cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trondheim
Trehusbyen
Trondheim har den lengste sammenhengende trehusbebyggelsen i Norden, og kalles derfor trehusbyen. Fra fisker- og arbeiderstrøket i Ilsvikøra i vest, via 1840-tallsbebyggelsen på Sanden og Løkkan, bryggerekkene og trehusbebyggelsen i Nerbyn, bryggene i Kjøpmannsgata, trehusene på Bakklandet, Rosenborgbebyggelsen og arbeiderboligene på Lademoen og Reina i øst, kan man trekke en mer eller mindre uavbrutt linje gjennom trehus.
De er bygd i ulike perioder, fra tidlig 1700-tallet, med et tyngdepunkt fra siste halvdel av 1800-tallet.
Navn på andre språk
Tråante – Trondheim – nominativ Tråanten – Trondheim sin – genitiv Tråantem – Trondheim – akkusativ Tråantese – til Trondheim – illativ Tråantesne – i Trondheim – inessiv Tråanteste – fra Trondheim – elativ Tråantine – med Trondheim – komitativ
Trondheim kommune er derfor Tråanten tjïelte med genitiv -n (eieform) i Tråanten (teknisk sett Trondheims kommune). Dette er den vanlige måten å skrive sørsamiske kommunenavn på. På sørsamisk har byen også blitt kalt Stoerresjeltie som betyr "det store kirkestedet" eller "den store markedsplassen".
Trondheim har også navn på flere andre samiske språk. På nordsamisk brukes både Troandin og Roandin om Trondheim. Troandin brukes i de nordlige dialektene, mens Roandin brukes i tornesamisk. Lulesamisk bruker Roandem, og på pitesamisk heter byen Tråndem.
Blant kvenene i Nordreisa har Tronjami blitt brukt som kvensk navn. På romani blir byen kalt for Trontus-Fåron eller Trøntus-Fåron, der Fåron betyr "byen".
Inntil slutten av annen verdenskrig ble Trondheim benevnt som Drontheim på tysk.
Geografi
Berggrunnen i kommunen består hovedsakelig av metamorfe bergarter, med enkelte unntak. Byen ligger i Trondheimsfeltet, som preges av kaledonske skiferbergarter.
Nidelva renner gjennom byen fra sør mot nord, og munner ut i Trondheimsfjorden. Den flate landtungen som dannes ved elvas løp ligger sentrumsbebyggelsen. Videre østover mot fjorden preges landskapet av lavland og kulturlandskap, som derfra går videre til høyere platåer. Rundt Jonsvatnet i sørøst er landskapet preget av åser med høyder på omtrent 400 meter. Sørvest for Nidelva finner man Heimdalsplatået, og videre vestover finner man flate og fruktbare leirjordsområder, hvor man finner store jordbruksareal.
De høyeste toppene i kommunen finnes i Brungmarka sør i kommunen, med Kråkfjellet som det høyeste, 816,7 moh. I Bymarka er Storheia (565 moh.) og Gråkallen (552 moh.) de høyeste.
I Ferdaminni beskriver Aasmund Olavsson Vinje synet av Trondheim slik: «Naar du stend upp i Steinberget og ser ned paa byen, so ringar Nidelvi seg paa øvre sida og fjorden paa nedre, so bygrunnen ser ut som ei pylsa med Iletangen som hals. Skulde dette bilætet vera for stygt, kann eg segja at byen ser ut som eit hjarta.»
Klima
Trondheim har et mildt og fuktig klima, som preges av byens beliggenhet i utkanten av Vestavindsbeltet. Byen ligger innenfor den tempererte klimasonen, men ikke så langt unna polarklimasonen. Beliggenheten mellom den varme luften i sør og den kalde i nord gir et noe ustabilt klima.
Demografi
Trondheim er den tredje mest folkerike kommunen i Norge, men blir av Statistisk sentralbyrå regnet som det fjerde største tettstedet, da Stavanger og Sandnes regnes som et felles område. Tettstedet Trondheim har innbyggere per 1. januar. Tettstedet har en befolkningstetthet på innbyggere per kvadratkilometer. Trondheimsregionen har 0 innbyggere.
Trondheim er en by i vekst. Fødselsoverskuddet har vært på 1 200–1 300 i 2008 og 2009, mens det var mellom 700 og 1 000 pr år i perioden 1997-2007. Netto innflytting er også positiv, og har vært over 1 000 personer pr år siden 2005, med 2006 og 2007 som de høyeste, med hhv. 2 183 og 2 462 personer. I 2010 ble det født ca. 2 600 barn i Trondheim, det høyeste tallet på 35 år. 8,4 % av byens befolkning har innvandrerbakgrunn.
Politikk
Trondheim bystyre består av 67 representanter, og 10 partier er representert.
Kommunen har Norges største bystyre og styres etter formannskapsmodellen. Flertallskonstellasjonen består i perioden 2019–2023 av Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Miljøpartiet De Grønne og Senterpartiet.
Offentlige etater
Trondheim er sete for Fylkesmannen i Trøndelag, Nidaros bispedømme, Domstoladministrasjonen, Norges geologiske undersøkelse, Direktoratet for arbeidstilsynet, Miljødirektoratet, Norsk institutt for naturforskning og regionale kontorer for mange offentlige etater.
Helsevesen
Sykehuset St. Olavs hospital ligger på Øya. Byen har høgskoleutdanninger innen helsefag og universitetsutdanninger innen medisin og medisinsk teknologi.
Militærvesen
I Trondheim finnes følgende militæravdelinger: Tidligere hadde Trondheim følgende militære avdelinger: Distriktskommando Trøndelag, Befalsskolen for Infanteriet i Trøndelag, Sør-Trøndelag Regiment og radarstasjonen Luftforsvarets stasjon Gråkallen på Gråkallen.
Administrative bydeler og distrikter
Trondheim hadde tidligere seks administrative distrikter: Sentrum, Strinda, Byåsen, Nardo, Saupstad og Heimdal. Den 1. januar 2005 ble det innført bydelsinndeling basert på NAVs organisering.
Disse bydelene er:
Samferdsel
Trondheim er knutepunkt mellom jernbane, skipstrafikk og veitransport. Byen har til alle tider vært et viktig knutepunkt i Midt-Norge. I middelalderen kom folk både sjøveien og landeveien til Nidarosdomen og kongsgården som da lå i Trondheim. Utover 1500-tallet og 1600-tallet avtok trafikken inn til Trondheim, i stedet ble byen en gjennomfartsby for både mennesker og gods på vei mot Christiania og resten av Europa. En sykkelheis har siden 1993 dyttet 200,000 syklister opp den 130 meter lange Brubakken. Trondheim er svært trafikkert, og innførte samme parkeringsavgift for elbiler som for andre motorvogner i 2017.
Trondheim havn
På Trondheim havn transporteres både gods og passasjerer, fra inn- og utland. I 2008 var det 4,717 anløp i Trondheim havn.
Hurtigruten har to daglige anløp på Brattøra, i tillegg frakter hurtigbåtene passasjerer til og fra tettsteder så langt sør som Kristiansund.
I 2008 gikk i alt 1,34 millioner tonn gods over kaiene i Trondheim. Av transportaktivitet i havneområdet tilkommer jernbane- og veitransporten, og omlasting mellom de tre transportformene, tilknyttet logistikknutepunktet på Brattøra.
Havna drives og forvaltes av Trondheim Havn IKS.
Nordre avlastningsvei
Nordre avlastningsvei er en øst-vest forbindelse i Trondheim. Krysset i Ila-området stod ferdig i april 2007, mens forbindelsen over Brattøra ble åpnet i månedsskiftet mai/juni 2010.
Buss
Busstilbudet i Trondheim administreres siden høsten 2009 gjennom det fylkeskommunale selskapet AtB. De ulike bussrutene legges ut på anbud og selve kjøringa gjennomføres av bl. a. Boreal Buss, Tide Buss, Trønderbilene og Vy Buss. De fleste bybussene i Trondheim bruker fossil gass fra Nordsjøen som drivstoff, men fra høsten 2015 blir biogass faset inn. Noen bybusser er el/diesel-hybrider, mens busser på distriktsrutene fortsatt bruker konvensjonelle dieselmotorer.
Jernbane
Jernbanen kom til Trondheim i 1864 da Trondhjem–Størenbanen ble åpnet for trafikk. Den gang lå jernbanestasjonen på Kalvskinnet like ved dagens Elgeseter bru. I forbindelse med anleggelsen av Meråkerbanen i 1883 ble det åpnet en ny jernbanestasjon på Brattøra. I dag er stasjonen både jernbanestasjon og knutepunkt for regionbusser.
Trikk
Trikkelinja Gråkallbanen har i mange år vært et omstridt tema i Trondheimspolitikken. Den kommunale driften ble nedlagt i 1988 etter at over 100 millioner kroner var investert i nye trikker og vognhall. I 1990 ble driften på en mindre strekning gjenopptatt av et idealistisk grasrotselskap. I 2005 ble Gråkallbanen overtatt av det internasjonale konsernet Veolia Transport.
Fly
Trondheims lufthavn Værnes, ligger i Stjørdal kommune, øst for byen. En rekke flyselskaper betjener Trondheim, bl.a. SAS, Norwegian, Widerøe, KLM og Wizz Air.
Universitet og høgskoler
NTNU har en campus på Gløshaugen for tekniske og naturvitenskapelige fag, en campus på Tyholt marin teknikk, en campus på Øya, St. Olavs hospital for medisin, og en campus på Dragvoll for humaniora og samfunnsvitenskapelige fag. NTNU tok opp i seg den tidligere Høgskolen i Sør-Trøndelag i 2016 og fikk dermed en campus på Kalvskinnet i Trondheim sentrum. Også Kunstakademiet i Trondheim og Musikkonservatoriet i Trondheim ble i 1996 innlemmet i NTNU.
Medier
Trondheim er Midt-Norges mediesentrum. Byen er dominert av to medievirksomheter: det børsnoterte mediekonsernet Adresseavisen som har hovedkontor på Solsiden, og NRK, som har et av to hovedkontorer samt redaksjonen for to riksdekkende radiokanaler på Tyholt.
Aviser
Trondheim hadde tidlig en rekke dagsaviser. Av disse er det kun Adresseavisen som har overlevd. «Adressa» utkom første gang i 1767 og er landets eldste. Avisa Trondheim (opprinnelig Arbeider-Avisa) gikk inn i 1996. Trondheimsavisa opphørte i 1991 (som dagsavis under navnet Nidaros i 1957), Dagsavisa i 1954, Ny Tid i 1947 og 1939, og byens største avis frem til den andre verdenskrigs slutt, Dagsposten i 1945.
TV
Trondheim har én TV-stasjon, NRK1 som sender den lokale nyhetssendingen Midtnytt. NRK Trøndelag produserer også tv-innhold til rikssendingene. Adresseavisen hadde tidligere en TV-kanal kalt TV-adressa. De sendte lokale nyheter og TVNorges programmer. Den er nå gått over til å være en ren web-tv uten faste sendinger på eteren. Borettslaget Risvollan har også en egen TV-kanal, TVRisvollan.
Radio
NRK har lagt hovedsetet for to av sine nasjonale radiokanaler (P1 og P3) samt musikkanalen NRK mP3 til Trondheim. Foruten NRKs lokale sendinger har Trondheim også en rekke lokale radiostasjoner, blant annet Radioadressa, som er eid av Adresseavisen. Radio Revolt er studentradioen i Trondheim, med nære bånd til Studentersamfundet og Studentsamskipnaden i Trondheim som er eiere gjennom Studentmediene i Trondheim.
Tusenårssted
Kommunen valgte fem ulike tusenårssteder, og disse er:
Les mer her: Trondheim kommunes tusenårssteder
Romaner med handling fra Trondheim
En rekke romaner har hele eller en del av handlingen lagt til Trondheim. Ikke alle har Trondheim som hovedarena. En samlet oversikt finnes i bibliografien «En liten provinsby helt oppe under Nordpolen nesten : diktertekster om 1000 år i Trondheim», redigert av Einar Rædergård, utgitt 1997.
Angrivariere
Angrivariere eller agrivariere var et germansk folkeslag innenfor den ingaevonske folkegruppen. Ifølge Tacitus bodde Ingaevonerne fra kysten av Nordsjøen mellom Rhinen og Elben i nord til Teutoburger Wald ved elven Lippe i sør. Angrivarierne ble senere assimilert av større folkegrupper, trolig de saliske frankere.
George Vancouver
George Vancouver (født 22. juni 1757 i King's Lynn i England, død 10. mai 1798 i Petersham ved Richmond upon Thames i Surrey) var en britisk sjøoffiser og oppdagelsesreisende. Han ble bare 41 år gammel, men rakk likevel å få navnet sitt i historien.
Liv og virke
George Vancouver var den første som seilte rundt den store øya Vancouver Island som sammen med byen Vancouver senere skulle få hans navn. Egentlig stammer navnet fra van Coevorden, en slekt fra byen Coevorden i nordøstre Nederland.
Motorvern
Det finnes flere forskjellige typer motorvern (termisk, mekanisk etc.), men det er hovedsakelig to typer som benyttes nå:
Betjening
Motorvernet består av sju koblingspunkt; 97NO, 98NO, 95NC, 96NC, 2T1, 4T2 og 6T3. Hvis motorvernet bryter ved for høy strømgjennomgang vil punktene 97, 98, 95 og 96 bryte eller slå inn i henhold til om de er NO (Normally Open) eller NC (Normally Closed). I tillegg vil punktene 2T1, 4T2 og 6T3 bryte og kutte strømgjennomgang til motoren den er koblet til.
Hvor mye strøm som passerer gjennom bestemmes av en innstillingsskrue som sitter på fremsiden av motorvernet. Den betjenes med et stjerneskrujern og stilles på Ie verdien som er bestemt av hva motoren tåler (som normalt står på merkeskiltet på motoren). Er innstillingsskruen satt i feil verdi og det forekommer for høy strømgjennomgang vil ikke motorvernet bryte ved motorvernets maks Ie verdi og statorviklingene vil ta skade.
På fremsiden er det også en testknapp som vil aktivere funksjonen til motorvernet uten å overbelaste motoren.
Virkemåte
Et motorvern er en bimetallbryter, som vil si at den består av to metallplater som er sveiset sammen. Prinsippet fungerer ved at den ene metallplaten har en større utvidelseseskoeffisient enn den andre. Dette gjør at, hvis bimetallet varmes opp, vil bimetallet bøye seg mot venstre. I et motorvern er bimetallet festet til et mekanisk "stag" som drar med seg lukke og åpnepunktene til 95-96 og 97-98. Bimetallet varmes opp ved at en varmetråd, som i dette tilfellet er fra punktene man setter i kontaktoren til 2T1, 4T2 og 6T3, varmes opp ved strømgjennomgang. Innstillingsskruen stiller en fjær som velger hvor mye staget skal bevege seg ved varmegang.
Semper fidelis
Semper fidelis er latin for «alltid trofast». Uttrykket er best kjent som mottoet til United States Marine Corps, der det ofte er forkortet til Semper Fi.
Motto gjengitt i byvåpen
Semper fidelis har vært brukt som motto for byer og en rekke familier i mange land, så langt tilbake som til 1400-tallet. Eksempler på bruk er som motto for den ukrainske byen Lviv, Exeter i Devon i England og Saint-Malo i Bretagne i Frankrike.
Parson Weems
Mason Locke Weems (født 11. oktober 1759, død 23. mai 1825), kjent som Parson Weems, var en amerikansk forlegger og forfatter. Han er mest kjent for å stå bak noen av apokryfene om George Washington, inkludert den velkjente talen om kirsebærtreet («I cannot tell a lie, I did it with my little hatchet»), som er å finne i Weems' mest kjente verk, The Life of Washington.
Norsk Jernbaneforbund
Norsk Jernbaneforbund (NJF) er et fagforbund som ble opprettet i 1892. Forbundet organiserer de fleste ansatte i Jernbanedirektoratet, Bane NOR SF, Vygruppen AS (tidligere Norges Statsbaner AS) med datterselskaper som f eks Vy tog AS, Vy buss AS og CargoNet AS samt ansatte i Flytoget AS, Entur AS, Norske Tog AS, Mantena AS, Go-Ahead Nordic AS, SJ Norge AS og andre jernbanerelaterte offentlige virksomheter. Forbundet har vel 14 700 medlemmer.
Jane B. Sæthre har vært leder av forbundet siden 2016.
Norsk Arbeidsmandsforbund
Norsk Arbeidsmandsforbund (NAF) er et norsk fagforbund som ble opprettet 13. april 1895 som Det norske vei- og jernbanearbeiderforbund. Første formann var Olav Strøm. I 1898 ble navnet endret til Det norske sten-, jord- og bergarbeiderforbund, mens organisasjonen fikk dagens navn i 1900, samtidig som forbundet meldte seg inn i LO.
Forbundet organiserer ca. 36 000 (2023) arbeidstakere innenfor forvaltning, anleggs- og vedlikeholdsarbeid i offentlig regi, anleggsrelatert entreprenørarbeid, renholdsbransjen, vaktmestere, skadesanering, spesialrenhold og vedlikehold, asfaltarbeid, bergindustrien, kystverket, vaktselskaper, parkeringselskaper, tunnel-, bom- og bruselskaper, servicevirksomhet på Svalbard og fritids- og fornøyelsestilbud som drives i privat regi, trafikkdirigenter samt miljøbedrifter. Forbundet organiserer også grupper som ikke faller inn under bestemte fag- eller industriforbunds virkeområder.
Forbundsleder fra 2019 er Anita Paula Johansen.
Referanser
<references group="https://arbeidsmandsforbundet.no/om-forbundet/" />
Sankerveien (Arendal)
Sankerveien er en kommunal vei på Eydehavn i Arendal kommune, Aust-Agder.
FA-cupen 1922/23
FA-cupen 1922/23 var den 48. sesongen av den engelske FA-cupen. I finalen slo Bolton Wanderers West Ham United med 2–0.
Den samme finalen blir ofte kalt «White Horse Final» på grunn av politikonstabel George Scorey og politihesten Billy, som prøvde å holde menneskemengdene i ro etter at flere tusen tilskuere hadde tatt seg inn på banen før avspark. Dette skjedde fordi over 200 00 mennesker prøvde å komme inn på et stadion som var konstruert for 125 000 mennesker. Kampen ble utsatt 45 minutter.
Dette var også den aller første cupfinalen på Wembley Stadium.
Joesjö
Joesjö eller Jovattnet (sørsamisk: Jovjaevrie) er både navnet på en innsjø og en bygd i Storuman kommune i Västerbottens län, Sverige. Innsjøen befinner seg ca. 30 kilometer vest for Tärnaby og Hemavan. Riksvei 73 fra Grane til svenskegrensen passerer forbi innsjøen, 25 kilometer fra E12 på svensk side.
Joesjö ligger i et samisk område, og ble først bebygd i 1837 av Henrik og Lars Larsson fra Kittelfjäll. Sammen med deres familier flyttet de derifra kort tid etterpå, og Joesjö ble deretter ikke bebygd igjen før i 1844, da König Olofsson Tiger flyttet dit fra Degerfors.
Bygden har utviklet seg fra å utelukkende være basert på jordbruk og fiske, til å livnære seg på turisme. Innsjøen og de omkringliggende elvene er rik på røye og ørret, og er populære blant sportsfiskere.
I bygden finnes blant annet Tärna Vilt AB, med kjøttforedling, utleie av skutere, en nærbutikk og en restaurant. Frem til 1950-tallet var Joesjö et knutepunkt for handelen mellom Sverige og den midterste delen av Helgeland.
Fra Joesjö er det ca. 5 km til nærmeste norske gård.
Den svenske alpinisten Ingemar Stenmark ble født i Joesjö.
Christian Jacobsen Drakenberg
Drakenberg var en berømthet alt i sin samtid, og levde av påstandene om sin høye alder.
Med selvbiografien i egne hender
Ifølge Drakenbergs selvbiografiske opptegnelser var foreldrene, Jacob Drakenberg og Margrete Elisabeth Juul. Han skal ved åtte års alder ha kommet i huset til farbroren, som var kaptein i Holland. Ved 12-årsalderen fikk han være med til sjøs, og fra denne tid startet hans sjømannsliv. Han påsto også å ha tjent i den danske flåte i krigene med Sverige 1657–60 og 1675–79.
I 1712 kom han i klammeri med sjøkrighelten Peter Wessel, (som senere fikk adelsnavnet Tordenskiold), fordi han ikke gadd løfte på hatten for en offiser. Wessel grep kården og ga Drakenberg et par slag, hvorpå det lyktes den nå 85 år gamle Drakenberg, å rive kården ut av hendene på Wessel og kaste den over et hustak. For dette ble han belønnet med kortvarig arrest i Wessels skip.
I 1732 gikk Drakenberg til fots til Norge for å få fremskaffet dokumentasjon på sin alder. Av presten i Skee fikk han en egenhendig avskrift av dåpsprotokollen for å attestere sin fødsel. Han skulle da angivelig ha vært hele 105 år gammel. Da Christian VI fikk høre om Drakenbergs alder, og at han hadde tjent unionsriket Danmark-Norge gjennom tre kriger, ble han i 1735 invitert til Fredensborg slott. Kongen innvilget ham en årlig pensjon på 70 daler for resten av livet. To år senere, den 27. juli 1737, giftet Drakenberg seg med en 60 år gammel enke, Maren Michelsdatter Bagge (ca. 1677–ca. 1740). Da hun døde fra ham et par år senere, gikk Drakenberg på frierføtter til både gamle enker og unge piker, men ingen ville ha ham. Det ble utgitt trykte portretter, hefter og dikt om ham allerede i samtiden, og det florerte også en rekke fortellinger om hans styrke og sunne legeme selv som olding, men sannsynligvis var han også en stor bløffmaker. Blant Drakenbergs mange velyndere var greven av Danneskiold-Samsø, som moret seg stort over hans dramatiske opplevelser. De siste årene bodde han rundt om på forskjellige danske herregårder og ble feiret som en attraksjon. De siste fem årene av livet var Drakenberg sykelig, men om det hefter atskillige tvil vedrørende fødselsdato og -år, er hans død og begravelse tatt godt vare på. Imidlertid er det både i kirkeboken og i skifteprotokollen notert at han ble så gammel som han selv påsto.
Fødselsattesten som Christian Drakenberg fremskaffet er åpenbart et falsum, for prestens navn stemmer verken for 1732 eller 1626, og foreldrenes navn er ikke kjent fra kildene, og de har i hvert fall aldri bodd på gården Blomsholm.
Wim Slijkhuis
Slijkhuis vant to olympiske bronsemedaljer i friidrett under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass både på 1500- og 5000 meter. På 1500 meter fikk han tiden 3,50,4 - samme tid som sølvvinneren Lennart Strand fra Sverige. Henry Eriksson vant løpet med tiden 3.49,8.
Georg Brunner
Georg Brunner (født 15. desember 1897, død 16. november 1959) var en tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam. Brunner vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var målvakt på det tyske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turnering og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Tyskland ble nummer to sin gruppe og møtte Belgia som ble nummer to i den andre gruppen. Bronsefinalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, vant Tyskland med 3-0. Brunner spilte alle fire kampene i OL-turneringen som målvakt.
Fellesorganisasjonen
Fellesorganisasjonen (FO) er fagforeningen for sosialarbeidere. Forbundet organiserer barnevernspedagoger, sosionomer, vernepleiere og velferdsvitere. I mai 2022 passerte FO 33 000 medlemmer. Studenter innen disse yrkesgruppene er også medlemmer av FO. Over 80 prosent av medlemmene er kvinner.
FO ble stiftet i 1992, etter en sammenslåing av Norsk Barnevernpedagogforbund, Norsk Sosionomforbund og Norsk Vernepleierforbund. I 2013 utga Universitetsforlaget boka "I velferdsstatens frontlinje" av Jan Messel. Messel skriver om FOs historie og beskriver forbundet som "en helt unik fagforening. Den befinner seg i krysningspunktet mellom sosialpolitikken, det yrkesfaglige og den mer vanlige fagforeningsvirksomheten."
Mimmi Kvisvik ble gjenvalgt som forbundsleder under landsmøtet i november 2019.
FO er tilsluttet Landsorganisasjonen i Norge.
Formål
FOs formål er å være den ledende arbeidstakerorganisasjonen for barnevernspedagoger, sosionomer, vernepleiere og velferdsvitere. FO skal fremme medlemmenes lønns- og arbeidsvilkår og være ledende på helse- og sosialpolitikk, yrkesetikk og profesjonsfag (ifølge FOs vedtekter).
Sibirpiplerke
Sibirpiplerke (vitenskapelig navn Anthus hodgsoni) er en fugl i erlefamilien.
Fellesorganisasjonen
Formål
FO jobber med tariffpolitikk, profesjonspolitikk, helse- og sosialpolitikk, kvinnepolitikk, og internasjonalt arbeid (ifølge FOs prinsipprogram).
Sibirpiplerke
Sibirpiplekre ble observert første gang i Europe på Utsira av James Lawrence Chaworth-Musters og H.T.L. Schaanning i 1937. Funnet av sibirpiplerke på Utsira var oppsiktsvekkende.
Fellesorganisasjonen
Beslutningsorganer
Landsmøtet er FOs høyeste organ og avholdes hvert fjerde år. Landsmøtet velger blant annet Landsstyre og Arbeidsutvalg. Arbeidsutvalget er forbundets daglige politiske ledelse.
Landsmøtet
avholdes hvert fjerde år og består av 195 delegater. Delegatene er fordelt slik:
I 2015 ble Kongressen omdøpt til Landsmøtet.
Landsstyret
Landsstyret består av:
Arbeidsutvalget
består av forbundsleder, nestleder og tre ledere av hvert sitt profesjonsråd. Alle velges av landsmøtet.
Profesjonsrådene
er tilknyttet FOs seksjoner; barnevernspedagogseksjonen, sosionomseksjonen og vernepleierseksjonen. Profesjonsrådene velges av landsstyret og består av inntil 8 medlemmer. Det er en representant fra FO-Studentene i hvert av utvalgene.
Fylkesavdelinger
FO har en avdeling i hvert fylke, med frikjøpt fylkesleder og minst to heltids lønnede fylkessekretærer. Fylkesavdelingen følger opp alle medlemmene som har sin arbeidsplass i fylket, samt studentene på lærestedene i fylket.
Medlemssammensetning
Av FO sine 33 000 medlemmer er nesten 80 prosent av FOs medlemmer yrkesaktive. Knappe 10 prosent er studenter. De siste 10 prosentene er pensjonister, stønadsmottakere og andre som ikke er i jobb.
Fellesorganisasjonen (FO) organiserer på tvers av tariffområder og sektorer. De yrkesaktive medlemmene er fordelt mellom sektorene slik:
Meldemåler
Meldemåler (Pelurga comitata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne arten finnes nord til Nord-Trøndelag i Norge.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 25 – 34 mm), slank, gulbrun måler. Antennene er trådformede hos begge kjønn. Forvingen er forholdsvis smal med blekt gulbrun grunnfarge, ved roten mørkere brun. Rundt midten av vingen er det et bredt, brunt (i alle fall litt mørkere enn grunnfargen) tverrbånd. Dette er litt lysere i midten og har flere smale, brune tverrstriper. Det er omtrent en og en halv gang så bredt ved forkanten av vingen som ved bakkanten, og på yttersiden rundt midten er det trekantet utbuktet. I vingespissen har den en kort, svart skråstrek. Bakvingen er silkeaktig hvit, bakhjørnet litt mørkere. Larven er litt knudrete og mørkebrun på ryggen, buken er blekt brunaktig.
Levevis
Arten finnes i byområder, hager, på dyrket mark og på andre steder der larvens næringsplanter, melder (Chenopodium spp. og Atriplex spp.) vokser. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli.
Utbredelse
Arten finnes i så godt som hele Europa, og også i Nord-Asia. I Norge er den funnet nord til Nord-Trøndelag.
Hovsa-missilet
Hovsa-missilet er betegnelsen på en hendelse som fant sted ved middagstid den 6. september 1982 da den danske fregatten «Peder Skram» utilsiktet avfyrte et Harpoon-missil fra den sørlige delen av Kattegat.
Etter at missilet hadde fløyet i lav høyde i rundt 34 kilometer rammet det mer enn 500 kg tunge missilet med en sprengladning på mer enn 200 kg noen trær i et hytteområde ved Lumsås på Nordvestsjælland. Klokken 11:32 eksploderte missilet i ca. 5 meters høyde. Ingen mennesker kom til skade, men 4 hytter ble totalskadet og 130 andre fikk skader av større eller mindre omfang.
Saken vakte oppmerksomhet i forbindelse med den etterfølgende rettssaken mot orlogskaptein H.G. Olsen og firmaet McDonnell Douglas
Kulturhåndverk
Kulturhåndverk er et begrep som har sin opprinnelse i Stockholms Hantverksförening. Begrepet ble introdusert i Norge i Kultur- og kirkedepartementets rapport Kulturhåndverk – Avtrykk fra fortiden, uttrykk for øyeblikket, grunnlag for framtiden. Kulturhåndverk defineres her som: «håndverk som er sentrale i og for vår kultur, som gjennom handlingsbåren kunnskap viderefører tradisjonelle teknikker og kunnskap om bruk av tradisjonelle materialer. Kulturhåndverk er håndverk som forteller om historie, tradisjon, levevis, som er tilpasset lokale forhold og tradisjoner, som bruker lokale råvarer og som i sin tradisjonelle form er bærekraftige i sin holdning til bruk og gjenbruk. Kulturhåndverkerne jobber med gamle hus, gjenstander og miljøer, men de jobber også med nyskaping og produktutvikling». Begrepet avgrenses i forhold til andre håndverkere ved at kulturhåndverkeren: «besitter og bruker sentrale kunnskaper knyttet til tradisjonelle teknikker og tradisjonelt håndverk».
Operasjon Dipper
Operasjon Dipper var kodenavnet på ekspedisjonen som skulle operere på Nordmøre (distrikt 21.3) med tanke på å gjøre dette Milorg-avsnittet operativt til frigjøringen.
Bakgrunn
Det hadde etter Special Operations Executives (SOE) vurdering vært relativt liten Milorgaktivitet i området. Det ble ansett som viktig å væpne og trene lokale mannskaper for å kunne sikre viktig infrastruktur i området. En gruppe på tre Kompani Linge-menn (to nordmenn og en brite) ble fraktet over med KNM «Hitra» til Flemsøya på Sunnmøre for å bistå med trening. Landsettingen ble imidlertid kansellert på grunn av meldinger om arrestasjoner av gruppens lokale hjemmefrontkontakter.
Charles Dillon Perrine
Charles Dillon Perrine (født 28. juli 1867, død 21. juni 1951) var en argentinsk astronom født i Ohio, USA.
Sylvia Kristel
Sylvia Kristel (født 28. september 1952 i Utrecht, død 17. oktober 2012 i Amsterdam) var en nederlandsk skuespiller og modell. Hun ble verdenskjent som tittelrolleinnehaver i Emmanuelle-filmene på 1970-tallet. Hun spilte i rundt 50 filmer.
Første år
Kristel ble født i Utrecht i Nederland som den eldste datteren av en søskenflokk på tre. Foreldrene var kroverten Jean-Nicholas Kristel og hans kone Piet. Hennes foreldre skilte seg da hun var fjorten år gammel, etter at faren hadde forlatt familien til fordel for en annen kvinne. «Det var sørgeligste som noen gang skjedde meg,» uttalte hun senere, om hendelsen da hun 14 år gammel overrasket faren i seng med en annen kvinne enn moren. Faren lot moren stå på bar bakke etter skilsmissen, og så snart Kristel kunne sluttet hun på skolen for å tjene penger. Hun hadde en rekke lite tilfredsstillende kontorjobber.
Karriere
Kristel begynte som modell da hun var sytten, og da hun var tyve år overtalte hennes mor henne til å delta i skjønnhetstevlingen Miss TV Holland, som hun vant. Hun kom til London for å delta i den europeiske finalen av Miss TV Europe i 1973, og tok også her førsteprisen. Hun var flerspråklig, og snakket nederlandsk, engelsk, fransk, tysk og italiensk. Etter dette startet filmkarrieren hennes. Først fikk hun rollen som lederen av en gjeng opprørske jenter; rollen var svært voldelig og seksuelt antydende. I sin neste film spilte hun en modell som ofte var naken eller dusjet. I den tredje filmen spilte hun en sanger som blant annet måtte rømme ved å klatre over et gjerde uten en tråd på kroppen.
Hun ble verdenskjent i 1974 for tittelrollen i mykpornofilmen Emmanuelle, som fortsatt er en av de mest sette franske filmene noensinne. I denne første Emmanuelle-filmen er rollefiguren «Emmanuelle» en hjemmeværende hustru av en fransk ambassadefunksjonær i Thailand. Av kjedsomhet blir hun involvert i forskjellige former for seksuell utfoldelser. Hun får en rekke seksuelle erfaringer med begge kjønn, til slutt med den eldre Mario som med sin egen sexfilosofi fungerer som hennes seksuelle mentor. Etter suksessen med Emmanuelle spilte hun flere roller som trakk veksler på dette seksuelt provokative inntrykket; mest kjent er rollen i film basert på D.H. Lawrences roman Lady Chatterleys elsker som hadde premiere i 1981, og en film fra 1985 om den kvinnelige spionen Mata Hari, som også hadde mange nakenscener. Hennes Emmanuelle-image fulgte henne til USA, hvor hun spilte rollen som «Nicole Mallow», en hushjelp som forførte en tenåringsgutt, i sexkomedien Private Lessons i 1981. En annen opptreden i amerikansk film var en kort komisk rolle i The Nude Bomb i 1980.
Norsk Lokomotivmannsforbund
Norsk Lokomotivmannsforbund (N.L.F.) er et fagforbund som ble opprettet i 1893. NLF ble tilsluttet Landsorganisasjonen i Norge i 1919. Forbundsleder er Rolf Ringdal. Forbundet har ca. 1.500 medlemmer, og er med det LOs tredje minste forbund. Det er samtidig det forbundet med størst oppslutning innen den yrkesgruppa de organiserer – tilnærmet 100 prosent.
NLF er en profesjonsorganisasjon, og organiserte opprinnelig «lokomotivførere, lokomotivførerassistenter, lokomotivkontrollører, lokomotivledere og lokomotivmestre». I dag er enkelte av disse stillingskategoriene borte, men det er fortsatt et krav for medlemskap at en har lokomotivførerutdanning, og hoveddelen av medlemsmassen er personer ansatt som lokomotivførere i forskjellige jernbaneforetak.
Forbundet gir ut medlemsbladet Lokomotivmands Tidende ti ganger i året.
NLF har i noen sammenhenger et samarbeid med Norsk Jernbaneforbund, som organiserer de fleste andre yrkesgrupper (enn lokomotivførere) innen jernbanesektoren.
Mexicodalen
Mexicodalen er et høylandsplatå i det sentrale Mexico, ca 110 km langt og 30 km bredt, rundt 2.200 m.o.h. og omgitt av fjellkjeder med vulkaner.
Dalen har ikke noe naturlig utløp for vannløp fra fjellene, og det oppstår ofte flom i tillegg til jordskjelv og vulkanutbrudd, noe som er spesielt uheldig i et område som er blant de tettest befolkede i verden, med Mexico by som kjerneområde. Befolkningstettheten gjør også ekstrem luftforurensing til en overhengende trussel mot folkehelsen.
Platået har vært bebodd i mer enn 12.000 år og var sentrum for fremveksten av aztekernes imperium.
Overskuddsvann føres i dag ut i Tulaelven i kunstige kanaler. Stedegen fisk døde ut på 1900-tallet.
I september 1985 og september 2017 ble området rammet av ødeleggende jordskjelv. I 1985 omkom rundt 9.500 mennesker, og mer enn 100.000 ble hjemløse.
Ithomia
Ithomia er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Ithomiini i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Det er kjent 24 arter som alle lever i den Neotropiske region (Sør- og Mellom-Amerika).
West Ham stasjon
West Ham stasjon er en jernbane- og undergrunnsstasjon i West Ham i London. Den ligger i kollektivsone 3.
Ithomia
Utseende
Små, spinkle sommerfugler med gjennomsiktige vinger. Hos disse artene er vingene tydelig iriserende når man ser dem fra siden. Det er også noen arter som har rødlige eller oransje vinger. På grunn av at denne gruppen er involvert i mye mimikry, og mange av artene i tillegg har stor geografisk variasjon i utseende, er disse sommerfuglene vanskelige å bestemme til art ut fra utseendet.
Levevis
Som de aller fleste Danainae er disse sommerfuglene giftige, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende. Larvene lever på planter i søtvierfamilien, blant andre slektene Solanum og Capsicum.
West Ham stasjon
Stasjonen åpnet i 1901, og begynte å betjene District-linjen i 1902 og Hammersmith & City-linjen (som da var en del av Metropolitan-linjen) i 1936. Jubilee-linjen tok den i bruk etter en modernisering i 1999. Jernbanedelen benyttes av c2c. Docklands Light Railway åpnet 31. august 2011 en grenlinje til Stratford International stasjon, blant annet som del av forberedelsen for OL i 2012.
The Cars
The Cars var et amerikansk new wave-rockband som ble startet i 1976 i Boston, Massachusetts av vokalisten og gitaristen Ric Ocasek, bassisten Benjamin Orr, gitaristen Elliot Easton, keyboardisten Greg Hawkes og trommeslageren David Robinson. Bandet skrev under platekontrakt med Elektra Records i 1977, og ga ut seks album mellom 1978 og 1987 før bandet ble oppløst i 1988. Bandet ble gjenforent fra 2010 til 2011 og ga ut et album i 2011 uten Orr, som døde i 2000.
West Ham stasjon
Den 15. mars 1976 ble ni mennesker skadet da IRA utløste en bombe på stasjonen. Noen sekunder senere ble en togfører som forsøkte å forfølge de flyktende terroristene skutt ned og drept.
The Cars
Bandets mest kjente låt er uten tvil powerpop-klassikeren «Drive» fra 1984, men de har også gjort seg bemerket med låter som «Just What I Needed» (1978), «My Best Friend's Girl» (1978), «Dangerous Type» (1979), «You Might Think» (1984), «Hello Again» (1984) og «Magic» (1984). Heartbeat City fra 1984, er deres mest suksessfulle album.
Historie
The Cars' musikk var gitarbasert med sterke innslag av keyboard og synthesizere, og bandet var hovedsakelig aktive på slutten av 1970-årene og på begynnelsen av 1980-årene. Bandet baserte sin musikkstil på en melodiøs avledning fra new wave, en sjanger som oppsto i kjølvannet av punkbølgen. I tillegg hadde flere av The Cars' låter elementer av både ren rock, hardrock, noe eksperimentell rock samt radiovennlig pop. Plateprodusenten Roy Thomas Baker produserte bandets fire første album, og The Cars kunne notere seg for flere gode plasseringer på singel-listene. I 1982 tok bandet en pause på omtrent et år for å konsentrere seg om solo-prosjekter. På albumet Heartbeat City fra 1984 hentet de inn Robert John «Mutt» Lange som produsent. Albumet ble en storselger over hele verden, og hele fem singler fra albumet plasserte seg høyt oppe på blant annet Billboard Hot 100-listen. Bandet tok en ny pause fra våren 1985 til høsten 1986, og ga ut det som skulle vise seg å bli deres siste album på 24 år, Door to Door i 1987. Albumet solgte relativt bra, men ble ikke godt mottatt av kritikerne.
Bandet ble oppløst i 1988 og Ric Ocasek var lenge en sterk motstander av en gjenforening. Ocasek ville helst konsentrere seg om sin solokarriere, og i tillegg ble han en mye benyttet plateprodusent. Benjamin Orr spilte i bandene ORR, The Voices of Classic Rock og Big People før han døde av bukspyttkjertelkreft i oktober 2000. Robinson gjorde seg ikke bemerket i musikkbransjen etter The Cars, og la opp som profesjonell musiker. Easton og Hawkes har spilt med flere artister, blant annet på flere av Ocaseks soloalbum. De fikk fra 2005 til 2007 med seg blant andre Todd Rundgren og startet bandet The New Cars, som spilte gamle The Cars-låter i tillegg til egne nye låter. De gjenlevende originalmedlemmene av The Cars ble en kort periode gjenforent, fra 2010 til 2011, og albumet Move Like This ble utgitt i mai 2011.
I 2018 ble bandet innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.
Väätsa kommune
Väätsa  er en tidligere landkommune helt vest i Järva fylke i det østlig-sentrale Estland, sørøst for Tallinn. Kommunen hadde cirka 1 480 innbyggere og et areal på om lag 195 km². Kommunens administrasjonssenter lå i Väätsa med 686 innbyggere.
Handel og Kontor i Norge
Handel og Kontor i Norge (HK i Norge) er et norsk fagforbund som ble stiftet 9. august 1908 som Den Underordnede Handelsstands Landsforbund. HK organiserer vel 78 000 ansatte innenfor kontor-, service-, og butikkfunksjonærer, inkludert funksjonærene i industrien, samt reiseliv, guider, selgere, telefonselgere og ansatte i private organisasjoner. HK i Norge ble tilsluttet Landsorganisasjonen i Norge i 1931 og er LOs tredje største forbund.
Historie
Den første forsamlingen som stiftet forbundet bestod av 10 kvinner og 43 menn fra rundt 21 mindre foreninger. Bankfunksjonæren Carl Bugge ble valgt som lederen i Den Underordnede Handelsstands Landsforbund. Under landsmøtet i 1909 stilte 34 representanter. Denne gang bare menn. I 1920 møtte forbundet motstand fra arbeidsgiverne som etablerte Norges Samfundshjelp for å skaffe alternativ arbeidskraft ved konflikter og streik. Landsforbundet kjempet for å unngå at egne medlemmer falt for fristelsen til å ta arbeid. Det ble krevende under økonomisk harde tider. Albert Raaen tok over lederskapet i 1927 med knapp margin. Han førte forbundet mot Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon (AFL), forløperen til LO, og i 1931 gikk HK inn i AFL. Årsmøtedelegat Ragna Andersen fremmet forslag om likelønn i 1933 og fikk gjennom vedtaket, «forbundet i den daglige lønnskamp efter hvert søker å hevde at det skal være lik lønn for samme arbeid, uansett om det utføres av kvinne eller mann.»
I 1927 er HK oppført med 4700 medlemmer. I 1933 er medlemstallet rundt 6000, fordelt på 3000 butikkfunksjonærer, 2000 kontorfolk og 1000 lagerfolk.
Krigsårene ble harde for organisasjonene. Ledelsen i AFL måtte trekke seg og Jens Tangen ble innsatt som tyskernes leder. Tyskerne krevde også lojalitetserklæringer fra forbundslederne. Albert Raaen signerte og møtte sterk motstand fra nestleder Omar Gjesteby, som valgte å fratre sine verv. Gjesteby ble senere fengslet etter protester mot nazistisk kontroll av bystyret i Oslo. September 1941 ble det storstreik der mellom 20.000 og 25.000 deltok. Tyskerne erklærte unntakstilstand. Odd Fossum ble beordret til å overta som kommissarisk leder for AFL-leder, mens advokat Viggo Hansteen og klubbformann Rolf Wickstrøm begge ble skutt. Michael Berg ble satt som kommissarisk forbundsleder for HK. Han klarte ikke å etablere lojalitet i hele forbundet og i forretningsutvalget til HK var en motstandsgruppe med blant annet Peder Birkeland som utga den illegale avisen «Fri Fagbevegelse». Albert Raaen ble avsatt av tyskerne, arrestert 10. september 1941. Han satt fengslet på Grini frem til februar 1942, men ble innvilget uførepensjon på grunn av svak helse. Etter krigen var Raaen ved bedre helse men fikk ikke fornyet tillit som leder. Kontorfunksjonæren Alfred Nilsen fikk tillit fra 1945.
I 1951 vedtok Den internasjonale arbeidsorganisasjonen (ILO) konvensjon om likelønn. Etter flere runder med kamp i Norge konvensjonen ratifisert først i 1959, og det skulle gå enda noen år før like lønnssatser ble en realitet. Under HK-landsmøtet i 1964 holdt Alfred Nilsen en åpningstale der han omtalte uorganiserte som «måker som følger i skutenes kjølvann fra havn til havn og snapper opp alle fordeler». I forkant av dette hadde Nilsen tatt HK ut i streik. Det er fortsatt det eneste tariffoppgjøret i handelen som endt i streik. Det var 1961 med 80 prosent av medlemmene i ryggen. Høyere lønn var ble møtt med sympati i pressen. Samtidig var kampen om lørdagsfri for handelsstanden også i forhandling.
I 1975 var Otto Totland leder og kravet om fri på lørdager steg. Totland var ikke uenig med forslaget men var sikker på at saken ikke hadde støtte i befolkning og dermed politikken. Lørdagsfri vant ved votering med 137 mot 133 stemmer. Totland la ut rykte om kabinettspørsmål blant landsmøtedelegatene. Et revidert og nedtonet forslag ble vedtatt med 240 mot 32 stemmer. Kampen for lørdagsstengte butikker var med dette over. Totland som hadde forberedt sin nestleder, Kåre Hansen på å ta over, ble gjenvalgt. Det var først i 1988 at HK fikk sin første kvinnelige leder, Sidsel Bauck.
Se også
Handel og Kontor var tidligere et navn på fagområdene som per 2020 i hovedsak er samlet under utdanningsprogrammet Salg, service og reiseliv.
Bertil Albertsson
Bertil Ebbe Gustaf Albertsson (født 1. september 1921 i Uppsala, død 3. mars 2008) var en svensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Albertsson vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass på 10000 meter med tiden 30.53,6 bak Emil Zátopek fra Tsjekkoslovakia som vant på ny olympisk rekord 29.59,6 og franske Alain Mimoun.
«Peder Skram» (1864)
Fra 1860 ble det diskutert i Danmark om anvendelsen av panser i krigsskipene, inspirert av byggeprogrammene i Frankrike og England. Etter slaget ved Hampton Roads i mars 1862 var panserskipenes fordeler blitt åpenbare. Det ble derfor besluttet å bygge ferdig «Peder Skram» som en pansret fregatt. I første omgang konsentrerte Orlogsværftet på å gjøre ombyggingen av linjeskipet «Dannebrog» ferdig. Først sommeren 1863 ble byggingen av «Peder Skram» gjenopptatt. Panserplatene ble levert fra England og ble tilvirket hos Baumgarten & Burmeister, som også leverte dampmaskinen. Den var den hittil kraftigste på et dansk krigsskip. Skroget ble utformet slik at det ble et innhakk i pansringen akter, dermed ble det mulig å flytte kanoner fra bredsiden, om det var nødvendig å skyte bakover (se illustrasjon). Skipet ble oppkalt etter sjøhelten admiral Peder Skram. Skipets konstruktør var Otto Fredrik Suenson.
Tjeneste
Skipet ble levert fra Orlogsværftet sommeren 1866, og dets første tokt var som eskorteskip for kongeskipet «Slesvig» som transporterte prinsesse Dagmar til hennes bryllup i St. Petersburg. I 1867 var «Peder Skram» igjen utrustet og på tokt, og i 1870 inngikk det for første og eneste gang i årets eskadre. Allerede i 1885 utgikk «Peder Skram» fra den danske flåten, og maskineri og panser ble fjernet. En del av panseret ble benyttet på nytt i Københavns befestning. «Peder Skram» var deretter i en rekke år reservekaserneskip og senere mål for skyteøvelser. I 1897 ble det hugget opp.
Norsk Treindustriarbeiderforbund
Forbundet organiserte arbeidstakere innen møbelindustri og annen treindustri bla. skifabrikker, listefabrikker og børstefabrikker og hadde vel 4700 medlemmer.
NTF ble tilsluttet Landsorganisasjonen i Norge i 1904.
Mesterligaen 2014/2015 Gruppespill
Gruppespillet i Mesterligaen 2014/2015 ble gjennomført fra 16. september til 10. desember 2014. Totalt 32 lag deltok.
Gruppe A
<div id="Juventus v Malmö FF">
<div id="Malmö FF v Olympiakos">
<div id="Atletico Madrid v Malmö FF">
<div id="Malmö FF v Atletico Madrid">
<div id="Malmö FF v Juventus">
<div id="Olympiakos v Malmö FF">
Gruppe B
<references group="lower-alpha" />
Gruppe E
<div id="Bayern München v Manchester City">
<div id="CSKA Moskva v Bayern München">
<div id="Roma v Bayern München">
<div id="Bayern München v Roma">
<div id="Manchester City v Bayern München">
<div id="Bayern München v CSKA Moskva">
<references group="lower-alpha" />
Gruppe H
<references group="lower-alpha" />
«S323 Sælen»
S323 Sælen er Danmarks siste undervannsbåt. Den ble sjøsatt 3. oktober 1965 og gikk ut av tjeneste 21. desember 2004. Sælen er gjort om til museum og ligger ved Elefanten på Nyholm/Holmen.
Ubåten var overtatt fra Norge, og var opprinnelig en av ubåtene i den norske Kobben-klassen. Da den tjenestegjorde i det norske sjøforsvaret, hadde den navnet KNM «Uthaug».
Bertram Dybwad Brochmann
Bertram Dybwad Brochmann (født 1881, død 1956) var en norsk forfatter, avisutgiver, politiker og samfunnskritiker.
Han var sønn av sogneprest Jørgen Henrik Hegermann Brochmann og hustru Sophie Wilhelmine Dybwad. Etter hjemmeundervisning med huslærer avbrøt han middelskolen og tok utdannelse til gartner i Norge, Danmark og Tyskland. I 1906 – 1911 drev han en gartnerforretning i Bergen og arbeidet senere blant annet som disponent for forskjellige bedrifter. I 1924 - 1927 var han bestyrer for Fuhrs gartneri i Grimstad. Deretter livnærte han seg som foredragsholder og forfatter.
Første verdenskrigs utbrudd endret Brochmanns livssyn radikalt. «Når den samfunnsorden som vi lever i, kan føre til noe så forferdelig og redselsfullt som den verdenskrig vi er oppe i, gis der da ingen annen samfunnsordning som kan gi oss varig fred, frihet og velstand på jord?» Den daværende klarte jo ikke å stanse vanviddet. Løsningen for Brochmann var å skape et slikt gudsrike på jorden som Kristus hadde gitt løfte om.
Etter første verdenskrig viet han seg til samfunnsreformatorisk virksomhet gjennom sin bevegelse for en slik «nyorientering» av samfunnet, «Den åndsrevolusjonære nyorienteringsbevegelse», bygd på en syntese av kristendom, sosialpsykologi, økologi og samfunnsøkonomi. Hans skille mellom fiktivøkonomi og realøkonomi, samt kravet om et nasjonalregnskap, inspirerte Ragnar Frisch, en grunnlegger av moderne samfunnsøkonomi.
Som «den lille manns talerør» kjempet Brochmann for ulike sosiale reformer med idéer som nærmest var anarkistiske, og anarkister og syndikalister i Norge benyttet ham som foredragsholder fra 1916. Senere brøt de med ham for hans angivelig «tolstojanske kristussyn». For Brochmann fremstod Kristus som både personlig frelser og en antiautoritær opprørsskikkelse. I noen kristne kretser ble hans bøker Fandens etterlatte papirer, Kristus i samfunnet og Kunsten å lese Bibelen ansett som anti-kristen forkynnelse.