cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ezinne Okparaebo
2010–2014
I 2012 startet Okparaebo utendørssesongen den 2. juni med Florø Friidrettsfestival, der hun satte nye norske rekorder både i 100 meter med 11,16 (+2 m/s) og 200 meter med 23,30 sek. Mens hun dermed forbedret sin egen rekord på 100 meter, i tillegg til at hun slettet rekorden på 200 meter, en nesten 30 år gammel rekord fra Mona Evjen (satt 22. august 1982). Under Sommer-OL 2012 i London ble det ny norsk rekord på 11,14 i innledningsheatet (fjerdeplass), som gjorde at hun gikk videre til semifinalen på tid. I semifinalen satte hun nok en ny norsk rekord på 11,10, men det holdt ikke til plass i finalen. Tiden hennes var den 10. beste tiden i de tre semifinalene, men kun åtte løpere gikk til finalen. Hun var ni hundredeler fra å komme til finalen. I NM i friidrett 2012 vant hun gull på 100 meter for åttende gang på rad.
I NM i friidrett 2013 i august vant hun NM-gull på 100 meter for niende gang i sin karriere. Tiden hennes ble 11,30, som var ny mesterskapsrekord, og det holdt også til kongepokalen – hennes første noensinne.
Okparaebo åpnet 2014-sesongen den 1. februar med å løpe inn på 7,18 sekunder på 60 meter i et IAAF innendørsstevne i Karlsruhe. Tyske Verena Sailer vant løpet, men alle de tre raskeste løperne fikk samme tid i dette løpet. Den 31. mai vant hun 100 meter ved Kurpfalz Gala i Weinheim, på tiden 11,25. Hun løp 100 meter på 11,40 under Bislett Games 11. juni, som holdt til fjerdeplass. Myriam Soumare vant løpet, på tiden 11,18.
Hun vant 100 meter i Lag-EM i friidrett 2014 i Tallinn i Estland, på tiden 11,41. Ksenija Balta kom på andreplass, og Hanna-Maari Latvala på tredjeplass, og hun skaffet dermed Norge tolv poeng i kampen om opprykk fra First League til Super League.
I EM i friidrett 2014 i Zürich i august løp hun 100 meter. I innledningsheatet løp hun på 11,24, som var årsbeste for hennes del, og gikk videre til semifinalen. Hun endte imidlertid på fjerdeplass i sin semifinale, med tiden 11,46, og gikk ikke til finalen. Hun vant 100 meter i NM i friidrett 2014, som var hennes tiende NM-gull på rad, og fikk også kongepokal for dette NM-gullet.
2015–2019
Under IFAM-stevnet innendørs i Gent 7. februar 2015 vant Okparaebo 60 metersdistansen på tiden 7,24. I mars deltok hun i EM i friidrett innendørs 2015 i Praha, der hun kvalifiserte seg til finalen med 7,17 i innledningsheatet og 7,15 i semifinalen. I finalen løp hun inn på 7,10 og satte ny norsk rekord, og endte på fjerdeplass, 1/100 sekund bak tyske Verena Sailer som fikk bronsemedaljen. Hun sesongåpnet utendørs i et stevne i Gent 24. mai, der hun vant 100 meter med tiden 11,68.
I World Challenge-stevnet i Madrid 11. juli 2015 løp hun 100 meter på 11,24, og kvalifiserte seg til VM i friidrett 2015 i Beijing i august. I NM i friidrett 2015 i Haugesund vant hun 100 meter for ellevte år på rad.
Under VM i friidrett 2015 nådde hun semifinalen på 100 meter med tiden 11,12 i forsøksheatet. Tross en motvind på 1,2 meter pr sekund, var hun bare to hundredels sekund bak sin egen rekord. Løpet ble derfor omtalt som kanskje hennes beste løp i karrien. Okparaebo fikk 18. beste tid i semifinalene, med 11,19 sekunder, og gikk dermed ikke videre.
I 2016 vant Okparaebo 60 meter i NM i friidrett innendørs 2016, som ble arrangert i Rudhallen i Bærum. Hun løp på 7,17 sekunder, som var ny mesterskapsrekord og 0,07 sekunder fra hennes egen norgesrekord. Hun innledet utendørssesongen 30. april i Clermont i Florida i USA, i PURE Athletics Spring Invitational, der hun løp 100 meter på 11,28, og oppfylte med det kravet til Sommer-OL 2016.
I juli 2016 deltok hun under EM i friidrett 2016. På 100 meter ble hun slått ut i semifinalen, der hun løp på 11,44 og fikk 10. beste tid. Norge deltok også på 4 × 100 meter, men brøt i innledningsheatet etter at de bommet på andre veksling. Hun vant 100 meter under NM i friidrett 2016; dette var hennes tolvte NM-gull på rad på denne distansen.
Hun løp på 11,43 i kvartfinalen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, men kom på fjerdeplass i sitt heat, og gikk ikke videre til semifinalen.
Etter OL i 2016 flyttet hun til London for å få forandringer i treningen. Hun begynte der å trene sammen med gruppen Speedworks i Lee Valley Athletics Centre, med Jonas Dodoo som trener. Hun fikk beskjed i desember 2016 om at hun ikke var en del av Norges landslagssatsing i 2017.
I juli 2017 tok hun pause fra toppidretten, blant annet for å finne tilbake til treningsgleden, og for å finne ut om hun skulle satse videre. I desember 2017 var hun tilbake i full trening, for å satse på 2018-sesongen. Hun flyttet tilbake til Oslo etter at hun avsluttet satsingen i London.
I januar 2018 ble det kjent at Okparaebo skulle trene for IL Norna-Salhus i 2018. Hun deltok i Indoor Meeting Karlsruhe 2018, der hun kom på femteplass på 60 meter med tiden 7,17. Dette var ny klubbrekord for Norna-Salhus, og under kvalifiseringskravet til VM i friidrett innendørs 2018. Hun deltok i Copernicus Cup i Polen, og kom der på tredjeplass. Hun deltok i VM innendørs i 2018, som ble arrangert i Birmingham. I semifinalen løp hun på 7,19, som var 13. beste tid, og kom dermed ikke til finalen.
Utendørs deltok hun i to stevner i Tyskland i mai 2018, der hun løp 100 meter og greide kvalifiseringskravet til EM i friidrett 2018. Hun deltok i Bislett Games, der hun kom på sjuendeplass i Diamond League-løpet med 11,24 sekunder. I august 2018 vant hun sitt forsøksheat i EM med tiden 11,44 sekunder, og gikk dermed videre til semifinalen. I semifinalen fikk hun 16. beste tid, og kom ikke til finalen. Hun deltok også på 200 meter i EM 2018, men gikk ikke videre fra forsøksheatet der.
Hun vant 100 meter under NM i friidrett 2018 og under Trond Mohn Games 2018.
I mars 2019 fikk Okparaebo 12. beste tid i semifinalen på 60 meter under EM innendørs, og kom ikke til EM-finalen. Hun kom på andreplass på 100 meter under Trond Mohn Games 2019, bak Semoy Hackett, og vant 100 meter under NM i friidrett 2019 for 14. gang. Norge deltok i First League under Lag-EM i friidrett 2019, og hun kom der på femteplass på 100 meter.
DS «Patria» (1920)
DS «Patria» var et lasteskip bygget av Stavanger Støberi & Dok i 1920 med byggenummer 80. Skipet ble overlevert til rederiet Madsen & Jespersen i Stavanger samme år. Skipet ble solgt til Danmark og omdøpt «Askø». Da skipet forliste var det i svensk eie og het «Foxen»
Frederik V (rytterstatue)
Rytterstatuen av Frederik V på Amalienborg Slotsplads er et verk av den franske billedhuggeren Jacques-François-Joseph Saly. Den ble avduket i 1771.
Rytterstatuen regnes for J.F.J. Salys hovedverk og er en av de ypperste rytterstatuer i Europa.
Statuen var et bestillingsverk og ble finansiert av Asiatisk Kompagni, hvor A.G. Moltke var president.
Saly startet arbeidet med rytterstatuen i 1752 og i desember 1754 foreviste han den første skissen til kongen, Frederik V. Skissen til hele monumentet ble godkjent på sensommeren året etter. Deretter begynte Saly en inngående studie av 12 Frederiksborghester fra de kongelige stallene. Han ønsket å finne den rette balansen mellom det naturlige og det monumentale. Dette resulterte i en liten modell han utferdiget og fremviste til kongen i 1758.
Den endelige modellen ble utført i tidsrommet 1761-1763 og i februar 1764 presenterte han resultatet for Akademiet. Så fulgte 4 år med forberedelser til selve støpingen, som skjedde 2. mars 1768 med 300 inviterte gjester som tilskuere. Selve støpingen var den franske bronsestøperen Pierre Gors verk. 40 000 pund smeltet bronse ble helt i støpeformen.
Etter at statuen kom på plass ved Amalienborg ble den gjennomsisselert for så å bli avduket 1. august 1771.
Saly har plassert en avslappet Frederik V til hest med en laurbærkrans på hodet. Plasseringen av rytterstatuen midt på slottsplassen med retning mot Marmorkirken understreker kongens status som enevoldshersker.
Inskripsjonen
Rytterstatuen har inskripsjon på latin på alle fire sidene av sokkelen.
Fredning og Kulturkanonen
Rytterstatuen ble fredet i 1918 og i 2006 ble den tatt opp i tatt opp i Kulturkanonen.
Toyota
Toyota Motor Corp. (TMC) (1937–, japansk: トヨタ自動車株式会社) er en japansk bilfabrikant med hovedkontor i byen Toyota, som ligger i prefekturet Aichi i Japan.
Selskapet var i 2004 verdens største bilprodusent med en omsetning på 1 038 milliarder kroner. I 2008 passerte den General Motors i antall solgte (8,41 millioner kjøretøy). Toyota har fabrikker i alle verdensdeler med fabrikker i USA, Australia, Canada, Frankrike, England, Tyrkia, Bangladesh, Indonesia og Syd-Afrika.
Per juli 2020 hadde Toyota en markedsverdi på 203 milliarder amerikanske dollar, den nest største blant bilprodusentene.
Toyota solgte 10,46 millioner biler i 2019, og hadde nettoinntekter på 281,20 milliarder amerikanske dollar.
I 2021 ble de mestselgende i USA med totalt 2,332,261 lette kjøretøy, og passerte General Motors for første gang.
Historie
Toyoda Automatic Loom var et familieselskap grunnlagt av Sakichi Toyoda (1867–1930). Det produserte automatiske vevstoler, og fikk i gang en bilavdeling som konstruerte sin første motor Type A i 1934, den første personbilen, A1, i 1935 og den første lastebilen i 1936, da firmaet også debuterte AA.
Toyota Motor Co. ble etablert av sønnen Kiichiro Toyoda (1894–52) i 1937. Man valgte bevisst å forvanske skrivemåten på familienavnet (Toyoda) av tre grunner:
De kjøpte seg i 1967 inn i småbilprodusenten Daihatsu (med 33 %) og lastebilprodusenten Hino, som fortsatte som egne merker. I 1980-årene ble det kjent for pålitelighet og god lønnsomhet, gjennom Toyota Production System, en logistikk basert på Lean (slankhet) og Kanban, fra 2000 kalt The Toyota Way.
For å unngå skatt på fjærfe, begynte Toyota produksjon i USA, blant annet i NUMMI (1984–2010) som i dag fremstiller Tesla. I USA ble luksusbiler fra 1989 solgt som Lexus, mens sportslige modeller som Scion fra 2003–16. Gjennom Fuji Heavy Industries Ltd. eier Toyota også bilmerket Subaru og firmaene deler på teknologi. Fra 2004 står Toyota selv for import til Norge.
I 1997 ble Toyota Corolla (1966–2008) verdens mest solgte enkeltmodell. Den ble i Norge solgt 1967–2014 i over 156 000 eksemplar.
De har sju seiere i rally-VM med Toyota Celica og Toyota Corolla, samt gode resultater i 24-timersløpet i Le Mans. Siden 2002 har de deltatt i Formel 1 med base i Köln i Tyskland.
Toyota har siden 1990-årene tatt i bruk Hybrid Synergy Drive på Toyota Prius, senere også Toyota Auris, Toyota Yaris, også som ladbar hybrid (PHEV, «plug-in»). I 2016 lanserte de hydrogencellebilen Toyota Mirai. Sent i 2017 meldte Toyota at de ville satse på elektriske biler.
I april 2019 meldte Toyota at selskapet kommer til å frigi 23,740 teknologipatenter som et tiltak for å fremme global elektrifisering.
Med en omsetning på 30,226 billioner yen (275 milliarder amerikanske dollar) i finansåret 2018, ble Toyota det første japanske firmaet som hadde større omsetning enn 30 billioner yen per år noensinne.
Liste over modeller (ikke komplett)
Liste over modeller som Toyota produserer, eller har produsert:
Selskaper i Toyotagruppen
Toyotagruppen har idag 540 datterselskaper og eierinteresser i 226 forskjellige selskaper.
Følgende selskaper (etter grunnleggelsesår) er blant de som er en del av Toyotagruppe:
Belarus’ kvinnelandslag i fotball
Belarus’ kvinnelandslag i fotball representerer Belarus i internasjonal fotball for kvinner.
Belarus spilte sin første kvalifiseringskamp den 7. oktober 1995, i anledning kvalifiseringen til EM i 1997. Belarus måtte starte i klasse B (andre nivå), og forble der til 2005, da de rykket opp. I Belarus’ første direkte kvalifisering kom de på nest sisteplass, en bedrift de gjentok i kvalifiseringen til EM i Finland i 2009.
Til kvalifiseringen til VM i Tyskland var Belarus plassert sammen med Norge, Nederland, Slovakia og Nord-Makedonia. Ifølge FIFAs verdensranking for kvinner er Belarus det nest dårligste laget i puljen. Det hindret imidlertid ikke laget i å spille uavgjort for tapende semifinalist i EM i 2009, Nederland, og å slå Slovakia. Som resultat av kvalifiseringen fikk Belarus en beskjeden opptur, og gikk opp to plasser på verdensrankingen, og tre på europarankingen med en økning på i underkant av 30 poeng.
Árbujávri
Árbujávri er en liten innsjø i Torne lappmark i Kiruna kommune, Sverige. Innsjøens vannivå sank 15 meter i forbindelse med gravingen av en kanal.
MF «Fedje»
MF «Fedje», er et bilferge bygget i 1970. Bygget for Bergen-Nordhordland Rutelag (BNR) og senere overtatt av Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD). Skipet er nå registrert på Box Marine Ltd. som «Admiral Bay II» i St. Vincent.
Bygget for fergeruten Fedje–Rossnes–Hoplandsjøen med periodevis anløp i Rongevær.
Oseaniamesterskapet i fotball for kvinner 2003
Oseaniamesterskapet i fotball for kvinner 2003 var det syvende oseaniamesterskapet i fotball for kvinner. Det ble arrangert i Canberra, Australia fra den 5. til den 13. april 2003.
Arrangementet skulle egentlig ha blitt arrangert mellom den 19. og den 29. oktober 2002, men den ble utsatt etter at Amerikansk Samoa, Tahiti og Tonga trakk seg. Deretter trakk også Fiji og Vanuatu seg, og det var dermed for få lag til å arrangere en turnering med to grupper. I stedet ble det en turnering bestående av bare gruppespill.
Turneringen fungerte, som tidligere, som kvalifisering til VM i USA samme år. Bare vinneren, Australia, kvalifiserte seg. Dette var for øvrig siste gang Australia deltok i oseaniamesterskapet, da de ble overført til Asia kort tid etter.
Topscorere
Maia Jackman - 10 mål
April Mann - 8 mål
Nicola Smith - 7 mål
Álggajávrre
Álggajávrre er en innsjø på grensen mellom nasjonalparkene Padjelanta og Sarek, med beliggenhet ved munningen av Álggavágge i Lappland, Sverige. Innsjøen er ofte besøkt av turgåere på tur inn og ut fra Sarek, og har to robåter tilgjengelig, som gjør det mulig å forsere denne uten å måtte vade ved Miellädno eller Alep Sarvesjåhkå.
Ved innsjøens nordende står det et lite steinkapell.
Erling Lindahl
Erling Lindahl (født 23. juni 1903 i Bergen, død 8. august 1973) var en norsk skuespiller og instruktør.
Lindahl debuterte i 1933 på Den Nationale Scene. Han medvirket i flere filmer og var ved flere teaterscener. Han hadde flere store karakterroller. Han var hyppig benyttet i Radioteatret. Fra 1967 til sin død i 1973 var Erling Lindahl ved Riksteatret.
Liste over ordførere i Øvre Eiker
Liste over ordførere i Øvre Eiker er en liste over ordførere i Øvre Eiker kommune i Viken.
Det var ikke politiske partier i Norge før 1884, men de politiske partiene hadde ikke lokallag og derfor ikke partilister i kommunene før i 1899.
Fra april 1940 til 8. mai 1945 ble det lovlig valgte herredsstyre avsatt av tyskerne. Kommunen ble ledet av ordførere som ble oppnevnt av naziledelsen. Disse hadde fullmakt til å avgjøre alle saker, men støttet seg til et oppnevnt herredsstyre som rådgivende organ. Kommunen hadde 3 slike ordførere denne perioden. Gunnar Kyrkjebø virket på ny som ordfører fra fredsslutningen 9. mai 1945 til nyvalg 31. desember 1945.
Carloforte
Carloforte (sardisk: UPàize, Carlufòrti) er en italiensk kommune i provinsen Sud Sardegna i regionen Sardinia. Den har 6 215 innbyggere og ligger rundt 10 meter over havet.
Usbekistans flagg
Usbekistans flagg er vannrett delt i blått over hvitt over grønt med smale røde striper mellom det midtre hvite feltet og de øvrige stripene. I øvre hjørne ved stangen er det plassert en hvit halvmåne og tolv stjerner. Stjernene er disponert I tre rekker over hverandre med tre, fire og fem stjerner fra øverst til nederst. Flagget er i størrelsesforholdet 1:2. Det ble vedtatt 18. november 1991 da Usbekistans Øverste Sovjet under sin åttende sesjon vedtok flaggloven.
Samme flagg benyttes som nasjonalflagg, handelsflagg, statsflagg og flagg for Usbekistans væpnede styrker.
Symbolikk
Den blå fargen nyter særlig anseelse og respekt blant tyrkiske folkeslag som usbekerne. Fargen er blant annet knyttet til den store Timur Lenk, som en antar benyttet nettopp blå flagg. Gjennom dette ønsker dagens Usbekistan å knytte historiske forbindelser tilbake i historien og vise kontinuitet i statsdannelsen. I Usbekistans flagg står den blå fargen for himmelen og det klare vannet. Den hvite fargen står for fred og renhet. Samtidig skal fargen vise til et ønske om at den unge nasjonen Usbekistans veg forover blir ren og lys. Grønt er naturens farge, samtidig er den også en tradisjonell, muslimsk farge. Rødt står for livets kraft som finnes i alle levende vesener. Fargen symboliserer således livet. Halvmånen utlegges som en nymåne som symboliserer det unge Usbekistan. Samtidig er halvmånen et islamsk symbol som representerer usbekernes gamle tradisjoner. Halvmånen og stjernene står sammen for fredens klare himmel. Antallet stjerne er tolv, tilsvarende kalenderens tolv måneder slik de gamle, lærde usbekerne fant fram til og dessuten de tolv stjernetegnene. De tolv stjernene forklares som et symbol på perfeksjon, slik antallet stjerner også forklares i Europa-flagget som benyttes av Europarådet og Den europeiske union.
Sovjetrepublikken Usbekistans flagg
I tiden Usbekistan var en del av Sovjetunionen førte landet flagg med sovjet-kommunistisk symbolikk. De første av disse flaggene, innført i 1925 og endret en rekke ganger senere, besto av en rød duk med sovjetrepublikkens navn påskrevet i gult. I 1952 fikk sovjetrepublikken Usbekistan nytt flagg, også denne gang rødt, men uten inskripsjon. Flagget var basert på Sovjetunionens røde flagg med hammer, sigd og stjerne i kantonen. I tillegg hadde det en vannrett hvitkantet blå stripe gjennom midten av flaggduken. De andre sovjetrepublikkene hadde flagg etter samme modell, med et eget mønster særegent for hver enkelt sovjetrepublikk.
Badoc
Badoc (Bayan ng Badoc) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon og tilhører provinsen Ilocos Morte. Folkemengden er på 31,616 innbyggere (2015).
Badoc har en attraktiv sandstrand og severdig gammel kirkeruin. Badoc er fødestedet til maleren Juan Luna.
Barangayer
Badoc er inndelt i 31 barangayer per 30. september 2019.
Stor-Björkvattnet
Stor-Björkvattnet er en innsjø 392,5 meter over havet i Storuman kommune i Sverige. Sjøen har utløp gjennom Lill-Björkvattnet og Gardiken til Umeälven.
Slaget ved Ticinus
Slaget ved Ticinus var et slag i den andre punerkrigen utkjempet mellom de karthagenske styrkene til Hannibal og romerne under Publius Cornelius Scipio i november 218 f.Kr. Det var det første slaget mellom kombattantene på italiensk jord.
Slaget
Etter at Hannibal forlot Spania, ble en armé under Scipio sendt til Massilia (dagens Marseille) for å stoppe fremrykningen hans. De to styrkene krysset hverandre nær Rhône, men da de var flere dagers marsj fra hverandre, var der ingen kontakt. Scipio lot arméen fortsette sin ferd til Spania og møte de resterende karthagenske styrkene der, mens han returnerte til Italia for å møte Hannibal i Gallia Cisalpina. I tiden etter at Hannibal ankom Italia, var han opptatt med å rekruttere soldater blant de lokale galliske stammene. Han hørte da at Scipio hadde vendt tilbake og bestemte seg for å møte ham for å markere styrke i håp om at dette ville forbedre hans stilling blant de lokale stammene. Han satte umiddelbart ut mot Po-elven. Scipio var like ivrig og marsjerte nordover langs Po for å møte ham. De to styrkene møttes nær elven Ticino, der begge hærene slo leir.
Dagen etter sendte begge styrkene ut rekognoseringstropper. Hannibal tok antagelig med seg mesteparten av de 6 000 kavalerister han hadde igjen etter kryssingen av Alpene, mens Scipio tok hele sitt kavaleri og et mindre antall velites (lett infanteri utstyrt med kastespyd). De to styrkene møttes og snart var det tunge kavaleriet på begge sider innblandet i kamper i sentrum. Hannibal hadde plassert sitt lettere numidiske kavaleri på begge flanker, og snart beordret ham dem å angripe flankene til velites sine linjer. Linjen kollapset og romerne trakk seg ut og flyktet tilbake til leiren.
Etterspill
Det umiddelbare resultatet av slaget var ubetydelig. Begge styrker ble bare påført mindre tap og hovedstyrken i begge arméene var intakte og kampklare. Men et resultat av romernes nederlag ved Ticinus var at gallerne ble oppmuntret til å slutte seg til den karthagenske sak. Snart var hoveddelen av det nordlige Italia uoffisielt allierte. Galliske og ligurianske tropper utfylte arméen slik at den snart var oppe i 40 000 mann igjen. Hannibals armé var nå klar til å invadere Italia. Scipio ble skadet i slaget, trakk seg tilbake over elven Trebia med hæren sin fremdeles intakt og slo leir ved landsbyen Placentia for å vente på forsterkninger fra konsulen Titus Sempronius Longus. Resultatet ble slaget ved Trebia.
Joruba
Joruba eller yoruba kan betegne en vestafrikansk folkegruppe, deres språk, eller deres religion
Begena
Begena er en tistrenget lyre som tradisjonelt brukes i Etiopia og Eritrea.
Instrumentet er særlig knyttet til religiøs musikk. Det er ikke lenger så mange som kan spille instrumentet, siden det har blitt spesielt regnet som et instrument brukt i privat gudstjeneste.
Ifølge en tradisjon ble instrumentet innført av Menelik I, som tok det med fra Israel, der kong David hadde brukt det. Dets opprinnelise er usikker. Det er nevnt i kilder fra 1400-tallet.
Operasjon Moharram ol-Harram
Operasjon Moharram ol-Harram (1. november til 11. november 1982) i Al-Amarah-regionen mellom Kut og Basra var en iransk strategisk militæroffensiv, under Irak-Iran-krigen, mot Bagdad–Basra-forbindelsen langs Al-Amarah og Kut, som lå langs Tigris elven i Irak.
Formålet med offensiven var å ta den strategisk viktige byen Al-Amarah som forberedelse for en fremtidig offensiv som ville ha kuttet av den østlige forbindelsen mellom Bagdad og Basra. De irakiske forsvarsstyrkene langs denne frontlinjen ble tatt med overraskelse, og ble drevet bort med store tap. De irakiske styrkene kom raskt til hektene igjen og forhindret den iranske offensiven fra å komme i nærheten av Al-Amarah.
Forspillet
Iranerne hadde gjennom sine seire i årene 1981 og 1982 tatt tilbake all territorium i Khuzestan, sørvestlige Iran. Men deres forsøk på å erobre Basra mislykket etter en serie harde slager under offensiven kjent som Operasjon Ramadhan. Iranerne som hadde realisert de sterke fortifikasjonenes formidable styrke mot enhver angrep hadde dermed besluttet om å satse mest på et nytt frontavsnitt mot nord. I senåret 1982 var det fattet bestemmelse i Teheran om å åpne to separate frontavsnitter, det nordlige i Kurdistan og det sentrale mellom Al-Qurnah nord for Basra og Bagdad.
Formålet med det sentrale frontavsnittet var for å kutte over på den østlige kommunikasjonen mellom Basra og Bagdad langs Tigris floden der byene Al Kut og Al-Amarah lå, tiltrekket til seg og bundet ned store styrkene så en strategisk konsentrering av styrkene om et bestemt punkt langs frontlinjen på cirka 1 000 kilometer, mest mot sør, av irakerne vil ble avverget. Dessuten var taktisk vurdering med i bildet, for kampene hadde tatt sin pris på de gjenværende stridsvognene og pansrede kjøretøyer som var ikke mulig å erstatte på kort varsel. Valget av operasjonsområde var nå knyttet til det spesielle topografiet som kan forvansket irakiske motangrep med mekaniserte tropper.
Operasjonen
Tross regnsesongen som var kommet tidlig det året, startet iranerne deres offensiv den 1. november 1982 på den iranske siden av grensen der irakerne fremdeles hadde beholdt kontroll over en stripe iransk territorium tatt i 1980. Med regnsesongen og det vanskelige terrenget i tanke var planleggingen av operasjonen basert på utnytting av taktiske gevinster fremfor en sammenhengende offensiv mot fjerne objekter. Først skulle de viktige høydene på den iranske siden mellom Eyne-Khosh og Musiyan sør for Dehloran erobres. Deretter vil iranerne ta det viktige Bayat-oljefeltet over grensen. Om været og offensivens vinningene kunne tillatt det, vil iranerne avanserte mot byene Tib, Zobeidat og Abu-Qarrab. Deretter skulle iranerne kuttet av Sharahani-Zobeidant veien som førte ned til den strategiske viktige byen Al-Amarah.
Allerede i startfasen støttet iranerne på problemer idet basij frivillige snublet over minefelter som var ikke kartlagt i forveien. Mineryddingsutstyr måtte til samtidige som kraften i angrepet var flyttet over på omgående ruter. Men angrepet de fleste steder var med overraskelse på de irakiske forsvarerne som var drevet vekk fra høydene og senere fra Bayat oljefeltet. Fra nord rykket to irakiske brigader fram og stoppet det iranske avansementet der et stort slag var startet ved 2. november. Mens slaget fortsatt, hadde et annet iransk fremstøt mot vest støttet på pansrede enheter som påført dem stor tap. Først etter de iranske kamphelikoptre hadde grepet inn var de irakiske styrkene drevet bort. Helikopterpilotene var trent opp i USA om helikoptertaktikk over slagmark med bruk av koordinasjon fra et observasjonsfly som styrte helikoptre etter mål i sammenfallende manøvrer. Ved bruk av terrenget med høydetopp, lav bakke og massiv bruk av dekning klart helikopterpilotene å demoralisere irakerne med et lite antall kamphelikoptre. Sjokkangrep, hit-and-run angrep og «dukk opp»-angrep forårsaket en massakre på de pansrede kjøretøyene. Etter iranske påstander var 106 stridsvogner og 70 pansrede transportkjøretøyer ødelagt i tillegg til 2 Gazette panservernhelikoptre og 1 Alouette observasjonshelikopter.
Etter seirene ved Bayat og grensebyene Tib, Zobeidat og Abu-Qarrab kan de iranske offiserne ta initiativ til den tredje fasen av offensiven, angrepet på Sharahani-Zobeidat veien. 6. november var veien kuttet av på flere steder og byen Zobeidat var lagt under angrep. De tok byen etter kort motstand av forsvarerne som evakuerte byen. I Bagdad hadde generalstaben besluttet seg for å deployere deres nye opprettede styrkene med nytt utstyr rett fra hovedstaden til Al-Amarah for en motoffensiv med hensikt på å ta tilbake Zobeidat. Flere pansrede enheter fra Republikanergarden med de nye T-72 stridsvogner ved 7. november angrepet de iranske stillingene i og omkring byen. De nye T-72 stridsvognene hadde meget sterk frontpanser på deres frontparti og frontstykket av tårnet at de eldre TOW missiler kunne ikke penetrert disse. Kamphelikoptre måtte skyte med deres missiler mot flankene av stridsvognene.
Ved 11. november hadde de irakiske motangrepene ledet til en stabilisering av frontlinjen rundt Zobeidat som var tilbakeerobret av de iranske styrkene. Trusselen mot Al-Amarah var stoppet. Mens offensiven pågikk hadde det iranske flyvåpenet opprettholdt en paraply av beskyttelse mot angripende kampfly fra Irak. Noen av de få operasjonelle F-14 Tomcat jagerflyene var deployert dit for å ta og beholde luftherredømme over området. I de første dager hevdet iranerne å ha skutt ned 7 irakiske kampfly. Tomcat jagerne med deres kraftige radarsystemer kunne med avanserte Phoenix luft-til-luft missiler skyte ned irakiske flyer i overraskende langdistansesangrep. Ofte var de irakiske pilotene spesielt på de sovjetiskproduserte flyene uten varsel om et slikt angrep.
Generalene
Etter kampene hadde stoppet til fordel for småskala trefninger langs den nye frontlinjen der de forreste enhetene prøvde å improvisere deres posisjoner, var et transporthelikopter sendt dit for inspeksjon fra Bagdad. Først skulle dette til det nordlige frontavsnittet ved Mandali.
Ombord på Mi-8 helikopteret var generalstabssjef Maher Abdul Rashid sammen med korpskommandanten generalløytnant Abdul Jabbar Mohsen under eskorte av tre andre helikoptre og 8 jagerflyer. Ved morgen den 21. november ikke langt fra Mandali observerte en F-14 Tomcat formasjonen på åtte fly med sitt kraftige AWG-9 radarsystemet. I strid med ordre om å ikke forlate iransk luftrom valgt piloten å angripe denne. F-14`en fyrte av fire missiler i rekkefølge. 3 irakiske flyer var skutt ned uten advarsel. Etter dette oppdaget F-14 piloten helikoptrene og underrettet flere F-4 Phantom jagerbomberfly om hans oppdagelse. De iranske flyene satt etter helikoptrene, men kom ut for en formasjon av Su-22 jagerbombefly. Generalene kom vekk med livet i behold.
Etterspillet
Iranerne hadde ikke klart å komme til Al-Amarah, de hadde bare presset på mot Doverichj-elven som ble en del av den nye frontlinjen med byen Zobeidat. Men de hadde påført irakerne stor tap under slagene. 3 500 irakiske soldatene var tatt til fange, de iranske påstandene om antall ødelagte panserkjøretøyene er ikke mulig å få bekreftet, minst 140 stridsvogner og andre pansrede kjøretøyene var ødelagt eller erobret.
Frøteger
Frøteger har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen. De lever av plantesaft fra planter og trær (mest fra frø).
Man kjenner nær 1000 arter, og det er i Norge funnet seks arter av frøteger. Tidligere ble flere andre grupper, blant annet den artsrike gruppe Rhyparochromidae, regnet til Lygaeidae, og samlet artstall ble derfor mye høyere. Men bare et fåtall finnes i Norge, de fleste artene finnes i varmere strøk.
Utseende
Frøteger er nebbmunner, det vil si at de har sugende munndeler. De er små til middelsstore teger, litt flate med langstrakt-oval kroppsform. Hodet er trekantet og fasettøynene litt utstående. En del av artene har skarpe farger i rødt og svart, som signaliserer at disse tegene er uspiselige eller giftige, andre er brune eller svarte. Kroppsoverflaten er vanligvis uten tydelig punktering. Beina er slanke.
Levevis
Frøteger har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier.
Krar
Krar er en etiopisk lyre som har fem eller seks strenger. Den er stemt i en pentaton skala. Måten man spiller på strengene, kan frembringe forskjellige måter instrumentet kan lyde på. Krar brukes særlig til verdslige sanger og kjærlighetssanger.
Faith Gabrielle Guss
Faith Gabrielle Guss (født 4. desember 1943) er en norsk teaterinstruktør, forsker og førsteamanuensis ved Høgskolen i Oslo, avdeling for lærerutdanning.
Frøteger
Systematisk inndeling / europeiske slekter
Inntil nylig ble gruppene Artheneinae, Blissinae, Cyminae, Geocorinae, Heterogastrinae,  Ninini, Oxycareninae, Pachygronthinae og  Rhyparochrominae regnet til Lygaeidae, men de er nå skilt ut som egne familier. Derfor er tallet på arter i gruppen mye lavere enn det man finner i eldre litteratur.
Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
Faith Gabrielle Guss
Guss er født i Canada og flyttet til Norge i 1972. Hun er utdannet Bachelor of Fine Arts ved Boston University, School of Fine Arts, 1965. Hun ble dr. art. i teatervitenskap ved NTNU med avhandlingen Drama Performance in Children's Play-culture: The Possibilities and Significance of Form. Hun har skapt teater for barn og utgitt bøker og mangfoldige artikler om forholdet mellom teaterkunsten og leken. Guss var tidligere gift med Peter Butenschøn. De er foreldre til Daniel og Nikolai Butenschøn. Hun var gift med den danske barnekulturforsker Flemming Mouritsen (1942-2015).
Aleksandr Zjigin
Aleksandr Zjigin (født 12. september 1986) er en kasakhstansk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hans beste individuelle resultat var nummer 34 på 1,500 meter.
Mindoro nikkel
Mindoro Nikkel er Intex Resources nikkelprosjekt på øyen Mindoro i Filippinene. Mindoro Nikkel har potensial til å bli blant de største og mest kostnadseffektive nikkelprosjektene i verden.
Konsesjonsområdet anslås å inneholde 221 millioner tonn malm med ca. 1% nikkelinnhold, eller vel to millioner tonn nikkel, med en anslått produksjon på 80 000 tonn årlig. Det er med andre ord et betydelig prosjekt som kan vare i mellom 20 og 50 år, avhengig av produksjonstakt.
En rekke nikkelforekomster fra andre provinser på Filippinene er også mulige leverandører av nikkelmalm til Mindoro Nikkel-prosjektet. Mange nikkelforekomster på Filippinene er for små til egne utvinningsanlegg, men kan bli lønnsomme dersom malmen blir utvunnet på et sentralisert, moderne anlegg. Dette vil i tillegg forlenge Mindoro Nikkels levetid betraktelig og sikre økt verdiskaping fra filippinske reserver.
Nye analyser fra området viser at nikkelforekomstene kan være betydelig over de opprinnelige anslagene. Den oppdaterte ressursberegningen viser at den målte og indikerte nikkelressursen i Lower Kisluyan (del av Mindoro-feltet) har gått opp fra 56 mill. tonn til 92 mill. tonn sammenlignet med ressursberegning fra 2008. Dette representerer en økning på 64 % i ressursen, som nå klassifiseres som økonomisk drivverdig i henhold til internasjonale industristandarder.
John Montagu
John Montagu er navnet til flere personer:
Blåvikssjön
Blåvikssjön er en innsjø i Lappland med beliggenhet mellom Storuman og Lycksele. Innsjøen har et overflateareal på 16 km², og har direkte forbindelse med Umeälven.
IPX
Internetwork Packet Exchange (IPX) er en protokoll på nettverkslaget i OSI-modellen og er en del av IPX/SPX-protokollfamilien.
Phil Thompson
Philip «Phil» Bernard Thompson (født 21. januar 1954 i Liverpool) var forsvarsspiller for Liverpool på 1970- og 1980-tallet. Han kom senere tilbake som trener for Liverpool.
Karriere som spiller
Thompson var Liverpool-supporter som barn og fikk sin første proffkontrakt i 1971/1972-sesongen. Han debuterte allerede som 18-åring året etter, i 1972/1973-sesongen.
I FA-cupen i 1974 markerte han fullstendig ut Malcolm Macdonald, som var en stor stjerne på den tiden, i en kamp Liverpool var totalt overlegne og vant til slutt hele 3-0 mot Newcastle United FC.
I 1975/1976-sesongen var han igjen en veldig sentral figur på Liverpoollaget som igjen vant både ligaen og UEFA-cupen. Dette året fikk han også sin debut for. I en mini-sommerturnering i USA scoret han sitt første landslagsmål mot.
I 1976/1977-sesongen, kanskje den beste i hele Liverpools historie, var Thompson skadet mye av sesongen. Men han fikk i hvert fall nok kamper til å få vinner-medaljen da Liverpool igjen vant ligamesterskapet. Han fikk dessverre ikke med seg ferden mot det som kunne bli en unik sesong med 3 titler. Liverpool kom nemlig til finalen både i FA-cupen og Serievinnercupen. (Det som senere ble kjent som Mesterligaen). Veteranen Tommy Smith tok plassen til Thompson i FA-cupfinalen mot Manchester United hvor Liverpool tapte 2-1. Fire dager senere vant Liverpool Serievinnercupen 3-1 mot Borussia Mönchengladbach i Roma.
I sesongen 1978/1979 fikk Thompson en ny partner i Liverpoolforsvaret i Alan Hansen, siden Emlyn Hughes hadde forlatt Liverpool til fordel for Wolverhampton Wanderers FC på slutten av 1979. Dette gjorde at Thompson ble utnevnt til kaptein. Og han fikk muligheten til å heve ligatittelen på slutten av sesongen, en bedrift han fikk gjøre om igjen sesongen etter (1979/1980-sesongen), i det Liverpool på det tidspunkt vant sitt 12. ligamesterskap.
Thompson fortsatte å spille regelmessig for England og var på laget som førte England til sitt første mesterskap på et tiår, men Europamesterskapet i fotball i Italia i 1980 ble en stor skuffelse for England.
Thompsons kanskje stolteste øyeblikk som Liverpoolkaptein kom i 1980/1981 sesongen da han kunne løfte Serievinnercuptrofeet etter seier 1-0 i finalen mot Real Madrid på Parc des Princes stadion i Paris. Dette var Liverpools 3. seier i denne turneringen. Liverpool vant også Liga-cupen dette året for første gang med en 2-1 seier over West Ham i omkampen. Dette var forøvrig den første av i alt fire seire på rad i Liga-cupen for Liverpool. En rekord som står ennå, og med all sannsynlighet ikke vil bli slått.
Liverpoolmanager Bob Paisley utnevnte i sesongen 1981/1982 sesongen Graeme Souness som ny Liverpoolkaptein, til stor skuffelse for Thompson. Han fortsatte imidlertid å spille fast i forsvaret og var med å vinne ligaen både i 1981/1982 sesongen og 1982/1983 sesongen i tillegg til de nevnte ligacuptriumfene i de samme sesongene.
Fra 1983/1984-sesongen ble det mindre og mindre førstelagsspill på Thompson siden Liverpool nå brukte kombinasjonen Alan Hansen og den nye spilleren Mark Lawrenson. Liverpool vant denne sesongen ligatrofeet, Liga-cupen og serievinnercupen, uten at Thompson fikk nok kamper til å få med seg medaljene for disse mesterskapene.
Karriere som trener
I sesongen 1984/1985 ble han solgt til Sheffield United, men han klarte ikke å slå seg til ro, så han la opp i den relativt lave alder av 31 år. Han ble rekruttert av Liverpools nye manager Kenny Dalglish som trener. Han ble i denne rollen i fire år, og jobbet seg opp til å bli Dalglishs assistentmanager, og var med å se Liverpool vinne ligaen i 1987/1988 og 1989/1990 sesongen, i tillegg til å vinne FA-cupen i 1988/1989 sesongen.
Da Graeme Souness kom tilbake som manager for klubben han en gang hadde spilt for gikk det ikke lang tid før Thompson mistet jobben. Dette skjedde i 1990/1991 sesongen.
Han jobbet noen år som gjestetaler på forskjellige arrangementer inntil Gerard Houllier i 1998/1999-sesongen tok over som manager i klubben etter Roy Evans, og Thompson ble til sin store glede gjenforent med sitt elskede Liverpool som assistentmanager under Houllier.
Hans andre opphold i klubben ble preget av en del uroligheter. Blant annet førte en krangel mellom Thompson og en av Liverpools mest populære spillere i klubben noensinne, Robbie Fowler, til at Fowler ble solgt til Leeds United. Thompson fikk hovedansvaret å lede Liverpool, mens Houllier fikk hjerteproblemer og måtte gjennom flere omfattende hjerteoperasjoner. Han klarte oppgaven med en viss suksess.
Arbeiderbevegelsens Folkehøgskole
AFR består av 9 internat, med enerom og to dobbeltrom. Skolen har et auditorium, radio, fotostudio, mørkerom, musikkrom, LAN-rom, TV-rom, gymsal og treningsrom med spinningsykler, tredemølle og vekter. Skolen har også en peisestue hvor elevene samler seg på kvelder og i helger for å spille biljard, kortspill, brettspill eller bare for å prate og ha det gøy.
Linjefag
Ved å gå IT - Digital formidlingsdesign, så får man en bred innføring i moderne og tradisjonelle og nye massemedier, massekommunikasjon og personlig kommunikasjon.
FN-akademiet hjelper deg å utforske, forstå og analysere hendelser, sammenhenger og aktører. FN-akademiet gir innføring i statsvitenskap, antropologi og historie.
Det tilbys to utenlandsreiser i løpet av skoleåret. En på høsten og en på våren. Hvor de forskjellige klassene drar på studietur varierer fra år til år. Tidligere har turer gått til San Francisco, New York, Balkan-området, India, Genève og Midtøsten.
Valgfag
Valgfag er en stor del av tilbudet til AFR, 6 timer i uken er satt av til valgfag. Valgfagene som tilbys varierer fra år til år, men kan for eksempel være (avhenger av etterspørsel):
Båtsträsk
Båtsträsk er en innsjø sør i landskapet Lappland i Sverige. Innsjøen ligger 420 meter over havet, og er i utløpet av Sellakbäcken. Nærmeste innsjø er Hammarträsket, som kan nås via et sund ved Geälluonjárgga.
Geälluonjárgga
Geälluonjárgga er et nes i innsjøene i Arjeplog kommune i svensk Lappland. Neset skiller innsjøene Båtsträsk og Hammarträsket fra hverandre.
Fjosoken
Storjuktans reguleringsmagasin, som ble bygd i 1961, strekker seg opp i Fjosoken. Innsjøens overflate blir regulert mellom 410 og 412 meter over havet.
Nat Reeves
Nat Reeves (født i 1955 i Lynchburg, Virginia er en amerikansk jazzbassist. For tiden bor han i Hartford, Connecticut og underviser ved University of Hartford. Han spiller også med internasjonale jazzstjerner. Hans største forbilder som bassist er Sam Jones, Paul Chambers og Ron Carter.
Samarbeid med bandledere
Reeves har arbeidet med en rekke bandledere som Jackie McLean (altsaksofon) Kenny Garrett (alt- og sopransaksofon), Pharoah Sanders (tenorsaksofon), René McLean (alt- og tenorsaksofon og fløyte), Sonny Stitt (piano), Harold Mabern (piano), Steve Davis (trombone), Eric Alexander (tenorsaksofon), David Hazeltine (piano), Mike Clark (trommer), Houston Person (tenorsaksofon), Larry Willis (piano), Mark Templeton (piano), Pat Metheny (gitar), Mike LeDonne (piano), John Scofield (gitar), Jack Wilson (piano), Curtis Fuller (trombone), Eddie Henderson (trumpet), Joe Farnsworth (trommer), Randy Johnston (gitar), Javon Jackson (tenorsaksofon), og Benny Green (piano).
Nico Sijmens
Nico Sijmens (født 1. april 1979 i Diest) er en belgisk, tidligere profesjonell, syklist.
Stylteteger
Stylteteger (Berytidae) tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner.
Stylteteger er nebbmunner, det vil si at de har sugende munndeler. De fleste artene finnes i varmere strøk. Bare et fåtall finnes i Norge.
Det er i Norge funnet 6 arter av stylteteger. Det kan se ut som om familien bare forekommer på Østlandet i Norge.
Utseende
Små til middelsstore, smale, langstrakte, oftest mørkfargede teger. Beina og antennene er lange og tynne. Disse insektene kan ofte minne om mygg.
Levevis
Stylteteger finnes på mange ulike leveområder (habitat). De fleste lever på planter, noen på jordoverflaten. Familien ser ut til stort sett å være planteetere. Mange lever på planter som er kledt med kjertelhår, de lange beina og den lange sugensnabelen kan være tilpasninger til å unngå disse. Noen arter ser ut til å være i alle fall delvis rovdyr, og angriper blant annet bladlus.
Stylteteger har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier.
Vamma kraftverk
Vamma kraftverk er et vannkraftverk i Glomma i Indre Østfold og Skiptvet kommune i Viken fylke. Kraftverket utnytter et fall på 28,5 meter mellom Kykkelsrud og Vamma og er et elvekraftverk.
Stylteteger
Systematisk inndeling / europeiske arter
Familien stylteteger er systematisk plassert i gruppen Trichophora, sammen med blant andre Colobathristidae, Idiostolidae, Engteger, Malcidae og Piesmatidae.
Vamma kraftverk
Kraftverket ble påbegynt i 1907 av Vamma Fossekompagnie, der Sam Eyde var grunnlegger, med tanke på å sikre energi til produksjon av kunstgjødsel. Denne produksjonen kom aldri i gang og Hafslund overtok anlegget.
Stylteteger
Systematisk inndeling / europeiske arter
Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
Vamma kraftverk
Første byggetrinn, aggregat 1 - 10
Produksjonen startet i 1915 med to turbiner. Kraftverket er utvidet og modifisert en rekke ganger og det inneholder siden 1944 ti francisturbiner.
Aggregat 11
I 1971 ble et nytt bygg med en kaplanturbin på 110 MW satt i drift. Det var en av de største av denne typen i Europa.
Eisenbahntechnische Rundschau
Eisenbahntechnische Rundschau (ofte forkortet ETR) er et tysk fagtidsskrift som fokuserer på jernbane. Tidsskriftet har blitt gitt ut siden 1952 og har i dag et opplag på 6500. Det blir publisert ti utgaver i året.
Elias Volan
Elias Volan (1887–1974) var en norsk fagforeningsmann. I begynnelsen av den annen verdenskrig fungerte han i en periode som formann for den «legale» Landsorganisasjonen i Norge.
Eisenbahntechnische Rundschau
Fagartiklene inneholder en oppsummering på engelsk. Tidligere utgaver har også inneholdt sammenfatninger på fransk og spansk.
Vamma kraftverk
Aggregat 12
I september 2015 var det oppstart for en større utbygging i Vamma. Et nytt stort aggregat på 128 MW (kaplanturbin) og middelårsproduksjon på 1000 GWh, benevnt Vamma 12 (det 12. aggregatet i Vamma kraftverk), etableres som en separat enhet på vestsiden av Glomma. Aggregatet vil dels overta produksjon fra de eldste aggregatene, og dels gi ny kraftproduksjon på 230 GWh, tilsvarende det årlige strømforbruket til 11 500 eneboliger.
Vamma 12 ble satt i prøvedrift 16. mai 2019.
Eisenbahntechnische Rundschau
Historie
Tidsskriftet ble opprinnelig utgitt i 1920 av Basse und Geisel som Eisenbahntechnische Rundschau i Hannover. Fra og med utgave nr 3. i 1934 ble det gitt ut under tittelen Eisenbahntechnische und kraftfahrbahntechnische Rundschau frem til utgave nr. 3/4 i 1937. Fra nr. 1 i 1952 ble Eisenbahntechnische Rundschau utgitt i Köln av Röhrig etter et opphold på 15 år.
Elias Volan
I løpet av perioden fra Arbeiderpartiets splittelse i 1923 og fram til slutten av andre verdenskrig vekslet hans partimedlemskap mellom Det norske Arbeiderparti og Norges Kommunistiske Parti og tilbake igjen.
Vamma kraftverk
Aggregat 12
Kraftverket eies av Hafslund Produksjon og er Hafslunds største kraftverk og Norges største elvekraftverk. Etter restrukturering av Hafslund ASA i 2017 eies Hafslund Produksjon fra 4. august 2017 av E-CO Energi (90 prosent) og Fortum (10 prosent).
Vincenzo Albrici
Vincenzo Albrici (1631– 1696 eller 1682) var en italiensk komponist, organist og kapellmester.
Elias Volan
Faglig og politisk bakgrunn
Volan var anleggsarbeider og fagorganisert som medlem av Fagopposisjonen av 1911. Han var formann for Arbeidsmandsforbundet mellom 1918 og 1920, og nestformann i Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon (i dag: LO) mellom 1920 og 1923. Ved partisplittelsen i 1923 fulgte han Norges Kommunistiske Parti. Da NKP i 1928 forsøkte å danne Arbeiderklassens samlingsparti ble Volan dets formann. Motsetningene mellom partiet og AFL, som nå var dominert av Arbeiderpartiet, førte til at Volan i 1929 ble ekskludert fra AFLs sekretariat, der han hadde vært med siden 1927. Han kom imidlertid også i strid med partiledelsen, og da han samme år forlot NKP til fordel for Ap ble han gjenopptatt i sekretariatet, der han satt frem til 1934, og igjen mellom 1938 og 1953.
Vincenzo Albrici
Bakgrunn
Albrici kom fra en musikalsk familie; to onkler på farssida var komponister og faren selv var en kontraaltsanger som stammet fra Senigallia. Albrici fikk sannsynligvis en fem år lang utdanning ved jesuittenes Collegium Germanicum som startet i 1641, da han ble lønnet av institusjonen fra 1664.
Elias Volan
Andre verdenskrig
Volans rolle i forbindelse med den tyske okkupasjonen av Norge under den annen verdenskrig, er omstridt. AFL-formann Konrad Nordahl og nestformann Lars Evensen forlot Oslo på grunn av invasjonen den 9. april 1940, og den 12. april ble Volan valgt til fungerende AFL-formann i Nordahls fravær. Valget ble foretatt av et tillitsmannsmøte med utgangspunkt i Fagopposisjonen av 1940. Dagen etter hadde Volan og Vidkun Quisling et møte med sikte på å sikre den fortsatte driften av organisasjonen, et møte Quisling frem til sin død hevdet innebar AFLs godkjennelse av kuppregjeringen. Den 15. april sendte Volan i tråd med dette ut en oppfordring til fagorganiserte om å bli på sin post.