cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karol Szymanowski
Komposisjoner
Symfoni nr.3 «Nattens sang» (1914–1916) for tenor, kor og orkester (som iblant, mot komponistens intensjoner, oppføres med en sopran). Teksten er en oversetting av den persiske mystiske poeten Jâlal ad-Din ar-Rumi fra 1200-tallet. Den ensatsige, og originalt og fargerikt orkestrerte symfonien avviker på alle måter fra tradisjonell symfoniform.
Symfoni nr.4 «Symphonie Concertante» (1932) med en virtuos pianostemme er i en ganske fri konserterende form.
Carin Nilsson
Carin Maria Nilsson (født 10. desember 1904 i Stockholm, død 20. desember 1999 i New Jersey i USA) var en svensk svømmer og som deltok i de olympiske leker, 1920 i Antwerpen.
Karol Szymanowski
Komposisjoner
Operaen Kong Roger, med libretto av Szymanowski selv og Jarosław Iwaszkiewicz, ble uroppført i Warszawa 19. juni 1926. Handlingen er lagt til 1100-tallets Sicilia og forteller historien om en gjeter (tenor) som lykkes i å få kong Roger (baryton) og dronning Roxana (sopran) til å forlate den kristne tro og hengi seg til en Dionysoskult.
Carin Nilsson
Nilsson vant en olympisk bronsemedalje i svømming under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Hun var med på det svenske laget som kom på tredjeplass på 4 x 100 meter fri med tiden 5.43,6 bak USA som satte ny verdensrekord med 5.11,6 og Storbritannia. De andre svømmerne på det svenske laget var; Emily Machnow, Aina Berg og Jane Gylling. Det var kun tre lag som deltok på 4 x 100 meter fri for damer som ble avviklet 29. august 1920.
Karol Szymanowski
Komposisjoner
''Fiolinkonsert nr. 1'' (1917) kom samtidig med den tredje symfonien, men er svært forskjellig fra symfonien. Konserten er soloistisk med sterk lyriske og kromatiske passasjer.
''Fiolinkonsert nr. 2'' (1932–1933) kom sent i komponistens liv og inneholder musikalske elementer fra góral-folkloren.
Hafiz kjærlighetssanger fra 1911, orkestrert i 1914, bygger på persisk diktning og arabisk musikk.
Transpromo
Transpromo er en kombinasjon av ordene «TRANSaction» og «PROMOtion». Begrepet brukes om utnyttelse av fakturaer, kontoutskrifter og lignende til markedsbudskap.
Utstederen/avsenderen oppnår med bruk av transpromo flere fordeler, som: Hele konseptet bygger på antagelsen om at kunder viser større interesse for fakturaer etc. enn for ren reklame.
Transpromo er nært beslektet med 1:1-dialog, «white space management» og DM (Direkte Markedsføring). Begrepet er relativt nytt, og brukes særlig i forbindelse med variabel fullfargetrykk.
Kjell-Ivar Myhr
Kjell-Ivar Myhr (født 20. januar 1962 i Namsos) er en norsk journalist og redaktør.
Han har helt siden ungdomsårene vært interessert i å skrive, og debuterte med eget blad, kalt Fuglen, allerede mens han gikk på Namdal gymnas. Han har grunnfag i nordisk språk og litteratur fra Universitetet i Trondheim fra 1983. Han var journalist i Namdal Arbeiderblad i Namsos 1982–1985, journalist i Arbeider-Avisa i Trondheim 1985–1990, journalist og bestyrer ved Dagbladets Trøndelag-kontor 1990–2010, kommunikasjonsrådgiver ved NAPHA i Trondheim 2010–2011 samt ansvarlig redaktør i både Stjørdalens Blad og Malvik-Bladet 2011–2015. I 2015 ble han valgt til leder i Trøndelag redaktørforening. Siden 2016 har han vært journalist, senere debattansvarlig og leder for dagsordenseksjonen i Adresseavisen.
Fyrstedømmet Regensburg
Staten ble opprettet gjennom Reichsdeputationshauptschluss av territoriene til fyrstbispedømmet Regensburg, den frie riksstaden Regensburg samt de tre riksklostrene Niedermünster, Obermünster og St. Emmeram (som alle lå i Regensburg). Samtidig ble erkekansler-, kurfyrste-, og erkebiskoptittelen som var knyttet til Kurmainz, overført til Regensburg. Regensburg ble valgt fordi byen var sete for riksdagen. Eneste innehaver av disse titlene og statsoverhode av Regensburg ble i 1803 Karl Theodor von Dalberg, som i tillegg fikk tildelt tittelen fyrstprimas av Tyskland. Dermed var Regensburg det eneste fyrstbispedømmet som overlevde Reichsdeputationshauptschluss som en kirkelig stat. Planen var at Regensburg skulle bli metropolitanbispedømmet for bispedømmene i Det tysk-romerske rike unntatt Østerrike og Preussen, men riket ble oppløst i 1806. Fyrstedømmet Regensburg under fyrstprimasen Dalberg ble deretter en suveren stat og medlem av Rhinforbundet.
Here and There
Here and There er et konsertalbum av Elton John. Albumet ble gitt ut i 1976 og ble produsert av Gus Dudgeon. Albumet består av opptak fra konsertene 18. mai 1974 i Royal Festival Hall i London («Here») og 27. november 1974 i Madison Square Garden i New York City («There»).
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Bernie Taupin og Elton John, unntatt hvor annet er notert.
Markus Grosskopf
Markus Großkopf (født 21. september 1965) er en tysk musiker. Han er bassist i power metal-bandet Helloween. Markus startet å spille bass tidlig og var i et lokalt punkrockeband da han var 15 år gammel. Bandet spilte coverlåter av band som Sex Pistols og The Ramones.
Palazzo Ducale (Mantova)
Palazzo Ducale di Mantova er et bygningskompleks i Mantova fra det 14. til det 17. århundre. Det meste stammer fra Gonzagafamilien. Byggingene er forbundet med korridorer og gallerier og i det indre er det gårdsrom og haver. Palasset omfatter omkring 500 rom med omtrentlig areal på 34 m². Palasset er mest kjent for Mantegnas fresker i Camera degli Sposi, men har også andre arkitektoniske og kunstneriske verdier.
Hans-Joachim Hannemann
Hans-Joachim Hannemann (født 5. april 1915, død 6. mars 1989) var en tysk roer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Hannemann vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på den tyske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Italia. De andre roerne på laget var Alfred Rieck, Helmut Radach, Hans Kuschke, Gerd Völs, Werner Loeckle, Heinz Kaufmann, Herbert Schmidt og Wilhelm Mahlow var styrmann.
Soldaten og Jenny
Soldaten og Jenny var i 1948 første mottaker av Bodilprisen for beste danske film. Filmen er senere blitt tatt opp i den danske Kulturkanonen.
Handling
To vanlige arbeiderklasse-mennesker, Robert og Jenny, møtes en dag i en pub. Etter at Robert forsvarer Jenny mot en annen mann hun er på stevnemøte sammen med som forsøker å få henne alt for full, innleder Robert og Jenny et forhold. Men Jenny oppdager snart at hun kommer til å bli stilt for en rettssak på grunn av en abort hun gikk gjennom ett par år tidligere.
Begge foreldrene hennes har også fornektet henne, og hun mister jobben som selger. Men Robert blir værende hos henne, og innrømmer at han drepe en person når han var bare 17 år gammel. Jenny ønsker ikke å havne i fengsel, og overbeviser Robert om å begå selvmord sammen med henne.
Fylkesvei 7514
Fylkesvei 7514 går mellom Nordskot og Saursfjord i Steigen kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 635.
Gruve 1
Gruve 1, også omtalt som Amerikanergruva, var den første gruva inne i selve Longyearbyen på Svalbard. Interessenter fra Trondheim hadde allerede i 1903 etablert «Trøndergruva» i samme fjellmassiv, men i nordvest over Hotellneset. Gruve 1(a) åpnet i 1906 etter at Arctic Coal Company ble stiftet av John Munroe Longyear i februar, og senere på året overtok interessene til Trondhjem-Spitsbergen Kulkompani. Gruve 1 ble stengt i 1958. Den ligger ytterst i Longyeardalens nordre side, over Svalbard kirke og Sverdrupbyen.
Historie
Kullet i Gruve 1(a) ble drevet ut høyt oppe i fjellsiden, og fraktet både med taubane og sammen med utstyr ned til dalbunnen med et transportbånd. Derfra fraktet en liten jernbane kullet ned til utskipingen nedenfor Skjeringa. Transportbåndet er helt ødelagt med synlig, og det er rester igjen av jernbanen nedenfor Svalbard kirke. Taubanen går langs fjellsiden forbi den senere telegrafantenna og til taubanesentralen på Skjeringa.
Natt til 3. januar 1920 tok en kullstøveksplosjon livet av 26 gruvearbeidere. og gruva ble stengt, selv om styret mente det var økonomisk forsvarlig å gjenåpne den. Det ble imidlertid funnet mer økonomisk riktig å konsentrere arbeidet om Gruve 2 hvor kullgangen var mektigere og kvaliteten fullt på høyde med kullet i Gruve 1.
Avvikling
Driften i Gruve 1B ble etter hvert preget av stadig vanskeligere geologiske forhold og fra 1950 og frem til 1958 ble det bare drevet oppfaringsarbeid. I 1958 ble gruva nedlagt av hensyn til behovet for mer rasjonell drift på bakgrunn av fallende kullpriser. Indre deler av Gruve 1B ble deretter benyttet som drikkevannsreserve for Longyearbyen frem til andre halvdel av 1960-tallet.
Etter at Gruve 1 ble stengt, ble det igangsatt gruvedrift med innslag fra nordvestsiden av Platåberget, og denne ble kalt Gruve 3. Denne gruven utnyttet samme forekomst som Gruve 1 men fra vest, og innslaget til Gruve 3 lå bare litt vest for der hvor «Trøndergruva» lå.
NOU 2008: 17, Skift/turnusutvalget
Bakrgunnen for utvalgets arbeid var at partene i arbeidslivet etter flere forsøk ikke hadde blitt enige om en regulering av arbeidstiden for skift/turnusarbeid. Utvalget foreslo at den eksisterende trappetrinnsordningen, der en fikk får en reduksjon i arbeidstiden ned til 33,6 timer i uken dersom en jobber minst 526 nattetimer og 226 helgetimer i året, erstattes med en ordning med gradvis kompensasjon for den ubekvemme arbeidstiden. I utvalgets forslag blir reduksjonen i arbeidstiden gradvis større jo flere natte- og helgetimer en jobber.
Renate Saastad
Renate Saastad (født 26. juni 1987) er en norsk håndballspiller som spiller for Stabæk Håndball.
Hun startet sin seniorkarriere i Skrim IL, hvor hun spilte fra 2002 til 2006. I 2006 ble hun hentet til Gjerpen av daværende trener Leif Gautestad og ble da beskrevet som «et framtidsprosjekt som kan være med på å prege norsk håndball i framtida». Hun spilte for Fredrikshavn Fox i Danmark fra 2008 til 2010, der hun ble lagets toppscorer. Dårlig økonomi gjorde at laget trakk seg mars 2010.
Hun kom tilbake til Norge og spilte for Flint Tønsberg i perioden 2010–2013. Sesongen 2011–12 ble hun klubbens toppscorer med 96 mål på 17 kamper. Hun ble skadet i bortekampen mot Larvik 5. januar 2013, og spilte bare 10 kamper og gjorde 59 mål. Etter skadeavbrekket ble hun hentet til Glassverket av klubbens daværende trener Kenneth Gabrielsen. Hennes første sesong for klubben var hun med på å ta seriebronse og gjorde 62 mål på 22 kamper. Sesongen etter ble det seriesølv og 51 mål på 21 kamper.
Saastad gikk til Stabæk Håndball i 2015, etter at klubben nettopp hadde rykket ned fra Grundigligaen. Trener Tarjei Sundal ønsket seg en playmaker som kunne gi de yngre spillerne mer stabilitet. Stabæk rykket direkte opp etter kun en sesong i 1. divisjon i 2015 og Saastad ble divisjonens toppscorer med 145 mål på 22 kamper. Det ble kort etter kjent at Saastad var gravid, men hun meddelte at hun ønsket å være klar igjen til sesongen 2017.
Klubb
Glassverket
Hjørring
Historie
Hjørring er en av Danmarks eldste byer. I 1993 feiret den sitt 750 års kjøpstadsjubileum. Byens navn stammer fra det oldnordiske språk og består av to deler: Hjórr (som betyr et sverd) og av en typisk slutning for gamle danske byer (-ing). I 1150 omtales byen på latin som Heringa på en mynt slått av kong Svein Grathe. I Kong Valdemars Jordebog fra 1231 listes Hjørring som kongelen, og byen fikk i 1243 de samme kjøpstadsrettigheter som den midtjyske byen Viborg hadde. I Hjørring stod sysseltinget i middelalderen, altså rettsstedet for Vendsyssel.
Fra middelalderen er alle tre kirker bevart – Sankt Olai Kirke  i tre fra 1000-tallet, den romanske steinkirken Sankt Hans Kirke fra 1100- og 1200-tallet, og den senromanske steinkirken Sankt Catharinæ Kirke. Sistnevnte kirke er Hjørrings største kirke (viet til Sankt Catharina av Alexandria) og den ligger i nærheten av byens gamle torg. Den siste person som ble henrettet i Hjørring var den semilegendariske Thomas Thomasen Bisp.
Severdigheter
Blant de mest kjente severdighet er Vendsyssel Kunstmuseum og Vendsyssel Historiske Museum. Andre attraksjoner er Vendsyssel Teater og gågaten.
I Hjørring arrangeres hvert år en av verdens største fotballturneringer; Dana Cup.
Renate Saastad
Landslag
Norges kvinnelandslag i beachhåndball
Artikulasjon (musikk)
Artikulasjon innen musikk er måten man setter an og holder en tone på, eller i overført betydning hvordan man «uttaler» musikken. Ulike instrument har ulike artikulasjonsmuligheter, men ytterpunktene for artikulasjon er legato med helt sammenbundne noter og staccato hvor notene blir atskilt med tydelige mellomrom. Man kan med eksempelvis puste- og tungeteknikker på et blåseinstrument eller ulikt trykk og forskjellige bueteknikker på et strykeinstrument skape bortimot uendelig mange variasjoner for artikulasjon, og sammen med dynamikk og agogikk er artikulasjon en viktig faktor når en musiker vil lage et uttrykk i musikken han spiller.
Innen sang kan artikulasjon også henvise til den detaljerte tekstuttalen.
I eldre musikk er artikulasjon ytterst sjelden angitt. Siden 1700-tallet er det blitt stadig mer vanlig å angi slike betegnelser.
Aina Berg
Aina Berg (født 7. januar 1902 i Göteborg, død 7. oktober 1992 i Göteborg) var en svensk svømmer og som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
Berg vant en olympisk bronsemedalje i svømming under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Hun var med på det svenske laget som kom på tredjeplass på 4 x 100 meter fri med tiden 5.43,6 bak USA som satte ny verdensrekord med 5.11,6 og Storbritannia. De andre svømmerne på det svenske laget var; Emily Machnow, Carin Nilsson og Jane Gylling. Det var kun tre lag som deltok på 4 x 100 meter fri for damer som ble avviklet 29. august 1920.
Fire år senere, under OL 1924 i Paris vant hun en ny bronsemedalje på 4 x 100 meter fri sammen med Gurli Ewerlund, Wivan Pettersson og Hjördis Töpel.
Rolf Aas
Rolf Johansen Aas(s) (født 12. oktober 1891 i Oslo, død 9. april 1946 i Oslo) var en norsk fotballspiller, kjent fra landslaget.
I likhet med sin bror Macken W. Aas spilte Rolf Aas for Mercantile Ski- og Fotballklubb i perioden 1912–1920. Med Mercantile vant han norgesmesterskapet i 1912, og var tapende finalist i 1913. Aas meldte overgang til Lyn og spilte der sesongene 1921–23. Han scoret i cupfinalen i 1923 da laget tapte for Brann.
Aas spilte 19 kamper og skåret to mål for det norske landslaget. Han var med i den norske troppen under OL i Stockholm i 1912 og OL i Antwerpen i 1920. Hans posisjon på banen var for det meste høyre ving.
Hanne-Stine Bratli
Hanne-Stine Bratli (født 6. februar 1979) er en tidligere håndballspiller for Gjerpen Håndball. Hun har også trent jenter 94 i Charlottenlund håndballklubb i Trondheim. I april 2010 uttalte Sola-trener Knut Ove Joa ønsker om å få Bratli med i trenerapparatet rundt Sola. Bratli var spiller da Joa trente Gjerpen, og bodde i Stavanger sammen med Viking-keeper Rune Almenning Jarstein.
A Single Man
A Single Man er et album av Elton John. Albumet ble gitt ut i 1978 og ble produsert av Clive Franks og Elton John. Dette er Elton Johns første album uten støtte fra hverken låtskriveren Bernie Taupin eller plateprodusenten Gus Dudgeon.
Vladimir Jasjtsjenko
Vladimir Iljitsj Jasjtsjenko, russisk Владимир Ильич Ященко (født 12. januar 1959 i Zaporizjzja, død 11. desember 1999) var en sovjetisk friidrettsutøver som konkurrerte i høydehopp og den siste verdensrekordholderen med Straddle-teknikk.
A Single Man
Sporliste
Alle sanger skrevet av Gary Osborne og Elton John unntatt hvor annet er notert.
Vladimir Jasjtsjenko
Jasjtsjenko satte tre ganger verdensrekord i høydehopp. Først 18 år gammel under et landskamp Sovjetunionen mot USA på 2. juni 1977 i Richmond, Virginia. Han tok først juniorverdensrekord, deretter Europarekorden og til slutt forbedret han verdensrekorden til 2,33 én centimeter høyere enn amerikanen Dwight Stones' rekord fra 1976.
På 12. mars 1978 under innendørs-EM hoppet Jasjtsjenko først ny innedørsverdensrekord med 2,33 og så 2,35. Sommer samme år forbedret han utendørsrekorden til 2,34 (16. juni 1978) i Tbilisi. Senere dette året ble han europamester, han vant høydefinalen i Praha med ny mesterskapsrekord 2,30 foran Aleksander Grigorjev og Rolf Beilschmidt begge med høyden 2,28.
I begynnelsen av 1979 ble Jasjtsjenko operert på hoppkneet sitt, noe som førte til en rekke påfølgende operasjoner som han aldri kom seg over. Hans karriere var dermed over rett etter at han ble 20 år gammel. Han ble husket for den enorme lettheten i hoppene hans som nesten startet en renessanse av Straddle-stilen. Han døde 40 år gammel etter mangeårige alkoholproblemer av levercirrhose.
Odense
Odense er Danmarks tredje største og Fyns største by, med et innbyggertall på 158 678 (2009). Den er administrasjonssted for Odense kommune og ligger i Region Syddanmark. Fram til 1. januar 2007 var Odense også administrasjonssete for det nå nedlagte Fyns amt.
Domkirken inneholder fire kongegraver: Knut den hellige som kirken er oppkalt etter, Erik Lam – hvis nøyaktige gravsted ikke kjennes – og overført fra den revne Gråbrødrekirke kong Hans og Christian II. Foruten de to førstnevnte døde også Frederik IV i byen, på Odense slott, som i dag er hjemsted for kommunens miljø- og teknikforvaltning og Statsamtet Fyn.
Under Odense ligger restene av en av de seks kjente trelleborger, Nonnebakken.
Dikteren H.C. Andersen er født og oppvokst i Odense. Industrimagnaten C.F. Tietgen likeså.
I Odense ligger et av Danmarks største kjøpesentra, Rosengårdcenteret, som har 125 butikker i et innendørs gågatemiljø.
Historie
Odense er en svært gammel by, trolig blant de 4-5 eldste i Danmark. Utenfor byen ligger Nonnebakken vikingeborg, en trelleborg fra omkring 1000 e.Kr. Fra en annen slik borg, Aggersborg i Nordjylland, flyktet Kong Knud i 1086 til Odense og ble drept i Albani Kirke. Her ble han kanonisert med tilnavnet Knud den hellige.
Ganddal
Ganddal er en bydel i Sandnes kommune som ligger mellom Sandnes sentrum og Jæren. Gårdsnavnene som utgjør Ganddal er: Lunde, Kvål, Åse, Skjæveland, Sørbø, Hove, Stokkeland, Vagle og Foss-Eikeland.
Odense
Transport
Det tar 1 t. og 15 minutter med tog fra Odense til Danmarks hovedstad, København. Odense har et godt togtilbud og et god kollektivtilbud, samt gode veier i alle retninger.
Ganddal
Navnet stammer fra Gandsfjorden (norrønt. Gandr = stokk, eller stav).
Odense
Odense lufthavn
Se Odense lufthavn
Ganddal
Dalen går mellom Stokkalandsfjellet i sør, Lundehaugen i nord, og Håbafjellet i øst. Parkdraget langs Storåna, Gandsparkene, ender her. Elva går videre til turområdet Stokkelandsvannet, også kalt Stokki.
Sivilforsvarets beredskaps- og kompetansesenter er lokalisert i Vagleleiren i bydelen, men er vedtatt nedlagt.
Næring
Ganddal har et betydelig jordbruk mot grensene til Malmheim bydel i vest og Klepp kommune i sør.
Ved godsterminalen på Skjæveland ligger et av byens større industriområder, Kvål. Her ligger blant annet Bil og Maskin, Volvo, Stålverk, tidligere DBS sykkel, som var landets største fabrikk.
Det har tidligere vært industri langs Storåna gjennom Åsedalen, med bedrifter som AS Betong og Skårland. Driften er nå nedlagt, og området er omregulert for bolig- og friområder. Arbeidene har ikke startet enda, og på den den gamle tomten til Skårland, ligger nå Camp Sandnes, et brakkeanlegg for arbeidere.
På industriområdet Foss-Eikeland ligger blant annet den tradisjonsrike fabrikken SandnesGarn.
Samferdsel
Ganddal godsterminal ligger på Skjæveland, og ble ferdigstilt sent i 2007. Den erstattet terminalene på Brueland i Sandnes og Paradis i Stavanger og er landets nest største etter Alnabru.
Utdanning
Ganddal har totalt fire skoler.
Offentlige skoler:
Privatskole:
I 1985 flyttet Sandnes handelsskole fra de gamle lokalene til Sandnes gymnas i Langgata, og over i nye lokaler på Lundehaugen. Skolen fikk navnet Lundehaugen videregående skole. Hele det videregående tilbudet på Ganddal flyttet til helt nye lokaler i Vågen i Sandnes, ved skolestart høsten 2010.
Idrett
Ganddal Atletklubb er en styrkeløftklubb for både amatører og profesjonelle utøvere. Klubben har flere profesjonelle løftere som har vunnet store stevner i både inn- og utland. Blant utpregede utøvere i klubben, finner man blant andre Kristoffer Skadsem Eikdeland.
Ganddal Idrettslag (stiftet 1929) har grupper i fotball, håndball, turn, idrettsskole og orientering.
Sandnes BMX står sentralt på Ganddal. Klubbens anlegg/bane ligger på Kvål og går under navnet Vikingbanen fordi den er bygget på et gravsted. Banen er fra 1982.
Årets Ganddalitt
Årets Ganddalitt offentliggjøres hvert år på Ganddalsdagen, siste helga i august.
Prisen deles hvert år ut til en person eller et lag/forening som gjør en ekstraordinær innsats for alle, og/eller setter Ganddal på kartet i positiv forstand.
Lingshou
Lingshou (kinesisk: 灵寿县; pinyin: Língshòu Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Kina. Det er understilt byprefekturet Shijiazhuang.
Befolkningen var på 312,936 innbyggere i 1999.
Kulturminner
Arkeologene har avdekket tydelige tegn etter Shang-kulturen i området.
Youjutempelets pagode (幽居寺塔, pinyin: Youju si ta) fra det nordlige Qi-dynastis tid, ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.
Administrative enheter
Storkommuner:
Kommuner:
Natalja Sorokina
Natalja Vladimirovna Sorokina (russisk: Наталья Владимировна Сорокина, født 12. september 1982 som Natalja Guseva i Tikhvin) er en russisk tidligere skiskytter.
Hennes største meritt er en bronsemedalje i VM i skiskyting 2007 i Antholz på 7,5 km sprint.
Odyssey (album)
Odyssey er det fjerde soloalbumet til den svenske gitaristen Yngwie Malmsteen.
Aspa
Aspa-ætten er en samlebetegnelse for en gruppe sammenvevde norske slekter med adelige innslag som i middelalderen spilte en betydelig rolle i norsk politisk og kirkelig historie. Hovedsetet var på og omkring gårdene Aspa og Boksaspa på Aspøya, nå i Tingvoll kommune.
Odyssey (album)
Albumet ble utgitt i mars 1988, og var det første med Joe Lynn Turner som vokalist, og det siste med Jens Johansson på keyboard
Aspa
Ætten kan hovedsakelig deles i tre:
De første sikre medlemmer av ætten var Aslak Jonsson (død før 1463) og hans kone fru Gro. Frue-tittelen antyder at hun tidligere var gift med en ridder.
Olav og Ivar donerte i 1473 store deler av sitt jordegods, som bestod av en rekke gårder på Nordmøre, til Nidaros domkirke for en 30-årsperiode. Det skulle imidlertid kreve over hundre år og flere klager før det ble gitt tilbake. Ved herredagen i Trondhjem den 11. september 1578 ble Ivars oldebarn Auden Tostensson i Aspa tildømt hele godset som rette arving.
Hans dattersønn Auden Ågesson slo seg opp på Molde som eier av blant annet Reknes-gården (se der). I andre grener av slekten opptrer senere slektsnavnet Trygge, uten at dets opphav er klarlagt.
Aspen (andre betydninger)
Aspen kan sikte til:
Puttis
Puttis (i flertall puttiser) eller viklers er håndsbrede tøystrimler som vikles i spiral rundt beina fra ankelen opp til kneet for å støtte og beskytte leggene. De bæres istedenfor gamasjer, leggings og høye skaftestøvler utenpå buksene. De ble tidligere anvendt til sportsbruk, blant annet av ryttere og klatrere. Puttiser stammer fra India, men ble utbredt som militært uniformsplagg omkring første verdenskrig. På grunn av manglende hest. Den eldste påviste bruken av viklede leggbånd stammer imidlertid fra germanerne.
Etymologi
Ordet er lånt fra engelsk der det er flertallsformen av puttee eller puttie, et ord som igjen er hentet fra hindi patti, det vil si «bandasje» eller «langt tøybånd». På dansk brukes oftest ordet viklers, på tysk Wickelgamaschen («viklegamasjer»), Wadenwickel («leggviklinger»), Wadenbinden («leggforbindinger»), Beinbinden («beinbind») eller Beinwickel («beinviklinger») (Wadenstrumpf betyr «halvstrømper» eller «knestrømper»).
Historikk
Arkeologiske funn viser at leggbandasjer eller gamasjer viklet av bånd har vært en del av klesdrakten hos germanerne.
Mot slutten av 1800-tallet hadde britiske soldater i koloniene erstattet gamasjene med puttiser etter indisk forbilde. På 1900-tallet ble de en karakteristisk del av feltuniformen for fotsoldater og kavalerister i flere hærer. Under første verdenskrig var de i bruk blant soldater fra alle krigførende land i Europa samt United States Army. Da bar British Army sko og ni fot lange khakifargede puttiser av filtaktig ull viklet omkring buksene som erstatning for høye støvler. Offiserer og andre kunne også bruke leggings av lær, gjerne sammen med ridebukser, poseformede uniformsbukser som smalnet under kneet og gikk ned til midt på leggen. Det viste seg for øvrig at puttiser egnet seg godt for den sølete skyttergravskrigen. Tilsvarende leggbånd ble også båret av soldater fra Den røde armé og Japan.
Militæruniformer med leggbånd
Galleriet viser noen eksempler på bruk av puttiser som del av miltære uniformer, særlig omkring første verdenskrig.
Fermate
En fermate er et element innen musikknotasjon som angir at en note skal holdes lenger enn dens noteverdi tilsier. Varigheten av en fermate må være opp til utøveren, men vanligvis legges det til mellom 50 og 100% av opprinnelig varighet. Fermaten trykkes over eller under noten den gjelder, men kan i noen tilfeller også trykkes over pauser eller taktstreker, noe som antyder en pause av udefinert varighet.
Opprinnelig var fermate tegn for slutten på en frase i koraler.
Robert Kubica
Robert Józef Kubica (født 7. desember 1984 i Kraków, Polen) er en polsk Formel 1-fører som har kjørt for BMW Sauber og Renault F1. Robert Kubica ga seg i F1 i grunnet en skade. Han gjorde et comeback i 2019 for Williams Martini Racing, men etter et skuffende år, ble det hans eneste år tilbake i Formel 1.
Kunsthistoriske perioder
Kunsthistoriske perioder er en måte å inndele kunsthistorien på. Periodebegrepet har gradvis overtatt for stil innen kunsthistorisk forskning, der man gransker de historiske og kulturelle forholdene som kunstverket er en del av.
Robert Kubica
Karriere
Kubica vant World Series by Renault i 2005, og han debuterte i Formel 1 for BMW Sauber under Ungarns Grand Prix 2006 etter at Jacques Villeneuve forlot laget. Kubica ble da historiens første polske Formel 1-fører.
Kunsthistoriske perioder
Et av problemene med stil er også at det er umulig å bruke det på moderne kunst som ikke alltid har klare stiltrekk.
Eksterne lenker
fa:فهرست جنبش‌های هنری
Robert Kubica
Karriere
Kubica tok sin og BMW Saubers første seier under Canadas Grand Prix 2008, med lagkameraten Nick Heidfeld på andreplass.
Den 7. oktober 2009 signerte Kubica en ettårskontrakt med Renault før 2010-sesongen, som han forlenget den 7. juli 2010 med to år til slutten av 2012-sesongen.
Søndag 6. februar 2011 krasjet Kubica voldsomt i første del av rally «Ronde di Andora». Han ble alvorlig skadet, med betydelig blodtap og en delvis avrevet hånd. Det var en stund fare for at han måtte amputere den ene hånden, men etter flere operasjoner ble dette avverget. På grunn av skaden mistet han hele -sesongen. I 2017- og 2018-sesongen fungerte Kubica som tester for Renault og Williams, før Williams 22. november 2018 annonserte at Kubica, sammen med britiske George Russell, ville utgjøre Williams førerduo i 2019 sesongen.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Angela Stanford
Etter å ha spilt universitetsgolf i fødestaten Texas, ble Stanford profesjonell i 2000. Hun debuterte på Futures Tour, og fikk med seg en seier der før hun på slutten av sesongen gjennomgikk LPGA-tourens kvalifiseringsskole. Der endte hun på fjerdeplass, og fikk dermed spillerett på LPGA-touren påfølgende sesong.
Den første seieren på LPGA-touren kom i 2003, da hun vant ShopRite LPGA Classic. Allerede uken etter tapte hun et omspill om seieren i majorturneringen US Women's Open. Denne andreplassen er per 2011 hennes beste plassering i en majorturnering.
Skreddergården
Skreddergården i Akersgata 20 i Oslo, er en forretningsgård oppført i 1894 for skreddermester Carl Hansen. Arkitekt var Christian Reuter. Bygningen er oppført i nyrenessanse og er dekorert med "al secco" utført med tokomponent silikatmaling oppfunnet og patentert av Adolf Wilhelm Keim i 1878. Arbeidene ble trolig utført av Arne Fladager (1851-1917).
Fordi bygningen ligger litt bortgjemt bak Stortingsbygningen, er det lett å overse fasademaleriene i de øvre etasjene når man passerer.
Kulturminne
Skreddergården er et kulturminne og har nummer 86166 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Tårnuglefamilien
Tårnuglefamilien (Tytonidae), også kalt tårnugler og slørugler, er én av to familier i ordenen ugler (Strigiformes). Tårnuglene karakteriseres av et ansikt som er omgitt av en hjerteforma «fjærparabol», også kalt «slør». Familien består av arter som er fordelt i to slekter.
Taksonomi
En studie publisert i 2018 bekrefter at de to slektene som inngår i tårnuglefamilien trolig hadde en felles ane som levde i Australasia i oligocen, for omkring 28 millioner år siden. Studien hevder videre at Tytonidae gjennomgikk seks transkontinentale strålinger i pleistocen. Likeledes støtter studien at tårnugle splittes i tre distinkte arter (som ikke er navngitt på norsk ); «amerikatårnugle» (T. furcata), «vesttårnugle» (T. alba) og «østtårnugle» (T. javanica). Videre kan sulawesislørugle (T. rosenbergii) og taliabuslørugle (T. nigrobrunnea) vise seg å være underarter av østtårnugla, og tanimbarslørugle (T. sororcula) og manusslørugle (T. manusi) er trolig underarter av storslørugle (T. novaehollandiae). Splitting av tårugla ble også foreslått av Colihueque et al. (2015), men da i kun to arter. Det knyttes altså fortsatt stor usikkerhet til inndelingen av artene i både tårnuglefamilien og ugler generelt, så her følger vi den gjeldende inndelingen til Birds of the World.
Biologi
Familien forekommer på alle kontinenter med unntak av i Antarktika. Det største mangfoldet av arter er i Australia, Ny-Guinea og Indonesia. Men de mangler fullstendig i Sentral-, Nord- og i store deler av Øst-Asia. Artene er utbredt i en rekke habitater, fra tett skog til ørken, fra kaldt temperert klima til tropisk klima, og fra havnivå og opp til 4 000 moh.
Tårnuglene er nattaktive predatorer som hovedsakelig jakter på små pattedyr og fugler som kan slukes hele.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020).
Møvik fort
Møvik fort (tysk: Marine Artillerie Batterie 6./502 Vara) var et tysk og senere norsk kystfort i Kristiansand bygget under andre verdenskrig. Kystfortet ligger i området Kroodden/Møvig i bydelen Vågsbygd, åtte km sørvest for Kristiansand sentrum. Fortet ble anlagt fra 1941 til 1944 av tyske Kriegsmarine og var sammen med fire andre marinekystbatterier en del av Artillerigruppe Kristiansand. Det tyske navnet på anlegget var «Batterie Vara». Batteriet ble oppkalt etter Generalmajor der Marinepioniere Felix Vara. Felix Vara ble drept utenfor Alderney i Den engelske kanal 3. november 1941.
Flere andre tyske kystfort ble oppkalt etter falne offiserer, eksempelvis Batterie Dietl på Engeløya i Steigen samt «Batterie Lindemann» og «Batterie Todt» i Frankrike.
Strategien bak anlegget
Møvik fort på norsk side var sammen med et søsterbatteri i Hanstholm i Danmark anlagt for å sperre Skagerrak og sjøveien til Øst-Norge, Kattegat, Østersjøen og Baltikum for allierte sjøstridskrefter. I luftlinje er det 126 km fra Møvig til Hanstholm. Kun et felt, ti nautiske mil bredt, midt i Skagerrak kunne ikke dekkes av kanonene på disse anleggene. Dette feltet ble derfor minelagt.
Adolf Hitler gikk personlig inn for sperrestrategien og beslutningen om Hanstholmanlegget ble tatt allerede i mai 1940. I mai 1941 var to av Hanstholmkanonene på plass og på norsk side var forberedende arbeider startet.
Kanonene
Fortet har fire store kanonstillinger med bunker, en intakt kanon, to tomme kanonbrønner og en tom kasematt. Kanonen som er intakt er en av opprinnelig tre 38 cm Krupp skipskanoner på fortet, og skal være den eneste gjenværende 38 cm SK C/34-kanon i verden. Betegnelsen 38 cm SK C/34, angir diameter på kanonrøret, til 38 cm. SK er den tyske forkortelsen for Schiffskanone, men det kan hende at SK står for Schnellladekanone (hurtigladende kanon). C betyr Construktionsjahr, som er 1934, og angir kanonens konstruksjonsår. Typen ble utviklet for slagskip og fantes også på «Bismarck» og «Tirpitz». Kanonen har en totalvekt på 337 tonn. Av dette utgjør løpet alene 110 tonn. Det er 19,76 meter langt. Kanonen er produsert av Fried. Krupp i Essen i 1940 og har serienr 79.
De to første kanonene ble prøveskutt på Møvik 12. mai 1942. Den tredje stod klar i november. 17. juni 1943 skjedde den første batteriskytingen med tre kanoner. Skuddvidden med standard granat som veide 800 kg, var 42,000 meter. Med Siegfried-granat (500 kg) økte den til 55,000 meter. Den fjerde kanonen (kanon 1) kom aldri på plass.
Luftvern og landforsvar
Luftvernet ble ivaretatt av et tungt luftvernbatteri med fire 8,8 cm luftverkanoner. Dette lå på Møvikknatten, en høyde like vest for hovedkanonene. I tillegg fantes det ca. 20 lette luftvernkanoner i ulike kalibre rundt omkring på fortsområdet. Landforsvaret var svært omfattende og ble bygget ut langs en nesten to kilometer lang linje rundt fortet, fra sjø til sjø. Kjernepunktene i forsvarslinja var flere minefelt og 12 større, bombesikre fjellanlegg med innlagt drikkevann og sengeplass for soldater. Via løpegraver var fjellanleggene forbundet med maskingeværstillinger. Til forsterkning av landforsvaret ble det også bygget et tyvetalls ringvernbunkere (Ringstand) for maskingevær og bombekaster, to tyngre maskingeværbunkere (type R105 og R620) og to bunkere for panservernkanoner. Disse forsvarsverkene kan betraktes i terrenget i dag.
Etterkrigstid
Møvik fort gikk fra 5. oktober 1946 inn i Kystartilleribrigade Sør. I 1953 ble det en del av Kristiansand festning. 20. april 1959 ble fortet nedlagt og to av kanonene samt fundamentet til den fjerde (som aldri fikk løp) gikk til opphugging. På 50-tallet og utover på 60-tallet hadde Luftforsvaret en radarstasjon i det atomsikre anlegget på Sandviktoppen ovenfor Møvik. Etter omfattende oppussingsarbeider i 1987 og 198] av Sørlandets sjøforsvarsdistrikt og i 1991 og 1992 av Stiftelsen Kristiansand Kanonmuseum Møvik, ble deler av fortet åpnet for publikum i 1993.
Nåtid
Møvik fort/Kanonmuséet «Batterie Vara» drives av Stiftelsen Kristiansand Kanonmuseum Møvik. Kanonmuseet har siden 1. januar 2012 vært en del av Vest-Agder-museet. Fortet ble fredet i mars 2012. 38-centimeter kanonen på fortet er verdens nest største gjenværende kanon. De største gjenværende kanonene (4 stk), kalt «Adolf», er plassert på Trondenes fort utenfor Harstad. Kanonen er sjelden i europeisk sammenheng, da den etter et omfattende restaureringsarbeid er i kjørbar stand. Teknisk utstyr er hentet fra øvrige brønner på Møvik og fra Trondenes fort, slik at kanonen fremstår i tilnærmet opprinnelig stand innvendig. I det militærhistoriske landskapet rundt kanonen sees en rekke byggverk og bunkertyper som er sjeldne i internasjonal sammenheng, og som understreker den betydning dette omfattende festningsverket en gang ble tillagt. Skytset har blitt pusset opp i originalfargene for første gang siden kystfestningen på Møvig ble nedlagt i 1952 og stod ferdig i 2019.
Ordnance Survey
Ordnance Survey (OS) er en britisk regjeringsetat med nasjonalt ansvar for landmåling og kartpublikasjon. OS er en av verdens største utgivere av kart. Siden 1. april 2015 har det også drevet Ordnance Survey Ltd, et statlig eid selskap, 100 prosent offentlig eierskap. Styret i OS er ansvarlig for det britiske statssekretæren for forretningsinnovasjon og kompetanse. Det er også et medlem av Public Data Group (PDG).
Etatens navn indikerer at det opprinnelig hadde militær hensikt (ordnance = materiell, ammunisjon; surveying = kartlegging, landmåling) som kartla Skottland i kjølvannet av de skotske jakobittenes opprør i 1745. Det var også en mer generell og landsomfattende behov i lyset av den mulige trussel om fransk invasjon under Napoleonskrigene, reflektert i inklusjonen av det britiske krigsdepartementets vide pil i etatens logo fram til 2015 da logoen ble endret.
Historie
Ordnance Surveys har sine røtter i Georg IIs bestilling av en militær kartlegging av det skotske høylandet i 1747. Dette kom som en følge av jakobittopprøret i 1745, da man oppdaget at man hadde for lite kunnskap om områdets geografi. William Roy ble utpekt til å lede arbeidet, og han tok blant annet med seg den anerkjente kunstneren Paul Sandby.
Board of Ordnance kjøpte i 1791 inn en Ramsden-teodolitt, og begynte å måle opp den sørlige delen av landet ut fra en linje som Roy selv hadde tegnet opp. Linjen krysset blant annet stedet hvor London Heathrow lufthavn ligger.
I 1801 ble det første kartet i skalen en tomme til en mile (1:63–360) publisert. Det dekket Kent, og Essex fulgte kort tid etter. I løpet av de neste tyve årene ble omkring en tredjedel av England og Wales kartlagt på samme skala. Dette var et svært hardt arbeid. Major Thomas Colby, den lengstsittende direktøren for OS, gikk i 1819 942 km i løpet av nitten dager under et måleoppdrag. Colby og det meste av staben flyttet i 1824 over til Irland, som dengang tilhørte Det forente kongerike. De jobbet der med en kartlegging på skalaen seks tommer til en mile (1:10–560). Disse kartene ble først og fremst produsert for å kunne kartlegge verdier i landet.
Colby var involvert i utviklingen av landmålingsutstyr, og han begynte med en systematisk registrering av stedsnavn. Han reorganiserte også prosessen man brukte i arbeidet med landmåling og karttegning, for å kunne lage tydeligere og mer nøyaktige kart.
Etter at Tithe Commutation Act 1836 var vedtatt trengte man kart i skalaen seks tommer til en mile over England og Wales også. Det var først nøling fra myndighetene, men på grunn av behov i forbindelse med utbyggingen av jernbanen kom Ordnance Survey Act 1841. Denne gav blant annet landmålerne rett til å gå inn på privat eiendom. Samme år som loven ble vedtatt ble OS' hovedkvarter i Tower of London ødelagt av brann. Dette medførte flere år med kaotiske forhold, hvor man blant annet var oppslukt av diskusjoner om hvilken skala man skulle prioritere. Generalmajor Henry James, som hadde blitt OS' nye direktør, så hvordan man kunne bruke fotografier for å produsere kart av forskjellig skala billig og effektivt. Han utviklet og brukte fotosinkografi, noe som ikke bare gjorde kartproduksjonen raskere og billigere, men som hadde som bieffekt at man kunne begynne å avfotografere manuskripter av nasjonal interesse. Mellom 1861 og 1864 ble en faksimile av Domesday Book laget og publisert med denne teknikken.
Etter brannen flyttet OS til Southampton. Arbeid med en serie kart på 25 tommer til en mile ble ferdig i 1895.
1900-tallet
Under første verdenskrig produserte OS kart over Frankrike og Belgia. Under den andre verdenskrig var det betydelig produksjon av kart til militære formål, som resulterte i blant annet disse kartene:
I 1920 ble O.G.S. Crawford utnevnt til Archaeology Officer hos OS. Han hadde en betydelig rolle i utviklingen av bruken av flyfotografi som arkeologisk redskap. Det ble i 1935 nedsatt en komité for å vurdere OS' fremtid. Den nye direktøren generalmajor Malcolm MacLeod begynte med en ny triangulering av Storbritannia. Dette involverte blant annet opprettelse av fastpunkter i betong på topper over hele landet. Disse ble brukt som utgangspunkt for målingene. Hver måling av vinkler fra fastpunkt til målepunkt ble gjentatt 32 ganger for å sikre nøyaktighet.
Da Davidsonkomiteen var ferdig med sitt arbeid var det bestemt at man skulle lansere et rutenett basert på metriske mål som referansesystem. Kart i skalaen 1:25–000 ble laget som et prøveprosjekt. Samtidig fortsatte man med en tomme til en mile, et format som var svært praktisk da brukerne foretrakk denne måleenheten. Først førti år senere ble de erstattet av en serie i skalaen 1:50–000, noe William Roy hadde foreslått to århundrer tidligere.
Etter andre verdenskrig utviklet en ny direktør, oberst Charles Close, en markedsstrategi som blant annet omfattet omslag tegnet av Ellis Martin for å øke salget til fritidsmarkedet.
Ordnance Survey vokste ut av sitt hovedkvarter i Southampton, som også hadde blitt skadet av bombing under krigen. I 1969 flyttet OS til Maybush, en forstad til Southampton. Dette er fortsatt etatens hovedkvarter.
I 1995 ble OS ferdig med digitalisering av omkring 230 000 kart. Dette gjorde Storbritannia til det første landet i verden som gjennomførte et prosjekt av nasjonalt omfang for elektroniske kart.
OS startet som en militær organisasjon, men er nå en sivil institusjon med status som utøvende etat tilknyttet regjeringen.
Hans Modrow
Hans Modrow (født 27. januar 1928 i Jasenitz i Kreis Randow i provinsen Pommern i Tyskland, død 11. februar 2023 i Berlin) var en tysk kommunistisk politiker i DDR. Han var formann for DDRs ministerråd, det vil si regjeringssjef, mellom november 1989 og mars 1990. Han ble politisk aktiv for Die Linke etter sammenslåingen.
Bakgrunn
Som barn var han i folkeskolealder - som obligatorisk for ungdommer av en viss alder - medlem av Hitler-Jugend, der ble han en av lederne lokalt. Han var i maskinistlære fra 1942 til 1945, og de årene ble han fylt av hat mot bolsjevikene, som han betraktet som undermennesker, tyskerne underlegne fysisk og moralsk. I seks måneder under de allierte bombetokter over Stettin var han i det frivillige brannvern.
Han tjenestegjorde i Volkssturm i kortere tid i slutten av andre verdenskrig, og ble tatt til fange av den røde armé i Stralsund i mai 1945. Han og andre tyske fanger ble sendt til en gård i Hinterpommern for å arbeide der. Ryggsekken hans ble stjålet, noe som satte ham på nye tanker om den «Kameradschaft» som tyskerne ifølge nazipropagandaen holdt så høyt. Få dager etter ble han sjåfør for en sovjetisk kaptein, som spurte ham ut om den tyske dikteren Heinrich Heine, som Modrow aldri hadde hørt om, og med det reflekterte ham om hvordan folk han hadde tenkt på som undermennesker kunne ha mer kjennskap til tysk kultur enn ham selv.
Han befant seg i sovjetisk krigsfangenskap frem til 1949. Underveis ble han undervist i marxismen, som han ble overbevist tilhenger av.
Politiker i DDR
Hans Modrow fikk en lang politisk karriere i Øst-Tyskland. På tampen av 1980-årene ble han, som medlem av DDRs kommunistparti SED, førstesekretær for Bezirk-ledelsen i Bezirk Dresden. Modrow ble regnet som reformvennlig, og i motsetning til Honecker hadde han sympati for Mikhail Gorbatsjovs perestrojka. På et tidspunkt der DDR stod overfor økonomisk ruin og protestene i gatene hadde blitt voldsomme i omfang, forsøkte han å innlede dialog med borgerrettsbevegelsen. Men i begynnelsen av oktober forsøkte han å få slutt på de stadig mer omfattende demonstrasjonene. Modrow beordret at tusener av mannskaper fra Volkspolizei, Stasi, en partiorganisert arbeidermilits og Nationale Volksarmee skulle knuse en demonstrasjon ved Dresden Hauptbahnhof (4.–5. oktober). Rundt 1.300 personer ble arrestert. I en topphemmelig kryptert telex til Honecker den 9. oktober meldte Modrow at «Med kameratene i sikkerhetsorganenes innsats er de antistatlige terroristiske opptøyene slått ned».
I forbindelse med DDRs sammenbrudd ble han den 13. november 1989 utpekt til formann for DDRs Ministerrat og derved sjef for den siste SED-baserte regjering i DDR (regjeringen Modrow). Det bør her nevnes at den formelle regjeringen inntil da bare hadde vært et utførende organ for SEDs vedtak. Hans regjering, som altså var den første regjering med noen grad av egenansvar, gav ordre om å ødelegge inkriminerende akter i Stasi-arkivene, noe som bare til dels skjedde. Den 5. februar 1990 utnevnte han flere representanter for den demokratiske opposisjonen til medlemmer av regjeringen. Men rundt hans regjering kollapset både landets økonomi og dets politiske system. Han fungerte som ministerrådsformann frem til den 12. april 1990, da han ble avløst av Lothar de Maizière, som var representant for det flertallet som vant det første og siste frie valget til parlament i DDR.
Etter gjenforeningen
Etter gjenforeningen ble Modrow funnet skyldig i valgfusk, og dømt til ni måneders betinget fengsel.
Han ble senere aktiv i partiet Die Linke (som med et par mellomstasjoner er en direkte efterfølger av SED), satt i Forbundsdagen, og var så medlem av Europaparlamentet fra 1999 til 2004.
Chanel No. 5
Chanel No. 5 er blant de mest kjente parfymene i verden. Den var den første duften lansert av den parisiske moteskaperen Gabrielle «Coco» Chanel.
Historie
Opphavsmann var den russiskfødte Ernest Beaux. Chanel var opptatt av personlig renslighet, og følte seg plaget av kroppslukten fra kundene sine. Hun ønsket å lansere en duft som først og fremst var frisk. Dette oppnådde man den gang ved å tilsette sitron og bergamott, men problemet er at begge er flyktige straks de kommer i kontakt med huden. Aldehyd lukter like friskt, men er så kraftig at parfymørene nølte med å ta det i bruk. På ferie ved Cote d'Azur i 1920 ble Chanel kjent med Beaux, og foreslo oppgaven for ham. Beaux utarbeidet ti ulike dufter og presenterte dem for Chanel. De var nummerert fra 1 til 5 og fra 20 til 24. Chanel valgte nr 5. Hun sa senere: «Den var det jeg ventet på. En parfyme som ingen annen.» Duften, fylt av jasmin, roser, sandeltre og vanilje, ble en øyeblikkelig suksess. Chanel sprayet den i luften rundt seg, og alle kvinnene reagerte positivt på den. Men ryktet ville ha det til at nr 5 ble til ved en glipp på laboriatoriet, der Beaux' assistent angivelig skulle ha tømt altfor mye aldehyd i blandingen.
Parfymen ble lansert i mai 1921. Den Chanel No. 5 som selges i dag, er likevel ikke den duften som kom på markedet den gang. Monroe spurte Beaux hva de kunne gjøre for å hindre andre i å etterligne duften. De ble enige om at han skulle gjøre parfymen så dyr at det ville avskrekke andre produsenter, og Beaux tilsatte de dyreste ingrediensene han hadde - jasmin fra Grasse, mairose, en særlig type ylang-ylang, og til sist aldehyd for å lette all denne fylden.
Spesielt kjent ble merket over tretti år senere. I 1953, da Marilyn Monroe ble spurt om hva hun hadde på seg når hun sov, svarte hun: «Chanel No. 5, selvfølgelig.» Monroe ble likevel ikke brukt i reklame for Chanel No. 5 før i 2013.
Ivanhoe
Ivanhoe er en kjent roman av den skotske forfatteren Walter Scott. Den ble skrevet i 1819 og har handling fra 1100-tallets England, og er et eksempel på historisk fiksjon. Ivanhoe har stundom fått ros for å øke interessen for kunnskap om middelalderen i England og i Europa, se romantikken. John Henry Newman hevdet at Scott «hadde først snudd folks sinn i retning av middelalderen» mens Thomas Carlyle og John Ruskin ga tilsvarende utsagn om Scotts overveldende påvirkning for den romantiske interessen for middelalderen, hovedsakelig på grunn av utgivelsen av denne romanen.