cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Herz und Mund und Tat und Leben
Herz und Mund und Tat und Leben («hjerte og munn og gjerning og liv») er tittelen på to kirkekantater av Johann Sebastian Bach, den ene skrevet i Weimar i 1716 (BWV 147a), den andre, en utvidet og omarbeidet nyere versjon skrevet i Leipzig i 1723 (BWV 147).
Leipzig
Kantaten i dagens kjente form er skrevet for oppføring Maria besøkelsesdag, 2. juli 1723, og hører til i den første kantateårgangen fra Bachs tid i Leipzig. Leipzig-versjonen er en omarbeidet og sterkt utvidet versjon av Weimar-kantaten.
Tematikk
Det sentrale temaet er den offentlige bekjennelsen overfor Gud og Jesus. Mens den opprinnelige tekstversjonen fra 1716 hadde Johannes Døperen som tema, dreide tekstene som ble tilføyd senere oppmerksomheten over på jomfru Maria og framholder hennes lovsang som et forbilde for menigheten. Særlig resitativet (4. sats) handler om Marias lovsang.
Formelt består det ti satser lange verket av to deler som ble framført før og etter prekenen og som begge avsluttes av en identisk korsats, en koralbearbeidelse som hører til blant Bachs mest kjente melodier.
Annet
Verket hører til de mest populære og relativt hyppig oppførte av Bachkantatene. En virtuos trompetsolo i det overdådige åpningskoret understreker stykkets festlige karakter. Sluttkoralene i første og andre del, Wohl mir, daß ich Jesum habe og Jesus bleibet meine Freude, omrammes av en triolbasert melodi i strykerne. Melodien hører til de mest kjente av Bach, ikke minst takket mange bearbeidelser og oppføringer på 1900-tallet, for eksempel av pianistene Myra Hess og Dinu Lipatti. Melodien er kanskje best kjent under den engelske tittelen «Jesu, Joy of Man's Desiring», men en direkte norsk oversettelse av originaltittelen «Jesus bleibet meine Freude» vil bli omtrent «Jesus forblir min glede».
Enkeltsatser
Kantaten inneholder ti satser.
Taoiseach
Taoiseach (pluralis Taoisigh) er den irske regjeringssjefen. Han blir utnevnt av presidenten etter nominasjon ifra Dáil Éireann (det irske underhuset).
Ordet Taoiseach er irsk og betyr «leder» eller «høvding». Før den irske grunnloven fra 1937 ble tatt i bruk ble regjeringssjefen kalt President of the Executive Council of the Irish Free State (Irsk: Uachtarán ar Ard-Chomhairle Shaorstát Éireann), altså Presidenten for Den irske fristatens utøvende råd. Han ble utnevnt av generalguvernøren, som imidlertid var bundet av konstitusjonell sedvanerett til å utnevne den kandidaten som var nominert av Dáil Éireann.
Under Den irske republikk 1919–1922 var Dáil Éireanns presidenter og republikkens president regjeringssjefer.
Carl Bernhard Salin
Carl Bernhard Salin (født 14. januar 1861, død 29. oktober 1931) var en svensk arkeolog og en museumsdrivkraft. Salin var sjef for Nordiska museet 1905-1913 og for Skansen i Stockholm 1905-1912.
Liv og virke
Han var bror til arkitekten Kasper Salin (1856-1919) og halvbror til professor i gynekologi ved Karolinska Institutet, Mauritz Salin (1851-1927).
Salin var sjef for Nordiska museet 1905-1913 og for friluftsmuseet Skansen i Stockholm i årene 1905-1912. Etter sin museumstid virket han som riksantikvar i tiden 1913-1923, hvilket innebar at han ble sjef for Statens historiska museum i Stockholm, men samtidig drev han også som arkeolog, blant annet ved utgravningene i Siretorp i Blekinge 1915 og var en internasjonalt anerkjent spesialist på dyreornamentikk. Han var også en aktiv forfatter med en rekke utgivelser.
Sacred Heart University
Sacred Heart University (SHU) er et katolsk universitet i Connecticut i USA. Det er det nest største katolske universitet i New England og har mer enn 50 undergraduate, graduate og doktorgradsprogrammer. Hoved-campus er i Fairfield rett ved Bridgeport, men universitetet har også «satellitter» andre steder i delstaten Connecticut (Bridgeport, Stamford, Derby og Griswold), samt   i Luxembourg og Irland (i Dingle).
Universitetet har samarbeidsavtaler med Trinity College i Dublin, The American University i Roma, University of Notre Dame i Fremantle i Australia og med Universitetet i Granada i Spania.
Universitetet ble grunnlagt i 1963 av biskop Walter W. Curtis av Bridgeport. Det var det første katolske universitet i USA der både ledelsen og undervisningsstaben var helt og holdent lekfolk.
I høstsemesteret 2006 var studenttallet 5 756, og samme år var skolepengene på årsbasis US$ 25 400. Lærestedet hadde samtidig 497 vitenskapelig ansatte, og det gis eksamen opp til doktorgradsnivå.
Zoë Kravitz
Zoë Isabella Kravitz (født 1. desember 1988) er en amerikansk sanger og skuespiller. Hun har vært med i filmene The Brave One (2007) med Jodie Foster, Kjærlighet på menyen (2007) med Catherine Zeta-Jones og X-Men: First Class med James McAvoy og Michael Fassbender. Hun er datter av musikeren Lenny Kravitz og skuespilleren Lisa Bonet.
Tidlig liv
Kravitz ble født i Venice Beach, Los Angeles, California, som datter av Lenny Kravitz, en musiker, og Lisa Bonet, en skuespiller. Hennes farmor, skuespillerinnen Roxie Roker, var en Black Bahamas amerikansk og en fetter av Al Roker, og hennes morfar, Allen Bonet, er en afrikansk amerikaner. Kravitz farfar, Sy Kravitz, og bestemor, Arlene Litman, ble begge jødiske.
Kravitz gikk Miami Country Day School i Miami, Florida, og deretter Rudolf Steiner School i Manhattan, New York. Hun vidt på den prestisjetunge SUNY Kjøp Fungerende konservatoriet, inntil hennes filmkarriere viste seg å bli for hektisk.
Karriere
Kravitz gjorde sin filmdebut i No Reservations i 2007, regissert av Scott Hicks, som vises ved siden av Catherine Zeta Jones og Aaron Eckhart. Hun har også jobbet med Jodie Foster og Terrance Howard det år i thrilleren filmen The Brave One, regissert av Neil Jordan. Kravitz avsluttet arbeidet på begge filmene i løpet av hennes siste år på high school. Hun opptrådte også i Cree Summer's musikkvideo Frelseren Selv.
Kravitz har også fått medieoppmerksomhet ved å vises i magasiner som fransk Jalouse, Venus Zine og Elle. På grunn av sin suksessrike karriere film hun er også kjent i europeiske land, inkludert Sverige og Finland.
Hun dukket opp i Jay-Z's video for singelen «I Know», og var også med sang i "We Are The Ones», Will. i. am. 's online video til støtte for USAs presidentkandidat Barack Obama. Kravitz co-stjerner i den uavhengige drama, The Greatest, co-produsert av Pierce Brosnan's irske Dreamtime prods. og Silverwood Films. De kastet av filmen inkluderer også Carey Mulligan, Michael Shannon, Aaron Johnson og Johnny Simmons. Filmen hadde premiere i 2009 Sundance Film Festival.
Kravitz fronter i Philadelphia bandet Heis Fight. Bandet spilte på hovedscenen i Philadelphia's røtter Picnic i juni 2009, sammen med The Roots, TV On The Radio, og The Black Keys. Kravitz ferdige filmen rope til Sky med Gabby Sidibe. Hun kom støpt i sitt slag av en morsom historie, en kommende-of-age film skrevet og regissert av Anna Boden med Ryan Fleck, tilpasset fra 2006 roman av Ned Vizzini. Kravitz er også ansiktet til Vera Wang's Princess duft, vises på nettsiden og i reklame for merket. Kravitz vises i Twelve (2010), regissert av Joel Schumacher. Adaptated fra kulten romanen med samme navn av Nick McDonell, forteller filmen historien om en gruppe velstående og uvøren tenåringer fra Upper East Side på Manhattan. Chace Crawford, Emma Roberts, Kiefer Sutherland, og 50 Cent også vises i filmen, som hadde premiere på 2010 Sundance Film Festival. Kravitz stjerner sammen med Ezra Miller, Jesse McCartney, Campbell Scott og Amy Sedaris i Beware av Gonzo, en teen komedie regissert av Bryan Goluboff.
I 2017 hadde hun også en av hovedrollene i miniserien Big Little Lies.
Arterie
Arteriene (norsk: Pulsårene) transporterer blod fra hjertet og ut i kroppen. De systemiske arteriene fører blodet fra venstre hjertekammer, gjennom aorta (hovedpulsåren/den store kroppspulsåren), og videre ut i kroppen, bortsett fra til lungene. Lungepulsåren, som er kortere og har tynnere vegger, fører blod med et lavere trykk fra høyre hjertekammer og ut til lungene. Arterienes oppbygning er med på å jevne ut trykkforskjeller, slik at strømmen av blod holder et relativt konstant trykk på vei gjennom kroppen.
Arteriene leder (med et par unntak, (pulmonalis-/umbilikalisarteriene, dvs. lunge-/navlepulsårene)) oksygenmettet, lyst blod fra hjertet og ut i kroppen. De navngis etter den kroppsdelen de leder til, etter plassering i kroppen og/eller sitt utseende (og/eller er brukt fordi navngivningsmåtene gjerne kombineres med hverandre).
Se også
Céva
Tete Montoliu
Vicenç «Tete» Montoliu i Massana (født 28. mars 1933 i Eixample utenfor Barcelona, død samme sted 24. august 1997) var en katalansk jazzpianist.
Han var født blind, av musikerforeldre, lærte Braille-skrevne noter, gikk i lære hos Petri Palou og senere hos Conservatori Superior de Música de Barcelona (1946-1953) der han gjennom Don Byas i 1947 fikk sistt første møte med bebop. Hans internasjonale gjennombrudd kom i samarbeid med Lionel Hampton Jazz flamenco (1957). Senere spilte han i European All-Stars (1961) og turnerte med Roland Kirk (1963). Han var i denne tiden også lærer for Magni Wentzel som studerte jazzsang og klassisk gitar. Ved Moldejazz året etter var han i fire oppsetninger med Niels-Henning Ørsted Pedersen og Alex Riel, blant annet som innleid internasjonalt komp for Dexter Gordon og Benny Golson. Med Andreas Skjold og Bergen Big Band skal han (med egen trio) ha opptrådt på Konsertpaleet ved Nattjazz den 1. juni 1977. Av plateutgivelser med Tete nevnes albumene Body & Soul (1971), Tete! (1974), Tete a Tete (1976), Lunch in L.A. (duett med Chick Corea), The man from Barcelona (1990) og Tete en el San Juan (1997). Montoliu døde av kreft.
NM i ishockey 1959
NM i ishockey 1959 var det 20. norgesmesterskapet i ishockey.
Gamlebyen vant sitt sjuende norgesmesterskap.
Florian Liegl
Han debuterte i verdenscupen i sesongen 1999/2000 i hoppuka, der han deltok i rennene i Innsbruck og Bischofshofen. Han kom på henholdsvis 34.- og 50.-plass. I hans første fulle verdenscupsesong (2002/03) hadde han 15 plasseringer blant de 10 beste, åtte pallplasseringer og en seier. Seieren, som ble hans eneste i verdenscupen, kom i skiflygingsrennet i Kulm 1. mars 2003. Denne sesongen endte han på femteplass i verdenscupens sammendrag.
Han nådde ikke opp på samme nivå senere. Sesongen 2003/04 kom han på 40.-plass i verdenscupen sammenlagt, uten noen plasseringer blant de 10 beste. Sesongen 2004/05 oppnådde han som best en sjetteplass i Sapporo. Han valgte overraskende å legge opp høsten 2005, bare 22 år gammel.
Like overraskende som at han la opp, var comebacket i april 2006. Det første verdenscuprennet hans var hoppukerennet i Innsbruck 4. januar, der han ble nummer 44. 7. januar tok han nye verdenscuppoeng ved å bli nummer 29 i Bischofshofen.
I mai 2007 annonserte Liegl igjen at han la opp på grunn av motivasjonsproblemer. Siden 2007 har han vært med i trenerteamet til det østerrikske kvinnelandslaget.
Knirkestemme
Knirkestemme eller laryngalisering er en form for fonasjon (måte å bruke stemmebåndene på) der pyramidebruskene i strupehodet dras tettere sammen enn normalt og stemmeleppene strammes ekstra opp. Det gjør at luftgjennomstrømmingen blir lavere og vibrasjonsfrekvensen går ned til omkring 20–50 pulser per sekund. Samtidig blir trykket under strupehodet høyere, slik at energien i hver stemmeleppeåpning er høyere enn normalt. Resultatet blir en «knirkende», saglignende lyd i stemmen.
Knirkestemme kan brukes ekstralingvistisk, det vil si i tillegg til vanlige ord og tegn, for eksempel for å signalisere at man er trøtt og sliten, eller det kan ha en betydningsskillende funksjon. Den blir også brukt av sangere ved oppvarming av stemmen.
Stemmekvaliteten er karakteristiske trekk ved en persons tale, og en lettere anstrengt knirkestemme kan fortelle noe om personlighet, alder og helse. Noen norske språkforskere har påpekt at unge voksne menn med høyere teoretisk utdannelse, særlig sivilingeniører fra Norges tekniske høgskole i Trondheim, tidligere påfallende ofte tilla seg knirkestemme, kanskje for å virke eldre, mer nøkterne og klokere, eller fordi stemmebruken var en ubevisst del av en slags fagatferd.
I det 21. århundre er knirkestemme blitt populært blant unge kvinner i USA. Kjendiser som Kim Kardashian og Paris Hilton bruker slik stemme. Knirkestemme er også blitt mye vanligere i Norge, selv om fenomenet har forekommet lenge, blant annet i nordnorske dialekter.
I noen språk har knirkestemme fonemisk betydning. Bruk eller fravær av knirkestemme kan skille mellom to ord. Det danske stød er et eksempel på knirkestemme med fonemisk betydning.
Referanser
Creaky voice Скрипучий голос
Malyj Volkhovets
Malyj Volkhovets (russisk: Малый Волховец) er en østlig forgreining av elva Volkhov i Russland. Den deler seg av fra Volkhov nær utløpet fra Ilmensjøen og passerer utenom byen Velikij Novgorod. Den er 17 kilometer lang. Elva Visjera, en av Volkhovs viktigste sideelver, munner ut i Malyj Volkhovets.
Kai Eide
Han har en lang diplomatisk karrière, med internasjonal sikkerhetspolitikk og krisehåndtering som arbeidsfelt, i tjeneste for Norge, FN og NATO. Eide har vært ambassadør ved en rekke norske utenriksstasjoner, og var Norges ambassadør til OSSE 1998–2002 og til NATO 2002–2006, samt FNs spesialutsending til Afghanistan 2008–2010. Eide er en flittig skribent og har vært mye brukt som foredragsholder. Han var lenge politisk aktiv i Høyre, blant annet som statssekretær for Jan P. Syse 1989–1990, men er i dag medlem av Arbeiderpartiet. Eide var Norges ambassadør til Sverige til 2017.
Bakgrunn og yrkeskarrière
Eide ble født i Sarpsborg i 1949 som sønn av løytnant Knut Aage Hansen (1911–1970) og sykepleier Ella Margareth Eide (1903–1997). Han var gift med læreren Mariane Bing (født 1951) 1976–1989, og var gift med NRK-journalist Gro Holm (født 1958) fra 2004-2018. Eide vokste opp i Fredrikstad og Ski.
I 1975 ble han aspirant i Utenriksdepartementet, og var videre ambassadesekretær i Bern og senere i Praha. Han var medlem av Norges delegasjon til Konferansen for sikkerhet og samarbeid i Europa (KSSE) ved dennes nesten 10 måneder lange møte i Beograd 1977–1978 og delegat ved KSSEs møte i Madrid i vel seks måneder 1980–1981. Etter to år i Utenriksdepartementet begynte Eide å arbeide for NATO i Brussel, hvor han var 1. ambassadesekretær for den norske delegasjonen 1984–1987 og assisterende direktør for sekretariatet til NATOs generalsekretær (henholdsvis Manfred Wörner og Peter Carington) 1984–1989. I en periode i 1989 var Eide byråsjef i Utenriksdepartementet, i 1990 kom han tilbake til departementet som del av utenriksminister Thorvald Stoltenbergs sekretariat, og i 1991 var Eide spesialrådgiver i Statoils planavdeling.
Eide var videre ministerråd ved Norges delegasjon til NATO 1991–1993, rådgiver og stedfortreder for FN-fredsmegler Thorvald Stoltenberg i det tidligere Jugoslavia 1993–1995, leder for FNs operasjon i Bosnia-Hercegovina 1997–1998, Norges ambassadør til OSSE i Wien 1998–2002, Norges ambassadør til NATO i Brussel 2002–2006 og politisk direktør i Utenriksdepartementet 2006–2008. Han var FNs spesialutsending til Afghanistan fra 7. mars 2008 inntil han ble avløst av Staffan de Mistura 1. mars 2010. Eide var også FNs spesialutsending til Kosovo for daværende generalsekretær Kofi Annan i 2004 og 2005, hvorfra Eides rapporter la grunnlaget for den politikken Sikkerhetsrådet besluttet å følge.
Eide ble i 2014 utnevnt til ambassadør i Stockholm.
Politisk arbeid
Eide var tidlig aktiv i Høyre og arbeidet for partiet frem midten av 1970-årene, blant annet som personlig rådgiver for Høyre-formann Erling Norvik. Frem til 1975 var Eide også medlem av Unge Høyres sentralstyre. Han var også engasjert i arbeidet for norsk EU-medlemskap og arbeidet for Haakon Lie i Europabevegelsen. Han var statssekretær for internasjonale spørsmål ved Statsministerens kontor i Jan P. Syses regjering 1989–1990 og nestleder i Europabevegelsen omkring 1991.
Foran stortingsvalget 1993 var han på tale som miljøpolitisk talsmann, miljøvernminister eller handelsminister om Høyre ble valgvinner. Arbeiderpartiet beholdt imidlertid regjeringsmakten og Eide ble ikke innvalgt på Stortinget. Han var 1. vararepresentant til Stortinget fra Akershus 1993–1997, og møtte i alt fem dager på Stortinget. Han var Jan Petersens hardeste rival om vervet som partileder i Høyre etter at Kaci Kullmann Five varslet sin avgang i 1994, og var angivelig en av Kullmann Fives egne favoritter til vervet ved siden av Petersen og Per-Kristian Foss.
Utmerkelser
Fra 1998 er Kai Eide kommandør av St. Olavs Orden.
Frank R. McCabe
Frank Reilly McCabe (født 30. juni 1927, død 18. april 2021) var en amerikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
McCabe ble olympiske mester i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det amerikanske laget som vant basketturneringen. Det var tredje gang basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. USA vant semifinalen over Argentina med 85-76 og i finalen vant de med 36-25 over Sovjetunionen. McCabe spilte sju kamper i OL-turneringen.
Farsta strand
Farsta strand er en bydel i Söderort i Stockholm kommune, like ved innsjøen Magelungen. Bydelen grenser til Larsboda, Farsta, Fagersjö og Farstanäset, samt til Fållan i Huddinge kommune.
Benzosyre
Benzosyre eller benzenkarboksylsyre  er en organisk syre med kjemisk formel C6H5COOH. Den finnes naturlig i tyttebær. Benzosyre brukes en del som konserveringsmiddel og har E-nummer E210.
Rheinpark Stadion
Rheinpark Stadion i Vaduz er Liechtensteins nasjonale fotballstadion. Den huser derfor Liechtensteins herrelandslag i fotball i tillegg til fotballklubben FC Vaduz.
Benzosyre
Benzosyre fremstilles kommersielt ved partiell oksidasjon av toluen med oksygen. Prosessen er katalysert av kobolt eller mangan naftenater. Prosessen bruker billige råmaterialer, gir høyt utbytte og blir regnet som miljøvennelig.
Rheinpark Stadion
Stadionet ble offisielt åpnet 31. juli 1998 med en kamp mellom FC Vaduz og 1. FC Kaiserslautern, som dengang var Bundesliga-mestre. 1. FC Kaiserslautern vant kampen 8–0. Stadionet ligger ved bredden av elva Rhinen, som danner grensen til Sveits.
Ossetia
Ossetia (på ossetisk Ирыстон, Iryston, eller Ironistan; «Ossetia» kommer av georgisk ოსეთი, Oseti, via russisk Осетия, Osetija) er en region i Kaukasus, som politisk deles i det georgiske, men separatistiske Sør-Ossetia sør for Store Kaukasus og det russiske Nord-Ossetia nord for Store Kaukasus.
Solsbury Hill (sang)
«Solsbury Hill» er en sang fra 1977 av den britiske musikeren Peter Gabriel som handler om den åndelige opplevelsen han hadde på høyden Solsbury Hill i Somerset i England, ikke langt fra der han vokste opp. Det er en høyde med flat topp, 191 moh, hvor det er en bygdeborg fra jernalderen. Den er lokalisert over landsbyen Batheaston.
Gabriel skrev denne sangen etter at han hadde forlatt den progressive rocke gruppen Genesis, hvor han hadde vært forgrunnsfigur siden starten. Sangen forteller hvorfor han forlot gruppen. Dette var hans debut som soloartist, og den nådde 70.-plass på topp 100 listen.
Sangen har, som mye av Gabriels øvrige produksjon, blitt brukt i en rekke filmer, som i Vanilla Sky fra 2001 og In Good Company fra 2004. En rekke andre artister har også spilt inn sangen, blant andre Erasure, Sarah McLachlan, og Saga.
Sangen går i 7/4 takt, hvilket er ganske uvanlig for musikk i denne sjangeren. Bare siste linje av refrenget går i den mer velkjente 4/4 takt. Det har blitt forklart som å gi sangen «en konstant følelse av kamp - og senere utholdenhet.».
Katrin Olsen
Katrin Olsen (født 5. januar 1978 i Tórshavn) er en færøysk roer som internasjonalt representerer Danmark. Hun deltar i lettvektsklassen. Hun driver også på med turn. Olsen er utdannet cand.med., har arbeidet som lege ved flere sykehus, og bor i Kongens Lyngby ved København.
Meritter
Olsen har representert Københavns Roklub etter at hun flyttet til Danmark i 1999, og begynte å trene med det danske landslaget i 2002. Hun har tidligere rodd sammen med Katrin Rubek Nielsen.
Olsen kom på andreplass i verdenscupen i roing i 2005 og 2006.
I kvalifikasjonen for roing under sommer-OL 2008 (lettvekt, dobbeltsculler) i Beijing, lå Olsen og Juliane Rasmussen lenge an til å komme på en tredjeplass etter Japan, men endte på en andreplass, og var dermed klar for semifinalen. De gikk imidlertid ikke videre fra semifinalen, hvor de kom på en fjerdeplass, da man må være blant de tre beste for å gå til finalen. Katrin Olsen var den første færøyingen som deltok i et OL-mesterskap. Trener var Vagn Nielsen.
Fløybakken
Fløybakken er et skihoppanlegg i Saltdal kommune i Nordland. Anlegget ligger ved Bakkeng like sørvest for Rognan, og består av fire hoppbakker med størrelse K90, K67, K40 og K18. Den største bakken var arena for NM normalbakke i 1991.
Hovedrennet for Nord-Norge i 1956, var tildelt Rognan IL og Spkl. Wings som arrangører. Spesielt hopprenn ble vunnet av Åge Leiråmo fra Bossmo & Ytteren IL som satte ny bakkerekord på 67 m. nr. 2 ble Gudmund Rian fra Byåsen IL og på tredje Simon Hasselbergsen fra IL Heimsyn i Saltdal. Asgeir Dølplads fra Stabæk IF falt sammen med Roar Endresen fra IL Stålkameratene bort fra medaljesjansene. Det spesielle hopprennet Kl. B, ble vunnet av  Thorleif Bordevick, Rognan IL. Juniorklassen ble vunnet av ingen ringere en Toralf Engan fra IL Leik i Hølonda i Trøndelag. Nr. to ble Olav Lindberg Bardu IL og på tredje Alv Storelvmo fra Sørreisa, og på fjerdeplass Einar Stien fra Mo Skilag. Kombinert kl. A ble vunnet av Gudmund Rian fra Byåsen IL foran Rolf Bergstad fra Målselv IL, på tredje kom Reidar Olaussen Alta IF, og på fjerde Roald Kalmo fra Sportsklubben Snøgg i Notodden. Kombinert kl. B ble vunnet av Herulf Berntsen fra IL Kampen i Bardu. 15 km i hovedlandsrennet ble vunnet av Per Olsen fra Alta IF. Nr. 2 ble Ingmund Holtås fra Kjønna i Troms og på tredje John Helgesen fra IL Heimsyn i Saltdal. Gudmund Rian fra Byåsen IL vant damenes pokal og Kongepokal for sin seier i kombinert. Rennet ble meget vellykket. Hovedleder var Alfred Jansen fra Medby.
Fløybakken brukes og drives idag av unge hoppere og holdes i stand ved dugnadsarbeid. Alle bakkene er i drift utenom K90, siden økonomien ikke strekker til vedlikehold av denne.
Nøkk
Nøkken har forbindelse til flere tradisjoner, særlig med opphav i germansk mytologi, og forekommer i en mengde lokale varianter over hele Nord-Europa. Forestillingene og historiene om nøkkene er derfor ofte nært beslektet med fortellinger om andre overnaturlige vesener og mytologiske elementærånder som lever i vann. I Norge og Sverige gjelder det oftest ferskvannvetter som den felespillende fossegrimen og den gapende kvernknarren, skikkelser som er nyere enn nøkken. Nøkker og elveånder kan også låne trekk fra klassiske vannymfer, for eksempel i tyske og mellomeuropeiske sagn, fra lindormer og fra drauger, marmæler, havmenn og andre saltvannsvetter.
Etymologi
Det norske ordet nøkk kommer fra det norrøne nykr. Nøkken er lite kjent fra norrøn litteratur, men ordet brukes til å oversette det latinske hippopotamus, det vil si «elvehest» (altså «flodhest»), og i en verselære heter det at «nykr gir seg mange skikkelser». Nykr kan ha hatt grunnbetydningen «vannuhyre» og er i slekt med det gammelengelske nicor, som brukes om «flodhest» og «vannuhyre», og det oldhøytyske nihhus, «krokodille». En antar at disse er avledet av det urgermanske *nikwus eller *nikwis(i), som igjen skal ha sitt opphav i det konstruerte urindoeuropeiske *neigw, som betyr «å vaske». Ordet er beslektet med nḗkēkti i sanskrit, som også betyr «vaske», de greske nízō og níptō og det irske nigther.
Nøkken og liknende vetter på andre språk
Ordet nykr, eller nøkk, forekommer i ulike varianter i de fleste germanske språk. Nøkken kalles Näcken eller Necken på svensk. I Skåne blir skikkelsen også kalt älven og bäckamannen, nordover til Uppland og Värmland brukes i tillegg betegnelsen strömkarlen, en skikkelse som tilsvarer den norske fossegrimen, og enda lenger nord dessuten forskarl, kvarngubbe og annet. På dansk er betegnelsen Nøkken eller i ubestemt form en nøkke. En liknende figur i dansk folketro er Åmanden, det vil si «elvemannen». På engelsk kalles nøkken The Nix, eventuelt a nicker, og på tysk der Nix, der Neck, der Nöck, der Wassermann eller der Nickelmann.
Disse figurene er mannlige vesener, mens det tyske ordet die Nixe brukes om en kvinnelig elveånd, i flertall noen ganger også kalt Rheintöchter («Rhindøtre»). Disse kan ta form som vakre, havfrue- eller undineliknende skikkelser med langt hår, vakker sang og dans, knep de bruker for å lokke mennesker ut i vannet. Tilsvarende kan også Nikse i eldre dansk og nixie og nixy på engelsk bety «kvinnelig vannånd». Den tyske flertallsformen Nixen brukes både om mannlige og kvinnelige havfolkliknende vannvetter.
Det gammelengelske nicor brukes for øvrig som navn på et vannmonster i det angelsaksiske heltekvadet Beowulf fra 700-tallet. Ordet har også gitt opphav til dialektordet knucker som betegner et ormeliknende vannuhyre som ifølge gamle historier lever i dype tjern i Sussex i Sør-England.
Elverfolk
Vetter og åndevesener som i norsk folketro vanligvis blir kalt huldrefolk, haugfolk, underjordiske og liknende, tilsvarer alver eller elverfolk (ellefolk) i dansk og andre språk. Ordene alv og elv («flod») er forøvrig beslektet, de stammer fra et indoeuropeisk ord som betyr «hvit», og avledninger av disse kan lett forveksles. De kvinnelige alvene eller elvene (tilsvarer dansk ellepige og svensk älva) i norrøn mytologi beveger seg med en veldig livskraft og med strømmens styrke, mens de mannlige ikke egentlig tilhører elverfolk, men er nøkkeliknende vesener  som er stedbundet til elvebredder og små, stille innsjøer. En islandsk ættesaga, Grettes saga, forteller imidlertid om en kamp mot en voldsom jotun under fossen. Denne villskapen blir seinere dempet i forestillingene om fossegrimen og elverfolket.
Folkelige beskrivelser og forestillinger
I gamle historier blir nøkken framstilt som et skremmende, ondskapsfullt vesen i slekt med både demoner og de underjordiske. Han holder til i vannkanten og prøver å lokke mennesker og dyr ut i vannet, særlig etter solnedgang. Særlig farlig skal det være for udøpte spedbarn og gravide kvinner. Han kan imidlertid også være en trist skikkelse som lever i ensomhet og klager over at han ikke kan vinne den evige salighet og komme til himmelen.
Nøkken blir i gamle forestillinger særlig forbundet med drukning, enten han lokker noen til seg eller han, som draugen i havet, varsler kommende drukningsulykker, selvmord, dødsfall og uvær med stygge skrik eller sørgmodige stønn. Disse ropene blir kalt varskrik og kan minne om skrik fra storlom og andre fugler (regnspip). I flere sagn krever nøkken et årlig drukningsoffer før han blir fornøyd. Noen forteller at nøkken fanger dem som drukner, og ikke gir dem fra seg. Andre at de druknede da kommer til prektige, grønne saler på sjøbunnen.
De uhyggelige fortellingene om nøkken tjente minst to hensikter: De holdt barn og unge vekk fra farlige vann og fremmede dyr og mennesker, og samtidig ble de en måte å forklare og bearbeide tragiske drukningsulykker, det ukjente og kreftene i naturen på.
Utseende
Nøkken er ofte usynlig, men kan ta form som en trestokk, en flåte eller noe annet flytende. Han kan også stige på land omskapt til en hest eller et menneske for å trekke folk med seg. Ikke sjelden viser han seg som en fager, ung mann, kanskje spelemann, med langt hår som forfører unge kvinner i døden, men han kan også opptre som dverg med rød nisselue eller en gammel gråskjegg. Nøkken kan også sees som et ansikt med hår, skjegg og store øyne som ligger på lur i vannflaten. I tyske sagn er der Nix oftest en eldre mann med lange barter, gjerne en havmann på linje med de kvinnelige havfruene, men han kan også være en gutt med røde eller gylne lokker.
Nøkken som en omskapt til en flott, gråhvit hest er kjent fra mange historier. Hestekroppen er ikke nøkkens sanne form, men et knep for å lure særlig barn opp på ryggen og dra dem ut i vannet. En slik skapning ble i Syd-Sverige kalt Bäckahäst («bekkhesten»), og det er historier der Bäckahästen blir fanget og brukt som trekkdyr i jordbruket, men som rømmer så fort den får anledning. I Sverige er det også fortellinger der nøkken tar form som en svart okse. Kelpie er navn på en tilsvarende overnaturlig hest fra keltisk folketro. Den kan også skifte ham, er vanligvis svart, men kan også være hvit, og er knyttet til elver og sjøer i Skottland og Irland. En tilsvarende hestefigur på Orknøyene ble kalt the nuggle, og på Shetland the shoopiltee, the njogel eller the tangi. På Isle of Man er den kjent som the cabbyl-ushtey eller the glashtin. På Færøyene er betegnelsen nykur og i Island nykur eller nennir. En tilsvarende skotsk og irsk vannhest er each uisge, som kan hamskifte - blant annet til menneske - men oftest opptrer i hesteskikkelse.
Strengespill
Nøkken kan bruke vakker sang og musikk for å trollbinde sine ofre. I flere fortellinger er han en mester på fele, i andre spiller han isteden harpe. Det er også fortellinger der han lærer bort sine felekunster til mennesker i bytte mot et offer eller for lønn, for eksempel et løfte om frelse og salighet. I Sverige fortelles det blant annet at dersom en legger et offer i en sjø eller foss en torsdag kveld, kommer «näcken» og stemmer fela til den som ofrer, eller bytter den mot sin egen, slik at personen siden blir en overlegen spelemann. Offeret en gir, kan være en hvit penning, et svart dyr (for eksempel en svart bille eller katt), tre dråper blod fra ringfingeren, brennvin eller snus.
Felespill er likevel oftere knyttet til historier om den mindre truende fossegrimen, på svensk ofte kalt strömkarlen, enn til nøkken. Det handler da gjerne om jordiske spelemenn som ofrer til en foss og sitter en hel natt og lytter til tonene fra fossen for å lære av fossegrimens strengelek. det kan også være kvinner og barn som ser fossegrimen, gjerne som en vakker, lystig spelemann, og lytter til de mesterlige feleslåttene hans.
Det har også blitt fortalt historier om nøkken som stanser kvernhjulet slik kvernknurren gjør.
Beskyttelse
En kan verne seg mot nøkken ved å spytte eller kaste stål i vannet, for eksempel ei nål eller et lite jernkors. En kan også binde ham ved å kaste en «nøkkstein» slik at den faller høyt ovenfra og loddrett ned i vannet. Hvis noen først blir grepet, kan en komme fri og overleve ved å si nøkkens navn, det vil si «Nøkken!», «Nyk!» og så videre. Et gammelt vers som uttrykker dette er: ''«Nyk! Nyk! Nål i vann. Jomfru Maria kastet stål i vann! Du synker, jeg flyter!»''
Vandresagn om nøkken
Nøkken opptrer i noen få vandresagn og en del lokale sagn i Norge, men de siste 150 år har han neppe vært aktiv folketro. En kjenner i alle fall ikke til memorater om nøkken fra etter 1850. Selv om ikke voksne har trodd på nøkken, har han blitt brukt som pedagogisk fiksjonsvesen for å skremme barn fra å gå ned til elva eller vannet der de risikerte å drukne.
Noen eksempler på sagn:
''En kveld hører folk at nøkken roper fra elva: «Timen er komen men mannen inkje!» Like etter kommer en mann løpende og vil kaste seg i vannet, men de klarer å holde ham tilbake. Mannen ber da om å få vann fra elva å drikke. Det får han, og så dør han.''
Dette sagnet forekommer i ulike varianter over hele Europa. I Danmark knyttes de gjerne til Åmanden («elvemannen»), en nøkkeliknende skikkelse i dansk folketro. Vanligvis omtales han ikke som et synlig vesen, men det fortelles på samme måte at det kan høres en røst fra vannet når det er lenge siden noen har druknet i ei elv. «Tiden er kommen, men manden er der endnu ikke» lyder det fra Åmanden da. I det samme kan en se en mann komme styrtende, og selv om en vil holde ham tilbake, drukner han seg i vannet.
''Noen unger leker nede ved elva og får se en vakker hvit hest som ligger på bredden. De største barna klatrer opp på hesteryggen, men den minste kommer ikke opp. Han strekker handa opp og roper «Nykk meg opp!» Da nøkken blir nevnt ved navn, kaster han seg i vannet med barna på ryggen, men den minste overlever.''
Nøkken som motiv i litteratur, kunst og populærkultur
Nøkken blir beskrevet og omtalt i mange litterære tekster, i billedkunst og i moderne populærkultur. Mystiske naturvesener som nøkk og fossegrim var særlig populære figurer i den svenske og norske romantikken, og i den seinere nasjonalromantikken, på 1800-tallet.
I litteratur og musikk
Det er flere beskrivelser av nøkken i gamle nordiske folkeviser. Harpespelet tvingar nøkken (også kalt Villemann og Magnhild) og Nøkken som belar er to naturmytiske middelalderballader som foreligger i mange nedtegnede versjoner. En variant av Nøkken som belar er folkevisa Heiemo og nykkjen. Den er innspilt både med folkesangeren Kirsten Bråten Berg (utgitt på Nordisk sang i 1993) og Helene Bøksle (på Elverhøy fra 2006). Det er også ellers utgitt mange viser om nøkken på plate. I 1988 utgav for eksempel Tone Hulbækmo og Hans Fredrik Jacobsen sin versjon av visa Nøkken danser på barneplata Langt nord i skogen.
Omkring 1540 omtaler den svenske evangelisk-lutherske erkebiskopen Olaus Petri (1493–1552) nøkken slik: «(Man) weet (i Sverige) än nw tala om Necken som seyes wara i watnet, och at Necken tagher tbem bort som drunkna.» («Det er i Sverige ennå snakk om nøkken som sies å være i vannet, og at nøkken tar bort dem som har druknet.»)
Den svenske dikterpresten Arvid August Afzelius (1785–1871) skrev Näckens polska til en folkemelodi på 1800-tallet. Det er flere svenske spelemannslåter med samme tittel. Det samme gjelder en gammel folkevise fra Gotland og en fonteneskulptur av Bror Hjorth (1894–1968) som ble reist utenfor jernbanestasjonen i Uppsala i 1967.
På 1810-tallet skrev den svenske dikteren Erik Johan Stagnelius (1793–1823) den romantiske sangen Näcken. Der skildrer han nøkken i Silverbäcken, med bladkrone på hodet, som spiller på fela si i den gylne kvelden. Nøkken forsøker å lokke et barn ut i vannet, men barnet minner nøkken på at han aldri vil få se «ljusets änglar i det höga». Nøkken gråter da, dykker ned i dypet og fela stilner for alltid. Mange har tolket diktet som et selvportrett av en ung, musikalsk forfatter som har følt seg utenfor og innsett at de klingende ordene likevel ikke kan gjøre noe med smertene i verden.
I Johan Sebastian Welhavens første diktsamling Digte fra 1838, er det et naturromantisk dikt som heter Nøkken. Der forteller dikteren hvordan han legger øret ned til kildens bredd og hører nøkken spille harpe og synge vemodige kvad når det skumrer. Diktet Nøkken : Jeg lagde mit Øre til Kildens Bred fikk seinere en romansemelodi komponert av Halfdan Kjerulf (1815–68).
I 1847 nevner den danske dikteren Steen Steensen Blicher (1782–1848) nøkken kort som en kvinnelig vannvette på følgende måte i sin samling Digte: «Sig Havmand formæler med Nøkken i Fjord, Saa bølgende Bryster opsvulme; Mod hver, der ved Limfjordens Kyster boer, Dens Vande saa truende vulme.» Ordet formæle betyr «gifte seg med». På tysk kalles en slik kvinnelige elementærånd som lever i vann, for Nixe, dannet etter hannkjønnsordet Nix, som også kan tilsvare det nordiske «nøkk». Ordet Nixe finnes også i formen Nikse i eldre dansk med betydning «undine» eller «vannymfe». Dette gjenfinnes i navnet til tettstedet Nexø på Bornholm, som i 1346 var kjent som Nexe, første ledd av eldre dansk næk (nøkken) og andre ledd av eldre dansk sæ (sjø).
Nøkken nevnes flere steder, men bare svært kort, i Asbjørnsen og Moes samling av norske folkeeventyr som ble utgitt omkring 1845. Mest omfattende beskrivelser av nøkken gis i historien På høyden av Aleksandria. Der lar forfatteren Peter Christen Asbjørnsen (1812–1885) en matros gjenfortelle morfarens opplevelser da han som ung reservelos hadde kapprodd mot nøkken i en halv båt innover Oslofjorden. Morfaren får i historien selveste Ekebergkongen (Ekebergtrollet) om bord i sin egen båt. Han skal ros til bryllup, men nøkken kommer først fram, omskaper seg til hest og rømmer med bruden til et annet troll.
I 1853 utgav den danske eventyrforfatteren H. C. Andersen (1805–75) en opera i én akt som han kalte Nøkken med musikk av den østerrikske komponisten Franz Joseph Gläser (1798–1861). H. C. Andersen skriver for øvrig slik om nøkken i romanen Kun en Spillemand fra 1837: ''«Nøkken, der boede i Elvene og tidt ved Maaneskin sad med sit lange, hvide Skjæg i Fossen og spillede saa deiligt, at man følte Lyst til at styrte sig derud. Den stakkels Nøkke, naar han spillede allerdeiligst spottede Drengene ham. »Du kan jo dog ikke blive salig!« sagde de, og da græd Nøkken store Taarer og forsvandt i Elven.»'' H. C. Andersen nevner også Åmanden, en særdansk vannvette.
Også flere andre diktere og forfattere har skrevet kort om nøkken i tekstene sine uten at skikkelsen er et hovedmotiv. For eksempel nevner Arne Garborg (1851–1924) nøkken flere steder i Haugtussa som ble utgitt i 1895. I ett av de naturmystiske diktene derfra heter det: ''«Upp or dei djupe Hyljar / stig som glidande Skuggar / Nøkken blaa paa sin halve Hest / og Vasstroll med vaate Luggar. / Dei okar seg fram som dei orkar best.» I 1923 skrev Olav Nygard (1884–1924) diktet Nykken''. Nygard skrev ei rekke folkeviseinspirerte og ofte naturmystiske dikt, svært mange av dem innenfor en romantisk og idealistisk verdensanskuelse.
I 1925 hadde den svenske operaen Bäckahästen premiere på Stockholmsoperaen. «Bäckahästen» er et sydsvensk navn på nøkken når han er omskapt til en hest. Teksten til operaen var hentet fra skuespillet ''Bäckahästen. Skånskt sagospel i fyra upptåg'', skrevet av poeten Anders Österling (1884–81) og utgitt i 1909. Musikken var ved komponisten Kurt Atterberg (1887–1974).
Komponisten Geirr Tveitt (1908–81) skrev orkesterverket Nykken, eit symfonisk måleri på bestilling fra NRK. Verket var inspirert av norsk natur og kulturarv, og ble uroppført i 1960 med Oslo-filharmonien.
Nøkken er et nordnorsk, reggaeinspirert rockeband, dannet i 1979 av vokalist Turid Pedersen og gitarist og låtskriver Bjørn Vassnes. I 1976 utgav visesangeren Jan Eggum sangen Nøkken ta meg hvis jeg blir forelsket på LP-en Trubadur. Visa ble gjenutgitt på albumet Dacapo i 1989. I 2005 utgav Lumsk, et folk metal-band fra Trondheim, cd'en Troll der en av sangene heter Nøkken. I 2007 utgav gruppa Hardingrock låten Nykken på albumet «Grimen».
Flere norske bøker har ordet «nøkken» med i tittelen. Anne-Marie Rüber har utgitt den vesle barneboka Per og nøkken. I 2001 utgav Arild Nyquist (1937–2004) Nøkken forteller, en samling personlige historier om fiske, der Nyquists versjon av nøkken er gjennomgangsfigur. I 2003 kom Nøkken spiller, bok nummer 18 i kioskromanserien Barn av stormen, skrevet av Merete Lien (1952-). I 1995 ble det gitt ut en samling med artikler av den norske økonomen Ragnar Frisch (1895–1973) under tittelen Troen på nøkken. Fra reklamen for boka heter det at ''«Ragnar Frisch trodde ikke på nøkken, verken som vesen eller som skremsel i oppdragelsen. Han trodde på opplysning og åpen, offentlig debatt. Han personifiserte i 1930-årene den nye økonomiske retningen innen økonomifaget.»''
I 2003 kom den norske tegneserieantologien Supernova 2, der serieskaperen Geir Moen (1976–) hadde en 25 siders tegneserie som han kalte Nøkken. Den amerikanske forfatteren Nathan Hill kalte den satiriske debutromanen sin fra 2016 The Nix. Norsk oversettelse, Nøkken, kom i 2017.
Annet
Forestillingene om nøkken har gitt vannlilje kallenavnet nøkkerose, nøkkeblomst og nykkjeblom. Den danske forfatteren og historikeren Gudmund Schütte (1872–1954) beskriver det slik: ''«Gribes en Badende af Krampe i Dammens kolde Vand. . da er det Nøkken, der tager ham; derfor har de lumske Dammes skønne, hvide Vandliljer faaet Navnet Nøkkeroser.»''
Nøkken har av noen blitt brukt som et mildt banneord i kraftuttrykk som «nøkken ta», «jeg gir nøkken i det», «jeg bryr meg nøkken om det» og «svart som nøkken».
Betablokker
Betablokkere (β-blokker) er en legemiddelgruppe som brukes ved en rekke tilstander, fremfor alt i håndteringen av høyt blodtrykk og hjerterytmeforstyrrelser. Den mest presise betegnelsen på disse medikamentene er adrenerge betareseptorantagonister, andre betegnelser er beta-adrenerge antagonister og betaantagonister.
Nøkk
Annet
Nøkk var kallenavn for en liten type kanonbåt som ble brukt i den norske marinen fra 1870-tallet. Disse «nøkkene» var sjalupper eller kanonjoller som fikk installert dampmaskin på 1880-tallet. De var i bruk fram til første verdenskrig. «Nøkk» og «Nøkken» har siden vært navn på flere mindre båter, deriblant en brannbåt i Stavanger som nesten ble senket i 1940.
Betablokker
Farmakologiske egenskaper
Betablokkere hemmer virkningen av kunstige og endogene katekolaminer som adrenalin og noradrenalin ved å virke som antagonist på β-adrenerge reseptorer i det sympatiske nervesystemet som medierer den såkalte fight/flight-responsen.
Nøkk
Annet
Ovenfor Svolværvatnet bak Kongstind ved Svolvær, ligger Stornøkkvatnet. Det ble ansett som bolig for Stornøkken, den største av nøkkene på Austvågøya i Lofoten. Det bodde flere andre nøkker, slektningene til Stornøkken, i vannene rundt: i Nøkkvatnet Aust, i Vestrenøkkvatn og i Nøkkvatnet Vest. Også i Lindesnes kommune er det et tjern som kalles Nøkkevann.
Betablokker
Farmakologiske egenskaper
Det er tre kjente typer betareseptorer, β1, β2 og β3. β1-Adrenerge reseptorer befinner seg hovedsakelig i hjerte, nyre og fettvev. β2-Adrenerge reseptorer finnes i hjerte, lunge, fordøyelseskanal, lever, bukspyttkjertel og skjelettmuskulatur. Betydningen og lokaliseringan av β3-reseptorer er mindre definert.
β-reseptorantagonisme
Betablokkerne hemmer disse normale adrenalinutløste (sympatiske) effektene, men har minimal effekt på hvilende individer. Det vil si at de reduserer effekten av emosjonell og fysisk anstrengelse på hjertefrekvens og kontraksjon, kontraherer blodkar og bronkier, reduserer skjelving og hemmer nedbrytningen av glykogen til glukose.
Det er derfor noe uventet at ikkeselektive betablokkere senker blodtrykket, siden de gir vasokonstriksjon. Den antihypertensive mekanismen synes å være: Reduksjon i minuttvolumet fra hjertet, reduksjon av reninfrigivning fra nyrene og redusert aktivitet i det sympatiske nervesystemet på grunn av påvirkning fra sentralnervesystemet.
Virkning mot angina pectoris skyldes negativ kronotrop og inotrop effekt, som gir mindre arbeidsbelastning og dermed lavere oksygenbehov for hjertet.
De antiarytmiske (hjerterytmereguerende) egenskapene til betablokkere skyldes blokkering av det sympatiske nervesystemet. Dette gir hemming av sinusknutefunksjon og nedsatt ledningsevne i atrioventrikulærknuten. Særlig sotalol har tilleggseffekter av å forlenge aksjonspotensialet ved å hemme kaliumkanaler.
Betareseptorene i luftveiene behandles med andre medikamenter som er beta-stimulatorer ved astmaanfall. Betablokkere kan redusere effekten av disse medikamentene og kan forverre astmaanfall.
α1-reseptorantagonisme
Enkelte betablokkere (labetalol og karvedilol) har blandet antagonisme på både β- og α1-adrenerge reseptorer. Dette gir en ekstra blodtrykkssenkende effekt på grunn av vasodilatasjon av arterioler.
Andre effekter
Betablokkere hemmer nattlig frigivning av melatonin. Dette kan være en av forklaringene på søvnforstyrrelsene enkelte betablokkere gir.
Klinisk bruk
Det er store forskjeller i de farmakodynamiske og farmakokinetiske egenskapene til legemidlene innen denne legemiddelgruppen. Ikke alle betablokkere kan brukes ved alle tilstandene som er nevnt her.
Indikasjoner for bruk av betablokkere:
Betablokkere har også blitt brukt ved disse tilstandene:
Hjertesvikt
Selv om betablokkere tidligere var kontraindisert ved hjertesvikt på grunn av potensial for å forverre tilstanden, har studier sent på 1990-tallet vist positive effekter på sykelighet og dødelighet ved denne tilstanden. Bisoprolol, karvedilol og depotformulering av metoprolol er særlig anbefalt som tilleggsbehandling til ACE-hemmer og diuretikum ved hjertesvikt.
Angina pectoris
Tidligere var betablokkere mye brukt for å behandle angina pectoris. De siste årene er det tiltagende mer vanlig å behandle angina med innlegging av stent eller shuntoperasjon i koronarkarene.
Betablokkere som dopingmiddel
På grunn av den dempende effekten av betablokkere på det sympatiske nervesystemet, vil betablokkere gi redusert yteevne ved de fleste idrettsgrener som krever fysisk yteevne. Betablokkere står likevel på dopinglisten fordi blant annet skyttere har nytte av den skjelvedempende effekten. Enkelte musikere og foredragsholdere bruker betablokkere for å unngå sceneskrekk og skjelving under fremførelser. De fysiologiske symptomene på fight/flight-responsen (bankende hjerte, kalde/klamme hender, økt pust, svetting) reduseres betraktelig.
Bivirkninger
Generell hemming av det sympatiske nervesystemet gjør at mange opplever økt trøtthet og redusert fysisk yteevne. Impotens er ikke uvanlig.
De vanligste bivirkningene er: kvalme, diare, bronkospasme, kalde ektremiteter (fingre, tær), Raynauds syndrome, bradykardi, hypotensjon (lavt blodtrykk), hjertesvikt, hjerteblokkade, svimmelhet, unormalt syn, redusert konsentrasjon, hallusinasjoner, søvnløshet, mareritt, depresjon. Ved bruk av blandete α1/β-antagonier ses ofte orthostatisk hypotensjon. Karvedilolterapi er assosiert med ødemer.
Nøkk
Annet
Det er også annet i Norge som har fått navnet Nøkken, deriblant et mannskor i Trondheim, en dykkeklubb fra Modum og flere barnehageavdelinger.
Betablokker
Bivirkninger
Hos diabetikere bør betablokkere brukes med forsiktighet på grunn av endret glykogenolyse. I tillegg vil hemming av det sympatiske nervesystemet maskere symptomer på hypoglykemi (føling) og hyperglykemi.
Nøkk
Se også
Over hele verden er det en mengde gode og onde vesener fra mytologi og folketro som er knyttet til vann, sjøer og hav. Blant de som likner på den norske nøkken er blant annet disse:
Betablokker
Betablokkere tilgjengelig i Norge
Legg merke til at navnet på alle betablokkere ender på -ol eller -olol.
Kim Nordbæk
Kim Thomas Nordbæk (født 1979 i Fredrikstad) er bassist(band/frilans), musikkprodusent og studiotekniker. Ble først kjent som bassist i den norske rockegruppa Span, senere Dog Almighty. Han har medvirket på innspillinger og konserter med diverse andre artister.
Relaterte artister: Jarle Bernhoft, Fridtjof Nilsen, Fredrik Wallumrød, David Pedersen, Venke Knutson, Christian Ingebrigtsen, Mira Craig, Sofian, Lene Marlin, Jorun Stiansen, Dolls Of Disaster, Geir Bratland (Apoptygma Berzerk), Infinity band, Gaute Ormåsen,
Nalenbandet
Nalenbandet, tidvis kjent som Arne Domnérus Orkester, var en svensk jazzgruppe med jazzscenen Nalen i Stockholm som hovedbase. Orkesteret ble etablert av Arne Domnérus, saksofon, og Rolf Ericson, trompet, i 1949 og nedlagt 1964.