i alle tre distanser med 10,68 på 100 meter, 21,37 på 200 meter og 47,87 på 400 meter.
Damvannkalver
Damvannkalver (Colymbetini) er en stamme av biller og tilhører familiegruppen vannkalver.
Torbjørn Lysne
2013 - 2014
Han konkurrerte lite i 2014.
Damvannkalver
Utseende
Damvannkalver har en oval fasong slik som hos alle vannkalver. Hode, bryst og bakkropp danner én kurve, noe som reduserer vannmotstanden når de svømmer. Hodet er bredt og noe skovlformet, med en mer eller mindre skarp fremkant. Brystet (pronotum) er bredere enn langt. Kroppen er nokså flattrykt, mye bredere enn høy. Fasettøynene er relativt små og ikke utstående. Antennene er trådformede.
Torbjørn Lysne
2015 - 2016
Lysne deltok i NM i friidrett innendørs 2015, og kom på femteplass på 400 meter. På 200 meter gikk han ikke videre fra innledningsheatet. I NM i friidrett 2015 fikk han bronse på 200 meter, og han kom på femteplass på 400 meter.
Damvannkalver
Utseende
Damvannkalver er vanligvis mellom 10 og 20 millimeter lang som voksen. Larven er i sine siste larvestadier omtrent dobbelt så stor.
Hunnen har alminnelige framføtter, mens hannen har brede framføtter. De er utvidet med noen sugeskåler den bruker under paring, for å holde seg fast på hunnens rygg. Bakbeina er typiske for vannkalver. Leggene (tibiae) og fotleddene (tarsene) er avflatet og utstyrt med tette frynser av lange hår som virker som årer.
Torbjørn Lysne
2017 - 2018
Under NM i friidrett innendørs 2018 fikk han bronse på 400 meter, men nådde ikke finalen på 200 meter. Utendørs deltok han i NM i stafetter 2018, der Gular fikk sølv på 4 x 400 meter, og de kom på femteplass på 4 x 100 meter. Han deltok på 400 meter i den nasjonale konkurransen under Bislett Games, og kom der på sjuendeplass.
Damvannkalver
Levevis
Både de voksne billene og larvene, er  rovdyr. Larvestadiene er i ferskvann. De voksne vannkalvene flyr godt og kan derfor påtreffes et stykke fra vannet. Vannkalvene svømmer raskt med symmetriske bevegelser, det vil si at begge beina i et par går framover og bakover samtidig. Damvannkalver har ikke gjeller og er avhengige av å hente oksygen fra luften. Man kan se både voksne og larver hengende fra vannoverflaten, der bare bakkroppsspissen bryter overflatehinna. De voksne billene lagrer luft under dekkvingene.
Systematisk inndeling
Oversikten følger Artsdatabankens regler og de arter som er funnet i Norge eller antas å kunne bli oppdaget her. Angitt antall funn i Norge er fra september 2020. Det er mulig å søke flere opplysninger med navnet hos Artsdatabanken eller se fullstendig utbredelse og data for en art eller gruppe hos Artskart.
Biastofili
Biastofili (av gresk: biastes, «voldtekt» + philia), også kalt raptofili (av latin: rapere, «å tilrane seg») og parafilisk voldtekt, er en parafili der seksuell opphisselse oppstår som en reaksjon på, eller er avhengig av, å overfalle en person uten samtykke, spesielt en fremmed. Enkelte oppslagsverk benytter disse benevnelsene som synonymer, mens andre skiller ut raptofili som selve opphisselsen av å voldta offeret. Kilden til den seksuelle opphisselsen er voldtektofferets voldsomme motstand, og parafilien regnes derfor som en form for sadomasochisme.
Under navnet parafilisk voldtekt (Paraphilic Rapism) ble parafilien i 1986 foreslått og forkastet som en psykiatrisk diagnose i DSM-III-R. Under det pågående arbeidet med DSM-5, er den blitt foreslått som diagnose under navnet Paraphilic Coercive Disorder. Forslaget er blitt kritisert på bakgrunn av problemene med å skille mellom parafiliske og andre voldtektsforbrytere på en troverdig måte, og på grunn av måten denne diagnosen har blitt brukt av det amerikanske rettsvesenet under navnet Paraphilia NOS: nonconsent uten noen faglig basis i psykiatrien.
Lise Fadnes
Lise Fadnes (født 1983) er en norsk tidligere svømmer som representerte Stavanger SC og Vestkantsvømmerne.
Hun vant 11 NM-gull og 27 NM-medaljer i perioden 1998–2006.
Leversundbrua
Leversundbrua er ei bru som går over Leversundet i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Brua som ble åpnet i 1964 er 152 meter lang og en del av fylkesvei 57. Sammen med Undaltunnelen og Lundtunnelen førte det til sammenhengende riksvei fra Fensfjorden til ferjeleiet på Rutledal ved Sognefjorden. Strekningen Leversund-Austgulen-Takle ble også åpnet samtidig og gav veisamband til Brekke Under broen på den nordsiden av Leversundet finnes det flere jettegryter.
Yuito Moriwaki
Yuito Moriwaki (født 8. august 1996) er en japansk bokser.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Dorthea Dahl
Dorthea Dahl (født 20. mars 1881 Osen i Åmot, daværende Hedmark fylke, død 11. september 1958 Coeur d'Alene, Idaho, USA) var en norsk-amerikansk forfatter. Hun skrev noveller for magasiner, utga novellesamlinger og en roman. Hennes fortellinger dreide seg om småbyen og migrantenes liv.
Dahl kom til USA i en alder av to år og gikk på skole i Sør-Dakota. I 1902 gikk hun på St. Olaf College i Northfield. Hun behersket norsk og engelsk like godt.
Dahls fremste ønske var å bli misjonær, men hennes helsetilstand var for svak. Hun engasjerte seg i avholdsbevegelsen og ga høytlesninger på møtene. Allerede i ung alder ble hun medlem av styret i Syd-Dakota Totalavholdsselskab. Dahl fikk utgitt sine første skjønnlitterære stykker i Reform, avholdsbevegelsens organ. Hennes første stykke kalt «Ungdommens Ven», ble oppdaget av hennes søster og innsendt uten Dortheas viten. Siden skrev hun i Familiens Magasin, Lutheraneren, Jul i Vesterheim og andre tidsskrifter.
I 1903 bosatte hun seg i Moscow, Idaho og ble ansatt som regnskapsfører i et kornselskap. Hun deltok aktivt i religiøst organisasjonsarbeid, var blant annet leder av søndagsskolen i Moscow og visepresident i Rocky Mountain Women's Missionary Federation.
Hennes første samling av fortellinger «Fra hverdagslivet» (Minneapolis, 1915), vant i 1917 (noen kilder sier 1918) den årlige prisen til Det Norske Selskab i Amerika. Hennes andre novellesamling «Returning Home» (1920), var skrevet kun på engelsk. Hennes eneste roman «Byen paa Bjerget» (1925) ble skrevet på norsk.
Yield
Yield er Pearl Jams femte studioalbum og ble gitt ut den 3. februar 1998. Dette var det første Pearl Jam-albumet som ikke kom på førsteplass på Billboard 200, men den kom på andreplass. Etter at Yield ble gitt ut, sluttet Jack Irons i bandet. Det ble gitt ut to singler; «Given to Fly» og «Wishlist». Sangen «Do The Evolution» ble nominert til Grammypris for «Best Hard Rock Performance».
Christian Marius Emil Matthiessen
Christian Marius Emil Matthiessen (født 1850, død 1918) var en norsk gründer, seilskuteskipper og forretningsmann.
Matthiessen er kjent som grunnleggeren av Chr. Matthiessen AS som populært ble kalt Banan-Matthiessen. I 1980 ble navnet på selskapet endret til Bama. Han var den første i Europa utenfor Storbritannia som, i 1905, begynte med import av bananer.
Lisa Fernandez
Lisa Fernandez (født 22. februar 1971 i New York City), amerikansk softballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney og 2004 i Athen.
Fernandez ble olympisk mester i softball under sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det amerikanske laget som vant den første olympiske softballturneringen foran Kina og Australia. USA vant finalen mot Kina med 3 – 1.
Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney vant hun sin andre olympiske gullmedalje i softball. USA vant finalen mot Japan med 2 – 1.
Fernandez ble olympisk mester i softball for tredje gang da USA vant finalen mot Australia med 5 – 1 under OL 2004 i Athen.
Nordisk mesterskap i kappgang 2015
Nordisk mesterskap i kappgang 2015 ble arrangert i Esbo i Finland 29. - 30. august 2015.
Mesterskapet ble arrangert i parallell med Nordisk juniormesterskap i friidrett 2015.
U18 5 km
I tillegg deltok finske Jaakko Määttänen utenfor konkurranse, han gikk på 25.28,33.
Fylkesvei 5733
Fylkesvei 5733 går mellom Storebru og Vassenden i Gloppen kommune. Veien er 5,6 km lang, og går i store deler langs Gloppeelva.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 696 (Sogn og Fjordane).
Synkron bane
En synkron bane er en bane hvor et banelegeme (vanligvis en satellitt) har en periode lik den gjennomsnittlige rotasjonsperioden til det legemet det går i bane rundt (vanligvis en planet), og samme dreieretning som det legemet.
Et astronomisk eksempel er Plutos måne Charon. Mye mer vanlig er synkrone baner utført av kunstige satellitter som brukes til kommunikasjon, som geostasjonære satellitter.
For naturlige satellitter, som bare kan oppnå en synkron bane ved å tidevannslåse seg til en planet, går det alltid parallelt med en bundet rotasjon av satellitten. Dette er fordi mindre legemer blir tidevannslåst raskere, og når en synkron bane er oppnådd har legemet hatt en synkron rotasjon i lang tid allerede.
Vaskulitt
Vaskulitt defineres som en betennelse i selve blodåreveggen. Man snakker gjerne om sykdom i de surstoffrike årene (arterier).
Betennelsen kan føre til forsnevring av blodårene som i varierende grad blir for trange, og det kan utvikles celledød (nekrose) i tilhørende vev og /eller levring av blod på blodåreveggen (trombose). Konsekvensen av betennelsen avhenger av antall angrepne blodårer, størrelsen på og lokaliseringen av disse. Betennelsen kan være begrenset til ett organ eller til flere (systemisk), dvs. flere områder på eller i kroppen er angrepet.
Vaskulittene deles i primær og sekundær vaskulitt:
Primær vaskulitt betegner sykdom hvor vaskulitt er hovedsymptomet. Det er ikke en sykdom, men klassifiseres etter størrelsen og lokaliseringen på de angrepne blodårene, for eksempel Wegeners granulomatose som er betennelse i små blodårer i luftveiene, og Arteritis Temporalis som er betennelse i store blodårer fra aortabuen/hodet.
Sekundær vaskulitt kan forekomme som delfenomen ved andre reumatiske sykdommer, eks.: leddgikt (reumatoid artritt), systemisk lupus erythematosus (SLE), ved leverinfeksjoner som hepatitt B og C, ved kreft og som reaksjoner på enkelte medikamenter.
Forekomst
Det ses noe økende forekomst av vaskulittsykdom. Det er likevel en relativt sjelden, men alvorlig tilstand. Sykdommen kan opptre både hos barn og voksne. Ved Norsk Systemisk Bindevevssykdom og vaskulittregister (NOSVAR) er til sammen ca 600 pasienter med ulike systemiske vaskulitt sykdommer registrert.
Årsak
Noen kjent entydig årsak til vaskulitt er ikke funnet. Det antydes at forhold i immunsystemet og arvelige faktorer kan være av betydning.
Symptomer og sykdomstegn
Symptomenes lokalisering avhenger av hvilke organer eller områder som er angrepet, for eksempel hud, lunger, nyrer, lever, hjerne osv.
Medisinsk behandling
Det er viktig å bremse sykdomsutviklingen, forebygge permanent skade og lindre pasientens symptomer
Prognose og forløp
Tidlig diagnose og behandling er viktige for sykdommens videre utvikling og forløp.
Vaskulitt er i de fleste tilfeller en alvorlig sykdom med høy dødelighet uten behandling. Med behandling er leveutsiktene betydelig bedret.
Patsab Nyima Drakpa
Patsab Nyima Drakpa (tibetansk: པ་ཚབ་ཉི་མ་གྲགས་པ་, wylie: pa tshab nyi ma grags pa) (født 1055, død 1145?) var en tibetansk buddhistisk lærd og oversetter under perioden til Sarma (de nye oversettelser). Han var en munk ved klosteret i Sangpu Neutok og reiste til Kashmir hvor han oversatte tekster fra skolen madhyamaka.
Casino Royale (roman)
Casino Royale er den første boken om «James Bond» av Ian Fleming, utgitt i 1953. Boken gav opphav til elleve andre romaner av Fleming selv, i tillegg til to novelleantologier, fulgt av en rekke andre bøker om «James Bond» av andre forfattere.
Casino Royale har vært filmet tre ganger, i 1954, 1967 og 2006. Det ble også laget en satirisk versjon av filmen i 1967, med David Niven som Bond. Artig nok var David Niven en av kandidatene til å spille Bond i de seriøse filmene, men rollen gikk altså til Connery.
Casino Royale har også blitt utgitt som tegneserie. Første gang var i avisa The Daily Express i juli 1958. Det var den engelske tegneserietegneren John McLusky som i sin tid skapte ansiktet til James Bond. Likheten mellom Connery og tegneserieversjonen av James Bond i Casino Royale var slående og dette skal ha påvirket valget av nettopp Sean Connery som den første Agent 007 på film.
Handling
M, sjef for den britiske hemmelige tjenesten, tildeler James Bond, agent 007, å slå Le Chiffre konkurs i en poker-turnering. James Bond må derfor gå undercover som en styrtrik jamaicansk playboy ved et kasino i Nord-Frankrike. M tildeler ham også en følgesvenn Vesper Lynd, personlig assistent til sjefen for seksjon S fra Sovjetunionen. CIA og det franske Deuxième Bureau sender også deres egne agenter som observatører. Spillet blir snart til en intens konfrontasjon mellom Le Chiffre og James Bond.
Le Chiffre vinner første runde av turneringen, og tar med seg alle pengene fra James Bond. En CIA-agent, Felix Leiter, gir Bond en konvolutt med penger. Spillet fortsetter, til tross for at en av Le Chiffres håndlangere forsøker å myrde Bond. Men Bond vinner til slutt poker-turneringen, og tar Le Chiffre sine åtti millioner franc. Le Chiffre blir desperat etter å få tilbake pengene sine, så han kidnapper Vesper Lynd, og torturerer Bond. Han truer med å drepe dem begge, hvis han ikke får alle pengene sine tilbake. Men en snikmorder dukker opp, og dreper Le Chiffre.
Francisco Verón
Francisco Verón (født 28. oktober 1998) er en argentinsk bokser.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Nordiskrekordhistorikk på 50 m brystsvømming
Oversikt over utviklingen av nordiske rekorder på 50 m brystsvømming (svømming) for både langbane (50 meter) og kortbane (25 meter).
Evan Buitenhuis
Evan Buitenhuis (født 1. juli 1993 i Burlington i Canada) er en canadisk ishockeyspiller som er målvakt på den norske klubben Storhamar siden 2022.
Buitenhuis har spilt på Toronto Marlies,Bridgeport Sound Tigers og Bakersfield Condors i American Hockey League. Han har også spilt på forselinge ligaer i USA som Worcester Railers, Utah Grizzlies, Florida Everblades, Toronto Lakeshore Patriots, Hamilton College, Niagara Falls Canucks, Burlington Eagles U18, Grimsby Peach Kings, Thorold Blackhawks og Oakville Blades.
Dimitrios Manganas
Dimitrios Manganas (født 24. februar 1978) er en gresk svømmer.