cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
New York Post
I begynnelsen
I 1881 tok Henry Villard kontroll over avisen, og i 1897 overlot han driften til sin sønn, Oswald Garrison Villard, som var svært opptatt av å bedre livsvilkårene for mørkhudede amerikanere. Villard solgte avisen i 1918 etter omfattende rykter om at han hadde støttet Tyskland under første verdenskrig. Disse ryktene hadde påvirket opplaget, den nye eieren Thomas Lamont, en seniorpartner i selskapet J.P. Morgan, ikke klarte å få til overskudd med den; han solgte det derfor til 34 investorer med bakgrunn fra finansnæringen og politikk, ledet av Edwin F. Gay, amanuensis ved Harvard Business School.
Den konservative Cyrus H. K. Curtis kjøpte avisen i 1924, og gjorde den om fra en sensasjonsavis til en seriøs avis i tabloidformat for en kort periode. I 1934 ble avisen kjøpt av J. David Stern, som tok avisen tilbake til fullformatet, samt fra konservativ til liberal profil, og endret navnet til New York Post.
Dorothy Schiff kjøpte avisen i 1939 og oppnevnte sin ektemann George Backer som redaktør. Hennes andre redaktør (og ektemann) Ted Thackrey i 1942. De byttet også tilbake til tabloidformat dette året. I 1949 ble James Wechsler redaktør i avisen. I 1961 ble Paul Sann gitt jobben med å redigere nyhetene. Under Schiffs eierskap var New York Post avisen som talte fagforeningene og liberalismens sak.
I 1976 ble New York Post kjøpt av Rupert Murdoch for 30 millioner dollar. På dette tidspunktet var avisen den eneste ettermiddagsavisen som hadde overlevd i byen.
Murdoch tar over
Til tross for at avisen hadde et veletablert rykte som en liberal og politisk sosialistisk avis, klarte Murdoch fort å farge den blå.
Han lot også avisen ta etter de britiske tabloidavisene, og den mest berømte forsiden ble trykt 15. april 1983 med overskriften: Hodeløs kropp i toppløs bar. New York Post kopierte også den berømte GOTCHA-overskriften fra The Sun (ved senkingen av ARA «General Belgrano» under Falklandskrigen), men i sin versjon (noen år senere) refererte den til Abu Musab al-Zarqawis død.
I 1988 ble Murdoch tvunget til å selge avisen til Peter S. Kalikow, på grunn av regler som hindret krysseierskap innenfor amerikansk medieindustri. I 1993 da Kalikow gikk konkurs, kjøpte han tilbake avise fra Kalikows konkursbo. Årsaken til at dette gikk nå, var at svært mange politikere, inkludert den demokratiske guvernøren for New York Mario Cuomo gikk inn for at han skulle unntas fra de føderale reglene som gjorde at han måtte selge avisen noen år tidligere.
Priskrig
Opplaget til New York Post falt kraftig de siste årene Schiff var eier. Fra 700.000 i opplag på slutten av 60-tallet, til omkring 418.000.
Da Murdoch satte ned prisen på avisen fra 50 cent til 25 cent i oktober 2006 gikk opplaget i været, og avisen gikk for første gang forbi konkurrenten Daily News.
Giancarlo Zolezzi
Giancarlo Zolezzi (født 27. august 1981) er en chilensk svømmer.
Han representerte Chile under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 200 meter fri.
Denis Thatcher
Denis Thatcher, 1. baronett, (født 10. mai 1915, død 26. juni 2003) var en britisk major og forretningsmann. Han var ektefellen til Storbritannias statsminister Margaret Thatcher.
Thatcher ble født i Lewisham i London i England som det eldste barnet til den New Zealand-fødte britiske forretningsmannen Thomas Herbert (Jack) Thatcher og hans kone (Lilian) Kathleen, født Bird.
Teachta Dála
Når man skal angi at en person er medlem av Dáil settes forkortelsen TD etter navnet, for eksempel «Bertie Ahern, TD». Under debatter brukes betegnelsen når man tiltaler andre på irsk, for eksempel «an Teachta Carey», mens man i innlegg på engelsk bruker formen «Deputy Quinn».
TD
TD, Td og td kan bety:
Asterix og hans tapre gallere
Asterix og hans tapre gallere er den første albumutgivelsen av tegneserien Asterix i 1959 med originaltittel Astérix le Gaulois. I Norge kom den ut først i 1969.
Jenny Klinge
Jenny Elisabeth Klinge (født 28. november 1975 i Surnadal i Møre og Romsdal) er en norsk politiker for Senterpartiet. Hun har vært stortingsrepresentant for Møre og Romsdal siden 2008, først som fast møtende vara og fra 2009 på fast plass. Hun var medlem av Stortingets justiskomité og justispolitisk talsperson for Senterpartiet fra 2009 til 2021. Fra 2021 er Klinge medlem av Stortingets næringskomité.
Asterix og hans tapre gallere
Historien er skrevet av René Goscinny og tegnet av Albert Uderzo.
Jenny Klinge
I Surnadal var Klinge kommunestyre- og formannskapsmedlem 1999–2007, samt varaordfører 2003–2007. Medlem i kulturstyret 1999–2003, og leder i ungdomsrådet 1999–2003. Medlem av Møre og Romsdal fylkesting 2003–2007, og i kraft av dette medlem av fylkeskulturutvalget og fylkesrådet for funksjonshemmede. Leder i Surnadal Senterparti 2002–2004.
Asterix og hans tapre gallere
Handling
Hele Gallia er under romersk kontroll, bortsett fra en liten landsby i Armorica (dagens Bretagne) hvis innbyggere blir gjort uovervinnelige av en spesiell trylledrikk laget med jevne mellomrom av Druid Getafix. Centurion Crismus sender Bonus, sjef for en romersk garnison, i håp om å oppdage hemmeligheten bak gallernes. Men romerens identitet avsløres når han mister sin falske bart, kort tid etter at han oppdager eksistensen av trylledrikken - hvorpå han rapporterer sin oppdagelse til Centurion.
Jenny Klinge
Klinge møtte fast på Stortinget som vararepresentant for Eli Sollied Øveraas fra november 2006 til juli 2007, og fra april 2008 til september 2009. Klinge var da medlem i Stortingets transport- og kommunikasjonskomité, og var en av saksordførerne for Nasjonal transportplan.
Asterix og hans tapre gallere
Handling
Crismus Bonus, i håp om å styrte Julius Caesar, beordrer Getafix tatt til fange og forhørt for trylledrikkens oppskrift - men til ingen nytte. Asterix får vite at Getafixs har blitt tatt til fange, og infiltrerer derfor en romersk leir. Han får høre Crismus Bonus avsløre sitt tiltenkte opprør til hans nestkommanderende Marcus Ginandtonicus. Etter forslag fra Asterix later Getafix som om han går med på Centurions krav om å få trylledrikken. Men egentlig oppgir de ingrediensene til en annen eliksir.
Etter at alle ingrediensene til en eliksir blir funnet, tilberedes en trylledrikk som får håret og skjegget til den som drikker til å vokse i et akselerert tempo. De romerske styrkene blir deretter narret til å drikke denne trylledrikken, og om ikke lenge har alle sammen veldig langt hår og skjegg.
Stine Borgli
Stine Borgli (født 4. juli 1990 i Sandnes ) er en norsk syklist som sykler for CK Victoria og det franske laget FDJ Nouvelle-Aquitaine Futuroscope.
Idrettskarriere
Borgli begynte med sykling som 18-åring og tok bronse i fellesstarten i NM i landeveissykling 2011.
Hun fikk én ny bronse i NM i landeveissykling 2015 i Brumunddal, denne gang på lagtempo med Bryne CK. Året etter, i NM i landeveissykling 2016 i Bodø tok hun gull på lagtempo og en påfølgende femteplass i gaterittet.
I 2017 tok Borgli én ny lagtempobronse i NM i landeveissykling 2017 i Trondheim, før hun representerte Norge under VM i landeveissykling 2017. Der kom hun på 62.-plass på fellesstarten, 5:51 bak vinneren, Chantal Blaak.
Twist
Twist (engelsk for «vri») kan vise til:
Léon Delsarte
Léon Delsarte (født 19. november 1893, død 24. januar 1963) var en fransk turner.
Samisk religion
Samenes religion er en naturreligion og består av flere guder, samt tro på ånder og at naturen er besjelet.
Léon Delsarte
Han var med i to OL. Under OL i 1920 var han med på det franske laget som vant bronse i lagkonkurransen.
Samisk religion
Guder og makter
I noen av 1700-tallsframstillingene av samisk religion blir den samiske gudeverdnen delt inn i fire grupper, basert på hvilket rike de holdt til i. Underjordiske guder, guder som holdt til på jorden, himmelske guder, og overhimmelske guder. Jens Kildal navngir 13 samiske guddommer i sin avhandling, mens Hans Skanke nevner 18 – samtidig som han utelater 4 av Kildals 13.
Léon Delsarte
I neste OL, i 1924, fikk han en sølvmedalje; også denne gangen i lagkonkurransen. Individuelt fikk han bl.a. 10.-plass i svingstang, 14.-plass i ringer og 17.-plass i skranke. Han kom på 9.-plass i mangekampen.
Samisk religion
Guder og makter
Spørsmålet om det virkelig fantes en fullt utviklet samisk gudeverden, med faste og allment kjente navn og egenskaper for hver enkelt av gudene, er omdiskutert. Hans Mebius siterer Anker Steffensen på at «formodentlig er den samiske gudeverden først og fremmest et resultat af missionærernes måde at udspørge samerne på», med det dannede 1700-tallsmenneskets utgangspunkt i gresk-romersk mytologi. Steffensen mener at det grunnleggende i samisk religion var å forholde seg til de kreftene som styrte naturen, dyrene og viltet, og til de kreftene som regulerer fødsel, liv og død.
De fire mødregudinnene Máttaráhkká, og hennes døtre Sáráhkká, Juoksáhkká og Uksáhkká er fremdeles en levende del av samisk tradisjon, og har hver sine roller i forbindelse med svangerskap og fødsel.
Religiøs praksis
Sjamanen, eller noaiden, var samenes prest. Han hadde angivelig en spesiell kontakt med åndeverden. Han greide å sette seg selv i en slags transe, eller en dyp meditasjon for å spå fremtiden eller helbrede sykdom. Sjamanens viktigste redskap var runebommen (en slags tromme laget hovedsakelig av reinskinn, tre og bein). Denne var en veldig viktig gjenstand i den førkristne samiske kultur og religion. Runebommen var dekorert med tegninger som forestilte legender og sagn, og de kunne og forestille samiske guder. Mange runebommer viser også bilder av jomfru Maria, Gud, Den hellige ånd og Jesus Kristus, dette som følge av kristningen på begynnelsen av 1800-tallet.
Religiøs og magisk påvirkning mellom samer og norrøne folk
Samene hadde magiske kunnskaper som de norrøne folkene verdsatte høyt. En har kjennskap til at samene kunne bistå med helbreding, rådgivning og at de endog kunne lære bort kunnskaper innenfor magi. Før kristendommen ble innført regner en med at samer og norrøn befolkning delte en del fundamentale religiøse oppfatninger. Dette ga gjensidig respekt og forståelse. Samene ble oppfattet som gode spåmenn, noe som de norrøne folkene var svært opptatt av. Samer er omtalt som rådgivere for gudene, for eksempel Odin som spør samen Rosstjuf om råd for hvordan drapet på sønnen Balder kan hevnes. Også historiske personer spør samene om hjelp, blant annet spør Harald Hårfagre en same fra Hadeland om råd. Imidlertid ender denne praksisen utover på 1200-tallet, ettersom Eidsivating- og Borgartinglovene hadde uttrykkelig forbud mot å gå til samene for å be om denne typen hjelp. Samenes kompetanse som dyktige smeder ble også oppfattet som å ha forbindelse med det magiske. Med introduksjonen av kristendommen endret de norrøne folkene den positive oppfatningen av magi til noe negativt.
De tre norrøne gudene Tjatse, Skade and Ull mener blant annet den russiske språkforskeren og skandinavisten Juri Kusmenko (f. 1941), er opprinnelige samiske guder. Tjatse miner om den samiske guden for fisking, Tjatsiolmai. Skade var skigudinne, egenskaper som ble forbundet med samer, i tillegg til at hun hadde samme ferdigheter som den samiske guden Juxakka. Videre var ull en mannlig skigud, med samme egenskaper som den samiske skiguden Leibolmai. En regner med at samene hadde stor påvirkning for skandinavenes interesse for vinterjakt, ski og fisking, dessuten var skiløping noe de hadde lært av samene.
Kilder til samisk religion
Blant de viktigste eldre skriftlige kildene til samisk religion er «Nærøymanuskriptet» av presten Johan Randulf, og misjonsprest Thomas von Westens nedtegnelser. von Westen arbeidet med fornorskning av samene, og både Ranulfs og hans nedtegnelser må sees i lys av dette. Isaac Olsen (1680-1739) samarbeidet med von Westen, og skrev en Relation om lappernes vildfarelser og overtro, som ble trykket i 1910.
Andre kilder er eldre middelalderskrifter, rettsprotokoller fra 1600-tallet og folkloristiske studier. Arkeologiske kilder kan også gi informasjon om kultsteder og offerpraksis.
Kuppforsøket i Estland i 1924
Kuppforsøket i Estland i 1924 fant sted 1. desember 1924 da en gruppe estiske kommunister forsøkte å ta makten ved statskupp i Estland. Kuppforsøket møtte motstand og ble raskt slått ned. Det var støttet av Komintern og bidro til å forverre forholdet mellom Estland og Sovjetunionen.
Kuppmakerne sto under ledelse av Jaan Anvelt og talte i underkant av 300 personer. Gruppen besto av estiske kommunister, arbeidere ved sovjetiskeide fabrikker og andre som kom over grensen fra Sovjetunionen, som hadde utrustet, trenet og støttet kuppmakerne. I de tidlige morgentimene den 1. desember 1924 gikk grupper av kuppmakere til aksjon mot regjeringskontorer, militær institusjoner og sentrale samferdselsmål. Den største gruppen på 50 mann ble satt inn mot offisersskolen i Tondi. Andre og mindre grupper bestående av 7 til 10 personer gikk til aksjon mot regjeringsinstitusjoner og sentrale kommunikasjonsknutepunkter i Tallinn, der de blant annet forsøkte å ta kontroll over jernbanestasjonen og hovedpostkontoret. Forsvarsdepartementet og politistasjoner ble angrepet. Kuppmakerne gikk også til angrep på hjemmet til statsoverhodet Friedrich Akel, men denne unnslapp opprørerne.
Vengsøya
Vengsøya er ei øy og et fiskevær i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Øya ligger på nordvestsiden av Kvaløya, nordvest for Kaldfjorden og nordøst for Tromvik. Det høyeste punktet på øya er Vengsøytinden, 764 meter over havet.
Kuppforsøket i Estland i 1924
I november 1924 ble 149 personer dømt for statsfiendtlig virksomhet, noe som svekket kuppmakernes stilling. Kuppmakerne håpet aksjonen ville få støtte blant estiske arbeidere, noe som viste seg å være feil. De håpet også at kuppet ville resultere i en sovjetisk invasjon, noe også viste seg å ikke skje. I stedet ble kuppmakerne nedkjempet av estiske militære, politiet og sivile frivillige. Omkring 20 personer ble drept av opprørerne, som selv led et tilsvarende tap. Blant dem kuppmakerne drepte var samferdselsminister Karl Kark.
Etter kuppforsøket svant Kommunistpartiets oppslutning sammen med medlemstallet. Partiet ble også forbudt.
Vengsøya
Fra Sandnes på østsiden av øya er det fergeforbindelse til Belvika på Kvaløya. Før gikk den også til Laukvika på Kvaløya, Musvær, Risøya og Sandøya.
Junior-VM i håndball for menn 1999
Junior-VM i håndball for menn 1999 ble arrangert i Qatar i 1999.
Norges Parkeringsforening
Norges Parkeringsforening, forkortet Norpark, er en norsk bransjeforening for kommuner og offentlige og private parkeringsselskaper og andre som driver parkeringsrelatert virksomhet.
Foreningen ble etablert i 1987 etter initiativ fra Samferdselsdepartementet og Vegdirektoratet.
Norpark var med på å ta initiativ til å etablere Parkeringsklagenemnda for privat parkeringsvirksomhet.
Dejstvuj, Manja!
Dejstvuj, Manja! (originaltittel: Действуй, Маня!) er en sovjetisk film fra 1991, regissert av Roman Jersjov.
Handling
To vitenskapsmenn: en biolog (spilt av Jevgenij Vesnik) og programmerer Kostya (spilt av Sergey Bekhterev) ønsker å finne opp en cyborg, som de vil bruke til å slåss mot mafiaen.
Imidlertid skjer det en feil i løpet av programmeringen: roboten får form av en kvinnelig glamour-modell som programmereren i all hemmelighet fantaserte om.
Lommedalen skole
Lommedalen skole er en barneskole i Lommedalen i Bærum.
Den har 384 elever og et pedagogisk personale på 29 personer, rektor er Bjørn Rogstad.
Skolen har bestått av skolebygg fra 1913, 1960-årene og 1992. De to nyeste av disse byggene ble erstattet av et nytt bygg som stod ferdig i 2010.
Togianøyene
Togianøyene er en indonesisk øygruppe, og ligger i Tominibukta utenfor nordøstre Sulawesi. Øyene er kjent for sitt rike dyreliv med flere endemiske arter, for eksempel malengehjortesvin, togianfalkugle (Ninox burhani), og flygeagamen Draco supriatnai. I 2008 ble en ny brillefugl, Zosterops somadikartai, beskrevet fra øygruppen.
Allround-NM på skøyter 1986 for herrer
Allround-NM på skøyter 1986 for herrer ble avholdt 11. og 12. januar 1986 på Jevnaker stadion i Jevnaker. Teknisk arrangør var Jevnaker Idrettsforening.
Norgesmester ble Tom Erik Oxholm, IF Fram.
Panorama DDR
Panorama DDR-Auslandspresseagentur GmbH i Øst-Berlin var et nyhets- og billedagentur i DDR som fungerte for spesifikke utenlandsoppdrag. Agenturet sendte eksklusivt materiale til utenlandske massemedier, sammensatte faktamateriale og dokumentasjon fra hele den østtyske samfunnsvirkelighet, utgav informasjonsbrosjyrer. Det utgav også månedstidsskriftet «Panorama Kommunal» og kom i et opplag på 9000 eksemplarer på tysk, engelsk og fransk.
Bernhard Germeshausen
Bernhard Germeshausen (1951–2022) var en tysk bobsleighfører.
Germeshausen begynte sportskarrieren som friidrettsutøver. I 1974 kom han på fjerdeplass i DDR-mesterskapet i tikamp. Bestenoteringen, 7534 poeng, er omregnet til poengskalaen fra 1985, 7386 poeng.
Han deltok for første gang i OL i OL 1976 i Innsbruck, der han var med på å vinne gull i både toer- og firerbob. I begge øvelsene var styrmannen Meinhard Nehmer. Fire år senere, i OL 1980 i Lake Placid, tok han igjen gull i Nehmers firerbob. I toerbob styrte Germeshausen selv, og tok sølvmedalje bak det sveitsiske mannskapet.
Germeshausen ble dessuten verdensmester i firerbob i 1976, 1977 og 1981, og i toerbob i 1976 og 1981.
Dâmbovița (elv)
Elven Dâmbovița (kan også staves Dîmbovița) renner gjennom Romania fra dets kilde Făgăraș-fjellene, hvorfra den renner sydover og krysser București og møter elven Argeș 258 kilometer fra starten.
Dâmbovița județ er oppkalt etter denne elven.
Jury
En jury er en gruppe av lekmenn (ikke-jurister) som avgjør skyldspørsmålet i straffesaker. Vanligvis vil juryens hovedoppgave være å bedømme bevisene i saken, mens det er fagdommerens jobb å vurdere de rettslige spørsmål. Det vil imidlertid ofte være umulig å skille klart mellom jus og fakta i en sak, slik at juryen ofte i realiteten vil måtte avgjøre også sakens rettslige side.
Innen kontinental rett, som Norge er en del av, er jury stort sett utelukkende brukt for å avgjøre skyldspørsmålet i straffesaker. Innen anglo-amerikansk rett, som omfatter Storbritannia, USA og enkelte tidligere britiske kolonier, forekommer det derimot også at man bruker jury for å avgjøre sivile saker. Det vil variere fra land til land hvor mange medlemmer juryen skal ha (vanligvis 10 eller 12), og hvordan juryen skal fatte sine avgjørelser. Det normale er at juryen gir kun et kort svar (f. eks. «ja» eller «nei» på om en tiltalt er skyldig) uten å begrunne dette nærmere. I noen land må alle medlemmene av juryen være enige før man kan nå frem til en avgjørelse, ellers vil saken måtte gå på nytt. Et alternativ er å kreve et kvalifisert flertall, slik tilfelle blant annet er i Norge (minst 7 må stemme for domfellelse).
I Norge ble juryordningen innført i 1887 for straffesaker som behandles av lagmannsretten. Slike juryer består av 10 personer og kalles lagrette. Lagretten trer bare i kraft for lagmannsretten i saker som kan medføre strengere straff enn 6 år. For tingretten er det i stedet to meddommere i straffesaker, mens Høyesterett vil settes med normalt fem fagdommere.
Lasse Tennander
Lars Arthur «Lasse» Tennander (født 29. april 1945 i Stockholm) er en svensk musiker, komponist og tekstforfatter.
Tennander var aktiv i den progressive musikkbevegelsen på 1970-tallet. Han spilte inn sin første plate i 1966, men fikk ikke noe gjennombrudd før han ga ut den mer politiske LP-en Alle är vi barn i början i 1976. Før han selv slo gjennom, og dels senere, skrev han mye for andre artister, blant dem Peter Lundblad og The Wayfarers.
Blant hans mest kjente låter er «Ska vi gå hem till dig», «Med revade segel», «Lisa Lisa», «Rötter» og «Nu blåser vi ut ljusen (Stolta stad)».
Cupfinalen i fotball for menn 2011
Cupfinalen for herrer 2011 var en fotballkamp som ble spilt søndag 6. november 2011 på Ullevaal Stadion og var den siste kampen i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 2011. Finalistene var SK Brann og Aalesund FK. Aalesund vant kampen og ble dermed norgesmester og mottok Hans Majestet Kongens Pokal. Kampen var den 106. cupfinalen for herrer og den 69. finalen som ble spilt på Ullevaal Stadion.
Lielupe
Lielupe (latvisk: stor elv, tysk: Kurländische Aa eller Kurische Aa) er en elv i Latvia.
Lengden er 119 km (310 km sammen med Mēmele). Overflaten er 17,600 km².
Lielupe starter hvor elvene Mēmele og Mūsa møtes. Ved enden renner den parallelt med kystlinjen i Rigabukten. Byen Jūrmala ligger mellom elva og sjøen.
Lielupe er farbar opp 100 km.
Gino Cappelletti
Gino Raymond Michael Cappelletti (født 26. mars 1934 i Keewatin i Minnesota, død 12. mai 2022 i Wellesley i Massachusetts) var en amerikansk fotballspiller fra USA. Han spilte college football på University of Minnesota og var en All-Star i American Football League (AFL) for Boston Patriots, og vant AFL Most Valuable Player Award i 1964. Cappelletti er innlemmet i Patriots Hall of Fame og ble stemt inn i Patriots’ All-1960s Team. Han var ekspertkommentator for Patriots på radio frem til juli 2012, og ble ofte kalt for «The Duke» og «Mr. Patriot».
Lundestad
Lundestad er et norsk etternavn og et stedsnavn. Per 2022 er det 203 personer i Norge som bærer etternavnet Lundestad.
Gino Cappelletti
Tidlig liv
Cappelletti ble født i Keewatin nord i Minnesota den 26. mars 1934. Han gikk på Keewatin High School i sin egen hjemby og jobbet for jernbanen og i en jerngruve som tenåring. Han spilte college football på University of Minnesota som quarterback, hvor han var en backup for All-American Paul Giel. Cappelletti var kicker under ekstrapoeng, men Golden Gophers sparket ikke field goals da han gikk der. Som sophomore i 1952 klarte Cappelletti å overtale treneren til å la ham forsøke et kampvinnende field goal fra 43 yards som sikret en seier over Iowa.
Canada
Cappelletti spilte quarterback for Sarnia Imperials i Ontario Rugby Football Union i Canada i 1955. Han gikk over til Toronto Balmy Beach i 1956, men måtte i militærtjenesten midt i sesongen, og var ikke tilbake i Canada før i 1958. Han signerte da kontrakt med Winnipeg Blue Bombers i Canadian Football League, men ble byttet til Saskatchewan Roughriders som senere kuttet ham. Han gikk deretter tilbake til ORFU, hvor han ledet Sarnia Golden Bears (laget endret navn i 1956) til en ligatittel.
Boston Patriots
I 1959 hadde Cappelletti flyttet tilbake til Minnesota hvor han jobbet som bartender i brorens lounge før Patriots inviterte ham til trening på sommeren 1960. Da American Football League (AFL) ble lansert i 1960 signerte han med Boston Patriots hvor han til å begynne med spilte kicker og defensive back. Han gikk over til angrep senere i sesongen, og sammen med quarterback Babe Parilli var han en del av duoen «Grand Opera Twins», et kallenavn de fikk på grunn av deres italienske etternavn. Cappelletti ble utnevnt til AFL MVP i 1964, ledet ligaen i scoring fem ganger og ble utvalgt til AFL All-Star fem ganger. Han var en av 20 AFL-spillere som var aktive gjennom alle ligaens ti år, og Cappelletti, George Blanda og Jim Otto var de eneste som spilte i alle sine lags kamper i ligaen. Han spilte med Patriots i alle de 11 årene laget holdt til i Boston, fra 1960 og ut 1970-sesongen, og pensjonerte seg i august 1971, 37 år gammel; han var toppscoreren i AFL med 1 130 poeng (42 touchdowns, 176 field goals og 342 ekstrapong) og var topp ti i mottatte yards og pasninger. Cappelletti hadde to av de fem toppscorende sesongene i idrettens historie, med 155 poeng i 1964 og 147 poeng i 1961 (14 kamper per sesong). Poengrekorden med Patriots varte helt til Adam Vinatieri slo den 5. desember 2005. Da han døde hadde Cappelletti 12. flest mottakelser for Patriots med 292 mottakelser og 10. i mottatte yards med 4 589. Han var nummer fem blant Patriots-spillere i mottatte touchdowns med 42, og har nest flest forsøk på field goals (333) etter Stephen Gostkowski.
I løpet av Cappellettis profesjonelle karriere returnerte han også punts og avspark, spilte defensive backs og kastet også en touchdownpasning. Han var den andre AFL-spilleren til å få tre interceptions (fra Tom Flores) i en seriekamp, scoret 18 eller flere poeng i en kamp ti ganger og scoret 20 eller flere poeng i en kamp åtte ganger. Han satte AFLs kamprekord med 28 poeng da Patriots slo Houston 42–14 den 18. desember 1965. Cappelletti er den eneste spilleren i idrettens historie som løp og kastet en 2-point conversion, tok imot en pasning, hadde en interception, returnerte et punt og returnerte et avspark i samme sesong. Han scoret seks field goals (uten å bomme) i en 39–10 seier over Denver den 4. oktober 1964, og ble den eneste av kun to kickere i AFL med minst fire field goals per kamp i tre kamper på rad. Cappelletti ledet AFL i prosentandel vellykkede field goals i 1965.
Tennis under Sommer-OL 1924
Tennis under Sommer-OL 1924, i Paris ble det konkurrert om fem olympiske titler, to for damer; single og double, to for herrer; single og double samt mixed double.
Gino Cappelletti
Boston Patriots
I løpet av hele Cappellettis karriere med Patriots spilte han alle hjemmekampene i Fenway Park. For å ikke blokkere for tilskuerne måtte både hjemme- og bortelaget dele samme sidelinje, noe som til tider førte til at spillere gikk over til motstanderne for å høre etter play calls. Etter at han pensjonerte seg fortalte han i et intervju at, under en kamp mot Kansas City Chiefs husket han at trener Hank Stram «...calling for screen passes and us yelling to our defense about what was coming.»
I 1984 ble Cappelletti innlemmet i National Italian American Sports Hall of Fame. Han ble innlemmet i New England Patriots Hall of Fame i 1992. Trøyenummeret hans, #20, ble pensjonert av laget. Han ble derimot ikke stemt inn i Pro Football Hall of Fame innen han døde. Han var blant de første til å bli innlemmet i Professional Football Researchers Associations Hall of Very Good i 2003.
Kringkasting
Cappelletti jobbet med Gil Santos som ekspertkommentator for Patriots’ radiodekning på New England Patriots Radio Network (i perioden 1988–90 jobbet han med Dale Arnold). Santos og Cappelletti jobbet som et par i 28 sesonger, den lengste varige radioduoen i ligaens historie. De kommenterte 585 kamper i serie- og sluttspillet sammen, inkludert seks Super Bowls.
Cappelletti var også ekspertkommentator for Boston College Eagles i den senere kjente «Hail Flutie»-kampen i 1984. Cappelletti kan høres i bakgrunnen når kommentatoren Dan Davis roper «He got it! He got it! I don't believe it!»
Privatliv
Cappelletti var svigerfaren til tidligere mottaker for Boston College Eagles og Chicago Bears Tom Waddle. Cappelletti døde 12. mai 2022, 88 år gammel.
Liste over ordførere i Sande (Møre og Romsdal)
Liste over ordførere i Sande i Møre og Romsdal:
Rune Fjeldstad
Rune Fjeldstad (født 23. desember 1971) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte for Hasle/Løren og Vålerenga.
Suspensorium
Suspensorium (ofte forkortet susp; fra latin suspendere, det vil si «henge opp») er en bandasje som støtter og løfter. Betegnelsen brukes i medisinsk sammenheng først og fremst om en spesiell pungformet bandasje eller tøypose som brukes ved lidelser i testikkelpungen.
Ordet brukes iblant også om jockstrapp, en spesiell underbukse med en hard plastbeskyttelse foran for å hindre smertefulle slag mot underlivet eller skader på penis og pung når menn deltar i idretter som ishockey, fotball, håndball og fekting.
Brasil under Panamerikanske leker 1951
Brasil under Panamerikanske leker 1951. Brasil deltok i de første Panamerikanske leker som ble arrangert i Buenos Aires mellom 25. februar og 3. mars 1951. Brasil kom på femteplass med fem gull-, femten sølv og tolv bronsemedaljer.
Erik Ode
Ode medvirket i 50 filmer og nærmer 30 tv-produksjoner i løpet av karrieren. I tillegg hadde han regi på 22 filmer og over 20 tv-produksjoner. Han gjorde også en del sceneopptredener.
Han ble født Fritz Erik Signy Odemar i Berlin som sønn av Fritz Odemar og Erika Nymgau-Odemar, begge skuespillere. Etter videregående begynner han i lære på et fototeknisk institutt. Hans mål var å jobbe som kameramann og han fikk jobb som assistent til den østerrikske filmfotografen Otto Kantureks.
Ode filmdebuterte i en alder av 12 år i rollen som en ung Jesus i stumfilmen Menneskenes sønn (I.N.R.I.) (1923). Hans voksendebut var i kabareten Anti i 1928. Ode dukket opp på en rekke Berlin-scener og hadde fra 1930 små roller i lydfilmer. Under andre verdenskrig ble han satt til å underholde tyske tropper og var stasjonert i Norge og Frankrike.
Han regidebuterte i 1950 med filmkomedien Skandal in der Botschaft. I 1960-årene gikk han over til å regissere for TV.
I 1969 fikk han hovedrollen som Herbert Keller i kriminalserien Der Kommissar, en rolle han hadde til 1976. Fra 1977 til 1981 hadde han den ene hovedrollen i kriminalserien Sonne, Wein und harte Nüsse, som hans kone også medvirket i.
Han ble gift i 1942 med skuespiller Hilde Volk.
Hei Kembo
Hei Kembo (orig: Hey Duggee) er en britisk animert TV-serie for førskolebarn som har gått på BBC siden 2014.
Fylkesvei 5356
Fylkesveg 5356 går mellom Indre Arna og Espeland i Bergen kommune.
Collegial-Tidende
Collegial-Tidende var navnet på et dansk tidsskrift som kom ut i perioden 1798—1848. Tidsskriftet inneholdt mengdevis av opplysninger om offentlige foranstaltninger som forordninger, reskripter og avgjørelser fattet av Kollegiene. I de eldre årgangene inneholdt det også justissaker, utnevnelser og avskjedigelser, ledige embeter, benådninger med ordener og beretninger fra offentlige myndigheter. Fra 1841 het det Ny Collegial-Tidende.
Hei Kembo
I Norge har den gått på NRK Super.
Collegial-Tidende
Tidsskriftets historie
Tidsskriftet ble utgitt av embetsmenn i Kanselliet. I perioden 1798-1813 av Christian Knudsen og Peter Johan Monrad, i 1814 av Monrad alene, i perioden 1815—33 av Monrad og Anders Sandøe Ørsted, fra 1834 av Ørsted alene.
Fylkesvei 5356
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 277 (Hordaland).
Hei Kembo
Norske stemmer
Ellers medvirket: Kristian Krogstad, Espen Langvik, Kjentil Emilsen, Knut Erik Engemoen, Ane Vardund, Anette Lauenborg Waaler.
Liste over bilmerkers produksjonsland
Liste over bilmerkers produksjonsland inneholder en oversikt over ulike historiske og nåværende bilmerkers historiske opprinnelsesland, uavhengig av lisensproduksjon utenfor dette opprinnelseslandet. I realiteten produseres mange bilmerker på lisens eller egeneide fabrikker utenfor det opprinnelige utspringslandet - ofte for å spare fraktkostnader. Eksempelvis produseres Toyotamodeller for det europeiske bilmarkedet i Storbritannia, Frankrike, Portugal, Russland, Tsjekkia og Tyrkia, enkelte modeller av Volkswagen produseres ved Škoda-fabrikken i Tsjekkia, Mini produseres av BMW i Østerrike, Fiat i Serbia, og så videre. Det er også en gjennomgående trend at europeiske og japanske biler for USA-markedet produseres i Nord-Amerika.
Collegial-Tidende
Tidsskriftets historie
Bladet brakte også innberetninger som ga innsikt i kanselliets indre virke. Dikteren Peter Andreas Heiberg opplevde blant annet at regjeringen i begynnelsen av 1799 hadde beordret rettssak mot han i forbindelse med en rekke forskjellige skrifter. Dette lenge før han hadde mottatt den siktelsen som til slutt skulle ende med at han ble landsforvist. Heiberg karakteriserte satirisk Collegial-Tidende som:
Hei Kembo
Norske stemmer
Oversetter: Kristoffer Olsen Instruktør: Thommie Myhrvold Mikseteknikere: Else Gunhild Lj?stad, Andreas Moe Prosjektleder: Hans Hopen Studio: SDI Media-->
Liste over bilmerkers produksjonsland
Listen er ikke komplett.
Collegial-Tidende
Tidsskriftets historie
Særlig interesse fikk tidsskriftet i den perioden Ørsted var medutgiver eller utgiver, ved å meddele forarbeider og motiver til de kongelige forordningene. Collegial-Tidende ble i 1848 avløst av Departementstidende.
Det opinionsstyrte eneveldet
Collegial-Tidende ble opprettet som følge av en herskende stemning i regjeringen om mer åpenhet i regjeringssaker, som en del av det fenomen i tiden som historikeren Jens Arup Seip har kalt «teorien om det opinionsstyrte eneveldet». Bladets redaksjon fremla sitt idégrunnlag i et forord til første nummer, hvor det fortelles om formålet: Dessuten ble dette bildet supplert ved en etterskrift til første årgangs siste nummer, hvor det forklares at
Året etter at bladet ble lansert ble imidlertid Trykkefrihetsforordningen av 1799 innført som bl.a. innskrenket privatpersoners rett til å uttale seg om regjeringens forhold og derfor anser f.eks. professor i politisk kommunikasjon Anker Brink Lund at bladet snarere må anses som å være et ledd i statens monopol på formidling av politisk stoff under eneveldet.
Johannes XXII
Johannes XXII, (født 1249 som Jacques Duèze eller d'Euse, død 4. desember 1334) var pave fra 1316 til 1334. Han var den andre paven under Avignon-pavedømmet (1309–1377), valgt av en konklave samlet av Filip V av Frankrike (1316–1322) i Lyon. Som forgjengeren Klemens V samlet han makt og inntekter til pavedømmet, og levde i stor stil i Avignon. Han var motstander av keiser Ludvig IV av Bayern (1314–1347), til gjengjeld invaderte Ludvig Italia og installerte en motpave (Nikolas V, 1328–1330). Under denne konflikten ekskommuniserte pave Johannes fransiskaneren og skolastikeren William av Ockham.
Pave Johannes XXII var også teologisk omstridt ettersom han særlig i 1331–1332 gav støtte til den oppfatning at de hellige i himmelen ikke ville oppleve det salige skue av Gud (skjønt de ville få skue Jesus i hans menneskelighet) før dommedag.
Han fordømte en rekke sentenser fra den populære tyske mystikeren Mester Eckhart som kjetterske.
Biografi
Johannes var sønn av en skomaker i Cahors. Han studerte medisin i Montpellier og rettsvitenskap i Paris.
Det toårige oppholdet (sede vacante) mellom dødsfallet til pave Klemens V i 1314 og valget av Johannes XXII i 1316, skyldtes uenighet blant kardinalene, som var delt i to leire. Etter to år klarte kong Filip å samle en konklave av 23 kardinaler i Lyon, de utpekte Jacques d'Euse til pave Johannes XXII og han ble vigslet i Lyon. Han valgte Avignon til pavesete istedenfor Roma, og fortsatte dermed Avignon-pavedømmet som Filip IV av Frankrike hadde påtvunget i 1309 og som varte til 1377.
Johannes XXII involverte seg i politikken og de religiøse bevegelsene i mange europeiske land, for å hevde kirkens interesser. Dette gjorde ham til en svært kontroversiell pave i sin tid.
Allerede før valget av Johannes XXII hadde det oppstått en strid om keiserkronen, mellom Ludvig IV av Bayern og Frederik I av Østerrike. Johannes XXII holdt seg først nøytral, men da Ludvig i 1323 vant striden og ble keiser, utviklet det seg en krangel mellom en pavevennlig og en keiservennlig fraksjon i Italia. Dette skyldtes delvis Johannes XXII vidtgående krav på autoritet i keiserriket, men også Ludvigs støtte til fransiskanerne, som Johannes XXII hadde fordømt for deres fattigdomsideal og deres tro på at tiggermunker kunne erstatte kirkens presteskap og sakramenter. Ludvig ble støttet i denne uenigheten med pavedømmet av Marsilius av Padova, og senere av den britiske munken William av Ockham. Ludvig invaderte Italia og Roma, og innsatte Pietro Rainalducci som motpave Nikolaus V. Dette ble en fiasko, og de pavevennlige fikk senere tilbake makten i Roma. På den annen side hadde Ludvig avverget de pavelige kravene, og Johannes XXII forble i Avignon for resten av livet.
Pave Johannes XXII var involvert i den teologiske striden om Det saliggjørende skue av Gud. Allerede før han ble pave hevdet han at de som døde i troen ikke ville se Gud i Hans fulle guddomsglans før dommedag. Dette er et viktig punkt for katolikkene, siden helgenenes forbønn kunnes synes å miste sin mening dersom de ikke skulle skue Gud. Teologisk er imidlertid ikke denne konklusjonen tvingende, ettersom man kunne forestille seg, slik pave Johannes XXII gjorde, at de hellige kunne skue Jesus Kristus i hans menneskelige skikkelse, det vil si kunne stå overfor ham likesom dem som møtte ham på jorderik og således godt kunne frembære bønner umiddelbart for Den treenige Gud. Johannes XXII fortsatte å hevde dette synet mens han var pave, særlig i noen prekener i 1331 og 1332, dog uten å ville forankre det i noen pavelig ufeilbarlighet. Etterhvert trakk han seg tilbake fra denne læreoppfatningen, og godtok at de som dør i troen og kalles til himmelrik virkelig får det guddommelige skue.
Pave Johannes XXII var også en utmerket administrator.
Søndag 27. mars 1329 fordømte han flere av sentensene til Meister Eckhart som kjetterske i den pavelige bullen In agro dominico. Det er historisk noe uklart hvordan striden rundt disse læreutsagnene forløp. I selve bullen om sentensene heter det at Meister Eckhart selv hadde gått fra dem på dette tidspunkt.
Diverse
Johannes XXII er negativt omtalt i Umberto Ecos roman Rosens navn.
Anna Karamazoff
Anna Karamazoff (originaltittel: Анна Карамазофф) er en sovjetisk film fra 1991, regissert av Rustam Khamdamov.
Handling
Historien følger en kvinne som vender tilbake fra en arbeidsleir. Hun leter etter en person som førte til at hun ble arrestert, for å hevne seg på ham. Men etter å ha fullført sin egen dom, innser hun at hevn egentlig er meningsløst.
Mario Nasalli Rocca di Corneliano
Mario Nasalli Rocca di Corneliano (født 12. august 1903 i Piacenza i Italia, død 9. november 1988 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og tilknyttet Den romerske kurie.
Han var nevø til kardinal Giovanni Battista Nasalli Rocca di Corneliano.
Han ble kreert til kardinal i 1969 av pave Paul VI.
Han deltok ved konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Britains deetail
Britains deetail lekesoldater (toy soldiers) var et populært produkt på 1970- og 1980-tallet. Lekene ble produsert i England av W. Britain fra 1971. Figurene var laget i plast og var i skala 1/32 (54 mm). Figurene var alle håndmalte og var montert på metallplater. I begynnelsen av 1990-tallet flyttet produksjonen til Kina før de til slutt ble faset ut.
Britains deetail hadde en serie med ulike figurer med tema fra riddertiden, Waterloo, den afrikanske ørken, western, den amerikanske borgerkrigen og fra den andre verdenskrig. Figurene kunne også være ryttere der hesten var montert på en solid grønn metallplate. Det fulgte med tøyler, sal og salteppe som varierte fra de ulike modellene. I tillegg ble det laget ulike militære kjøretøy og motorsykler i metall i skala 1/32. Britains deetail var kjent for høy kvalitet.
Close Up
Close Up er en samleboks med Elvis Presley, utgitt i 2003.
Mr. T
Mr. T har tilkjennegitt et kristent livssyn.
Junior-VM i håndball for menn 2001
Junior-VM i håndball for menn 2001 ble arrangert i Sveits i 2001.
Hilarion Capucci
Hilarion Capucci (arabisk: هيلاريون كبوجي; født 2. mars 1922 i Aleppo, død 1. januar 2017 i Roma ) var en syrisk melkittisk katolsk teolog, hjelpebiskop og politisk aktivist for palestinernes interesser. Han er blitt æret med frimerker i Irak, Libya, Sudan, Egypt og Syria.
Prest
Etter studier i katolsk teologi og liturgi ved et presteseminar ble Capucci presteviet 20. juli 1947 i basilianene av Aleppos ordenssamfunn. Han virket så i sjelesorgen for melkittiske katolikker i nesten to tiår.
Biskop
Den 30. juli 1965 ble han hjelpebiskop for det melkittiske patriarkat av Antiokia, som har sete i Damaskus, med pesonlig tittel som erkebiskop med oppdrag å lede kirken i sentrale og sørlige deler av Det Hellige Land (Caesarea in Palaestina dei Greco-Melkiti). Han ble bispeviet 5. september samme år av patriark Maximos IV kardinal Sayegh. Han var i krafyt av dette oppdrag patriarkalvikar, patriarkaleksark og protosynkellos i Jerusalem. Senere omtalte han seg som emeritert patriark av Jerusalem.
Han deltok på 2., 3. og 4. sesjon av Annet Vatikankonsil.
Politiske aksjoner
Erkebiskop Capuccio støttet den palestinske befolkning bestrebelser for å oppnå en egen stat. Han argumenterte at solidaritet mellom de kristne og deres muslimske medborgere kunne forhindre de gryende kraftigere motsetninger mellom de abrahamittiske religioner ved det at de viste at de var forbundet i arbeidet for rettferdighet.
I august 1974 ble erkebiskop Capucci arrestert av italiensk militær idet han forsøkte å smugle automatrifler, håndvåpen, TNT og håndgranater inn på Vestbredden i sin Mercedes Sedan. Han ble dømt til tolv års fengselsstraff for å han misbrukt sin diplomatiske status for å smugle våpen til PLO.
Capucci var blant de fengselede som uten fremgang ble krevet løslatt av palestinske kaprere under gisselkrisen i Kfar Yuval i 1975.
I 1976, under gisseldramaet på flyplassen i Entebbe i Uganda, en aksjon foretatt av FPLP (Folkefronten for Palestinas frigjøring), krevde de tyske og palestinske gisseltakerne som hadde ført et fransk passasjerfly dit, at Israel måtte løslate 53 pro-palestinske fanger, blant dem erkebiskop Capucci. Israelske styrker klarte ved en overraskelsesaksjon å beseire gisseltakerne og befri deres fanger.
En intervensjon fra Den Hellige Stol førte senere til at Capucci ble løslatt fra fengsel etter tre år. Han ble utvist fra Israel.
I 1980-årene ble Capucci medlem av Christian Peace Conference. Han var med på denne organisasjonens ''VI. Allkristne fredsforsamling'' 1985 i Praha og valgt inn i et utvalg under gruppen for videre oppfølgingsarbeid.
Erkeniskop Capucci protesterte i 2003 mot Irakkrigen og skrev forordet til en bok av den amerikanske marineoffiser John Sharpe som oppfordret til fordømmelse av krigen.
I februar 2009 var Capucci ombord et libanesisk skip som forsøkte å bryte den israelske blokkade og bringe hjelpemateriell til befolkningen på Gazastripen. Skipet ble oppbragt av den israelske marine og lasten beslaglagt.
I mai 2010 ledsaget Capucci en skipskonvoi fra Free-Gaza-bevegelsen. Skipene ble bordet at den israelske marine. Erkebiskop Capucci var ombord skipet MS «Mavi Marmara», der ni mennesker mistet livet. Han ble først bragt til Be'er Sheva-fengselet og senere sendt ut fra Israel.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Hapoel Tel Aviv B.C.
Historie
Hapoel Ussishkin ble opprettet i 2007 av supporterne til Hapoel Tel Aviv B.C. etter at klubben ble sendt ned til 3. divisjon etter økonomisk rot og dårlig ledelse.
Rustam Khamdamov
Rustam Usmanovitsj Khamdamov (russisk: Руста́м Усма́нович Хамда́мов) er en sovjetisk regissør.
Hapoel Tel Aviv B.C.
2007-2008-sesongen
Med over 300 000 shekel i budsjett vant klubben alle sine 22 kamper i femte divisjon. Klubben vant også 5 divisjons Union Cup, også den uten å tape en eneste kamp.
Eierskap
Klubben er idag eid av over 700 supportere som hver betaler minst 300 shekel hver i året og dermed har en (men aldri mer) stemme ved valgene i kluben. Det er valg for styret i klubben hvert andre år, og det første valget i 2007 hadde 335 stemmer.
Supportere
Tilskuertallet var i gjennomsnitt 300 den første sesongen, med en topp på fullsatt 1200 i den siste kampen mot Hapoel Gan-Shmuel.
Baard Owe
Baard Arne Owe (født 3. juli 1936 i Mosjøen, død 11. november 2017 i København) var en norsk-født dansk skuespiller.
FK Bjelsjyna
FK Bjelsjyna (belarusisk: Футбольны клуб Белшына), eller FK Belsjina (russisk: футбольный клуб Белшина) (stiftet 1976) er en belarusisk fotballklubb fra byen Bjelsjyna.
Baard Owe
Han var utdannet fra Statens Teaterskole i Oslo i 1956. Han reiste til Danmark hvor elevtiden fortsatte på Aalborg Teater frem til 1958.
I 1962 deltok han i den danske finalen av Melodi Grand Prix og kom på en tredjeplass med sangen «Er det virk'lig sandt» av Pedro Biker (1925–73).
Han opptrådte i en rekke spillefilmer. I 1968 spilte han en vertshusgjest i Det var en lørdags aften. Samme året hadde han hovedrollen som den arbeidsløse og smuglende arkitekt «Ernst» i den norske helaftens spillefilm Smuglere.
I tv-serien Riget (1994–97) spilte han professor Bondo ved Rigshospitalet. I den danske TV-serien Hotellet fra 2000–02 var han den mystiske vaktmester som bor i fyrrommet på Hotel. Han hadde også en Rolle i "Lillyhammer" en norsk serie produsert av NRK.
Etter en rekke engasjementer på forskjellige teatre opp gjennom 1960-årene, utdannet Baard Owe seg til soneterapeut og begynte også med et teologistudium.
Det ble i januar 1973 kjent at han frasa seg rollen i musikalen Guys and Dolls for å bli forkynner i bevegelsen Children of God.
Familie
Baard Owe var sønn av Torstein Owe (1902–40) og Ella Hjelde (1900–78). Faren var blant andre av slekten Koren, og dermed er eidsvollsmannen Arnoldus von Westen Sylow Koren (1764–1854) tipptipp-oldefar til Baard Owe.
Han var gift med skuespilleren Marie-Louise Coninck (1936–) som gikk ut fra Statens teaterhøgskole i Oslo i 1959. Tre av barna ble skuespillere: Tvillingene Rebecca Owe (1962–) og Anja Owe (1962–), samt deres lillebror David Owe (1977–).
Tingvoll
Tingvoll er en kommune på Nordmøre i Møre og Romsdal fylke.
Tingvoll kommune grenser i sørøst til Sunndal kommune. Ellers ligger kommunene Aure og Heim i nord, Surnadal i øst, Molde i sørvest, og Gjemnes og Kristiansund i vest. Tingvoll kommune ble sterkt berørt av kommunerevisjonen i 1965. Etter denne revisjonen ble Tingvoll kommune nær identisk med halvøya.
Kommunen omfatter mesteparten av Tingvollhalvøya, som ligger mellom Tingvollfjorden i vest, Halsafjorden og Trangfjorden i øst og Freifjorden i nordvest.
Kommunen har gitt navn til Tingvollhalvøya.
Navnets opprinnelse
Gården Tingvoll, sentralt plassert midt på halvøya, har gitt navn til kommunen. Allerede i forhistorisk tid har dette vært et sentralt sted, ikke bare for lokalsamfunnet, men for hele Nordmøre.
Historie
På Straumsnes er det funnet flere fosnaboplasser fra eldre steinalder. Bergmalerier på Hindhammar og arkeologiske funn tyder på at Tingvoll har hatt bosetning langt tilbake i historien. På Aspa er det høye bautasteiner.
Det er gravrøyser fra vikigtid på Røttingnes, og andre steder.
Tingvoll ligger sentralt til på Nordmøre og stedsnavnet Tingvoll tyder på at dette har vært tingsted for Nordmøre. Man tror at det gamle tingstedet lå hvor Tingvoll kirke ligger idag.
Blokkjede
En blokkjede eller blokk-kjede (fra engelsk ) er en dynamisk og distribuert database for bokføring hvor hver node, ved hjelp av kryptografi, automatisk verifiserer endringer og tilføyelser som gjøres på noen av de andre nodene.
Tingvoll
Historie
Aspa-ætten, som blant annet fostret erkebiskop Olav Trondsson, hadde hovedsete på gårdene Aspa og Boksaspa i middelalderen.
Blokkjede
Den opprinnelige blokkjeden utgjør databasen for den elektroniske valutaen bitcoin. Siden bitcoin ble introdusert i 2009 har en rekke alternative blokkjeder blitt publisert eksperimentelt.
Tingvoll
Geografi
Tingvollhalvøya er fire mil lang og om lag tyve kvadratkilometer i flate. Halvøya når ikke inn i fjellene i Trollheimen, og heller ikke ut til storhavet.