cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jarlenes flukt
Bakgrunn for eksilet
Da skotske kong Jakob (VI i Skottland og I i England) etterfulgte den engelske tronen i 1603, fortsatte han raskt med å gi benådninger for de irske herrene og deres opprørsstyrker. Som konge av Skottland hadde han en bedre forståelse av fordelene ved å jobbe med lokale høvdinger i det skotske høylandet. Imidlertid, som i andre irske herredømmer, innebar freden fra 1603 at O'Neill mistet betydelige landområder til naboer, som ville bli gitt selveie reiendommer under det engelske systemet, i stedet for de løsere ordningene under det tidligere irske Brehon-lovsystemet. Dette var ikke en ny politikk, men var en godt forstått og langvarig praksis i Tudortidens erobringen av Irland.
Den 10. september 1602 hadde fyrsten av Tyrconnell allerede dødd, angivelig myrdet, i Spania, og broren hans etterfulgte ham som 25. høvding av O'Donnell-klanen. Han ble senere tildelt jarldømmet Tyrconnell av kong Jakob den 4. september 1603, og gjenopprettet til en noe redusert omfang av territorier i Tyrconnell 10. februar 1604.
I 1605 begynte den nye Lord Deputy av Irland, den engelske kongens stedsfortreder, Arthur Chichester, å gjøre inngrep i de tidligere frihetene til de to jarlene og McGuire-klanen (også omtalt som Maguire) i Fermanagh, og håndheve de nye selveiendommene, særskilt de som ble gitt i nordlige Ulster til O'Cahan-høvidingen. O'Cahan hadde tidligere vært viktige undersåtter av O'Neill-klanen og krevde beskyttelse; på sin side ønsket Chichester å redusere O'Neills autoritet. O'Cahan hadde også ønsket å fjerne seg fra O'Neills overherredømme. Et alternativ var å sikte O'Neill for forræderi hvis han ikke fulgte de nye ordningene. Oppdagelsen av kruttsammensvergelsen det samme året gjorde det vanskeligere for katolikker å virke lojale til både den engelske kronen og pavedømmet. En langvarig juridisk kamp ble imidlertid avgjort i O'Neills favør.
I 1607 fant O'Neills allierte McGuire og jarlen av Tyrconnell det vanskelig å opprettholde sin prestisje med lavere inntekter. De planla å søke spansk støtte før nyhetene om slaget ved Gibraltar ankom, og hvor den nederlandske flåten hadde ødela det meste av den spanske. Da skipet deres slapp anker, ser det ut til at O'Neill har sluttet seg til dem på ren impuls. Han hadde tre alternativer:
I frykt for arrestasjon valgte de å flykte til det europeiske fastlandet, hvor de håpet å rekruttere en hær til invasjonen av Irland med spansk hjelp. Med den spanske flåten ødelagt i 1607 var dette håret svakt. Men den ofte gjentatte teorien om at de alle var i ferd med å bli arrestert motsier den irske skribenten Tadhg Ó Cianáin (død 1614) i den samtidige Turas na dTaoiseach («Herrenes avreise»), en form for dagbok fra Rathmullen i Irland i september 1607 og til Roma i november 1608. som er den fremste kilden om reisen. I begynnelsen av sin beretning forteller at O'Neill hørte nyheter om skipet som lå ankret ved Rathmullen torsdag 6. september, og «tok avskjed med Lord Justice (Chichester) påfølgende lørdag». De hadde møttes på Slane i flere dager, og det er ingen bevis for at arrestordrer for hans var blitt utarbeidet, og det var heller ikke en hastede avreise.
Ettersom den engelsk-spanske krigen (1585–1604) ble avsluttet ved London-traktaten i 1604, ønsket kong Filip III av Spania å forbli i fred med England under det nye Stuart-dynastiet. Som en del av fredsforslagene skulle en spansk prinsesse gifte seg med kong Jakobs sønn Henrik, selv om dette aldri kom istand da Henrik døde av tyfoidfeber kun 18 år gammel. Spania hadde også gått konkurs i 1598. Tyrone ignorerte alle disse realitetene, ble værende i Italia og fortsatte med sin invasjonsplan til sin død i eksil i 1616.
Markering ved 400-årsjubileet
400-årsjubileet for «Jarlenes flukt» ble markert 14. september 2007 i hele Donegal, blant annet en regatta med høye skip, fyrverkeri, forelesninger og konferanser. Den irske presidenten Mary McAleese avduket en statue av John Behan som skildrer avreisen ved Rathmullan. Det er en permanent utstilling dedikert til «Jarlenes flukt» og den påfølgende bosetningen i Draperstown i Nord-Irland og på Flight of the Earls Centre i Martellotårnet ved Rathmullan.
Leif Amble-Næss
Leif Amble-Næss (1896–1974) var en norsk skuespiller, sanger og regissør som var spesielt aktiv innen lystspill og revy. Han hadde en stor del av karrieren i Sverige.
Amble-Næss scenedebuterte på Centralteatret i 1916 og spilte særlig lystspill og operetter. På Nationaltheatret regisserte han og spilte i Den glade enke (1938), samt regi på Flaggermusen (1931). Fra 1936 var han i Stockholm, der han var knyttet til Oscarsteatern og Blanche Teatern, og fra 1955 instruktør og skuespiller ved Folkan Teater. De siste årene var han ved Svenska Riksteatern. På 1950-tallet gjestet han igjen Chat Noir med et par oppsettinger.
Amble-Næss regnes som en av mellomkrigstidens fremste norske skuespillere innen lystspill og revy. Som visesanger og kabaretkunstner var han en skarp satiriker og humorist. Hans allsidige talent gjorde at han høstet suksess også som danser og stepper, og han hadde en sikker hånd om revyfaget. Flere av revysuksessene spilte han inn på plate for HMV på 1920- og 1930-tallet. Eksempelvis ble sangen Bare rundt omkring første gang fremført av Leif Amble-Næss i revyen Bladet fra munnen våren 1928, innspilt på plate av Einar Rose senere samme år.
Nina Grünfeld
Nina Frederikke Grünfeld (født 1966) er en norsk filmregissør, forfatter og tidligere leder i fagforbundet Norske Filmregissører (NFR).
Leif Amble-Næss
Han har også medvirket i filmer som Den store barnedåpen (1931), Op med hodet (1933), Mot nya tider (1939) og Den gule bilen (1963)
Privatliv
Leif Amble-Næss var gift med skuespilleren Maritta Marke og var far til skuespilleren og regissøren Lars Amble.
Nina Grünfeld
Grünfeld studerte massekommunikasjon, øststatskunnskap, film og TV i Oslo og har en bachelorgrad i filmregi fra Dramatiske Institutet i Stockholm. Hun er professor ved Høgskolen i Innlandet.
Hun var tidligere forsknings- og utviklingssjef ved Westerdals School of Communication. Grünfeld har hatt styreverv i en rekke kunst- og kulturinstitusjoner. Hun eier og driver filmproduksjonsselskapet Gründer Film i Oslo.
To av filmene i Nina Grünfelds filmografi er dokumentarer om hennes far, psykiateren Berthold Grünfeld. Den første handler om hans barndom og bakgrunnshistorie. Den andre om hans siste leveår.
I 2015 lanserte hun det veldedige smykkeprosjektet Coexista på Nobels Fredssenter i Oslo. Overskuddet av salget gikk til bekjempelse av islamofobi, antisemittisme og ekstremisme. 12. januar 2019 mottok Nina Grünfeld Blanche Majors forsoningspris for sitt arbeid.
Hennes dokumentarfilm Ninas barn, som også er utgitt i bokform, handler om det jødiske barnehjemmet i Oslo under andre verdenskrig. Faren hennes, Berthold Grünfeld, var et av barna der. Nina Grünfeld er oppkalt etter bestyrerinnen Nina Hasvoll Meyer som ble som en mor for barnehjemsbarna.
I dokumentarserien Alexia vs. verden fulgte hun den omstridte forfatteren Alexia Bohwim. Filmprosjektet startet i 2014 og hadde premiere på TV3 11. juni 2018. Prosjektet ble støttet av Norsk filminstitutt. Grünfeld har uttalt til media at hun tar sikte på å følge Bohwim i ytterligere 10–15 år.
I 2019 arbeidet hun med en kort-dokumentar om en jødisk bønnebok som forsvant under krigen og ble funnet av en kristen prest og overlevert i 2015 til Det mosaiske trossamfunn i Oslo.
I 2020 utga hun boken Frida - Min ukjente farmors krig. Boken handler om hennes farmor som var en fattig jødinne og prostituert i Tsjekkoslovakia og som ble deportert til Auschwitz og drept i konsentrasjonsleiren Ravensbrück i april 1945.
Dypt inne i skyggene
«Dypt inne i skyggene» er en roman av Margit Sandemo fra 1979. Handlingen er lagt til England på 1800-tallet, dit Helga fra Vestlandet må reise når hennes stefar viser henne uønskede tilnærmelser. Helgas far er Angus MacDunn, som i alle år har sørget økonomisk for henne, men Helga aldri sett. Helgas møte med farens gods er dystert. Hun oppdager at hennes far er død, samt at hennes tre brødre tilsynelatende aldri har hørt om henne. Helga rulles inn i et komplott, der alt til slutt handler om arv, og Helga er forvirret over hvem hun kan stole på eller ikke. Bedre blir det ikke når faren likevel viser seg å være i livet, men blir holdt gjemt på godset, av den trofaste tjeneren James. Helgas møte med faren blir rørende, og hun blir også satt inn i en del hemmeligheter, og hva og hvorfor. Hun får og vite at den mystiske mannen hun har møtt ved noen anledninger, Roderick, egentlig er helten i hele historien. Trådene samles på godset, og Helga opplever kjærligheten. Originalens tittel på denne romanen var «Djupt inne i skuggorna», og den ble utgitt som bok nr 16 i serien «Margit Sandemos beste føljetonger».
Poul Bundgaard
Poul Bundgaard døde i 1998, 75 år gammel, midt under opptakene til den absolutt siste Olsenbanden-film – Olsen Bandens Sidste Stik. Tommy Kenter kom til og overtok rollen som Kjeld. Poul Bundgaard ble begravet på Mariebjerg Kirkegård i Gentofte [1].
Danmark under Vinter-OL 1952
Danmark under Vinter-OL 1952. Én mannlig sportsutøvere fra Danmark, Per Cock-Clausen, deltok i kunstløp under Vinter-OL 1952 i Oslo. Danmark, som deltok for andre gang i et vinter-OL, vant ingen medaljer. Beste plassering var en 14.-plass i kunstløp.
Per Cock-Clausen var flaggbærer for Danmark ved åpningen.
Ministerieprosessen
Dette var den ellevte av de tolv rettssakene som ble ført av et amerikansk militærtribunal under Nürnbergprosessene. Den var den lengste av prosessene, og dermed også den som endte sist. Den ble ført på samme sted som den internasjonale Nürnbergprosessen, men i Ministerieprosessen hadde domstolen kun amerikanske medlemmer.
Den gang ble den også kalt Omnibus-prosessen, fordi den dreide seg om 21 siktede som knapt hadde hatt noen tilknytning til hverandre i årene under Det tredje rike, og ofte hadde fullstendig motsatt innstilling til nazi-tiden. Opprinnelig hadde de amerikanske anklagerne planlagt seks rettssaker, men etter ordre fra Washington DC måtte disse seks slås sammen. Anklagepunktene dreide seg om medskyldighet i drap og mishandling av krigsfanger og forbrytelser mot sivilbefolkning, plyndring i okkuperte områder, og forfølgelse, deportasjon og utryddelse av utallige mennesker ut fra religiøse og rasistiske grunner.
Prosessen ble ført for Militærtribunal IV, med dommerne William C. Christianson (rettens president), Robert F. Maguire og Leon W. Powers. Aktoratet ble ledet av Telford Taylor, mens Robert M.W. Kempner fremla aktoratets sak.
Mer enn 300 vitner forklarte seg, og saksdokumentene fyller 50 hyllemeter.
Tiltalebeslutningen ble lagt frem 15. november 1947, og saken ble ført fra 6. januar til 18. november 1948. Dommerne brukte deretter fem måneder på å forberede en dom på 833 sider som ble presentert 11. april 1949 og forkynt for de tiltalte to dager senere. Av de 21 tiltalte ble to frikjent, mens de andre ble dømt og fikk fengselsstraffer på fra tre år (inkludert tid utholdt) til 25 år.
Ernst von Weizsäckers sønn Richard von Weizsäcker ble senere vesttysk forbundspresident. I 1947 var han blant forsvarerne i saken mot faren.
Tiltalen
Tiltalen inneholdt åtte punkter:
Alle de tiltalte erklærte seg ikke skyldig.
Tribunalet avviste punkt 2 på grunn av mangel på bevis, og mente at punkt 4 lå utenfor dets jurisdiksjon fordi det berørte hendelser som fant sted før krigen.
De tiltalte
Stuckart ble stilt for retten igjen i 1950 for en denazifiseringsdomstol. Han ble dømst som Mitläufer (medløper), og ilagt en bot på 50 000 mark.
Herbert Ernst Backe, tidligere minister for landbruk, skulle også ha vært tiltalt i prosessen, men begikk selvmord i varetekt 6. april 1947.
Da jeg traff Jesus… med sprettert
Da jeg traff Jesus... med sprettert er en norsk biografisk komedie fra 2000.
Handling
Lille Oddemann bruker alle tilgjengelige metoder for å finne Jesus, inkludert sprettert hans. Filmen tar seerne med til Norge på slutten av 1930-tallet. Det dukker opp en rekke burleske og humoristiske karakterer, hvis krumspring overbeviser Oddemann om at det kan være en dårlig idé å bli voksen.
Likevel oppdager Oddemann at det også finnes enkelte belønninger ved å være voksen, som å gå på fest og finne vakre kvinner. Filmen er basert på en bok med barndomserindringer av forfatteren Odd Børretzen.
Marcel Rodman
Marcel Rodman (født 25. september 1981) er en slovensk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 7.-plass med det slovenske laget.
Irvinestown
Irvinestown (irsk: Baile an Irbhinigh) er en landsby i Fermanagh i Nord-Irland. Den ble grunnlagt i 1618 av Gerard Lowther, og het opprinnelig Lowtherstown. Senere ble området overdratt til Irvine-slekten fra Dumfries, og navnet ble da endret.
Den mest fremtredende bygningen er en ødelagt kirke fra det 18. århundre. I nærheten av Irvingestown finner man Necarne Castle, hvor det er opprettet en rideskole.
Hvert år avholdes Lady of the Lake Festival, en ti dager lang festival som begynner på fredagen etter 12. juli. Dette er den største festivalen som omfatter alle befolkningsgrupper i Nord-Irland. Festivalen har navn etter en mytisk figur som skal ha åpenbart seg glidende over vannet på Lough Erne, en kvinne i blå kjole med en blomsterbukett i hendene. Hun sies å være et varsel om gode tider.
Castle Archdale Country Park ligger ved Lough Erne. Naturparken har gang- og sykkelstier, hageanlegg, en campingplass, serveringssted og en marina, samt andre tilbud.
Zirdan-demningen
Zirdan-demningen er en demning som sørger for vannforsyning og irrigasjon i Iran, anlagt i elva Kajoo.
Demningen er en enkel betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 65 meter høy og 350 meter lang.
Obi-Wan Kenobi
Obi-Wan Kenobi er en fiktiv figur i Star Wars-universet skapt av George Lucas. Han er en av de viktigste figurene i sagaen og er, sammen med Anakin Skywalker, C-3PO og R2-D2, en av de få figurene som i en eller annen form dukker opp i samtlige seks filmer. I alle filmene bruker han en blå lyssabel. I den originale trilogien ble rollen spilt av Alec Guinness, og i den nye av Ewan McGregor.
Det amerikanske filminstituttet har kåret Obi-Wan Kenobi til filmhistoriens 37. beste helteskikkelse.
Biografi i sagaen
I filmene er Obi-Wan medlem av jediordenen. Han ble opplært av jediridderen Qui-Gon Jinn, og er den eneste jedien i filmene man får se både som padawan, jediridder og jedimester. Han ble mentoren til Anakin Skywalker og Luke Skywalker og blir general i klonekrigen. I Star Wars Episode I: Den skjulte trussel reiser han sammen med sin mester Qui-Gon Jinn til planten Naboo for å forsøke å bryte opp en blokade av planeten. Når de to jediridderne ankommer planeten innser de at de ikke er en enkel blokade, men snarere en invasjon av Naboo som er igang. De hjelper dronning Amidala med å flykte til Coruscant. Under denne flukten plukker de også opp slavegutten Anakin Skywalker fra planeten Tatooine. I det avgjørende slaget på Naboo er Obi-Wan vitne til at Darth Maul dreper Qui-Gon. Obi-Wan tar livet av Darth Maul etter dette og blir dermed den første jediridder som har klart å drepe en sith på over tusen år. På slutten av filmen utnevner Jedirådet Obi-Wan til jediridder og tillater at han tar Anakin Skywalker som padawan, til tross for at den vise jedimester Yoda stemmer imot dette.
I Star Wars II og III fekter han mot Count Dooku, men begge gangene blir han slått ut. I begynnelsen av Star Wars Episode III: Sithene tar hevn er han med på et oppdrag for å redde kansler Palpatine som er fanget av General Grievous på et av føderasjonens kommandoskip i atmosfæren over planeten Coruscant. Han og Anakin klarer oppdraget, etter en del trøbbel. På slutten av Klonekrigen får han i oppdrag å ta seg av droidelederen General Grievous. Han dreper droidelederen etter en hard kamp, og krigen roer seg. På slutten av Star Wars III fekter han mot Anakin på lavaplaneten Mustafar, og det ender med at Anakin blir kraftig forbrent. I Star Wars IV går han under aliaset Ben Kenobi og han bor på planeten Tatooine. I episode IV blir han drept av Darth Vader i en lyssabelduell om bord på Dødsstjernen, men han opptrer i de neste to filmene som et kraftspøkelse.
Eksterne lenker
Figuren aus Star Wars
Søragabet
Søragabet er navnet på fjorden som løper inn mellom Søre Eigerøya og fastlandet øst for denne, syd for Egersund. Tilsvarende heter fjorden mellom Nordre Eigerøya og fastlandet Nordragabet.
15. etappe i Tour de France 2006
1. sprint (i Embrun)
Etter 35 km
2. sprint (i Le Monètier-les-Bains)
Etter 121 km
1. klatring (Col d'Izoard)
Etter 86 km, kategori HC
2. klatring (Col du Lautaret)
Etter 134 km, kategori 2
3. klatring (L'Alpe d'Huez)
Etter 187 km, kategori HC
Humant chorion-gonadotropin
Humant chorion-gonadotropin, forkortet hCG, er et naturlig glykoproteinhormon som blir produsert i morkaken og skilt ut i urinen hos gravide kvinner. Skriveformene «choriongonadotropin» og «koriongonadotropin» blir også brukt. Hormonet blir populært kalt «graviditetshormonet», og de vanlige svangerskapstestene baserer seg på påvisning av øket nivå av hCG i urin.
HCG virker på gonadene (eggstokker og testikler), ved å gi økt produksjon av progesteron i eggstokkene. hCG aktiverer LHCG-reseptoren, en felles reseptor for luteiniserende hormon og hCG, og stimulerer endometriet til å ikke gå i menstruasjonsfase i menstruasjonssyklusen når bortfallet av corpus luteum skjer mot slutten av menstruasjonssyklus.
Hos menn finnes normalt ikke samme hCG-produserende vev som i morkaken, men ved en spesiell kreftform i testikkelen kan det dannes hCG. Dette vil faktisk kunne gi positiv gravidtest hos mannen. Det er hCG som stimulerer testiklenes vandring ned i skrotum. Dersom det ikke skjer naturlig kan man få hCG på resept, for å stimulere denne nedadgående testikkelvandringen.
Slankemiddel
Bruk av hCG som hjelpemiddel i den britiske endokrinologen A.T.W. Simeons slankekur er omstridt. Dette er en kur basert på ultra-lavt inntak av kalorier, under 500kCal. Simeons studere gravide kvinner i India på kalorifattig diett, samt «tykke gutter» med hypofyse-problemer (Frölichs syndrom) som ble behandlet med lave doser hCG. Under dette arbeidet oppdaget han at personer i begge grupper tok av fett framfor magert (muskel-)stoffvev. Han tenkte seg at hCG programmérte hypothalamus til å gjøre dette i gravide kvinner for å beskytte fosteret, ved å fremme mobiliséringen og forbruket av abnormt, overflødig fettavsettelse. Simeons, i sin legespraksis ved Salvator Mundi International Hospital i Roma, påbød lav-dose daglige sprøyter av hCG (125 IU) samtidig med kustomisért ultra-lav-kaloris (500 kCal/dagen, høy-protein, lav-karbohydrat/fett) kostens fettvevsavtag uten mager-vevsavtaget som regel sett i slik kost. Etter Simeons død begynte dietten å spre seg ved spesialiserte sentre og fremming av populære forfattere, særlig i land med mindre streng regulering, som USA.
Dopingmiddel
Innen doping brukes hCG hovedsakelig av menn etter en kur med anabole steroider. Grunnen er at bruk av anabole steroider bremser eller stanser kroppens naturlige testosteron-produksjon. Dette kan føre til at testiklene krymper fordi de ikke lenger behøver å lage testosteron.
Lensvik
Lensvik er en bygd og et sogn i Orkland kommune i Trøndelag. Den 1. januar 2016 hadde Lensvik sogn 1 111 innbyggere.
Bygdas sentrum utgjøres av bygdelagene Øvergård, Indergård og Selbekken ved Trondheimsfjorden. Administrasjonen i Agdenes kommune ligger i Selbekken. Lensvik kirke er sognekirke og ligger ved Storelvas utløp i fjorden, nord for Selbekken. Lensvik er en jord- og skogbruksbygd, særlig kjent for jordbærdyrking og pelsdyroppdrett.
Ved innføringen av formannskapslovene av 1837 ble Lensvik en del av Stadsbygd formannskapsdistrikt, som ellers omfattet bygdene Rissa, Hasselvika og Ingdalen på begge sider av Trondheimsfjorden. I 1860 ble Lensvik utskilt fra Stadsbygd som en del av Rissa og ble et eget kirkested. Lensvik ble en egen kommune da Rissa ble delt i to i 1905; Lensvik hadde ved opprettelsen 1 019 innbyggere. I 1964 ble Lensvik, som da hadde 1136 innbyggere, slått sammen med indre deler av Agdenes og Ingdalen, som fortsatt tilhørte Stadsbygd, til den nye Agdenes kommune.
Fylkesvei 5994
Fylkesveg 5994 går mellom Steinen og Tokle i Rauma kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv176.
KNM «Storm» (P961)
KNM «Storm» er det første seriefartøyet i Skjold-klassen, som er den norske marinens nye MTB-serie, og skal overta for Hauk-klassen. Det første fartøyet i klassen var KNM «Skjold» (P960), som ble sjøsatt første gang i september 1998, som et forseriefartøy.
Leveranse og sertifisering
28. september 2003 ble kontrakten om bygging av Skjold-klassen underskrevet, og KNM «Storm» ble påbegynt en tid etter dette. Fartøyet ble sjøsatt 30. oktober 2006, og for tiden blir besetningen trent opp i våpensystemer, sikkerhet og så videre. Fartøyet skal så sjøtestes, før endelige sertifiseringer av fartøy og mannskap gjør fartøyet klart til overtagelse av Marinen tidlig i 2008, som det første seriefartøyet i Skjold-klassen.
Gullfeber
Gullfeber (originaltittel: The Gold Rush) er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1925 skrevet, produsert og regissert av hovedrolleinnehaveren Charlie Chaplin i sin rolle som Vagabonden. Dessuten medvirker Georgia Hale, Mack Swain, Tom Murray, Henry Bergman og Malcolm Waite i filmen.
Filmen ble en stor økonomisk suksess, og regnes som en av de mest innbringende stumfilmene noensinne.
Handlingsreferat
Big Jim, som leter etter gull under Gullrushet i Klondike, har nettopp funnet enorme gull-forekomster. En annen gull-jeger, The Lone Prospector, går seg vill i en enorm snøstorm, når han også er på leting etter gull. Han snubler inn i hytta til Black Larsen, en etterlyst kriminell. Larsen prøver å kaste ut Prospector når Jim også kommer snublende inn. Larsen prøver å skremme begge ut ved hjelp av et gevær, men blir overmannet av Jim. De tre blir enige om en liten våpenhvile som lar alle tre bli i hytta under snøstormen.
Uværet tar så lang tid at maten deres går tom, og de trekker lodd om hvem som må ut i stormen for å skaffe seg noe å spise. Larsen taper, og må forlate hytta. Når han er ute og leter etter mat, ser han Jims gull-forekomster og bestemmer seg for å ta Jim i bakhold der når Jim kommer tilbake. I mellomtiden blir de to i hytta så desperate at de spiser en av Prospectors sko. Senere får Jim hallusinasjoner, forestiller seg Prospector som en gigantisk kylling og angriper ham. I det øyeblikket kommer en bjørn inn i hytta som de dreper, og forsyner dem mat. Når stormen avtar, forlater begge hytta. Jim vender tilbake til gull-forekomsten sin. Men der blir han slått ut av Larsen med en spade.
Når han forsøker å stikke av med litt av gullet, blir Larsen drept av et skred. Jim får igjen sin bevissthet, men har mistet hukommelsen etter slaget. Når han endelig kommer tilbake til nærmeste by, er hukommelsen hans delvis gjenopprettet. Han husker at han hadde funnet mye gull, at forekomsten var nær en viss hytte, og at han hadde bodd i hytta sammen med Prospector. Men han huske rikke plasseringen til gullet eller hytta. Så han begynner å lete etter Prospector, og håper at han kan føre Jim til hytta igjen. Jim og Prospector finner hytta, og overnatter der. Men over natten blåser en annen snøstorm hele hytta over en klippe, rett ved Jims gull-forekomster. Men hytta havner farlig nær stupet, og de forsøker å unnslippe før hele bygningen faller fra hverandre.
Lundarviga
Lundarviga er en bukt som ligger på Eigerøya utenfor Egersund i Rogaland, og nærmest deler denne i to. Den delen av Eigerøya som ligger vest for Lundarviga kalles Nordre Eigerøya, mens resten kalles Søre Eigerøya. Bukten har åpning ut mot det åpne havet i syd. På vest- og nordsiden ligger flere gårder (Skadbrød, Midbrød, Ytstebrød), mens østsiden er ubebodd. Langs vestbredden går det vei ut til Ytstebrød. Inne i bukten er det flere mindre viker (Knarraviga, Kvernhusviga), og en del mindre holmer (Samslått, Seiholmen, Sandvigholmen, Svartskjer). I nord strekker Økseneset seg et godt stykke ut i bukten i retning fra nord til syd.
Midtøsten
Midtøsten består av landene omkring den østlige del av Middelhavet og østenfor, samt landene ved Den persiske bukt. Midtøsten ligger i sydvestre del av Asia og i nordøstre del av Afrika.
Andre betegnelser for omtrent det samme området er «Det nære Østen», «Nærøsten» og «Forasia». Beskrivelsen Midtøsten brukes som regel i politiske, økonomiske og historiske sammenhenger. Geografisk anvendes ofte «Vest-Asia» om Midtøsten uten Egypt, men inkludert Kaukasus.
Navnets opphav
Navnet «Midtøsten» ble første gang brukt i et tidsskrift 1902 av den amerikanske sjøoffiseren Alfred T. Mahan, som skrev for Londons National Review. Her benyttet han det nye ordet i sin oppfordring til britene om å forsterke flåtestyrkene i Den persiske gulf. Da hadde sjøfolk allerede brukt uttrykket «Midtøsten» siden 1800-tallet. Den gang var punktet der den første 30. lengdegrad øst etter nullmeridianen Greenwich krysser den 30. breddegrad før nullbreddegraden Ekvator "midt-øst”. Punktet 30° øst og 30° nord blir liggende nær inngangen til Suezkanalen og var samtidig den nye vannbårne snarveien til Østen fra Europa da Suez-kanalen ble ferdigstilt i 1869. Derav navnet “Midtøsten”. Den amerikanske historikeren Roderic Davison forklarer Mahans Midtøsten som «et ubestemmelig område, som bevoktet en del av sjøveien fra Suez til Singapore». Betegnelsen «Midtøsten» henspilte på «Det nære østen» og «Det fjerne østen», som allerede inngikk i språket.
Eurosentrisme
Mange har kritisert navnet «Midtøsten» fordi det kan oppfattes som eurosentrisk. Regionen ligger i øst fra et vesteuropeisk ståsted. Forstavelsen midt- har også ført til en del forvirring, fordi man før første verdenskrig, ofte brukte uttrykket «Det nære østen» om Balkan og Det osmanske rike, mens «Midtøsten» refererte til Persia, Afghanistan og noen ganger Sentral-Asia, Turkestan og Kaukasus; til forskjell fra «Det fjerne østen», som viste til landene i Øst-Asia som Kina, Japan, Korea, Hongkong, Taiwan osv. Etter Det osmanske rikets fall i 1918 sluttet man å bruke uttrykket «Det nære østen», mens «Midtøsten» i større grad ble brukt om de nye statene i Den arabiske verden.
Demografi
De mest tallrike etniske gruppene i Midtøsten er arabere, tyrkere, kurdere og persere.
Befolkningsutviklingen i Midtøsten
Befolkningsutvikling i millioner fra 1950 til 2015.
Kilde World population prospect (Medium variant)
En bredere definisjon av Midtøsten (The Greater Middle East)
Noen ganger finner man Midtøsten brukt også om de øvrige landene i den arabiske verden. Dette er en bredere definisjon av Midtøsten, på engelsk ofte omtalt som The Greater Middle East, og omfatter også land som:
Det var G8 som kom med denne definisjonen i 2004
Enkelte regner også land i det sørlige Kaukasus med i definisjonen. Land som Aserbajdsjan, Armenia og Georgia.
Onstad
Ohnstad er et sted i Aurland kommune i Sogn og Fjordane. På Ohnstad er gårdsdrift primærnæringen, i tillegg ligger en bensinstasjon og kraftverket til Oslo Lysverker her. Ohnstad er en egen avkjørsel fra E16 og ligger mellom europaveien og Aurlandsvangen, som er kommunesenteret. Historikere mener at kong Sverre, er født nettopp her.
Pol Cassel
Pol Cassel, egentlig Paul Ernst Karl Cassel (født 17. mars 1892 i München, død 9. september 1945 i Kischinew) var en Dresden- maler og grafiker i retningen klassisk moderne.
Han døde i russisk krigsfangenskap.
Liv og verk
Cassel fikk sin kunstnerutdannelse i Erfurt og Dresden i perioden 1907 til 1914. Etter å ha tjenestegjort i første verdenskrig fikk han en vennskapskrets som omfattet Conrad Felixmüller, Otto Griebel, Otto Dix og Elfriede Lohse-Wächtler. I 1921 flyttet han til Wehlen, med fru Susanna og deres første sønn, Ra. Sønnen Constantin ble født der, hvor de bodde til 1938.
Han hadde sommeratelier i et nedlagt steinbrudd i utkanten av Zeichen i Sachsen. Der laget han stemningsfulle landskaper, portretter, dyrebilder, blomsterstilleben med avantgardistisk forsterkning av uttrykket.
I 1944 ble han utkalt som soldat, og havnet på østfronten, hvor han døde i russisk krigsfangenskap.
Han er alt i alt lite kjent utenom i kunsthistorisk interesserte kretser hvor man i dagens tyske kunsthistorie kategoriserer ham som ekspressiv realist og tilhørende den «forsvunne kunstnergenerasjonen».
Fiskevernsonen ved Svalbard
Fiskevernsonen ved Svalbard er en sone på 200 nautiske mil rundt Svalbard der Norge hevder retten til å regulere fisket for å bevare fiskeressursene. Ved inngåelsen av en endelig delelinjeavtale med Russland i 2010, ble fiskerivernsonens areal redusert fra 770 565 km² til 715 312 km² havareal.
Tildelinga av fiskekvoter har vært praktisert slik at land som historisk har fiska rundt Svalbard, har forrang. Regulering av fiske basert på kriteriet om tradisjonelt fiske anerkjennes av de fleste land, selv om de ikke deler det norske synet på Svalbardtraktatens anvendelsesområde. Forskrifter om fiske i Svalbards territorialfarvann og indre farvann fastsettes i medhold av Svalbardloven, mens forskrifter om fiske i vernesonen fastsettes i medhold av soneloven.
Fartøy fra Norge, Russland, EU, og Færøyene er gitt adgang til å fiske torsk i vernesonen. Reguleringen av rekefisket er også basert på prinsippet om tradisjonelt fiske i en gitt periode, og innebærer at bare fartøyer fra Norge, Russland, Canada, EU, Grønland, Færøyene og Island kan delta i dette fisket. Fiskevernsonen har tidligere vært stengt for fiske etter norsk vårgytende sild. Siden 2000 ble det etter en vitenskapelig vurdering åpnet for fiske av sild i et avgrenset område av vernesonen i en periode om sommeren. Fartøy fra Norge, Russland, EU, Færøyene og Island kan delta i dette fisket.
Per Anders Todal
Per Anders Todal (født 1. desember 1968) er en norsk journalist og forfatter. Todal er oppvokst på en gård i Todalen i Aure kommune på Nordmøre. Han er utdannet ved Universitetet i Bergen og University of California, Berkeley, med fagene psykologi, historie og medievitenskap.
Han har arbeidet i den nynorske ukeavisen Dag og Tid siden 1997. Todal har også spilt på Todalens egen festival, Rock mot ras, med bandet sitt, Krank.
Todal fikk NTBs språkpris for 2018.
Sigurd Per Andersen
Sigurd Per Andersen (født 19. mars 1908 i Skoger ved Drammen, død 4. september 1974 i Trondheim) var en norsk maskiningeniør, professor og rektor ved NTH.
Han var utdannet maskiningeniør fra NTH fra 1932 og begynte å arbeide for sin svigerfar Christian Setsaas i rørleggerfirmaet Ing. Chr. Setsaas i Trondheim, deretter i maskinforretningen Norsk Teknisk Bureau i Oslo. Han ble verkstedingeniør ved Norsk Elektrisk & Brown Boveri i 1935, og avanserte til driftsteknisk overingeniør i 1945. S.P. Andersen var professor i maskinteknisk fabrikkdrift og verktøymaskiner ved NTH fra 1947, fra 1954 til 1963 som NTHs rektor. Han var blant hovedmennene bak etableringen av forskningsstiftelsen SINTEF i 1950.
Andersen ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1962.
Richard H. Price
Richard H. Price (født 1. mars 1943 i New York, USA) er en ledende amerikansk fysiker som er mest kjent for sitt viktige arbeid innen generell relativitet. Price er sannsynligvis mest kjent for sine resultater i 1972 som nå er blitt kjent som Price teorem.
Price ble uteksaminert fra Stuyvesant High School i 1960 og fortsatte med dobbelt grad i fysikk og ingeniørfag ved Cornell University. Han tok sin doktorgrad i 1971 ved Caltech University. Han har tilbrakt mesteparten av sin karriere ved University of Utah.
Price er medforfatter av tre kjente bøker innen emnet generell relativitet.
Torch
Torch er et hardcore/metalcore-band fra Trondheim som ble dannet i 1999. Bandets første album «Death to perfection» ble utgitt av Kong Tiki Records i 2006.
Deres siste plate «Pt. IV: A New Beginning» ble utgitt i 2011 på det norske plateselskapet MBN. Bandet stod for produksjonen selv og utgivelsen ble mikset av Steve Evetts, som har produsert musikk for mange kjente band i sjangeren.
Oktober 2011 var Torch på turne i India sammen med det indiske metallbandet Undying Inc.
Pavel Ploc
Pavel Ploc (født 15. juni 1964 i Jilemnice) er en tidligere tsjekkoslovakisk skihopper som konkurrerte fra 1982 til 1991.
Rok Tičar
Rok Tičar (født 3. mai 1989) er en slovensk ishockeyspiller.
Pavel Ploc
I 1983 satte han verdensrekord i skiflyging på 181 meter, en rekord som ble stående i et år.
Rok Tičar
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 7.-plass med det slovenske laget.
Pavel Ploc
Han tok sølvmedalje i normalbakken under OL 1988 i Calgary, og bronse i storbakken under OL 1984 i Sarajevo. Han har også to bronsemedaljer fra verdensmesterskap i laghopping, stor bakke (1984 og 1989).
På slutten av 1990-tallet var Pavel Ploc tsjekkisk landslagstrener i skihopping.
Senere har han sittet i kommune/bystyret i Liberec som representant for sosialdemokratene.
Frankrike under Vinter-OL 1952
Frankrike under Vinter-OL 1952. Tjueseks sportsutøvere, tjue menn og seks kvinner, fra Frankrike deltok i fem sporter, alpint, bobsleigh, kunstløp, langrenn og skihopping, under Vinter-OL 1952 i Oslo. Frankrike kom på en delt tolvteplass med en bronsemedalje.
Shafaroud-demningen
Shafaroud-demningen er en demning for vannforsyning og irrigasjon i Iran, som i 2017 er under bygging i elva Shafaroud 65 km fra Rasht. Demningen er en gravitasjonsdam bygget av valsebetong (RCC). Dammen er 137 meter høy og 372 meter lang. Eier er vassdragsmyndigheten til provinsregjeringen i provinsen Gilan.
Dambyggingen har vært omstridt fordi de opprinnelige planene ville medføre neddemming av 350 ha av den svært spesielle hyrkanske løvskogen. Behovet for dammen er også uklart, ettersom Gilan er et nedbørrikt område med en årsnedbør på 1200 mm. Planene er justert så bare 93 ha skog vil bli ødelagt.
4 × 100 meter stafett
4 × 100 meter stafett er en friidrettsøvelse som løpes i separate løpebaner over en runde der fire utøvere løper 100 meter hver. De starter med tilmålt avstand ut fra hvilken bane de er tildelt, på samme måte som på den individuelle 400 meteren. Løperne har med seg en stafettpinne som skal overleveres den neste løperen innenfor et vekslingsfelt på 20 m. Vekslingsfeltet er vanligvis merket med gule linjer, og strekker seg 10 m til hver side av hvert 100 m merke. Ytterligere 10 m lenger bak er det merket hvor løperen kan begynne å akselerere før vekslingen.
Overleveringen av stafettpinnen gjøres vanligvis uten at utøveren som mottar pinnen snur seg. I akselerasjonen retter den utgående løperen en hånd strakt bakover på signal fra den kommende løperen, innenfor vekslingsfeltet. Det er den kommende løperens oppgave å plassere pinnen trygt i hånden til sin lagkamerat. Det er vanlig at første og tredje etappe løper med pinnen i høyre hånd, mens andre og siste etappe holde den i venstre hånd. Godt drillede vekslinger kan være avgjørende for sluttiden, og på grunn av farten i løpet er det ikke uvanlig med feil i vekslingene, også på det høyeste nivået.
Kvinner
UOVERSATT DEL – UNDER ARBEID:
Menn
USAS lag med Mickey Grimes, Bernard Williams, Dennis Mitchell og Tim Montgomery på streken vant opprinnelig mesterskapet i 2001 på tiden 37.96 men ble senere diskvalifisert da Tim Montgomery i 2005 innrømmet å ha vært dopet.
Kvinner
USAs lag med Kelli White, Chryste Gaines, Inger Miller og Marion Jones vant opprinnelig mesterskapet i 2001 på tiden 41,71, men ble senere diskvalifisert da Kelli White i 2005 innrømmet å ha vært dopet.
Jean-Henri Baldus
Jean-Henri Baldus (født 24. januar 1811 i Ally i Frankrike, død 29. september 1869) var katolsk kinamisjonær og biskop i Henan og senere i Zhejiang.
Han ble medlem av lasaristenes kongregasjon, ble presteviet i mars 1834, og sendt til Kina. Den 2. mars 1844 ble han utnevnt til titulærbiskop og til apostolisk vikar av Nord-Henan, og ble bispeviet 19. oktober 1845 med misjonsbiskopen Bernard-Vincent Laribe som hovedkonsekrator.
I 1865 ble han forflyttet til det apostoliske vikariat Zhejiang.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Jan Urbas
Jan Urbas (født 26. januar 1989) er en slovensk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 7.-plass med det slovenske laget.
Forbrytelse mot freden
Forbrytelse mot freden er i internasjonal lovgivning en betegnelse på det å starte eller føre en krig mot en annen stats territorielle integritet, politiske uavhengighet eller suverenitet, eller krigføring i strid med internasjonale traktater, avtaler eller juridisk bindende forsikringer.
Definisjonen ble først slått fast i Briand-Kellogg-pakten i 1928, deretter bekreftet i Nürnbergprinsippene, og senere innarbeidet i FNs charter.
Av eksempler på forbrytelser mot freden er den andre italiensk-abessinske krig (1935–1936) hvor Italia angrep dagens Etiopia, den andre kinesisk-japanske krig (1937–1945) hvor Japan angrep Kina, Tysklands angrep på Polen, Danmark, Norge, Luxembourg, Nederland, Belgia, Jugoslavia, Hellas og Sovjetunionen under andre verdenskrig, Koreakrigen hvor Nord-Korea angrep Sør-Korea (1950–1953) og invasjonen av Kuwait (1990–1991) hvor Irak invaderte Kuwait.
Weekly Shōnen Magazine
Weekly Shōnen Magazine er et manga-magasin, gitt ut hver uke i Japan. Dette bladet har mye eldre gutter som målgruppe som skyldes en god del nakenhet, vold og seksuell humor. Love Hina og Negima er gode eksempler på disse.
Bladet er beregnet for gutter fra 15 år og oppover.
Ustemt palatal og velar frikativ
Ustemt palatal og velar frikativ er en term som brukes om flere lignende lyder som brukes i de fleste dialekter av svensk for å realisere fonemet. I svensk refereres det oftest til som sje-lyden eller 7-lyden, basert på den vanligste stavemåten av fonemet i svensk ortografi. Blant de vanligste karakteristikkene av disse lydene er at de har veldig like akustiske verdier og har en distinkt labialisering. IPA-symbolet for lyden beskrives i de offisielle oversiktene til International Phonetic Association som en «simultan og », men denne beskrivelsen er omstridt blant fonetikere.
I enkelte jamtske dialekter brukes lyden ikke bare for historisk sj, men også for historisk rs og rkj (eksempelvis [], «først»). På norsk side av grensa fins lyden i det nærskyldte verdalsmålet.
Aleš Kranjc
Aleš Kranjc (født 29. juli 1981) er en slovensk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 7.-plass med det slovenske laget.
Super 16mm-film
Super 16mm-film er en forstørrelse av flateinnholdet (det området hvor det er plass til et bilde) til vanlig 16mm-film ved å fjerne perforeringen på den ene siden. Slik økes flateinnholdet på filmen med hele 40 prosent. Vanlig 16mm-film har et bildeformat på 1,33:1 (også kjent som «Academy formatet»), mens Super 16mm-film har et bildeformat på 1,66:1. Etter at Super 16mm-film ble populært i Europa på grunn kvalitetsøkningen og innsparelsene dette førte til, ble formatet ofte kalt Europeisk Academy format.
Denne teknologien ble funnet opp av den svenske kinematografen Rune Ericson opp på 60-tallet, og for arbeidet med teknologien mottok han blant annet teknisk Oscar i 2002.
Karakteristisk for Super 16mm-film er at de kommer enten i A- eller B-ruller, alt ettersom hvilken side perforeringen er på. Dette er viktig ved bestilling av film, da det er forskjell fra kamera til kamera om de skyter A- eller B-rull.
Einhard
Liv
Einhard var fra den østlige delen av Frankerriket hvor tysk språk var i flertall. Han vokste opp ble utdannet ved klosteret i Fulda som var et av de mest imponerende læresentere i Frankerriket. Han ble akseptert ved hoffet til Karl den store en gang rundt 791 eller året etter. Kongen søkte aktivt å omgi seg med lærde menn og etablerte en kongelig skole ledet av den northumbriansk lærde Alkuin av Tours.
Einhard var teknisk begavet og ledet tallrike byggearbeider for Karl den store, blant annet broen til Mainz og katedralen i Aachen, foruten palassbygg i Aachen og Ingelheim. Til tross for at Einhard var nært knyttet til kong Karl fikk han aldri en selvstendig posisjon under hans regime. Han var i følget til Karl den store på alle hans reiser. Han var sendebud til Roma i 806 og i 813 rådet han Karl den store til å krone sønnen Ludvig som medregent, og da faren døde året etter Ludvig enekonge over hele Frankerriket og alle dets besittelser, unntatt Italia. Einhard ble samtidig gitt posisjonen som kongens kansler.
I innbyrdesstriden som ble ført av Ludvig mot sine sønner forsøkte Einhard å forhandle fram en fredfylt løsning på konflikten, men forgjeves og trakk seg derfor tilbake i løpet av våren 830. Han grunnla et kloster, Einhardsbasilikaen i Steinbach. Seligenstadt (= «den hellige byen»), som på 800-tallet ble kalt for Obermühlheim og er en av de eldste byer i Tyskland, ble grunnlagt av Einhard. Selv om han ledet flere klostre og etter tidens skikk ble titulert abbed synes det som om han aldri hadde vært geistlig.
Verker
Fra de fire kjente verker av Einhard er det mest betydningsfulle hans biografi over Karl den store, Vita Karoli Magni. Som den eneste samtidige biografien over kongens liv og person benyttet han seg av de kongelig annaler. Hans litterære modell var det klassiske verket til romerske historikeren Suetonius’ De vita Caesarum (De tolv keisernes liv) fra 121. Hans verk er partisk i den forstand at det ble skrevet for å prise Karl den store, men når forfatteren bortforklarte ulike saker som var til forlegenhet for kongen, som hans døtres moral, blir de samme emnene samtidig nevnt, noe som er innenfor et sannhetskrav. Sammenlignet med andre samtidige biografier er Einhards verk en rimelig korrekt i sin beskrivelser av hendelsene. Når han beskriver at kongen var en kjempe er det ikke nødvendigvis fullstendig urimelig. Kongens skjelett ble målt på 1700-tallet og hans høyde ble fastlagt til å ha vært 1,93 meter, noe som var betydelig over gjennomsnittshøyden i hans tid. I Einhards egne ord beskrev han kongen som:
Et annet betydningsfullt verk er Translatio et Miracula SS. Marcellini et Petri, en opptegnelse av forflytningen av relikviene til to helgener fra Roma til Seligenstadt og om mirakler tilknyttet dette. Det finnes også en kort teologisk skrift, De adoranda cruce, og en samling med brev.
Våge (Tysnes)
Våge er et tettsted og det merkantile tyngdepunktet i Tysnes kommune i Vestland fylke. Administrasjonssenteret befinner seg derimot i Uggdal. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og er kommunenes eneste tettsted.
I Våge ligger Tysnes skule, Tysnes kirke og en rekke severdigheter. Fylkesvei 49 går forbi Våge. Dersom Hordfast blir bygget over Fusa, vil den nye veien gå utenfor Våge.
Arna gamle stasjon
Arna gamle stasjon ligger 21,4 moh og er en mellomstasjon av Statsbanenes klasse IV. Den har også et pakkhus tilknyttet stasjonsbygningen.
Stasjonen gikk ut av bruk fra 1. august 1964 som en konsekvens av Bergensbanens forkortelse.
Stasjonen har per 2018 status som driftssted med sidespor. Per 2018 har den ett operativt omløpsspor, den såkalte «Melkestikken». Spor 2 - et av de tidligere kryssingssporene - ligger idag som buttspor, men er under istandsettelse og vil igjen bli kryssingsspor. Spor 3 vil bli satt i stand som buttspor.
I dag er stasjonsanlegget tilknyttet Gamle Vossebanen og fredet sammen med banen.
Italias riksvåpen
Italias riksvåpen ble republikken Italias offisielle emblem 5. mai 1948. Våpenet er ikke-heraldisk og minner i sin utforming om de sosialistiske statenes riksvåpen. Stjernen symboliserer staten, mens tannhjulet står for arbeid. Innrammingen av olivenkvist og eikeløv er symboler for fred og styrke.
Historikk
Før republikken var Huset Savoias slektsvåpen sentralmotiv i det italienske riksvåpenet.
Cavan (grevskap)
Cavan (irsk: Contae an Cabhán; engelsk: County Cavan) er et grevskap i provinsen Ulster i Irland og er en del av grenseregionen. Grevskapet er basert på det historiske, gammelirske området Østlige Bréifne (East Breffny).
Cavan grenser mot Monaghan, Leitrim, Longford, Meath og Westmeath i Irland og Fermanagh i provinsen Nord-Irland. Den har navn etter administrasjonsbyen er Cavan. Grevskapet hadde ved folketellingen i 2011 en befolkning på 73 183 innbyggere.
Historie
I middelalderen var området Cavan en del av småkongedømmet østlige Bréifne; eller anglifisert som Breffny, etter Brefney O'Reilly etter dets herskende irske familie. Dette området ble på 1000-tallet en del av kongedømmet Bréifne. Av denne grunn er grevskapet hverdagsspråket kjent som grevskapet Breffni. En høy grad av forsvar ble oppnådd ved å benytte det naturlige landskapet bestående av høyder, drumlin (fra irsk: droimnín, «liten rygg»), og innsjøer. Den dårlig drenerte leiren i bakken bidro som et hinder mot invasjon.
Historisk var Cavan en del av den vestlige provinsen Connacht, men ble overført til Ulster i 1584 da Bréifne ble en del av grevskapet Cavan. I sør var området Lough Sheelin en del Leinster fram til slutten av 1300-tallet.
Deler av Cavan var underlagt normannisk innflytelse fra 1100-tallet og det er flere normanniske festninger av typen motte-and-bailey synbare særlige i den østlige delen av grevskapet. I tillegg er det levninger av sterkere befestninger som Castlerahan og Cloughoughter Castle. Sistnevnte er en sirkulær borganlegg, nå i ruiner, lokalisert på en øy i innsjøen Lough Oughter. Innflytelsen fra flere klosterordener har også sin opprinnelse fra denne tiden med levninger av klosterbygninger på lokaliseringer som Drumlane og Trinity Island.
Eksterne lenker
Comitatus Clarensis
Eider
Eider (eller Eideren, dansk: Ejderen) er ei omtrent 180 km lang elv i den nordtyske delstaten Schleswig-Holstein. Den springer ut litt syd for Kiel og munner ut i Nordsjøen etter et svært buktet løp, hvor den blant annet passerer byen Rendsburg (dansk: Rendsborg). På visse strekninger er den en del av den gamle Eiderkanalen og den nyere Kielkanalen. Navnet betyr «Ægirs dør».
Eider som grenseelv
I mer enn 1000 år, fra 810 og fram til den dansk-tyske krigen i 1864, var Eider grenseelv mellom det danske hertugdømmet Slesvig (tysk: Schleswig) og det tyske hertugdømmet Holstein (dansk: Holsten). I middelalderen var Eider dermed også statsgrense mellom Danmark og det tysk-romerske riket. Da også Holstein ble en del av den dansk-norske, oldenburgske helstaten på 1400-tallet, ble denne grensen mer teoretisk.