cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hjalmar Johansen
1893–1913: Polarreisene
Etter Framekspedisjon ble Johansen forfremmet til kaptein i Forsvaret i 1899. Som kaptein praktiserte han mellom 1899 og 1907 i Tromsø. Selv om Johansen hadde fast jobb og en god stilling, hadde han fremdeles noen problemer. De økonomiske problemene han fortsatt slet med, vokste hele tiden pga. hans trang til å være fin. Han var på dette tidspunktet gift med Hilda, og de hadde fire barn: Trygve, Hjalmar jr., Marit og Per, som var født mellom 1898 og 1902. Men etter 1904 flyttet de tilbake til Skien mens Hjalmar fortsatt var i Tromsø, og savnet av dem var stort. Han savnet også det polare miljøet. Senere skilte Hilda seg fra Hjalmar, under tvang fra blant andre hennes dypt religiøse far. Senere sa Johansen opp jobben som kaptein i Tromsø, siden han ikke fikk stilling lenger sør på grunn av misunnelse fra andre offiserer. Summen av alle disse omstendighetene drev ham til alkoholisme. Han skrev ofte til Nansen og ba om penger til å slette gjeld som han hadde pådratt seg, og senere om hjelp til å komme med på andre ekspedisjoner. Mye takket være Nansen fikk Johansen jobb under fire Svalbard-ekspedisjoner i perioden 1907–1909 under ledelse av William S. Bruce (1907), Theodor Lerner (1907–1908), Adolf Hoel (1908) og Gunnar Isachsen (1909).
I 1910 fikk Johansen være med i Roald Amundsens Sydpol-ekspedisjon. For dette kunne han igjen takke Nansen, som hadde stilt krav om at Johansen skulle være med hvis Amundsen skulle låne «Fram». Men til selve Sydpolen fikk Johansen ikke være med, på grunn av en uoverensstemmelse med Amundsen. Johansen reddet en av sine lagmenn, Kristian Prestrud, etter et mislykket første forsøk på å nå polpunktet. Da Amundsen spurte hvorfor de hadde brukt så lang tid på å komme tilbake til Framheim, kjeftet Johansen på Amundsen og kritiserte ham for at de hadde startet for tidlig på våren. Johansen ble da degradert og måtte ta til takke med en ekspedisjon til King Edward VII-land. Denne ekspedisjonen ble ledet av løytnant Prestrud, som Johansen tidligere hadde ledet og som var en militær grad under ham.
Som nummer to bak Nansen og Amundsen
Hjalmar Johansens rolle i norsk polarhistorie er ofte kommet i skyggen av Fridtjof Nansen og Roald Amundsens bragder, som mye skyldes nettopp Hjalmar Johansen.
Under Nordpol-ekspedisjonen med Nansen var Johansen den som var optimistisk, den som unngikk konflikter og tok i et tak. Da Nansen var syk i flere uker på grunn av ryggproblemene han fikk underveis på turen, var det Johansen som tok Nansens utstyr på seg i tillegg til sitt eget, og han måtte av og til hjelpe Nansen, som hadde problemer med å gå, samtidig som han måtte være «sykepleier» for Nansen. Dermed reddet han både seg selv og Nansens liv, samtidig som han reddet Fram-ekspedisjonen og Nordpol-ekspedisjonen, som neppe ville ha fått den plassen de har i dag, hvis Nansen og Johansen hadde omkommet på Nordpolen. Belønningen for dette var at han fikk en kapteinstilling i Forsvaret, mens Nansen ble den store nasjonalhelten og vikingen, verdenskjent og rik. Det er lite trolig at Nansen ville ha oppnådd en slik posisjon hvis det ikke var for at hans reisevenn var nettopp Johansen.
Under Sydpol-ekspedisjonen med Amundsen var Johansen den som reddet Amundsen fra den store skandalen, ved å gi ham muligheten til å utføre sin bragd. Roald Amundsen etterlot flere av sine menn da de måtte vende tilbake til «Framheim» under første forsøk mot Sydpolen. Grunnen til retretten var at det viste seg at de dro ut for tidlig, og dette hadde Johansen advart mot, men Amundsen avviste ham. Hver mann måtte klare seg selv tilbake til leiren, og selv om alle overlevde fikk mange frostskader og mange måtte ligge i sengen i flere dager av utmattelse og sykdom. Johansen var den som kom sist tilbake til basen med Kristian Prestrud på slep og reddet dermed livet hans. På grunn av en krangel med Amundsen etter tilbakekomsten, ble Johansen utelatt fra gruppen som skulle dra til Sydpolen. I stedet ble Johansen sendt på en bi-ekspedisjon ledet av Prestrud som Johansen nettopp hadde reddet. Prestrud var dessuten både yngre enn Johansen og sto under ham på den militære rangstigen.
Johansen måtte forlate Fram da den anløp Hobart på Tasmania under tilbakereisen til Norge. Amundsen utstyrte ham med en minimal reisekasse.
Hjalmar Johansen fikk en større plass i norsk polarhistorie takket være Ragnar Kvam jr.s biografi om ham, som kom ut i 1997 under tittelen «Den tredje mann. Beretningen om Hjalmar Johansen». Det var 84 år for sent. Hjalmar Johansen tok sitt eget liv 3. januar 1913,, og det at han ikke ble anerkjent som en av de store skal ha vært en av årsakene. Han etterlot seg kone og fire barn. Begravelsen fant sted fra Odds turnhall i Skien 9. januar 1913.
Utmerkelser
Hjalmar Johansen er hedret med gatenavn i flere norske kommuner.
Wild At Heart (album)
Wild At Heart er et musikkalbum utgitt av David Pedersen i 2003. Dette er hans debutalbum som gjorde stor suksess på diverse salgslister.
Remembrance Sunday
Remembrance Sunday er i Storbritannia den søndagen som faller nærmest – før eller etter – 11. november, dagen da våpenhvilen som endte første verdenskrig ble inngått i 1918. Selve 11. november kalles Armistice Day (våpenhviledagen) eller Remembrance Day, men da dette ikke er en offentlig høytidsdag er feiringen lagt til nærmeste søndag. Selv om dagen opprinnelig er knyttet spesifikt til første verdenskrig, hedres de falne i alle kriger Storbritannia har vært med i.
Dagen markeres i de fleste byer og landsbyer i Storbritannia med seremonier ved krigsminnesmerker. Veteranforeningen Royal British Legion, ungdomsorganisasjoner, spesielt speiderne, og militære styrker står gjerne for organiseringen av markeringene sammen med lokale myndigheter. Tradisjonelt legges det ned kranser av røde valmuer (normalt kunstige, ettersom virkelige valmuer mister kronbladene meget raskt), og man selger røde valmuer (også kunstige) til å ha på jakkeslaget. Valmuene er et symbol med sterk forbindelse til første verdenskrig, ettersom mange av de hardeste slagene sto i områder i Flandern som før krigen var fulle av slike blomster. Besøker man Storbritannia i tiden rett etter 11. november vil man i så godt som alle kirker, og ved mange minnesmerker andre steder, se disse valmuene.
Henryk Wieniawski lufthavn Poznań-Ławica
Den nordlige delen har blitt brukt som militærflyplass siden åpningen, mens den sørlige delen tar seg av sivil trafikk. Muligheten for å flytte flyplassen blir ofte tatt opp, på grunn av støyen som følger av at innflyvningsruta ligger rett over byen.
Remembrance Sunday
Klokken 11.00, som er tidspunktet for inngåelsen av våpenhvilen, er det to minutters stillhet over hele landet. Dette markeres normalt av at en trompetblåser signaliserer tappenstrek ved begynnelsen av de stille minuttene, og blåser reveljen etter dem.
Henryk Wieniawski lufthavn Poznań-Ławica
Lufthavnen håndterer internasjonal, innenriks, frakt og annen luftfart. En ny terminal ble åpnet i 2001 og Poznań-Ławica kan nå ta opp til 1,5 millioner passasjerer i året.
Remembrance Sunday
Den viktigste seremonien er den som holdes med Kenotafen i London. Der legger monarken, statsministeren og andre nasjonale ledere ned kranser. Seremonien overføres alltid direkte av BBC.
Teateråret 1973
Teateråret 1973 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1973.
Remembrance Sunday
Fra 1919 og fram til 1950-årene var det vanlig at seremoniene ble holdt på selve våpenhviledagen, uansett hvilken ukedag den kom på. Deretter ble den flyttet til Rememrbrance Sunday. Siden 1995, da man markerte at det var 50 år siden andre verdenskrig sluttet, har det vært vanlig med seremonier begge dager, såfremt de ikke sammenfaller.
Volsjebnyj portret
Volsjebnyj portret (originaltittel: Волшебный портрет) er en russisk-kinesisk film fra 1997, regissert av Gennadij Vasiljev.
Handling
Ivan bor i en landsby hvor han finner et portrett av den attraktive kinesiske kvinnen Qiao Xin. Men portrettet kommer senere til live, og de forelsker seg i hverandre.
Men plutselig kommer en ondskapsfull trollmann, som er like fortryllet av Qiao Xin, til den samme landsbyen.
Bobsleigh under Vinter-OL 2006
Det ble arrangert tre øvelser i bobsleigh under Vinter-OL 2006.
Toer-bob
18.–19. februar
Firer-bob
24.–25. februar
Toer-bob
20.–21. februar
Harmonium
Harmonium er et tangentinstrument med frie tunger som lydgivere, hvor luften som setter tungene i sving blir pumpet ut eller inn av en belg med pedaler. Andre navn på instrumentet er trøorgel (eventuelt tråkkeorgel eller tråorgel) og pumpeorgel. Det har også de humoristiske tilnavnene prestesykkel og salmesykkel.
Sorenso
For A-pressen Digitale Medier har Sorenso utviklet annonsesystemet MyAd
Harmonium
Konstruksjon
På engelsk skiller man mellom «harmonium» og «reed organ» eller «American reed organ». «Harmonium» brukes om instrumenter der luften blåses gjennom tungene, mens «reed organ» brukes om instrumenter hvor luften suges gjennom tungene. Sistnevnte går også under betegnelsen «melodeon» og er nesten utelukkende et amerikansk fenomen. Det er verdt å merke seg at ordene «harmonium» og «melodeon» signaliserer hvordan lyden dannes, ikke hvordan luftstrømmen oppstår, slik som ordet «trøorgel» gir til kjenne. Det finnes både harmonium og melodeon som har elektrisk pumpe og pedalbord slik som er vanlig på kirkeorgler. Det største melodeon som er laget er trolig Peloubet Church Organ fra 1892 med 1948 frie tunger, 3 manualer og pedaler, laget av Lyon & Healy.
Fra et teknisk/praktisk ståsted vil man oppdage at forskjellen mellom å suge luften forbi tungene og ned i belgen i stedet for å blåse luften fra belgen, forbi tungene og ut til luft gir to ganske ulike utgangspunkt for tilpassing av det hørbare resultatet. Et melodeon vil således undertrykke det ofte lite sjarmerende overtonespekteret til de vibrerende tungene, mens et harmonium vil la disse spre seg langt mer uhindret. Som resultat av dette har et melodeon ofte en mer behagelig klangfarge enn et harmonium.
Historie
Harmoniet er et femomen fra den romantiske perioden. Dette instrumentet masseproduseres ikke i dag. Det er vanskelig å få laget et, og i så fall meget kostbart. De fleste harmonia ble laget i perioden fra slutten av 1800-tallet til omtrent midten på 1920-tallet. Det ble produsert et betydelig antall instrumenter også i Norge. Etter andre verdenskrig ble det nesten ikke laget noen.
I dag er harmoniet for et obskurt instrument å regne, da det finnes ytterst få seriøse utøvere. De fleste instrumenter er trolig ikke i daglig bruk, og mange er i dårlig stand. Harmoniet, som var gamle dagers piano i hjemmene, har ufortjent mistet anseelse og er ikke mye verdt på bruktmarkedet annet enn verdien som møbel. Harmoniets popularitet var relativt kortvarige, og få komponister skrev musikk spesielt tilpasset dette instrumentet. De viktigste klassiske komponistene for harmonium er Sigfrid Karg-Elert og César Franck.
På engelsk brukes «harmonium» synonymt med «Indian harmonium», et indisk tangentinstrument hvor man håndpumper luft og spiller med én hånd på en liten tangentrekke.
Hysen Pulaku
Hysen Pulaku (født 8. desember 1992) er en albansk vektløfter som konkurrerer i 77 kg. Han skulle representert landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, men ble utestengt fra lekene like før start på grunn av doping.
DS «Forlandet»
DS «Forlandet» er et veterandampskip som ligger i Sandefjord for restaurering.
Skipet ble bygget i 1921 som en hvalbåt med navnet «Foca» av Bokerøens Skibsbyggeri i Svelvik i oppdrag av hvalfangstselskapet Compañía Argentina de Pesca i Buenos Aires i Argentina. Maskinen, 650 IHK Triple 3-sylindret dampmaskin og kjelen ble installert av Bergens Mekaniske Verksted. «Foca» ble stasjonert i Grytviken på Sør Georgia. I 1927 ble skipet ombygd for oljefyring og kunstig trekk. Den fanget nå i et par sesonger for kokeriet Ernesto Thornquist. De drev fangst utenfor Patagonia.
Hvalfangstselskapene Atlas og Odd kjøpte «Foca» i 1929. Den ble omdøpt til «Femern» og var bøyebåt for kokeriet Solglimt av Larvik i to sesonger. I 1931 ble den videresolgt til Framnæs Mekaniske Værksted i Sandefjord. Planen var at den skulle drive hvalfangst i Nordishavet og den fikk navnet «Forlandet». Driften kom ikke igang, og skipet ble liggende i opplag i til 1935, da ble den ombygd av Framnæs Mekaniske Værksted til taubåt. I 1983 ble skipet solgt som veteranskip til Jon Schrøder og Carl Frederik Thorsager, senere til Stiftelsen Norsk Fartøyvern.
I februar 2016 ble skipet solgt tilbake til Sandefjord og kjøpt av Stiftelsen Sandefjord Kystkultursenter (SSK). Den ligger på den plassen den hadde da den var taubåt for Framnæs Mekaniske Værksted.
I 1990 ble «Forlandet» erklært verneverdig av riksantikvaren.
École centrale de Lyon
École centrale de Lyon er en fransk Grande École som uteksaminerer ingeniører øst i Frankrike (Lyon), og som er medlem av Groupe des Écoles centrales.
Utveksling & doble grader
Flere svenske tekniske høyskoler har utveksling med École Centrale de Lyon. Spesielt interessant er kanskje nettverket TIME, som etter en toårig utveksling gir rett til en eksamen også fra den utenlandske høyskolen.
Schizogenius
Schizogenius er en slekt av billene i underfamilien graveløpere (Scaritinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Små (gjerne 4-5 millimeter), lange og smale, rødbrune til svarte løpebiller. Hodet er forholdsvis stort og bredt med flere litt ujevne lengderibber. Pronotum er rundet med en lengdefure på hver side som starter bakfra, men ikke når til fremkanten, en skarp midtfure og fire kraftige børster. Dekkvingene er jevnbrede med kraftige punktrader. Beina er forholrsvi korte, frambeina kraftige gravebein.
Levevis
Arten kan leve på elvebredder, der de graver i mudderet.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den nye verden, mest i den neotropiske økosonen, men slekten forekommer nord til Canada.
1. divisjon volleyball for kvinner 2020/21
ToppVolley Norge er satt inn som det 9. laget i serien. ToppVolley Norge spiller kun hjemmekamper mot alle lagene i divisjonen, og skal tas ut av tabellen før sluttresultatet settes. De øvrige lagenes kamper mot ToppVolley Norge gir tellende poeng.
Sesongen starter 3. oktober 2020.
Minnekonsert Marius Bodin Larsen
Minnekonsert Marius Bodin Larsen er et norsk musikkalbum med diverse artister.
Albumet ble utgitt 29. mai 2007 i anledningen en minnekonsert som ble holdt på Blå i Oslo for lydtekniker, bassist og musikkprodusent Marius Bodin Larsen, og delt ut gratis til publikum. Artistene på albumet har alle vært knyttet til Larsen på en eller annen måte, via hans arbeid inne musikkbransjen. Albumdesignet er av Harald Solberg. Larsen deltar selv på spor 2 med bandet Intellecto som han var bassist i.
Higuera de Calatrava
Higuera de Calatrava er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 601 innbyggere (2021).
Jigme Thinley
Lyonpo Jigme Yoser Thinley (født 1952 i Bumthang) var Bhutans første statsminister valgt i frie valg. Han satt fra 2008 til 2013.
Thinley er leder for partiet Druk Phuensum Tshogpa («Bhutans anstendige parti») som vant valget i Bhutan 2008, det første demokratiske valget i landet. Partiet vant 44 av 47 seter i det nye underhuset, og Thinley ble 9. april 2008 utnevnt til landets første folkevalgte statsminister.
Han har to ganger tidligere vært Bhutans statsminister under den tidligere statsskikken, da kongen regjerte eneveldig, og statsministertittelen roterer mellom regjeringsmedlemmene. Han var utenriksminister 1998-2003, og innenriksminister 2003-08.
Sofja Fjodorova
Sofja Vjatsjeslavovna Fjodorova (Софья Вячеславовна Фёдорова; født 4. september 1998 i Moskva) er en russisk snøbrettkjører, som tok gull i Big Air under Junior-VM 2016 og deltok to år senere sammen med olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.
Anna Syberg
Anna Louise Birgitte Syberg (født 7. januar 1870 i Faaborg, død 4. juli 1914 i København) var en dansk kunstmaler som sammen med sin ektefelle Fritz Syberg tilhørte fynmalerne. Syberg var datter av malermester Peter Syrak Hansen som i sin samtid var en betydningsfull personlighet i Faaborg. Hun ble utdannet i dekorasjonsmaleri, først på byens tekniske skole og i 1890 fikk hun undervisning av Ludvig Brandstrup og Karl Jensen i København. Hun fikk også undervisning i sang og klaver.
Fra 1892 til 1894 var hun porselensmaler på Den Kongelige Porcelænsfabrik hvor hun dekorerte serviser med fioler og krysantemum.
Hun giftet seg med Fritz Syberg i 1894 og fikk til sammen syv barn med han. I 1902 flyttet paret til Pilegården i Kerteminde, hvor også Alhed og Johannes Larsen bodde. I hjemmet kom mange andre kunstnere, bl.a. Johannes V. Jensen.
Syberg benyttet en særlig lag-på-lag-teknikk som hun hadde lært seg i sin tid som porselensmaler. Teknikken gjorde at hennes malerier med blomster og planter fikk et særlig liv og ses bl.a. på verket «Druer i et Drivhus» fra 1903. Fra 1898 til 1910 samt i 1913 stilte Syberg ut på Charlottenborg Forårsudstilling og i 1909 og 1913 også på Kunstnernes Efterårsudstilling. I 1912 var hennes verker med på Den Frie Udstilling. Et par år tidligere hadde paret fått idéen til etableringen av Faaborg Museum, da Fritz Syberg hadde hatt et ekstraordinært salg av sine verker, men Anna Syberg fikk aldri sin del av æren for etableringen av museet.
Syberg var søster av maleren Peter Hansen som også var en del av kunstnerkolonien på Fyn.
Xylotrupes sumatrensis
Xylotrupes sumatrensis er en bille som hører til gruppen hornbiller (Dynastinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor, blank, brunrød til svart hornbille. Hannen har, som vanlig for slekten, et kraftig, fremoverrettet horn på pronotum og et oppoverkrummet horn på hodet, begge er kløvet i spissen.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtnende plantemateriale og tar trolig vanligvis to år på utviklingen, de voksne billene lever 2-4 måneder. De voksne hannene kjemper mot hverandre ved hjelp av hornene, hver prøver å vippe motstanderen over på ryggen. De voksne billene er mest aktive om natten og flyr gjerne til lys.
Utbredelse
Arten lever på Sumatra.
Systematisk plassering
Arten blir ofte regnet som en underart av Xylotrupes gideon.
Arnt Gudleik Hagen
Arnt Gudleik Hagen (født 17. august 1928 i Eid, død 27. mai 2007) var en norsk politiker (Senterpartiet). Han var stortingsrepresentant fra Møre og Romsdal i tolv år fra 1965 til 1977.
Hagen innehadde flere sentrale verv i Senterpartiet. I årene 1956 til 1958 var Hagen fylkessekretær for Bondepartiet i Troms. Fra 1959 til 1964 var han formann i Senterungdommens Landsforbund. Han var medlem av Senterpartiets sentralstyre og formann for partiets programkomite 1973–1977. Hagen ble innvalgt på Stortinget fra Møre og Romsdal i 1965, etter å ha vært vararepresentant siden 1961. I årene 1963–1967 var Hagen medlem av bystyret i Molde.
Hagen var utdannet sivilagronom og arbeidet etter endt utdannelse i 1953 et års tid som jordbrukssjef i Vestnes kommune. Han ble deretter i 1955 avdelingssjef i S/L Nord-Norges salgslag i Harstad og Vadsø. I 1958 ble han disponent i Møre og Romsdal Eggsentral, en stilling han hadde til 1973. I årene 1977–1994 var Hagen utbyggingssjef i Møre og Romsdal fylkeskommune.
Neodillonia
Neodillonia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, matte, brunlige trebukker med små, lyse flekker. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er trapesformet med en kort, butt tann på hver side. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover og har litt utstående "skuldre".
Sørlandsparken
Sørlandsparken er en næringspark som ligger i Kristiansand, 17 km fra Lillesand sentrum. Parken har et næringsareal på 670 000 m² og har ca 5 000 arbeidsplasser.
Hoveddelen ligger i Kristiansand kommune og huser bl.a. Sørlandssenteret med 195 butikker og Kristiansand Dyrepark. Innunder Sørlandsparken hører også Sørlandets Travpark.
Rica Dyreparken Hotel og Quality Hotel & Resort Kristiansand ligger i tilknytning til Sørlandsparken.
Kaj og Andrea
Papegøyen Andrea og frosken Kaj opptrådte i til sammen 83 barneprogrammer i perioden 1971-1975. En ny serie med de populære dukkene ble produsert fra 1996. Dukkespillere var Hanne Willumsen og Kjeld Nørgaard. Katrine Hauch-Fausbøll hadde manus og regi på de første historiene om dukkefigurene Kaj og Andrea, som ble lansert i programmet Legestue i Danmarks Radio i 1971. Det var Hanne Willumsen som laget dukken Andrea, som fikk stemme etter en kunde hun husket fra sin fars butikk, og ble oppkalt etter Nørgaards mormor.
Alperosen
«Alperosen» er opprinnelig en tysk skillingsvise, men er kjent over hele Europa - og blir regnet som den mest kjente skillingsvisa. Det finnes også et trykk av denne i Japan. Wilhelmina Hoffman oversatte den til svensk. Hun var gatemusikant, og solgte viser som hun fikk trykket opp. I 1871 utga hun et lite hefte med fortellingen om Eveli, datter til den rike Konrad Moor, og etter fortellingen om den hovmodige jenta sto visa om «Alperosen». Hoffman var blind, og opptrådte ofte i Djurgården i Stockholm. Når hun sang hadde hun med seg bilder som illustrerte temaene i sangene hennes. I Sverige ble «Alperosen» trykket i rundt 20 opplag bare i løpet av 1870-tallet. I Danmark ga forlegger Julius Strandberg ut visa som skillingstrykk i 1901.
Kaj og Andrea
Til sammen ble det produsert nesten 180 episoder med de to dukkene. I 2006 ble de to figurene listet i Danmarks kulturkanons «barnekanon».
Alperosen
Den norske versjonen av «Alperosen», er en blanding av den danske og den svenske. På dansk heter jenta Alvilde, og hun er datter av Kjøpmann Bro, mens hun i Sverige heter Elin eller Evelin, og faren er Conrad Moor. Kjæresten heter Junus på dansk og Kuno på svensk. Avslutningene er nokså ulike. I Danmark har man ikke med det siste moraliserende verset, og måten Alvilde dør på er også forskjellig. Melodien er også tysk, men adskillig eldre enn selve teksten, trolig fra slutten av 1700-tallet. Det er gjort en rekke plateinnspillinger av «Alperosen» i Norge, og en av dem er på Frem fra Glemselen kap. 3 med Rita Engebretsen.
Kaj og Andrea
Kajkager
I Danmark er  et begrep. En slik kake skal være på størrelse med en tennisball og ha grønt marsipantrekk. Den pyntes slik at den ser ut som en frosk, med øyne og et snitt i marsipanen som forestiller munn. Navnet kajkage ble først benyttet midt på 1980-tallet, men kaken var vanlig i Danmark før den tiden.
Alperosen
Engelsk versjon
Stahl og Gearing er kreditert for å tilpasset den til den britiske popsangen «In Your Heart».
Kaj og Andrea
Kajkager
I TV-programmet , som er den danske versjonen av bakekonkurransen The Great British Bake Off, var kajkage et av konkurranseelementene i 2014-sesongen.
Alperosen
Teksten
der svaier rosen for de friske vinde, i fjellets revner fester den sin rot. mange friere til henne komme, for at vinne piken huld og blid. men henne fulgte ingen lykkestjerne for i hennes sinn tok stolthet bo. hjemme akk hvor frydefullt de duftet, lykke få ey kyss på deres munn. alt mitt gods jeg for din fot nedlegger, kleder deg som alperosens skrud. at han meg en Alperose bringer, en fjellets blomst av ham jeg fordrer kun. all min kjærlighet jeg til deg skjenker, bring meg rosen da og gå med Gud. plukket der de skjønne roser hvite og ned dem kastet for Alvildes fot. Hans ord så tydelig mot henne klinger: Å Gud jeg faller, la din vilje skje. nedenunder, dypt ved fjellets side, lå hans legeme borte var hans ånd. Store Gud, å trøst mitt unge hjerte, og hør min Kuno vit jeg elsker deg. på berget steg hun, falt så ved hans side, der lå hun blodig kold ved klippens fot. alle dalens folk med ham begredet, dette unge dødens brudepar. alpens roser er ei lenger hvite, de er farvet rød i deres blod.
Salatslekta
Salatslekta er en gruppe blomsterplanter i kurvplantefamilien med rundt 100 arter. De finnes over hele verden, men mest i temperert Eurasia. I Europa finnes 17 arter. Høyden varierer fra 10 til 180 cm. Noen arter er spiselige. Betegnelsen Lactuca viser til den melkeaktige saften, som også inneholder bitre stoffer. Bitterstoffene er del av plantens måte å holde utøy unna, men er også med på å bestemme salatens smak. Salat-arter etes allikevel av larvene til flere arter av sommerfugler.
Kaj og Andrea
Kajkager
I de senere år arrangeres det også uhøytidelige konkurranser kalt kajkagekast, typisk i studentmiljøer og i forbindelse med ølfestivaler og lignende. Studentene ved Aarhus Universitet er blant arrangørene av slike konkurranser :"«Kast med kaj""Når dagens turneringer når til vejs ende, er det tid til det årlige kajkagekast. en skør tradition, som ingen helt ved, hvor stammer fra. Det går i al sin enkelhed ud på, at et ukendt antal kajkager bliver stillet til rådighed til alle, der har lyst til at være med. Den, der kan kaste det længste og største sammenhængende stykke, vinder.»"
Salatslekta
Størst økonomisk betydning har hagesalat (Lactuca sativa) inklusive hodesalat (Lactuca sativa var. capitata).
Belgia under Vinter-OL 1964
Belgia under Vinter-OL 1964. Åtte sportsutøvere, sju menn og én kvinne, fra Belgia deltok i tre sporter, alpint, bobsleigh og skøyter, under Vinter-OL 1964 i Innsbruck i Østerrike. Belgia vant ikke noen medaljer, beste plassering var en åttendeplass i slalåm for damer.
Give ’Em Enough Rope
Give 'Em Enough Rope er det andre studioalbumet til punkbandet The Clash. Platen ble utgitt av CBS Records i november 1978 i Storbritannia, og i april 1979 i USA. Coveret ble designet av Gene Greif. Dette albumet markerte The Clashs første utgivelse i Statene. «Tommy Gun» og «English Civil War» ble sluppet ut som singler fra platen rundt juletider i 1978.
Albumet fikk en varm mottakelse og kom på 2.-plass på listene i Storbritannia, og 128.-plass i USA. Give Em Enough Rope ble også stemt fram som årets album fra 1978 i Rolling Stone og Time og det britiske magasinet Sounds.
Åpningssporet på b-siden av albumet, «Guns On The Roof», var inspirert av en skyte-relatert episode som resulterte i at spesialstyrker stormet bandets base i London. Paul Simonon og Topper Headon ble arrestert og ble gitt en bot på 750 pund for å ha skutt duer på toppen av øvingslokalene deres.
Sporliste
Alle spor er skrevet av The Clash.
Myroslav Ivan Ljubatsjivskyj
Myroslav Ivan Ljubatsjivskyj (ukrainsk Мирослав Іван Любачівський, født 24. juni 1914 i Dolyna i Østerrike-Ungarn som senere ble del av Ukraina, død 14. desember 2000 i Lviv) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Prest
Han ble presteviet den 21. september 1938 i Lwów (Lviv) av storepark for den ukrainske gresk-katolske kirke Andrej Sjeptytskyj, som da var del av Polen, og fortsatte sine teologiske studier i utlandet; Collegium Canisianum i Innsbruck, og Sitten i Sveits, og i Roma ved Pontificio Istituto Biblico, Gregoriana. Under andre verdenskrig ble Vest-Ukraina okkupert og senere annektert av Sovjetunionen, og fra 1940 til 1990 var den ukrainsk-katolske kirke undertrykt i Sovjetunionen.
Ettersom det derfor ikke var mulig for Ljubatsjivskyj å reise hjem, kom han i 1947 til USA. Der ble han teologiprofessor ved ukrainernes presteseminar i Stamford i Connecticut. I 1968 ble han lærer ved presteseminaret i Washington D.C.
Erkeepark, storerkeepark
Han ble utnevnt til ukrainsk-katolsk erkeepark av Philadelphia den 13. september 1979. Han ble bispeviet 12. november samme år av pave Johannes Paul II, med medkonsekratorene storerkeepark kardinal Josyf Slipyj og av erkeepark Maksym Hermaniuk, C.SS.R..
Den 27. mars 1980 ble han koadjutor for storerkeeparken av Lviv, kardinal Josyp Slipyj (som hadde sin bopel i Roma). Han rykket opp som storerkeepark av Lviv 7. september 1984 (fra kardinal Slipyjs død).
Kardinal
De sovjetiske myndigheter opphevet forbudet mor den ukrains-kaolske kirke i 1989, etter den kalde krigen. Først 30. mars 1991 ble det mulig for kardinal Ljubatsjivskyj å vende tilbake til Ukraina. Han døde i 2000.
Adele av Flandern
Adele av Flandern (dansk: Edel av Flandern; født ca. 1064, død i april 1115) datter av Robert I av Flandern og Gertrud av Sachsen. Dansk dronning og hertuginne av Puglia.
Robert I arrangerte ekteskap for Edel med Knut den hellige av Danmark for å danne en dansk–flamsk allianse mot Vilhelm Erobreren som hadde inntatt England i 1066. Ekteskapet ble inngått i 1080 eller 1081.
Paret fikk følgende barn:
Etter at ektefellen ble drept i 1086 flyktet Adele tilbake til hjemlandet og bodde ved farens og broren Robert II av Flanderns hoff. I 1092 ble det arrangert nytt ekteskap for henne, denne gang med Roger Borsa av Puglia og Calabria. Med sin andre ektefelle fikk hun sønnen Vilhelm II av Puglia ( f. ca. 1095 eller 1097, død 1127).
Mens hun ennå levde ble hennes første ektefelle helligkåret og hun sendte vakre gaver til utsmykning av helgenskrinet hans i Odense.
Daniel Deusser
Daniel Deusser (født 13. august 1981) er en tysk rytter som konkurrerer i sprangridning.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i lagkonkurransen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 18 individuelt.
Croc: Legend of the Gobbos
Croc: Legend of the Gobbos (også kjent som kun Croc, eller i Japan som Croc! Pau-Pau Island) er et tredjepersons, 3D-plattformspill utviklet av Argonaut Software og utgitt av Fox Interactive i 1997. Spillet ble produsert og utgitt for Game Boy Color, Sony PlayStation, Sega Saturn, og Microsoft Windows.
Hovedpersonen er en grønn krokodille som heter Croc, som må komme seg gjennom flere baner som foregår på forskjellige øyer over hele Gobbo Valley. Nivåene består av forskjellige mindre under-seksjoner som foregår både over land og under jorden (og av og til under vann) som er full av forskjellige fiender og andre hindringer som forsøker å hindre Croc. Enkelte etapper inneholder også større fiender kjent som «Guardians» som Croc må beseire for å komme videre til neste område.
Forskjellige samleobjekter er spredt over samtlige etapper, inkludert små, grå krystall-lignende kuler som fungerer som Crocs kan bruke for å få bedre helse, og røde hjerter som gir spilleren et ekstra liv. Crocs evner til å manøvrere er sammenlignbare med Mario fra Super Mario 64. De primære bevegelsesmetoder er å løpe, hoppe, klatre eller svømme.
Handling
Kong Rufus, leder for en gruppe skapninger kalt Gobbos, ser på en soloppgang over Gobbo-dalen når han legger merke til en stor kurv med en krokodille som flyter nedover en elv. Kong Rufus og hans innbyggere, Gobbos, bestemmer seg for å la krokodillen vokse opp som en av deres egne. Men krokodillen, som snart får kallenavnet Croc, vokser seg hele tiden større og blir til slutt mye større enn de andre Gobbos. En dag invaderer baron Dante og hans skurker, kjent som Dantinis, Gobbo Valley og begynner å terrorisere Gobbos, fanger dem og låser dem inn i bur.
Midt i alt dette kaoset får Kong Rufus tak i en magisk gul fugl ved navn Beany, som bruker sine magiske evner for å transportere Croc til sikkerhet, rett før kong Rufus blir snappet av Baron Dante. Dante og hans håndlangere tar snart fullstendig overtak over hele Gobbo Valley, og alle Gobbos. Croc legger deretter ut på et oppdrag for å frigjøre Gobbos og landsbyen deres - og til slutt beseire Baron Dante.
Ales stener
Ales stener er en skipsformet steinsetting i Kåseberga på Österlen i Sverige. Monumentet består av 59 steiner i kvartssandstein, som veier omtrent 4-5 tonn hver. Steinsettingen er ca. 67 m lang og 19 m bred, og er Sveriges største bevarte skipssetting. Den ligger på brinken ut mot Østersjøen, 42 m over havet, med flott utsikt over kysten og over mot Bornholm. Monumentet ble oppført ca. 600 e.Kr., altså i merovingertiden. Dateringen er gjort på basis av karbondateringer fra undersøkelser i og rundt skipssettingen, også innunder noen av steinene. Det er også påvist at området der steinene ligger har vært bebodd svært lenge. Et steinsatt ildsted som ble funnet ved den nordvestre stavnsteinen viste seg å være fra eldre steinalder, 5300 – 5600 år før nåtid.
Det er uklart hva steinsettingen symboliserer. Den mest utbredte teorien er at dette har vært sted for ritualer ved begravelser og ved overganger mellom årtider. Det er ikke uvanlig å finne enkle branngraver under flat mark inne i eller ved slike steinsettinger. Dessverre er Ales stener ikke totalundersøkt, og den er skadd ved hardhendt «restaurering» med bulldozer på 1950-tallet. Det er derfor mulig at man ikke kommer helt til bunns i hva funksjonen egentlig har vært.
Arkeologen Nils G. Bruzelius besøkte stedet ca. 1870, da han kartla og beskrev steinene. Han beskriver da ytterligere to mindre skipssettinger, en på hver side av den store. Spor av den ene ble funnet ved søk med georadar i 2006. Da ble det også funnet spor etter en større gravhaug et stykke fra skipet. Flere utgravninger er planlagt i løpet av 2011.
En mer kontroversiell teori er at monumentet har astronomisk betydning. Enkelte mener at steinene har blitt plassert på denne måten etter solårets 365 dager og døgnets 24 timer og at hele anlegget utgjør en slags kalender fra yngre steinalder. Denne tolkningen motsies av karbondateringene, og dessuten tar den ikke høyde for at enkelte steiner er blitt forskjøvet under restaureringsarbeidene på 1950-tallet.
VM i landeveissykling 2021 – Mennenes fellesstart (U23)
VM i landeveissykling 2021 – Mennenes fellesstart (U23) ble arrangert 24. september 2021 fra Antwerpen til Leuven i Belgia.
Filippo Baroncini vant.
Portrettet (Gogol)
I første del møter vi den unge kunstneren Tsjartkov, som lever i fattigdom i St. Petersburg, upåaktet av det kunstkjøpende publikum, men med høye mål for arbeidet sitt. En dag blir han stående og betrakte godtkjøpsbildene som er utstilt ved en bod på Sjtsjuktsjintorget, mens han reflekterer over publikums dårlige smak. Ettersom han har inngitt seg med den ivrige selgeren, kan han ikke gå derfra før han har gjort en handel. Stuvet bort innerst i bua finner han et merkelig portrett, som han så tilegner seg for sine siste slanter. Portrettet viser en mann med et fremmedarta utseende, og er svært livaktig. Særlig er mannens blikk levende og intenst.
Hjemme i atelieret begynner portrettets blikk å virke så sterkt på han at han får problemer med nattesøvnen. Til slutt må han dekke det til, men det fortsetter likevel å inngi han en sterk uro. En dag tropper verten opp med en politiinspektør for å kreve inn utestående husleie. Inspektøren tar så hardt i bildet at ramma går i stykker, og ut faller noe som klirrer. Tsjartkin får raskt gjemt unna gjenstanden, som viser seg å være en rull med tusen gulldukater.
Tsjartkin bruker sin nyfunne formue til å markedsføre seg sjøl, og navnet hans blir ganske snart kjent blant publikum. Han blir oppsøkt av rike mennesker som vil bli portrettert. Nå gjennomgår den tidligere kompromissløse kunstneren en forvandling. Gradvis lærer han seg å gi etter for oppdragsgivernes ønske om et mest mulig flatterende portrett, om det aldri så mye går på bekostning av sannheten. Og berømmelsen og inntektene øker i samme takt som den kunstneriske integriteten avtar. Han har lært seg å gi publikum det publikum helst vil ha.
Mange år seinere gjenfinner vi Tsjartkin som feiret kunstprofessor og æresmedlem av Kunstakademiet. En dag blir han bedt om å gi en bedømmelse av et maleri av en ukjent kunstner som vurderes innkjøpt. Til sin forskrekkelse gjenfinner han i dette verket en renhet og kraft i uttrykket som minner han om hans egen sannhetssøking i ungdommen. Møtet med sine egne, for lengst glemte idealer fører til en personlighetsforandring hos Tsjartkin. Fra nå av bruker han alle sine krefter på å ødelegge alt han ser rundt seg av kunstnerisk talent. Han bruker sin store formue til å kjøpe opp gode verk av yngre kunstnere, for deretter å skjære dem i småbiter. Han utvikler en uhelbredelig galskap, og dør snart etter under forferdelige febersyner av portretter med stirrende blikk som omgir han over alt.
Del to foregår under en auksjon etter en kjent kunstskjønner i St. Petersburg. Det kunstverket som vekker størst oppmerksomhet, er et portrett av en fremmedartet utseende person med et særlig intenst og livaktig blikk. Midt under budrunden griper en av de tilstedværende ordet, og alle må lytte til hva han har å si. Her følger så historia om det portrettet som holder på å gå under hammeren. Den begynner i den fattigslige bydelen Kolomna, der den talende hadde sin oppvekst. Faren var en sjøllært kunstner som holdt liv i familien ved å gjøre bestillingsverk for kirker og klostre. En dag blir han oppsøkt av en av Kolomnas mest omtalte og mest frykta personligheter. Det er en person av asiatisk opprinnelse som er kjent som hensynsløs pantelåner og ågerkarl. Ryktene går om at det hefter noe demonisk ved denne personen; mange av dem som har benytta seg av tjenestene hans har endra personlighet og gått til grunne på ulike måter. Nå ønsker han å bli udødeliggjort gjennom et portrett. Kunstneren føler sterkt ubehag i ågerkarlens nærvær, men tiltrekkes samtidig av oppgaven. Det slår han at han her har modellen for et bilde av mørkets fyrste som han har i bestilling. Han tar fatt på oppgaven, men føler samtidig et uforklarlig tungsinn sige innover seg under arbeidet. Det skal vise seg at portrettet aldri blir helt ferdig; oppdragsgiveren lider en plutselig død, og bildet blir i kunstnerens eie.
Fra denne dagen inntrer en personlighetsforandring hos den tidligere så rettskafne mannen. Han blir ond og farlig - også for sine nærmeste - og alle bildene han maler får ågerkarlens onde øyne. Et nytt omslag inntreffer fra den dagen portrettet fjernes fra atelieret; han blir mer from enn han noen gang har vært, og ender sitt liv i kloster. I mellomtida går portrettet fra hånd til hånd. Ingen orker å ha det hos seg særlig lenge. Til slutt forsvinner sporene etter det, inntil kunstnerens sønn altså gjenfinner det på auksjonen.
Mens de tilstedeværende har vært oppslukt av mannens fortelling, har en eller annen ubemerka fjerna portrettet fra veggen i lokalet og stukket av.
Gausdal Maraton
Gausdal Maraton er et løp i langdistanse/mellomdistanse hundekjøring som arrangeres i starten av januar hvert år. Tidligere har løpet hatt start og mål Skeikampen i Gausdal kommune, men de siste årene har start, mål og sjekkpunkt vært på Astridbekken skisenter i Gausdal Vestfjell. Løpet har fire klasser;
Nytt i 2015 var en nytt hovedløp på 300 Km :
Felles start på Astridbekken ski senter – Vesleskag: 75 km
Vesleskag. Her er Valdres folkehøgskole. Meldepost. Halmdepot.
Vesleskag –Sikkilsdalen: (ca 60 km)
Sikkildalseter : Her er det halmdepot,vann og en person. En liten varm hytte.
Sikkilsdalen-Sjodalen 34 km til Sjodalen hyttetun. Her er det halmdepot, dog drop og vann.
Sjodalen –Skåbu 40 km med sjekkpunkt i Skåbu sentrum.
Sjekkpunktet ligger rett ved bensinstasjonen. Eget hus på sjekkpunkt for kjørerne. Dog drop, halm, veterinær og 7 timer obl.hvil for alle. Publikum og handler.
Helmaraton 200 Km Åpen klasse og begrenset klasse, går to runder i Gausdal Vestfjell med start Astridbekken skisenter opp til Megrunn og tilbake til Astridbekken der det er sjekkpunkt med 5 timer hvile og tidsutjevning.
Arrangøren er Gausdal Trekkhundklubb.
Vinnere GM 200 Km: Ralph Johannesen 2012, Petter Jahnsen 2011, Sigrid Ekran 2010.
vinner av GM 300 Km 2017 Ralph Johannesen.
Juan Gualberto Guevara
Juan Gualberto Guevara y de la Cuba (født 12. juli 1882 i Villa de Vitor ved Arequipa i Peru, død 27. november 1954 i Lima) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Lima 1945–1954.
Bakgrunn
Juan Gualberto Guevara var sønn av Simón Guevara og hans hustru Eulogia Cuba. Han studerte katolsk teologi og filosofi ved Seminario de San Jerónimo i Arequipa.
Prest
Den 6. juni 1906 ble han presteviet, og arbeidet i den først peruanske, men siden 1883 chilenske byen Arica. Da Peru i 1910 brøt de diplomatiske forbindelser med Chile om forståelsen av Ancón-traktaten, måtte han forlate Arica. Fra 1910 til 1920 var han viserektor ved presteseminaret i Arequipa, og fra 1916 til 1940 var han journalist og utgiver av den peruanske avisen El Deber. Han fullførte kirkerettsstudier ved det pavelige universitet Gregoriana i Roma, og derfra ble han doktor i kirkerett i 1922.
Biskop, erkebiskop
Pave Pius XII utnevnte i 1940 Guevara til biskop av Trujillo. Han ble bispeviet 2. mars 1941 av den apostoliske nuntius i Peru og senere kardinal Fernando Cento. Medkonsekrerende var Felipe Santiago Hermosa y Sarmiento, biskop av Cuzco, og Domingo Juan Vargas, emeritert biskop av Huaraz.
I 1943 fulgte hans utnevnelse til erkebiskop av Trujillo og tidlig 1945 til militærbiskop.
Den 16. desember 1945 ble han utnevnt til erkebiskop av Lima.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Skåla (Molde)
Skåla er et fjell i Molde kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 128 meter over havet. Fjellets primærfaktor er 1 030 meter. Fjellet ligger på Skålahalvøya, og var frem til kommunesammenslåingen 01.01.2020, Molde kommunes høyeste fjell. Etter kommunen ble sammenslått med Nesset og Midsund kommune, er nå Høgbøra (Kleneggen) med 1 964,4 moh i Eikesdalen, det høyeste fjellet i kommunen.
Hinojares
Hinojares er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 356 innbyggere (2021).
Sverre Enevolds plass (Oslo)
Sverre Enevolds plass på Grefsenplatået rett under Grefsenåsen i bydel Nordre Aker har sitt navn etter mekaniker og motstandsmann Sverre Enevold (1894–1945). Enevold, som bodde i Kjelsåsveien, ble arrestert av tyskerne 13. februar 1945 og slått ihjel under forhør samme natt. Bystyret vedtok at plassen skulle oppkalles etter ham 2. februar 1951.
Parken og plassen er flittig benyttet av barn som leker, og ungdom og voksne som driver med diverse ballspill. Vedlikeholdet av plassen og parken er lavt prioritert og delvis overlatt til nabolaget. Den store åpne plassen er omkranset av Jupiterveien.
Hundvåg Stadion
Hundvåg stadion er en fotballstadion på Hundvåg i Stavanger. Det er hjemmebane for Hundvåg FK.
Riksrådet
Riksrådet eller Riksmøtet, var betegnelsene på de riksorganer i Norge, Sverige og Danmark hvor de fremste av adelen og geistligheten, det vil si biskopene, var representert. Medlemmene av riksrådet ble betegnet riksråder. Før innføringen av eneveldet var de skandinaviske landene stort sett valgkongedømmer, og den politiske makten var delt mellom kongen, adelen og kirken. Riksrådet styrte landet sammen med kongen, og ikke minst i Danmark kunne riksrådet tidvis være mer innflytelsesrikt enn kongen.
Danmark
Fra gammel tid var det skikk at kongen rådslo med menn som han hadde særlig tillit til, om rikets anliggender. Disse rådslagningers avholdelse var avhengig av kongens vilje, liksom kongen også i det vesentlige bestemte hvem som skulle delta deri; sedvanlig var det de hoffembedsmenn som til stadighet var omkring kongen, i forening med de geistlige og verdslige stormenn som bodde i nærheten av det sted hvor kongen i øyeblikket oppholdt seg. Dette rådet hadde altså opprinnelig ikke noen som helst fast begrensning. Kongene fant det dog snart formålstjenlig å gi det en sådan for ikke ved forefallende leilighet å bli nødt til å kalle personer til rådslagningene som de ikke kunne stole på, men formedelst deres innflytelse ikke kunne unngå å ta med.
På slutten av 1200-tallet nevnes flere verdslige stormenn med tittelen «kongens råder» (consiliarii regis), og i Christoffer IIs håndfestning i 1320 forbys det ham å oppta noen tysker i sitt hemmelige og edsvorne råd. Rådet hadde da, synes det, antatt en nogenlunde fast karakter med medlemmer som var utnevnt av kongen og hadde avlagt en rådsed til ham. I den følgende tid steg dette rådets innflytelse hurtig. Rikets forfatningsmessige representasjon, danehofferne, ble sjeldnere og sjeldnere og ble avløst først av de under friere former avholdte riksmøter eller herredager. Disse var i regelen kun en slags utvidede rådsmøder hvor det snevrere råds medlemmer spilte den viktigste rollen, og ble sammenkalt ved viktigere anledninger hvor kongen mente ikke å kunne nøyes med å høre det mindre rådet. I disse større forsamlingene hadde visstnok enhver stormann rett til å møte. De kunne dog ifølge deres natur kun sjelden sammenkalles, og det ble derfor det mindre rådet som kom til å utøve den største innflytelsen på rikets styre, dels som kongens stadige rådgivere, dels (som riksembedsmenn) som hans medhjelpere i den daglige administrasjonen.
Det sterke oppsvinget i kongedømmets makt under Valdemar Atterdag og dronning Margrete bidro også til å gi stillingen som kongens råd en forøket anseelse og glans; denne utviklingen kom dog under disse kraftfulle herskere kongemakten til gode, som hvis representanter rådene sto. Den alminnelige betegnelsen for rådet ble under Valdemar Atterdag Rigets Råd, men dette betød visstnok ikke at rådet nå i høyere grad enn før ble betraktet som rikets representasjon overfor kongen, men var snarere et uttrykk for den sterkere sammenslutningen av riket som fant sted under ham. Først under Erik av Pommern og særlig i slutningen av hans regjering trådte riksrådet stadig mer i forgrunnen som rikets representasjon og som motvekt mot kongemakten som den også innskrenket. Denne utviklingen skyldtes delvis kongens uskikkethet, delvis unionen med de to andre rikene, særlig Sverige, hvor rigsrådets makt hadde nådd en langt større høyde. Da Erik foreløpig forlot Danmark, var riksrådets makt så stor at det på egen hånd kunne avsette ham i 1439.