cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Boudewijn de Groot
Første suksessperiode
I 1966 satte man alle kluter til for oppfølgerplata til Boudewijn de Groot, som fikk navnet Voor de overlevenden, og kom ut samme år som LP og fotobok. Til suksesslaget De Groot, Nijgh og Vos, ble Bert Paige tilført. Med sanger som «Voor de ovelevenden», «Testament» og «Verdronken vlinder» skrev Nijgh sine barndomsår av seg. Samtidig skrev han også en samling kjærlighetssanger til en viss Joke. LP-en solgte til gull og platina, og ble beæret med en Edison.
Fylkesvei 3964
Fylkesvei 3964 går mellom Tangvall og Sangvik i Kristiansand kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 164 (Vest-Agder).
Boudewijn de Groot
Første suksessperiode
Inspirert av The Beatles Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, ville Nijgh og De Groot lage den ultimate hippieplata. Resultatet ble Picknick, som eksperimenterte fullt ut med psykedelisk tekst og musikk. Plata ble entusiastisk mottatt, tildelt en Edison og solgte til gull og platina.
I mellomtida begynte De Groot og Nijgh å skrive for andre artister, blant andre Adèle Blomendaal og Lisbeth List.
En ny kurs
Med Picknick hadde De Groot allerede strukket grensen for nederpop til bristepunktet. Hans nye prosjekt måtte ta dette til nye høyder. De Groot dyttet Nijgh til siden, og bestemte seg for skape en filmsk fortelling i plate format med Lucien Duzee, en venn fra filmakademiet. På plata ble det fullt ut eksperimentert med synth, lydeffeketer og eksotiske instrumenter. Her arbeidet De Groot sammen med gitaristen i Cuby + Blizzards, Eelco Gelling. Fortellinga som fikk navnet «Heksensabbath», handla om en sammenkomst for hekser og tok opp flere gamle og mystiske navn og begreper.
Albumet som fikk navnet Nacht en ontij, hadde to spor: «Babylon» og «Heksensabbath». Det siste på 25 minutter, ble klipt i to og fordelt på av begge sidene. Til albumet, hørte det en fotobok, som var lagt ved LP-en. Ved første pressing ble også enda en bonussingel av rockenumrene «Wie kan mij nog vertellen» og «Aeneas nu» inkludert. De ble tatt opp under de samme øktene.
Rundt samme tid turnerte De Groot landet rundt med gitaren sin. Han syntes stadig å komme i konflikt med publikum, som forventet lyden fra plata, i stedet for den akustiske versjonen. Utilfreds med livet han førte, trakk han seg tilbake til en gammel gård i Dwingloo.
Her bestemte De Groot at tiden var inne for å sette en ny kurs i karrieren. Han planla en serie avskjedskonserter. Med beatbandet Names and Faces som husorkester, bestemte han seg for å stifte et band med navnet The Tower, med som mål å starte med engelskspråklig materiale. Utenom De Groot og Eelco Gelling, besto bandet av Jan Hollestelle på bass, Jay Baar fra Q65 på trommer og Herman Deinum på piano. Samtlige var å høre på Nacht en Ontij. Deres første singel «In your life» nådde i begynnelsen av 1969 tjuendeplass på Top 40.
Sammen med Simon Vinkenoog, skrev De Groot enda en engelsk singel, kalt «Captain Decker». Denne ble i sin trur utgitt under navnet The Tower, som denne gangen besto av De Groot, Gelling fra Jhon Schuursma og Willem Schoone fra The Rob Hoeke Rhythem & Blues Group på gitar, Hans Jansen på hammondorgel og piano og Kees Kraanenburg fra The Jumping Jewels på trommer. Disse to singlene nådde ikke hitlistene, hvor på De Groot og Gelling satte samarbeidet på hold.
Boudewijn de Groot skulle imidlertid ikke forlate det engelskspråklige materiale helt enda. Sammen med Rick van der Linden fra Ekseption startet De Groot et nytt prosjekt som fikk navnet Session. Singelen som ble gitt ut av duoen het Moonstruck og på B-sida kunne man finne sangen «Ballad of a minstrel». Sangen kom ikke på listene, så bandet ble oppløst og Boudewijn prøvde på nytt å skrive sammen med Nijgh på nederlandsk. Dette ble til singelen «Nachtwacht».
Imens hadde Decca, som en ”avskjed til Boudewijn de Groot” sett sitt stikk til å gi ut De Groots debutplate på nytt under navnet Apocalypso, et samlealbum med De Groots største hits, under navnet Vijf jaar hits og et antall gamle numre som singel. Så kom sangen «Als de rook om je hoofd is verdwenen» i 1972, fem år etter opptak, igjen ut og av egen kraft klatret den inn på Top 40. Etter Vijf jaar hits gav plateselskapet ut Dubbel twee, som supplerte De Groots verk til da.
De Groot selv var i mellomtiden stadig oftere å finne bak spakene i studioet, hvor Phonogram hadde gjort han til plateprodusent for Leon de Graaff, Kraaijeveld, Oscar Beton, Breakaway, Dina Vredenberg, Mini & Max og Don Rosenbaum.
Tilbakekomst
Etter en kort periode bak produksjonsbordet, tok De Groot opp igjen kontakten med Nijgh og planer ble lagt for en ny plate. Bert Paige og Tony Vos ble tilkalt og Ruud Englander ble tilført som ekstra tekstskriver. Resultatet var å høre på den nye plata Hoe sterk is de eenzame fietser. «Jimmy», ble den første sangen og var oppkalt etter De Groots yngste sønn. Den nådde opp til en sjetteplass på Top 40, mens oppfølgeren «Tante Julia» ikke ble mer enn et tips. Plata ble tildelt en Edison og solgte til gull og platina. Imens spilte De Groot gitar i det amsterdamske rockebandet Tigers On Vaseline, som han ga ut to singler med. Phonogram gav etter suksessen ut et nytt samlealbum: Boudewijn de Groot- Grootste hits.
Etter det suksessrike comebacket ble De Groot spurt om å trekke Rob de Nijs’ karriere ut av grøfta. Sammen med Nijgh ble han den drivende krafta bak De Nijs comeback. Nijgh skrev tekst, De Groot satte musikk til og arrangementet ble komponert av Bert Paige. De Groot var, som plateprodusent, også ansvarlig for sluttresultatet. Slik laget de i den perioden plata In de uren van de middag, hvor en kunne finne hitene «Jan Klaassen de Trompetter» og «Dag zuster Ursula», men også en eldre versjon av De Groots senere storsuksess «Avond». Senere fulgte slagere som «Malle Babbe», «Mireille» og «Hé, speelman».
I 1974 produserte De Groot den første singelen til Henny Vrienten, som ble utgitt under navnet «Ruby Carmichael», han produserte også for Conny Vink og CCC Ink.. I tillegg spilte han inn en karnevalsversjon av «Tante Julia» sammen med Nico Haak og singelen «Ik ben ik» med Ruud Engelander som tekstskribent.
I 1975 bestemte De Groot seg for igjen å skifte taktikk, ved selv å ta hånd om produksjonen. I stedet for å skrive teksten sammen med Nijgh, skrev han med René Daalder. Resultatet ble en særs personlig plate med små arrangement. Den fikk navnet Waar ik woon en wie ik ben, hvor De Groot blant annet sang om sin mor i Nederlandsk India og kjendislivets kostnader. Plata ble ferdigmikset i USA, og inneholdt bidrag fra Ernst Jansz og Hans Hollestelle.
Etter at plata kom ut dro De Groot igjen til Amerika, for å tilbringe noen uker i Hollywood og arbeide med nytt, engelskspråklig materiale. Etter noen produksjonsproblemer kom han tilbake med to uferdige sanger. Etter hjemkomsten dro han på turné i Nederland og Belgia med blant andre Vrienten og Ernst Jansz bandet, de to skulle senere bli ansvarlig for suksessbandet Doe Maar.
Etter dette søkte han igjen støtte i karrieren som plateproduset. Først kom LP-en produsert for De Nijs, Kijken hoe het morgen wordt, hvor De Groot hadde ansvar for nesten alle numrene og tekstene ble skrevet av blant andre Lennaert Nijgh og Ruud Englander. Deretter lagde han LP-en Accent op Thérèse for Thérèse Steinmetz og Iemand die van je houdt for Willeke Alberti. Han lagde også sangen «De kinderballad», med tekst av Gerrit Komrij, for prosjektet «Zing in je moederstaal» (Syng på ditt morsmål), til «Boekenweek» (Bokuka) i 1976.
Etter dette dro han igjen tilbake til Amerika og ble borte i nesten ett år. I hans fravær ga plateselskapet igjen ut et samlealbum med navnet Het best van Boudewijn de Groot.
Den amerikanske perioden
Da han i 1979 kom tilbake til Nederland dro han på en omfattende turné i Nederland og Belgia, deretter spilte han inn albumet Van een afstand. På albumet, som kom ut i begynnelsen av 1980, var det et gjenhør med noen klassiske De Groot/Nijgh-numre, slik som Tip van de sluier, som ble gitt ut på singel og brukt i filmen med samme navn, laget av studiekammeraten Frans Bromet. Men, den hadde også tekster av Ruud Englander, René Daalder, Herman Pieter de Boer og Ernst Jansz. På den siste sangen fikk han litt hjelp av sønnene Marcel og Jim, og på baksiden av platecoveret kan man se han med dattera Caya.
Sommeren 1980 dro han igjen tilbake til Hollywood for å fullføre et kurs og bli en bedre filmmusikkomponist. I 1981 kom han tilbake for å gjøre en intensiv turné i Nederland og Belgia. Opptakene fra turneen ble gitt ut på en LP som ble kalt Concert. I 1982 kom De Groot tilbake fra Amerika forgodt.
En ny utfordring bydde seg da han ble spurt av Phonogram i Tyskland om å ta opp en tyskspråklig LP. Noen av de gamle sangene ble oversatt og arrangert på nytt og spilt inn på tysk, under tittelen Bo de Groot. Forventningene var høye, men etter dårlig promotering av Phonogram i Tyskland, falt prosjektet i grus etter utgivelsen av albumet. I mellomtiden gjorde Hans de Booij en stor hit av «Annabel», en sang som var blitt liggende ved opptak av Van een afstand.
I mellom tiden hadde De Groot arbeidet i Amerika, med tekster for sitt nye prosjekt, hvor han lot seg inspirere av den futuristiske verdenen i Blade Runner. I 1984 kom plata Maalstroom, som viste en helt annen, kaldere tone enn det som var typisk for De Groot. Alle sangene var skrevet av ham selv, utenom «Vlucht in de werkelijkheid», hvor tekstene kom fra Nijgh og «Code» hvor musikken kom fra Vrienten. De Groot arrangerte og produserte plata selv. Plata imponerte ingen og ble liggende halvveis på hitlistene.
I 1991 tok han igjen fatt på en ny musikalsk utfordring, da han ble spurt om å spille Anton Tsjechov i musikalen Tsjechov av Robert Long og Dimitri Frenkel Frank. I 1992 kom et opptak av musikken fra musikalen på CD. De Groot stod på med Tsjechov til 1993. Samme år møtte De Groot, hjemme hos Nijgh Nijghs ex-kone, Anja Bak, Boudewijn og Anja fant tonen og giftet seg i 1995. Han ble samme år spurt om å spille Otto Frank i en dramatisering av Anne Franks Dagbok.
Fornyet interesse
I begynnelsen av 1990-åra gravde Nijgh og De Groot bort alle uenigheter og pleiet vennskapet på nytt. I mens nådde De Groots gamle materiale en ny generasjonen. Deejay Jan Douwe Kroeske tok i 1995 initiativet til å gi ut et hyllestalbum, hvor diverse artister spilte sanger av De Groot. Det var overveldende entusiasme for plata og artister som The Scene, Arno Hintjens, Tröckener Kecks, Betty Serveert, Daryll-Ann, Rowwen Hèze, dEUS, Hallo Venray, De Dijk og The Nits spilte alle inn en sang av De Groot. På slutten av albumet var det også spilt inn et hemmelige nummeret, av artisten selv: Een wonderkind van 50. Sangen var et fornyet samarbeid mellom De Groot og Nijgh, og syntes å være en forsmak på et nytt album.
I 1996 kom De Groot med en ny plate under tittelen Een nieuwe herfst. Tekstene var hovedsakelig av Nijgh, men det var også tekster av Ruud Engelander, Herman Pieter de Boer og Harm Schepers. I tillegg til en serie nye sanger bestod plata også av sanger han hadde skrevet for andre, dette delvis fordi tekstskriverne ikke kunne overholde etterspørselen etter nye tekster. Slik havnet «Kijken hoe het morgen wordt» og «Avond», som tidligere var spilt inn av De Nijghs og «Annabel» og «Vrolijke violen», som tidligere var spilt inn av De Booy på denne plata. De Groot tok også i bruk gamle tekster Lennaert hadde skrevet, siden han hadde vanskeligheter med å komme med nytt materiale.
På plata kunne man blant andre høre Ernst Jansz, Jan Hendriks og Jan de Hont og den ble produsert og arrangert av Jacob Klaasse. Den orkestrale lyden på plata fikk en igjen til å tenke på De Groots tidligere arbeider og den solgte til gull. Samme året gjorde De Groot en serie opptredener med Metropole Orkest under ledelse av Dick Bakker. Han spilte et utvalg av sine gamle hits, med gjesteopptredener fra kollegaer som Jan Rot, Fay Lovski og dattera Caya.
Samme år var De Groot æresgjest under Flanders Expos NEKKA Nacht i Gent, hvor diverse artister hyllet ham og hans verker. Det ble også gitt ut en samleboks kalt Wonderkind aan het strand. Plata ble gitt ut i to versjoner: En med med to CD-er, med en samling av suksessnumre og en boks bestående av fire CD, med diverse bonusmateriale som de engelskspråklige singlene og en tilhørende bok. NCRV viet i programmet Classic albums oppmerksomhet til albumet Voor de overlevenden, hvorpå denne plata ble gitt ut i en remixet-versjon, senere etterfulgt av en igjenutgivelse av plata Picknick.
Deretter dro De Groot på turné med bandet han hadde spilt inn albumet med. Turnéen varte alt i alt rundt tre år, og førte De Groot til de største konsertsalene i Nederland og Belgia. På slutten av turneen, ble det utgitt et live dobbeltalbum med navnet Een hele tour. Albumet inneholdt konserten med Metrople Orkester i Paradiso i Amseterdam, og en konsert i Vooruit i Gent.
I 1997 kom singelen «Avond» ut. Denne singelen blir den dag i dag sett på som Boudewijn de Groots største hit. Etter forespørsel fra Radio 2s DJ-er om å for en gangs skyld stemme på en annen sang enn den herskende «Bohemian Rhapsody» av Queen, erobret den i 2005 førsteplassen i på den nederlandske Top 2000. De Groot var med dette altså den første artisten som dyttet med sangen fra toppen av Nederlands største hitliste.
I 1998 ble De Groot belønnet med en Edison for hans samlede arbeid og i 1999 ble han, sammen med Nijgh, slått til ridder av den nederlandske løves orden. I 2000 fikk han, som første artist, Radio 2 Zendtijdprijs. Under den tilhørende Gala van het Nederlandse Lied, hyllet en rekke artister, som Acda en de Munnik, Gé Reiders og De Nijs, De Groots verker i Schouwburg Orpheus med egne tolkninger av disse. Det kom også ut en DVD med opptak fra turneen Hele tour, under tittelen Tour. Etter turneen fant Boudewijn tilbake til teateret, hvor han tok opp igjen rollen som Tsjechov. I 2001 spilte han rollen som forteller i musikalen Rocky over the Rainbow, som delvis var skrevet av De Groots sønn Jim.
Etter Lenaert Nijghs død
I 2002 dro De Groot igjen på turné med eget arbeid. Bandet bestod for det meste av de samme musikerne som på Nieuwe herfst. Turnéen fikk navnet Andere tijden mee. For første gang på seks år, ble det spilt nytt materiale, hvorav et antall sanger, som De Groot tidligere hadde skrevet for De Nijs og noen tekster av Freek de Jonge. En forsmak ble gitt på mini-CD-en Andere tour, hvor man kunne høre det første resultatet. Imens arbeidet De Groot på et album, som skulle inneholde noen tekster fra Nijgh, som viste seg å streve hardt med å komme med noe nytt. Det samme året, den 28. november 2002, døde Nijgh 57 år gammel etter en kort sykdomsperiode. I 2003 holdte De Groot en turné med Limburgs Symfonie Orkest.
I 2004 kom allikevel det nye albumet. De Groot hadde fått lov til å bruke arkivet etter Nijgh i arbeid med albumet, og hadde rett før han døde, fått et antall nye tekster fra ham. De andre tekstene var skrevet av Freek de Jong, Jan Rot og Marcel Verreck. Det året feiret De Groot sitt tiende studioalbum, 40 år som artist og sin egen 60-årsdag. Dette feiret han med en konsert med navnet «Eeuwige jeugd». Jacob Klaasse, som hadde vært ansvarlig for arrangementet på plata, ble byttet ut med Åke Danielson som frontfiguren til bandet. Den 11. juli 2004 ble De Groot lovpriset under avslutningskonserten i Brussel, hvor diverse flamske artister spilte et nummer av De Groot. På slutten av året opptrådte han med Metropole Orkest, konserten ble sendt live på Radio 22. Han fikk også en rolle i VRT-serien Flikken, hvor han spilte en nederlandsk etterforsker. Det året endte han også på plass nummer 82 på listen over tidenes viktigste nederlendere i «De grootste Nederlander».
Den 27. november 2005 hyllet De Groot Nijgh med en konsert i De Philharmonie i Haarlem som varte i hele seks timer. Han spilte igjennom alle de 76 sangene de hadde laget sammen i kronologisk rekkefølge. Samme år ble DVD’en fra Eeuwige Jeugd jubileumtour gitt ut. En CD/DVD av en opptreden fra 2003 i Ancienne Belgique i Brussel under tittelen Een avond in Brussel live ble også gitt ut. I 2006 foretok De Groot igjen en turné med Limburgs Symfonie Orkest og han var en av sangerne på  Henny Vrientens Soundtrack van de Nacht, hvor han spilte sangen «Het jagen voorbij».
I 2006 ble ideen født om å lage en ”liten” plate, med bandet, uten noe videre orkestering. Denne plata ble spilt inn i Nederland og ferdigmikset i Nashville. Tekstene på plata kom fra De Groot selv, Nijgh, Jack Poels, Freek de Jong og Willem Wilmink. Den 19. januar 2007 ble CD-en utgitt med navnet Lage Landen. 3. februar kom plata inn på førsteplass på albumlistene, noe som ikke hadde skjedd siden Hoe sterk is de eenzame fietser. Etter plata fulgte en konsert som TROS sendte et opptak fra, og DVD-en Lage Landen: Tour 2007 kom ut.
Den 3. oktober gjorde De Groot offentlig kjent at han ville ta en pause ut 2008, for å komme seg igjen etter de mange turnéene. I september 2009 kom det en 12-CD-ers-boks kalt Boudewijn de Groot – Complete studioalbums & curiosa. Og bandet fikk en ny sammensetting:
I 2010-2011 turnerte Boudewijn og hans eldste sønn Marcel med teaterstykket Waar Gebeurd Boudewijn. I 2012/2013 sesongen kunngjorde Boudewijn at Vaarwel, misschien tot ziens (Farvel, kanskje på gjensyn) ville bli hans siste turne. «Musikken vil alltid være der, jeg vil forsette å synge til det ikke går lengre. Så farvel, men vi sees forhåpentligvis nok igjen, du og jeg,» skrev Boudewijn i turneens programhefte. Med det ble ikke muligheten for et nytt album utelukket. På grunn av turneens store suksess ble den forlenget til 2013/2014 sesongen, med aller siste forstilling 14. mai 2014. Den dagen spilte Boudewijn i De Philharmonie i sin nederlandske hjemby Haarlem, 50 år på dagen etter sin førte plateinnspilling, 14. mai 1964 i Phonograms studio i Hilversum. Bandet bestod av Boudewijn de Groot, som sanger på akustisk gitar, Ernst Jansz eller Nick Bult som byttet underveis i turneen på flygelet, Jan Hendriks eller Marcel de Groot som byttet på å være gitarister, Monique Lansdorp på fele, Bert Embrechts på bass og Åke Danielson på tangenter.
17. april 2015 kom albumet Achter glas, som havnet på 1.-plass på den nederlandske Album Top 100-lista 25. april. I tillegg kom sangeren med planer om å dra på turne i 2016 med Henny Vrienten og George Kooymans under bandnavnet Vreemde Kostgangers. Etter endt turne kom trioen med plate i februar 2017.
I juni 2015 annonserte De Groot en kort turne med tre andre med tittelen Achter Glas, etter positive reaksjoner fra fans på artistens hjemmeside. Repertoaret fra turneen, som strakte seg fra januar til slutten av mai 2016, bestod av nummer fra den nye plata, supplert med mer ukjente gammelt materiale.
575 Renate
575 Renate er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Maria. Den ble oppdaga den 19. september 1905 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Navnet er trolig inspirert av asteroidens provisoriske navn, 1905 RE.
Kroken (Drangedal)
Kroken er ei bygd, et prestegjeld og et delområde sørvest i Drangedal kommune i Telemark. Området grenser i vest til Gjerstad i Agder fylke og i sør til Kragerø, og består av grunnkretsene Brødsjø, Heldøla, Neslandsvatn og Vefall (ytre). Tettstedet Neslandsvatn er bygdesentrum, med bl.a. stoppested for Sørlandsbanen, butikk, kulturhus, barnehage og skole for 1.–7. klasse. Ungdomskoleelever må til Drangedal 10-årige skole i Prestestranda . Kroken IL har fotballbaner på Sandvann, og Kroken JFF har skytebane på Fjellmyr.
Jan Bondeson
Jan Bondeson (født 17. desember 1962) er en svensk-britisk lege og forfatter. Han er ansatt ved revmatologisk avdeling på Cardiff University School of Medicine.
I tillegg til sin karriere som lege, har Bondeson skrevet en rekke sakprosabøker om en rekke emner, som medisinske abnomaliteter og avvik, og uløste mordmysterier, ofte på grensen til det makabre. Han har også skrevet en av de få engelskspråklige bøkene om Palmemordet. I forbindelse med en bokutgivelse gav han et kort intervju til PublishersWeekly. Han er biografen av London-monsteret, en forløpet til Jack the Ripper, som stakk femti kvinner i baken, og skrevet om Edward 'the Boy' Jones som forfulgte dronning Viktoria og stjal hennes undertøy.
Som lege og som medisinsk forsker har han mer enn sytti publikasjoner i vitenskapelige tidsskrifter.
MI5
MI5, offisielt The Security Service, er Storbritannias sikkerhetstjeneste. Betegnelsen MI5 er en forkortelse av Military Intelligence section 5 (Militær etterretning, avdeling 5).
Tjenesten har som oppgave å beskytte det britiske demokratiet og Storbritannias økonomiske interesser, og å bekjempe alvorlig kriminalitet. MI5 beskjeftiger seg for det meste med innenrikssikkerhet, mens Secret Intelligence Service (MI6) tar hånd om utenlandsetterretning. MI5 ansvar for den indre sikkerheten gjorde at den under andre verdenskrig og den kalde krigen ble kjent for jakten på KGB-agenter og senere IRA. Nå har den mest fokus på bekjempelse av internasjonal terrorisme.
MI5 er underlagt den britiske innenriksministeren (Home Office), har rundt 3 800 ansatte og ledes fra 2020 av Ken McCallum.
Movatnet (Førde)
Movatnet er en innsjø i Sunnfjord kommune i Vestland. I østenden av vannet ligger nå nedlagte Mo og Jølster vidaregåande skule sin jordbruksskole. E39 krysser vannet ved Sunde, et av utbyggingsområdene i Sunnfjord kommune.
Movatnet er et av vannene som er med i Sunnfjord aurefiskefest, og er et godt fiskevann for ørret. Det er også mye røye i vannet, men grunnet for lite uttak er denne for en stor del småvokst. Det er dog enkelte unntak da det senest i 2009 ble tatt en røye på 1,6 kilo på garn.
Elektra (skuespill)
Elektra kan vise til et av to skuespill fra antikkens Hellas:
Vatndalsvatnet
Vatndalsvatnet er en innsjø i Bykle kommune i Agder. Innsjøen er regulert som magasin for Holen kraftverk, med en reguleringshøyde på hele 140 meter.
Det går vei (sperret for biltrafikk) langs sørsiden av vannet inn til Ormsavatnet, med en stikkvei opp til Store Urevatn.
Vatnedalsvatn omkranses i sør, vest og nord av Setesdal Vesthei - Ryfylkeheiane Landskapsvernområde.
Anders Jahre
Familie
Anders Jahre giftet seg i Sandefjord med Dagny Brun (født 7. januar 1896, død 12. november 1940) Han giftet seg på ny i 1946 med Bess Fredie Børresen (født 18. januar 1921, død  9. juni  2006) fra Tronstad Bruk i Finnemarka i Lier. Hun bodde på Midtåsen fram til sin død 9. juni 2006.
Hovedhuset med parkanlegg, skulpturer, trapper, fontener med bassenger er idag fredet som kulturminne. I hovedhuset er Anders Jahres kontor, Arnebergsalen og hovedsoverommet (Det grønne værelset), tre sentrale rom som er helt fredet med alt av interiør. I 1931-34 fikk Anders Jahre bygget villaen Midtåsen, den ble omgjort/påbygget i midten av 1950-årene og ferdigstilt ved innvielsen av «Arnebergstuen» i 1960. Eiendommen ble tegnet av Arnstein Arneberg. Hovedhuset ligger på en 60 mål stor tomt med tilhørende parkanlegg.
Anders Jahre eide også Osbyholms slott i Skåne fra 1939 som han kjøpte for å glede sin daværende elskerinne Sonja Wigert.
Utdannelse og yrke
Etter middelsskoleeksamen i Sandefjord og examen artium i Larvik i 1910, ble Jahre i 1914 cand.jur. og straks deretter overrettssakfører. Etter ett år som dommerfullmektig i Nordland, etablerte han i 1916 juristvirksomhet i Sandefjord. Han drev sakførerforretningen frem til 1928, hvoretter rederivirksomheten overtok all hans tid og arbeidskraft.
Rob Jones
Robert Marc Jones (født 5. november 1971 i Wrexham i Wales) er en tidligere engelsk fotballspiller. Mest kjent er han fra tiden i Liverpool FC.
Anders Jahre
Utdannelse og yrke
Anders Jahre dannet i 1928 det første Kosmos-selskapet, og i tiden 1929–30 ble seks hvalfangstselskaper stiftet på hans initiativ. Dessuten startet han blant annet fettherdingsbedriftene Jahres Kjemiske Fabrikker og Sandar Fabrikker, samt passasjertrafikk mellom Oslo og Kiel. I tillegg til å være reder og administrerende direktør for egne selskaper, var han i tiden mellom 1922 og 1978 styreformann eller -medlem i en rekke industri-, hvalfangst- og skipsselskaper.
Rob Jones
Karriere
Jones begynte sin fotballkarriere i Crewe før han noe overraskende ble kjøpt for £300.000 av Liverpool manager Graeme Souness 4. oktober 1991.
Anders Jahre
Samfunnsbidrag
Under andre verdenskrig var han flere ganger gjest hos Terboven på Skaugum. Av den tyske okkupasjonsmakten ble han ansett for å være lojalt innstilt overfor Tyskland. Han ønsket å selge skip til den tyske krigsmarine, men ettersom dette var ulovlig ble betalingen stanset. Det var med nød og neppe at han unnslapp tiltale for økonomisk landssvik, og han ble siktet for å gitt bistand til fienden, men riksadvokaten henla saken hans i 1949. Flere andre lignende saker ble også henlagt på denne tiden.
Rob Jones
Karriere
Rob hadde vokst opp som Liverpool-supporter, siden hans bestefar Bill Jones spilte for de røde i årene 1938–1954, og var med på mannskapet som vant det det første ligamesterskapet etter 2. verdenskrig i 1947.
Anders Jahre
Samfunnsbidrag
Anders Jahre bidro med betydelige midler til byutvikling i Sandefjord. Blant annet finansierte han drøyt halvparten av rådhuset i byen. Han ble i 1950 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden og i 1962 kommandør med stjerne for sine samfunnsnyttige bidrag. I 1951 ble Jahre utnevnt til kommandør av Order of the British Empire for sitt arbeid for å fremme norsk-engelsk kulturelt samkvem. Han ble i 1961, som første norske borger, utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Oslo, og han ble også æresdoktor ved Lunds universitet og æresmedlem blant annet ved Vitenskapsakademiet, i Det Nordiske Medisinske Selskap i Stockholm og i Det Norske Medisinske Selskap i Oslo. Han var dessuten innehaver av en lang rekke internasjonale ordener.
Rob Jones
Karriere
Rob Jones gjorde sin debut for Liverpool som høyreback, kun 2 dager etter han skrev under for Anfield klubben borte mot erkerival Manchester United. Alle som så kampen ble imponert over hvordan han holdt vidunderbarnet Ryan Giggs under kontroll hele kampen.
Anders Jahre
Samfunnsbidrag
Anders Jahres navn er i dag i første rekke knyttet til Anders Jahres fond til vitenskapens fremme (stiftet i 1953), Anders Jahres Humanitære Stiftelse (stiftet i 1966), Anders Jahres kulturpris og Anders Jahres medisinske pris. Andre kjente gaver er Sandefjord Bymuseum, Ekeberg krematorium i Sandefjord og formidling av 40 millioner kroner til Sandefjord rådhus.
Rob Jones
Karriere
I sin første sesong, (1991/1992), vant han FA-cupen på Wembley etter at Liverpool vant 2-0 i finalen mot Sunderland etter mål av Michael Thomas og Ian Rush.
Anders Jahre
Skattesaken
Fra 1980-årene innledet norske skattemyndigheter undersøkelser mot norske rederier og rederdødsbo for å avdekke mulige skatteunndragelser i 1960- og 1970-årene, så også mot Jahre etter hans død. Den norske stat hevdet, og det viste seg videre at de fikk rett i, at Jahre og hans hjelpere hadde omgått norske skatteregler ved å plassere skjulte formuer i utenlandske skatteparadiser, og staten hadde således et skattekrav mot dødsboet. NRK laget en dramaserie om dette, Affæren Anders Jahre, som ble sendt i 1992. Jahres nære medarbeider Bjørn Bettum kritiserte serien, og omtalte den som «usann, falskt, ufullstendig og misvisende». Bettums uttalelser står ikke lenger til troende, da staten vant frem med sine krav overfor dødsboet, se også like nedenfor.
Rob Jones
Karriere
Han fikk sin første landskamp for mot  på Wembley 19. februar 1992 i en kamp England vant 2-0. Totalt fikk han 8 landskamper. Et antall som sannsynligvis hadde vært mye større om ikke skader hadde satt en stopper for det.
Anders Jahre
Skattesaken
I 2002 vant staten frem med sine krav, og store deler av formuen ble tilbakeført fra Caymanøyene. Saken ble endelig avsluttet ved skiftesamling for Anders Jahres dødsbo den 12. juni 2012 i Sandefjord tinghus. Bostyrets jakt på Jahres utenlandsformue hadde innbrakt én milliard norske kroner, av det gikk 400 millioner til kreditorene (staten, Sandefjord kommune og Vestfold fylkeskommune), mens resten gikk til bostyrets arbeide gjennom 20 år.
Rob Jones
Karriere
I sesongen 1994/1995 var han med å vinne Liga-Cupen da Liverpool vant 2-1 mot Bolton i finalen. Sesongen etter var han med å tape for Manchester United 1-0 i FA-cupfinalen.
Etter finalen måtte han ta et seks måneders avbrekk fra fotballen pga. ryggproblemer. Han kom tilbake på banen, men stadige skadeproblemer de neste to årene gjorde at han spilte sin siste kamp for Liverpool i februar 1998. Han ble frigitt av Liverpool etter sesongen 1998/1999. Totalt spilte Jones 243 kamper for Liverpool uten å score et eneste mål.
Han signerte for West Ham i juli 1999, men fikk kun en eneste kamp for London-laget i Intertoto-cupen, og skader gjorde at han valgte å legge støvlene på hylla allerede august samme år.
Urløpebiller
Urløpebiller (Trachypachidae) er en liten familie av små biller som ligner sterkt på løpebiller, men skiller seg fra disse i noen anatomiske detaljer. Én art, Trachypachus zetterstedti, finnes i Norge, men bare i Nord-Norge, og den er ganske sjelden. Billene i slekten Trachypachus er svarte, blanke (en av artene er litt metallglinsende) og ligner på løpebilleslekten Bembidion. Av de fire artene i denne slekten lever tre i det vestlige Nord-Amerika, den fjerde i Nord-Europa. Artene i slekten Systolosoma er bredere på kroppsform og kraftig punkterte. Fargen er nærmest matt gullglinsende, med et eller to mørke tverrbånd. Disse lever i Chile. Lite er kjent om biologien til urløpebillene, men man antar at de er rovdyr, som nesten alle andre medlemmer av gruppen Adephaga. Urløpebillene kan finnes i flere ulike habitater. Trachypachus zetterstedti finnes helst i litt myrete skog, mens T. holmbergi løper rundt i solskinnet på bar, løs jord. Den graver seg raskt ned om den skulle føle seg truet. T. slevini lever på grusete og steinete strender ved Stillehavet. Som det norske navnet antyder er urløpebillene antatt å være en gammel, primitiv gruppe. Det er kjent over 50 fossile arter som plasseres i denne gruppen.
Iberisk ulv
Iberisk ulv (Canis lupus signatus) er en underart av ulv (Canis lupus) som er endemisk for Iberia. Dette inkluderer områder i det nordligste Portugal og det nordvestre Spania. Omkring 50 prosent av bestanden befinner seg i den autonome regionen Castilla y León (Spania).
Utbredelse
En gang i tiden var iberisk ulv spredt utover det meste av Iberia, men i perioden 1954–1968 ble den klassifisert som et skadedyr av spanske myndigheter (jevnfør Juntas de Extinción de Animales Dañinos), som tilbød skuddpremie på ulv og andre rovpattedyr. Det første til at den nær ble utryddet.
Siden 1970 har antallet individer økt, fra 400–500 til cirka 2 000 i Spania og ytterligere omkring 400 i Portugal (cirka 300 flokker). Ulven har også ekspandert leveområdet senere år. Den regnes i øyeblikket som sårbar, men populasjonen i Sierra Morena er kritisk truet. I Extremadura regner man med at den er utryddet.
Iberisk ulv må på ingen måte forveksles med spansk ulv (C. l. deitanus), som er utryddet (cirka 1930).
Beskrivelse
Den har et forholdsvis langt og spisst ansikt med stående trekantede ører. Kroppen er cirka 1,05–1,35 cm og har forholdsvis lange lemmer med mørke markeringer på frambeina. Pelsfargen kan variere noe i forhold til sesongen. Den er gjerne mørkere grå (med rødlige innslag) om vinteren. Vekten ligger normalt på ca. 25–55 kg, avhengig av kjønn.
Atferd
Avhengig av hva som er tilgjengelig livnærer Iberisk ulv seg på avfall, tamme beitedyr, rødhjort, rådyr, villsvin og kaniner. Angrep på beitedyr medfører konflikter med lokale bønder.
Jõhvi
Jõhvi (tysk: Jewe) er en by i nordøstlige Estland, og administrativt sete i Ida-Viru fylke. Byen ligger ca. 160 km øst for Tallinn, og 50 km vest for Narva. Stedet ligger bare 6 km sørøst for byen Kohtla-Järve, som er nesten helt sammenvokst med Jõhvi, Kohtla-Nõmme og andre industribyer til et sammenhengende byområde orientert øst-vest langs jernbanen mot Narva, og basert på oljeskifer-forekomstene i området.
Befolkningen i 1999 var på 12 112 innbyggere, hvorav 6 483 var etniske russere og 4 022 etniske estere. Folketallet er per 2005 på 11 533.
Boksing under Panamerikanske leker 1991
Boksing under Panamerikanske leker 1991 Boksing var en av flere sporter under de ellevte Panamerikanske leker som ble arrangert i Havanna på Cuba fra 2. til 18. august 1987. Det var totalt 11 vektklasser, kun for menn, og Cuba ble beste nasjon med elleve gullmedaljer foran USA med en. Bokseturneringen var også kvalifisering til Sommer-OL 1992 i Barcelona, de to beste i hver vektklasse fikk OL-billett.
576 Emanuela
576 Emanuela er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 22. september 1905 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en venn av Götz.
Nurit Peled-Elhanan
Nurit Peled-Elhanan er en israelsk fredsaktivist og professor i språk ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem.
Etter dødsfallet til hennes 13 år gamle datter ble Elhanan en sterk kritiker av Israels okkupasjon av Vestbredden og Gaza. Datteren, Smadar Elhanan, ble drept av en selvmordsbomber i Jerusalem den 4. september 1997. Elhanan uttalte at hun ikke skyldte på den palestinske gruppen som selvmordsbomberen kom fra. Men hun skyldte på Israels undertrykkelse av palestinere som en indirekte årsak til datterens død. Elhanan ble tildelt Sakharovprisen for menneskerettigheter og ytringsfrihet, tildelt av Europaparlamentet. Elhanan er datter av general og politiker Mattityahu Peled.
Store Urevatn
Store Urevatn er en innsjø som ligger i Bykle kommune i Agder.
Vannet er regulert som magasin for Holen kraftverk, etter konsesjon gitt i 1949. Vannet er omgitt av Setesdal Vesthei Ryfylkeheiane landskapsvernområde med dyrelivsfredning, men er på grunn av kraftreguleringen ikke selv en del av dette.
Vannet har en bestand av bekkerøye og ørret, dette er fisk som er satt ut etter pålegg, men man tror at bekkerøyen reproduserer naturlig i vannet.
Det går vei inn til vannet. Veien er vinterstengt, men ellers åpen for alle. Den brukes mye av turgåere og fiskere.
Live! The World Of Ike & Tina
'Live! The World Of Ike & Tina' er det 8. konsertalbumet til Ike & Tina Turner som ble gitt ut i 1973. Albumet kom på 47.-plass på R&B-lista og 211.-plass på pop-lista. Opptak til albumet ble spilt inn i England, Frankrike, Danmark, Sverige, Tyskland, Sveits, Østerrike, Belgia og Nederland.
Sporliste
Side 1:
Side 2:
Side 3:
Side 4:
Imperial College London
Imperial College London, offisielt Imperial College of Science, Technology and Medicine, er et universitet i London. Det var tilknyttet University of London som et kollegium inntil 2007.
Fagområdene som tradisjonelt har stått sterkest er naturvitenskap, ingeniørfag og medisin, men i nyere tid har universitetet også fått en avdelingen for økonomiske studier ved Imperial College Business School.
Hovedkampus ligger i South Kensington i det sentrale London, med fasade mot Exhibition Road.
Rangeringer
Imperial College London ble rangert som nummer 4 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 8 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.
Imperial College inntok i 2008 6.-plass globalt på Times´ liste over verdens beste universiteter. THES har rangerte i 2006 universitetet som det niende beste i verden ; for ingeniørfag, teknologi og biomedisin spesifikt ble det rangert som det fjerde beste i 2006.
Länsväg 988 (Västra Götalands län)
Länsväg O 988 er en svensk sekundærvei som går mellom den Ejgst og Valex i Strömstad. Veiens lengde er 9,4 km.
Merke (fane)
Merke (på norr. merki) var i middelalderen betegnelse på en skipsfløy eller et militært banner eller en fane, som ble brukt som felttegn (stridsmerke) i krig. Merker var festet i stavnen på vikingskip eller på en stang (norr. merkisstöng), som ble båret av en merkesmann foran i hæren. Ordet ble også brukt om det adelsmerket som adelsmenn hadde som sitt skjoldmerke, og om fanen som de hadde festet til lansen.
Ravnefanen
Fra annalene nedskrevet ca. 1105 i St. Neots, kom det videre opplysninger om ravnefanen som skulle være vevet ferdig på en dag av tre døtre etter Ragnar Lodbrok for deres brødre Ivar Benløs og Ubbe, som tok fanen med seg på deres overfall på England. Merkesmannen eller merkebæreren skulle bære ravnefanen til seier hvis den bredte seg ut i vind så ravnen liknet en flygende ravn. Hvis den hang slapt ned, ville det ikke bli seier.
Ravnefanen ble ikke bare brukt av dem fordi ulike kilder mente at ravnefanen var blitt tatt i bruk av både konger og høvdinger på de fleste kanter vestover fra Danmark og Norge, først og fremst for krigsformål. Fra et sagn vet vi at Sigurd Lodvesson Digre, som var jarl over Orknøyene, hadde fått laget et fortrollet banner kalt Hrafnsmerki av sin mor. Det ble båret i slaget ved Clontarf i 1014 av merkesmannen i front, så seieren kunne være sikret. Knut den mektige hadde en ravnefane i slaget ved Ashington i 1016 da England blir erobret og underlagt dansk herredømme. Denne ravnefanen skulle være på hvit silke som varslet seier hvis ravnen gapte og flakset.
Ifølge skrifter av biskop William Ramsey av Crowland, skal Siward, jarl av Northumberland, før 1054 ha ført ravnefane. Denne som før 1180 het Ravenlandeye, henspilte på ravnen, landets terror. Denne betegnelsen fortsetter til Harald Hardrådes felttog mot England i 1066, der han hadde en ravnefane som het Landeydan som skulle bety «ligger land øde», som var brukt under den danske-norske krigen fram til 1063 og i slaget ved Stamford Bridge. Bayeuxteppet forteller om Vilhelm Erobrerens erobring av England, og der er det avbildet en ravnefane med en blåsvart ravn på lys eller hvitlig bunn i slaget ved Hastings i 1066.
Forskere antar at ravneflagget var et symbol på Odin, som ofte ble avbildet akkompagnert av to ravner ved navn Huginn og Muninn. Hensikten kan ha vært å skape frykt hos ens fiender ved å påkalle Odins makt. Utformingen på fanen varierte, men formen som var trekantet eller triangulært, var felles for alle. Fra en mynt fremstilt i Jorvik eller York i år 924, kan man se en trekantet fane som synes å vise en fugl med utstrekte vinger og halen nedover. Andre mynter fremstilt i årene 926-927 eller 937 viser en ørneform som kan være ravn. Flere mynter som viser trekantede faner, er funnet flere steder uten at man hva slags bilde de hadde, sist i mynter fra Knut den mektiges tid, stemplet i London. En slik trekantet fane hadde remser eller bjeller på undersiden. Normannerne hadde en avlang, rund fane med ravn på.
Olavsmerket
Et dragemerke er en posedrake, en såkalt vindpose som blir blåst opp av vinden som kom inn gjennom dragemunnen i bronse. Det er funnet få eksempler av disse, og den lager en lyd og viser vindretningen for bueskytterne. Dette kom til England og var overtatt av anglerne og sakserne, kjent i ettertiden som Dragon's Lance. Olav Haraldsson var en tid i virksomhet som anfører for leiesoldater hos engelskmennene, og måtte dermed ha kommet i kontakt med det engelske militærmiljøet der han så dragemerket. Fra mange kirker i middelalderen er helgenkongen alltid avbildet med en drage han hadde underkuet. En må derfor gå ut fra at Olavsmerket var inspirasjonen for forbindelsen mellom Olav den hellige og dragen, som selv var et symbol på hedensk styrke og selvstendighet fra andre makter. Olavsmerket var mest sannsynlig ikke en vanlig fane eller flagg. Dessuten kan det ha vært gyllent på rød farge som på de vestsaksiske dragemerker istedenfor lys, hvitt eller sølvaktig.
Olavsmerket var brukt av Magnus den gode i slaget på Lyrskogs hede i 1043 mot venderne. Det skal ha vært arvet av fremtidige konger helt fram til 1177 og var siden i bruk mot Sverre Sigurdsson i borgerkrigstiden av Magnus Erlingsson. Etter hva man vet skal Sverre ha satt Olavsmerket på plass i Nidarosdomen for godt etter sin kroning som konge i 1194. En flygende drage, eller orm som nordmenn holdt i stor ærefrykt den gang, måtte ha vært et virkningsfullt symbol på ens kongeverdighet og arvsrett etter helgenkongen. Ravnefanen kan ha vært i bruk like lenge ved siden av Olavsmerket.
Sigerfluga
Sigerfluga var i bruk i slaget om Oslo 1197, slaget på Strindfjorden i 1199 og i forsvaret av Bergen i 1200 etter Sverres saga. Mest sannsynlig var det at banneret var brukt i alle engasjementer fram til Sverre Sigurdssons død i 1202.
Merker i kamp
Metallfløy som også kalles skipsfløyer av forgylt bronse i tiden 1000-1300 både på mastetoppen og stenger på forstavnen som trekantet, svingbar skjerm pyntet med bilder med kuet underside, var et slik merke som hadde blinkende bånd og dobber av metall eller tøystrimler, festet til underkanten. Fra ca. 1250 er det funnet en runepinne som viser 49 stavner etter en krigsflåte, der det er 2 med drake eller løvehoder på forstavnen, 3 med triangulære metallfløyer og 1 med stivet rektangel med tre lange fliker. Metallfløy var i hovedsak brukt i sjøslag på skipene, men det hendte at de ble tatt på land.
Edmund Husserl
Edmund Gustav Albrecht Husserl (født 8. april 1859 i Proßnitz i Mähren, død 27. april 1938 i Freiburg im Breisgau) var en tysk filosof.
Merke (fane)
Merker i kamp
Faner som tøystykker eller duk festet til spyd eller lanse, var derimot mer anvendt på land, og det er mange variasjoner i utseende fra utformning til motiv gjennom flere århundrer, men dessverre finnes det smått med beskrivelser utover de viktigste som er allerede omtalt. Fra flere hold er det klart at triangulære faner var vanlig i vikingtiden som avbildninger på runesteiner og trestykker, så kom lange tunger eller tøystrimler og deretter kom faner i kvadrat eller rektangel, både avstivet og flagrende. En slik fane bindes til stangen øverst eller med den ene ende mot stangen. Ved slutten på 1200-tallet skulle mer moderne gjenstander som fane eller flagg basert på flagrende, lange og store duker, overta.
Edmund Husserl
Husserl regnes som grunnleggeren av fenomenologien, og hadde bl.a. stor betydning for eksistensialistene Martin Heidegger, Maurice Merleau-Ponty og Jean-Paul Sartre.
Merke (fane)
Eksterne lenker
Banner (Fahne) Banderola Banero
Edmund Husserl
Biografi
Han ble født i en tyskspråklig jødisk familie i den daværende østerrikske provinsen Mähren (i dag en del av Tsjekkia). Etter å ha fullført gymnasiet i Olmütz, begynte han å studere astronomi, matematikk, fysikk og filosofi i Leipzig (1876–1878). Der møtte han Thomas Masaryk, senere president av Tsjekkoslovakia, som overtalte Husserl til å satse på filosofi. Dermed begynte den unge Husserl å lese Descartes, britisk empirisme, Leibnitz og Berkeley.
Lu Yu
Han ble adoptert av tre munker etter å ha mistet sine foreldre i krig. Lu Yu ville imidlertid ikke bli munk og rømte da han var tolv år. Han kom med i et selskap av omreisende gjøglere der han fikk spille klovn og dessuten skrive skuespill. Gjennom sine opptredener ble han kjent med en rekke viktige personer i samfunnet, og etter at han sluttet som skuespiller hjalp noen av dem gjennom livet ved å gi ham lærdom innen blant annet poesi, skrift og litteratur.
Edmund Husserl
Biografi
De neste tre årene fortsatte han å studere matematikk ved Universitetet i Berlin (1878–1881). I denne perioden studerte han spesielt Thomas Hobbes’ De Cive, Alexander Bains Mind and Body, Baruch de Spinozas Ethica og en del verker av Schopenhauer.
Lu Yu
Da han ble 21 år gammel (i 754), ble han lei og rastløs. Han ville gjøre noe meningsfullt ut av sitt liv og bestemte seg at ettersom han siden barndommen av hadde elsket te, skulle han fordype seg i teens mysterier.
Edmund Husserl
Biografi
I 1882 tok han doktorgraden i Wien over emnet Theorie der Variationsrechnung.
Lu Yu
Han foretok studieekspedisjoner og samlet inn viltvoksende te og eksperimenterte. Han noterte sine iakttagelser. Den eldre Cui Goufu, som var både vitenskapsmann, poet og svært høy av rang i embedsverket, var god venn med Lu Yu trass i aldersforskjellen. Cui Goufu støttet sin venn på alle vis, og finansierte Lu Yu med all nødvendig utrustning som var nødvendig for hans lange ekspedisjonsreise og gav ham også sitt favorittdyr, en bøffel.
Edmund Husserl
Biografi
Årene 1883–1884 avtjente Husserl militærtjeneste, og tiden ble brukt til å studere Georg Wilhelm Friedrich Hegels Phänomenologie des Geistes, verker av Aristoteles og Herbert Spencer.
Lu Yu
I to år utforsket Lu Yu vestre Bashan Xiachuan, ingenmannsland, innen han måtte vende tilbake til Jingling. Alle teblader og notater han hadde akkumulert under de to årene sinket ham. Etter mange år hadde Lu Yu samlet sammen eksemplar av te fra over 32 distrikter, ikke bare fra Bashan Xiachuan, men også fra forskjellige gårdsbruk og landegods i området Jiangsu, Jiangxi og Zhejiang. Han oppholdt seg på gårdene og utviklet metoder for forskjellige behandlinger av te. Han var den første som innførte kvalitetskontroll av teen.
I år 760 trakk Lu Yu seg tilbake til en grotte oppe i fjellet Jushu Shan ikke langt fra byen Shaoxi, for der å sluttføre sitt arbeide i ro, alene og isolert. Han forble på fjellet i seks år. Han gjorde ferdig sin bok i år 766 (uoffisielt, offisielt i år 800).
Edmund Husserl
Biografi
Etter sitt ekteskap med Malvine Steinschneider (1887) fikk han med sin ''Philosophie der Arithmetik. Psychologische und logische Untersuchungen'' (1891) den kritiske oppmerksomhet fra logikeren Gottlob Frege. I lys av hans psykologimekritikk skrev han frem til århundreskiftet omfangsrike logiske undersøkelser, som utviklet seg til hans første fenomenologiske hovedverk ''Logische Untersuchungen. Erste Teil: Prolegomena zur reinen Logik'' (1900), og førte til et kall som professor ved Georg-August-Universität Göttingen i Göttingen (ekstraordinarius). Her ble han bl.a. kjent med matematikeren David Hilbert, filosofene Wilhelm Dilthey, Max Scheler og Karl Jaspers samt dikteren Hugo von Hofmannsthal.
I 1916 — midt under den første verdenskrigen, hvor hans sønn falt — etterfulgte Husserl nykantianeren Heinrich Rickert som professor i Freiburg. Hans verk Ideen zu einer reinen Phänomenologie und phänomenologischen Philosophie (1913) var utslagsgivende for kallet.
Heidegger etterfulgte Husserl som professor i Freiburg i 1928.
Husserls siste leveår begynte med en rekke foredragsreiser (Amsterdam, Paris, Frankfurt am Main, Berlin, Halle, Wien, Praha). Samtidig skrev han et tredje hovedverk: Die Krisis der europäischen Wissenschaften und die transzendentale Phänomenologie (1936) hvor han omdanner sin fenomenologi til en livsverdenens ('Lebenswelt') fenomenlogi.
Langvatnet (Ballangen)
Langvatnet (nordsamisk: Guovddelisjávrre) er en innsjø som ligger i Ballangen i Narvik kommune i Nordland. Den er regulert som magasin for Skjomen kraftverk.