cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maurice Maeterlinck
Bakgrunn
Maurice Polydore Marie Bernard Maeterlinck kom fra en velstående fransktalende familie i Gent i Belgia. Han virket først en kortere tid som advokat, men forlot den karrieren mot slutten av 1880-tallet for i stedet å virke som forfatter.
Forfatter
Allerede i studietiden ved universitetet i Gent lærte han å kjenne forfatteren Emile Verhaeren, som var lærer der. Dette ble et vennskap som skulle holdea til Verhaerens død i 1916. En annen belgisk forfatter som Maeterlinck ble kjent med tidlig i livet, var Charles van Lerberghe.
Fantasi er et nøkkelord i Maeterlincks forfatterskap, og hans kanskje mest kjente drama L'Oiseau bleu (Fuglen blå) er et rent eventyrspill. Det handler om de to fattige barna Myltyl og Tyltyl som, ledsaget av blant annet Lys, Katt, Hund, Brød og Vann, begir seg ut på jakt etter Fuglen blå, et symbol for lykken. Trolovningen er en slags fortsettelse av Fuglen blå.
Maeterlinck hadde fra 1895 til 1918 et langvarig kjærlighetsforhold med skuespillerinnen og sangerinnen Georgette Leblanc – for samtiden kjent som Madame Maeterlinck, selv om de ikke formelt var gifte. Hun medvirket i mange oppsetninger av hans dramaer og gjestespilte også i Sverige høsten 1903 i fire av hans skuespill. Fra 1907 og til 1915 bodde de i perioder i et kloster, stort som et helt kvarter – Saint Wandrelle eller Fontenelle Abbey – som Maeterlinck hadde lykkes i å komme i besittelse av, med løfte om å returnere det tilbake til kirken etter et gitt antall år. Enkelte deler av klosteret var imidlertid ikke beboelige. Under Georgettes ledelse ble Maeterlicks dramaer fremført om somrene i klosteret i temmelig relevant miljø, til gjesters og allmennhetens oppbyggelse.
Maeterlinck giftet seg i 1919 med Renée Dahon, også hun skuespillerinne. I 1930 kjøpte de et mindre slott i Nice i Frankrike som de kalte Villa Orlamonde.
Han ble adlet i 1939 av den belgiske kongen, Albert I. Maeterlinck og hans hustru flyktet til USA i 1939, for etter andre verdenskrig å returnere til Nice i 1947, der han imidlertid døde bare to år senere, 86 år gammel.
I 1926 lot han i eget navn utgi en entomologisk studie, Termittenes liv, som i alt vesentlig plagierte den sørafrikanske forfatteren Eugène Marais' tidligere utgitte verk Termittens sjel.
Aidensfield
Aidensfield er en oppdiktet by som danner scene for TV-serien Heartbeat, på norsk kalt Med hjartet på rette staden. Det er landsbyen Goathland i Yorkshire i Storbritannia som brukes i innspillingene som Aidensfield.
Aidensfield
Ola og Kari Nordmann
Ola Nordmann er både kallenavn på gjennomsnittsnordmannen og en personifikasjon av det norske folk. Det kvinnelige motstykket er Kari Nordmann, som oftest brukes i uttrykket Ola og Kari Nordmann for å beskrive en typisk norsk mann og kvinne.
Bakgrunn, bruk og liknende figurer
Allerede i 1844 finner en boken Skåltaler, 474 samlede og utgivene av Ola Nordmann. Henrik Wergeland er mannen bak boken, men ikke før 1915 dukker navnet opp som begrep på hvermannsen og i 1926 for å beskrive nordmenn.
Navnene Ola og Kari Nordmann blir brukt både i media og som standard navn og eksempel ved innfylling av skjemaer og annet. I juridiske sammenhenger brukes oftere eksempelnavnet Peder Ås.
Fornavnet «Ola» er et vanlig guttenavn i Norge og Sverige som opprinnelig betyr «stamfar». «Kari» er populær norsk kortform av kvinnenavnet Katarina. «Nordmann» er demonym (innbyggernavn) for nordmenn.
I karikaturer blir Ola Nordmann ofte framstilt med nisselue, gjerne også lusekofte, knebukser, bunad eller andre tradisjonelle plagg. I nasjonalromantikken på 1800-tallet ble norsk bondekultur og dølabonden gjerne brukt som symbol og representant for landet og innbyggerne. «Døl» («dalbeboer») var da vanlig betegnelse for nordmenn. På tilsvarende måte var «Ola» kallenavn for en gjennomsnittsnordmann fra landet. Ola forekommer også i sammensetninger som olabukser og olasoldater, et populært navn på de norske soldatene i Tysklandsbrigaden etter andre verdenskrig.
Annet
Ola Nordmann er også tittelen på en av låtene til bandet Plumbo, som deltok i Melodi Grand Prix 2012.
På engelsk brukes blant andre navnene John Doe og Jane Doe for å beskrive en liknende gjennomsnittsperson, på svensk Medel-Svensson.
Ciáran MacUiliam
Ciáran MacUiliam er en irsk gitarist. Han er kjent som en av grunleggerne til bandet Primordial.
Cruz Alta
Cruz Alta er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Cruzaltense
Cruzaltense er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
7. serierunde i Toppserien 2010
7. serierunde i Toppserien 2010 ble spilt den 16. mai klokken 15:00.
SS Cavese 1919
Società Sportiva Cavese 1919  er en italiensk fotballklubb fra Cava de' Tirreni, Campania. Klubben ble grunnlagt i 1919, og spiller i Serie C1/A. Cavese's draktfarger er blå og hvit.
Südweststadion
Südweststadion er et idrettsstadion i byen Ludwigshafen i Tyskland. Anlegget har fotballbane og løpebane for friidrett, men brukes i dag hovedsakelig til utendørskonserter. Blant store artister som har opptrådt på Südweststadion er Elton John, Michael Jackson, Peter Maffay, Metallica, Iron Maiden, Eros Ramazzotti, Bon Jovi, Herbert Grönemeyer og Bruce Springsteen. På idrettsarrangementer har anlegget i dag en publikumskapasitet på 41 383.
Mellom 1950 og 1970 var Südweststadion arena for mange store fotballkamper og andre idrettsarrangementer. Blant annet ble det mellom 1950 og 1963 spilt 28 sluttspillkamper i den tyske serien på banen. Publikumsrekorden ble satt 31. mai 1956 da 83 000 tilskuere så seriesluttspillkampen mellom Kaiserslautern og Karlsruhe (resultat 0-1).
Fotballklubben som først brukte Südweststadion som fast hjemmebane var Phönix Ludwigshafen. Denne klubben slo seg i 1964 sammen med TuRa Ludwigshafen. Den nye klubben tok navnet Südwest Ludwigshafen og brukte også Südweststadion som hjemmebane en periode, men bruker i dag hovedsakelig den mindre arenaen Südwestplatz, mens Südweststadion bare brukes av klubben til særlig store og viktige fotballkamper.
I begynnelsen av 1978/79-sesongen spilte Kaiserslautern to Bundesligakamper på Südweststadion mens deres eget stadion Betzenberg ble utbygd. I perioden 1983–1989 spilte Waldhof Mannheim til sammen 102 Bundesligakamper på banen. Deres egen bane Stadion am Alsenweg hadde for liten publikumskapasitet for Bundesligaspill. Klubben som i dag bruker Südweststadion som hjemmebane er FSV Oggersheim, som har spilt på Südweststadion siden de rykket opp i Oberliga (nivå 4) i 2005.
Byggingen av Südweststadion begynte i september 1937, og anlegget var delvis ferdig høsten 1940, med en tilskuerkapasitet på 14 000. Under andre verdenskrig ble banen ødelagt, men anlegget ble begynt gjenoppbygd i 1946, og det ble offisielt (gjen)åpnet 11. november 1950.
I dag er Südweststadion i dårlig forfatning, siden det ikke brukes av noen som har økonomi til å vedlikeholde anlegget i særlig grad. På grunn av forfallet er ståtribunene i begge svingene stengt. Etter at FSV Oggersheim begynte å bruke anlegget i 2005, har Ludwigshafen by bevilget ca. 1,5 millioner euro til modernisering av stadionet, særlig for å tilfredsstille det tyske fotballforbundets sikkerhetskrav. Siden 12. juni 2007 har det vært intensivt bygningsarbeid på stadionet. Under ombygningen er publikumskapasiteten begrenset til 6100.
Landskamper
(alle landskampene var vennskapskamper)
Eric Magnusson
Eric Magnusson (født 25. juli 1977) arbeider som manusforfatter og filmregissør. Han har skrevet, regissert og produsert flere kortfilmer. Dager av kjærlighet og En perfekt dag for golf har deltatt på en rekke internasjonale filmfestivaler.
Skuespillene hans er blitt oppført på Black Box Teater i Oslo, Kasernescenen og Århus Teater.
Val-d’Isère
Val-d’Isère er en kommune i departementet Savoie i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sørøst i Frankrike. Val-d’Isère ligger 5 km fra grensen til Italia, og er et kjent vintersportssted. En del av alpinøvelsene under OL 1992 ble arrangert i Val-d’Isère. Det samme ble VM i alpint 2009, og det arrangeres jevnlig renn i verdenscupen i alpint på stedet.
Cruzeiro do Sul (Rio Grande do Sul)
Cruzeiro do Sul er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Triskaidekagon
I geometri er en triskaidekagon en polygon med 13 sider og 13 vinkler, og vanligvis refererer en regulær triskaidekagon til en som har alle sider med lik lengde og alle vinkler lik ca. 152,308°.
Arealet til en regulær triskaidekagon med sider med lengde a er gitt av
En regulær triskaidekagon kan ikke konstrueres med passer og linjal, men ved hjelp av Neusis konstruksjon.
Kraiter
Kraiter (Bungarus) hører til familien giftsnoker (Elapidae) og lever i India (med Sri Lanka og deler av Pakistan) og Sørøst-Asia (med Indonesia og Borneo). De har en gift som er mange ganger sterkere enn giften fra en kobraslange, og regnes som svært farlige for mennesker, da de lever i tett befolkede områder.
Kraiter blir som regel mellom én og halvannen meter lange, men det er funnet individer opp mot to meter. Båndkraiten (B. fasciatus) kan trolig bli 2,5 meter lang. De fleste varianter av arten har et skinn dekket av bredstripete mønster, i ulike varianter av svart mot lyse farger, noe som gir god kamuflasje i gressletter og åpen jungel. I likhet med andre giftsnoker har kraitene et smalt hode og runde pupiller. Kroppen ellers er svakt triangelformet, med bred buk som smalner mot ryggen.
Kraiter er aktive om natten, og vil som regel være mindre aggressive om dagen. De er slangeetere, og dietten består i hovedsak av andre slanger. De kan også være kannibalistiske og spise andre kraiter, foruten små pattedyr, frosker og firfisler.
Gift
Kraiter produserer en svært sterk nervegift, som forårsaker rask lammelse av musklene etter et bitt. Offeret vil merke liten eller ingen smerte rundt selve bittstedet. Symptomene merkes først minutter senere, først i form av kraftige magekramper, med påfølgende progressiv lammelse av muskulaturen. Før motgift ble utviklet, hadde kraitbitt en dødsrate på 85 prosent. Dessverre viser motgiften seg ofte å være ineffektiv, så man regner fremdeles en dødsrate på rundt 50 prosent ved kraitbitt, selv etter behandling. Døden inntreffer som regel mellom seks og tolv timer etter bittet, forårsaket av lammelse av åndedrettssystemet.
Paul Trollope
Paul Jonathan Trollope (født 3. juni, 1972 i Swindon, Wiltshire, England) er en tidligere walisisk landslagsspiller i fotball som spilte for ni engelske fotballklubber i årene 1989 til 2006. Han har også vært manager Bristol Rovers og  og er per september 2017 assistentmanager i Brighton & Hove Albion.
Gasel
Gasel eller ghazal (persisk/arabisk/urdu: غزل) er en persisk-indisk lyrisk diktform med arabisk opprinnelse. En gasel består av verselinjer som begynner med et rimpar. Dernest følger samme rim i hver annen linje, slik at det bare blir ett rim gjennom hele diktet. Et slikt dikt skal tradisjonelt bestå av minst fem rimpar, og i høyden 15 rimpar.
Paul Trollope
Han er sønn av John Trollope som har rekorden for flest kamper for én klubb i det engelske seriesystemet.
Jinsha (arkeologi)
Jinsha (金沙; pinyin: Jīnshā) er et arkeologisk felt i provinsen Sichuan i Kina. Det ligger i den vestlige utkanten av storbyen Chengdu, og ble avdekket ved en tilfeldighet da man i februar 2001 skulle anlegge en vei der. Dette er i bydistriktet Qingyang, langs elven Modi (摸底河). Jinsha er oppkalt etter et gatekvarter, skjønt det er i sin tur er oppkalt etter elven Jinsha.
Kreis Höxter
Kreis Höxter er Landkreis i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen på østsiden av åsen Teutoburgerskogen og ligger vest for elven Weser.
Jinsha (arkeologi)
Jinsha ligger omkring 50 kilometer fra det arkeologiske feltet Sanxingdui, og det er likhetstrekk mellom gjenstandene som er funnet på de to stedene. Jinsha ser ut til å ha hatt sin blomstringstid omkring 1000 f.Kr.
Kreis Höxter
Geografi
Byer og Kommunner
Jinsha (arkeologi)
Blant funnene er gjenstander av elfenben, jade, bronse, gull og stein. Til forskjell fra Sanxingdui hadde ikke Jinsha noen bymur eller -voll.
Kreis Höxter
Geografi
Kretsen Höxter er sammensatt av ti kommuner
Jinsha (arkeologi)
Funnstedet ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.
Sigernessjøen
Sigernessjøen er en innsjø på 2,1 km² i Kongsvinger kommune i Innlandet. Den ligger rundt åtte kilometer sør for bykjernen langs riksvei 2 i retning Eidskog kommune.
Sjøen er en populær badeplass, og det ligger to campingplasser like ved. Det er tillatt å benytte motorbåt på sjøen.
Cândido Godói
Cândido Godói er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Semsvannet landskapsvernområde
Semsvannet landskapsvernområde ligger ved Semsvannet i Asker kommune i Viken fylke. Området ble vernet den 2. oktober 1992. Det omfatter et areal på 4792 dekar rundt Semsvannet, og er det klart største verneområdet i Asker kommune. Området er også tusenårssted i gamle Asker kommune.
Duan Qirui
Duan Qirui (kinesisk: 段祺瑞, pinyin: Duàn Qíruì; Wade–Giles: Tuan Ch'i-jui, født 6. mars 1865 i Hefei i provinsen Anhui i Kina, død 2. november 1936 i Shanghai) var en kinesisk militær og politiker. Han innehadde en rekke viktige poster under Republikken Kina og var en av Kinas mektigste menn årene 1916–20.
Semsvannet landskapsvernområde
Landskapsvernområdet ble opprettet for «å bevare det egenartede og vakre kulturlandskapet rundt Semsvannet med de geologiske, botaniske, zoologiske og kulturhistoriske elementer som er med på å gi området dets særpreg».
Duan Qirui
Liv og virke
Duan gjennomgikk krigsskole og tjenestegjorde, etter at Yuan Shikai i 1901 ble visekonge over provinsen Zhili i flere år som hans fremste militære rådgiver. Han ble i 1906 brigadegeneral samt i 1909 general og sjef for den 6. divisjon. Som øverstkommanderende for troppene i Kiangpeh hadde han største andelen av arbeidet med reorganiseringen av nordarmeen etter europeiske forbilder.
Semsvannet landskapsvernområde
Begrunnelsen for vernevedtaket lyder som følger:
Duan Qirui
Liv og virke
Da Yuan Shikai i 1911 ble statsminister, ble Duan generalguvernør over provinsene Hubei og Hunan. Han bekjempet samme år sammen med l. armé de opprørske, men deltok i januar 1912 i militærbefalingshavernes memorandum til keiseren om abdikasjon. I det første republikanske kabinettet ble han deretter krigsminister, og fikk i september samme år generals rang og ble i 1915 feltmarskalk.
Semsvannet landskapsvernområde
Verneområdet er klassifisert som «Nasjonal verdi: Svært viktig», med følgende begrunnelse:
Duan Qirui
Liv og virke
Duan var i mai-juli 1913 tilordnet statsminister, deretter tilordnet militærguvernør i Hubei samt 1914–15 på nytt krigsminister. Av misnøye med den monarkiske bevegelse dro han seg som «tjenesteledig av sykdomsgrunner» tilbake til privatlivet, men påtok seg etter monarkiplanenes feilslag i 1916 posten som statsminister. Han fratrådte våren 1917, da parlamentet gikk i mot hans forslag om krigserklæring mot Tyskland og Østerrike-Ungarn. Han undertrykket i juli samme år med hjelp av Zhang Zuolin militærguvernør Zhang Xuns forsøk på å gjenopprette keiserdømmet og samvirket deretter som statsminister med Anfu-klubben og japanerne.
Hans maktstilling opphørte sommeren 1920, da militærguvernørene Cao Kun, Wu Peifu og Zhang Zuolin gjennomdrev et politisk systemskifte og Duan ble nødsaget å søke beskyttelse hos japanerne.
Han fremtrådte på nytt i november 1924, da Zhang Zuolin og Feng Yuxiang, som hadde beseiret Wu Peifu, overtalte men til å stille seg i spissen for en provisorisk regjering, der Zhang Zuolin var den virkelige styrende bak kulissene. Duan utferdiget nå en ny forfatning som i høy grad innskrenket parlamentets innflytelse.
Tineoidea
Tineoidea (uttales «tine-å-íde-a») er en delgruppe av sommerfuglene. De blir gjerne regnet som den mest primitive undergruppen i den store gruppen Ditrysia, som omfatter de aller fleste sommerfugler. Et fellestrekk er at de fleste har et utskytbart eggleggingsrør hos hunnene. De er små til ganske store, vanligvis grå eller brune møll med tråd- eller kamformede antenner. Noen grupper har vingeløse hunner. Dens mest kjente representanter er ekte møll og sekkspinnere. Familien sotmøll (Lypusidae) er representert i Norge med én enkelt art, mens Acrolophidae, Arrhenophanidae og Eriocottidae bare finnes i varmere områder. En del arter av ekte møll (Tineidae) kan gjøre skade på tekstiler og lagrede matvarer, mens noen få arter i de andre familiene kan ødelegge dyrkede planter.
Congreverakett
Congreveraketter var et britisk våpen, designet av briten William Congreve i 1804.
Britene hadde smertelig fått erfare effekten av raketter brukt i slag i krigene om India på slutten av 1700-tallet. Dette førte til at britene ønsket å utvikle egne raketter. William Congreve hadde tilknytning til Royal Woolwich Arsenal i London, og begynte å eksperimentere med rakettbrensel, og kom til slutt frem med en rakett med ytre skall av jern, stappet med krutt og det nyutviklede rakettbrenselet som skaffet raketten fremdrift. Hele raketten veide rundt 14,5 kg.
Congreve utviklet også flere typer av rakettene sine, med stridshoder fra 1-10 kg krutt, hvor de med 10 kilos stridshode var mest brukt. Congreverakettene var i bruk til langt ut på 1850-tallet.
Glacier nasjonalpark (Canada)
Glacier nasjonalpark ligger i den canadiske provinsen Britisk Columbia. Den dekker en stor del av Columbia-fjellene. Parkens areal er på 1 349 km², og ble oppretta i 1886.
Jennifer Tisdale
Jennifer Kelly Tisdale (født 18. september 1981 i Neptune i New Jersey) er en amerikansk sanger, modell og skuespiller. Hun er mest kjent for sin rolle som «Chelsea» i filmen Bring It On: In It to Win It. Ashley Tisdale er Jennifers lillesøster.
Bergensregionen
Bergensregionen (opprinnelig Regionrådet Bergen og Omland) var et interkommunalt regionråd etablert i 1989 som omfattet 11 av de 18 kommunene i storbyregionen Bergen og omland. Regionrådet var landets største i folketall med ca. 350 000 innbyggere.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 2015
Norgesmesterskapet i fotball for menn 2015 var det 110. norgesmesterskapet i fotball.
Runder
Norgesmesterskapet i 2015 ble i utgangspunktet spilt på følgende datoer:
1. kvalifiseringsrunde
Det var 188 lag i denne runden, 94 lag gikk videre til 2. kvalifiseringsrunde. Kampene ble spilt 11. - 25. mars.
2. kvalifiseringsrunde
Det var 94 lag i denne runden, 47 lag gikk videre til 1. runde. Kampene ble spilt 6. - 11. april.
1. runde
Det var 128 lag i denne runden, 64 lag gikk videre til 2. runde. Kampene ble spilt 21. - 23. april. Lagene fra Tippeligaen, OBOS-ligaen og 2. divisjon kom inn. Alle lagene fra Tippeligaen og OBOS-ligaen kom seg gjennom denne runden.
2. runde
Det var 64 lag i denne runden, 32 lag gikk videre til 3. runde. Kampene ble spilt 6. og 7. mai. ,, og  ble de første lagene fra Tippeligaen som røk ut, mens  måtte ut i straffesparkkonkurranse før de kom seg videre.
3. runde
Det var 32 lag i denne runden, 16 lag gikk videre til 4. runde. Kampene ble spilt mellom 2. og 4. juni. Fra tippeligaen røk 4 lag ut i denne runden;, , og.
Bergensregionen
Byregion
I storbymeldingen til Stortinget (2002–2003) ble Norge delt inn i én storbyregion og 15 byregioner, åtte på Østlandet og åtte utenfor Østlandet. De åtte på Østlandet danner en geografisk sammenhengende helhet. De åtte byregionene utenfor Østlandet er alle geografisk frittstående. Alle byregionene er definert ved en bykommune som senter og med et utvalg omlandskommuner rundt. Drammens- og Mosseregionen er en del av Oslo-regionen, mens de andre byregionene langs Oslofjorden pluss Mjøsbyene i utgangspunktet ikke har en slik relasjon.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 2015
4. runde
Det var 16 lag i denne runden, 8 lag gikk videre til kvartfinalene. Kampene ble spilt 24. juni. De åtte gjenværende lagene fra Tippeligaen ble trukket mot de åtte gjenværende lagene fra de lavere divisjonene. Alle lagene fra Tippeligaen vant sine kamper, slik at det etter den runden ikke var noen lag fra de lavere divisjonene igjen.
Kvartfinale
Det var 8 lag i denne runden, 4 lag gikk videre til semifinalene. Kampene ble spilt 12. og 13. august.
Semifinale
Det er 4 lag i denne runden, 2 lag går videre til cupfinalen. Kamptidspunkt var berammet til 23. og 24. september.
Cupfinale
Cupfinalen 2015 ble spilt søndag 22. november kl. 13.15 på Ullevaal Stadion, mellom og
Såner ungdomsskole
Såner ungdomsskole var en ungdomsskole i Vestby kommune i Akershus. Skolen sto ferdig i 1964. Den lå på Såner utenfor Hølen. Skolen ble lagt ned etter skoleåret 2005/2006, og erstattet av Grevlingen ungdomsskole i Son.
Bygningsmassen var svært nedslitt da skolen ble lagt ned, og dens fremtid var uviss inntil september 2007. Tønsberg Bolig AS kjøpte da bygningene med tanke på å pusse opp og starte et sykehjem eller hospice for personer i livets siste fase.
Cabinda (provins)
Cabinda er en angolansk eksklave ved Kongo-elva i Vest-Afrika, med grense til Republikken Kongo i nord og Den demokratiske republikken Kongo (tidligere kjent som republikken Zaïre) i syd. Eksklaven, som ble overført til Angola (som da var portugisisk koloni) fra daværende Belgisk Kongo i 1886, er adskilt fra hovedlandet i sør av elva Kongo, og av en snaut fire mil bred korridor som sikrer Den demokratiske republikken Kongo adgang til havet. Statusen som angolansk provins er omstridt, og selv om den angolanske borgerkrigen ble avsluttet i år 2002, er det fortsatt kamphandlinger i Cabinda. Målet er en uavhengig republikk.
Såner ungdomsskole
Retten har senere opphevet salget på grunn av problemer med regulering av området.
Cabinda (provins)
Det moderne Cabinda er et resultat av fusjonen mellom de tre kongedømmene N'Goyo, Loango og Kacongo. Det er et lite område på 7 283 km², og har en befolkning på 300 000 innbyggere, hvorav Cabinda, provinshovedstaden med samme navn, har 100 000 innbyggere. Om lag en tredjedel av cabinderne er flyktninger i Den demokratiske republikken Kongo. Provinsen er delt inn i kommunene Belize, Buco Zau, hovedstaden Cabinda og Cacongo.
Provinsen har stor produksjon av råolje, og har derfor en sterk økonomi.
Kampanjen ved den sino-burmesiske grensen
Kampanjen ved den sino-burmesiske grensen (kinesisk: 中缅边境作战) var en rekke slag utkjempet mellom kommunistiske kinesiske styrker og nasjonalistiske opposisjonsstyrker. Kampanjen fant sted 10 år etter at kinesiske Guomindang-styrker hadde invadert Burma, bekjempet den burmesiske hæren og satt opp baser på den burmesiske siden av grensen mot Burmas vilje. Kampanjen resulterte i en avgjørende kommunistisk seier, og førte til at kinesiske nasjonalister måtte oppgi bruken av Burma som base for angrep på den kommunistiske folkerepublikken. For Burmas vedkomme førte krigen til at landet for første gang på 10 år fikk mulighet til å utøve suverenitet over hele territoriet sitt.
Bakgrunn
Etter at kommunistene tok kontroll over Fastlands-Kina fortsatte enkelte overlevende nasjonalister kampen fra Burma. Under internasjonalt press gikk Republikken Kina i 1954 med på å trekke den 6,500 mann store styrken bort fra området. Imidlertid var det mange soldater som nektet å trekke seg tilbake til Taiwan, og ble igjen i Burma for å fortsette kampen. For å sørge for at disse troppene ble styrt av et brukbart lederskap ble nestkommanderende Liu Yuanlin sendt tilbake til Burma for å opprette «Folkets frivillige antikommunistiske hær Yunnan» i juni 1954. Tidlig i 1960 hadde hæren nådd 10,000 mann. Denne styrken ble delt opp i fem hærer, som igjen ble delt inn i to eller tre divisjoner. Hver divisjon bestod av to eller tre regimenter. Størrelsen på regimentene varierte, fra et par dusin tropper til over tusen soldater.
I 1960 drog den burmesiske statsministeren Ne Win til Kina, og signerte en avtale som var ment for å løse den historiske grensetvisten mellom de to landene. I oktober det samme året drog U Nu og Ne Win til Kina igjen, hvor de signerte en ny grenseavtale med Kinas statsminister Zhou Enlai. Ifølge denne avtalen skulle den nye grensen demarkeres, men tilstedeværelsen av nasjonalistiske styrker viste seg å være et hinder for dette. I løpet av 50-tallet hadde den burmesiske hæren gjennomført en rekke mislykkede kampanjer mot de kinesiske inntrengerne, og nå bad den burmesiske regjeringen om hjelp fra Folkerepublikken Kina. Kineserne svarte positivt, og gikk med på å kaste ut de nasjonalistiske styrkene for Burma.
Kinesiske forberedelser
I oktober 1960 begynte de kommunistiske styrkene i Kunming-regionen å forberede seg på kampanjen. Tidlig i november ble det avholdt en konferanse mellom Burmas og Kinas regjeringer hvor den kommende kampanjen ble diskutert. Burma var representert av Aung Gyi og San Yu, mens de kinesiske kommunistenes representanter var Ding Rangchang og Cheng Xueyu. Den 4. november ble endelig en avtale signert, hvor man ble enige om at kinesiske regjeringsstyrker ble gitt tillatelse til å kjempe i et område som strakte seg 300 km langs den sino-burmesiske grensen, og 20 km inn i Burma.
Strategier
Ingen av partene hadde noen interesse av noe mer enn en begrenset kampanje. Nasjonalistene forsøkte å unngå større slag på grunn av deres begrensede antall tilgjengelige tropper, men fokuserte mest på å kunne trekke seg raskt ut dersom kommunistene angrep. Kommunistene, derimot, var bundet av spesifikke tidsbegrensninger og begrensede områder å operere i. Dette ville til sist føre til at nasjonalistene i stor grad lyktes i å flykte til området nær grensene til Thailand og Laos med størsteparten av styrken sin intakt.
Nasjonalistenes strategi
Den nasjonalistiske frontlinjen nær grensen mot Kina var 300 km lang og 20 km dyp, og var hovedmålet for den kinesiske offensiven. Det var totalt 22 befestede stillinger i regionen, inkludert hovedkvarterene til nasjonalistenes 1. og 4. armé, 3. divisjon, 5. divisjon, 6. divisjon, åtte regimenter og åtte geriljaenheter. I dette området var det mer enn 800 tropper, for det meste stasjonert i baser i Mengwa, Mengyu, Mengjing og Jingkang. Bortsett fra Jingkang lå alle basene vendt mot Luo-elva med skogdekkede fjell i ryggen, og alle veiene og stiene til og fra Kina var tungt minelagt. Den 4. armé var utstasjonert sør og øst for Mengyong, og representerte selve ryggraden for den nasjonalistiske 2. forsvarslinje. Regionene Mengbailiao og Jiangle var nasjonalistenes 3. forsvarslinje. Hovedkvarteret til Lui Yuanlin i Mengbailia inkluderte treningsleirer, garnisonregimenter og en kommunikasjonsbataljon på over 450 soldater. I Jiangle lå nasjonalistenes logistiske hovedkvarter med over 200 tropper.
Kommunistenes strategi
Kommunistene delte kampsonen inn i mindre områder, og planla å avskjære fiendens retrettruter. Det 117. regiment og en andel fra det 116. regiment fra den 39. divisjon av den 13. armé ble gitt oppgaven om å ødelegge nasjonalistenes hovedkvarter i Mangma, nasjonalistenes 6. divisjon, 2. divisjon, 5. regiment og fire geriljaenheter på totalt 439 tropper. I virkeligheten overvurderte kommunistene nasjonalistenes egentlige styrke, som senere viste se gå bestå av kun 334 soldater. Det 118. regiment av den 40. divisjon av den 14. armé ble satt itl å ødelegge hovedkvarteret til nasjonalistenes 1. armé ved Mangwa, garnisonbataljonen, hovedkvarteret til den 3. divisjon, det 8. regiment, det 9. regiment og en geriljaenhet på totalt 265 tropper. Også her ble nasjonalistenes styrke overvurdert, og senere viste det seg at det kun var 156 nasjonalistiske styrker i området.
Det 11. grensepatruljeregimenter i Yunnan militærregion ble gitt oppgaven om å ødelegge nasjonalistenes 7. regiment og en geriljaenhet på totalt 59 tropper. Her hadde kommunistenes etterretning regnet feil, og resultatet ble at man undervurderte nasjonalistenes styrke, som egentlig bestod av 81 tropper. De 9. og 10. grensepatruljeregimentene ble satt til å ødelegge hovedkvarteret til nasjonalistenes 5. divisjon ved Manwo, det 14. regiment, det 1. regiment og to geriljaenheter på totalt 159 tropper. Det egentlige antallet viste seg senere å være 171 tropper. Kommunistene mobiliserte 6639 tropper, selv om ikke alle riktignok krysset grensen. De kommunistiske styrkene ble delt inn i 22 ruter, og ville gå til et overraskelsesangrep tidlig på morgenen den 22. november 1960.
Fase 1
Angrepet kom klokken 5 på morgenen. Det viste seg imidlertid at nyheten om angrepet hadde lekket til nasjonalistene, som dermed fikk tid til å forlate stillingene sine og trekke seg tilbake. Fire kompanier ble sendt etter de retretrerende nasjonalistene, og nådde dem igjen rundt 10 km sør for basen. I det påfølgende slaget ble 33 nasjonalister drept, inkludert Li Tai, lederen over 5. divisjon.
I mellomtiden gikk kommunistiske styrker til angrep på nasjonalistenes posisjoner i Mengma og Mengwa. Kommunistene var overlegne, og vant en lett seier over den 62 mann store bataljonen i Mengxie-basen. Generalmajor Meng Baoye og oberst Meng Xian ble begge drept under slaget, og kommunistene lyktes like etterpå i å sikre kontroll over Jingkang, Mengyu og Mengjing. Over 100 nasjonalist-tropper ble drept, og oberst Ye Wengqiang ble tilfangetatt.
Etter operasjonen henvendte den burmesiske regjeringen seg til kineserne og bad dem om å la troppene bli stående inne i Burma for å sikre at nasjonalistene ikke på nytt gjorde inntog i området. Zhou Enlai gikk med på dette og beordret de kinesiske troppene om å bli værende inntil grensedemarkeringen var unnagjort.
Fase 2
Etter avslutningen av fase 1 forsto de overlevende nasjonalistene at de var et lett bytte for de overlegne kommunistiske styrkene, og bestemte seg for å unngå direkte konfrontasjoner med fienden. I stedet ville de prøve å erobre nye områder fra den burmesiske regjeringen for å kompensere for områdene de hadde tapt til de kommunistiske styrkene. Den 18. januar bad Burma på nytt om hjelp fra Folkerepublikken Kina, som svarte ved å mobilisere over 5,800 tropper for å igangsette en fase 2 senere i januar. Planen gikk ut på å angripe nasjonalistiske styrker utenfor området avtalen mellom den burmesiske og den kinesiske regjeringen i utgangspunktet tillot. En avtale ble nådd, og den opprinnelig 20 km dype sonen ble utvidet med 50 km. Dette muliggjorde angrep mot nasjonalistiske tropper i Suoyong og Mengbailiao-regionene.
Den 25. januar 1961 fornyet kommunistene angrepet sammen med sine burmesiske allierte, og angrep mot Mekong-elva. Når nasjonalistenes leder Liu Yuanlin innså hva kommunistenes målsetning var beordret han retrett mot grensen til Laos for å forhindre et totalt nederlag. I nattens ly forlot styrkene hans basen de hadde kontrollert i over 10 år. Neste dag falt base etter base, inkludert Baxili, Suoyong og Mengbailiao i kommunistenes hender. Kommunistene startet en påfølgende operasjon som gikk ut på å innhente retretrerende nasjonalistiske styrker, og lykkes i å drepe Li Zixiong og Bai Xianglin. Imidlertid førte dårlig planlegging til at operasjonen mislyktes i å innhente flertallet av nasjonalistene, og kun 274 ble drept. I tillegg til å kunne evakuere til grenseområdene nær Thailand og Laos flere hundre kilometre unna, lyktes nasjonalistene i å få med seg mesteparten av våpnene sine og skadede soldater. Den 9. februar trakk alle de kommunistiske styrkene seg tilbake til Kina, hvilket markerte slutten på krigen.
Utfall
Kommunistene lyktes i å drive nasjonalistene bort ifra grenseområdene, og med det tilbakeføre kontrollen over området til den burmesiske regjeringen etter mer enn et tiår med militant tilstedeværelse. Imidlertid viste det seg at de kommunistiske styrkene hadde store vansker med å krige i vanskelig jungelterreng, hvilket førte til at de fleste nasjonalistene kom bort ifra området med livet i behold. Kun en tiendedel av nasjonalistenes soldater hadde blitt drept, og resten hadde lyktes i å flykte og etablere baser i nye områder selv om den burmesiske hæren forfulgte dem helt til den thailandske grensen. Dette området var dog langt mindre dyrkbart enn området de hadde mistet, og dette gjorde nasjonalistene avhenging av opiumhandel for å overleve.
Rocky Johnson
Rocky Johnson (døpt Wayde Douglas Bowles; født 24. august 1944, død 15. januar 2020 ) var en kanadisk fribryter i 1970- og 1980-årene. Han var far til skuespilleren og fribryteren Dwayne «The Rock» Johnson.
I løpet av sin karriere som fribryter ble Johnson vinner av mesterskapet National Wrestling Alliance (NWA) Georgia og deretter NWA Southern Heavyweight Memphis Champion, og han vant mange andre mesterskap. Sammen med sin partner Tony Atlas ble Johnson en del av det første afroamerikanske teamet som vant «World Tag Team»-mesterskapet i World Wrestling Federation (WWF).
Super Cr3w
Super Cr3w er en b-boydansegruppe som fra Las Vegas, Nevada. Super Cr3w vant andre sesong av America's Best Dance Crew. Super Cr3w ble til lenge før America's Best Dance Crew startet.
Noemí Simonetto de Portela
Noemí Simonetto de Portela (født 1. februar 1926 i Buenos Aires, død 20. februar 2011) var en argentinsk friidrettsutøver som konkurrerte i sprintløp, hekkeløp, lengdehopp og høydehopp. Hun har 11 gullmedaljer fra søramerikanske mesterskap i friidrett gjennom 1940-tallet, og fikk OL-sølv i lengdehopp under Sommer-OL 1948 i London.
Idrettskarriere
Simonetto deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1941, som ble arrangert i Argentina, og fikk der bronse i lengdehopp og høydehopp, og Argentina vant 4 x 100 meter stafett. Hun deltok igjen i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1943, og fikk der gull på 100 meter og i lengdehopp, og hun fikk bronse i høydehopp, bak Ilse Barends og Edith Klempau. I tillegg fikk hun gull på 4 x 100 meter stafett sammen med María Malvicini, Elsa Irigoyen og Ilse Hammerl. Hun vant 80 meter hekk og lengdehopp under Søramerikansk mesterskap i friidrett 1945, og fikk sølv på 100 meter, bak Beatriz Kretschmer. Hun fikk også sølv i høydehopp, der Ilse Barends vant, og hun deltok på Argentinas stafettlag som vant 4 x 100 meter stafett.
Hun fikk fire nye gullmedaljer under Søramerikansk mesterskap i friidrett 1947. Individuelt vant hun 100 meter, 80 meter hekk og lengdehopp, og hun fikk sølv i høydehopp, der Ilse Barends vant mesterskapet for tredje gang på rad. I tillegg fikk Argentina gull på 4 x 100 meter stafett, der hun løp sammen med Alicia Gomez, Maria Spuhr og Nelida Cajide.
Simonetto de Portela vant en olympiske sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1948 i London. Hun kom på andreplass i lengdehopp med et hopp på 5,60 meter bak ungarske Olga Gyarmati som vant med resultatet 5,695 meter som var ny olympisk rekord.
Emilia
Emilia kan vise til:
The Village Voice
The Village Voice, noen ganger forkortet til The Voice, er en amerikansk gratisavis grunnlagt i 1955 av, og Norman Mailer. Avisen kommer ut én gang i uken og fokuserer på det som skjer i New York. The Voice var den første, og er i dag den største, alternative avisen i USA.
Star Wars: Knights of the Old Republic II: The Sith Lords
Star Wars: Knights of the Old Republic II: The Sith Lords (eller KOTOR II) er et rollespill utviklet av Obsidian Entertainment, utgitt i desember 2004 til Xbox, og senere til PC. Det er oppfølgeren til rollespillet Star Wars: Knights of the Old Republic fra 2003.
Mens spillet ble utviklet var utviklerne av det første spillet i serien, BioWare, opptatt med andre titler, som Jade Empire og Dragon Age, og Obsidian tok derfor over. KOTOR II bruker en oppgradert versjon av spillmotoren brukt i det første spillet, og grafikken, spillbarheten og brukergrensesnittet ligner svært.
Historien finner sted fem år etter avslutningen i det første spillet, og handler om et sett nye figurer. Handlingen finner sted 4 000 år før Star Wars Episode I: Den skjulte trussel, når Jediene nesten har blitt utryddet av Sith. Spilleren skal få rollen som en tidligere Jedi-ridder, som ble sendt i eksil fra Jedi-ordenen. Sammen med noen følgesvenner skal karakteren sette ut for å stoppe Sith, og kan underveis reise til seks forskjellige planeter for enten å hjelpe eller forhindre republikkens forsøk på å bringe fred og stabilitet til galaksen. Som i det første spillet kan spilleren ta valg som fører ham eller henne nærmere Den lyse siden eller Den mørke siden. Slutten av historien avhenger av disse valgene.
Robert Wadlow
Robert Pershing Wadlow (født 22. februar 1918 i Alton i Illinois, død 15. juli 1940 i Manistee i Michigan) var ifølge Guinness rekordbok verdens høyeste mann. Han var 2,72 meter høy og veide 199 kg da han døde. Han døde i Manistee i Michigan i USA, som et resultatet av en betennelse i en blemme forårsaket av en dårlig tilpasset beinskinne. Han ble begravd på Oakwood Cemetery i Alton i en kiste som var 3,28 m lang, 81 cm bred og 76 cm dyp. Det var 16 personer som bar kisten. I begravelsen hans kom det 27,000 personer som ville ta et siste farvel med Anton-kjempen. Den ekstreme veksten skyldtes en svulst i hypofysen. Han vokste normalt til han var fem år gammel, men deretter hadde han en ekstrem vekst, og han fortsatte å vokse helt fram til han døde. Da han var 13 år gammel, var han 224 cm. Da han var i speideren, måtte de lage en spesiell uniform til han av 12,8 m med stoff som var 0,9 m bredt. Han er også tildelt rang som verdens høyeste tenåring noensinne, for da han var 17 år gammel, var han 244,8 cm høy. Vekten da er ukjent.
David Canabarro
David Canabarro er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
City of Salford
Salford er et administrativt distrikt i Stor-Manchester i England. Det har navn etter byen Salford, som er den største bosetningen i distriktet. Administrasjonssenteret er Swinton. Det har status både som city og metropolitan borough.
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved sammenslåing av Salford, Eccles, Swinton and Pendlebury, Irlam og Worsley. Det grenser mot Bury og Bolton i nord, Trafford i sør, Wigan og Warrington i vest og Manchester i øst.
Jasper nasjonalpark
Jasper nasjonalpark er en nasjonalpark i provinsen Alberta i Canada, opprettet i 1907.
I 1984 ble Jasper nasjonalpark tatt inn på UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder.
Jorden
Jorden, eller jorda, (latin: Tellus eller Terra; astronomisk symbol: ) er den planeten hvor mennesker oppstod og som vi bor på. Den er den tredje planeten i vårt solsystem regnet fra solen. Den er den femte største planeten i solsystemet og planeten med størst tetthet, hvilket innebærer at dens gravitasjon kun overgås av Jupiter, Saturn og Neptun. Jorden er den største av solsystemets fire steinplaneter, med en diameter noe større enn Venus', og cirka dobbelt så stor som Mars.
Jordkloden blir noen ganger omtalt som Verden, den blå planeten, eller Tellus («Jord») etter dens latinske betegnelse. Jorden er det eneste stedet i Universet som man med sikkerhet kan si at det finnes liv.
Som hjem for millioner av arter, inkludert mennesker, er jorden det eneste astronomiske objekt hvor man vet at det finnes liv. Forskere mener at planeten ble dannet for 4,6 milliarder år siden og at det oppstod liv på overflaten før det var gått én milliard år. Jordens biosfære har hatt merkbar betydning for atmosfærens utvikling og andre abiotiske forhold på planeten, noe som har gjort det mulig for aerobe organismer å utbre seg. Dette har igjen ført til dannelsen av ozonlaget, som sammen med jordens magnetfelt blokkerer for skadelig solstråling og dermed muliggjør liv på land. Jordens fysiske egenskaper, så vel som dens geologiske historie og banens plassering i forhold til solen, har tillatt liv på planeten å eksistere i mer enn tre milliarder år.
Jorden påvirker og påvirkes av andre objekter i rommet, spesielt av solen og månen. De geologiske prosessene styres av to energikilder: Jordens indre energi og varmeutvikling driver de indre prosessene med vulkanisme, jordskorpe- og bergartsdannelse, platetektonisk kontinentaldrift og havendring. Jordens tyngdekraft og solens energi driver de ytre prosessene hvor vind og nedbør skaper erosjon, forvitring og sedimentær avsetning. På jordoverflaten møtes de indre og ytre geologiske kreftene og former de biologiske artenes livsmiljø.
For tiden foretar jorden et omløp rundt solen for hver 366,26 gang den roterer rundt sin egen akse, hvilket tilsvarer 365,26 solare dager, eller ett siderisk år. Jordens rotasjonsakse heller ca. 23,4 grader i forhold til den rette vinkelen på jordens omløpsbane rundt solen, noe som skaper årstidsvariasjoneer med en syklus på ett tropisk år (365,2422 solare dager). Jordens eneste måne — månen — som begynte å gå i bane rundt jorden for om lag 4,5 milliarder år siden, bidrar med å skape tidevann, er stabiliserende for aksehelningen og bremser gradvis jordens rotasjon. Inntil om lag 3,8 milliarder år siden sørget en rekke nedslag av asteroider for betydelige endringer på jordens overflate.
Planetens mineraler og produkter fra biosfæren er ressurser som bidrar til å opprettholde menneskeheten. Befolkningen er delt inn i omtrent 200 selvstendige stater, som påvirker hverandre gjennom diplomati, reiser, handel og militære handlinger. Menneskehetens kulturer har gjennom tidene hatt mange ulike oppfatninger av jorden, deriblant personifisering av planeten som en guddom, overbevisninger om at jorden er flat og/eller at den er senteret i universet. I nyere tid hersker mange steder en erkjennelse av at jorden trenger menneskelig inngripen og tilpasning for at livsbetingelsene skal kunne bestå.
Kronologi
Fra å være i smeltet tilstand, gikk jordens ytre lag over til en fast skorpe ved nedkjøling da vann ble akkumulert i atmosfæren. Jordskorpen var tynn og sprakk opp gang etter gang med en stor mengde vulkanutbrudd, og antakelig dannet det seg tidlig et samlet kontinent som så sprakk opp. Månen ble dannet kort tid etterpå, for om lag 4,5 milliarder år siden. Den (2013) mest anerkjente teorien for dannelsen av månen er nedslagsteorien, som innebærer at månen ble dannet da et objekt på størrelse med Mars – noen ganger omtalt som Theia – tilsvarende om lag 10 % av jordens masse, kolliderte med jorden i et gigantisk sammenstøt. Denne teorien innebærer at dette objektet smeltet sammen med jorden, men at tilstrekkelig med materie til dannelsen av månen ble sendt i bane rundt jorden.
I tidlig arkeikum (4,6–4,0 mrd. år siden) var jordens mantel svært varm, og litosfæren (jordskorpen) ytterst var så lett at den neppe sank ned i mantelen. Jordskorpa bestod av mye basalt og natriumrike masser. Natriumrike mantelmasser kunne noen steder trenge oppover i basaltkappen og danne kropper av kvartsrike dypbergarter – tonalitt, trondhjemitt og granodioritt (TTG). Horisontale smeltemasser ble til grønnsteinsbelter av omdannet basalt, ofte med magnesiumrik komatiitt, og ofte omgitt av tonalitt-gneis. Bergarter fra arkeisk tid er ikke preget av omsmelting gjennom nedsynking i mantelen, slik bergarter fra sen arkeikum og proterozoikum preges av. I proterizoikum ble bergartene også mer kaliumrike.
Siden omkring 1950 har geologer jaktet på de eldste bergartene. Høyeste kjente alder for bergarter er 3,96 milliarder år, mens sandstein funnet i Australia har klaster som har blitt datert til 4,1–4,2 milliarder år gamle. Radiometrisk datering av meteoritter og bergarter funnet på månen har gitt aldre på opp til 4,56 milliarder år og vi regner dette som et anslag på hvor gammel jorden kan være. Grunnen til at vi ikke finner så gamle bergarter på jordkloden er at den i tidlig arkeikum var for varm til å starte den radiometriske klokka i bergartene, som brukes for å datere mineraler ved hjelp av halveringstider. Og selve kontinentene er ikke noen steder eldre enn om lag fire milliarder år, mens havbunnen fornyes kontinuerlig. Ingen havbunn regnes for å være eldre enn 200 millioner år.
Atmosfæren
Smeltingen og krystalliseringen i arkeikum skapte gassutblåsninger, vanndamp og vulkansk aktivitet som bidro til jordens uratmosfære. Den ble fylt med helium og hydrogen som ble avgitt fra jorden, men hovedbestanden i uratmosfæren var svovel. De første organismene – prokaryoter – utviklet seg på denne tiden og «pustet» svovel i stedet for oksygen. Denne typen liv utviklet seg tilpasset den første, svovelholdige atmosfæren. Det eksisterer dog teorier om at atmosfæren hele tiden har hatt oksygen, siden tidlig arkeikum.
For 3,8 milliarder år siden ble jorden (og månen) antatt utsatt for et nytt, kraftig meteoritt-bombardement som sammen med solvind rev bort den første atmosfæren. Bombardementet skapte intens varmeutvikling og vulkanisme, som nok en gang frigjorde nitrogen, karbondioksid og vanndamp. Disse elementene ble nå nedbrutt av ultrafiolett lys fra sola og omdannet til hydrogen, oksygen og ozon i en relativt oksygenfattig, ny atmosfære. Vanndampen kondenserte og dannet havene for kanskje 4 milliarder år siden, godt hjulpet av is og flytende vann fra asteroider, protoplaneter, kometer og transneptunske objekt. Til tross for at solen utstrålte om lag 30 % mindre energi enn den gjør i dag, viser forskning at havene forble flytende, en selvmotsigelse formulert i den svake sols paradoks. En kombinasjon av drivhusgasser og økt solaktivitet bidro til økning av jordens overflatetemperatur, og forhindret at havene frøs over. Utviklingen av liv i havene etter relativt kort tid, avga oksygen som lagret seg i den nye atmosfæren.
Fotosyntese og fjellkjededannelser
Den danske geologiprofessor Minik T. Rosing og kolleger ved Stanford University mener kontinentalskorpene oppstod i takt med anaerobt liv. Mangelen på landmasser skapte vesentlig sedimentære bergarter som skifer, konglomerat og kvartsitt i sen arkeikum. Når lava steg opp til overflaten gjennom basaltskorpen, ville den normalt avkjøles og størkne til tung basalt og gradvis synke ned i magmaen igjen, smelte ved 1100–1200 °C og stige opp for å størkne på ny, i en kontinuerlig geologisk prosess. Basalten gjennomgikk nå en økende oksidasjonsprosess og forvitret.
Basalt som er blitt forvitret av oksygen vil smelte ved «kun» 650 °C, utskilles og stige opp til overflaten der den størkner til langt lettere granitt, som finnes på samtlige kontinenter, men er uhyre sjelden ellers i solsystemet. Relativt lett granitt la seg oppå den tyngre basalten og lot basaltsyklusen fortsetter under dekket av granitt, som forble stabilt og flytende. Vi har grunnfjell fra denne tiden i Norge, rester av en arkeisk fjellkjede finner vi i Lofoten med aldre opptil 3,3 milliarder år. Urbergarten granitt opptar for øvrig svært lite oksygen i friluft, og dette bidro derfor til stadig mer fritt oksygen i atmosfæren.