cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rungstedlundfonden
Rungstedlundfonden er en dansk selveiende institusjon som ble opprettet 27. juli 1958 etter ønske av Karen Blixen og hennes søsken. Fondets formål er dels å bevare Rungstedlund som en selveiende institusjon, dels å opprettholde et fuglereservat på eiendommen og dels å benytte hovedbygningen til et kulturelt og vitenskapelig formål. Med uttrykket «kulturelt og vitenskapeligt formål» menes det testamentariske ønske som Karen Blixen hadde om at hennes eiendom Rungstedlund skulle være hjemsted og base for Det Danske Akademi.
Federico García Lorca
Federico García Lorca (født 5. juni 1898, død 19. august 1936) var en spansk dikter og dramatiker, men er også kjent som maler, pianist og komponist.
Cavalleria rusticana
Cavalleria rusticana («landsens ridderskap») er en italiensk opera med musikk av Pietro Mascagni og librettoen av Giovanni Targioni-Tozzetti og Guido Menasci, basert på en novelle og et skuespill med samme navn av Giovanni Verga. Novellen ble i 1880 utgitt i boken Livet på markene.
Eirik Dybendal
Eirik Dybendal (født 21. april 1978 i Kongsvinger) er en norsk fotballspiller som spiller for den svenske klubben IFK Norrköping som rykket opp til Allsvenskan i 2007. Han kom till IFK fra BK Häcken i 2006 som venstre midtbane og på den posisjonen spiller han til vanlig. Han har tidligere spilt for Kongsvinger, Bodø/Glimt, Elverum og Flisa.
Cavalleria rusticana
I juli 1888 hadde den milanesiske musikkforleggeren Edoardo Sonzogno utlyst en konkurranse blant de unge italienske komponistene som ikke hadde fått oppført opera, om å skrive en en-akter, og Sonzogno ville bekoste oppsetningen av de tre beste ved Teatro Costanzi i Roma. Mascagni fikk høre om denne konkurransen bare to måneder før innleveringsfristen, og fikk sin venn Giovanni Targioni-Tozzetti, en forfatter og professor i litteratur ved den kongelige italienske sjøkrigsskolen i Livorno, til å skrive en libretto.
Allerede ved premieren 17. mai 1890 viste operaen seg som en stor suksess og Mascagni fikk hele 40 fremkallelser etter forestillingen. Den gikk for fulle hus ved Teatro Costanzi, og ble allerede samme år etter satt opp andre steder i Italia og i Berlin. Året etter hadde stykket premiere ved Shaftesbury Theatre i London, og ble i mai det påfølgende året flyttet til Royal Opera House i Covent Garden. Det ble konkurranse blant de amerikanske produsentene om å være den første som fikk satt opp operaen i USA, og allerede 9. september 1891 hadde stykket premiere i Philadelphia, Grand Opera House. Allerede 30. september fulgte premieren i Chicago, og dagen etter i New York, etter hvert på Metropolitan Opera.
Operaen er filmet fire ganger: 1916 (stumfilm, med orkester), 1953, 1968 og 1982.
Federico García Lorca
Lorcas kanskje mest kjente diktverk er Sigøynerballader, som utkom i 1928. Han skrev skuespillet Blodsbryllup, som ble uroppført i 1933.
Som medlem av 27-generasjonen ble han henrettet i Granada av de nasjonalistiske partisanene ved starten av den spanske borgerkrigen 19. august 1936.
Bøkene hans var forbudt i Spania under Franco-styret.
Øyvind T. Gulliksen
I 1990 var han en av initiativtakerne til å starte Forum for litteratur og religion.
I 2007 ga han ut en biografi om Paal-Helge Haugens forfatterskap, Paradoksal trøst. I denne belyser han og går gjennom Haugens forhold til amerikansk og engelskspråklig litteratur, malerkunst, bygdekultur og kirkehistorie.
Hovefestivalen
Hovefestivalen var en norsk musikkfestival som ble arrangert hver sommer i årene 2007–2014. Festivalen tok sitt navn etter friluftsområdet Hove på Tromøy i Arendal, hvor både konsertarenaene og festivalcampen var lokalisert. Festivalen hadde konserter med internasjonale og norske artister, i tillegg til kunstopplevelser og filmer som ikke var kommet på kino ennå.
I 2010 utpekte The Daily Telegraph Hovefestivalen som en av de ti beste i Europa, og The Times rangerte festivalen som den fjerde beste sommerfestivalen i Europa. I 2014 gikk festivalen med kraftig underskudd og ble lagt ned. Fire år senere, i november 2018, ble det kjent at festivalen skulle gjenoppstå i 2019 med nye eiere og navnet Hove Music Festival, men den ble avlyst da arrangørselskapet Seaside Production AS begjærte oppbud før avviklingen.
Om Hove
Festivalcampen på Hove er omgitt av natur, strender og havet, og hvor Raet landskapsvernområde er en del av området hvor skogen har vært fredet siden 1914. Ved oppstarten i 2007 jobbet Hovefestivalen for å bli en foregangsfestival innen miljø. Dette fordi festivalen ønsket å bevare den spesielle naturen rundt festivalområdet, men også fordi en antar at en festival er et godt utgangspunkt for vekke miljøengasjement, både hos festivalgjestene og hos samarbeidspartnere.
I perioden 2007–2014 satset festivalen på frivillig arbeidskraft innenfor områder som dekor, vakthold, rigging og servering. De første årene ble det vervet 3 000 frivillige fra hele Norge, samt land som Skottland, England, Sverige og Danmark. Tilstrømmingen av frivillige var så stor at festivalledelsen måtte sette strek for inntak av nye medarbeidere.
Besøkstall
I 2008 var det 17 000 publikummere på festivalen, og i 2010 ble det satt ny rekord med 19 000 første dagen. Dette gjorde festivalen til en av Norges største ut fra antall besøkende. I 2012 hadde festivalen 16 000 besøkende, en liten nedgang fra året før.
Eierskap
Hovefestivalen AS, som sto bak festivalen fra begynnelsen av, var delt 50/50 mellom de to selskapene Concept Communications AS, eid av Nina Ribe og Morten Sandberg, og Toffen Music Solutions AS, eid av Toffen Gunnufsen.
Etter at Hovefestivalen AS ble begjært konkurs i desember 2008, skrev den britiske festivaldirektøren Melvin Benn leiekontrakt med eierne av festivalområdet på vegne av det britiske selskapet Festival Republic for nye ti år. 9. januar samme år ble det klart at Festival Republic gikk inn med ny kapital for å drive Hovefestivalen videre. 15. januar kom avklaringen om at Festival Republic hadde kjøpt tilbake rettighetene til festivalnavnet fra konkursboet i Hovefestivalen AS.
Økonomi
Første år hadde festivalen en omsetning på 51 millioner kroner, men kostnadene var langt høyere, slik at resultatet ble et underskudd på 6,6 millioner kroner. I mai 2008 måtte festivalen derfor be om, og fikk innvilget, et likviditetslån på 3 millioner kroner fra Arendal kommune.
8. desember 2008 ble Hovefestivalen AS begjært konkurs av Skatt Sør på grunn av manglende innbetaling av merverdiavgift. 23. desember samme år var konkursen et faktum da festivalens eierselskap, Hovefestivalen AS, ikke hadde midler til å dekke det utestående momskravet fra Skatt Sør på 1 361 075 kroner. Den totale gjelden var på 17 millioner kroner. Det ble tatt ut tiltale mot daglig leder Morten Sandberg og tidligere økonomisjef Nina Riibe med mistanke om at de hadde tappet selskapet for penger. Begge ble frifunnet.
Etter at Festival Republic tok over festivalen fikk festivalen et underskudd i 2009 på 6,6 millioner kroner, etter omsetning på 46,5 millioner kroner. 2010-tallene viste et overskudd på 3,4 millioner etter omsetning på 52,1 million kroner. Egenkapitalen var på minus 3,1 millioner kroner.
Utover i 2010-årene ble festivalens økonomiske resultater stadig svakere. I 2013 gikk festivalen med 3,5 millioner kroner i underskudd, og festivalen i 2014 endte med besøksnedgang og underskudd. Den svake utviklingen gjorde at arrangørene la ned festivalen i 2014 ble den siste.
Hove Music Festival (planlagt i 2019)
Fire år etter konkursen og nedleggelsen, ble det kjent at festivalen etter planen skulle gjenoppstå med nytt navn og nye eiere. Det lokale selskapet Seaside Production stod bak returen, og selskapet sa at målet ikke var «å skape en ny Hovefestival, men en ny festival på Hove».
Den første utgaven av Hove Music Festival var planlagt til 28. og 29. juni 2019, men ble ikke noe av da selskapet gikk konkurs.
Tom A. Haug
Tom Arne Haug (født 7. desember 1968) er en norsk skuespiller.
Haug debuterte på Det Norske Teateret i 1988 i stykket «Heiki Gani», og han har siden vært ved flere teatre i Norge. Han er kanskje mest kjent for sin rolle som Rolv Espevoll i TV 2s såpeserie Hotel Cæsar.
Tom A. Haug var regissør på familiemusikalen Det Store Julespillet i Harstad Kulturhus i 2007 og 2008 og regissør i 3 år for Kvæfjordrevyen i Kvæfjord Kommune.
Haug har blant annet deltatt i Skal vi danse i 2005, Zebra Grand Prix høsten 2009 og 4-stjerners middag halv åtte vinteren 2011.
Jesus og Josefine
Jesus og Josefine (originaltittel: Jesus & Josefine) er en dansk julekalender for barn som gikk på TV 2 Danmark i 2003. Serien handler om en dansk jente som finner en tidsmaskin og reiser tilbake til Nasaret på Jesu tid. Serien har manus av Bo Hr. Hansen og Nikolaj Scherfig, mens regi er ved Carsten Myllerup. Serien ble produsert av Cosmo film
100 (tall)
100 (hundre eller ett hundre) er det naturlige tallet som kommer etter 99 og før 101. Før det nye målesystemet ble tatt i bruk i Norge på 1800-tallet, ble hundre gjerne benevnt som «smalt hundre» eller «tirøtt hundre». Tirøtt hundre betyr ti raders hundre, sammenlignet med tolfrøtt hundre, tolv raders hundre. Dette fordi hundre opprinnelig betegnet tallet 120, signifikat for storhundre; forsåvidt en yngre betegnelse som følge av at titallssystemets sannsynligvis ankommer etter tyvetallsystemet, som vi kan se spor av i den danske tellemåten. Forandringen til titallssystemet kom som følge av opplysningstiden og særlig den franske revolusjon. Den samme inflasjonen, om en vil, har også skjedd med tallet tusen.
Jesus og Josefine
Den ble sendt med norsk tale i advent 2011 på NRK Super i Norge. Serien har også blitt sendt gjentatte ganger, men oftest som en del av morgenprogrammet Julemorgen. Opprinnelig ble serien sendt på TV2 Danmark.
100 (tall)
I titallsystemet er 100 kvadratet av 10 (med den vitenskapelige skrivemåten 102). SI-prefikset for 100 er «hekto-».
Jesus og Josefine
Julekalenderen ble etterfulgt av filmen Oskar & Josefine fra 2005.
100 (tall)
Hundre er summen av de første ni primtallene, samt summen av de to primtallene (47 + 53), og summen av kubene av de første fire heltallene. Altså: 26 + 62 = 100, noe som gjør 100 til et Leyland-tall.
Riksby
Riksby er en bydel i Västerort i Stockholm. Den tilhører Bromma bydelsområde. Bydelen grenser til bydelene Ulvsunda, Abrahamsberg, Stora Mossen, Åkeslund, Åkeshov, Norra Ängby, Bromma Kyrka, Eneby, Bällsta, Mariehäll og Ulvsunda industriområde.
100 (tall)
I andre sammenhenger
100 er også:
Jesus og Josefine
Handling
Julekalenderen handler om Josefine. Hun liker ikke julen, fordi hun selv har bursdag på samme dag og føler Jesus får all oppmerksomheten. Hun kommer inn i en butikk som eies av den mystiske Thorsen, hvor hun finner et lite krybbespill. Dette krybbespillet fungerer som en slags tidsmaskin som bringer Josefine og vennen Oskar tilbake i tiden til byen Nasaret omkring 12 e.Kr. Der møter de Jesus som barn. Dette ene besøket blir til flere, og løpende forandrer Oskar og Josefines besøk Jesu liv, noe som også griper inn i de fortellingene Bibelen har om Jesus.
Riksby
Tidligere tilhørte området Åkeshovs slott, men Stockholm kjøpte markene i 1904, og i begynnelsen fantes det mest kolonihager. Bydelen ble opprettet i 1926. På slutten av 1920-årene begynte man å planlegge en flyplass her, siden det fantes god plass. Mange fornminner og gårder fra middelalderen måtte rives. I dag består den største delen av bydelen av Bromma flyplass, som ble innviet i 1936.
Jesus og Josefine
Rolleliste
Den norske oversettelsen er av Aslak Moe, og innspillingen er gjort av SDI Media. Den norske intro-sangen er sunget av Heidi Gjermundsen Broch og Heine Totland.
Riksby
I Riksby er det to tunnelbanestasjoner, Abrahamsberg og Brommaplan.
Navnet kommer fra Riksby, en middelalderby som lå mellom Lillsjön og flyplassens sørlige del.
Proporsjonalitet
I matematikk er proporsjonalitet når to størrelser varierer slik at forholdet mellom størrelsene er konstant.
Definisjon
Når y og x er proporsjonale størrelser, kan vi skrive
Der k er proporsjonalitetsfaktoren.
Man kan videre finne k slik
Egenskaper
Siden
er også
Dette betyr at om y er proporsjonal med x med proporsjonalitetsfaktor k, så er x proporsjonal med y med proporsjonalitetsfaktor 1/k.
Om y er proporsjonal med x, vil grafen med y som funksjon av x være en rett linje, og den vil gå gjennom origo. Stigningstallet vil være lik proporsjonalitetsfaktoren.
Omvendt proporsjonalitet
y=k/x\,
Hvor k er forskjellig fra null. Det vil si at om den ene variablen dobles, vil den andre halveres, slik at produktet av dem alltid er konstant.
Eksempelvis er tiden det tar å kjøre en distanse omvendt proporsjonal med farten man reiser med.
Uttrykt grafisk vil en graf med to variable som varierer inverst, bli en hyperbel-linje. Produktet av x- og y-verdiene vil alltid være lik proporsjonalitetsfaktoren k. Av dette følger at siden k ikke kan være null, vil grafen heller ikke krysse noen av aksene.
Lord av Irland
Lord av Irland (engelsk Lord of Ireland, latin Dominus Hiberniae; irsk: Tiarnas na hÉireann) var en tittel som ble brukt om herskeren i Irland mellom 1185 og 1541.
The Lordship of Ireland var nominelt en irsk stat som dekket hele øya, som ble opprettet i 1171, som en følge av normannernes invasjon i 1169 og det føydale styret på øya Irland. Det er av den grunn tidvis retroaktivt som normanniske Irland. Som lord av Irland var den engelske kongen, men han ble representert lokalt av en Lord Lieutenant (guvernør, kongens representant) av Irland. Som nevnt strakte strakte i prinsippet dette lordship, herredømmet, over hele Irland, men i virkeligheten dekket kongens styre seg til kun deler av Irland. Mange områder forble adskilte og utenfor engelsk styre før på 1500-tallet. Det engelske herredømmet begrenset til et område som senere ble kjent som the Pale eller Pale of Dublin, et navn det fikk ettersom forsvaret av området var organisert på samme måte som for Pale of Calais.
Den første lord av Irland var den senere kong Johan av England. Da Henrik II av England fordelte besittelser mellom sine sønner ble Johan sittende uten noe, hvilket er årsaken til at han fikk tilnavnet «Johan uten land» («John Lackland»). For å rette på dette fikk han i 1185 tittelen lord av Irland, og Henriks besittelser i Irland ble dermed til the Lordship of Ireland.
Ettersom Johans eldre brødre døde før ham ble han konge, og i stedet for at besittelsene i Irland ble styrt av en yngre prins, slik tanken opprinnelig var, ble området underlagt kronen. Senere monarker fortsatte å bruke denne tittelen helt frem til 1541, da parlamentet etter krav fra Henrik VIII endret den til konge av Irland, det vil si at han opprette kongeriket Irland i 1542.
Tuparendi
Tuparendi er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Vitenskapsåret 1926
Vitenskapsåret 1926 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1926.
Universitetsbiblioteket i Tromsø
UiT Universitetsbiblioteket (UB) ble offisielt opprettet som en del av Universitetet i Tromsø i 1972. Universitetsbiblioteket er et offentlig fag- og forskningsbibliotek. Biblioteket er en del av det totale faglige og pedagogiske tilbudet ved UiT Norges arktiske universitet.
Avdelinger
UiT Universitetsbiblioteket har følgende avdelinger:
Biblioteket har 11 lokaler:
Hjelle skule
Hjelle skule kan vise til flere skoler i Norge:
Algerie under Sommer-OL 1968
Algerie under Sommer-OL 1968. Tre mannlige sportsutøvere fra Algerie deltok i turn og boksing under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Det var andre gangen Algerie deltok i et OL, de vant ingen medaljer.
Holmen skole
Holmen skole kan vise til flere skoler i Norge:
Katipunan
Katipunan (forkortelse, egentlig Kataas-taasang, Kagalang-galangang Katipunan ng̃ mg̃á Anak ng̃ Bayan, ofte forkortet K.K.K. eller  K.K.K. ng̃ mg̃á A.N.B., det utforkortede navn betyr på norsk omtrent: "Den høyeste og mest respektable forening av folkets barn"), filippinsk hemmelig revolusjonært selskap stiftet i 1892 og drivkraft bak den filippinske revolusjon (1896–1898).
Stiftelsen i 1892
Den revolusjonære organisasjon som er mest kjent under kortformen "Katipunan" ble stiftet den 7. juli 1892 i Manila i et hus i Calle Azcarraga (nå Claro M. Recto Street) nær Calle Candelaria (nå Elcano Street). Blant de nærværende var blant annet Andres Bonifacio, Valentin Diaz, Deodato Arellano, Teodoro Plata og Ladislao Diwa.
Initiativtaker til det nye forbundet, som skulle arbeide for en - om nødvendig - voldelig omvelting på Filippinene, var Ladislao Diwa. Han foreslo også at man skulle ta den italienske Sorte Maske som forbilde, slik at organisasjonen ble slik rekruttert og organisert at intet medlem skulle kjenne identiteten til flere enn tre andre medlemmer.
Den som ble valgt til Katipunans øverste leder, Supremo, var Andres Bonifacio. Han tok som Maypag-asa (full av håp) som symbolsk navn. De fremmøtte avsluttet stiftelsesmøtet med å undertegne sine navn med sitt eget blod. Diwa tok det symbolske navn "Balete" og utgjorde sammen med Bonifacio og Plata (Triangulong Tilaba).
Frimurere
K.K.K. var samtidig en frimurerorganisasjon. Selskapet benyttet seg av frimurerritualer for å formidle en aura av sakral mystikk, hemmelige koder, passord og dekknavn. Deres rekrutteringsmetode med etablering av triader skulle hindre at medlemsmassen skulle kunne rulles opp, og den omstendelige opptaksprosessen ble avsluttet med filippinsk blodspakt skulle befeste absolutt hemmelighold.
Kvinnelig gren
Ettersom kvinner ikke kan være medlemmer i frimureriet, ble det etablert en egen «frimurerlosje» for kvinnene tilknyttet Katipunan, under ledelse av Josefa Rizal, Gregoria de Jesus og Marina Dizon. Det antas at både de senere militære ledere general Agueda Kahabagan og Teresa Magbanua (som i ettertid også er blitt kalt general) hadde tilknytning til dette kvinnelige frimureriet. Andre kvinner aktive motstanden mot spanjolene og/eller amerikanerne var Trinidad Tecson, Valeriana Elises y Palma, Hilaria Aguinaldo, og den aldrende Melchora Aquino («Tandang Sora»).
Tre uttrykte formål
K.K.K. hadde tre formål. For det første ville de frigjøre Filippinene fra Spania, med våpenmakt om nødvendig. Medlemmene, kalt Katipuneros, ble gitt våpentrening. Deretter kom et moralsk formål: Alle menneskers likeverd uavhengig av om rik eller fattig. For det tredje, solidaritet med trengende medlemmer – syke skulle hjelpes, KKK skulle besørge konstnadene for fattige medlemmers begravelse. De fleste medlemmer var fattigfolk, men det var også fremstående middelklassemedlemmer som Dr. Pio Valenzuela og Mariano Alvarez.
Selskapet skaffet seg innpass i samfunnet ved å etablere kooperative selskap og institusjoner til fremme av fattiges skolegang.
Innen april 1895 hadde også Emilio Aguinaldo sluttet seg til Katipunan. Han skulle senere bli revolusjonens fremste general og øverste leder, og Filippinenes første president.
Katipunan oppdages i 1896, revolusjonen begynner
I 1896 hadde Katipunan vokst til over 30 000 medlemmer, og opererte på nasjonalt, provinsialt og kommunalt nivå.
Først den 19. august 1896 oppdaget spanjolene at Katipunan fantes og planla opprør. Det var augustinerpater Mariano Gil, sognepresten i Tondo i det nordlige Manila, som fikk vite det av en avhopper fra K.K.K., Teodoro Patino. Politiet slo til, og en rekke medlemmer ble arrestert og fengslet eller skutt. Andres Bonifacio og hans kone og Gregoria gikk i dekning.
K.K.K. ble avslørt før selskapet egentlig var rede til å gripe til våpen, men nå var det ingen vei tilbake. Bonifacio trådte sammen med andre Katipunanledere på gården til Juan A. Ramos i Pugadlawin ved Kalookan den 23. august 1896. De rev i stykker sine cedulas (bostedsskattekort), ropte "Lenge leve Filippinene" (The cry of Balintawak) og startet revolusjonen.
For den videre utvikling og ytterligere detaljer vises det til artikkelen om revolusjonen og pekerne til de nevnte personer.
Jean Pierre Boyer
Boyer ble født som en gens de couleur libres ("fri farvet") i Saint-Domingue, den franske kolonien som senere ble Haïti, og ble utdannet i Frankrike. Under den haitiske revolusjon kjempet han mot slaveriet sammen med Toussaint L'Ouverture. Senere allierte han seg med André Rigaud, også en farvet, i sistnevntes forsøk på å gjøre opprør mot Toussaint-Louverture for å opprettholde kontrollen i Sør-Saint-Domingue.
Etter å ha gått i eksil i Frankrike etter det mislykkede opprøret, vendte Boyer sammen med Alexandre Pétion tilbake i 1802 sammen med de franske ekspedisjonssoldatene ledet av Charles Leclerc. Etter at det ble kart at franskmennene ville gjeninnføre slaveriet og restriksjoner på gens de couleurene, støttet han Jean-Jacques Dessalines og Alexandre Pétions patrioter, som gjorde kolonien til et uavhengig land. Etter at Pétion overtok makten i Sør-Haïti utnevnte han Boyer til sin etterfølger.
Han forente i 1820 Haïti, som siden Jean-Jacques Dessalines' død i 1806 hadde vært delt i en republikk i sør og et kongedømme i nord. I februar 1822 invaderte han Den dominikanske republikk, som hadde blitt uavhengig fra Spania bare to måneder tidligere, og forente slik hele Hispaniola under en regjering. Boyer ønsket å hindre et mulig fransk eller spansk angrep eller gjenerobring av de to landene på Hispaniola, og å sikre de dominikanske slavene deres frihet, og han forhindret av Santo Domingo ble forent med den søramerikanske nasjonen Gran Colombia, som var den dominikanske elitens plan.
Boyer ønsket å fjerne trusselen om en fransk invasjon, så han åpnet for forhandlinger med Frankrike. 11. juli 1825, mens fjorten franske krigsskip truet Port-au-Prince, ble det inngått en avtale hvor Haïti måtte betale 150 millioner francs som kompensasjon til Frankrike, som til gjengjeld ville anerkjenne landets uavhengighet. Selv om summen senere ble senket til 90 millioner, var det urealistiske beløpet et knusende slag mot Haïtis økonomi, og var antageligvis en viktig årsak til den manglende utviklingen på Haïti helt fram til i dag. Boyer måtte låne 30 millioner bare for å kunne betale den første avbetalingen av kompensasjonen. Haïtis folk var deprimerte på grunn av situasjonen, og siden de motsatte seg Boyer forsøk på å påtvinge de haitiske bøndene det halvføydale fermage-systemet, gjenopplivet Boyer en landreform og omfordelte noen store plantasjer til småbøndene. Myndighetene forsøkte å få bøndene til å produsere nok til at de kunne få inntekter fra eksport, og opprettet derfor kvoter bøndene måtte nå.
Boyer oppfordret også frie svarte fra Amerikas forente stater til å emigrere til Haïti, og fra september 1824 og ett år fram i tid gjorde omtrent 6000 USA-amerikanere dette, men på grunn av Haïtis fattigdom og ustabile politiske forhold dro de fleste tilbake igjen.
Boyers styre varte fram til 1843, da den dårlige økonomiske situasjonen ble forverret av et jordskjelv. Bondebefolkningen, som hadde dårligere forhold en den urbane befolkningen, gjorde opprør under Charles Rivière-Hérard i januar det året. 13. februar flyktet Boyer til Jamaica, og siden bosatte han seg i eksil i Paris. Etterkommere av Boyer bor fremdeles i Haïti. Hans etterfølger Rivière-Hérard, som bare styrte i litt over ett år, mistet kontrollen over Santo Domingo, som først ble uavhengig, så frivillig gjenkolonisert av Spania etter sytten år og så endelig uavhengig igjen i 1865. Boyer hadde også den lengste regjeringstiden av alle de haitiske presidentene og andre statslederne i det nittende århundre.
Pin-Up
Pin-Up er en pinneis som produseres av Diplom-Is.
Meierienes Fellesfabrikk A/L under varemerket Slotts-Is, som senere ble en del av Diplom-Is, lanserte produktet 16. mai 1950, under navnet «Sjokoladepinne». Dette navnets levetid ble imidlertid kort. I forbindelse med lanseringen laget man nemlig en reklameplakat som forestilte en bikinikledd kvinne med en sjokoladeispinne i hånden. Teksten lød «Vi har den ideelle formen». Kvinner i bikini var den gangen ikke et dagligdags syn, og kallenavnet «Pin-Up» oppstod. Diplom-Is omdøpte etter hvert produktet.
Arbeiderpartiets Landsutvalg i Sverige
Arbeiderpartiets Landsutvalg i Sverige var et utvalg opprettet på slutten av andre verdenskrig for å forberede maktovertakelsen i Norge etter tyskernes kapitulasjon. Retningslinjene for utvalget ble vedtatt i februar 1944. Formann var Martin Tranmæl, Arnfinn Vik var nestformann og Rolf Gerhardsen var sekretær. Utvalgets mandat var å støtte partifeller i Norge i frihetskampen og forberede gjenreisningen av partiet, AUF, DNA-pressen og AOF. Videre skulle utvalget motarbeide antisosial og arbeiderfiendtlig virksomhet blant flyktningene i Sverige og fungere som bindeledd mellom partimedlemmer i Norge og Storbritannia.
Landsutvalget ble finansiert med midler fra svenske sosialdemokrater i starten. Arnfinn Vik var en tid lønnet daglig leder. Aase Lionæs ble leder i et utvalg for kvinnebevegelsen, og også andre underutvalg kom i gang. DNAs Landsutvalg i Stockholm ble bindeleddet mellom Politisk Utvalg i Oslo og partiutvalget i London. Forslag ble sendt på «høring» til Oslo og London, og så ble svarene samordnet i Stockholm. Et «Grunnlag for en organisasjonsplan» i fem punkter forelå i november 1944. Det ble utgangspunktet for gjenreisningen av DNA som på denne tid startet i Norge.
Bitola
Bitola (makedonsk: Битола, albansk Manastir, tyrkisk: Manastır, vlach: Bitule) er en by i den sørvestlige delen av Nord-Makedonia, nær grensen til Hellas. Byen ligger ved breddene av elva Dragor og ved foten av fjellet Baba, høyeste topp er Pelister (2 601 moh). Bitola er den største byen i den fruktbare Pelagonija-dalen.
Bitola kommune har 95 385 innbyggere (etter folketellingen i 2002), de fleste etnisk makedonere (88,7 %). Kommunen har også mindre befolkningsgrupper av albanere (4,4 %), roma (2,7 %), tyrkere (1,7 %) og vlacher (1,3 %). Kommunen var Makedonias tredje største etter folketellingen i 2002.
I kommunen ligger landets største kraftverk Bitola kraftverk på 675 MW, som produserer 70 % av landets elektrisitet.
Byen er hjemsted for St. Klement av Ohrid-universitetet i Bitola, Makedonias nest største universitet.
Førstehjelp
Førstehjelp er den første hjelpen alle kan gi ved akutt skade eller sykdom. Det omfatter i prinsippet alt fra å sette plaster på et lite kutt i fingeren til hjerte-lunge-redning. I dagligtale forstås gjerne førstehjelp som livreddende førstehjelp. Førstehjelp er ikke det samme som medisinsk hjelp, og har ikke primært som formål å kurere skader. Formålet med førstehjelp er først å fremst å hindre forverring av eksisterende skader og å holde skadde i live fram til pasienten kan få kyndig legehjelp.
Historie
Førstehjelp har røtter helt tilbake til antikken. Slik livreddende behandling var i utgangspunktet først og fremst knyttet til krigføring, der behandling av store, dramatiske skader og store antall skadde var et vanlig fenomen. Greske malerier fra 500 f.Kr. viser forbinding av sår med bandasjer, og historien om den barmhjertige samaritan refrererer til forbinding. Førstehjelp ble spesielt godt uviklet i Romerriket, der hæren utviklet en sanitet med feltskjærere og feltlasaretter.
Effekt
Hovedmålene med førstehjelp kan oppsumeres i tre hovedpunkter:
Det er gjort studier som anslår at mellom 1,8 – 4,5 % av de som dør av skader kunne vært reddet hvis de hadde blitt gitt fri luftvei og fått stoppet ytre blødninger.
Bekkelagskollen
Bekkelagskollen lå på sjø- eller vestsiden av Mosseveien (tidligere Ljabrochausseen) i Oslo like ved der Bekkelaget renseanlegg befinner seg nå. Den ble sprengt vekk på 1960-tallet. Bekkelagskollen var den første geologiske lokalitet som noensinne ble foreslått vernet eller fredet. Bekkelagskollen var en sentral del av Bekkelaget som ligger ca. 4 km fra Oslo sentrum.
Riksvei 110
Riksvei 110 (Rv110) går mellom Jonstenkrysset (avkjøring 11 på Europavei 6) vest for Karlshus i Råde og Rakkestadsvingen i Fredrikstad. De første snaut to kilometerne fra Jonsten til Karlshus går veien i samløp med fylkesvei 118.
Turuçu
Turuçu er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Riksvei 110
Før 1. januar 2010 var fylkesvei 130 (2010-2019 fylkesvei 110) del av veien.
Fra 1928 til 1965 gikk RV 5 fra Karlshus i Råde til Trara i Fredrikstad som en sidevei til RV 1.
Pierrefort
Pierrefort er en kommune i departementet Cantal i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i den sørlig-sentrale delen av Frankrike. Den ligger rundt 130 km fra Clermont-Ferrand. Befolkningstallet var i 2008 på 911 innbyggere.
Pierrefort ligger mellom 600 og 1400 meter over havet og tilhører området Carladèz. Klimaet i området har kalde vintere, ofte med mye snø, mens temperaturene om sommeren ofte kan nå 30 °C.
Kommunens økonomi er basert på jordbruk og husdyrhold, tjenesteytende næringer rettet mot turisme, samt håndverksbasert industri.
Fylkesvei 6566
Fylkesvei 6566 (Fv6566) går mellom Soknedal og Sommårvollen i Midtre Gauldal kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 651 (Sør-Trøndelag).
Vulcano
Vulcano er en italiensk vulkanøy, som ligger i Tyrrenhavet, 25 km nord for Sicilia. Ordet vulkan kommer fra øyen.
Der Untergang
Der Untergang er en tysk film som ble lansert i september 2004. I Norge hadde den premiere under tittelen Der Untergang – det tredje rikes siste dager. Handlingen foregår i Hitlers førerbunker i Berlin og dramatiserer Det tredje rikes siste dager. Manus er skrevet av Bernd Eichinger basert på en bok av historikeren Joachim Fest om Hitlers siste dager, deler av Albert Speers memoarer og erindringer fra Hitlers privatsekretær Traudl Junge. Filmen er regissert av Oliver Hirschbiegel.
Produksjonskostnadene for Der Untergang var på 13,5 millioner euro, noe som gjør den til den nest dyreste tyske film etter en annen krigsfilm – Das Boot. Utendørsopptakene er for en stor del gjort i St. Petersburg i Russland, som med sine mange bygninger tegnet av tyske arkitekter er sagt å være forbausende lik 1940-tallets Berlin.
I Norge hadde filmen 15-års aldersgrense, og DVD-utgaven ble lansert våren 2005. Den fikk gode kritikker og var nominert til Oscar i klassen Beste utenlandske film i 2005.
Bakgrunn
Joachim Fests bok Der Untergang (2002) som inspirerte filmen Der Untergang bygger på materiale innsamlet og fremstilt av Musmanno og Hugh Trevor-Roper. I 1945 tjenestegjorde Trevor-Roper i britisk etterretning og i det okkuperte Tyskland fikk han i oppdrag å undersøke hva som hadde skjedd med Adolf Hitler i krigens sluttfase. Etterretningsrapporten ble til hans mest kjente bok, The Last Days of Hitler, der han beskrev Hitler i hans ti siste levedager.
Michael Musmanno, som blant annet var dommer i Nürnbergprosessene, intervjuet fra 1946 til 1948 over 200 personer som hadde vært vitne til Hitlers siste dager, blant annet sekretæren Traudl Junge, Eva Brauns søster Ilse og leder av Hitlerjugend Artur Axmann, noen av samtalene ble filmet og opptakene er bevart. Musmanno konkluderte med at det ikke var tvil om at Hitler hadde tatt sitt eget liv og materialet resulterte i boken Ten Days to Die (1951). Erich Maria Remarque bearbeidet boken til manus for den tyske filmen Der letzte Akt (1955) regissert av Georg Wilhelm Pabst.
Den sveitsiske skuespilleren Bruno Ganz fremstiller Hitler i filmen. Ganz forberedte seg i fire måneder på rollen blant annet studerte han hemmelig filmopptak av Hitler i Finland i 1942. På filmopptaket snakket Hitler med naturlig stemmeleie (ikke den skrikende kjent fra offentlige opptredener) og Ganz registrerte at Hitler hadde en myk, rolig baryton som han forsøkte gjenskape. Ganz mente at Hitler hadde tydelige tegn på Parkinsons sykdom og han besøkte et sykehus der han observerte Parkinson-pasienter. Ganz brukte flere uker på å lese vitnemålene fra personer som hadde tilbragt tid i bunkeren sammen med Hitler.
Handling
Filmen handler om Det tredje rikes undergang. Handlingen er samlet om 12 dager fra Hitlers fødselsdag 20. april 1945 til Berlin kapitulerer til Den røde armé 2. mai. Fortellingen følger to hovedlinjer. Den ene foregår nede i Førerbunkeren sett fra Hitlers privatsekretær Traudl Junge sitt perspektiv, innskutt i filmen er det også  intervju med henne som ble laget i en tidligere dokumentarfilm om henne. Den andre linjen forteller om situasjonen på gateplan i Berlin mens forsvar og sivilisasjon bryter sammen foran de sovjetiske styrkene. Hovedpersonen her er SS-doktoren Ernst Gunther Schenck. Vi møter Hitler i bunkeren sammen med familien Goebbels, Albert Speer og i perioder Heinrich Himmler, personlig stab og vaktmannskaper. Beboerne har lite direkte kontakt med omverdenen annet enn når sovjetisk artilleri får inn en treffer. Hitler nekter lenge å innse realitetene og setter sin lit til at generaler som Felix Steiner skal komme til unnsetning. Forslag om kapitulasjon blir sett på som forræderi, og Hitler sender ut arrestordre på Himmler og Hermann Göring. I sine siste dager tar de tyske myndighetene intet hensyn til sivilbefolkningen, høyere offiserer som har mulighet for det rømmer ut av Berlin. Etter hvert blir det klart at hjelpen ikke vil komme, disiplinen i bunkeren oppløses. Hitler bestemmer seg for å ta sitt eget liv og la seg brenne for å unngå at liket hans skal falle i fiendens hender. Men først gifter han seg med sin elskerinne Eva Braun den 29. april, dagen etter begår de selvmord og neste dag faller Berlin.
Hitler hadde bare forakt igjen for det tyske folk og kom med uttalelsen som mange mener var det endelige svik – «''Hvis krigen er tapt så angår det meg ikke om folket går til grunne. Jeg ville ikke felle en eneste tåre for dem; fordi de ikke fortjente bedre''». Denne uttalelsen er så sentral at den er tatt med på fronten til coveret av DVD-utgaven.
Om filmen
Der Untergang vant i 2005 en Amanda-pris i kategorien utenlandsk film. Den vant i 2005/2006 en rekke internasjonale priser og ble i 2005 nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film.
Den har fått 91% på Rotten Tomatoes.
Kritikk
Der Untergang er en av de første tyske filmene hvor Hitler har en rolle som en historisk figur, og diskusjonen gikk høyt allerede før premieren. Mange var redde for at en film om Hitler som person, isolert fra sitt terroregime, skulle bli fremstilt på en måte som gjorde at folk ville føle sympati for ham, eventuelt at han skulle bli fremstilt som en gal mann. I ettertid ser det ut til at de fleste er enige at filmskaperne har klart å få fram et troverdig og balansert bilde av Hitler. Han blir fremstilt som et menneske, men et menneske med svært få sympatiske trekk. Av sympatiske trekk kan nevnes at han oppfører seg ordentlig mot Eva Braun, staben og sine nærmeste medarbeidere (f.eks. Goebbels, Himmler og sekretærstaben), og behandler sin hund Blondi med stor omsorg og kjærlighet.
Henning Larsen
Liv og virke
Larsen hadde sin utdannelse fra Kunstakademiets arkitektskole i København og Massachusetts Institute of Technology School of Architecture i Boston. Tidlig i karrieren var han bl.a. knytta til Arne Jacobsens og Jørn Utzons arkitektkontorer. Fra 1959 ledet han sitt eget arkitektkontor, Henning Larsen Architects, tidligere Henning Larsens Tegnestue.
Henning Larsen innehadde professorater i arkitektur ved flere universiteter og høgskoler i Danmark og i utlandet, bl.a. Kunstakademiets Arkitektskole i København, Arkitektskolen i Århus, Yale University og Princeton University. I 1967 var han professor ved Arkitekthøgskolen i Trondheim (Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet).
Minneparken
Minneparken, på folkemunne kjent som Ruinparken, er en park i tilknytning til Oslo torg i Gamlebyen i Oslo. Parken inneholder ruinene av Oslos første domkirke: Hallvardskatedralen, Olavsklosteret og Korskirken. Minneparken ble innskrenket i samband med utvidelse av Bispegatas østre forlenging mot slutten av 1930-tallet/begynnelsen av 1960-tallet, da det ble lagt betonglokk over søndre del av Hallvardskatedralen. Olavsklosteret er i dag under ruinrestaurering ved Riksantikvaren.
Beliggenhet
Per 2009 var Minneparken 13,7 dekar stor og grenser til St. Halvards plass og Oslo gate i vest med Oslo ladegård på den andre siden av gaten, Bispegata i sør, St. Halvards gate i sydøst, Egedes gate i øst og Arups gate i nord. Den ligger en kilometer øst for Oslo sentralstasjon, i en svak østhelling.
Parken er en del av middelalderbyen, der kjerneområdet strakte seg fra Minneparken mot sydvest til dagens Middelalderparken med kongsgården, Mariakirken og strandlinjen. De sentrale gatene Vestre strete, Bispealmenningen og Nordre strete møttes på vestsida av Hallvardskatedralen, i.o.m. plassen foran katedralens inngangsparti mot vest som var middelalderbyens torg. På østsiden av katedralen møttes Gatene og Østre strete.
Ruinene
Hallvardskatedralen, bygget tidlig på 1100-tallet, var en romansk basilika med sentralt tårn og tverrskip. Kirken var i bruk til 1660, og de siste rester av bygningen ble revet rundt 1780. Området der Hallvardskatedralens lå, ble seinere bebygget. I 1860- og 70-årene ble de siste private bygninger på kirketomten revet.
Olavsklosteret (dominikanerordenen) ble bygget i 1240, ved ombygging av den tidligere Olavskirken. Klosteret ble bygget om til bispebolig i 1623. Dagens Oslo bispegård ble bygget i 1884 på den østlige delene av klosterruinen. De vestlige delene ble avdekket i 1950-årene, og klostergården og klostergangen er i dag markert med en pergola. Olavsklosteret hadde urtehage nord for klosterbygningen, og en dam der munkene sannsynligvis hadde karuss. Hagen og dammen ble restaurert i 1929, men er i dag knapt synlig.
Korskirken var en liten menighetskirke for den nordlige delen av byen. Ruinen viser grunnrisset av kirken, og de nederste deler av sørportalen, og man kan se rester av alterfundamentet, foruten rester av krikegårdsmuren omkring kirkegården som omga kirken.
Historie
I 1872-73 ble det foretatt beplantningsarbeider på den daværende plassen, den nåværende nordlige delen av Ruinparken. Dette var det første parkanlegg som markerer middelalderbyen. Utgravninger av Hallvardskatedralen ble påbegynt i 1865, og arbeidet ble fortsatt i 1879. Arkitekt og arkeolog Gerhard Fischer ledet utgravninger på 1920-tallet. Hallvardskatedralen ble avdekket i 1921, Korskirken i 1922. Fischer laget en plan for Minneparken, godkjent av kommunen i 1928.
De nordlige delene av parken lå åpen som hage, og denne strakte seg nesten helt nord til Hovedbanen.
Lekeplassen nord i parken er anlagt før 1917, mens området med ruinen var en del av St. Halvards plass inntil 1918, da bystyret vedtok å anlegge Minneparken
Minneparken ble offisielt åpnet i 1932 av riksantikvar Harry Fett. Parken var et luftig og velholdt anlegg ved åpningen i 1932. Ruinene av St. Hallvardskatedralen var den gangen løftet fram som sentralattraksjon. Området med korskirkeruinen og lekeplassen ble opparbeidet av parkvesenet i 1932 og 1933.
På 1960-tallet ble det lagt betonglokk over søndre delen av parken til fordel for motorvei, og parken har siden hatt en inneklemt og uforløst profil mot sør.
Minneparken forvaltes av Friluftsetaten, og muligheten for å få hele parken fram igjen i dagen er blitt diskutert i ulike sammenhenger, for eksempel i Aftenpostendebatt i 2005. I så fall innebærer det sanering av trafikken over østre del av Bispegata, og fjerning av betonglokket som ligger delvis over ruinen over Hallvardskatedralen.
Brown County (Minnesota)
Brown County er et fylke i den amerikanske delstaten Minnesota. Det ligger i de sørlige delene av staten og grenser mot Nicollet County i nordøst, Blue Earth County i sørvest, Watonwan County i sør, Cottonwood County i sørøst, Redwood County i nordvest og mot Renville County i nordvest.
Brown Countys totale areal er 1 602 km² hvorav 20 km² er vann. I 2000 hadde fylket 26 911 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen New Ulm som også er fylkets største by.
Fylket har fått sitt navn etter Joseph Renshaw Brown.
Kampugle
Kampugle (Nesasio solomonensis) er en art i uglefamilien (Strigidae) og eneste art i slekten Nesasio. Den er meget sjelden.
Beskrivelse
Kampuglen er en temmelig stor ugle, mellom 28 og 38 cm lang, og med et vingespenn på 70 til 75 cm. Den har store, gule øyne, og lyst grått ansiktsspeil med hvit innerkant og tydelige, hvite øyenbryn. Kroppen er okerfarget med mørk brune flekker.
Habitat og utbredelse
Kampuglen forekommer kun på øyene Bougainville som tilhører Papua Ny-Guinea, samt øyene Choiseul og Santa Isabel i Salomonøyene. Der lever den i høyereliggende skogområder, opp til ca. 800 moh. På grunn av det svært begrensede utbredelsesområdet er den en av verdens sjeldneste ugler, og den er sterkt truet, spesielt på grunn av hogst.
Levevis
Den jager små pungdyr og andre små byttedyr, som den river i musestore stykker med det kraftige nebbet, og deretter sluker.
Barnett Newman
Barnett Newman (født 29. januar 1905, død 4. juli 1970) var en amerikansk kunstner. Han blir regnet som en av de viktigste kunstnerne innen den abstrakte ekspresjonismen. Newmann ble født og vokste opp i New York, foreldrene var jøder utvandret fra Polen.
Newmans malerier fikk betegnelsen Color Field Painting («fargefeltsmaleri»), og han ble av kritikeren Clement Greenberg karakterisert som en foregangsfigur for det Greenberg kalte Post-painterly abstraction i amerikansk kunst på 1950-tallet. Newmans bilder er gjerne store lerreter bestående av flate fargefelt, ofte atskilt av en eller flere vertikale linjer, og med metafysiske og gåtefulle titler som Uriel, Vir Heroicus Sublimis og Who's Afraid of Red, Yellow and Blue. De har blitt omtalt både som filosofiske setninger og som rent maleri uten et subjekt.
Til tross for at han hadde begrenset suksess som kunstner mens han levde, var Barnett Newman en inspirator for mange yngre kunstnere i USA på 1950- og 60-tallet, og han regnes som en foregangsfigur for senere kunstretninger som minimalisme og konseptualistisk maleri.
Fylkesvei 117
Fylkesvei 117 (Fv117) går mellom Mossik og Ørebekk i Fredrikstad. Veiens lengde er 18,1 km.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Albus Severus Potter
Albus Severus Potter har en storebror (Jakob Sirius Potter) og en lillesøster (Lilly Lulla Potter). Han har også en kusine ved navn Rosa Wiltersen som er hans bestevenn, han og Rosa ler ofte av vitsene til onkel Ronny Wiltersen.
Syv fantastiske fortellinger
Syv fantastiske fortellinger (eng. Seven Gothic Tales, dansk Syv fantastiske Fortællinger) er en samling av fortellinger skrevet av Karen Blixen og utgitt den 25. september 1935 i Danmark (gitt ut i USA i april 1934, og England i september samme år). Norsk utgave i 1935.
Som det ofte er tilfelle med Karen Blixens forfatterskap foregår fortellingene ikke i hennes samtid, men utspiller seg i aristokratiske kretser på 1800-tallet. Fortellingene kalles fantastiske fordi de ikke er naturalistiske, men knytter seg til fantasiens univers og sjangeren magisk realisme. Med sine mange lag og symbolske betydninger vil hver fortelling alltid bety noe annet og mer enn det umiddelbart fortelles. Det betyr at det kreves en aktiv innsats av leserens fantasi og forestillingsevne, for å trenge til bunns i historiene og forstå deres egentlige innhold.
Til å illustrere dette forespurte hun først den norske maleren Joronn Sitje som hadde vært nabo og bekjent fra tiden i Kenya.
Lollipop
Lollipop er en saftis produsert av Diplom-Is.
Produktet ble lansert av Thor-is, som i 1996 ble en del av Diplom-is, i 1966 og har siden vært en populær saftis. Isen har appelsin- og bringebærsmak, med tupp overtrekt med sjokolade.
Navnet oppsto etter at innehaveren av Thor-is under et besøk i København hørte en sang som inneholdt ordet «Lollipop».
Ubiretama
Ubiretama er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Åkeslund
Åkeslund er hovedsakelig bebygd med smale boligblokker fra begynnelsen av 1940-årene i rød teglstein. Mesteparten av bydelen ligger på et furuskogbevokst fjellområde. Skogen er bevart tett inntil bebyggelsen.
Området betjenes av tunnelbanestasjonene Brommaplan og Abrahamsberg (den sistnevnte ligger i Riksby), samt bussterminalen ved Brommaplan.
Himalaya
Himalaya er en fjellkjede i Asia, og skiller slettene i India og Pakistan fra den store tibetanske høysletta (nå en del av Kina).
Nepal og Bhutan er selvstendige nasjoner i sørhellinga av fjellene. Himalaya henger sammen med Hindu Kush-kjeden i Afghanistan og Karakorum i Pakistan. Ordet Himalaya stammer fra sanskrit og betyr «snøens hjem» (Sanskrit him «snø», og aalaya «hjem»). I hindi-/sanskrit uttale, blir Himalaya uttalt med den første a-en lang og den siste a-en kort, altså /himaal-ya/.
Norsk jazzarkiv
Norsk jazzarkiv (NJA, etablert i Oslo 1981) var en norsk stiftelse, med det formål å ivareta og utvikle dokumentasjon og kompetanse vedrørende norsk jazzhistorie. Johs. Bergh var sentral i etableringen og satt som leder i perioden 1981-1990. Arkivet inkluderer lyd, klipp, foto, bøker, tidsskrift og video/film. Norsk jazzarkiv utførte egne forskningsprosjekt. 1. januar 2014 ble Norsk jazzarkivs virksomhet videreført i Nasjonalbiblioteket.
Himalaya
Verdens høyeste fjell, inkludert Everest (8848 m), K2 (8611 m) og Kanchenjunga (8598 m), ligger i Himalaya.
Norsk jazzarkiv
Leder for arkivet var Finn J. Kramer-Johansen.
Himalaya
Historie
Himalaya er en av de yngste fjellkjedene på jorda. Fjellkjeden ble skapt for mellom 30 og 50 millioner år siden. På denne tiden var India atskilt fra resten av Asia. Det fantes et hav mellom India og Asia, men dette havet ble ødelagt da Indiaplaten kolliderte med Eurasiaplaten. Deler av platene og bunnen av havet ble skjøvet opp og dannet både Himalaya og Den tibetanske høysletten.
Fjelltoppene i Himalaya blir hevet med 50 cm per hundre år og hevingen skyldes den samme kollisjonen som skapte fjellene. Men fjellene blir også forvitret og erodert i nesten samme fart som hevingen. Ettersom fjellkjeden fremdeles stiger er både jordskjelv og jordskred vanlige.
Oswestry
Oswestry (walisisk: Croesoswallt) er en markedsby og verdslig sogn i grevskapet Shropshire i England, nær grensen til Wales. Byen er en av eldste grensebosetninger i England. Byen er administrasjonssenter for distriktet Oswestry. Den ligger ved veikrysset for motorveiene A5, A483, og A495. Ved folketellingen i 2011 hadde sognet en befolkning på 17 105 innbyggere. Det var en økning på nær 10 prosent fra den tilsvarende folketellingen i 2001 med 15 613 innbyggere. Byen ligger kun 8 km fra grensen til Wales, og har en blandet walisisk og engelsk kulturarv. Biblioteksamling Welsh Collection oppbevares i byens bibliotek.