cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fucinosjøen
I antikken ble innsjøen kalt Fucinus Lacus og romerne grunnla bosetninger ved bredden, som Marruvium. Den var åsted for slaget ved Fucinosjøen i 89 e.Kr. Selv om innsjøen gav frodig jord og mye fisk, trivdes også malaria i området rundt innsjøen. Uten naturlige utløp førte den ofte til flom i det omliggende området. Keiser Claudius prøvde å kontrollere innsjøen ved å grave en 5,6 km lang tunnel gjennom Monte Salviano, et prosjekt 30 000 arbeidere brukte ti år på å fullføre. Men det var til ingen nytte. Den opprinnelige innsjøen hadde et areal på om lag 140 km², som ble redusert til 90 km² etter Claudius' tunnel ble bygd. En 4,5 km lang kanal ble forlenget og gjort dypere av keiser Hadrian og dette reduserte arealet til 57 km². En større tunnel som ble laget på 1800-tallet ødela den romerske tunnelen.
Veronika Fenclová
Veronika Fenclová (født 21. januar 1981) er en tsjekkisk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 9.
Tidlig tilgang
Tidlig tilgang (fra engelsk early access, «tidlig tilgang») er en markedsføringstrategi brukt i videospillindustrien, hvor forbrukere kan kjøpe og spille et spill i varierte utviklingsstadier før utgivelse, som alfa-testing og beta-testing, mens utvikleren kan bruke de ekstra midlene til å videreutvikle spillet. De som betaler for å delta hjelper vanligvis å fjerne feil med spillet, samt gi tilbakemeldinger og forslag, og kan ha tilgang til spesielle ressurser i spillet. «Tidlig tilgang»-fremgangsmåten er en vanlig måte å skaffe finansiering for indiespill, og kan brukes i tillegg til andre strategier som, for eksempel, folkefinansiering. Flere folkefinansieringsprosjekter lover tilgang til alfa- og/eller beta-versjoner av spillet når det utvikler seg, og kan søke midler uten å ha et spillbart spill. I motsetning til dette, så har alle spill med tidlig tilgang en spillbar, uferdig versjon av spillet som forbrukerne kan spille.
Bakgrunn
Spillutgivere gir tradisjonelt sett ikke ut ufullstendige versjoner av produktene sine til forbrukere, og benytter heller interne tester med taushetsplikt. Dette forhindrer versjonene i å bli et mål for piratkopiering, og begrenser at andre bedrifter potensielt får informasjon i sine hender. Sådan finansierer utgiverne hele spillets utvikling til ferdig produkt, men er generelt mindre villig til å ta risiko med eksperimentelle titler. I noen tilfeller har utviklerne funnet måter på å tillate spillere å vinne eller kjøpe tilgang til et spills beta-stadium i et kontrollert miljø. Eksempelvis hadde Crackdown et tillegg som var en invitasjon til betaversjonen av flerspillerdelen til Halo 3, som medvirket til økt salg av Crackdown.
For uavhengige spill, som typisk er distribuert uten en utgiver, er finansiering for utvikling ikke like lett tilgjengelig. Mange mindre uavhengige spillutviklere bruker egne midler, mens større kan få investering fra andre kilder, og i nyere tid har folkefinansieringplattformer som Kickstarter og Patreon vist seg som en mulighet for både store og små uavhengige utviklere. En annen svakhet for uavhengige utviklere er muligheten til å prøve spillet før utgivelse, da de kan mangle midlene til en utgiver og manglende tilbakemeldinger før utgivelsesdato.
Konseptet «tidlig tilgang» hjelper mot begge problemene. Tidlig tilgang til et spill er vanligvis bydd på når et spill er i et spillbart stadium, men mangler spillmekanismer eller funksjoner, eller har mulige programvarefeil. Disse spillene er ofte regnet som alfa- eller beta-utgivelser, og kan være måneder eller år unna forventet ferdiggjøring. Interesserte spillere har mulgihet til å kjøpe seg inn i utviklingen til spillet, får tilgang til programvaren i en fungerende tilstand, og er oppfordret til å spille og å stressteste programvaren. Tilbakemeldingene til spillerne kan hjelpe utvikleren å bestemme spillets retning, grafikk, og programvarefunksjoner med en fullstendig utgivelse som mål. Når spillet er utgitt får spilleren videre tilgang til det ferdige produktet, eller er belønnet med en måte å skaffe det fullstendige spillet og annet ekstramateriale som lydfiler, sitt navn i spillet og andre belønninger. Disse spillerne hjelper å finansiere spillets fullstendige utvikling, men risikerer at spillet muligens aldri når en fullstendig utgivelse. En videre fordel kan være innledende viralmarkedsføring til et spill i et «tidlig tilgang»-stadium. Da spillere ikke typisk er begrenset av taushetsplikt i tidlig tilgang, kan de formidle anbefalinger på sosiale medier, eller spille spillet på strømmekringkastinger, som kan medbringe en stimulert interesse i tittelen.
En av de mer velkjente tidlige eksempler av denne markedsføringen er Minecraft. Spillets utvikling startet i 2009 av Markus Persson. Alfaversjonen av spillet ble populær nok til at Persson la til en måte hvor spillere kunne betale 10 euro for tilgang til spillet, som lot han å fortsette utviklingen. Da salg av spillet økte, sa Persson opp jobben sin åtte måneder senere for å fokusere på spillets utvikling, og grunnla Mojang for å skape et større utviklingsteam. Minecraft fortsatte å by på tidlig tilgang gjennom hele utviklingsperioden, og lovte at de som hadde betalt for tilgangen skulle også få det ferdige produktet gratis, som skjedde i november 2011. Før dette hadde nesten to millioner spillere kjøpt seg inn i de tidligere versjonene av spillet, med nesten 33,000,000 amerikanske dollar fra disse tidlige salgene. Minecrafts suksess førte til at «tidlig tilgang»-fremgangsmåten ble en populær modell for å utgi uavhengige spill.
Mottakelse
Videospillkritikere har generelt utviklet retningslinjer for å unngå endelige, poenggivende anmeldelser av spill i tidlig tilgang, og tilbyr heller midlertidige meninger om spillet. Polygon mener at de føler de burde gi forbrukerråd om produkter som blir solgt til forbrukere, men legger merke til at spill i tidlig tilgang er fortsatt verk som er under utvikling, og vil håndtere disse på en annerledes måte enn vanlige produktanmeldelser. Eurogamer, som en del av oppdaterte anmeldelsesretningslinjer, vil formelt kun gi anmeldelser om spill etter endelig utgivelse, men kan gi førsteinntrykk på spill med tidlig tilgang som fortsatt er under utvikling.
Spill som har tidlig tilgang har generelt ikke blitt vurdert for industriens viktigste prisutdelinger, siden de teknisk sett ikke er utgitt enda og fått dypt kritiske anmeldelser. Spørsmålet om spill som har tidlig tilgang kan kvalifisere for disse prisene var spurt i 2017 når PlayerUnknown's Battlegrounds ble nominert for flere priser, inkludert «Game of the Year» («Årets spill») ved The Game Awards, som skjedde før Battlegrounds hadde sin offisielle utgivelse. Gamasutra regnet «tidlig tilgang»-konseptet, og da spesielt Steams fremgangsmåte, som en av de fem trendene i 2013 som definerte retningen videospillintustrien gikk mot.
Colombia under Sommer-OL 2004
Colombia under Sommer-OL 2004. Femtitre sportsutøvere, trettito menn og tjueen kvinner fra Colombia deltok i femten sporter under Sommer-OL 2004 i Athen. De kom på delt 68.-plass med to bronsemedaljer. Vektløfteren Carmenza Delgado var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Liu Hong
Liu Hong (født 12. mai 1987 i Anfu i provinsen Jiangxi) er en kinesisk kappgjenger. Hun ble verdensmester på 20 km i 2015, og har vunnet kappgang ved Asialekene to ganger.
Hennes foreldre var bønder, og hun har to eldre brødre. Hun begynte først med mellomdistanseløp, særlig 800 meter, men prøvde kappgang i 2002, og ble tidlig tatt ut på landslaget.
Idrettskarriere
Liu deltok i det kinesiske ungdomsmesterskapet i 2003, der hun fikk bronse på 5000 meter kappgang. Året etter deltok hun i det kinesiske løpet i IAAF Race Walking Challenge, der hun kom på 4.-plass på 20 km i seniorklassen. Hun fikk ingen medalje ved det kinesiske ungdomsmesterskapet i 2004, men endte på 4.-plass på både 3000 meter og 5000 meter. I 2005 vant hun sin første nasjonale tittel; hun vant kappgang ved det kinesiske juniormesterskapet i Nanning i februar, før hun igjen deltok i den kinesiske etappen av IAAF Race Walking Challenge i april, der hun kom på 10.-plass.
2006 ble hennes gjennombruddsår. Ved IAAF Race Walking Challenge-løpet i Mexico kom hun på 7.-plass, og på den kinesiske etappen kom hun på 3.-plass. Ved World Cup i La Coruña kom hun på 6.-plass i seniorklassen, og ved junior-VM i friidrett 2006 på hjemmebane i Kina vant hun 10.000 meter kappgang foran Tatjana Sjemjakina og Anamaria Greceanu. Hun vant senere også Asialekene 2006, med ny mesterskapsrekord på 20 km kappgang, på 1:32:19.
Hun ble seniorutøver i 2007, og vant dette året den kinesiske etappen av IAAF Race Walking Challenge. 20 år gammel deltok hun også ved VM i friidrett 2007, der hun kom på 19.-plass. Hun var nær medalje ved sommer-OL 2008, men endte på 4.-plass, fem sekunder bak Elisa Rigaudo, som senere ble Lius treningspartner.
Liu startet 2011-sesongen med seier i to løp, i Genève og Lugano, deretter to seire i IAAF Race Walking Challenge. Hun var en av medaljefavorittene ved VM i friidrett 2011, og endte der på 2.-plass bak Kaniskina, som vant sitt tredje VM på rad. Hun vant Trofeo Ugo Frigerio i februar 2012, og 30. mars 2012 vant hun et IAAF Race Walking Challenge-løp, med ny asiarekord på 20 km med tiden 1:25,46. Wang Yan hadde den tidligere rekorden, satt i 2001. Liu var en av favorittene til å vinne World Race Walking Cup 2012, men fikk en mindre skade på en av de siste treningene, og måtte derfor stå over. Ved sommer-OL 2012 i London kom hun på 4.-plass, og hun avsluttet 2012-sesongen med å sette ny asiarekord på 5 km, da hun vant de kinesiske universitetslekene, med tiden 20:34,76.
Også 2013-sesongen startet bra for Liu, med seier i Memorial Albisetti (20 km) i Lugano i Italia, med ny løyperekord på 1:27,06. Hun fikk bronse på 20 km ved VM i friidrett 2013 i Moskva, bak Jelena Lasjmanova og Anisia Kirdjapkina. Hun fikk dermed medalje i sitt tredje VM på rad, som første kinesiske utøver. Hun satte ny verdensrekord på 20 km ved Gran Premio Cantones de La Coruña, der hun gikk på 1:24,38 - 24 sekunder raskere enn den forrige rekorden. Ved Kinalekene i friidrett (National Games of the People's Republic of China) måtte det målfoto til for å skille Liu og Lü Xiuzhi, men Xiuzhi ble dømt foran, og Liu fikk sølvet. Hun kom på 2.-plass ved World Race Walking Cup 2014 på hjemmebane i Kina, bak Anisia Kirdjapkina.
Den 6. juni 2015 satte hun verdensrekord på 20 km, da hun vant Gran Premio Cantones de Marcha i Spania. Hun ble verdensmester for første gang i 2015, da hun vant 20 km ved VM i friidrett 2015. Igjen var det jevnt mellom Liu og Xiuzhi, men denne gangen vant Liu med 0,26 sekunder. I september deltok hun også ved Beijing International Marathon, der hun kom på 9.-plass med ny personlig rekord på 2:51:23.
Gjel (andre betydninger)
Gjel har flere betydninger:
Norgesmesterskapet i alpint 2007
Norgesmesterskapet i alpint 2007 var det norske mesterskapet i alpin skiidrett. Mesterskapet ble arrangert fra 22. til 27. mars på Bjorli.
Utfor
Dato: 22. mars
Sted: Bjorli
<br style="clear:both;" />
Super-G
Dato: 24. mars
Sted: Bjorli
<br style="clear:both;" />
Storslalåm
Dato: 26. mars
Sted: Bjorli
<br style="clear:both;" />
Slalåm
Sted: Bjorli
Kombinasjon
<br style="clear:both;" />
Slalåm
Dato: 27. mars
<br style="clear:both;" />
Hirtomimastra
Utseende
En middelsstor (8-9 millimeter), avlang og nokså smal, gul bladbille, antennene og mesteparten av beina er svarte. Hodet er så bredt som pronotum, som er betydelig bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er ganske lange.
Utbredelse
Arten er kjent fra Vietnam.
Thomas Ulsrud
Thomas Ulsrud (født 21. oktober 1971, død 24. mai 2022 ) var en norsk curlingspiller som representerte Snarøen Curling Club i Bærum. Han var skip på Norges lag som ble verdensmester i VM i 2014 i Beijing. I VM 2009 tok det norske laget bronse og kvalifiserte seg dermed til OL i Vancouver 2010, hvor Ulsrud ledet laget til finalen som Norge tapte 3-6 mot Canada. Det norske curlinglandslaget gjorde seg bemerket i media og hos publikum med sine «klovnebukser». Ulsrud vant sitt første EM-gull i 2010, og forsvarte dette i 2011.
Ulsrud ble tildelt Collie Campbell Minnepris under curling-VM 2011.
Lindsey Butterworth
Lindsey Butterworth (født 27. september 1992) er en canadisk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp.
I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 800 meter der hun ble utslått i førsøksheatet.
Cirkus Merano
Cirkus Merano var et norsk sirkus som eksisterte fra 1975 til 2015. Det ble etablert den 18. april 1975 av direktør Knut Dahl, bare 22 år gammel. Meranos premiere i april 1975 stod i et fullt sirkustelt i Fredrikstad. Dahls etablering ble en konkurrent til Norges femtende omreisende sirkus, Cirkus Arnardo. Cirkus Merano har siden premieren alltid åpnet sesongene i Fredrikstad, med sesongavslutning i Oslo i månedskiftet august/september. Merano var det eneste sirkuset som også turnerte i Finnmark. I 1994 ble Cirkus Merano invitert til et 3-måneders gjestespill i Polen. Premieren fant sted i Warszawa.
Høsten 2002 oppsto en offentlig konfrontasjon mellom Knut Dahl og daværende landbruksminister Lars Sponheim. Dahl følte seg indirekte beskyldt for å være dyremishandler, og bestemte seg for å legge ned sitt livsverk. Reaksjonene var strømmer av hilsninger fra publikum, og norske medier fulgte opp med intervjuer, lederartikler og kommentarer. Støtten gjorde at Knut Dahl forsatte noen år til.
De la ut på sin siste turne i 2014.
NRK sendte utdrag av deres show nesten hvert år fra 1976 til 1996.
Mr. Jones at the Ball
Mr. Jones at the Ball er en amerikansk stum kort filmkomedie fra regissert av D. W. Griffith.
Handling
Mr. Jones er en alt for klønete mann. Ved et formelt ball revner buksene hans. Men det oppstår snart en rekke komiske situasjoner på grunn av dette uhellet.
Men resten av gjestene får helt feil inntrykk av det som har skjedd, og kaos oppstår. En politimann mistenker at Mr. Jones er en innbruddstyv, og ønsker å arrestere ham.
Samoa under OL
Samoa (som Vest-Samoa fra 1984 til 1996) deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, og har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. De har aldri deltatt i vinterlekene. Samoa vant sin første medalje i Sommer-OL 2008 i Beijing. Medaljen ble utdelt i 2016, åtte år senere, etter at både sølv- og bronsevinnerne hadde blitt avslørt for bruk av doping.
Reinlender
Reinlender er en av de vanligste pardansene i gammeldans. Det norske navnet tyder på at den kom hit fra Rhinland. Den er i slekt med dansen schottische, og også kjent som tysk polka. I Sverige heter den schottis, noe som tyder på at nabofolket trodde at den kom fra Skottland.
Zhang Juzheng
Zhang Juzheng ('') stilnavn: Shuda (叔大), psevdonym: Taiyue (太岳), født 24. mai 1525 i Jiangling i Hubei i Kina, død 9. juli 1582 i Beijing) var en kinesisk embedsmann og politiker under Mingdynastiet som tjenestegjorde under Longqing- og Wanli-keiserne.
Reinlender
Reinlenderen var antakelig kjent mange steder i Europa, og spredte seg på 1800-tallet fra dansesalonger i Paris til å bli en motedans også i Nord-Europa mot slutten av århundret.
Zhang Juzheng
Zhang Zhangs økonomiske politikk og utenrikspolitikk anses å ha ført Mingdynastiet til dets høydepunkt. Zhang sentraliserte statsforvaltningen, begrenset forskjellige særrettigheter og gjeninnlemmet skattefri mark. Zhang spilte også en viktig rolle som mentor og regent i Wanli-keiserens tidlige regjeringsår. Etter Zhangs død i 1582 fravek imidlertid keiseren fra mange av hans reformer, noe som anses som en grunn for dynastiets forfall.
Bakgrunn
Zhang Juzheng stammet fra enkle og beskjedne kår, men ble snart lagt merke til som et vidunderbarn. Han lyktes i den keiserlige embedsmannseksamener på provins- og på metropolitannivå i alder av 15 og 22 år, og startet sin embedsmannskarriere direkte som tilknyttet Hanlinakademiet i Beijing.
Reinlender
Musikken
Reinlenderen går i 2/4 eller 4/4 takt, i rolig tempo. Som regel har den to åttetakters repriser.
«Musevisa» er et typisk eksempel på en reinlendermelodi.
Dansen
Parene danser etter hverandre i en ring motsols på gulvet. Gutten står med jenta på høyre side. Gutten holder høyre arm løst over øvre del av jentas rygg. Jenta holder gutten løst om nedre del av ryggen, med venstre arm. Gutten fører.
Zhang Juzheng
Karriere
Etter at Muzong-keiseren døde i 1572 dro Zhang fordel av sitt vennskap med den mektig hoffevnukk og ble «første keiserlige assistent» med ansvar for ledelsen av Storsekretariatet. Hans offisielle stilling var storsekretær nå, og den beholdt han frem til sin død ti år etter. Dette var blitt den viktigste embedsmannsstillingen i riket, etter at Hongwu-keiseren i 1380 hadde avskaffet den tusenårslange tradisjonelle stilling som hovedminister. Dette hadde keiseren gjort for å samle all makt i sine egne hender. Men med tiden hadde det Storsekretietet han hadde opprettet for å assistere seg, utviklet seg til de facto høyeste regjeringsorgan. Storsekretærene, som var mellom to og seks i tallet, inntok dermed de samme funksjoner som tisligere århundrers hovedministre.
Reinlender
Dansen
Gutten startet framover med venstre fot, og jenta med høyre fot. I første tur er det tre byttomfotsteg (polkasteg). En danser ved siden av hverandre i danseretningen. Så følger fire hoppsteg, der paret er vendt mot hverandre og de sammen hopper rundt med sola – en runde. Dette gjøres én gang før de igjen danser ved siden av hverandre i danseretningen.
Zhang Juzheng
Karriere
Disse tiltakene styrket Ming-rikets fiskale helse, og det skulle hete seg at aldri ble det keiserlige skattkamrene så fulle som da var ved Zhang Juzhengs død.
Reinlender
Dansen
Dansen kan varieres på mange måter:
Zhang Juzheng
Karriere
Zhang styrket også militæret ved å forfremme kompetente generaler og bygge opp fredelige forhold og gode avtaler med mongolenes leder Altan Khan. I 1578 ankom Sonam Gyatso, den første offisielt anerkjente (nominelt den tredje) Dalai Lama og den faktiske grunnlegger av gelugpalamaismen, ming-garnisonen i byen Ganzhou (i den moderne provins Gansu), og sendte et brev til Zhang Juzheng. Zhang forstod betydningen av gode relasjoner mellom dalai lama vis-à-vis mongolene, og gav ham en ærestittel og lovet ham hjelp med å bygge buddhistiske templer.
Zhangs makt førte til at han også fikk mange motstandere. De så sin sjanse fa hans far døde i 1577. Da skulle Zhang egentlig vende hjem for den tradisjonelle treårige sørgeperiode (strengt tatt 27 måneder). Men Zhang insisterte på at guttekeiseren utstedte en rekke dekreter som bød ham å la den barnlige pietets følelser fare, slik at han kunne forbli på sin post. En tidebølge av memorialer angrep dette blatante brudd på konfuciansk etikk. Selv om Zhang Juzheng overlevde denne store trussel mot sin makt, mistet han samtidig mye av sin moralske tyngde og dermed sin politiske kapital.
Denne de facto regent døde i 1582, rett før den nå modnere keiseren grep maktens tøyler selv. To år etter ble Zhang Juzheng posthumt anklaget av sine motstandere for en rekke større forbrytelser, og keiseren istemte. Zheng Juzhengs familie måtte betale en høy pris: Nesten all deres eiendom ble konfiskert, og hans eldste sønn begikk selvmord for å avstyre ytterligere straffer. De fleste av Zhang Juzhengs reformer ble reversert, og Ming-styret ble kastet ut i et bratt forfall.
Zhangs kommentar til «de fire bøker»
I 1573 presenterte Zhang en kommentar til konfucianismens fire bøker for den unge Wanli-keiseren. Den hadde tittelen «Kollokvialkommentar til de fire bøker» (四书直解, Si Shu Zhijie). Den ble publisert en gang mellom 1573 og 1584. Verket ble ikke ødelagt etter at Zhang etter sin død falt i unåde, og nøt en grad av berømmelse blant kinesiske lærde bortimot et hundreår etter, i Qing-dynastiets første tiår, da flere nyutgivelser kom mellom 1651 og 1683.
Etter moderne forskeres mening (f.eks. David E. Mungello) var Zhangs kommentar ikke så forskjellig i innhold og tendens fra den kommentar som neo-konfucianeren Zhu Xi hadde skrevet. Men jesuittene som misjonerte i Kina, som avviste neo-konfucianismen, betraktet Zhangs verk mere på linje med deres egen oppfatning av Konfucius' tenkning. En følge av dette er at det er mange henvisninger til Zhang Juzhengs verk i Confucius Sinarum philosophus, den banebrytende kommenterte oversettelse til latin av de konfucianske klassikere som var blitt skrevet av en rekke jesuitter i løpet av flere tiår og som ble publisert i Paris i 1687.
Hans-Reinhard Koch
Hans-Reinhard Koch (født 29. oktober 1902 i Halle/Saale, død 14. april 1997 i Bonn) var en tysk jurist og embedsmann. Han var avdelingsleder i rikskommisariatet i Norge under andre verdenskrig.
Koch ble medlem i NSDAP i 1931, og gikk inn i SS i 1933. Han ble utnevnt til regjeringspresident i Reichsgau Tirol-Vorarlberg i 1939.
I mars 1941 ble Koch stasjonert i det okkuperte Norge. Han fikk stillingen som leder for rikskommisariatets avdeling for forvaltningssaker, og rapporterte direkte til Josef Terboven. Som leder for denne avdelingen hadde han ansvar for å kontrollere og eventuelt overprøve vedtak i den norske statsforvaltningen. Etter krigens slutt ble han holdt igjen i Norge som vitne frem til april 1947.
Etter krigen drev Koch et advokatkontor i Vest-Tyskland.
Robert Junius
Robert Junius, eller Robertus Junius (født Robert de Jonghe i 1606 i Rotterdam i Nederland, død 22. august 1655 i Amsterdam ), var en nederlandsk-reformert misjonær på Taiwan (da kjent som Formosa) fra 1629 til 1643. Han var sammen med Antonius Hambroek og Joannes Cruyf blant de lengsttjenende misjonærer på Formosa da øya var del av det nederlandske kolonivelde.
Misjon på Formosa
Etter ankomsten på Formosa bosatte Junius seg i landsbyen Sakam, i nærheten av Fort Provintia i det som i dag er del av Tainan.
Han beskrives som mer energisk enn sin samtidige, Georgius Candidius, og tok del i «temmingen» av taiwanere etter at seksti hollendere var blitt drept av folk fra Mattau. Dette skjedde ved et kort straffetokt der nederlandske styrker gikk løs på landsbyer i området og drepte «noen få dusin» innfødte. En Pax Hollandica fulgte etter at de gjenstridige stammer slik var blitt kuet. Etter at felttoget var over oppfordret Junius gjentatte ganger myndighetene i Batavia om å sende flere geistlige til Formosa for å bistå med trosopplæringen og omvendelsen av innfødte, noe som ble støttet av den daværende guvernør, Hans Putmans. Men hans fremstøt møtte bare døve ører i Batavia, som var det administrative senter for de nederlandske kolonier i Det fjerne østen.
Junius forestod et høyt antall dåp, selv om hans virke begrenset seg til noen få landsbyer rundt de nederlandske støttepunktene Fort Zeelandia og Fort Provintia.
Tilbake til Holland
Den 4. desember 1643 dro Junius atter til Batavia. Der ble han igjen bedt om å fortsette på Formosa, men denne gang avslo Junius og dro i stedet hjem til Holland. Der levde han til sin død i Amsterdam i 1655.
Åmotfors
Åmotfors er et tettsted i Eda og Arvika kommuner i Värmlands län, i landskapet Värmland i Sverige. Tettstedet het Åmot fram til 1917 da det fikk sitt nåværende navn. I 2018 hadde tettstedet 1 377 innbyggere.
Åmot fikk industri allerede på slutten av 1600-tallet, da en masovn ble oppført ved Kroppstadfors. Noreborgs jernverk ble anlagt der i 1750-51. I dag finnes ammunisjonsfabrikken Norma Projektilfabrik med mer enn 200 ansatte og papirfabrikken Åmotfors Bruk AB på stedet.
Australestesini
Australestesini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger. Det er (foreløpig?) bare kjent to arter i gruppen.
Utseende
Små (1,6-2,8 millimeter) avlange, blanke, mørkbrune kortvinger, kroppsformen forholdsvis bred hos Australestes og smalere hos Apimelida. Labialpalpene er to-leddete, føttene på alle beinpar fem-leddete.
Paige Railey
Paige Railey (født 15. mai 1987) er en amerikansk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 8.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 37.
Dorothea Lange
Dorothea Lange (født 26. mai 1895, død 11. oktober 1965) var en amerikansk dokumentarfotograf og fotojournalist, best kjent for hennes arbeid fra depresjonstiden for Farm Security Administration, et virkemiddel fra de amerikanske myndighetene til å bekjempe fattigdommen i landbruket på 1920-tallet. Langes fotografier ga et menneskelig ansikt til smerten og konsekvensene av den store depresjonen og påvirket utviklingen av dokumentarfotografiet.
Liv og virke
Lange var barn av tyske innvandrere av andregenerasjon, født i 1895 ved 1041 Bloomfield Street, Hoboken i New Jersey. Hun ble døpt Dorothea Margaretta Nutzhorn, men la fra seg sitt mellomnavn og tok morens dåpsnavn etter at hennes far forlot familien da hun var tolv år gammel, den ene av to traumatiske hendelser i hennes tidlige liv. Den andre var at hun fikk sykdommen polio da hun var sju år gammel som etterlot henne med en svekket høyrefot og permanent hinking. «Det formet meg, rettetledet meg, instruerte meg, hjalp meg og ydmyket meg,» uttalte Lange en gang om sin endrete gangart. «Jeg kom aldri over det, og jeg er oppmerksom på dens kraft og makt.»
Lange begynte sin karriere som fotograf i New York. Først jobbet hun for Arnold Genthe i hans portrettstudio, senere studerte hun under Clarence White ved Columbia University. I de kommende årene reiste hun mye rundt inntil hun til slutt havnet i San Francisco, hvor hun åpnet et portrettstudio i 1918.
Farm Security Administration
Lange er særlig kjent for sine dokumentariske fotografier tatt mens hun jobbet for den amerikanske Farm Security Administration (FSA). FSA leide inn blant andre fotografene Lange, Arthur Rothstein og John Vachon for å dokumentere og informere om forholdene på den amerikanske landsbygda på 1930-tallet. Den føderale etaten Resettlement Administration ble etablert under president Franklin D. Roosevelts New Deal for å avhjelpe fattigdom og andre utfordringer i landbruksdistriktene. Resettlement Administration ble fra 1937 kalt Farm Security Administration (FSA). Etaten ga blant annet lån til gårdbrukere og administrerte leirer for gårdsarbeidere som migrerte. FSA ble i 1946 erstattet av det mer konservative Farmers Home Administration. Roosevelt ansatte i 1935 den radikale økonomen Rexford Tugwell (fra Columbia University) til å lede den nye etaten. Tugwell regnet med at mye av politikken ville være kontroversiell og etablerte derfor en historical section som var en del av etatens kommunikasjonsavdeling (public relations) med sikte på å dokumentere og legitimere tiltakene. Økonomen Roy Stryker, Tugwells student fra Columbia, ble ansatt til å lede denne historieseksjonen som blant annet til oppgave å fotografisk dokumentere landbruket i USA på den tiden. Strykers seksjon skulle bidra med foto og annen dokumentasjon om tiltakene Resettlement Administration gjennomførte («prosjektfotografering»), samtidig hadde Stryker ambisjoner om å samle omfattende og varig fotografisk dokumentasjon av leveforholdene under depresjonen - fotografene fikk derfor i oppgave å fotografere alle vesentlige aspekter ved landet og folket. Seksjonen utviklet seg fra avgrensede fotooppdrag til en fullstendig fotografisk beskrivelse av USA. Fotografiene ble arkivert hos FSA hvor de var fritt tilgjengelig for pressen.
Fotografiet «Migrant Mother» av Florence Owens Thompson og barn (se under) er trolig Dorothea Lange sitt mest kjente bilde. Det er et interessant bilde, ikke minst fordi det synliggjør noe av dokumentarfotografiets vesen, nemlig iscenesettelse. Bildet er det siste i en serie på seks, alle med forskjellige utsnitt og positurer. Lange fortalte på et langt senere tidspunkt at hun ba barna snu seg vekk for å gi bildet et sterkere uttrykk. Lange viste bildene til redaktøren av San Francisco News som kontaktet føderale myndigheter. Da avisen trykket to av Lange sine fotografier var det med en melding om at myndighetene ga rundt ti tonn med mat for å redde de sultende landarbeiderne.
Karriere
I 1941 ble Lange som første kvinne tildelt Guggenheim Fellowship for sitt arbeid med fotografi, men straks etter begynte hun å arbeide for War Relocation Authority (WRA) for å dokumentere ekvakueringen av japansk-amerikanere fra California, våren 1942.
I 1952 var Lange med og grunnla fotomagasinet «Aperture».
På 1950- og 60-tallet gjorde hun en rekke fotoessay, på oppdrag for Life og andre magasin, fra Irland, Asia, og Egypt, samt om konsekvensene av den voldsomme veksten i California i etterkrigstiden. Da Lange døde i 1965, ble fotosamlingen hennes på mer enn 25 000 bilder donert til Oakland Museum of California.
I 2003 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.
Colombia under Sommer-OL 2008
Colombia under Sommer-OL 2008. 67 sportsutøvere fra Colombia deltok i 16 grener under Sommer-OL 2008 i Beijing. De kom på delt 64.-plass med en sølv- og en bronsemedalje. Syklisten Maria-Luisa Calle var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Anna Wielgosz
Anna Wielgosz (opprinnelig Anna Sabat) (født 9. november 1993) er en polsk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp.
I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 800 meter der hun ble utslått i førsøksheatet.
Finn Dag Jagge
Han fikk i alt 42 NM-titler fordelt på ti i single, 23 i double og ni i mixed double. Han mottok kongepokalen tre ganger i 1957, 1964 og 1965. Jagge var aktiv for Oslo Tennisklub i perioden 1955 til 1973.
Han var sønn av Finn T. Jagge. Selv ble Finn Dag Jagge gift med alpinisten og tennisspilleren Liv Jagge-Christiansen og far til Nina Jagge Lindstøl og alpinist Finn Christian Jagge.
Neslesommerfugl
Neslesommerfugl (Nymphalis urticae eller Aglais urticae) tilhører dagsommerfuglene, og er en av de mest vanlige sommerfuglene i Norge. Den overvintrende generasjonen flyr om våren og forsommeren. Den nye generasjonen klekkes i slutten av juli og flyr om sensommeren og høsten.
Utseende
Vingespennet er mellom 4 og 5 cm. Fargene er orange, rødbrune og den har noen markerte mørke flekker i framkanten av vingene. Langs bakranden, og særlig på bakvingene, har den noen blå flekker omkranset av svart. Undersiden av vingene er mørkt brun svarte.
Levevis
Neslesommerfugl overvintrer som voksen, i uthus og garasjer, på loft i hus. Den tåler noen kuldegrader dersom temperaturendringen skjer over litt tid. Straks den første vårsolen varmer, er den på vingene, og er gjerne den «første» dagsommerfuglen om våren.
Neslesommerfugl flyr på solrike steder, i hager, enger og i skoglysninger. Tidlig om våren legger de sommerfuglene som har overvintret egg på nesleplanten (brennesle), straks den begynner å spire.
Larvene lever på nesleplanten. Når tiden er kommet for å gå inn i puppestadiet kryper den ned fra planten og prøver å finne et sted å være som puppe. Den velger ofte et stivt strå eller en gren, men like gjerne en bergvegg eller en mur. Puppestadiet varer bare noen uker.
Drammensveien
Drammensveien er veien til Drammen.
Drammensveien finnes i følgende kommuner:
Drammensveien/Drammensvegen finnes også som lokalveier andre steder
Frederik Zytphen-Adeler
Frederik Herman Christian de Falsen lensbaron Zytphen-Adeler (født 10. februar 1840, død 1. april 1908) var lensbaron til baroniet Adelersborg, kammerherre og offiser.
Han var sønn av lensbaron G.F.O. Zytphen-Adeler (1810–1878) og Berthe Henriette Frederikke Løvenskiold (1814–1875), datter av Herman Løvenskiold og Sophie Hedevig Adeler. Han giftet seg den 25. oktober 1867 med Malvina Cecilia Georgette født de Falsen (1848–1919). Samme år fikk han patent på navnet og tittelen de Falsen Baron af Zytphen-Adeler og det dertil svarende våpenskjold.
Ekteparet ble eiere av både Dragsholm og Søbysøgaard og de fikk 8 barn sammen. Deres eldste sønn Georg Frederik (1870–1932) arvet Dragsholm.
Lensbaronen døde i 1908 og ble bisatt i Fårevejle kirke.
Emmishofen
Emmishofen er et tidligere kirkested og kommune i kantonen Thurgau i Sveits. Den ble i 1928 innlemmet i kommunen Kreuzlingen.
Château de Cayx
Château de Cayx er et vinslott i Frankrike i landsbyen Caïx i kommunen Luzech omkring 20 kilometer fra Cahors. Slottet eies av det danske regentparet dronning Margrethe II og prins Henrik.
Historie
Château de Cayx kan spores tilbake til det 15. århundre, da det sikret kontroll over seilasen på Lot-elven. I det 17. århundre ble slottet ervervet av Lefranc de Pompignan-familien. Det var den som i det 18. århundre innrettet kjellerne til vinproduksjon. I 1974 ble slottet kjøpt av det danske regentparet, hvoretter det ble restaurert og vinproduksjonen gjenopptatt.
Vinen
Ifølge de franske appellasjonsregler skal en Cahors-vin bestå av minst 70 prosent av druen Auxerrois (også kjent som Malbec). Alt etter årgang tilsettes på Château de Cays både Merlot og Tannat. Vinene lagres 18 måneder på barriques (vinfat).
Kvaliteten på Château de Cayx-vinene har hyppig vært diskutert. Cahors er et meget gammelt vindistrikt, men i 1912 ødela angrep av vinlus produksjonen fullstendig. Den kom først riktig i gang igjen i 1950-årene og måtte oppbygges fra grunnen, så Cahors et egentlig et ungt vindistrikt. Slottet var med i et kooperativ. Etter prins Henriks overtagelse er det arbeidet med å restaurere vinmarkene. Slottet investerte i begynnelsen av 1990-årene i et moderne produksjonsanlegg, for at slottet selv kunne forestå vinifikasjonen og unngå iblanding av druer fra andre gårder. Vinene høster i dag generelt fine karakterer i vinpressen.
Cahors-vinen er en kraftig vin, som ofte er rik på garvesyre og frukt. Den utvikler seg ved lagring og bør ikke drikkes ung siden vinens nyanser ennå ikke er fullt utviklet. Den kan luftes ved dekantering.
Lubna Jaffery
Lubna Boby Jaffery (født 2. april 1980 ) er en norsk politiker som representerer Arbeiderpartiet (Ap) og har vært kultur- og likestillingsminister i Jonas Gahr Støres regjering siden juni 2023.
Fra 29. oktober 2019 var hun byråd for arbeid, sosial og bolig i Bergen kommune. Etter stortingsvalget i 2021 var hun fast møtende vararepresentant på Stortinget for Hordaland for statsråd Marte Mjøs Persen, og første nestleder i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité.
Oppvekst og familie
Jaffery er barn av arbeidsinnvandrere, hennes far kom til Norge fra Pakistan i 1971 som 28-åring og fikk i 1979 familiegjenforening med Jafferys mor. Jaffery vokste opp på Flaktveit i Åsane bydel i Bergen. Hun gikk på Li og Marikollen skole. Da hun var 15 år, meldte hun seg inn i Arbeidernes ungdomsfylking (AUF).
Lubna Jaffery har en datter.
Utdannelse
Jaffrey har mastergrad i administrasjon og organisasjonsvitenskap fra Universitetet i Bergen (UiB) fra 2007. Hun har på samme universitet grunnfag og mellomfag i sammenlignende politikk. Hun har også grunnfag fra UiB innen offentlig rett og grunnfag i sosiologi.
Arbeid og verv
Før Jaffery ble utnevnt som politisk rådgiver i Arbeids- og inkluderingsdepartementet i Stoltenberg II-regjeringen, jobbet hun som rådgiver i SINTEF. Etter hun gikk av som statssekretær i Kulturdepartementet i 2012, har hun jobbet som spesialrådgiver i arbeidsgiverforeningen Spekter, rådgiver i Geelmuyden Kiese, kommunikasjonssjef i Tide og seniorrådgiver i Integrerings- og mangfoldsdirektoratet.
Politiske verv
Hun har hatt diverse verv i sin ungdom i AUF, deriblant leder av Hordaland AUF i perioden 1998-1999 og medlem av AUFs sentralstyre i perioden 2000-2004. Hun har vært medlem i Bergen bystyre i perioden 1999 til 2003 og i perioden fra 2015 til 2019, og ble gjenvalgt for perioden 2019 til 2023, men hun hadde permisjon fra bystyrevervet så lenge hun var byråd. I perioden 2003–2007 var hun medlem av Fjell kommunestyre. Fra 2008 var Lubna Jaffery politisk rådgiver først for arbeidsminister Bjarne Håkon Hanssen, deretter for Dag Terje Andersen. Fra mars 2009 var hun rådgiver for helseminister Bjarne Håkon Hanssen. Jaffery var medlem av Arbeiderpartiets sentralstyre i to perioder 2009-2013. Da Anniken Huitfeldt ble kulturminister 20. oktober 2009, utpekte hun Jaffery som statssekretær med ansvar for kultursakene, en stilling hun hadde fram til mars 2012. Hun var fra da hun ble utnevnt til politisk rådgiver i Arbeids- og inkluderingsdepartementet i mars 2008 til hun gikk av som statssekretær i Kulturdepartementet i september 2012 den eneste i Stoltenberg II-regjeringen med minoritetsbakgrunn.
Jaffery ble utnevnt til byråd for arbeid, sosial og bolig i Bergen kommune den 29. oktober 2019.
Da regjeringen Støre tiltrådte etter stortingsvalget i 2021 ble hun fast møtende vararepresentant på Stortinget for Hordaland for statsråd Marte Mjøs Persen, og første nestleder i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité.
Etter at Anette Trettebergstuen gikk av 28. juni 2023, ble hun kultur- og likestillingsminister i Jonas Gahr Støres regjering.
Organisatoriske verv
Jaffrey har vært styreleder i Riksscenen. Hun var i perioden fra 2015 til 2019 nestleder i styret til Festspillene i Bergen. Hun har hatt en rekke andre organisatoriske verv, blant annet juryleder av mangfoldsprisen i Bergen, styreleder for BIT (Bergen Internasjonale Teater) 20 ensemble, styremedlem i Litteraturhuset i Bergen, BIT Teatergarasjen og Fargespill.
Sneakers
Ordet sneakers er opprinnelig amerikansk engelsk og betyr egentlig «snikere», altså sko som man kan smyge seg lett og stille i. Jogge- og treningssko kalles ofte også trainers på engelsk.
Historikk og produsenter
De første sportsskoene oppstod omkring 1860 i England og USA og var beregnet for krokketspill. De var laget av lerret og hadde bøyelig såle av gummi. Tøysko var lenge utelukkende til sportsbruk, men ble vanlig som rimelige fritids- og sommersko på 1950- og 1960-tallet, blant annet blant barn og unge. Da jogging for alvor ble populært på 1970-tallet kom lette løpesko med kraftige såler og eget design.
En mengde produsenter av sko, sportsutstyr og fritidsklær lager ulike typer sneakers. Kjente merkenavn er for eksempel de amerikanske og internasjonale A Bathing Ape, Adidas, Air Jordan, Asics, Converse, Fila, Kappa, New Balance, Nike, Pony, Puma, Reebok, Saucony og Vans.
Svømming under EM i svømmesport 2018 – 200 meter butterfly menn
200 meter butterfly menn er en svømmeøvelse som blir arrangert under Langbane-EM i svømming 2018 i Glasgow i Storbritannia. Øvelsen blir svømt den 4. og 5. august 2018.
Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens-, europa- og mesterskapsrekord som følger:
Forsøksheat
Forsøksheat startet 4. august kl. 10:03 lokal tid.
Semifinaler
Semifinalene ble svømt 4. august kl. 17:40 lokal tid.
Finale
Finalen startet 5. august kl. 18:45.
Scott Glenn
Theodore Scott Glenn (født 26. januar 1941 i Pittsburgh i Pennsylvania) er en amerikansk skuespiller.
Han startet filmkarrieren på begynnelsen av 1970-tallet. I begynnelsen spilte han ofte enten offiser eller politimann. Hans roller har inkludert Wes Hightower i Urban Cowboy (1980), astronaut Alan Shepard i The Right Stuff (1983), commander Bart Mancuso i Jakten på Rød Oktober (1990), og Jack Crawford i Nattsvermeren (1991) der hovedrollene ble spilt av Jodie Foster og Anthony Hopkins.
Etter eksamen fra Pittsburgh high school, begynte Glenn ved The College of William and Mary, hvor han tok hovedfag i engelsk. Han tjenestegjorde i United States Marine Corps i tre år og jobbet omtrent fem måneder som reporter for Kenosha Evening News etter det. Han prøvde å bli forfatter, men han klarte ikke å skrive god dialog. For å lære dialogkunsten bedre, begynte han å ta skuespillertimer.
I 1965 gjorde Glenn sin Broadway-debut i stykket The Impossible. Han var student samtidig som han betalte for sine studier ved å spille på teateret i La Mama Experimental Theatre Club under deres produksjoner. I 1967 giftet han seg med Carol Schwartz. Hun var jødisk, og Glenn konverterte derfor til jødedommen før ekteskapsinngåelsen. I 1968 ble han med i The Actors Studio og begynte arbeidet med forskjellige roller på profesjonell teater og TV. I 1970 tilbød regissøren James Bridges ham hans første filmrolle, i The Baby Maker, som hadde premiere senere samme år.
Glenn bodde i Los Angeles, gjennom en åtteårsperiode hadde han små filmroller og korte gjesteroller på TV, deriblant i TV-filmen Gargoyles. Han dukket opp i en liten rolle i Francis Ford Coppolas Apokalypse nå! (1979), og fikk også mindre roller i flere av filmene til regissører som Jonathan Demme og Robert Altman. Glenn ble lei av Hollywood i 1978 og flyttet fra Los Angeles til Ketchum i Idaho. Der jobbet han to år som bartender, jeger og fjelloppsynsmann. Parallelt tok han oppdrag som skuespiller på teatre i Seattle.
I 1980 var Glenn igjen å se i flere filmer; han spilte blant annet eks-fangen Wes Hightower i filmen Urban Cowboy. Han medvirket senere i en gotisk skrekkfilm kalt The Keep, og i actionfilmer som The Challenge (1982), Wild Geese II (1985) der han spilte mot Laurence Olivier, Silverado (1985), og dramafilmer som The Right Stuff (1983). Han var også med i TV-filmer som Countdown to Looking Glass (1984), Elven (The River, 1984) og Saigon (Off Limits, 1988). Han returnerte til Broadway i Burn This i 1987. Samme år spilte han sheriffen og pistolmannen Verne Miller i gangsterfilmen The Verne Miller Story.
Aterno
Aterno (tidligere kjent som Aternus, etter det greske Aternos, Ατερνος) er den største elven i regionen Abruzzo i det sentrale Italia. Elven kalles Aterno på det meste av strekningen, men nær byen Popoli løper den sammen med Pescara-elven og kalles heretter enten Aterno-Pescara eller bare Pescara. Den har det største nedslagsfeltet blant elvene som munner ut i Adriaterhavet sør for elven Reno. Aterno har sitt utspring i Appenninene ved Monti della Laga i grenseområdet mellom Abruzzo, Marche og Lazio. Den passerer flere av de største byene i Abruzzo, først Montereale, deretter L'Aquila, og så Raiano. Deretter går den sammen med Sagittarioelven. Litt lengre mot nordøst, ved byen Popoli, kommer Pescaraelven til, og den samlede elven heter fra dette stedet som nevnt Atero-Pescara eller bare Pescara. Elven fortsetter forbi Chieti og munner ut i Adriaterhavet ved regionens største by Pescara. Elvens lengde ses både angitt som 152 og 145 km. Forskjellen på syv kilometer skyldes hvorfra man regner med av munningen i Pescaras havn ved landtangen, som stikker ut i Adriaterhavet.
Bessarabiske tyskere
Bessarabiske tyskere (tysk: Bessarabiendeutsche, rumensk: Germani basarabeni) er en etnisk gruppe som levde i Bessarabia (deler av dagens Moldova og Ukraina) mellom 1814 og 1940. Mellom 1814 og 1842 immigrerte omtrent 9,000 fra Baden, Württemberg, Bayern, deler av Kongeriket Preussen som ligger i dagens Polen, og Alsace i dagens Frankrike, til det russiske området Bessarabia ved Svartehavet. Området, på svartehavskysten, var en del av Det russiske keiserdømme som Novorossija, før det senere ble til Bessarabia-guvernementet. I deres 125-år lange historie var de bessarabiske tyskerne stort sett landlige. Fram til deres tilbakeflyttning til Det stortyske riket (gjennom befolkningsutveksling avtalt i Molotov-Ribbentrop-pakten) var gruppen en minoritet, og utgjorde ikke mer en 3 % av befolkningen (93,000). De blir skjelnet fra svartehavstyskere, som bosatte seg øst for Odessa.
Scott Glenn
På begynnelsen av 1990-tallet nådde han et høydepunkt i karrieren med roller i kjente filmer som Nattsvermeren (1991), Flammehav (Backdraft, 1991), Jakten på Rød Oktober (The Hunt for Red October, 1990), og The Player (1992). Han fikk svært gode kritikker for rollen som leiemorder i Night of the Running Man (1995). I den freudianske farsen Reckless (1985) fikk han vise en mer nyansert rolletolkning.
Bessarabiske tyskere
Den tidligere tyske presidenten Horst Köhler er av bessarabisktysk opphav. Før de flyttet til Tyskland i 1940, levde foreldrene til Köhler i den tyske kolonien Rîșcani i Nord-Bessarabia. Deretter ble de flyttet til tyskokkupert Polen, hvor Köhler ble født.
Postobón
Postobón ble grunnlagt i Medellín 11. oktober 1904 av Gabriel Posada og Valerio Tobón.
Siden 2010 har selskapet vært hovedsponsor for alle det colombianske seriesystemet i fotball, noe som har gitt det navnet Liga Postobón. Det har også vært hovedsponsor for fotballaget Atlético Nacional siden 1998. Fra 1986 til 1995 sponsa selskapet det profesjonelle sykkellaget Postobón, som deltok i Tour de France i 1986.
Aage Kihle
Aage Kihle (født 3. mars 1907, død 20. mars 1963) var en norsk pressefotograf.
Aage var sønn av Karl August Kihle og Helga Olsen.
Kihle fikk sitt håndverkerbrev i juli 1935. Fra september 1935 var han teknisk leder og styremedlem i Norsk Telegrambyrås billedavdeling A/S.
Aage Kihle arbeidet resten av sin karriere i NTB.
Atmosfærisk bølge
En atmosfærisk bølge er en periodisk forstyrrelse i feltet av atmosfæriske variabler (som lufttrykk eller geopotensiell høyde, temperatur eller vind) som kan forplante seg eller stå i ro. Atmosfæriske bølger varierer både i størrelse og tid fra storskala planetære bølger (rossbybølge) til lydbølger som kan vare noen minutter. Atmosfæriske bølger med harmonisk periode på en soldag (f.eks. 24 timer, 12 timer, 8 timer osv.) er kjent som atmosfæriske tidevannsbølger.
Årsaker og konsekvenser
Mekanismene som driver bølgene, f.eks. det som i utgangspunktet lager forstyrrelsene i de atmosfæriske variablene, kan variere. Hovedsakelig blir bølgene satt igang av oppvarming eller dynamiske effekter som luftstrømmer som blir hindret av fjellrekker som Rocky Mountains, Alpene og Himalaya. Varmeeffekter kan være på liten skala (som dannelse av tyngdebølger ved konveksjon) eller stor skala (rossbybølger som oppstår som følge av temperaturforskjeller mellom kontinent og hav på den nordlige halvkule).
Atmosfæriske bølger transporterer drivmomentet som blir gitt til bakgrunnsstrømmen når bølgen løser seg opp. Bølger som virker med luftstrøm er særlig viktige i stratosfæren, der momentet fra tyngdebølger kan føre til brå stratosfærisk oppvarming og den kvasibiennale oscillasjonen.
I den matematiske skildringen av atmosfæriske bølger blir den sfæriske egenfunksjonen brukt. Hvis man ser på en del av en bølge langs en breddegradssirkel, vil denne ha en sinusform.
Bølgetyper
Forplantningen av bølger blir i all hovedsak forårsaket av ubalanse i kreftene som virker på luften. De forskjellige bølgetypene og hvordan de forplanter seg varierer med lengdegraden, hovedsakelig på grunn av at corioliseffekten er størst ved polene og null ved ekvator.
Forskjellige bølgetyper: