cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anime
Den største og mest kjente pioneren innen anime var tegneserietegneren Tezuka Osamu, som sto bak serien Tetsuwan Atom. Japanske tegneserier (manga) og japansk animasjon står hverandre svært nær, og eldre japanere bruker gjerne ordet manga for å beskrive begge mediene.
Blant nåtidens største animatører finner vi Hayao Miyazaki, hvis arbeid for Studio Ghibli, blant annet med Chihiro og heksene, Det levende slottet, Nausicaä - Prinsessen fra vindenes dal, Porco Rosso og Min nabo Totoro har gjort ham kjent i store deler av verden.
Sjangere
Anime har mange sjangere som vanligvis blir funnet i enhvert massemedieformat. Slike sjangere inkluderer blant annet action, eventyr, barnefortellinger, komedie, drama, erotikk (hentai), fantasy, okkult/horror, romantikk og science fiction. De fleste animer inneholder ting fra flere forskjellige sjangere i tillegg til en variasjon av tematiske elementer. Slik at seriene kan bli kategorisert under flere sjangere. En serie kan ha et enkelt plot på overflaten, men samtidig ha en dypere og mer kompleks historie og figurutviklig. Det er ikke uvanlig at en actionorientert anime også involverer komedie, romantikk, eller til og med sosial kritisisme. Det samme kan bli brukt mot romantikkorientert anime i at det kan ha actionelementer, og noen ganger brutal vold.
Mottagelse av anime i Norge
Anime er et relativt nytt fenomen i Norge. Mye av animeen som blir utgitt i landet kommer via import fra land som England og USA. I 1997 startet et svensk firma kalt Emina å distribuere anime i Skandinavia. Outland og Neo Tokyo er eksempler på norske butikker som selger, blant annet, anime og manga.
Fansubs
Selv om det bryter med kopiloven i mange land, ser mange animefans på anime igjennom fansubs, som er opptak av animeserier og -filmer som har blitt tekstet av fans. Å se på tekstede japanske utgaver, da ikke nødvendigvis nedlastet fansubs, anser mange entusiaster som den bedre måten å se anime på. De etiske spørsmålene rundt å produsere, distribuere og se fansubs er emner av mye kontroverisalitet, selv når fansubgrupper ikke tjener på det de gjør og slutter å distribuere verket når serien eller filmen utgis utenfor Japan.
Skjold-klassen
Ytelse og konstruksjon
Båttypen er kjent for svært høy hastigheter selv i røff sjø samt svært lav radarsignatur, infrarød signatur og akustisk signatur. Radarsignatur er redusert ved hjelp av stealthteknologi. Fartøyene har ingen utstikkende konstruksjoner, og ved å bygge f.eks. pullerter inn i selve skroget og å benytte radarabsorberende materialer i skrogkonstruksjonen, har en redusert radarsignaturen ytterligere. Alt dekksarbeid så som fortøying kan gjøres under le, og via luker i skrogkonstruksjonen. Bruken av radarabsorberende materialer har ført til at skroget er svært godt varmeisolert, som reduserer fartøyets IR-signatur. I tillegg føres alle varme avgasser ut bak fartøyet, og også under – det vil si mellom skjørtene, og avgasser fra fremdriftsmaskineriet blir blandet med vann før de slippes ut. Slik kjøles avgassene ned for å ikke bli oppdaget av varmesøkende instrumenter. Skjold-klassen er også svært vanskelig å oppdage visuelt, på grunn av kamuflasjemalingen som er benyttet.
Anime
Artikler
– «Japansk Invasjon» og – «Vikinger à la manga» To artikler som Aftenposten har skrevet. (08.10.06)
Skjold-klassen
Ytelse og konstruksjon
Vekten er essensielt for et godt Surface Effect Ship (SES)-fartøy. Skjold-klassens fartøyer veier 20-30 prosent av hva et stålskrog av samme størrelse ville veid, og ved å legge på materialet fartøyene er konstruert i lagvis, og deretter «trekke» lim gjennom ved hjelp av vakuum, oppnår en et skrog som er like sterkt som et tilsvarende stålskrog.
KNM «Skjold» seilte i september 2001 til USA fra Norge for egen maskin, og en regner dette for et bevis på at fartøyet er sjødyktig og har evne til å operere selvstendig over lange havstrekninger. Besetningen kan fremdeles gjennomføre sine oppgaver selv i høy sjø, men som besetningen skrev på sin egen hjemmeside:
Tidligere har den norske marinen kjøpt mineryddere konstruert som SES-fartøyer, men disse er ikke like lette som Skjold-fartøyene (deplasement oppgitt til 367 tonn), og oppnår dermed ikke samme hastighet. Fremdriftsmaskineriet er i tillegg svakere.
Det er antatt at klassen har en levetid på 30–40 år.
Bevæpning
Skjold-klassen er bevæpnet med Naval Strike Missile (NSM) som sitt hovedvåpen. Det er dermed ikke noe igjen av den gamle betydningen av motortorpedobåt, senere missiltorpedobåt; Skjold-klassen fører ikke torpedoer, og mange mente fartøyklassen dermed ikke aspirerte til torpedobåtbenevnelsen. «Missilpatruljebåt» (MPB) ble foreslått, men det ble i desember 2008 besluttet at Skjold-klassen skal omtales som «kystkorvetter». NSM er plassert i åtte brønner bak overbygningen. Under avfyring vil missilene bli heist opp fra brønnen, sammen med en egen utskytningsrampe. Etter avfyring senkes utskytningsrampen igjen, for å holde fartøyets radarsignatur så lav som mulig.
Vaksineskepsis
Nye utbrudd av eliminerte sykdommer
Den påfølgende konsekvensen av at flokkimmuniteten svekkes er at det oppstår utbrudd av sykdommer som tidligere var eliminert av høy vaksinedekning. Eksempler på dette er utbrudd av meslinger i vestlige land som er en direkte følge av synkende vaksinedekning.
Nedsatt distribusjonsevne
Grunnet irrasjonell frykt for thiomersal i vaksiner er dette tatt ut av nesten samtlige lands programmer for barnevaksinasjon. En konsekvens av dette er at man ikke kan distribuere vaksinene i flerdoser, men må begrense det til enkeltdoser. I vestlige land medfører dette kun beskjedne følger for distribusjonen, men i fattige land med dårlig utbygd infrastruktur medfører dette betydelige forsinkelser i distribusjonen av vaksiner. Dette kan da medføre lavere vaksinedekning som gir direkte utslag på sykdomstilfeller og dødelighet.
Antibiotikaresistens
En konsekvens av at sykdommer utbres unødvendig som følge av manglende vaksinedekning, er høyere forbruk av antibiotika i befolkningen. Dette er en alvorlig trussel mot folkehelsen ved at det utvikles bakterier som er resistente mot antibiotika.
Økonomiske følger
Statlige vaksineprogram utgjør en betydelig kostnad i seg selv, men disse må ses i forhold til hvilke kostnader samfunnet sparer på å vaksinere befolkningen. Uten vaksiner måtte sykehusene ta imot store bølger av unge pasienter med komplikasjoner fra barnesykdommer. I tillegg ville epidemier av barnesykdommer ført til en kraftig økning i sykefravær, og mange ville ha blitt varig uføre i ung alder av komplikasjoner fra sykdommer man i dag vaksinerer mot. Grunnet synkende vaksinedekning ser man allerede slike økonomiske konsekvenser i vestlige land.
En direkte økonomisk følge av aktivismen mot vaksiner er at det må brukes store summer på studier for å tilbakevise myter og rykter som vaksinemotstandere har satt ut i befolkningen. Det er eksempelvis brukt flere hundre millioner kroner på studier for å bli sikker på å kunne tilbakevise Andrew Wakefields hypotese om at autisme skyldes MMR-vaksinen.
Voldelig aksjonisme
I noen få tilfeller har vaksineskepsis også ført til fysiske angrep mot personer eller institusjoner, eller trusler om dette. I desember 2021 gikk tysk politi til aksjon mot et høyreekstremt miljø som planla å drepe en delstatsminister. Motivet for dette var den pågående vaksinasjonskampanjen mot Covid-19. Ved å infiltrere gruppen klarte politiet å avverge attentatet, og det ble ved razzia funnet en rekke våpen hos aksjonistene. Like før hadde en tysk lærer som ble avslørt i å produsere falske koronapass skutt og drept sin kone, tre barn og seg selv i frykt for at barna ville bli tvangsvaksinert dersom foreldrene ble arrestert og fratatt omsorgen for barna. Gjerningsmannen var svært aktiv i det mest ekstreme miljøet for konspirasjonsteorier om vaksiner.
Skjold-klassen
Bevæpning
Til luftvern har Skjold-klassen 76 mm kanon og Mistral luftvernsystem. Mistralsystemet er om bord i bærbar-konfigurasjon slik at de også kan stasjoneres på land når fartøyet er fortøyd. Kanonen ombord er en multirollekanon, som kan brukes både mot overflate- og luftmål. I tillegg er det plassert mitraljøser på hver side av toppbro.
Fartøyene har også en hevbar chafflauncher. Chaff er et antivåpensystem, som er designet for å narre innkommende missiler – det være seg IR-missiler eller radarstyrte missiler.
Skjold-klassen er utstyrt med Sea Protector fjernstyrt våpenstasjon.
Sensorer
Aktive:
Passive:
Treningsplattform
Grunnet blant annet det høye operasjonelle fartsområdet, operasjonskostnadene og bemanningen på bro, besluttet Sjøforsvaret å anskaffe en 1:1 brosimulator for Skjold-klassen for navigering- og manøvreringstrening. Simulatoren ble levert av Kongsberg Maritime i 2010.
Mulig kansellering og kontrovers
I Forsvarsstudie 07 foreslo forsvarssjef general Sverre Diesen å legge ned «Skjold»-prosjektet.
Over fem milliarder kroner er hittil brukt på Skjold-klassen, i utvikling og produksjon. I tillegg kommer kostnadene knyttet til utviklingen av NSM. Eieren av Umoe Mandal, Jens Ulltveit-Moe, opplyste at verftet vil ferdigstille seks båter i Skjold-klassen, selv om Forsvaret eventuelt avslutter prosjektet før kontrakten er fullført.
Det ble derimot den 14. mars 2008 slått fast av Arbeiderpartiets stortingskomite at det skal bevilges penger til gjennomføring og drifting av prosjektet, forslaget blir støttet av FrP, Høyre og Senterpartiet. SV var det eneste partiet som viste misnøye med at prosjektet blir videreført. Det ville, uavhengig av støtte, uansett blitt vedtatt (eller forkastet) på grunn av regjeringens avgjørelse og flertall i Stortinget.
I november 2016 bestemte Norges regjering med Arbeiderpartiet at Skjold-klassen skulle utfases rundt 2025.
Open Hub
Black Duck Open Hub, tidligere Ohloh, er en nettbasert tjeneste som tar til sikte på å kartlegge prosjekter med åpen kildekode. Open Hub ble grunnlagt av de tidligere Microsoft-lederne Jason Allen og Scott Collison i 2004 og eies i dag av analyseselskapet Black Duck Software.
Skjold-klassen
Korvettene beholdes
I langtidsplanen for forsvaret lagt frem i 2020 ble det derimot foreslått at Skjold-klassen skal være i drift til ca. 2030, delvis for å kompensere for tapet av KNM Helge Ingstad.
Oppgraderinger
I mai 2020 opplyste regjeringen at oppgradering av Skjold-klassen er planlagt utført i perioden 2020–2024.
I september 2020 ble det klart at Umoe Mandal og Kongsberg Defence & Aerospace skal utføre levetidsforlengelsen.
I mars 2021 sendte Regjeringen Investeringsproposisjonen for Forsvaret for 2021 over til Stortinget. Det fremkommer det at arbeidet omfatter oppgradering av komponenter og flere av systemene om bord. I tillegg til hovedvedlikehold på den eksisterende beholdninga av NSM, ønskes det også en suppleringsanskaffelse av flere missiler til fartøyene.
Mikronesiaføderasjonen under VM i friidrett 2019
Mikronesia deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.
Resultater
Mikronesiaføderasjonen er påmeldt med en deltaker:
Iloilo City
Iloilo City, offisielt City of Iloilo (hiligaynon: Dakbanwa/Syudad sang Iloilo; kinaray-a: Syudad kang/ka Iloilo; tagalog: Lungsod ng Iloilo; spansk: Ciudad de Iloílo) er en storby på øya Panay på Filippinene. Den er administrativt sete for provinsen Iloilo og for regionen Western Visayas og har 447 992 innbyggere (folketelling 2015).
Administrative enheter
Byen er inndelt i 180 barangayer per 30. september 2019.
Drag (Nærøysund)
Drag er ei bygd som ligger på øya Mellom-Vikna i Nærøysund kommune i Trøndelag. Bygda ligger 20 km vest for Rørvik (Fv 770).
Drag er en grunnkrets i kommunen og har 56 innbyggere pr. 1. januar 2021.
Fra Drag er det bussforbindelse til Rørvik og Austafjord.
Hovednæringene er jordbruk og fiske.
Drag brevhus ble satt i drift i 1922. Navnet ble endret til Øvereng og statusen ble endret til poståpneri i 1938. Poståpneriet ble nedlagt i 1966.
Drag (Øvereng) var anløpssted for den gamle lokalbåten Vikna.
Damavand (fylke)
Damavand (persisk: شهرستان دماوند‎) er et fylke i provinsen Teheran i Iran. Hovedstaden i fylket er Damavand. Fra målingen i 2006 var befolkningen 96 860, i 27 419 familier. Fylket er delt inn i to distrikter: det sentrale distriktet og Rudehen-distriktet. Fylket har fem byer: Damavand, Rudehen, Abali, Kilan og Absard.
Drag (Nærøysund)
Drag var et av de gamle skolestedene i Vikna. Det gamle skolehuset på Drag er i dag grendahus i bygda, og blir flittig brukt. Et annet populært samlingssted på Drag er Gapahuken.
Dragstind (147 moh) på Drag er et populært utfartsmål. Det går tursti til toppen fra det gamle skolehuset.
Nord for Drag ligger halvøya Lysøya, og sør for Drag ligger halvøya Setnøya.
Fra Drag går Lysøyveien (5 km) nordøstover langs sørsida av Lysøya. 2,5 km øst for Drag (Fv 770) ligger Stangringa. På Stangringa ligger et vegdele der Vangsfjordveien går nordover til Vangsfjorden (2 km) og fortsetter til Bremneset (5 km). 500 m sør for Stangringa (Fv 770) ligger Sund vegdele der Sundsveien går sørover til Sund (2,5 km), og fortsetter videre sørover som Setnøyveien (2 km) til Setnøyaunet.
2,5 km sørvest fra Drag (Fv 770) ligger Kvalfjord vegdele, der Kvalfjordveien går sørover til Kvalfjorden, en gammel storgård på Mellom-Vikna. Hovedbygningen på Kvalfjord ble fredet som kulturminne i 2017. Bygningen er en av Vikna kommunes eldste daterte bygg. (Den eldste delen er fra 1700-tallet).
I Namdalens beskrivelse fra 1597 blir Vikna nevnt som en fjerding under Nærøy prestegjeld. Lensregnskapene fra samme periode tyder på at hele prestegjeldet tilhørte samme tinglag, som enten kan ha blitt delt eller holdt sine tingsamlinger vekselvis på Drag i Vikna og på Sandnes i Nærøy. Ferdingen ble oppløst i 1833, da Nærøy og Vikna lensmannsdistrikt ble opprettet med lensmannsgård på Åkvika i Vikna.
Olai Hillersøy
Olai Hillersøy (født 3. mars 1915 i Bulandet, død 14. mars 2006) var en norsk fisker og motstandsmann under 2. verdenskrig. Han vokste opp som eldstemann i en søskenflokk på åtte. Etter syv år på folkeskolen, ble han med sin far på skøyten «Glimten» på håfiske. Hillersøy var også med på håbrandfiske med «Havblink» og «Fedøy», og i tillegg «Bueland», som alle tre båtene var hjemmehørende i Bulandet. Han var nøytralitetsvakt 1935 - 1936, og var også i oppsynstjenesten i Nord-Norge på rundt samme tid. Senere var han også nøytralitetsvakt på Marineholmen i Bergen i noen måneder frem til desember 1939. Han gikk samtidig på kystskipperskolen 2. klasse i Bergen.
Krigen bryter ut
Hillersøy lå innlagt på Haukeland sykehus med kusma da krigen brøt ut, og 10. april fikk han og de andre som også var innlagt på sykehuset for kusma, beskjed om å melde seg på Marineholmen. De rømte fra sykehuset i sivile klær som sykesøstrene sørget for. Flukten gikk fra Bergen til Dale i Bruvik i bitende kulde og rundt en meter med snø. I farten hadde de ikke fått fatt i skikkelig skotøy, så de gikk i småsko. Underveis traff de også på tyskere, men det gikk heldigvis bra med alle mann. Ferden tok bortimot to døgn, og på veien overnattet de også i en løe. Heldigvis gikk alt godt og de fant veien til Dale. Fra Dale ble det tog til Voss, der var det samlingsplass/militærforlegning hvor de fikk utlevert våpen og uniformer. Ferden gikk videre med bil ned til Flom/Gudvangen, og over til Balholmen med båt. På Balholmen hadde marinen hovedkvarter under ledelse av kontreadmiral Carsten Tank-Nielsen. Her gikk Olai som vakt noen dager, før han kom om bord i en skøyte fra Høydalsfjorden.
Aksjonen ved Grønevika
De fikk ordre om å ligge ved Kvamsøy, og når en av Sunnhordlandske sine rutebåter kom inn fjorden full i tyske tropper skulle de lyse på den med lyskastere. Samtidig skulle to gamle kanonbåter skyte båten i senk. Men planen slo feil. Båten kom ikke, og om morgenen gikk de utover mot Eivindvik for å rekognosere. De hadde tidligere fått vite at to kanonbåter som tyskerne hadde tatt, hadde blitt bombet av engelskmennene ved Torsholmene sør for Losna. Den ene av de to båtene hadde gått ned, mens den andre hadde berget seg og samtidig også berget mannskapet på den andre båten. Mannskapet på skøyta fra Høydalsfjord hvor Olai var, hadde ordre om å angripe den tyske båten når den kom sørover påvei mot Bergen. Olai satte alle mann i land i Grønevika, nord for Eivindvik, og gjemte deretter skøyta på egenhånd i Fonnevika på øya tvers over for Eivindvik. Tidlig på morgenen kom båten med to mann på dekk, og like etter fulgte angrepet fra Grønevika med maskingevær. Mange tyskere ble drept. De svarte med kanoner, men ingen av de norske ble drept. Senere på dagen gikk skøyta med Hillersøy og de andre til Hyllestad, hvor den norske jageren “Garm” lå. Mannskapet ble beordret om bord og ferden gikk videre til Florø. Der fikk de beskjed om at det ikke var noe mer å gjøre, så det var best at de reiste hjem hver til sitt. Han traff senere på dag en kjenning fra Veiesundet utenfor Florø. Han fulgte ham hjem i Veiesundet, hvor han fikk låne robåten hans for å ro hjem. Det var fint vær med litt østavind. Hillersøy tror han brukte 8 timer og 45 min på turen. Han understreket at han sov godt da han endelig kom seg hjem i seng. I tiden som fulgte ble Hillersøy gående hjemme. Han funderte mye på å reise over til Shetland, men det ble ved tanken, helt til en bekjent fra Melværen, ved Bulandet spurte om han ville gå over til Shetland. Han trengte ikke spørre to ganger.
Den første Shetlandsturen
En kveld i slutten av september 1941 gikk Olai ut fra Melvær med skøyta «Juno» med 17 personer om bord. To av dem hadde tidligere vært tatt til fange og dømt til døden, men hadde siden blitt benådet til livsvarig fengsel. De hadde klart å rømme, og var nå med Hillersøy i håp om å komme seg i sikkerhet.
Det skulle ikke gå så bra som de hadde planlagt. På Vikingbanken, halvveis til Shetland, ble de overrasket av et forferdelig uvær. En brottsjø knuste lettbåten og slo inn en del av rekka. En stund var sjøen i ferd med å slå opp lukene, men heldigvis klarte to mann å kaste seg over dem og spikret dem igjen. De fikk i ettertid vite at samtidig et stykke lenger sør lå to fartøy på samme kurs som aldri mer ble sett.
Hillersøy innså at skøyta ikke ville klare å bakse seg til Shetland, og besluttet etter samråd med de andre om bord å snu. De returnerte til Melvær der de ble godt mottatt. «Juno» var såpass skadet at de måtte se seg om etter en annen båt. Det ble besluttet at flyktningene skulle få være i Melværen i mellomtiden. Morgenen etter var «Juno» halvfull i sjø.
Stølsgutt
Olai og to andre karer hadde fått vite at i Solund, sør for Bulandet var det en kar som hadde en kutter som egnet seg for jobben. Kutteren het «Stølsgutt» og var ca 60 fot. 4. oktober 1941 stod Olai igjen med roret, denne gang med «Stølsgutt». Nå var flyktningantallet steget til 26 personer, bare menn.
I Bulandet hadde gamle Einar, som var faren til Olai Hillersøy, både hørt og sett to tyske fly som kretset utover havet. Han var helt sikker på at «Stølsgutt» var skutt i senk og regnet ikke med å se dem igjen. De som var om bord hadde derimot ikke verken sett eller hørt noe til flyene. De kom derimot ut for ei såkalt straumvende, som vil si at to strømmer møtes. Der lå en klase på 30 miner å fløt. Disse var løse, og hadde det vært mørkt, hadde kutteren uten tvil rent på både en og flere. Det er vel tvilsomt om den hadde rukket lenger enn til den første. Heldigvis var været fint og turen gikk bra.
Da de kom til Shetland, kom de opp på siden av en tråler utenfor Baltasund, som siden loste dem til lands. I Baltasund kom to soldater om bord sammen med masse hvitt brød. Det ble godt mottatt ettersom det var innført rasjonering i Norge. De gikk deretter til Lerwick, der de ble internerte i leiren.
Den 20. november forlot båten «Buestein» Bulandet, og nådde Lerwick et par døgn senere. Ombord stod ti personer, av dem fire kvinner. En av damene het Dagmar Nikøy, og var forlovet med Olai. Noen år senere ble de gift. Dagmar kom ganske snart til London, hvor hun ble ansatt i flyvåpenet der hun virket så lenge krigen varte.
Etter en tid hadde en av karene fra «Stølsgutt» ordnet med en 40 fots gavl fra Austevoll, for å gå fra Lerwick til Wick. Han spurte blant annet Hillersøy om han ville være med, og selvsagt ville han det. Etter en noe strabasiøs ferd smatt de inn gjennom et trangt innløp til havna i Wick. De hadde stor sjø og liten storm, og da var det omtrent som å  treffe et nåløye. Som om det ikke var nok, så hang selvsagt regulatoren seg fast på fullt akkurat når de kom inn på den trange havna i Wick. Han som stod med roret hadde full jobb med å dra maskinen på akterover og forover for ikke å renne på land. Olai lå og lo bak styrehuset. Til slutt løsnet heldigvis regulatoren, og de fikk slakke på.
Da de kom til kai, ble de satt under oppsyn i to døgn. Deretter reiste de fra Wick til Buckie med to skotske fiskebåter, og videre derfra til London med tog. De ble sendt til Patrick school til kontroll og avhør for å få klarhet i om de var nazister. Olai ble værende i London en stund, og brukte tiden blant annet til å gå kurs.
Etter en tid ble han med som kjentmann på en engelsk destroyer som deltok i Florøraidet. Etter at de kom tilbake, ble Hillersøy, sammen med de andre internerte i Vest-Skottland på et slott. Her ble de værende frem til jul, da de ble «sluppet ut». Da ble de sendt åtte dager i Sjeggnes, som var en treningsleir for allierte marinegaster.
Etter alt dette reiste de tilbake til Shetland.
Shetlandsfarten tar til for alvor
Hillersøy var nå med Per Blystad på «Olav», en 54 fots kutter fra Møre. Ferden over Nordsjøen gikk bra, og de gikk inn i nærheten av Egersund lastet med sabotører og våpen. Våren 1942 kom Olai inn nord for Bremanger med «Olav» med en ammunisjonslast. Mottakeren kunne ikke ta i mot lasten, da han hadde tatt i mot flere laster tidligere, og ikke hadde kapasitet til mer. Hillersøy fikk i stedet et ektepar med seg, og gikk deretter til Myrevåg på Værlandet hvor han fikk endelig fikk kvitte seg med ammunisjonen. Nå når han endelig var tilbake på gamle trakter, spurte han naturlig nok etter alt nytt hjemme i Bulandet. Det var slik han fikk vite at bestefaren var død.
Ferden tilbake til Shetland gikk uten problem. Om våren i vårsildefisket rigget man «Olav» med sildegarn og blåser for kamuflasje. Under kamuflasjen skjulte det seg 5-6 tonn ammunisjon og en agent. Målet var Telavåg, men de kom inn med Marsteinen. Samtidig var et av Tysklands største slagskip på vei inn til Dolvik ved Bergen, og der var også mange vaktbåter i aktivitet. I tillegg kretset mange fly over området. En vaktbåt satte kursen mot «Olav». Her måtte en tenke fort. Olai tok «Siria» som var et slengnavn på pissebøtta, fylte i litt sjø, dro ned buksa og satte seg godt til rette. I neste øyeblikk endret vaktbåten kurs. De likte visst ikke synet. «Olav» fikk levert lasten i Telavåg og returnerte deretter til Shetland. Heldigvis gikk alt bra denne gangen også, men Olai hadde mareritt om denne episoden resten av livet sitt.
Alt rakner på kysten
17. april 1942 gikk turen fra Scalloway til Telavåg igjen med ammunisjon og to agenter. På samme tid reiste en av gestaposjefene i Bergen til Telavåg for å snoke litt på bakgrunn av mistanker. Skysskaren informerte tyskeren om at han kunne ta kontakt med en mann i Telavåg ved navn Lauritz Telle, siden han lurte på om det var mulig å ta seg over til Shetland. Representanten fra Gestapo var ikke lenge iland før han returnerte. Og bare timer etter at «Olav» hadde vært i Telavåg, gikk alarmen. Telavåg-raidet var i gang. Den ene av agentene ble skutt under raidet. Etter at det gikk galt i Telavåg, raknet det langs hele kysten. Om morgenen 19. mai 1942 kom Gestapo først til Hillersøy i Bulandet, hvor de arresterte Olais far Einar Hillersøy og brødrene Johannes, Edvard og Bjarne. Malvin, som også var bror til Olai, ble igjen i Bulandet. Han strevde i ettertid med å få dem ut igjen. Men det var trolig da han var med å berge syv høye offiserer at han berget livet deres. Høsten 1942 nødlandet et tysk fly med de syv om bord. Malvin hørte flyduren stilne, og la i vei med motorbåten. Flere Bulendinger var med å berge, men alle var enige om å gå god for at det var slekten til fangene som hadde reddet flyet. Hillersøy skulle egentlig vært med på en tur over til Norge på en liten motorbåt for å kartlegge minefelt og sanke inn så mange opplysninger som mulig, men fikk rett før avreise høre at faren Einar og tre av brødrene var tatt til fange av tyskerne. Han bad da om å få slippe å være med i frykt for at det skulle bli verre for faren og brødrene. De kom seg over til Norge, men ble sporløst borte. Olai fikk senere høre at de ble tatt i Måløystraumen i en rutinekontroll. I sommermånedene fra midten av mai til midten av august var det for lyst til å krysse Nordsjøen med skøytene. Da oppholdt Hillersøy seg på kommandokurs i England og i Scalloway. Dette ble regnet som ferie samtidig som de trente for å holde seg i form.
Siste tur
De som var på MTB hadde en mye sikrere tilværelse enn de som jobbet på skøyter/kuttere. MTB-ene opererte med mye høyere fart, og var bedre utstyrt med våpen. Etter hvert kom det en ny type MTB som var mindre enn de gamle, men som også var beregnet på å operere på Norskekysten. Den hadde derimot en svakhet. Den hadde ikke plass til tilstrekkelig med bunkers slik at det garantert ville holde til både frem og tilbaketuren over Nordsjøen. Derfor fikk «Harald II» med Olai som skipper i oppdrag å frakte en last med flybensin over til Norge, hvor den skulle gjemmes i en holme, slik at disse nye MTB-ene kunne forsyne seg i et nødstilfelle. Basen hadde hatt en strabasiøs vinter. De hadde mistet flere båter og mange mann. 24. mars 1943 bar Olai og mannskapet hans kannene med flybensin om bord i «Harald II». De skulle også ha med seg en mann. Kvelden dagen etter gikk ferden ut fra sydspissen på Shetland. Målet var Rogøyi på Bremnes. På overfarten var stemningen om bord anstrengt, og mannskapet var preget av alvoret i situasjonen. De møtte tåke på veien og dette gjorde det vanskeligere å oppdage driv-miner i tide. Etter hvert som de nærmet seg Norge ble de mer på vakt. Vaktholdet på kysten fra tysk side var kraftig skjerpet, og dette gjorde det ekstra farlig på disse turene.
Etter hvert ble Hillersøy urolig. De så nemlig ikke land enda de nå skulle være der etter hans beregninger. Kompasset hadde sviktet og nå gjaldt det å finne ut hvor de var. Det var mørkt og de fortsatte til de omsider fant land, og forsøkte forgjeves å kjenne seg igjen.
Til slutt fant de ut at de måtte sende noen i land for å spørre hvor de var. To mann gikk i land, og ble overrasket av tyskere. Det ble avfyrt skudd, men ingen av de to ble truffet. Olai ventet så lenge han turte, før han ga full regulator for å komme seg unna.
Stemningen ombord i «Harald II» var til å ta og føle på. Olai kom etter hvert frem til at det var på Utsira de hadde vært. De besluttet å returnere til Scalloway uten å vite hva som hadde skjedd med de to, men fikk senere vite at de to klarte å komme seg unna å gjemme seg til neste morgen. De hadde blitt enige om hva de skulle si i avhør, og overga seg frivillig neste morgen når tyskerne kom for å lete etter dem. De ble arrestert og avhørt, og det virket som tyskerne trodde på historien de hadde diktet opp. De ble i etterkant sendt til Bergen hvor Gestapo herset med dem i fem uker. Under ett av avhørene ble den ene av de to vist et bilde og spurt om han kjente mannen på bildet. Det var et bilde av Olai. Mannen ristet på hodet.
Fra Bergen ble de sendt til fangeleirer i Polen. Etter at de om bord i «Harald II» nettopp hadde berget seg fra det som hadde foregått på land på Utsira, ble de hjemsøkt av en ny truende fare. Det tok til å lukte bensin. Stanken var så intens at den rev i nesene på mannskapet. Det måtte være lekkasje på en eller flere av bensinkannene om bord. Olai gav øyeblikkelig ordre om at ingen måtte finne på å  tenne en fyrstikk så lenge vi var i sjøen. Dette var noe av det verste som kunne skje. Nå kunne ikke mannskapet en gang roe seg med en røyk. Ved midnatt 28. mars bakket de igjen opp i Scalloway, og Hillersøy kunne meddele de triste nyhetene.
Krigen tar slutt
Hillersøy hadde i alt ti turer over Nordsjøen med skøyte/kutter, enten som mannskap eller som skipper. Den tiende og siste turen var med flybensin. Etter dette fikk de ubåtjagere. Da ble det ikke så spennende lenger. Ubåtjagerne holdt langt større fart og var bedre utstyrt med våpen. Dette gjorde ferdene over Nordsjøen tryggere. Olai skulle tilbringe resten av krigen om bord i KNM «Hessa», i alt 29 turer. Skippere på KNM «Hessa» samtidig med Hillersøy var først Petter Salen, og deretter Inge Trondsen. Hillersøy var i Scalloway da han fikk vite at det var slutt på krigen. 14.-15. mai 1945 var KNM «Hessa» i Ålesund, og de reiste tilbake til Scalloway for å feire nasjonaldagen. De ble senere overflyttet til Stord hvor de fikk varierende oppdrag. Olai var blant annet med på å eskortere tyske vaktbåter nedover til Kiel. På vei hjem hadde de en tur innom København, hvor skipssjefen kjøpte en tønne med rullepølse. Det endte med at Olai kjøpte tønna av ham og tok den med hjem i Bulandet hvor han delte innholdet med sambygdingene. Dette ble selvsagt godt mottatt.
Turene over Nordsjøen med skøyte eller kutter
De skaffet ny båt i Solund. 4. oktober 1941 gikk de ut fra Melvær, nå med «Stølsgutt» med kurs for Shetland. Turen gikk bra.
Første turen i Shetlandsgjengen gikk 4. februar 1942 fra Lervik til Næsvåg ved Egersund. Båten het «Olav» og Per Blystad var skipper. De hadde med seg to telegrafister. De kom ikke til land pga. is og måtte snu med uforrettet sak.
To timer fra land, ble de angrepet av et tysk fly. En 19 åring skjøt ned flyet. En halv time senere kom et nytt fly, og dette greide de å skade. De kom bort til Shetland igjen 07.02.1942.
Andre turen gikk fra Scalloway til Telavåg 21.02.1942. Båten var «Olav» og Per Blystad var skipper. Lasten var 5-6 tonn ammunisjon og en agent. Det var på denne turen at en tysk vaktbåt kom mot dem, og Olai satte seg på «Siria». Vaktbåten snudde, og alt gikk bra. De kom tilbake til Shetland 25. februar 1942.
Tredje turen gikk fra Scalloway til Silda/Selje i Nordfjord 12.03.1942. Båten var «Olav» og Per Blystad var skipper. Lasten var ammunisjon. De kom bare til Kråkeneset før de måtte snu grunnet stor tysk aktivitet i området. De kom tilbake til Shetland 20. mars 1942.
Femte turen gikk fra Scalloway. Først til Sørværet 17. april 1942, så videre til Telavåg. Båten var «Olav» og skipper var Per Blystad.
Lasten var Ammunisjon og to agenter. Den ene ble skutt under raidet i Telavåg. «Olav» kom tilbake til Shetland 23. april 1942 i god behold. Det var nå blitt lyst ute, så det ble pause til ut på høsten.
Sjette turen gikk fra Scalloway til Skarvøy i Hordaland 2. november 1942. Båten var «Andholm» og skipper var Johannes Nessen. Lasten var ammunisjon. De kom ikke inn til land fordi det var stor tysk aktivitet.
Syvende turen gikk fra Bourghead - Bessay til Utvær 30. november 1942. Båten var «Harald II» og skipper var Olai Hillersøy. Last: 10 tonn ammunisjon. Det kom en båt ut mot dem, og siden de ikke visste hvem de var, snudde de og gikk tilbake til Lervick. Der holdt de seg i ro i ca. åtte dager før de tok ut på ny tur. Denne gangen ble lasten losset på Olderøy.
Åttende turen gikk fra Scalloway til Runde på nordsida av Godøy, 22. februar 1943. Båten var “Harald II” og skipper Olai Hillersøy. De var lastet med ammunisjon og en agent. De snudde på grunn av stor tysk aktivitet i området. På turen tilbake traff de på to stormer og en orkan, men kom heldigvis likevel helskinnet fram 1. mars 1943.
Niende turen gikk fra Scalloway til Rogøy på Bremnes 12. mars 1943. Båten var «Harald II» og skipper var Olai Hillersøy. Lasten var 6 tonn ammunisjon. De kom bort til Shetland igjen 18. mars 1943.
Tiende turen gikk fra Scalloway til Utsira 25. mars 1943. Båten var «Harald II» og skipper var Olai Hillersøy. Lasten var flybensin og én mann. Tyskerne tok til fange to av mannskapet. Flybensinen tok de med seg tilbake. De returnerte til Shetland 28. mars 1943.
Dette var den siste turen med skøyte/kutter. De fikk ubåtjagere som holdt mye større fart og var bedre utstyrt med våpen.
Aasen-bombe
Aasen-bombe var en italiensk bombe fra første verdenskrig formet som en håndgranat og sluppet mot det tenkte mål fra et italiensk fly. Bomben be oppkalt etter oppfinneren, Nils Waltersen Aasen, en oppfinner som utviklet en rekke våpen og prototyper som senere førte til den moderne håndgranat for det norske forsvaret
Joachim Bruun Hass
Joachim Bruun Hass (1713–1789) var en dansk-norsk klokker og personalhistoriker.
Liv
Han var født i København som sønn av Jørgen Helmer Hass og Lisbeth August Bruun. Som ung hadde han dikteren Ole Camstrup som lærer, trolig i Bergen. I 1743 var han i København og fikk etter en ansøkning på vers til Christian VI utnevnelse til klokker ved Vår Frelsers kirke i Christiania, til tross for at biskop Niels Dorph alt hadde innstilt en teologisk kandidat. Hass ble værende i klokkerstillingen til sin død, da han etterlot seg en formue på 200 000 riksdaler. Av disse midlene opprettet han og hans kone Anne Hess legater til Christiania vaisenhus og fattighus.
Hass eide løkken Sommerfryd, som tidligere hadde vært eid av trelasthandler Claus Bendeke.
Virke
Ved siden av virket som klokker var Hass samler av historiske opplysninger. Han etterlot seg håndskrevne samlinger i fire bind under navnet «Ære- og Efterminde med henhørende Efterretninger til den verdslige og gejstlige danske og norske Historie». Opplysningene var for det meste hentet fra trykte kilder. Han skrev også et dagsregister over Christian VIs regjering. Et manuskript om geistligheten i Akershus stift kom i hans senere etterfølger som klokker Bastian Svendsens eie og ble benyttet av denne i hans verk om geistligheten i Christiania stift. Manuskriptene ble lenge oppbevart ved universitetsbiblioteket, men er i dag å finne i Nasjonalbibliotekets håndskriftsamling (ms. fol. 338, 354, 393).
Blant annet inneholdt Hass' samlinger avskrifter av gravskrifter og gravvers, som han særlig interesserte seg for, siden han selv var leilighetsdikter.
Brasils hjerte
Brasils hjerte (orig. Central do Brasil) er en brasiliansk dramafilm fra 1998 regissert av Walter Salles.
Filmen ble vist under Filmfestivalen i Berlin i 1997, hvor den vant Gullbjørnen.
Handling
Dora er en pensjonert lærer, og som nå arbeider ved en sentralstasjon i Rio de Janeiro. Josué er en fattig gutt på 9 år som aldri har møtt faren sin, men håper å gjøre det. Moren hans sendte brev til faren sin gjennom Dora, og sa at hun håper å møte ham snart. Men når moren blir drept i en buss-ulykke like utenfor jernbanestasjonen, blir gutten igjen hjemløs. Dora selger gutten til et korrupt ektepar, men hun får skyldfølelse av naboen og vennen Irene - og stjeler snart gutten tilbake.
Dora er opprinnelig motvillig til å være ansvarlig for gutten, men bestemmer seg for å ta ham til Nordøst-Brasil for å finne faren hans. Dora forsøker å forlate Josué på bussen, men han følger henne og glemmer ryggsekken som inneholder Doras penger. Uten penger blir de plukket opp av en snill lastebil-sjåfør som forlater dem kort tid senere. De finner farens adresse i Bom Jesus. Men de nåværende innbyggerne sier at Jesus vant et hus i et lotteri, og legger til at han mistet huset og pengene. De forsøker å finne farens nye adresse, men han ser ut til å ha forsvunnet.
Hôpital René-Huguenin
Hôpital René-Huguenin, egentlig Hôpital René Huguenin, er en sykehusbygning i Saint-Cloud, Frankrike. Det er en del av Institut Curie og et undervisningssykehus i Universitetet i Versailles.
Det ble opprettet i 2010.
Floresorchestia pectenispina
Floresorchestia pectenispina er en art i slekten Floresorchestia innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Lim Nam-gyun
Lim Nam-gyun (født 4. mars 1987) er en sørkoreansk svømmer.
Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 100 meter fri.
BLNO 2016/17
vant ligaen foran og, mens  og nyopprykkede  endte sist og fikk muligheten til å kvalifisere seg til BLNO 2017/18 sammen med  og  fra 1. divisjon.
Malkus
Malkus var tjeneren til den jødiske ypperstepresten Kaifas som deltok i arrestasjonen av Jesus som er skrevet i de fire evangeliene. Ifølge Bibelen hogg Simon Peter, med sverdet han hadde i sliren, øret av tjeneren.
Hendelsen der Simon Peter kuttet av Malkus' øre finnes i alle de fire kanoniske evangeliene, i, , , og , men navnene Simon Peter og Malkus finnes bare i johannesevangeliet. Lukas er det eneste evangeliumet som sier at Jesus helbredet tjeneren. Dette var Jesu siste mirakel før sin oppstandelse.
Den relevante passasjen i Johannes' Evangelium, fra en Bibelen AV, en norsk KJV, lyder:"10 Simon Peter hadde et sverd, og nå trakk han det, slo yppersteprestens tjener og hogg av hans høyre øre. Tjenerens navn var Malkus. 11 Da sa Jesus til Peter: «Stikk ditt sverd tilbake i sliren. Skal Jeg ikke drikke det begeret som Min Far har gitt Meg?»" James F. McGrath mener at denne hendelsen reflekterer noe som skjedde, i det at tidlige kristne ville kanskje ikke funnet på en historie der de blir framstilt som voldelige.
Senere i kapittel 18, forteller Johannes at en slektning av Malkus så Peters angrep i Getsemane, og identifiserte Peter som en etterfølger av Kristus, men Peter fornektet dette.
Thornton Wilder skrev en kort spill kalt, «The Servant's Name Was Malchus». Det dukket opp i samlingen The Angel That Troubled the Waters and Other Plays.
Ida Waldal
Hun har vunnet tre VM-gull og fire EM-gull for junior i randonee og motbakkeløp.
EM i boksing 1934
EM i boksing 1934 (europamesterskapet i boksing) ble arrangert i Budapest i Ungarn i 1934.
Ida Waldal
Idrettskarriere
Waldal deltok i VM i skyrunning i Italia i august 2021, der hun vant tre VM-gull i ungdomsklassen. Under U18-EM i randonee i Pyreneene i februar 2022, vant hun to EM-gull. Hun deltok i NM i motbakkeløp 2022 der hun vant juniorklassen på en tid som var bedre enn vinnertiden for senior. Under EM i fjelløp på Kanariøyene i juli 2022 vant hun U20-klassen i motbakkeløp og opp-og-ned-løp.
Liste over byer i Virginia
Byer under 10 000 innbyggere:
Plymouth (Minnesota)
Plymouth er en amerikansk by som ligger i Hennepin County i Minnesota.
Den har og dekker et areal på 91,51 km².
Petr Romashkin
Petr Romashkin (født 5. juli 1989) er en usbekisk svømmer.
Han representerte Usbekistan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 100 meter fri.
Venix
Venix er en tidlig implementasjon av operativsystemet Unix for personlige datamaskiner. Systemet ble utviklet av selskapert VenturCom, og demonstrert på en IBM PC XT i forbindelse med Comdex-messen i mai 1983.
Venix var basert på UNIX versjon 7 med enkelte utvidelser fra Berkeley Software Distribution (deriblant teksteditoren vi og kommandotolken csh) samt egne mekanismer for interprosesskommunikasjon. Versjon 2 av systemet – også kjent under navnet Venix Encore – ble lansert høsten 1984, dekket Digitals DEC PRO 350 (Venix/PRO) og Rainbow 100 (Venix/86R) i tillegg til PC-plattformen.
Også versjon 2 var basert på UNIX versjon 7, men hadde flere utvidelser og optimaliseringer. PC-utgaven benyttet BIOS-rutiner i stedet for direkte aksess til periferiutstyr (disker, skjerm, tastatur etc.), hvilket ga kompatibilitet med et bredt spekter av PC-er – på bekostning av ytelse. Byte Magazine betegnet imidlertid ytelsen som 'adekvat'.
Fra versjon 3.0 var operativsystemet basert på UNIX System V og kun tilgjengelig for x86- (PC-) plattformen.
Siste versjon var Venix 4.2.1, som ble lansert i 1994. Det var basert på UNIX System V Release 4.2 (UnixWare).
Openwall GNU/*/Linux
Distribusjonen støttet datamaskinarkitekturen 32-biter i586, i686 og 64-biter x86-64.
Versjon 0.1 ble lansert 13. mars 2002. Versjon 3.1 ble lansert 24. august 2016.
Salten Arbeideridrettskrets
Salten Arbeideridrettskrets (stiftet 2. september 1933) var en av flere idrettskretser under Arbeidernes Idrettsforbund.
Kretsens formenn:
Idrettslag
Salten Arbeideridrettskrets hadde i 1939 følgende medlemmer:
Staatsbewind
Staatsbewind var betegnelsen for regjeringen i Det bataviske samveldet (sic) 1801–1805. Den ble innstiftet gjennom forfatningen av 16. oktober 1801.
Medlemmene
Staatsbewind bestod av tolv medlemmer. For å kunne bli valgt som medlem måtte man ha stemmerett, ha fylt 35 år, være født i samveldet og ha vært bosatt der de seneste seks årene. Medlemmene kunne ikke være beslektet med hverandre i 4. grad eller være i svogerskap med hverandre.
Utnevnelsene ble foretatt etter anbefalinger av departementsstyrene (provinsstyrene). Det ble tatt hensyn til at det ble en tilstrekkelig regional spredning.
Hvert år fratrådte ett medlem av Staatsbewind, men gjenvalg var mulig.
Funksjoner
Staatsbewind hadde mye makt. Den hadde lovgivende myndighet, kunne inngå avtaler med andre land, forvaltet de nasjonale finansene og hadde overkommandoen over militæret, flåten og politiet.
Staatsbewind ble ledsaget av statssekretærer, det vil si ministre.
President
Presidenten var landets statsoverhode og regjeringssjef.
Johannes Hyrkanos II
Johannes Hyrkanos II var jødisk yppersteprest og konge av Judea på 100-tallet f.Kr. Han tilhørte det hasmoneiske dynasti. Han var sønn av Alexander Jannaios og Salome Alexandra.
Tiltredelse
Hyrkanos var den eldste sønnen av Alexander Jannaios, konge og yppersteprest, og Salome Alexandra. Etter at Jannaios døde i 76 f.Kr., etterfulgte hans enke som regent av Judea og hun installerte sin eldste sønn Hyrkanos som yppersteprest, blant annet ved at en kvinne ikke kunne være jødenes religiøse leder.
Da Salome Alexandra døde i 67 f.Kr., etter at hennes nær ti år lange styre hadde klart å sørge for fred i Judea, navnga hun Hyrkanos som etterfølger til kongedømmet. Han var da allerede fungerende religiøse leder og delte også sin mors religiøse synspunkter som var sympatisk innstilt til fariseerne. I kontrast til dette hadde hans far, Alexander Jannaios, støttet den motsatte religiøse sekten, saddukeerne.
Avsatt
Hyrkanos hadde knapt vært konge i mer enn tre måneder da hans yngre bror Aristobulos II gjorde opprør. Broren støttet deres avdøde fars politikk med å støtte saddukeerne. Hyrkanos gikk imot broren i spissen for sine leiesoldater og tilhengere. Brødrene møttes i kamp i nærheten av Jeriko, men mange av hans soldater gikk over på motsatt side, noe som til sist ga Aristobulos seieren.
Hyrkanos søkte tilflukt i festningen i Jerusalem, men da Aristobulos erobret tempelet overga han seg. Det ble inngått en fredsavtale hvor vilkåret var at Hyrkanos frasa seg tronen og posisjonen som yppersteprest, men han fikk beholde inntektene fra sin tidligere posisjon.
Allianse med nabateerne
Hyrkanos søkte tilflukt hos Aretas III, konge av nabateerne, som Antipatros allerede hadde bestukket for å støtte Hyrkanos' sake ved å gi løfte om gi tilbake en del byer som Judea hadde erobret tidligere.
Nabateerne gikk mot Jerusalem med stor hær og beleiret byen i flere måneder. I løpet av denne krigen hadde den romerske general Gnaeus Pompeius Magnus beseiret kongedømmet Pontos og Selevkideriket. Han sendte sin stedfortreder Marcus Aemilius Scaurus for å styre selevkidske Syria.
Romersk innblanding
Da hasmoneerne allerede var allierte med Romerriket, appellerte begge brødrene til Scaurus, hver av dem kom med store gaver og løfter for å vinne ham over på sin side. Scaurus ble mest beveget av en gave på verd rundt 400 talenter fra Aristobulos og ga sin tilslutning til ham. Han beordret Aretas III om å trekke ut sin hær fra Judea. Under tilbaketrekningen angrep Aristobulos og påførte nabateerne store tap.
Da Pompeius kom til Syria i 63 f.Kr. sendte begge brødrene (pluss en tredje gruppe som var motstandere av dem begge) sine utsendinger til ham. Pompeius lot sin beslutning vente på seg. Han synes å ha favorisert Hyrkanos ved at han bedømte den eldste broren som den svakeste av dem, og således en mer underdanig og lojal alliert av Roma. Aristobulos mistrodde Pompeius og forskanset seg i borgen Alexandreion, men da romerne fulgte etter med hæren, overga han seg og ga løfter om også å overgi Jerusalem. Hans tilhengere var derimot lite villige til å åpne Jerusalems porter for romerne. Romerne beleiret og erobret Jerusalem med store skader på byen og tempelet i 63 f.Kr. Aristobulos II ble ført til Roma som fange og Hyrkanos ble gjeninnsatt.
Paul Gleason
Paul Xavier Gleason (født 4. mai 1939 i Jersey City i New Jersey, død 27. mai 2006 i Burbank i California) var en amerikansk skuespiller.
Johannes Hyrkanos II
Romersk innblanding
Hyrkanos ble gjeninnsatt som yppersteprest, men ikke som konge. Den politiske kontrollen ønsket romerne å beholde selv og deres interesser ble representert av Antipatros som selv hadde sin egen familien som fremste målsetning. I 47 f.Kr. ga Julius Cæsar en del politisk autoritet til Hyrkanos ved å utpeke ham til etnark (stattholder). Det hadde dog liten praktisk effekt da Hyrkanos måtte støtte seg på Antipatros for det meste. Hyrkanos' udyktighet og svakhet var så åpenbar at da han forsøkte å forsvare Antipatros' sønn Herodes, som han tidligere hadde reddet fra sanhedrin (det store rådet), jødenes fremste politiske og religiøse råd i gresk-romersk tid, overfor Marcus Antonius, fjernet romeren hans nominelle politiske makt og hans tittel som etnark.
Paul Gleason
Gleason spilte inn over 60 filmer, og han medvirket i blant annet Die Hard og The Breakfast Club. Han hadde også gjesteroller i en rekke TV-serier, blant annet Chicago Hope, Venner for livet, L.A. Law, Seinfeld, Melrose Place, Falcon Crest, The District og Cold Case.
Johannes Hyrkanos II
Tilbake i Jerusalem og død
Krisen som oppsto i 40 f.Kr. ble begynnelsen på slutten for Johannes Hyrkanos II. Ved hjelp av Partia lot Antipatros seg erklære som konge og yppersteprest av Judea. Hyrkanos ble grepet og ført som fange til Babylonia etter at han hadde blitt endelig uvalgbar som yppersteprest da Antipatros sørget for å skjære ørene av ham for å sikre at han aldri ble yppersteprest igjen. I fire år levde han sammen med babylonske jøder som sørget for hans underhold av gammel respekt.