cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Graemsay
Historie
Graemsay barneskole ble bygget i 1876 og på det meste hadde skolen hele 60 elever. På slutten av 1990-tallet hadde skolen fire ansatte til bare én elev, noe som gjorde den til den dyreste statlige skolen i Storbritannia. Skolen stengte i 1996 og er lagt ut for salg. På 2020-tallet reiste øyas 2 barn daglig til skolen i Stromness med fergen MV «Graemsay».
De jure
De jure (opprinnelig bokstavert de iure) er et fast uttrykk som kommer fra latin i betydningen «av rett/ifølge loven».
Skillet de facto og de jure brukes når det er et vesentlig skille mellom den rent formelle rettstilstanden, og hvordan det er i praksis.
For eksempel utpekes regjeringen i Norge de jure av Kongen, mens han de facto ikke har hatt full råderett over utpekelsen siden 1840-årene.
Referanser
Liste de locutions latines
Idlib (guvernement)
Idlib (arabisk: Idlib) er et guvernement i det nordvestre Syria, som grenser til Tyrkia i nord.
Ved folketellingen i 2004 hadde guvernementet 1,258,427 innbyggere, hvorav 358,797 bodde i byer, mens 899,630 bodde på landet. Hver husholdning hadde gjennomsnittlig 6,2 medlemmer. I 2010 ble befolkningen estimert til 1,464,000 personer.
Sassen-Bünsow Land nasjonalpark
Sassen-Bünsow Land nasjonalpark er en norsk nasjonalpark som ligger i et dal- og fjellområde med brede elveløp på det sentrale Spitsbergen på Svalbard; innerst i Isfjorden. Parken ble opprettet 26. september 2003, for å «bevare et stort, sammenhengende og i det vesentligste urørt arktisk fjord- og dallandskap med intakte naturtyper, økosystemer, arter, naturlige økologiske prosesser, landskapselementer og kulturminner som område for forskning og for opplevelse av Svalbards natur- og kulturarv»
Nasjonalparken dekker et område på 1 230,57 km², hvorav landarealet er på cirka 1 157 km² og det marine arealet på cirka 73 km². Den ligger ca. 15 km nord for nordgrensen av Nordenskiöld Land nasjonalpark, også den på Spitsbergen. Umiddelbart vest for parken ligger videre Gåsøyane fuglereservat, som nesten tangerer den vestligste grenselinjen for Sassen-Bünsow Land nasjonalpark ute i Isfjorden (Sassenfjorden).
Geografi, landskap, geologi
Nasjonalparken har betydelige arealer med fine kvartærgeologiske innslag, bl.a. marine avsetninger, elveavsetninger og strukturmark. Nordsiden av selve Sassendalen har en rekke elvegjel (canyons). En av Svalbards høyeste fosser finner vi ytterst i Eskerdalen, der Sassendalen munner ut.
Det er innslag av yngre tiders sedimenter og bergarter i området. Fjellformasjonen Templet er et velkjent og lett synlig, særegent landskaps­element. Fjellene i området har mektige raskjegler. Isbreer (fra sør til nord) er Fimbulisen, Von Postbreen og Filchnerfonna, alle tre øst for Tempelfjorden.
Flora og fauna
Sassendalen har kalkgrunn og langt rikere vegetasjon enn f.eks. Reindalen. Også Bünsow Land har frodigere vegetasjon enn mange andre områder på Svalbard. Begge områder har en del unik flora og noen arter som i hele Europa bare er registrert her.
Kulturminner
Fangstmannen Hilmar Nøis bygde fangststasjonen Fredheim på nordsiden av utløpet av Sassendalen. Det er også en russisk hustuft her oppe, og ulike kulturminner fra 1900-tallet.
På østkysten av Billefjorden, helt nordvest i nasjonalparken, ligger den nedlagte Brucebyen.
Forvaltning og bruk av området
Det er forbud mot bruk av scooter og annen motorisert ferdsel. Det er ikke mobildekning når man kommer så langt øst på det sentrale Spitsbergen.
Nordvestøyane
Det er totalt ferdselsforbud på øya Ytre Norskøya, på grunn av kulturminnene.
Øyene som utgjør Nordvestøyane er (fra vest til øst og syd):
Nordvestøyane har ofte vært «siste stopp» med isfrie og smule farvann i nordgående polekspedisjoner før det åpne Nordishavet starter. Området ligger i Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. ble kartlagt under Den norske Nordhavsekspedisjon 1876–78, hvor professor Georg Ossian Sars var med. Den fangstekspedisjonen som Tromsø-kjøpmannen Martin Hoff Ekroll ledet i 1894–95 kom så langt som til Norskøyane før den måtte snu i april 1895.
Engelsk 1. divisjon 1913–14
'''Engelsk 1. divisjon 1913–14''' var den 26. sesongen i Football League. Blackburn Rovers vant sin andre ligatittel.
== Tabell ==
Opprykk
De to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon.
Engelsk 2. divisjon 1913–14:
Springbok
Springbok er hovedstaden i Namaqualand og ligger i en trang dal mellom fjellene Klein Koperberge (små kobberfjell) i provinsen Noord-Kaap. Den tidlige bosetningen her skyldes funnet av kobber, og den utviklet seg gradvis til et betydelig kommersielt og administrativt senter for gruvedriften i regionen. Springbok er den siste betydelige byen før grensen til Namibia på den eneste hovedveien nordover fra Cape Town. Springbok har rundt 15 000 innbyggere.
Gatene leder vekk fra en liten sentral koppie (høyde) som nå viser frem Namaqualands merkverdige flora, som det nesten bladløse Aloe dichotoma viss grener ble brukt av san-folket til å holde deres piler. Området er berømt for forandringen som skjer hver vår når den nesten livløse ødemarken eksploderer i farger fra tusenvis av blomster som er skjult i den tørre støvfulle jorda som er brakt til liv av vinterregnet.
Byen het opprinnelig Springbokfontein, men -fontein ble fjernet i senere år. Byen ble grunnlagt på gården «Melkboschkuil» av Kowie Cloete der kobber ble funnet i 1850.
Selv om gruveaktivitetene har svunnet hen, forblir byen et viktig administrativ hovedstad i regionen, og på grunn av sin lokalisering, et yndet stoppested for turister på vei til Namibia.
Mohamed Elyounoussi
Mohamed Amine Elyounoussi (født 4. august 1994) er en norsk fotballspiller som spiller for den danske klubben.
Mohamed Elyounoussi er fetteren til Tarik Elyounoussi og storebror til fotballspilleren Anwar Elyounoussi.
Mohamed Farrah Aidid
Mohamed Farrah Aidid (Somali: Maxamed Faarax Caydiid) (født 15. desember 1934, død 1. august, 1996) var en somalisk politiker og leder av Habr Gidr-subklanen (som igjen var en del av den større Hawiye-klanen). Han ledet opprørsgruppene som fordrev Mohamed Siad Barres regime fra hovedstaden Mogadishu. Senere utfordret han styrkene til FN og USA i landet. Aidid var et av hovedmålene ved Operation Restore Hope, som var FN og USAs militære intervensjon for å bringe humanitær hjelp og avbryte den militære beleiringen i Somalia. Høsten 1993 gjorde USA og FN et nytt forsøk på å fange Aidid, men heller ikke denne gang lyktes de.
Mohamed Elyounoussi
Karriere
Han fikk sin debut for Sarpsborg 08 i i Tippeligaen den 8. mai 2011 da han ble byttet inn i en kamp mot Odd Grenland. Den 15. mars 2014 ble Elyounoussi solgt til Molde FK etter lang tids interesse fra Romsdalsklubben.
Hans første mål kom i hans første kamp for Molde FK mot Aalesunds FK 22. mars 2014.
Landslaget
Elyounoussi har flere kamper på aldersbestemte landslag for Norge. Han ble også tatt ut til Norges A-landslagssamling i Abu Dhabi i begynnelsen av 2014.
Andøyane
Andøyane er en øygruppe som ligger ved det nordlige utløpet av Liefdefjorden i Woodfjorden, på nordsiden av Spitsbergen på Svalbard. Den største av øyene er Store Andøya, vest for denne ligger Vesle Andøya med en topp på 23 moh.
Øyene utgjør totalt anslagsvis 2 km² areal, og er helt flate. Like nord starter Reinsdyrflya. I sør ligger Måkeøyane.
John Smith (1938–1994)
John Smith (født 13. september 1938, død 12. mai 1994) var en britisk politiker som var leder for det britiske arbeiderpartiet fra juli 1992 fram til han plutselig og uventet døde av hjerteinfarkt den 12. mai 1994, 55 år gammel. Margaret Beckett fungerte i en overgangsperiode som partileder, fram til partiet valgte Tony Blair som ny leder.
Ar-Raqqah (guvernement)
Ar-Raqqah (arabisk: ) er et guvernement i det nordvestre Syria. Det grenser til Tyrkia i nord.
Ved folketellingen i 2004 hadde guvernementet 793,514 innbyggere, hvorav 304,738 bodde i byer, mens 488,776 bodde på landet. Hver husholdning hadde gjennomsnittlig 6,6 medlemmer. I 2010 ble befolkningen estimert til 921,000 personer.
Landbruket består overveiende av bomull langs Eufrat. De fleste innbyggere er arabere, hvorav mange er beduiner. Nord i guvernementet er det kurdiske landsbyer.
Administrativ inndeling
Guvernementet er inndelt i tre distrikter (manāṭiq):
Distriktene er videre inndelt i ? underdistrikter (nawāḥī).
Endometrium
Endometriet utgjør slimhinnen på den indre overflaten av livmoren. Kalles også livmorslimhinne. Det er her det befruktede egget normalt fester seg og vokser videre i graviditeten.
Ved endometriose finnes endometrivev utenfor livmoren. Kreft i endometriet kalles ofte korpuskanser, og er en relativt vanlig kreftform. Underlivsblødninger etter menopause er et symptom på endometrikreft, og må alltid utredes. Bruk av p-piller i mer enn 10 år har vist seg å redusere forekomsten av endometrikreft med opp mot 50%.
Albertine Necker de Saussure
Albertine Adrienne Necker de Saussure (født 9. april 1766 i Genève, Sveits, død 20. april 1841 i Mornex i Vallée du Saleve, i nærheten av Genève) var en sveitsisk forfatter og pedagog som også var talsmann for kvinners rett til utdannelse.
Liv og virke
Necker de Saussure var datter av den anerkjente sveitsiske forskeren, Horace Bénédict de Saussure, som sørget for at datteren fikk den beste utdannelsen som var tilgjengelig for kvinner på denne tiden. Saussure giftet seg med en kjent botaniker som var nevø og navnebror av kong Ludvig XVI sin finansminister, Jacques Necker. Hennes bror, Nicolas-Théodore de Saussure, var en kjent kjemiker og forsker på plantefysiologi. Necker de Saussure la stor vekt på likhet for alle mennesker, både menn og kvinner. Necker de Saussure led av døvhet gjennom store deler av livet sitt.
Hennes viktigste litterære arbeid, L'Education Progressive også kjent som Etude du Cours de la Vie som ble publisert i 1828, var en lang og innflytelsesrik studie om pedagogisk teori og utdannelse for kvinner. Dette arbeidet var delt inn i to deler, opprinnelig i tre bind som ble publisert suksessivt. De to første bindene tar for seg utdannelse generelt. Det tredje og siste bindet er spesielt viet til utdannelse for alle kvinner på lik linje med menn.
Saussure publiserte også en biografi om sin nære venn og kusine, gjennom ekteskap, Germaine de Staël. Dette verket ble publisert i 1821.
Einar Tjeld
Einar Tjeld var en norsk frihetskjemper i reformasjonstiden. Hans opphav og slektstilhørighet er ukjent. Dog nevnes flere personer med tilnavnet Tjeld i DN.
Einar Tjeld var i erkebiskop Olav Engelbregtssons tjeneste, og ble av denne sendt mot Akershus i begynnelsen av 1536. Hans mål var å erobre Akershus fra den danske lensherren Erik Olufsen Gyldenstierne.
Angrepet mot Akershus var mislykket, og Einar Tjeld måtte legge på flukt. Han dukker senere opp igjen i forbindelse med forsvaret av festningen Steinvikholmen i 1537, for så å forsvinne sporløst.
Claire Redfield
Claire Redfield er en fiktiv person i Resident Evil-spill- og filmserien. Hun er blant hovedpersonene i serien, hun er hovedperson i Resident Evil Code: Veronica og i Resident Evil 2, og i begge drives hun av søket etter sin forsvunne bror, Chris. Hun går på college og en av favoritt-aktivitetene hennes på fritiden er å kjøre motorsykkel.
Historie
Under utviklingen av det som snart skulle bli Resident Evil 2, så besto hovedrollene i spillet av ei kvinne som het Eliza Walker og en mann som het Leon S. Kennedy. Når Capcom forkastet et nesten 80% ferdig Resident Evil 2 (som senere ble omdøpt Resident Evil 1,5), begynte de på ny med hele utviklingen av spillet, den kvinnelige hovedrollen ble re-designet og kun noen få aspekter av den opprinnelige personligheten ble bevart. Den viktigste forandringen var nok kanskje historiemessig, jenta fikk ett nytt navn, Claire Redfield og hun var nå søsteren til den ene hovedpersonen fra det første spillet, Chris. For at dette skulle virke realistisk så finjusterte designerne utseendet hennes slik at hun skulle ligne mer på broren. (Noe som blant annet inkluderte å gjøre hårfargen og øyenfargen hennes brun).
Hennes historie i Resident Evil 2 er sentrert rundt Claires søken etter Chris, broren som forsvant på mystisk vis etter hendelsene i Resident Evil. Claire reiser til Raccoon City, men byen er blitt full av zombier. Hun og en politimann, Leon S. Kennedy søker tilflukt i en politistasjon. Claire finner med en gang ut at broren har etterforsket utenlandsaktiviteten til Umbrella Corporations, selskapet som sto bak zombieutbruddet, og at han har reist til Europa for å stoppe dem en gang for alle. Resten av spillet handler om at Claire leter etter en vei ut fra byen. Hun beholder kontakten med Leon over radio og hun får med seg ei jente som heter Sherry Birkin på laget, alt dette samtidig som hun slåss mot djevelske fiender, inkludert en mutert William Birkin. Claire finner en hemmelig gang som fører henne til et underjordisk laboratorium eid av Umbrella. Claire, Leon og Sherry klarer til slutt å flykte, og alle tre får tilintetgjort en enda sterkere William Birkin. Man finner i Resident Evil 3 ut at Claire reiste alene til Europa for å lete etter broren, mens Leon og Sherry ble hentet av militæret, Leon for at han skulle bli trent opp til å bli en Secret Service-agent, og Sherry for (til nå) helt ukjente grunner.
I Code Veronica er Claire spillbar som hovedperson i den første halvdelen av spillet. Etter å ha mislykkes i å infiltrere et anlegg eid av Umbrella, blir hun tatt til fange. Etter at en av Umbrellas rivaliserende selskap har startet et utbrudd, flykter Claire ved hjelp av en medfange som heter Steve Burnside, og hun slår senere følge med ham. Duoen flykter i et fly, bare for å krasjlande i et annet Umbrella-anlegg, denne gangen i Antarktis. De blir tatt til fange av Alexia Ashford, som planlegger å teste et virus som heter «T-Veronica Viruset» på dem. Den andre halvdelen av spillet følger Chris mens han prøver å redde søsteren fra anlegget. Han får reddet henne, før de går sammen for å ta en omkamp med Alexia. Det blir funnet ut at søsknene klarer å sprenge anlegget før de flykter. De holder et løfte om å stoppe Umbrella en gang for alle.
Claire i filmene
Claire har til nå bare dukket opp i den tredje Resident Evil-filmen. Hun er forskjellig fra sin spill-motpart i det at hun leder en rekke overlevende gjennom Nevadaørkenen i USA. Claire har her med seg Alice fra den første filmen og Carlos Oliveira fra Resident Evil 3-spillet. På slutten av filmen flykter hun og de resterende overlevende til Alaska i et helikopter. Personen som spiller henne i filmen er Ali Larter.
Sæbø
På midten av 1900-tallet var det stor aktivitet i Sæbøvågen, her var både korkefabrikk, slipp, samvirkelag og landhandel. Sæbøvågen hadde eget postkontor og telefonsentral. I dag er det industrivirksomhet på Vetås og i Austmarka, der det blant annet er mekanisk verksted og produksjon av brannslukkingsutstyr. I Storsandvik er det blant annet notproduksjon.
Dyrevernorganisasjon
En dyrevernorganisasjon er en organisasjon som organiserer frivillige mennesker som ønsker å jobbe for dyrs velferd og rettigheter. Det finnes en rekke slike organisasjoner, både i Norge og i resten av verden. De langt fleste utfører sin virksomhet innenfor det nasjonale lovverket i hvert enkelt land, men det finnes også eksempler på det motsatte.
En viktig oppgave for dyrevernorganisasjonene er å påvirke den lovgivende forsamling i hvert enkelt land til i større grad å ta hensyn til dyras velferd og rettigheter, herunder også vern av habitat (leveområder) som er nødvendig for at ville dyr skal kunne overleve i framtiden.
Mange dyrevernorganisasjoner arbeider særlig for å verne husdyr, kjæledyr og andre dyr i menneskets nærhet, men flere arbeider også for ville dyrs interesser. Miljø- og naturvernorganisasjoner som Norges Naturvernforbund og World Wildlife Fund arbeider også for vern av ville dyr.
Ferjesambandet Festøya–Solavågen
Festøya–Solavågen er et fergesamband på Europavei 39 over Storfjorden, mellom Festøya ferjekai i Ørsta og Solavågen ferjekai på Sunde i Sula. Strekningen drives av Fram. Overfartstiden er 20 minutter og lengden er 4.4 km. Den blir betjent av tre ferger, MF «Festøya», MF «Solavågen» og MF «Tidefjord», med 42 avganger daglig i hver retning på hverdager. I 2014 var årsdøgnstrafikken 1701 kjøretøyer (rang 11 i Norge) og 1620 personer (rang 10).
Trafikken på sambandet ble startet 1950 da ferjekaia på Sunde i Sula ble tatt i bruk. Festøya hadde hatt ferjetrafikk med Magerholm siden 1937. 1964 ble ferjekaia av Vegvesenet ertattet av en ny.
The Extremist
The Extremist er den amerikanske gitaristen Joe Satrianis fjerde studioalbum.
Albumet ble utgitt i 1992, og er et instrumentalalbum. Albumet ble senere utgitt på nytt i 1997. Sporet «Rubina's Blue Sky Happiness» er dedikert til Joes kone, Rubina. Tidligere har han skrevet sporene «Always with Me, Always with You» og «Rubina» til henne.
Sporliste
Alle spor av Joe Satriani.
Bondekål
Bondekål (Brassica rapa) er en plante i korsblomstfamilien. Det er i Norge tre underarter av bondekål, en viltvoksende og to dyrket. Den viltvoksende er åkerkål (Brassica rapa ssp. campestris). De to dyrkede underartene av bondekål er rybs (Brassica rapa ssp. oleifera), og (vanlig) nepe (Brassica rapa ssp. rapa).
Utseende
Bondekål er en ett- eller toårig plante, som er lite forgrenet. Nedre blad av planten er hele eller buktflikete med en stor endeflik. Blader og stengel ser ut som om de er dekt av dogg. Bladene er stengelomsluttende. Blomstene sitter i en klase øverst på stengelen. Ferdig utsprungne blomster stikker høyere opp enn resten av klasen, selv om utsprungne blomster er festet nedenfor blomsterknoppene på stengelen. Begerbladene spriker ut fra begeret på blomsten. Skulpene er ca. 4–6 cm lange og er ca. 3 mm brede. Skulpene har et nebb som er tuppen av skulpen. Nebbene er ca. 1–2 cm lange. Det diploide kromosomtallet er på 20, og dette gjelder alle tre underartene. Arten og alle underartene er innført til Norge, og er funnet i nærmest hele landet. Nepe er toårig, mens de to andre underartene er ettårige.
Bruk
Nepe er brukt som grønnsak. Det som brukes er den oppsvulmede roten. Denne har hvitt til kremgult fruktkjøtt, og er søt på smak. Bladene er også brukt som mat i utlandet. Rybs er dyrket som en oljevekst. Det er da frøene i skulpene som blir høstet og presset. Rybs kan deles opp i to grupper. Disse er høstrybs, som blir sådd om høsten, og vårrybs, som blir sådd om våren.
ESO 550-2
ESO 550-2 eller ESO 550-IG02 er et par vekselvirkende spiralgalakser som ligger rundt 400 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Floden.
TTT
TTT kan ha flere betydninger:
Legio IX Hispana
Legio IX Hispana var en romersk legion.
Etter mordet på Cæsar gjeninnkalte Octavian veteranene for å kjempe mot Sextus Pompeius på Sicilia. Etter seieren der ble de sendt til provinsen Macedonia. De forble lojale mot Octavian i krigen mot Marcus Antonius i 31 f.Kr., og kjempet i slaget ved Actium.
Etter at Octavian var blitt keiser under navnet Augustus ble de sent til Hispania for å ta del i et stort felttog mot cantabrierne i 25 til 13 f.Kr.. Tilnavnet Hispana kommer antagelig fra denne tiden, og kan ha vært et æresnavn gitt for utvist tapperhet under felttoget.
Etter dette var legionen antagelig del i keiseren hær ved Rhinen. Etter nederlaget ved Teutoburgerskogen ble området oppgitt, og legionen ble sendt til Pannonia.
I 43 deltok de i invasjonen av De britiske øyer under Aulus Plautius. Under Boudiccas opprør i 61 led IX Hispana store tap, og fikk gjenoppsatt med legionærer fra Germania. Siste gang de nevnes i Britannia er tidlig i det 2. århundre, da de bygde en festning nær Eboracum. Etter dette ble de øyensynlig flyttet til Germania Inferior, sannsynligvis i 108.
Fra 120 og utover er legionen ikke nevnt i kildene, og man regner med at den ble knust enten i det jødiske opprør under Simon bar Kokhba eller i opprørene ved Donau i 160-årene.
Måkeøyane
Måkeøyane er en øygruppe som ligger ved utløpet av Liefdefjorden i Woodfjorden, på nordsiden av Spitsbergen på Svalbard.
Øyene utgjør totalt anslagsvis 1 km² areal, og er helt flate. Den største er Store Måkeøya. Like nord ligger Andøyane.
Slaget ved Großbeeren
Slaget ved Großbeeren ble utkjempet 23. august 1813 mellom franske styrker under marskalk Nicolas Oudinot og styrker fra den sjette koalisjonen under den svenske kronprinsen Karl Johan. De franske styrkene forsøkte å trenge frem og erobre Berlin for å presse Preussen ut av koalisjonen, det lyktes ikke og koalisjonsstyrkene vant slaget.
Bakgrunn
Etter slaget om Bautzen i mai 1813 ble de to stridende partene i den sjette koalisjonskrigen enig om en syv uker lang våpenhvile. Da kampene ble gjenopptatt i august beordret keiser Napoléon Bonaparte en fransk offensiv for å innta den prøyssiske hovedstaden Berlin. Ved å erobre den håpet han å tvinge Preussen ut av krigen. Han holdt samtidig hoveddelen av sin armé i defensive stillinger for å møte eventuelle fremstøt fra den store østerrikske arméen som hadde samlet seg i det sørøstlige Tyskland.
Marskalk Nicolas Oudinot fikk oppdraget, på tross av at han selv anså seg uegnet grunnet dårlig helse. Han fikk avgitt tre korps for oppgaven, med totalt 60 000 mann startet han fremrykkingen mot Berlin.
Ukjent for både Napoléon og Oudinot så passet denne strategien godt med hva lederne for den sjette koalisjonen hadde bestemt ved sitt møte på Trachenberg slott under våpenhvilen. De hadde under råd fra kronprins Karl Johan (forhenværende fransk marskalk) bestemt at de skulle unngå avgjørende slag med Napoléons hovedstyrke inntil de hadde samlet overlegne styrker og svekket keiseren ved å slå deler av hans styrker i separate, mindre slag.
Den 6. august møtte øverstkommanderende for koalisjonens nordarmé, kronprins Karl Johan sin tidligere kollega Jean Victor Marie Moreau i Stralsund. Moreau var på vei for å slutte seg til tsaren som rådgiver mot Frankrike under Napoléon Bonaparte. Moreau var skeptisk til Karl Johans strategi, han mente den var for dristig. Han mente også at Berlin ikke kunne forsvares mot angrep fra de franske styrkene.
Den franske offensiven var allerede fra starten plaget med uhell. Samme dag som fremrykkingen startet, 19. august, satte det inn med kraftig regn. Det gjorde veiene til gjørmehull og det var nesten umulig for styrken å få med seg artilleriet. Området sør for Berlin var dekket av små innsjøer og myrstrekninger, noe som ytterligere hindret den franske fremrykkingen. Selv i godt vær var det kun et par veier inn mot byen fra sør. Det kraftige regnet gjorde mange av de prøyssiske forsvarsstillingene om til rene befestede øyer.
Slaget
Oudinot ble tvunget til å la sine korps rykke frem langs tre ulike veier, med lite kontakt mellom dem. General Henri Gatien Bertrands 4. korps med 13 000 mann og 32 kanoner på høyre flanke, general Armand Charles Guilleminots 12. korps med 20 000 mann med lite erfaring på venstre flanke. I hovedkolonnen i senter var general Jean Reyniers 7. korps med 27 000 mann, stort sett franske allierte fra Kongeriket Sachsen. Oudinot forventet ikke noen særlig motstand og mangelen på kavaleri bidro til at han var ukjent med fiendens posisjon.
Berlin ble forsvart av nordarméen under kommando av den svenske kronprinsen Karl Johan, forhenværende fransk marskalk. Da Reyniers korps nådde Großbeeren støtte han på hovedstyrken til Karl Johan, i posisjon for kamp. Reynier handlet uten ordre eller støtte og angrep Friedrich Wilhelm Bülows korps. Styrken var nettopp forsterket med svenske tropper og var totalt på 38 000 mann, de slo tilbake angrepet og påførte de saksiske troppene under Reynier kraftige tap. Det regnet kraftig under hele slaget, det førte til at soldatenes geværer ikke virket og slaget var preget av nærkamp med bajonett og geværkolber. Under slaget var det i hovedsak kun de franske styrkenes høyrefløy og koalisjonsstyrkenes venstre fløy som var i kamp. Det svenske ridende artilleri under oberst Carl von Cardell deltok svært aktivt og ga et viktig bidrag til seieren.
Ute av stand til å konsentrere sine styrker ankom Oudinot sent på dagen, mens Reyniers saksiske tropper hadde begynt å gi etter, Reynier hadde forgjeves forsøkt å samle de til et nytt angrep. Oudinot innså at fremrykkingen var blokkert og med den oppfatningen at hans styrker var i en utsatt stilling beordret han retrett til Jüterbog. Reyniers korps mistet over 3 000 mann døde og sårede, rundt 1 500 mann ble tatt til fange og 13 kanoner ble erobret av fienden.
Etterspill
Seieren over de franske styrkene var den første for de prøyssiske troppene siden 1806, noe som ga et løft for moralen foran det videre felttoget. De svenske styrkene ved Karl Johan ble etter slaget sterkt kritisert av prøysserne, blant annet ved general Friedrich Wilhelm Bülow som mente de svenske styrkene burde engasjert seg i slaget. At Karl Johan valgte å holde de svenske styrkene i senter tilbake kan dels skyldes hans ønske om å spare de, men dels også at koalisjonens senter ville blitt svekket om de hadde støttet Bülows styrker på venstre fløy. Karl Johan ga prøysserne full ære for seieren, men som øverstkommanderende var Karl Johan ansvarlig for å velge sted og tid, valg som var essensielt for seieren.
Liste over Sveriges største tettsteder
Liste over Sveriges største tettsteder
Dette er en liste over de 150 folkerikeste tettstedene i Sverige per 31. desember 2010 ifølge Statistiska centralbyrån.
* Tettsteder som ligger i flere kommuner er plassert i kommunen som har den største delen.
ESO 593-8
ESO 593-8 eller ESO 593-IG008 er et par vekselvirkende galakser som ligger rundt 650 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Skytten. Galaksene har en rekke lyseblå stjernehoper. Galaksene vil sannsynligvis slå seg sammen til én galakse i fremtiden.
Coppa Agostoni
Coppa Agostoni er et endagsritt (1.1) i landeveissykling som arrangeres i Lombardia som ligger i Italia. Rittet ble for første gang arrangert i 1946, og er en del av UCI Europe Tour.
Norsk Sjømannsforbund
Norsk Sjømannsforbund (NSF) er et fagforbund som ble opprettet 25. september 1910 under navnet Norsk Matros- og Fyrbøter-Union. Dagens navn er fra 1933. Forbundet organiserer utenriks- og cruiseflåten, ferjene, supplybåtene, fiskeriflåten og innenriksfarten. Forbundet har ca. 11 500 medlemmer, hvorav ca 8500 er yrkesaktive. Det største enkeltrederiet er Color Line med over 1400 yrkesaktive medlemmer i NSF. Forbundsleder er Kurt Inge Angell.
Bakgrunn
Forbundet ble tilsluttet Landsorganisasjonen i Norge (LO) allerede ved stiftelsen i 1910, og ble med i Nordisk Transportarbeiderføderasjon, den Europeiske Transportarbeiderføderasjonen og den Internasjonale Transportarbeiderføderasjonen. NSF har kontorfellesskap med Norsk Sjøoffisersforbund som også er LO, og med Det norske maskinistforbund som står i Unio, en type samarbeid på tvers av hovedorganisasjonsgrenser som er uvanlig blant fagforbundene i Norge.
Gymnasium
Gymnasium, i Norge også kjent under kortformen gymnas (fra gresk gymnos, «naken»), er i en rekke land betegnelsen på et høyere skoleslag som kvalifiserer for opptak til høyere utdannelse.
Norsk Sjømannsforbund
Bakgrunn
Forbundet var trolig eneste norske fagforbund som fikk laget beredskapsplan etter utbruddet av andre verdenskrig i 1939, og forbundsledelsen i Norsk Sjømannsforbund ble også det eneste norske fagforbundsledelsen som klarte å flykte fra det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. Denne beredskapsplanen ble dermed en del av innsatsen for å hindre at den norske handelsflåten falt på tyske hender i forbindelse med okkupasjonen. Den norske handelsflåten ble organisert i Nortraship, som da ble verdens største rederi, drevet av den norske eksilregjeringen i London.
Siden Norsk Sjømannsforbund var eneste forbund i LO som hadde en ledelse utenfor det okkuperte Norge ble de fleste LO-medlemmer i eksil, inkludert Arbeiderpartiets medlemmer av London-regjeringen medlem av Norsk Sjømannsforbund i perioden krigen varte.
De første forløperne
Bergens Stuertforening som ble stiftet i 1902 er den eldste organisatoriske forløperen til Norsk Sjømannsforbund. Bergens Stuertforening var med i Norsk Stuert- og Kokkforbund, som i 1933 gikk inn i Norsk Matros- og Fyrbøter-Union. Det nye forbundet tok navnet Norsk Sjømannsforbund.
Gymnasium
I middelalderen ble de første universitetene i Italia tidvis kalt gymnasium eller academia, men betegnelsen universitet slo snart igjennom som den alminnelige. Under reformasjonen i Tyskland ble det opprettet høyere læreanstalter kalt gymnasier. Disse utviklet seg til gymnasia academica, som mer eller mindre fungerte som universiteter; mange av dem ble også senere egentlige universiteter.
Med tiden fikk gymnasiene sin moderne form: Læreanstalter som har rett til å dimittere elever til universiteter. Betegnelsen gymnasium ble brukt i det tyskspråklige Europa, Russland, Danmark, Sverige og Norge. Sverige fikk sitt første gymnasium i 1620 i Västerås. I det da danske Skåne ble det i 1529 opprettet et gymnasium i Malmö (nedlagt 1537) og i 1620 i Lund (nedlagt 1668). I Odense ble det opprettet et gymnasium i 1621, som ble slått sammen med Odense Katedralskole i 1802. De danske latinskolene ble i 1903 omdannet til gymnasier.
Norge
I Norge ble betegnelsen gymnasium innført etter tysk mønster ved skoleloven av 1869. Gymnasium og den muntlige kortformen gymnas ble etter hvert brukt side om side. Elever som gjennomførte gymnasiet med ståkarakterer fikk examen artium, som gav mulighet for opptak til universiteter og høyskoler. Det omfattet det som i dag betegnes som allmennfag, språkfag, realfag m.m. I 1970-årene ble gymnasiene slått sammen med yrkesskolene til det som nå kalles videregående skole. Gymnas tilsvarer nærmest det som i dag heter program for studiespesialisering.
Begrepet gymnas var i bruk til 1990-årene. En del videregående skoler i Norge har også beholdt gymnas eller gymnasium i navnet. Spesielt gjelder dette private videregående skoler.
Damsay
Damsay (norrønt: Damsey/Daminsey) er en liten øy i den skotske øygruppen Orknøyene. Øya utgjør 18 hektar og strekker seg kun 11 meter over havet. Det ligger i Bay of Firth nord for hovedøya Mainland, nær Finstown. I nærheten ligger den mindre holmen Holm av Grimbister.
Historie
Det er nå ubebodd, men en gang sto det et norrønt langhus der, og det var åstedet for drapet på jarlene Erlend Haraldsson av hans medjarler Ragnvald Kale Kolsson og Harald Maddadsson i 1154. Erlend hadde feiret etter at han kom tilbake til øya til jul og trakk seg så tilbake til skipet sin for drikke videre natt til 21. desember. Til tross for at de ble advart om et angrep og tilstedeværelsen av fullmåne, ble hans menn overrasket av angrepet og Erlend ble drept.
Sør-Spitsbergen nasjonalpark
Sør-Spitsbergen nasjonalpark er Norges største nasjonalpark og dekker den sørlige delen av øya Spitsbergen på Svalbard; sør for Bellsund og Van Keulenfjorden. Parken omfatter områdene Wedel Jarlsberg Land, Torell Land, Dunøyane og Sørkapp Land, samt kyststrøkene rundt disse. Dette er Norges største nasjonalpark.
Damsay
Historie
Senere ble det bygget et lite nonnekloster på holmen som førte til en legende om at ingen frosker eller padder (eller muligens rotter og mus) kunne leve der. Det ble også sagt at ugift kvinne som ble gravid, ville dra dit for å be ved en forlatt helligdom til den hellige jomfru Maria.
Sør-Spitsbergen nasjonalpark
Nasjonalparken ble opprettet ved kongelig resolusjon den 1. juni 1973, for å «bevare et stort, sammenhengende og i det vesentligste urørt naturområde på land og i sjøen med intakte naturtyper, økosystemer, arter, naturlige økologiske prosesser, landskapselementer, kulturminner og kulturmiljøer som referanseområde for forskning og for opplevelse av Svalbards natur- og kulturarv» og den dekker et område på 13 286 km², hvorav 5 029 km² landareal og 8 257 km² marint areal.
Damsay
Arkeologi
Arkeolog Caroline Wickham-Jones har oppdaget en rekke nedsukne strukturer utenfor Damsay, som ser ut til å være fra neolittisk tid (bondesteinalderen). Hun har uttalt at «Vi har absolutt mye steinverk. Du kan se tomrom eller innganger... Det virkelig interessante med denne bukten er historiene om ting under havet og havnivåendringer. Våre forfedre hadde lignende problemer som vi har, og vi vil gjerne se hvordan de taklet det.» Hun beskrev en funksjon som et steinbord framstilt av «en stor steinplate som er omtrent halvannen meter lang og den sitter oppe på fire søyler eller vegger» og sa at «kvaliteten og tilstanden til noe av murverket er bemerkelsesverdig. Ingenting lignende har noen gang blitt funnet på havbunnen rundt Storbritannia.»
Sør-Spitsbergen nasjonalpark
Nasjonalparken ligger i traktatområdet Svalbard under norsk jurisdiksjon og forvaltning, og går nordover nesten opp til der Nordenskiöld Land nasjonalpark starter lengre nord i Bellsundet. Ellers omfatter nasjonalparken en rekke fuglereservater på øyene nord for Hornsund. Her omfatter Dunøyane fuglereservat alle øyer og skjær vest for Dunøysundet, Isøyane fuglereservat omfatter nordre Isøya og Isøykalven, mens Olsholmen fuglereservat omfatter Olsholmen. Sør for Hornsund omfatter Sørkapp fuglereservat ved Sørkapp både Sørkappøya og tilstøtende holmer og skjær rundt denne.
Damsay
Arkeologi
En feltarbeidsrapport publisert i 2010 uttalte at «lokal etno-arkeologisk informasjon antyder tilstedeværelsen på en gang av en motorvei mot vest, over en strekning med grunt vann og eksisterende skjærgård» som koblet Damsay til fastlandet.
Sør-Spitsbergen nasjonalpark
Geografi, landskap, geologi
Landskapet er storslagent og har spisse, alpine fjellformasjoner, kystsletter og isbreer. Innlandsområdene har store bresystemer og landarealet er i stor utstrekning dekket av evig is.
Langs vestkysten består berggrunnen av kaledonsk, omdannet grunnfjell, og her er de høyeste og mest alpine fjellformasjonene i hele denne nasjonalparken. Hornsund er den dominerende fjorden, nest etter Van Keulenfjorden i nord som utgjør grense for parken. Lengre øst finner vi foldede og flatte etter-kaledonske sedimentære bergarter, og fjellene i denne delen er ikke så ville og dramatiske som langs vestkysten.
Flora og fauna
vestkysten har mest fruktbart klima, og er blant øygruppens mest produktive områder botanisk sett. Her vokser det en god del varmekjære planter. Østkysten har kaldere klima og har lite vegetasjon i sine landskap som preges av morener og breområder.
Hornsund er et viktig habitat for isbjørn. Her foregår det viktigste trekket av isbjørn mellom Storfjorden og Vest-Spitsbergen. I nasjonalparken er det en rekke fuglefjell langs kysten og på øyene, med hekke- og overvintringsområder for ender og spesielt ærfugl. Her er ellers både krykkje, havhest og alkefugl.
Østkysten langs Barentshavet har noen av Svalbards største sjøfuglkolonier. Fuglereservatene Sørkapp, Dunøyane, Isøyane og Olsholmen ligger innenfor parken som også omfatter flere vassdrag med mye røye.
Kulturminner
I Gåshamna har det vært gravd ut et 1600-talls anlegg for hvalfangst, og i Recherchefjorden i nord har det vært utgravninger foretatt av norske og russiske arkeologer. Det er også kulturminner fra overvintringsfangst, gruvedrift, turisme, forskning og fra andre verdenskrig.
Forvaltning og bruk av området
Ved utløpet av Hornsund ligger det en polsk forskningsstasjon – Isbjørnhamna.
Dyrevern
Dyrevern og dyrevelferd er et uttrykk som benyttes om det å hindre at dyr blir påført unødige lidelser. Som sådan er dyrevern også en samlebetegnelse for ulike typer sosialt engasjement, med det formål å forsvare både tamme og ville dyrs velferdsinteresser og å motarbeide dyrekriminalitet. En viktig oppgave for alt dyrevern er å hindre utrydding av dyrearter. Folk som engasjerer seg i dyrevern kalles gjerne dyrevernere eller dyrevernaktivister. Deres fremste oppgave er å spre faktabasert informasjon om dyr, på en slik måte at det skaper holdningsendringer som fører til bedre dyrevelferd og mindre dyrekriminalitet.
Etter 2. verdenskrig har kampen mot hvalfangst og selfangst gjort seg spesielt gjeldende, men i senere tiår har stadig flere også engasjert seg i å få satt en stopper for den internasjonale handelen med dyreorganer til tradisjonell østlig medisin, elfenben og pels, samt burhøns, hurtigvoksende kyllinger, sirkusdyr og troféjakt på arter som står oppført på IUCNs rødliste.
I senere tid har oppmerksomheten omkring dyrevern i stadig større grad blitt rettet mot dyrevelferden for produksjonsdyr, som høns, slaktekyllinger, gris, sau, geit, storfe og hest. Høsten 2018 ble det klart, at Den europeiske union (EU) ikke lenger vil godta at storfe og hester står bundet i båser. Hvert dyr skal få et minimum av plass til å kunne bevege seg fritt. Dette vil i praksis bety, at stall og fjøs som ikke alt er tilrettelagt må bygges om for å tilfredsstille de nye kravene fra EU.
Organisert dyrevern
Dyrevernet har sine røtter i den første store dyrevernorganisasjonen i Storbritannia; Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals (RSPCA), som ble stiftet i 1824. I Norge ble Foreningen til Dyrenes Beskyttelse ble stiftet i 1859, mens Foreningen Dyrenes Beskytter ble stiftet 1893. Disse to slo seg sammen i 1985, under navnet Dyrenes Beskyttelse, som videre slo seg sammen med Norges Dyrevernforbund i 1992, under navnet Dyrebeskyttelsen Norge. USA fikk sin første store dyrevernorganisasjon i 1866.
I moderne tid finnes det flere organisasjoner som jobber for velferden, rettighetene eller begge til dyr. Noen av disse er Anima - Stopp dyremishandling, Nettverk for dyrs frihet, NOAH - for dyrsrettigheter, Dyrevernalliansen og Dyrebeskyttelsen Norge.
Dyrevern i Norge
Dyrevernet i Norge reguleres i Lov om dyrevelferd (Dyrevelferdsloven), som ble innført fra 2010. Det er imidlertid ingen spesialisert instans her i landet som alene har ansvaret for dyrevernet, selv om det enkelte steder har pågått forsøk med et eget dyrepoliti. Dyrepoliti var per 1. januar 2018 innført ved fem av landets tolv politidistrikter. Mattilsynet har imidlertid det offisielle ansvaret og fører tilsyn med dyrevernet, men dette organet har også en rekke andre oppgaver. I tillegg til Mattilsynet har dessuten flere private organisasjoner på frivillig basis tatt initiativ til å jobbe med dyrevern.
Marcel Pilet-Golaz
Marcel Pilet-Golaz (født 31. desember 1889 i Cossonnay, død 11. april 1958 i Paris) var en sveitsisk politiker.
Pilet-Golaz ble valgt til medlem av det sveitsiske Forbundsrådet den 13. desember 1928. Han satt som representant til 31. desember 1944. Pilet-Golaz var tilknyttet Det frie demokratiske partiet. Under hans tid som medlem av det sveitsiske forbundsrådet var Pilet-Golaz leder for flere politiske avdelinger og departementer, blant annet var han leder for departementet for innenrikssaker. Pilet-Golaz satt som president for den sveitsiske konføderasjonen i to omganger i 1934 og 1940. Pilet-Golaz ble sagt å være en pragmatisk politiker som skal ha vært kraftig imot fascismen og nazismen som blomstret opp i Tyskland og Italia på 1930-tallet.
Som leder for utenrikssaker, måtte Pilet-Golaz hele tiden finne en balanse mellom stadig flere og større krav fra det nasjonalsosialistiske Tyskland og de protestene som kom fra de allierte landene i kjølvannet av tyskernes krav. I 1944 forsøkte Pilet-Golaz å forberede Sveits sitt elendige politiske forhold til Sovjetunionen, men dette forsøket mislykkes til de grader og Pilet-Golaz ble svært upopulær i hjemlandet på grunn av dette. Pilet-Golaz mistet deretter all støtte både fra politisk hold og fra den sveitsiske befolkningen etter dette, og han følte seg tvunget til trekke seg fra alle sine politiske verv i desember 1944.
Deir ez-Zor (guvernement)
Dayr az-Zawr (arabisk: Dayr az-Zūr) er et guvernement i østre Syria, som grenser til Irak i øst.
Ved folketellingen i 2004 hadde guvernementet 1,004,747 innbyggere, hvorav 447,871 bodde i byer, mens 556,876 bodde på landet. Hver husholdning hadde gjennomsnittlig 7,6 medlemmer, noe som er det høyeste tallet i Syrias 14 guvernementer. I 2010 ble befolkningen estimert til 1,202,000 personer.
Administrativ inndeling
Guvernementet er inndelt i tre distrikter (manāṭiq): Distriktene er videre inndelt i ? underdistrikter (nawāḥī).
Selby
Selby er en by og et verdslig sogn i distriktet av samme navn i grevskapet North Yorkshire, England. Den er lokalisert 22,7 km sør for byen York langs løpet av elven Ouse. Selby er den største og den mest folkerike bosetningen i det større distriktet Selby. Ved folketellingen i 2001 hadde distriktet en befolkning på 13 012 innbyggere, noe som hadde økt til 14 731 ved den tilsvarende folketellingen i 2011.
Historisk var Selby en del av det tidligere distriktet West Riding av Yorkshire. Mye av byens framgang og rikdom skyldtes Selbys posisjon ved bredden av elven Ouse. I fortiden hadde Selby en skipsbyggingsindustri og var en viktig havn, hovedsakelig grunnet Selby-kanalen som fraktet handel fra den ekspanderende byen Leeds. Selby har eget fotballag, Selby Town FC, som spiller i Northern Counties East Football League. Byen er også kjent for mikrobryggeriet Brown Cow Brewery og bryggeriet Abbey Bells Brewery.
Etymologi
Byens opprinnelse har sin opprinnelse til etableringen av norrøn bosetning i vikingtiden ved bredden av Ouse. Arkeologiske undersøkelser av Selby har avdekket omfattende levninger, inkludert vanntrukne forekomster i byens kjerne som er datert tilbake til romersk tid. Det er mulig at Selby har sitt opphav i den bosetningen som for året 779 ble referert til Den angelsaksiske krønike som Seletun, også et norrønt stedsnavn. I dette året ble Seletun brent av ealdorman Beorn (Bjørn?).
Vennskapsbyer
Selby har følgende vennskapsbyer:
Nord-Helgeland prosti
Nord-Helgeland prosti (Nordre Helgeland Provsti) er et prosti i Sør-Hålogaland bispedømme. Prostiet har sitt sete i Sandnessjøen.
Prostiet ble opprettet ved kongelig resolusjon av 4. desember 1843, da Helgeland prosti ble delt i Søndre og Nordre Helgeland prostier. Sistnevnte ble allerede i 1864 fradelt de fire indre prestegjeld, som ble tillagt det nye Indre Helgeland prosti.
Tidligere prestegjeld
Til Indre Helgeland prosti i 1864:
Prizren
Prizren er den nest største byen i Kosovo. Byen ligger nær Kosovos grense mot Albania mellom Prizren-elvens bredd og foten til Sharfjellene.
Navn
Navnet Prizren er blitt knyttet til et fort i Dardania med navnet Petrizen som ble nevnt av Procopius
Bronsealderen og antikken
De første arkeologiske funnene i Prizren er datert til bronsealderen. Byen blir tradisjonelt forbundet med den romerske byen Theranda. Men nyere arkeologiske etterforskning viser at Suva Reka mest sannsynlig er Theranda. På 600-tallet bygget keiser Justinian av Det østromerske riket en rekke borger. Procopius nevner en borg med navnet Prizren i som en av dem.
Middelalderen
Prizren ble nevnt av østromerske kilder i 1019 under navnet Prisdriana. I 1219 erobret serberne Prizren. I 1352 etablerte den serbiske keiseren Stefan Dušan De hellige erkeenglers kloster i Prizren og ble selv begravet i klosteret. Etter døden til Uroš den svake erobret Balšić-familien byen. Etter døden til Georg Balsha erobret den serbiske Đurađ Branković byen og holdt den helt til de osmanske tyrkerne erobret byen i 1455.
Albansk renessanse
På 1800-tallet ble Prizren en viktig by for den albanske nasjonale gjenfødelsen. Prizren var den politiske og kulturelle hovedstaden for kosovoalbanerne. Ligaen av Prizren, som ønsket selvstyre for albansk-bebodde områder innenfor det osmanske riket, ble etablert i Prizren.
Balkan-krigen
Under Balkan-krigen erobret kongeriket Serbia Prizren. 5,000 albanere ble drept i byen ifølge Daily Chronicle, selvom den serbiske hæren ikke møtte motstand.
Verdenskrigene
Under første verdenskrig ble byen okkupert av bulgarske styrker etter den østerriksk-ungarske og bulgarske invasjonen av Serbia. Under den bulgarske okkupasjonen av Prizren ble den serbiske befolkningen undertrykket og underkastet bulgarisering. Da de allierte styrkene hadde vunnet på Makedonia-fronten ble byen igjen okkupert av Serbia og gjort til en del av kongeriket Jugoslavia.
I Jugoslavia
I mange år etter at serbisk styre var gjenopprettet, forble Prizren og regionen Dečani vest for byen sentre for albansk nasjonalisme. I 1956 ble ni kosovoalbanere forhørt av det jugoslaviske hemmelige politiet i Prizren, anklaget for å ha infiltrert landet på vegne av det (fiendtlige) kommunistregimet til Enver Hoxha i Albania. «Prizren-rettsaken» ble noe av et cause célèbre da det ble avslørt at flere ledende jugoslaviske kommunister angivelig hadde hatt kontakt med de tiltalte. De ni tiltalte ble alle dømt til lange fengselsstraffer, men ble løslatt og erklært uskyldige i 1968, og Kosovos forsamling erklærte at rettssaken hadde vært «arrangert og usannferdig».
Kosovokrigen
Selve byen Prizren led ikke så mye under Kosovo-krigen, men dens omkringliggende kommuner ble sterkt berørt i perioden fra 1998 til 1999. Før krigen anslo Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE) at befolkningen i kommunen besto av omtrent 78 % kosovoalbanere, 5 % serbere og 17 % tilhørende andre nasjonale grupper. Under krigen ble de fleste av de albanske innbyggerne enten tvunget eller truet til å forlate byen. Tusus-nabolaget ble hardest rammet, der mellom 25 og 33 personer ble drept, og over hundre hus ble brent ned.
Ved slutten av krigen i juni 1999 returnerte størstedelen av den albanske befolkningen til Prizren. Serbiske og romani-minoriteter flyktet, og ifølge OSSE forlot 97 % av serberne og 60 % av romanifolket Prizren innen oktober. Samfunnet er nå hovedsakelig etnisk albansk, men det er også andre minoriteter som tyrkisk, ashkali (en minoritet som erklærer seg som albanske roma) og bosniakker (inkludert torbesh-samfunnet) som bor der, enten i selve byen eller i landsbyer omkring.
Historisk
Den serbiske kongen Stefan Uroš III nevnte at albanere bebodde Prizren og dets nabodistrikter.
Moderne
Når det gjelder etnisitet, ifølge folketellingen i 2011, var Prizren kommune 82 % albansk, 9,50 % bosniak, 5,11 % tyrkisk, 1,63 % romani, 0,76 % ashkali, 0,37 % gorani, 0,13 % serbisk, 0,09 % egyptisk og 0,34 % med ukjent etnisitet. Når det gjelder religion, var det 170,640 (95,98 %) muslimer, 5,999 (3,37 %) romersk-katolikker, 250 (0,14 %) ortodokse, 807 (0,45 %) tilhørende andre religioner og 85 (0,05 %) uten religiøs tilknytning.
Fylkesvei 3790
Fylkesvei 3790 går mellom Trollebakken og Moi i Evje og Hornnes kommune. Veien er 1,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 308 (Aust-Agder).
Immanuel Ottesen
Immanuel Ottesen (født 7. juni 1874 i Skjåk, død 8. desember 1955) var en norsk tannlege som ble professor i faget, ledet tre tannlegeforeninger og fikk flere internasjonale ordener.