cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gassvogn
Bakgrunn
I et notat datert i Berlin 5. juni 1942 (Geheime Reichssache) står det: «Endringer i de spesialkjøretøyene som nå er i drift i Kulmhof (Chelmno) og for de som nå bygges. Fra desember 1941 har nittisyvtusen blitt behandlet av de tre kjøretøyene som er i drift, uten større hendelser. I lys av de observasjoner som er gjort så langt er de følgende tekniske endringene nødvendige.» De 97,000 de vises til som «behandlet» (tysk original: verarbeitet) er antallet personer avlivet. Notatet var adressert til SS-offiser Walter Rauff. Ifølge Routledge Atlas of Holocaust var 1200 jøder fra Buchenwald de aller første ofrene for gassing i november 1941. Ved Kulmhof skjedde den første gassing 8. desember 1941 med store lastebiler med kapasitet på 100 til 150 personer - gassen ble tilførte under kjøreturen til massegraven. I Zemun utenfor Beograd ble 15,000 personer drept i gassvogner kamuflert som kjøretøy fra Røde Kors, 120 ble drept daglig til juni 1942 da vognen ble flyttet til Riga.
Nazistene avlivet omkring 700,000 mennesker i gassvogner. De første eksperimentene med gassvogner ble utført på mentalt tilbakestående eller syke personer i Polen. Avgass fra kjøretøy ble også pumpet inn i stasjonære gasskamre. Etter invasjonen av Sovjetunionen i juni 1941 begynte SS og tyske politi særlig i regi av Einsatzgruppen massemord på jøder i erobret område. Skyting viste seg da å ikke være en rask nok eller hemmelig nok metode, og RSHA ga ordre om å ta i bruk av gassvogner. Dette skjedde først i Poltava i november deretter i Kharkov i desember 1941. I juni 1942 var 20 vogner i drift og 10 var bestilt. De største hadde en kapasitet på 50–60, de mindre 25–30 personer. I mars 1942 ble 7,000 personer, mest kvinner og barn, drept med gassvogn i Sajmište konsentrasjonsleir, Jugoslavia. I Lublin ble gassvogner brukt til å avlive polske og jødiske fanger i fortet, likene ble kjørt til Majdanek og brent. Gassvognene brøt ofte sammen på de dårlige sovjetiske veiene. Arbeidet var også en påkjenning for mannskapet som betjente vognene, særlig avlasting av likene. Viktigst grunn til at gassvognene ble tatt ut av bruk var at de hadde for liten kapasitet til det store antallet jøder som sto for tur til å bli avlivet.
Sovjetiske myndigheter brukte gassvogner for å ta livet av innbyggere under Den store terroren (1937–1938).
Referanser
Gaskammer (Massenmord)
Manglerud kirke
Manglerud kirke er en langkirke fra 1963 som ligger i drabantbyen Manglerud i Oslo kommune. Arkitekt for kirken var Carl Corwin. Byggverket er i betong og har 310 sitteplasser.
Kirken ligger i Manglerud sokn i Søndre Aker prosti.
Mark Eyskens
Marc Maria Frans, vicomte Eyskens (født 29. april 1933), kjent som Mark Eyskens, er en belgisk økonom og politiker for Christelijke Volkspartij, nå Christen Democratisch en Vlaams, som i en kort periode i 1981 var Belgias statsminister.
Pseudomythodes
Utseende
Mythodini er små til middelsstore, brunspraglete eller mørke, blanke trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Antenner og bein har korte bremmer av utstående, mørke hår. Pronotum har rundede sider og er nesten sirkelformet sett ovenfra. Lårene er noe klubbeformede.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.
Fryktens by
Fryktens by (originaltittel: Fear City) er en amerikansk action-thriller fra 1984 regissert av Abel Ferrara. Hovedrollen spilles av Tom Berenger.
Handling
En massemorder som er ekspert på kampsport, dreper kvinnelige strippere på Manhattan. Natt etter natt gjemmer han seg i smugene mellom pornoklubbene, klar til å slå til mot sitt neste offer. Eieren av den største stripperingen er Matt Rossi, en forhenværende bokser som la opp etter å ha slått i hjel en motstander i ringen. Han ser nå hele sin virksomhet gå i oppløsning, samtidig som han frykter at kvinnen han elsker kan bli neste offer. I tillegg til dette trakasseres både han og hans forretningspartner av en ivrig politietterforsker som leter etter et påskudd for å få dem satt inn. Etterhvert innser Rossi at han må finne morderen før han slår til igjen.
I rollene
(utvalg)
Peter Jackson
Peter Robert Jackson (født 31. oktober 1961 i Pukerua Bay, New Zealand) er en nyzealandsk filmskaper som først og fremst er kjent for å ha filmatisert Ringenes herre-trilogien (bestående av filmene Ringens brorskap, To tårn og Atter en konge) og Hobbiten-trilogien (bestående av filmene En uventet reise, Smaugs ødemark og Femhærerslaget).
Filmer
Før Ringenes herre laget han også en rekke andre filmer, som for eksempel splatterklassikerne Bad Taste, Meet the Feebles og Braindead. Jackson laget også en nyinnspilling av filmen King Kong som kom ut i 2005. Filmen Alle mine kjære hadde premiere i desember 2009 i USA og på New Zealand, og i Norge i mars 2010.
Den 20. mars 2011 startet Jackson produksjonen av filmatiseringen av barneboka Hobbiten av J.R.R. Tolkien. Det skulle opprinnelig bli en duologi, men den 30. juli 2012 annonserte Jackson på sin Facebook-side at de to planlagte filmene skulle bli utvidet til en trilogi. Den tredje filmen skulle ikke fungere som en bro mellom Hobbiten og Ringenes Herre, men heller fortsette Hobbiten-historien ved å bruke materiale fra appendiksa til Ringenes Herre-bøkene. Den første filmen (Hobbiten: En uventet reise) hadde et budsjett på 500 millioner amerikanske dollar, og ble ansett som en av verdens største filmer. I tillegg var mange av skuespillerne fra Ringenes Herre-trilogien tilbake i Hobbiten, blant andre Ian McKellen (Gandalv), Ian Holm (Gamle Bilbo Lommelun), Elijah Wood (Frodo Lommelun), Cate Blanchett (Galadriel), Christopher Lee (Saruman), Hugo Weaving (Elrond), Orlando Bloom (Legolas) og Andy Serkis (Gollum). Hobbiten: En uventet reise premierte i Norge 12. desember 2012, Hobbiten: Smaugs ødemark 11. desember 2013 og Hobbiten: Femhærerslaget 10. desember 2014.
Utmerkelser
I 2002 ble Jackson utnevnt til følgesvenn av New Zealands fortjenstorden. På nyttårslisten for 2010 ble han forfremmet til ridder følgesvenn og derved adlet. Han har deretter rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn. Jackson ble i 2012 utnevnt til medlem av New Zealand-ordenen.
Antony Hopkins (komponist)
Antony Hopkins (født 21. mars 1921 i London, død 6. mai 2014 i Ashridge i Hertfordshire) var en engelsk komponist, pianist og dirigent. Han virket også som forfatter og programskaper for radio. Han var kjent for sine bøker om musikkanalyse og radioprogramserien «Talking About Music», som gikk i BBC i nesten førti år fra oppstarten i 1954.
Abd al-Latif
Bakgrunn
Abd al-Latif ble oppfostret ved hoffet til sin farfar Shah Rukh i Herat slik skikken blant timuridene var.
Veien til makten
Etter å ha blitt guvernør i byen Balkh styrte Abd al-Latif Mirza under sin far. Under arvestridene som fulgte etter at emiren Shah Rukh (Abd al-Latifs farfar) døde i 1447 okkuperte han byen Herat, men etter at faren Ulugh Beg forlot byen i slutten av 1448 ble den erobret av Abul-Qasim Babur Mirza.
Abd al-Latif Mirza forble ikke lojal mot sin far. Av usikre årsaker gjorde han opprør mot Ulugh Beg da han var på vei sørvestover for å gjenerobre provinsen Stor-Khorasan. En grunn kan være at Abd al-Latif fryktet å bli satt til side til fordel for sin bror Abd al-Aziz. Han beseiret sin far i kamper ved Samarkand høsten 1449. Ulugh Beg overga seg til sønnen som lot ham få dra på pilegrimsreise til Mekka. Imidlertid ble Ulugh Beg drept på ordre fra Abd al-Latif etter at pilegrimsreisen var begynt. Kort etter fikk han også tatt livet av sin bror Abd al-Azis.
Emir
Etter å ha drept sin far og bror ble han hersker (emir) over timuridenes rike. Han er beskrevet som en person med utdannelse og interesse for religion og vitenskap og hadde støtte fra lokale religiøse grupper. Han ble imidlertid drept den 8. oktober 1450 i en sammensvergelse av adelsmenn og klanledere etter bare seks måneder.
Han ble etterfulgt av sin fetter Abdullah Mirza som Abd al-Latif hadde fengslet tidligere, men som ble sluppet fri og utropt til ny hersker.
Familie
Han var gift med Shah Sultan Agha, datter til Muhammad Musharaf fra Mughal-stammen. Med henne hadde han fem sønner:
og en datter:
Fourier-transform ion syklotron resonans
Fourier-transform ion syklotron resonans er en type masseanalysator (eller massespektrometer) for å bestemme masse-til-ladningsforholdet (m/z) av ioner basert på ionens syklotronfrekvens i et fast magnetfelt. Ionene er fanget i en Penning-felle (et magnetfelt med elektriske fangplater), der de blir begeistret (ved deres resonanssyklotronfrekvenser) til en større syklotronradius av et oscillerende elektrisk felt som er retvinklet til magnetfeltet. Etter at eksitasjonsfeltet er fjernet, roterer ionene med sin syklotronfrekvens i fase (som en "pakke" med ioner). Disse ionene induserer en ladning (oppdaget som en bildestrøm) på et par elektroder når pakkene med ioner passerer nær dem. Det resulterende signalet kalles et fritt induksjonsforfall (FID), transient eller interferogram som består av en overstilling av sinusbølger. Det nyttige signalet ekstraheres fra disse dataene ved å utføre en Fourier-transformasjon for å gi et massespektrum.
Historie
FT-ICR ble oppfunnet av Melvin B. Comisarow og Alan G. Marshall ved University of British Columbia. Den første artikkelen dukket opp i Chemical Physics Letters i 1974. Inspirasjonen var den tidligere utviklingen i konvensjonell ICR- og Fourier-transform kjernemagnetisk resonans (FT-NMR) spektroskopi. Marshall har fortsatt å utvikle teknikken ved Ohio State University og Florida State University.
Teori
FTICRs fysikk er lik den til en syklotron i det minste i den første tilnærmingen.
I den enkleste idealiserte formen er forholdet mellom syklotronfrekvensen og masse-til-ladningsforholdet gitt av
hvor f =syklotronfrekvens, q = ioneladning, B =magnetfeltstyrke og m = ionemassen.
Dette er oftere representert i vinkelfrekvens:
På grunn av det kvadrupolare elektriske feltet som brukes til å fange ionene i aksial retning, er dette forholdet bare omtrentlig. Den aksiale elektriske fangsten resulterer i aksiale svingninger i fellen med (vinkel) frekvens
Ymers vei (Oslo)
Ymers vei (1–23, 2–26) er en vei på Lofthus i bydel Nordre Aker i Oslo. Veien går nordover fra Mons Søviks plass og bukter seg opp skråningen gjennom boligområder forbi Friggs vei.
Fourier-transform ion syklotron resonans
Teori
Det elektriske feltet og den resulterende aksiale harmoniske bevegelsen reduserer syklotronfrekvensen og introduserer en andre radiell bevegelse kalt magnetronbevegelse som oppstår ved magnetronfrekvensen. Syklotronbevegelsen er fortsatt frekvensen som brukes, men forholdet ovenfor er ikke eksakt på grunn av dette fenomenet. De naturlige bevegelsesfrekvensene er
Ymers vei (Oslo)
Veien fikk navn i 1937 etter urjotnen Ymer.
Fourier-transform ion syklotron resonans
Teori
hvor er aksiale fangstfrekvens på grunn av aksial elektrisk fangst og \omega_+ er den reduserte syklotronfrekvensen (vinklet) og \omega_-er magnetron (vinkel) frekvens. En gang til, \omega_+ er det som vanligvis måles i FTICR. Betydningen av denne ligningen kan forstås kvalitativt ved å vurdere tilfellet hvor  er liten, noe som generelt er sant. I så fall er verdien av det radikale bare litt mindre enn, og verdien av \omega_+ er bare bitelitt mindre enn (syklotronfrekvensen er redusert noe). For \omega_- verdien av radikalen er den samme (litt mindre enn ), men det trekkes fra ,resulterer i et lite antall lik (dvs. mengden syklotronfrekvensen ble redusert med).
Instrumentalt
FTICR-MS skiller seg betydelig fra andre massespektrometri-teknikker ved at ionene ikke blir oppdaget ved å treffe en detektor som en elektronmultiplikator, men bare ved å passere nær deteksjonsplater. I tillegg løses ikke massene i rom eller tid som med andre teknikker, men bare ved ionesyklotronresonans (rotasjons) frekvens som hvert ion produserer når det roterer i et magnetfelt. Dermed blir de forskjellige ionene ikke oppdaget forskjellige steder som med sektorinstrumenter eller på forskjellige tidspunkter som med flyvetidsmassespektrometri, men alle ioner oppdages samtidig under deteksjonsintervallet. Dette gir en økning i det observerte signal-støy-forholdet på grunn av prinsippene for Fellgetts fordel. I FTICR-MS kan oppløsningen forbedres enten ved å øke styrken til magneten (i tesla) eller ved å øke deteksjonsvarigheten.
Celler
En gjennomgang av forskjellige cellegeometrier med deres spesifikke elektriske konfigurasjoner er tilgjengelig i litteraturen. Imidlertid kan ICR-celler tilhøre en av følgende to kategorier: lukkede celler eller åpne celler.
Flere lukkede ICR-celler med forskjellige geometrier ble fabrikert og ytelsen deres har blitt karakterisert. Rutenett ble brukt som endelokk for å påføre et aksielt elektrisk felt for å fange ioner aksialt (parallelt med magnetfeltlinjene). Ioner kan enten genereres inne i cellen eller kan injiseres i cellen fra en ekstern ioniseringskilde. Nestede ICR-celler med dobbelt rutenett ble også fabrikert for å fange både positive og negative ioner samtidig.
Den vanligste åpne cellegeometrien er en sylinder, som er aksialt segmentert for å produsere elektroder i form av en ring. Den sentrale ringelektroden brukes ofte til å anvende radial eksitasjon elektrisk felt og deteksjon. DC elektrisk spenning påføres terminalringelektrodene for å fange ioner langs magnetfeltlinjene. Åpne sylindriske celler med ringelektroder med forskjellige diametre er også designet. De viste seg ikke bare i stand til å fange opp og oppdage begge ionepolaritetene samtidig, men de lyktes også å skille positivt fra negative ioner radialt. Dette ga en stor diskriminering i kinetisk ioneakselerasjon mellom positive og negative ioner fanget samtidig inne i den nye cellen. Flere ioneaksiale akselerasjonsordninger ble nylig skrevet for ion-ion-kollisjonsstudier.
Lagret bølgeform invers Fourier-transform
Lagret-bølgeform invers Fourier-transform (SWIFT) er en metode for å skape eksitasjonsbølgeformer for FTMS. Tidsdomene-eksitasjonsbølgeformen dannes fra den inverse Fourier-transformasjonen av det passende frekvens-domene-eksitasjonsspektret, som er valgt for å eksitere resonansfrekvensene til utvalgte ioner. SWIFT-prosedyren kan brukes til å velge ioner for tandem-massespektrometri eksperimenter.
Samuel Francis
Samuel Francis (født 27. mars 1987) er en qatarsk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han representerte Qatar under Sommer-OL 2008, der han ble utslått samifinalen.
Mishawaka
Mishawaka er en by i St. Joseph County i Indiana, USA. Byen ligger ved elva St. Joseph, og er tvillingby til South Bend lengre vest. Byen ble grunnlagt i 1833, da fire mindre gruvebyer, som var oppstått etter at det var oppdaget jernforekomster i området, ble slått sammen. Byen er oppkalt etter shawnee-høvdingen Elkharts datter Mishawaka, som levde på slutten av 1700-tallet.
.rw
.rw er Rwandas nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett.
Registrering
Registrering gjøres direkte på andre nivå.
Selv om det ikke tilbys registrering på tredje nivå, så er imidlertid er noen av navnene som kunne blitt brukt for subdomener på andre nivå ved tredjenivå registrering (slik det er tilfelle med mange andre TLDer) reservert av registreringsenheten. Dette gjelder: gov, net, edu, ac, com, co, int, mil og gouv.
Stephen Frears
Stephen Arthur Frears (født 20. juni 1941 i Leicester) er en engelsk regissør. Han er særlig kjent for sine to Oscarnominerte filmer Farlige forbindelser fra 1988 og The Queen fra 2006.
Filmografi
Filmer i utvalg:
Belovo kraftverk
Belovo kraftverk (russisk: Беловская ГРЭС, Belovskaja GRES), er et varmekraftverk beliggende ved byen Belovo i Kemerovo fylke i den asiatiske, sør-sibirske delen av Russland. Anlegget ligger ved elva Inja.
Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på mellom 1 260 og 1 290 MW, og det leveres også fjernvarme med inntil 230 Gcal/t effekt til det lokale markedet.
Brenselskildene er kull fra Kutznetsk, og dessuten mazut. Anlegget ble påbegynt 1956 og stod ferdig i 1964 med 200 MW ytelse. Det ble deretter utvidet i 1968–74 til dagens effekt på 1 200 MW. Nye turbiner ble installert i 1996.
Operatør er selskapet Kutzbassenergo.
Rolando Palacios
Rolando Palacios (født 3. mai 1987) er en honduransk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han representerte Honduras under Sommer-OL 2008, der han ble utslått i de innledende rundene.
Poison Idea
Poison Idea var et hardcore punk band fra Portland, Oregon i USA. Bandet ble stiftet i 1980. Poison Idea har vært til stor inspirasjon for mange senere band, blant andre norske Turboneger. De kalte musikken sin for «deathpunk».
Kratie
Kratie er hovedstaden i provinsen Kratie øst i Kambodsja.
Den lille byen har en befolkning på rundt 13 000 og ligger på bredden av Mekongelven. Byen er dominert av en sentral markedsplass omringet av gamle, franske bygninger fra kolonitiden. I elva som renner gjennom byen ligger flere store øyer med hvite sandstrender, og elvestrekningen nord for byen er hjem for en liten gruppe sjeldne Irrawaddydelfiner. Disse delfinene er byens største turistattraksjon.
Caojie-demningen
Caojie-demningen er en demning med vannkraftverk under bygging i provinsen Sichuan i Kina, i vassdraget Jialing, ei venstre sideelv til midtre Chang Jiang. Arbeidet med demningen ble påbegynt i 2006, og er planlagt ferdigstilt i 2011.
Lolicon
Lolicon (ロリコン), også skrevet lolikon, roricon og rorikon, er et japansk begrep for seksuell attraksjon til unge jenter. Ordet lolicon er et teleskopord av frasen «Lolita complex». Ordet beskriver enten en tiltrekning til unge jenter, en person som føler seg tiltrukket unge jenter, eller anime, manga eller annen media som skildrer unge jenter på en erotisk måte, som er typisk for shōjomanga. En jente som attraksjonsobjekt i denne kulturen vil kalles for loli. Det kan også brukes mer generelt om unge jenter eller jenter med et ungdommelig utseende. Lolicon gjelder kun jenter. Den tilsvarende sjangeren som skildrer gutter kalles for shotacon.
Caojie-demningen
Total effekt blir inntil 500 MW, som vil gjøre kraftverket til et av de 500 kraftigste i verden.
Lolicon
Utenfor Japan er ordet mindre vanlig å bruke og refererer som oftest til en bestemt sjanger. Begrepet kommer fra Vladimir Nabokovs bok Lolita, hvor en middelaldrende mann blir besatt av en tolv år gammel jente. Ordet ble først brukt i Japan i 1970-årene og etter kort tid anvendt for å beskrive erotisk dōjinshi som skildret unge jenter.
Flere lover har blitt vedtatt i enkelte land, inkludert Japan, som regulerer seksuelle skildringer av barn eller barnelignende figurer. Flere grupper i Japan har arbeidet for strengere lover for loliconmanga og andre typer media. Studier av de som er tilhengere av sjangeren får frem at det ikke nødvendigvis er alderen til figurene som gjør at de blir tiltrukket til dem, men heller utseendet til figurene og at de er «søte», i tillegg til at å samle på materiale som skildrer lolicon indikerer at en er frakoblet resten av samfunnet.
Definisjon og omfang
Generelt sett skildrer loliconmanga og loliconanime en seksuell tiltrekning til yngre jenter eller jenter med ungdommelige egenskaper. Slik manga og anime skildrer som oftest et romantisk eller erotisk forhold mellom en voksen mann og en ung jente.
På japansk refererer lolita complex til selve parafilien, mens forkortelsen lolicon kan også referere til en person som har parafilien. Lolicon er et utbredt fenomen i Japan, som ofte tas opp som i vitenskapelige artikler og blir kritisert. Det er hovedsakelig unge, men som er forbrukere av loliconmanga- og anime. Flere bokhandler og kiosker selger lolicon åpent, men det har tidligere vært politiaksjoner mot lolicon.
Både kawaii og ero kawaii er populære tegne- og animasjonsstiler i manga og anime i Japan. En vanlig skolejente i skoleuniform er også et erotikksymbol i Japan. Burusera-butikker imøtekommer, men med loliconkomplekser ved å selge brukte truser, i tillegg til at det er mulig for menn å arrangere stevnemøter med tenåringer gjennom telekura (telefonklubber), i tillegg til at noen skolejenter har nattjobb som prostituerte. Sharon Kinsella observerte en økning i ubeviste rapporter om prostitusjon blant skolejenter sent i 1990-årene i Japan, og spekulerte at det var grunnet en økning i rapporteringen av bruk av trøstekvinner.
Sjangertrekk og betydning utenfor Japan
Loliconmanga er vanligvis i en kort novelleform, som gis ut som dōjinshi i tidsskrift innenfor sjangeren, for eksempel Lemon People, Manga Burikko og Comic LO (hvor «LO» ier en forkortelse for «Lolita Only» (bare lolita)). Slike verk skildrer blant annet forhold som vanligvis er tabu, for eksempel mellom en lærer og en student eller mellom en bror og en søster, mens andre skildrer seksuell eksperimentering med barn. Noen loliconmangaer er også del av andre sjangre, som crossdressing og futanari. Figurenes unge utseende forklares ofte i loliconmanga. Å se undertøyet til jenter ved uhell (panchira) er også vanlig i lolicon.
Akira Akagi mener at i løpet av 1980-årene endret loliconsjangeren seg fra å spesifikt handle om unge søte jenter som hadde sex med eldre menn, til å handle mer generelt om jenter som er jentete og søte. Akagi identifiserte flere undersjangre innenfor lolicon, blant annet for sadomasochisme, en hvor tentakler og roboter tar over rollen til penis, en for mechafetisjer, i tillegg til parodier av eksisterende animeer og mangaer. I tillegg viser lolicon noen ganger homoseksualitet og onani.
Rundt 1970-årene ble det mer populært blant menn i Japan å lese shōjomanga, blant annet verkene til Year 24 Group og Mutsu A-ko. Ifølge Dinah Zank har lolicon røttene sine i glorifiseringen av jentekulturen i Japan, og at det derfor blir brukt ord fra shōjomanga innenfor lolicon. Loliconstilen låner flere designtrekk fra shōjomangadesign, og har også blitt påvirket av kvinner som lagde pornografisk materiale for menn.
Ifølge Michael Darling har flere mangakaer tatt inspirasjon fra lolicon. Blant annet peker han på Chiho Aoshima, Aya Takano, Kaworu Watashiya, Henmaru Machino, Hitoshi Tomizawa og Bome.
Betydningen til ordet lolicon har utviklet seg mye i vesten, på samme måte som ord som anime, otaku og hentai. «Lolicon» kan referere til produkter relatert til sjangeren og anime og manga innenfor sjangeren. Det er omstridt om lolicon omfatter barnelignende figurer som ikke åpenbart har nådd puberteten og om det omfatter materiale som ikke er erotisk.
Opphav
Begrepet kommer opprinnelig fra Vladimir Nabokovs bok Lolita, hvor en middelaldrende mann blir seksuelt besatt av en tolv år gammel jente. Frasen «Lolita complex» ble først brukt i 1970-årene da Russell Trainer oversatte The Lolita Complex. Den kan ha blitt tatt i bruk på japansk rundt denne tiden. Shinji Wada brukte ordet i sin manga Kyabetsu-batake de Tsumazuite (キャベツ畑でつまずいて), som var en parodi på Alice i eventyrland, gitt ut i 1974. Forkortelsen av frasen til ordet lolicon kom senere. Blant tidligere loliconfigurer kan nevnes Clarisse fra Lupin III: Castle of Cagliostro (1979) og Minky Momo (1982). Disse kom fra shōjomanga, siden de fleste kvinnelige figurene i shōnenmanga var enten mødre eller eldre søstre. Selv om Clarisse teknisk sett var 16 år gammel i serien sin, mye eldre enn de fleste loliconfigurer, kompenserte måten hun ble skildret på. Galbraith mener at Minky Momo var et forsøk på å tiltrekke tilhengere av sjangeren. Satō Toshihiko, som planla den opprinnelige serien, benekter dette. Helen McCarthy har foreslått at røttene til loliconanime ligger i «magical girl»-sjangeren, hvor grensen mellom hva som er en ung jente og en voksen kvinne blir uklar.
1980-årene til 2000-årene
Frederik L. Schodt har foreslått at en av grunnene til at loliconmanga er populært er at de kvinnelige figurene som skildres er yngre, mildere og mindre aggressive enn kvinnelige figurer i amerikanske tegneserier.
Lolicon ble mer kjent etter at Tsutomu Miyazaki kidnappet og drepte fire jenter som var mellom fire og syv år gamle i 1988 og 1989, i tillegg til at han var nekrofil med likene. Han var en tilbaketrukken og besatt otaku, som spesielt likte lolicon. Høyesteretten i Tokyo fastslo at Miyazaki var tilregnelig og at drapene han begikk stammet fra hans seksuelle fantasier. Han ble dømt til døden 17. juni 2008.
Saken skapte en moralsk panikk rundt «skadelig manga» og førte til at de lokale myndighetene tok tiltak mot loliconforhandlere- og utgivere, i tillegg til at flere som tegnet lolicon i dōjinshi. I etterkant av hendelsene ble organisasjonen CASPAR grunnlagt, som arbeider for å regulere utgivelse av lolicon.
Lolicon kom igjen i offentlighetens søkelys i 2005 da en seksualforbryter som ble arrestert for drapet på en syv år gammel jente i Nara, ble mistenkt å være lolicon. Til slutt viste det seg at drapsmannen, Kaoru Kobayashi, ikke var otaku og ikke hadde noen av de interessene som er typiske for otakuer. Selv sa han likevel at han fikk en interesse i unge jenter etter å ha sett en animert pornografisk video mens han gikk på videregående.
2010-årene og fremover
I februar 2010 ble det lagt frem et forslag for å endre lovene i Tokyo om hva som kan selges til mindreårige, blant annet seksualiserte skildringer av «ikkeeksiterende ungdom» under 18 år. Forslaget ble kritisert av flere mangankaer, mens Det demokratiske partiet i Japan var også mot forslaget. Forslaget ble satt på vent inntil juni samme år, og ordlyden ble endret fra «ikkeeksisterende ungdom» til «skildret ungdom». Til tross for endringene i forslaget, ble det avslått av lokalregjeringen i Tokyo.
Et revidert forslag ble lagt frem i november 2010, som ville kreve at selvregulering av manga, anime og andre medier som glorifiserer eller legger sterk vekt på visse seksuelle handlinger, som ville vært ulovlig å faktisk praktisere. Siden dette reviderte forslaget ikke bruker formuleringen «ikkeeksisterende ungdom», gjelder den derfor alle figurer ellers og for verk som ikke nødvendigvis er ment for å være seksuelt stimulerende. Dette lovforslaget ble vedtatt i desember 2010 og trådte i kraft i juli 2011. Loven regulerer ikke nettsider og nedlastet materiale, og gjelder derfor kun publikasjoner som bøker og DVD-er. 14. april 2011 ble mangaen Oku-sama wa Shōgakusei tatt opp som den første mangaen som potensielt ville bli regulert av denne nye loven, siden den inneholdt «barnevoldtekt». Den ble etter hvert gitt ut på internett av J-Comi. 25. august 2011 startet det liberaldemokratiske partiet i Japan underskriftskampanje for å ordne strengere lover rundt barnepornografi, som også inkluderte animert barnepornografi, men gjorde ikke noe som følge av kampanjen. 27. mai 2013 ble et forslag om en ny lov om barnepornografi lagt frem av det liberaldemokratiske partiet, Kōmeitō og Nippon Ishin no Kai, som ville gjøre besittelse av bilder med et seksuelt innhold som avbildet noen under 18 ulovlig og straffbart med opptil en million yen og under ett års fengsel. Det demografiske partiet i Japan, sammen med flere selskap innenfor anime- og mangabransjen, protesterte mot den nye loven ved å proklamere at den begrenset ytringsfriheten. Ken Akamatsu kommenterte saken ved å si at det ikke finnes noe vitenskapelig bevis på at slikt media øker kriminialitet. Forslaget ble ikke avslått, men gikk ikke gjennom Japans parlament før delen som omtalte loliconmanga og loliconanime ble tatt ut av loven i juni 2014. Loven trådte i kraft året etter.
Lovlighet og samfunnskontrovers
Hiroki Azuma har sagt at få som leser loliconmanga begår forbrytelser. Han har sagt at innen otakukulturen er lolicon den mest lettvinte formen for opprør mot resten av samfunnet. Han har også sagt at noen otakuer føler seg såpass ekskludert fra resten av samfunnet at de mener selv at de er gode mennesker. Sarah Goode beskrev det å samle på lolicon som et middel som misfornøyde menn bruker for å uttrykke sin anomifølelse og sin frakobling fra resten av samfunnet. Da hun spurte en loliconfan om det fantes en forbindelse mellom å like lolicon og å føle seg seksuelt tiltrukket til unge jenter, var svaret at selv om vedkommende kunne bli klassifisert som en loliconfan, ville det aldri føre til pedofili i den virkelige verden, siden de jentene som ble likt i manga og anime, ikke hadde make i den virkelige verden.
Setsu Shigematsu mener at loliconmanga ikke burde sees på på samme måte som fotografier eller video som involverer ekte barn. Istedenfor mener hun at lolicon representerer en kunstig seksualitet, som ser bort ifra den tredimensjonale virkeligheten og retter istedenfor de seksuelle begjærene mot det som er tegnet, animert eller ellers er todimensjonalt. Akira Akagi har også skrevet at i loliconmanga er det heller søtheten til jenten som gjør henne attraktiv, istedenfor alderen, i tillegg til at loliconfans identifiserer seg selv med jenten.
Loliconmanga markedføres både til yngre og eldre menn. Sharon Kinsella har skrevet at loliconmaga hadde sitt opphav i shōjomanga fra 1980-årene, som inkluderte yaoi og parodier på shōnenmanga og voksenmanga. Dette ble tydeligere etter at flere menn deltok på amatørmangakonvensjoner og mens flere sjangre og mer shōnenamatørmanga dukket opp på Comiket. Kinsella skiller mellom kjønnsholdningene amatørloliconmanga hadde og mannlige fans av shōjomanga hadde. Mens parodimanga tegnet og skrevet av kvinner som latteliggjorde mannlige stereotypier appellerte både til menn og kvinner, hadde loliconmanga i kontrast heller en jente som hovedperson, som gjerne hadde store øyne og en kropp som var vellystig og hadde flere karakteristikker som kjennetegner barn, i tillegg til at hun gjerne var lett kledd i klær som Kinsella beskrev som «en blanding mellom en bikini fra 1970-årene og en rustning fra romalderen». Kinsella bemerket også at andre britiske og amerikanske sjangere, takket være mye import av anime i 1990-årene, har blitt inspirert av loliconmanga, og at kvinner, og derfor menn, i disse landene har opplevd lignende sosiale og kulturelle opplevelser.
Ito har skrevet at otakuer har en større hengivenhet for anime- og mangaverdenen enn en mer realistisk verden, og at derfor, for en otaku, føles den todimensjonale verdenen mer ekte. Ito mener at den økende tilsteværelsen av unge jenter som sexobjekter i manga og anime kommer av en endring i japansk kultur i 1970- og 1980-årene. Ito hevder at på den tiden følte gutter at jenter overgikk dem, både når det gjaldt viljekraft og handlingsevne. Til tross for at guttene mente at jenter var det svakere kjønn, ble fokuset flyttet over på unge jenter som var «lette å kontrollere». I tillegg fungerte loliconverdenen i media som et sted man kunne kontrollere ting slik en ønsket det.
Majorstuen kirke
Majorstuen kirke er en langkirke fra 1926 i Oslo kommune, Oslo fylke. Kirken ble innviet 26. mars 1926 som Prestenes kirke, da den var bygget for midler innsamlet blant norske prester og oppført av Oslo Småkirkeforening. Oslo kommune overtok kirken på 1960-tallet og den skiftet da navn til Majorstuen kirke. Byggverket er i mur og har 450 plasser.
Kampong Cham
Kampong Cham (khmer: ក្រុងកំពង់ចាម) er hovedstaden i provinsen Kampong Cham i Kambodsja. Den ligger på Mekongelven 124 kilometer nordøst fra Phnom Penh og kan nås enten med båt eller vei. Det tar ca 2,5 timer med bil eller 2,5 timer med båt fra Phnom Penh til byen Kampong Cham.
Majorstuen kirke
Hovedkirken har 400 sitteplasser, mens det i tårnfoten er et kapell med 70-75 sitteplasser, «Capella Johannea». I krypten under dette kapellet var det innviet et russisk-ortodokst kapell for Hellige Nikolai ortodokse menighet. Menigheten flyttet til Teisen i 2003, men disponerte lenge lokalet i Majorstuen kirke.
Fra 2015 disponeres selve kirkelokalet av Filadelfiakirken, som leier av Oslo kirkelige fellesråd.
Dekor
Majorstuen kirke er en langkirke, tegnet av arkitektene August Nielsen og Harald Sund. «Cappella Johannea» er dekorert med fresker med motiv fra Johannes' åpenbaring, utført av billedkunstneren Per Vigeland i 1932. Alterbildet har tittelen: Det kristne håp og er billedvev av Else Marie Jakobsen.
Inventar
Prekestolen er utført av Audun Bødtker, og døpefonten er utført av Rigmor von Hanno. I klokketårnet henger det tre kirkeklokker utført av Olsen Nauen Klokkestøperi i Tønsberg. De har inskripsjonen «Tro – Håp – Kjærlighet». Orgelet er bygget av Norsk orgel og harmoniumfabrikk, og har 27 stemmer.
Kulturminne
Majorstuen kirke er et kulturminne og har nummer 84375 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Kampong Cham
Byen er delt inn i fire khums og 31 phums.
Anortitt
Anortitt, CaAl2Si2O8, er et mineral i feltspatgruppen.
Geokjemi
Anortitt er det kalsium-rike endeleddet i plagioklas-serien. Det andre endeleddet er albitt, (natrium-rikt). Plagioklas er en feltspat som består av albitt og anortitt. Konsentrasjonen mellom albitt og anortitt i plagioklas kan variere fra 0-100%. Innholdet mellom albitt og anortitt definerer de ulike variantene av plagioklas, i plagioklas-serien.
Naturlig forekomst
Anortitt forekommer i vulkanske og metamorfe bergarter. Typelokaliteten er Monte Somma og Valle di Fassa, Italia. Anortitt ble først beskrevet i 1823. Det utgjør også en stor del av høydeområdene på månen, og mineralet ble oppdaget i prøver fra kometen Wild 2.
Kampong Cham
Kampong Cham
Nicholas Catlin
Nicholas Catlin (født 8. april 1989) er en britisk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på fjerdeplass med det britiske landslaget.
Daniel Fox
Daniel Fox (født 3. mars 1983) er en britisk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på fjerdeplass med det britiske landslaget.
Håkon Steinar Giil
Håkon Steinar Giil (født 28. januar 1943 i Hyllestad, Sogn og Fjordane) er en norsk politiker (Sp). Han ble innvalgt på Stortinget fra Sogn og Fjordane i 1993. Han var vararepresentant i perioden 1997–2001.
Pokémon Super Mystery Dungeon
Pokémon Super Mystery Dungeon (japansk: ) er et videospill i Pokémon Mystery Dungeon-serien, en spinoffserie av Pokémon-serien, utviklet av Spike Chunsoft og utgitt av Nintendo til Nintendo 3DS. I likhet med de tidligere spillene i Pokémon Mystery Dungeon-serien våkner spilleren opp som en pokémon, og må reise gjennom tilfeldig genererte grotter og kjempe mot motstandere for å komme seg gjennom historien. Spillet ble utgitt i Japan i september 2015, Nord-Amerika i november 2015 og Europa og Australia i februar 2016.
Håkon Steinar Giil
Giil var ordfører i Hyllestad 1987–1991 og 1991–1993.
Giil har siden 2006 vært leder i Sogn og Fjordane Nei til EU.
Phoenix Open
Phoenix Open er en golfturnering på PGA-touren som spilles i slutten av januar på TPC of Scottsdale i Arizona. Tittelsponsor er siden 2009 renovasjonsselskapet Waste Management.
Turneringen ble arrangert for første gang i 1932 under navnet Arizona Open. Etter 1939 ble den imidlertid innstilt, før golfentusiasten Bob Goldwater sr. blåste nytt liv i turneringen i 1939 da han fikk overbevist sine tidligere medstudenter fra Thunderbird til å overta ledelsen. Goldwater ble imidlertid sittende igjen med det meste av arbeidet, og fikk blant annet trykket opp billetter, solgt sponsorkontrakter og avtalt bruk av golfbanen til Phoenix Country Club. Han inviterte dessuten noen av sine venner til å delta i turneringen – disse vennene var tilfeldigvis Bing Crosby, Bob Hope og en golfspiller ved navn Ben Hogan. Siden har turneringen blitt arrangert hvert år med unntak av 1943 på grunn av reiserestriksjoner under annen verdenskrig.
Arizona Country Club ble benyttet som turneringsbane i 1955, og banen vekslet deretter mellom Phoenix Country Club og Arizona Country Club. I 1987 ble den flyttet til TCP of Scottsdale. Underveis har turneringen også vært kjent som Phoenix Open og Ben Hogan Open.
Phoenix Open er kjent for sitt høye publikumstall, de seneste årene rundt 500 000 tilskuere over turneringens fire dager. Det mest populære hullet blant publikum er det 16., som best kan beskrives som en stor fest. Dårlige slag på hull 16 fører til buing og piping, fordi hullet er enkelt etter PGA-standard, mens gode slag fører til høylytte heiarop og applaus. Mange av tilskuerne er studenter fra Arizona State University, som ligger rett i nærheten. Den mest populære spilleren i Phoenix Open er uten tvil Phil Mickelson, som selv studerte ved Arizona State.
Nazarovo kullkraftverk
Nazarovo kullkraftverk er et kullkraftverk med en installert produksjonskapasitet på 1210 MW, beliggende i fylket Krasnojarsk i Russland. Brenselskildene er lignitt (brunkull). Anlegget stod ferdig i 1968.
Christian Hoffmann
Høydepunktet i Hoffmanns karriere kom i OL 2002 i Salt Lake City. På 30 km fristil vant han foran landsmannen Mikhail Botvinov. Denne gullmedaljen måtte han imidlertid vente lenge på. Først ble den opprinnelige vinneren, Johann Mühlegg, tatt for doping og utestengt fra lekene.
Nazarovo kullkraftverk
Anlegget har 7 enheter, hvorav seks enheter har 135 MW ytelse hver, og den siste enheten har en kapasitet på 450 MW.
Christian Hoffmann
I 2003 vant Christian Hoffmann sin første verdenscupseier i et enkeltrenn over 10 km fristil i Ramsau. Den andre og siste verdenscupseieren kom på 30 km fristil i Pragelato i Italia i 2004.
Dup
dup og dup2 er systemkall i Unix-liknende operativsystemer som skaper en kopi av en fildeskriptor. Den nye deskriptoren oppfører seg ikke som kopien, men som en alias av den gamle.
Systemkallene dup og dup2 er standardisert av spesifikasjonen POSIX.
Den første allokerer den første tilgjengelige deskriptor, liksom systemkallet open; en alternativ måte å duplisere en fildeskriptor på til et uspesifisert sted er systemkallet fcntl med kommandoen.
Den siste plasserer copy inn i newfd. Hvis newfd er åpen, blir den først stengt med systemkallet close.
Østerrike under EM i friidrett 1954
Østerrike deltok med 25 utøvere under EM i friidrett 1954 som ble arrangert 25.–29. august 1954 i Bern. Østerrike tok ingen medaljer under mesterskapet.
Gewehr 33/40
Gewehr 33/40 (G33/40) er en tysk rifle med sylinderlås produsert under andre verdenskrig.
Den er en karabin, og en variant av tsjekkoslovakiske vz. 33. Den ble kun produsert fra 1940 til 1942, og 131 503 eksemplarer ble laget. Den ble produsert av Brünn Ag, (CZ Brno) i Tsjekkoslovakia under tysk kontroll og etter tyske spesifikasjoner. Den er i samme kaliber som Karabiner 98k (7,92 x 57 mm Mauser), men er kortere og lettere. I 1940 ble riflene merket med produksjonskode «945» og i 1941/1942 med bokstavene «dot». Produksjonen opphørte fordi tyskerne trengte fabrikken til å produsere Karabin 98k.
Det ble også laget en prototype med foldekolbe for fallskjermsoldater, men den ble aldri satt i serieproduksjon.
Den kalles ofte for bergkarabin eller bergjegerkarabin, fordi den var produsert for tyske Gebirgsjägere (elitesoldater spesialtrenet for kamp i fjellområder).
Shaw Brothers Studio
Shaw Brothers Studio er et kinesisk filmstudio, grunnlagt av Runme Shaw i Shanghai i. Da Japan invaderte Shanghai på 1930-tallet ble virksomheten flyttet til Hongkong. Der hadde studioet sin storhetstid fra 1957 til 1983, drevet av brødrene Run Run Shaw (1907-2014) og Runme Shaw (1901-1985). Først og fremst er studioet kjent for sine hundretalls filmer i sjangre som kampsport og Wu Xia Pian, men studioet produserte filmer i alle slags sjangre, også musicaler, komedier, science fiction, krim, historiske drama, romantisk komedie osv.
Mange tekniske innovasjoner for spillefilm kan tilbakeføres til Shaw Brothers.
På midten av 1980-tallet sluttet Shaw Brothers i prinsippet med sitt filmstudio, men gikk da over til særlig tv-serier og til produksjon og distribusjon av filmer.
Personer ved Shaw Brothers
Her er noen av de personer som hadde flerårige kontrakter med Shaw Brothers.
Filmer
Shaw Brothers produserte minst 1000 filmer. Her er noen av de mest kjente.
VM i friidrett 2011 – 100 meter hekk kvinner
Øvelsen 100 meter hekk kvinner ved VM i friidrett 2011 ble avholdt på Daegustadion i Daegu, Sør-Korea 2. og 3. september.
Eilef A. Meland
Eilef Andreas Meland (født 12. april 1947 i Haugesund) er en norsk politiker (SV), som var stortingsrepresentant fra 1989 til 1997, begge perioder som medlem av finanskomiteen. Han har vært bystyremedlem i Stavanger i 16 år i tidsperiodene: 1983–1991 og 2007–2015, med en rekke lokalpolitiske verv blant annet kommunalråd, gruppeleder i SV, medlem av formannskapet og leder for miljøutvalget. I perioden fra 1995–1997 var han nestleder i SV og medlem av sentralstyret/landsstyret. Når han gikk av med pensjon i 2018/2019 var han førstelektor i offentlig økonomi og forvaltning ved Universitetet i Stavanger.
VM i friidrett 2011 – 100 meter hekk kvinner
Rekorder
For konkurransen var rekorder og bestenotering som følger:
Eilef A. Meland
Eilef Meland ble uteksaminert som siviløkonom fra Handelshøjskolen i København i 1970. Etter militærtjeneste studerte han psykologi og sosiologi ved Universitetet i Oslo ved siden av lærerstilling ved Grunerløkka kommunale handelsskole. Her fikk han blant annet ansvaret for oppretting av Fagkurs i markedsføring. I 1975 oppnådde han cand.mag. graden ved Det Samfunnsvitenskapelige Fakultet. Samme år ble Meland ansatt som amanuensis ved Nordland Distriktshøgskole. Der underviste han i bedriftsøkonomi og regnskap i tillegg til organisasjonsteori ved det økonomisk/administrative studium. Fra 1979 til 1982 var han tilsatt ved Rogalandsforskning i Stavanger som forsker på to prosjekter (1) Konsekvenser av nedleggelsen ved Stavanger Staal, og (2) Kraftutbygging og sysselsetting etter Ulla Førre utbyggingen, hvor han var prosjektleder. Som undervisningsleder i Norsk Kommuneforbund fikk Eilef A. Meland ansvaret for etablering av Yrkesfaglig Opplæring (YFO) i 1982. Etter ett år som lærer ved Ledaal videregående skole ble han i 1984 ansatt som høgskolelektor i sosialpolitikk og samfunnsøkonomi som ble avbrutt i 1987 når han ble valgt til kommunalråd i Stavanger kommune. Ved Stortingsvalget i 1989 ble han valgt til stortingsrepresentant og gjenvalgt i 1993. Deretter gikk han tilbake til sin stilling som høgskolelektor ved Høgskolen i Stavanger, og kvalifiserte seg til førstelektor i offentlig økonomi og forvaltning i 2005. I mellomtiden hadde han også avlagt to doktorgradskurs ved NHH. I tidsrommet fra 2008 til 2011 var han engasjert som instituttleder ved Institutt for Sosialfag ved Universitetet i Stavanger.
VM i friidrett 2011 – 100 meter hekk kvinner
Forsøksheat
Kvalifisering: De fire første i hvert heat (Q) og de fire raskeste ellers (q) gikk videre til semifinalene.
Eilef A. Meland
Eilef A. Meland var nestleder/leder av Stavanger SV fra 1979-1981, og medlem av fylkesstyret i Rogaland SV i to perioder fra 1981-1983 og 1987-1991. Han ble valgt til bystyret i Stavanger i 1983 og ble medlem av helse- og sosialstyret. I tidsrommet fra 1987-1989 var han formannskapsmedlem og gruppeleder for SVs bystyregruppe. Som kommunalråd i samme tidsrom fikk han lederansvaret for det nyopprettede miljøutvalget i Stavanger kommune. Han ble første gang valg til Stortinget i 1989 og gjenvalgt i 1993. Han var medlem av finanskomiteen i begge perioder. I 1995 ble han valgt til nestleder i SV fram til 1997 også som medlem av sentralstyret/landsstyret i partiet. På slutten av sin andre periode på Stortinget var han delegat til FNs generalforsamling. Senere ble han oppnevnt som varamedlem til riksrevisjonen (1998-2002). Meland ble på ny nominert på SVs liste til kommunevalget i 2007 og ble valgt til bystyret i to perioder fram til 2015. Han var blant annet medlem av kommunalstyret for byutvikling (2007-2011) og fungerte i 2013/14 som gruppeleder og medlem av formannskapet.
Eilef A. Meland har hatt en rekke offentlige styreverv i forbindelse med sitt yrke og arbeid innen høyere utdanning og forskning. Han har vært: Høgskolerådsmedlem ved Nordland Distriktshøgskole (1978-79), styremedlem i Rogalandsforskning (1980-81), medlem av Universitetskomiteen i Rogaland (1985-87), leder av høgskolerådet ved Sosialhøgskolen i Stavanger (2986-87), rådsmedlem i "Makt og demokratiutredningen" (1998-03), medlem av styret i Høgskolen i Stavanger/Universitetet i Stavanger (2003-2007), styremedlem i Statistisk Sentralbyrå (2006-10) og medlem av styret for Høgskolen Stord/Haugesund (2007-11). I tillegg har Meland vært engasjert i boligsamvirke og fagbevegelsen gjennom mange år. Han har vært : leder av Øvrevoll borettslag (1976-78) i Bodø, representantskapsmedlem i Bodø og Bodin Boligbyggelag (1977-78), Medlem av Representantskapet i Bodø Samorg. (1976-78), leder av NTL avdeling 108/31 (1978-79), medlem av representantskapet i Stavanger og Omegn Samorg. (1980-83), styremedlem i NTL avdeling 116/37 (2015-17). Dessuten har han vært leder av Nei til EU i Rogaland (2003-04). Eilef A. Meland har bidratt til en rekke rapporter, artikler og bøker innen politisk økonomi og offentlig styring og ledelse bl.a.: (1) Konkursen ved Stavanger Staal A/S, reorganisering, ansettelsestrygghet og arbeidsmarkedspolitikk, Rapport nr. S11, Rogalandsforskning 1982. (2) Kraftutbygging og sysselsetting: Ulla-Førre utbyggingen i Suldal, Universitetsforlaget 1984 (3) Om velferdsstatens finansierings- og fordelingskrise, i: Lingås (red) : Myten om velferdsstaten - 25 år etter, Pax 1995. (4) Beretning om oljerikets tilstand, i: Gustavsen (red) :Markedets vidunderlige verden, Grieg forlag 1998. (5) P. M. Lysestøl og E.A. Meland : Velferdsstatens økonomi : innføringsbok i samfunnsøkonomi for helse- og sosialfagsstudenter, Universitetsforlaget 2003/2012. Han har gjennomgående vært opptatt av alternative perspektiver innen samfunnsøkonomien med sterkt vekt på økologi- og fordelingsdimensjonen. I den forbindelse har han tatt en rekke faglige og politiske initiativ til prosjekter og utredninger i offentlig regi. Her kan nevnes : Han var forslagsstiller til den omfattende kommisjonsutredning om grønne skatter som ble utgitt i 1996 ( NOU 1996:9) under tittelen: Grønne skatter - en politikk for bedre miljø og høy sysselsetting. På bakgrunn av hans arbeid med markedssvikt/markedsfeil problematikken tok han initiativ til en utredning av dagligvarekjedenes markedsmakt allerede i 1995. Denne interpellasjonen dannet opptakten til et kritisk søkelys på utviklingstrekk i bransjen som senere ble sterkere aktualisert. Hans interpellasjon/forslag om tiltak mot "svart økonomi " (1990) utløste arbeidet med en aksjonsplan mot svart arbeid. Med sin hovedvekt på pedagogikk/formidlingsinnsats har han påtatt seg betydelig undervisnings/veiledningsoppgaver på bachelor og masternivå ved Universitetet i Stavanger. I forlengelse av dette arbeidet har Meland skrevet mange populærvitenskapelige artikler om aktuelle samfunnsspørsmål i " opplysningens tjeneste".
VM i friidrett 2011 – 100 meter hekk kvinner
Forsøksheat
Vind: Heat 1: +1,0 m/s, Heat 2: -0,6 m/s, Heat 3: -1,6 m/s, Heat 4: 0,0 m/s, Heat 5: +1,3 m/s
Semifinaler
Kvalifisering: De to første i hvert heat (Q) og de to raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til finalen.
Vind: Heat 1: -0,1 m/s, Heat 2: +0,3 m/s, Heat 3: +0,7 m/s
Finale
Resultatene var som følger: Vind +1,1 m/s