cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Verdensmesterskapet i friidrett innendørs
VM i friidrett innendørs blir arrangert av det internasjonale friidrettsforbundet IAAF for å kåre verdensmestre i de ulike friidrettsøvelsene. Fra 1985 til 2003 ble verdensmesterskapet arrangert annethvert år. Fra 2004 ble mesterskapet flyttet til å treffe årene mellom Verdensmesterskapet i friidrett utendørs.
St. Sofia-katedralen (Kyiv)
St. Sofia-katedralen (ukrainsk: Собор Святої Софії, russisk: Собор Святой Софии) er en katedral i Kyiv i Ukraina. Den skriver seg fra Kievrikets dager, og er en del av verdensarven.
Katedralens navn kommer fra Hagia Sofia i Konstantinopel. Byggingen ble påbegynt i 1037 i regjeringstiden til Jaroslav den vise, men byggverket stod ikke ferdig før to hundre år senere.
Andalucía Open de España Valle Romano
Open de España er Spanias nasjonale åpne mesterskap i golf. Turneringen ble grunnlagt i 1912 og har vært en del av Europatouren siden denne startet i 1972. Bortsett fra en femårsperiode fra 1980 til 1984, har turneringen vært arrangert i april eller mai hvert år.
Tacuarembó
Tacuarembó er en by i det nordlige Uruguay. Byen, som har om lag 54 757 innbyggere, er hovedstad i Tacuarembó-departementet.
Andalucía Open de España Valle Romano
Tidligere navn på turneringen: 1912-1979 Spanish Open, 1980-1984 Benson & Hedges Spanish Open, 1985-1996 Peugeot Spanish Open, 1997-2000 Peugeot Open de España, 2001 Via Digital Open de España, 2002-2004 Canarias Open de España, 2005 Jazztel Open de España en Andalucía, 2006 Andalucía Open de España Valle Romano, 2007- Open de España.
Tacuarembó
Historie
Tacuarembó ble grunnlagt i 21. januar 1832 av Bernabé Rivera.
Andalucía Open de España Valle Romano
Vinnere
(Siden 2000)
Tacuarembó
Befolkning
Tacuarembó har 54 757 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
Transport
Ruta 5 forbinder Tacuarembó med Paso de los Toros (sør) og Rivera (nord).
Ruta 31 forbinder Tacuarembó med Salto by, Albisu og Biassini.
Fly
Tacuarembó har en flyplass, Tacuarembó lufthavn.
Noresund
Noresund var opprinnelig et gammelt sundsted, der folk og fe kunne krysse over Krøderfjorden. Sundstedet utviklet seg til å bli et tettsted, og er i dag administrasjonssenter i Krødsherad kommune i tidligere Buskerud, nå Viken fylke. Tettstedet har innbyggere per 1. januar og ligger i søndre halvdel av Krøderfjorden, som akkurat her smalner kraftig inn og er kun om lag 200 meter bred. Det er i dag bilbro over sundet, men her måtte folk og fe ros over i båt eller ferdes over isen i gamledager.
Valen (Kvinnherad)
Valen er en bygd lokalisert sør i Kvinnherad. Bygda har en butikk, et oppvekstsenter (barnehage og barneskole), og et psykiatrisk sykehus. I tillegg finner man et hestesenter, et moderne leilighetskompleks og en båthavn.
Helt til 1567 het stedet Vale sogn. På den tid fantes både Øvre og Nedre Valen, men oppdelingen fortsatte til det ble åtte bruk av det. Valen ser ut til å ha tilhørt bare én slekt som også Fartein Valen tilhørte. Rundt 1650 bodde folk av samme slekt på alle gårdene der, og ble sittende til rundt 1850. Siden kom innflyttere til, men lenge satt den eldste ætten på hovedgården Øvre Valen.
Valen fikk ikke elektrisitet før i 1950. Frem til da måtte folk greie seg med stearinlys og lamper med petroleum som var rasjonert.
Schrödingers katt (andre betydninger)
Schrödingers katt kan referere til:
Mullaghcleevaun
Øst for hovedtoppen til Mullaghcleevaun ligger Mullaghcleevaun East Top på 790 meter. Under fjelltoppen til Mullaghcleevaun ligger botn med innsjøen Cleevaun Lough, Wicklows høyeste naturlige innsjø på 686 meter.
Mullaghcleevaun er den 15. høyeste fjelltoppen på Arderin-skalaen og den 20. høyeste på Vandeleur-Lynam-skalaen.
Navngivning
I følge den irske akademikeren Paul Tempan har den irske oldtidsforskeren Patrick Weston Joyce bemerket at fjellets irske navn Mullach Cliabhain har sin opprinnelse etter en «vugge/krybbelignende fordypning nær toppen, antagelig den som består av [innsjøen] Cleevaun Lough».
Geografi
Mullaghcleevaun er den 2. høyeste toppen i Wicklowfjellene, og ligger i den sentrale delen av hele området, på den vestlige kanten med utsikt over naturreservoaret Poulaphouca.
Mullaghcleevans primærfaktor på 374 meter, gjør fjellet til det åttende høyeste i Irland på MountainViews Online Database blant de hundre høyeste irske fjell, hvor minste terskel er 100 meter. Mullaghcleevauns flate topp er synlig fra andre fjelltopper i området, og massivet omfatter også den ekstre fjelltoppen Mullaghcleevaun East Top 790 meter, hvis primærfaktor på 40 mete kvalifiserer det som Hewitt. Sør-øst for Mullaghcleevaun East Top er toppen av Carrigshouk på 573 meter, hvis primærfaktor på 31 meter kvalifiserer den som en Arderin. Lenger borte på Mullaghcleevauns større massiv er Duff Hill 720 meter, som ligger mot nord.
Mullaghcleevauns mest karakteristiske trekk er dens dype nordlige botn, som inneholder Wicklows høyeste naturlige innsjø, Lough Cleevaun 686 meter.
Mullaghcleevauns sørøstlige bakker er kilden til Glenmacnass-elven som renner ned Glenmacnass-fossen inn i Glenmacnass-dalen og videre til den lille landsbyen Laragh.
Fjellturer
En vanlig rute for turgåere til toppen av Mullaghcleevaun er fra sør via en 8,5 kilometer lang 3-4 timers tur som starter fra en liten parkeringsplass i skogen nedenfor Carraigshouk på 572 moh (parkeringsplassen er lokalt kjent som «The Oasis») like ved den regionale veien R115 (også kalt Old Military Road). Denne sørlige ruten stiger opp til Mullaghcleevaun East Top og deretter til toppen av Mullaghcleevaun, før den går tilbake til parkeringsplassen.
En lignende rute kan gjøres fra nord med start ved parkeringsplassen ved Ballynultagh Gap, som ligger mellom Black Hill og Sorrel Hill).
Opptøyene i Kenya 2007–2008
Opptøyene i Kenya 2007–2008 startet over hele Kenya 30. desember 2007 etter at Mwai Kibaki ble erklært som vinner av presidentvalget etter et omstridt valgresultat. Opposisjonstilhengere, hovedsakelig støttespillere av Raila Odinga, var sinte ettersom Mwai Kibaki ble gjenvalgt som president, og gikk ut i opptøyer over hele nasjonen, blant annet ved å drepe, plyndre, brenne hus, fabrikker og butikker.
Opptøyene resulterte i mellom 800 og 1500 drepte, og 180 000–260 000 mennesker ble drevet på flukt. Kofi Annan ankom landet rundt en måned etter valget, og lyktes i å fremforhandle grunnlaget for en felles politisk plattform. Den 12. april ble Kibaki og Odinga enige om utnevnelsen av en koalisjonsregjering, ledet av Odinga som statsminister.
Etnisk splittelse og fattigdom
Kenyas 36 millioner innbyggere er fordelt på over 40 etniske grupper. De største gruppene er kikuyu (22 % av befolkningen), luhya (14 %), luo (13 %), kalenjin (12 %) og kamba (11 %). Valget ble sterkt preget av den etniske delingen i landet, med Kibaki som medlem av det tradisjonelt dominante kikuyu-folket og Odinga et medlem av den luo-etniske gruppen. Folk i Kenya begynte å snakke om to Kenya, et for luofolket og et annet for kikuyufolket, mens andre etniske grupperinger som kisii-folket ble skvist mellom de ulike fraksjonene.
Det har også tidligere vært etnisk relatert uro i landet. Etter frigjøringen på 1960-tallet ble store landområder og farmer gitt eller tildelt til kikuyu-stammen (president Jomo Kenyattas folk), mens andre stammer (inkludert luoene) ble forfordelt. Opptøyer brøt ut etter at en annen prominent politiker fra luofolket, Tom Mboya, ble myrdet av en kikuyu i 1969. I 1982 forsøkte luoer i Luftvåpenet å gjennomføre et kuppforsøk mot daværende president Daniel arap Moi, fra kalenjin, som mislyktes. Moi reagerte med å sparke fremtredende luoer, deriblant Raila Odinga. Han ble tiltalt for forræderi, og satt i fengsel i ni år uten en rettssak, seks av disse i isolat.
Kenyansk politikk
Siden landet ble selvstendig i 1963, har de to største folkegruppene, kikuyuene og luoene, dominert den kenyanske politikken, hvorav luoene har blitt sett på som en opposisjonsgruppe. Landet ble styrt av det politiske partiet Kenya African National Union (KANU), dannet av kikuyuen Jomo Kenyatta, i nesten 40 år. Partiene Kenya African Democratic Union (KADU), som representerte flere mindre stammer, og Kenya People's Union (KPU), ledet av luoen Jaramogi Oginga Odinga, forsøkte å utfordre KANU. Disse ble oppløst imidlertid på 1960-tallet, og KANU styrte landet alene frem til 1990-tallet. Utover 1990-tallet ble flere politiske partier dannet, og i 2002 tapte KANU valget ovenfor National Rainbow Coalition (NARC), og Mwai Kibaki ble president. Valget i 2002 ble sett på som fritt og rettferdig av de fleste internasjonale observatørene.
Presidentvalget
Bare minutter etter at valgkommisjonen hadde erklært sittende president Mwai Kibaki fra Party of National Unity (PNU) som vinner, brøt det ut opptøyer og voldsomheter, hovedsakelig fra luo-stammen mot kikuyu-stammen, ut over hele Kenya, særlig i områdene der majoriteten støttet motkandidaten Raila Odingas, fra Orange Democratic Movement (ODM). Regjeringen kuttet alle direkte tv-overføringer fra landet. Protestene ble innledningsvis begrunnet med at valgfusk hadde gitt et feilaktig valgresultat. Dette ble senere bekreftet av internasjonale observatører. Ifølge en amerikansk rapport vant Odinga valget med en margin på 6 %, med 46 % i forhold til Kibakis 40 %.
Drepte, sårede og flyktninger
I løpet av første nyttårsdag passerte de totale dødstallene 260, og det ble også meldt om store skader på eiendommer, samt at mellom 35 000 og 70 000 mennesker hadde blitt jaget fra sine hjem. Over 5000 mennesker flyktet over grensen til Uganda fra Kenya.
Mellom 50 og 100 personer, hvorav kanskje 80 av disse barn, ble samme dag brent ihjel inne i en kirke i byen Eldoret, som ligger 300 kilometer fra hovedstaden Nairobi, mens over 40 ble skadd. Kirken, ved navn Kenya Assemblies of God Pentecostal church, der flere hundre hadde søkt tilflukt, ble satt fyr på av en rasende mobb. De som rømte fra flammene ble angrepet av personer utstyrt med macheter. Ofrene i kirken var fra kikuyu-folket, og det ble trodd at de søkte tilflukt fra folk i kalenjin-stammen.
I Mathare-slummen stoppet mobben en buss med 14 passasjerer i, og drepte utelukkende mennesker fra kikuyu-stammen. Resten fikk lov å rømme før bussen ble satt i brann. Det kom også meldinger å komme om at det foregikk omfattende gjeng-voldtekter og andre seksuelle overgrep mot både kvinner og menn i forbindelse med opptøyene. 4. januar skal minst 30 kenyanske flyktninger ha blitt jaget ut i en ugandisk elv og druknet, angivelig skal angrepet blitt utført av personer fra luofolket.
Tallene på antall døde og flyktninger økte ytterligere i løpet av de neste dagene.
Reaksjoner fra politiet og politikere
Kenyas politisjef uttalte 5. januar at sikkerhetssituasjonen i landet etter hvert var i ferd med å bli normal igjen. Politisjefen fortalte også at over 1000 mennesker hadde blitt arrestert under urolighetene. Trass i dette meldte flere internasjonale nyhetsbyråer to dager senere at antall drepte hadde passert 600, og at 255 000 mennesker hadde blitt drevet på flukt. Raila Odinga og flere hjelpeorganisasjoner hevdet at tallet var nærmere 1000 på dette tidspunktet.
8. januar utnevnte president Kibaki 17 nye ministre, blant andre ble Kalonzo Musyoka, som fikk mest stemmer etter Kibaki og Odinga i presidentvalget, utpekt til ny visepresident og innenriksminister og Yusuf Mohamed Haji utnevnt til forsvarsminister. Utnevnelsene førte til at tilhengere av Odinga protesterte i gatene i Kisumu, med steining av biler og bygging av brennende barrikader som resultat.
Demonstrasjonene som opposisjonen hadde varslet, begynte 16. januar og varte i tre dager. Politiet brøt opp demonstrasjonene i Nairobi, ved hjelp av tåregass, skudd i luften og politihester. Det var også demonstrasjoner andre steder i landet, blant annet i Kisumu. Dagen etter fortalte Raila Odinga at syv demonstranter skulle være skutt av politiet i Nairobi. 19. januar ble minst fem personer drept i angrep i Rift-dalen.
Opptrapping
De første dagene av februar, omtrent samtidig med at en avtale mellom president Kibaki og Odinga, ble nesten 40 mennesker drept i løpet av to døgn, bare i den vestlige delen av Kenya, bare i byen Ainamoi ble ti personer drept. Grupper med ungdommer fortsatte også med å brenne ned eiendom til «motstanderne».
Roligere tider
I midten av februar, etter seks uker med uroligheter, begynte forholdene å roe seg. Butikker i mange byer, som Nakuru og Eldoret, gjenåpnet, det samme gjorde flere banker og hotell. Veisperringene og gjengene forsvant gradvis, og offentlig transport begynte å fungere igjen. Men trass i håpene om at urolighetene skulle stoppe opp, kom det nye meldinger om seks nye drepte i landet. Til og med etter at avtalen om maktfordeling i landet hadde blitt underskrevet, kom det meldinger om flere episoder og minst 13 drepte etter pågående konflikter om landrettigheter, selv om noen mente at voldshandlingene skyldtes geriljagruppen SLDF, som kjemper for en annen fordeling av landområder i Vest-Kenya, for å stå bak den blodige hendelsen.
Anklager om etnisk rensing
Begge parter i konfliktene anklaget den andre parten for å ta i bruk etnisk rensing. En talsmann for regjering uttalte at tilhengere av Odinga var «involvert i etnisk rensing» på en «organisert, kalkulert måte», mens Odinga besvarte anklagene med å si at det var regjeringen som var «skyldig, direkte skyldig i folkemord» og fortsatte med å si «Jeg nekter å bli spurt om å gi det kenyanske folket en bedøvelse slik at de kan bli voldtatt».
Liberta Mulamula, leder for Den internasjonale konferansen for Great Lakes-regionen (ICGK), uttalte at: «Enkelte av disse drapene ble begått på de mest bisarre og kaldblodige måter og er beslektet med etnisk rensing og folkemord».
FNs spesialrådgiver for folkemord, Francis Deng, advarte etterhvert Kenyas politikere, som Odinga og Kibaki, om at de kunne bli stilt juridisk ansvarlige for brudd på internasjonale lover. Den amerikanske viseutenriksministeren Jendayi Frazer beskrev hendelsene i Kenya etter opptrappingen av konflikten som «etnisk rensing».
Mungiki
Etter at opptøyene tok til, mente flere at den kriminelle religiøse sekten/organisasjonen Mungiki var involvert i mye av voldshandlingene som foregikk. Det ble hevdet at Mungiki vervet folk, slik at disse kunne beskyttelse mot vold og organisasjonen ble også beskyldt for å ta betaling fra rikfolk, for beskyttelse av eiendommene deres.
Hjelpeorganisasjoner
Flyktninghjelpen anså opptøyene som så alvorlige at alle organisasjonens sine kontorer i Kenya ble stengt. Kirkens Nødhjelp bestemte seg for å øke sin aktivitet i landet ved økte beviligninger, og Røde Kors valgte også å fortsette sin aktivitet i landet. Flere hjelpeorganisasjoner advarte mot en «humanitær katastrofe» hvis ikke opptøyene ble stoppet raskt. Verdens matvareprogram (WFP) varslet at uroen i Kenya hindret matforsyninger til land som Uganda, Sudan og Kongo, da nødhjelpen fra WFP til disse landene må gjennom den havnebyen Mombasa.
Reaksjoner
Flere land, blant annet Norge, Storbritannia, Amerikas forente stater og Canada, uttrykte bekymring over situasjonen i landet. Lignende reaksjoner kom også fra sentrale organisasjoner, som Forente nasjoner, Den europeiske union og Den afrikanske union. Det ble oppfordret til ro, til å respektere demokrati og menneskerettigheter, og til å få en slutt på opptøyene og volden i landet, samt at myndighetene ble oppfordret til å undersøke påstandene om valgfusk. Menneskerettighetsorganisasjoner som Human Rights Watch (HRW) og Amnesty ba myndighetene utforske og stoppe politivolden.
Nettstedet Ushahidi ble opprettet for å dokumentere vitnesbyrd over volden i forbindelse med valget. Nettstedet har senere blitt videreutviklet for å tjene det samme formålet andre steder.
Kenya
Turister fra flere land befant seg på nyttårsaften strandet av forsinkede eller avlyste flygninger fra Mombasa airport. Minst 10 000 britiske turister ble bedt om å holde seg på sine turiststeder for å unngå urolighetene. Svenske reiseoperatører bestemte seg etter hvert for å fly hjem turistene, mens flere andre selskap innstilte turer til landet for resten av året. Urolighetene resulterte etter hvert i at 90 % av de planlagte turistene i januar 2008 avbestilte sine reiser.
Da den kenyanske børsen åpnet igjen 2. januar 2008, falt valutaen kenyanske shilling med 7 % mot amerikanske dollar, mens selve børsen falt med over 5 %. Kenyanske forretningsfolk advarte også mot at den kenyanske staten tapte 31 millioner dollar for hver dag kenyanske forretninger og selskap måtte holde stengt på grunn av opptøyene. Finansministeren anslo tapet til over 5 milliarder kroner etter over en uke med uroligheter.
Den kenyanske blomsterindustrien ble også svært hardt rammet av urolighetene i landet. Landet selger årlig blomster for ca. 4 milliarder kroner. Minst 400 000 arbeidere risikerte å miste jobben da eksporten av varer nesten helt stoppet opp.
EU vedtok 17. januar å fryse all videre budsjettstøtte til myndighetene i Kenya inntil det ble funnet en fredelig politisk løsning på krisen. USA truet også etter hvert med å trekke tilbake sin økonomiske støtte på 5,5 milliarder bistandskroner i året.
Nabolandene
Uganda, Rwanda og Burundi fikk alle problemer som en direkte følge av opptøyene. Drivstoffprisene i Uganda ble firedoblet i løpet av de 4 første dagene av krisen. Råmaterialer som skulle til Uganda og Rwanda ble sittende fast i havnen i Mombasa. Mangelen på drivstoff tvang Rwanda til å innføre rasjonering.
Samtaler og internasjonal bistand
Den amerikanske utenriksministeren Condoleezza Rice og britiske utenriksministeren David Miliband ba Kenyas politiske ledere om å «engasjere seg i en kompromiss-ånd» og sa at de ville hjelpe til med å jobbe for nasjonal enhet. Desmond Tutu ankom også Nairobi 2. januar og tilbydde sine tjenester som megler. Lederen for Den afrikanske union (AU), presidenten i Ghana, John Kufuor, planla å reise til Kenya for krisemøter med president Kibaki. AU-lederen hadde sagt seg villig til å bidra til en forsoningsprosess mellom Kibaki og Odinga. 3. januar ble det imidlertid klart at AU og Samvelde-landene ikke ville forsøke megling, men Tutu hadde allikevel samtaler med Odinga og andre opposisjonspolitikere. Tutu møtte president Kibaki dagen etter, hvorpå regjeringens talsmann uttalte: «Vi vil til og med godta et nytt valg såfremt grunnloven følges. Hvis domstolene beslutter det, vil vi akseptere det».
Kibaki inviterte senere Odinga til personlige samtaler, men Odinga ville kun ha møter separat med lederen for Den afrikanske union, Kufuor, men de separate samtalene endte nesten uten resultater. De to politikerne ble imidlertid enige om å delta i et panel under ledelsen av Kofi Annan.
Presset på de partene i Kenya fra andre land og internasjonale organisasjoner økte etterhvert som opptøyene fortsatte.
Fredsplan
Utover i januar, etter samtaler ledet av FNs tidligere generalsekretær Kofi Annan, uttalte Odinga at han var klar til å dele makten med president Kibaki: «Hvis han går med på det, er vi forberedt på å danne en koalisjonsregjering med ham». 1. februar sluttet FNs generalsekretær Ban Ki-moon seg til samtalene, og samme dag kunne Kofi Annan fortelle at partene hadde blitt enige om en plan for å få slutt på voldsbølgen. Fredsplanens tre første skritt var :
Avtale om maktdeling
28. februar signerte President Mwai Kibaki og opposisjonslederen Raila Odinga en avtale, fremforhandlet av Kofi Annan, om maktdeling i landet for å bidra til å stoppe urolighetene.
Avtalen inneholdt blant annet følgende hovedpunkter : Avtalen sier også at den nye statsministeren vil ha «autoritet til å koordinere og overvåke regjeringens funksjoner».
I mars gjenopptok de to partene forhandlingene om andre langsiktige temaer, som jord, grunnlovsreformer og de økonomiske ulikhetene mellom ulike kenyanske grupper. Annan ledet fortsatt samtalene.
Etter at Annan klarte å framforhandle grunnlaget for en felles politisk plattform i februar, ble det holdt mange runder og avbrudd i de videre forhandlingene. 12. april møttes Kibaki og Odinga i hemmelighet og klarte å komme til enighet om utnevnelsen av en koalisjonsregjering. Odinga ble statsminister i regjeringen.
Coatepec Harinas
Coatepec Harinas er en kommune i den meksikanske delstaten México. Den befinner seg like sør for vulkanen Nevado de Toluca, rundt 35 km sør-sørøst for delstatshovedstaden Toluca og 27 km vest for Tenancingo. Kommunen hadde 36 174 innbyggere i 2010. Arealet er på 280,53 km². Kommunens administrasjonssentrum heter også Coatepec Harinas, og har 6 950 innbyggere (2010).
Navnet Coatepec betyr «slangeåsen» på nahuatl. Rundt 1825 blei Harinas, som betyr «mel» på spansk, lagt til navnet, på grunn av den store melproduksjonen i kommunen på den tida.
Richard Thompson (friidrettsutøver)
Richard Thompson (født 7. juni 1985 i Cascade i Port of Spain i Trinidad og Tobago) er en sprinter. Under OL 2008 i Beijing tok Thompson sølvmedalje på 100 m med tiden 9,89 bak Usain Bolt som vant gull med ny verdensrekord 9,69.
Mossesundet
Mossesundet ligger i Moss kommune i Viken og er sundet som skiller Jeløya fra fastlandet på nordsiden av kanalen.
Carlos Saavedra Lamas
Carlos Saavedra Lamas (født 1. november 1878, død 5. mai 1959) var en argentinsk jurist, diplomat og politiker. Han var utenriksminister i Augustín Pedro Justos regjering 1932–38.
Han meglet i Chacokrigen (utkjempet 1932–1935 om landområdet Gran Chaco) mellom Bolivia og Paraguay og forhandlet fram ikke-angrepspakter mellom flere land i Sør-Amerika. For dette arbeidet ble han tildelt Nobels fredspris i 1936.
Liv og virke
Carlos Saavedra Lamas ble født i Buenos Aires, Argentina, i 1878, i en patrisierfamilie. Hans oldefar var Cornelio Saavedra (1759–1829), president for Primera Junta (den første regjeringen i det som etterhvert ble Argentina), og hans bestefar, Mariano Saavedra (1810–1883), var guvernør i provinsen Buenos Aires under president Bartolomé Mitre (1821–1906). Han var også en etterkommer av Hernando Arias de Saavedra 1561–1634).
Han tok Colegio Nacional de Buenos Aires, og studerte deretter ved Universitetet i Buenos Aires, hvor han ble uteksaminert som advokat. Hans eksamensavhandling om Buenos Aires styresett, Régimen Municipal de la Ciudad de Buenos Aires, vant førstepremie. Han giftet seg med Rosa Sáenz Peña, datter av den argentinske presidenten Roque Sáenz Peña, de fikk én sønn, Carlos Roque Saavedra. Han etablerte sitt advokatfirma for å spesialisere seg i arbeidsrett og internasjonal lov. I juli 1916 var han ansvarlig for etableringen av den amerikanske kongressen for samfunnsvitenskap (spansk: Congreso Americano de Ciencias Sociales) hvor innflytelsen fra Juan Bautista Alberdi, Joaquín Víctor González (som han var en tilhenger av) og Woodrow Wilson, president i USA, ble tydelig.
Han var den første presidenten for den konstitusjonelle forretningskommisjonen og senere for budsjett- og finanskommisjonen i Argentinas nasjonalkongress. Fra hans arbeid kom et lovforslag om import av sukker, som etablerte et proteksjonistisk regime. Han forberedte også prosjektene om skattesystemet og jernbanesystemet. Hans konservative ståsted hindret ham ikke i å ha et godt forhold til lovgivere fra andre politiske strømninger, som Juan Bautista Justo.
Under regjeringen til Marcelo Torcuato de Alvear (1922-1928) grep han inn i arbeidsloven, basert på Joaquín Víctor González' prosjekt fra begynnelsen av det 20. århundre. På grunn av sin kunnskap på dette området, ble han i 1928 valgt til president for Den internasjonale arbeidsorganisasjonens 11. internasjonale arbeidskonferanse (engelsk: XI International Labour Conference), det var første gang en argentiner nådde den fremtredende posisjonen.
Roman Kreuziger
Roman Kreuziger (født 6. mai 1986) er en tidligere profesjonell, tsjekkisk landeveissyklist.
Han ble proff i Liquigas i 2006 etter en suksessfull amatørkarriere der han ble juniorverdensmester i 2004 og vant Giro delle Regioni i 2005. 2006 ble et omstillingsår for den ferske proff-syklisten, men i 2007 viste han imponerende fremskritt. Han ble for alvor lagt merke til etter andreplassen på prologen i Paris-Nice, og tok sin første proff-seier på den første etappen av Settimana Ciclista Lombarda.
I 2008 ble han nummer 2 bak Andreas Klöden i Romandiet rundt, og vant Sveits rundt sammenlagt, som den yngste i historien.
I 2009 vant han Romandie rundt sammenlagt.
Han la opp etter 2021-sesongen.
Svein Finjarn
Svein Finjarn (født 15. november 1946) er en norsk gitarist og vokalist.
Oppvekst
Svein Finjarn vokste opp i Oslo. Han debuterte som sceneartist bare ti år gammel, med nykjøpt Höfner gitar, på Avløs Samfunnshus høsten 1956. I 1957 var han frontfigur i sitt eget band Lucky Boy & His Crazy Rockets, som 12. januar 1961 fikk spille inn singelplaten «Whole Lotta Shakin’ Goin’ On» / «Rebel Rouser». Disse forble imidlertid uutgitt inntil de begge fant plass på samlealbumet The First 25 Years i 1982. «Vi kan flire av det nå, men vi spilte «Tom Dooley» og «He's Got the Whole World in His Hands»» sa Finjarn i 2016.
Finjarns store forbilder var den britiske instrumentalgruppa The Shadows, og med et repertoar av coverversjoner etter Hank Marvin & Co var han tidlig på året i 1961 med på å starte gruppa The Lightnings sammen med en gjeng likesinnede, som snart skiftet navn til The Beatniks etter at Finjarn hadde sett ordet Beatnik preget på en lommebok. Dette er ikke bare Norges lengstlevende band, men har også virket som studentfabrikk for utdannelse av våre fremste rockeartister og utklekkingsanstalt for nye grupper, og utprøving av nye, musikalske stilarter. Da den store rockemønstringen av 1960-tallsband gikk av stabelen på Jordal Amfi 22. august 1982 var det hele tre fremtoninger av bandet som i tur og orden entret podiet; The Beatniks med instrumentalrock, The New Beatnicks med beatmusikk og tungrock, og Titanic med en blanding av progressiv rock og heavy.
The Beatniks og The Beatnicks
I det Shadowsinspirerte rockebandet The Beatniks spilte Finjarn på en tjuvlånt Fender Stratocaster. Han skal ha vært den første nordmann som trakterte et instrument av det merket på scenen, og da det første parti med Fendergitarer ble importert møtte han opp om morgenen 2. april 1961 sammen med Carsten Deberitz og Stein Jordbrånen og ventet på at innehaver Gunnar Alman Engbretsen skulle åpne dørene til Hagstrøm Musikk. Finjarn slo kloa i den første Fender Stratocaster 64169 som ble solgt over disk i Norge. Instrumentet var produsert i oktober 1961. Deberitz sikret seg ved samme anledning en Fender Bass VI og Jordbrånen en Fender Jazzmaster.
I mars 1963 var Finjarn med på å vinne Nordisk mesterskap for Shadowsband, og overrasket stort med å ha øvd inn et knippe orientalske folkedansmelodier. Deres repertoar fra mesterskapet finnes på EP-en The Beatniks Fly Middle East. Konkurrentene lirte av seg kjente sanger som alle var coverversjoner etter platene til The Shadows, og fremsto som mindre heldige kopier av Hank Marvin. Dermed skilte The Beatniks seg markant ut fra hopen med en friskhet og originalitet som da andre savnet. Ettersom Finjarn også var en stor beundrer av den svenske instrumentalgruppa The Spotnicks, fikk han lagt til en -c- også i The Beatniks’ navn, slik at de fikk samme stavemåte som heltene og ble hetende The Beatnicks.
Overgang fra The Shadows til The Beatles
The Beatnicks fikk møte The Beatles før deres opptreden for svensk fjernsyn. Det var først Paul McCartney som kom i kontakt med de norske kollegene, men straks etter kastet også George Harrison og John Lennon seg inn i samtalene. Lennon ville blant annet gjerne vite hvordan de hadde kommet på å kalle seg Beatnicks. Ringo Starr virket derimot ganske sur og uinteressert og satt stille borte i en krok. Etterpå overvar de showet fra tilskuerplass, og den opplevelsen ble skjellsettende. The Beatles utviste en helt uvanlig presisjon, ikke en feil tone eller falsk akkord, og drivende flerstemt sang som satt som et skudd. Beatnicksbasisten Carsten Deberitz fortalte senere: «Vi reiste til Göteborg som Shadowsorkester og kom tilbake som Beatband.» Med seg i bagasjen hadde de også en håndskrevet hilsen fra The Fab Four: «To The Beatnicks from The Beatles. Paul McCartney John Lennon George Harrison Ringo Starr.»
Sommeren 1965 sluttet Finjarn i The Beatnicks etter en intern krangel om hårlengden. Finjarn ønsket at alle i bandet måtte ha langt hår. Han ble erstattet av Freddy Lindquist. Finjarn ble medlem av The Blue Secrets og deltok som gitarist og andrevokalist ved innspillingen av singelen «Please Stay» / «I Want You Back». Både A- og B-side var skrevet av ham selv. Med The Blue Secrets spilte han også på det legendariske Cavern i Liverpool.
Han begynte også å designe plateomslag for forskjellige selskap, men i 1966 gikk han via The Cannons tilbake som gitarist for The New Beatnicks, hvor trommeslageren Truls Lorck var eneste medlem fra den gruppa han forlot ett år tidligere. De utga først singelen «Something On My Mind» og i løpet av en studiouke, 18.-23. februar 1967, hadde de spilt inn LP-en ''And Now! The New Beatnicks''.
Ikke Jumbo, men først
Høsten 1969 startet Svein Finjarn, sammen med Freddy Lindquist, trommeslager Leif Jensen og bassist Tore Syvertsen bandet Jumbo. Etter at The Dream hadde vunnet status som såkalt supergruppe, sammensatt av frontfigurene fra flere band, var det nettopp en karakteristikk som med like stor rett ble klistret på Jumbo. Jumbo spilte A- og B-siden på sin nye hitsingel «U.F.O.» live på NRK fjernsynet i 1970. Svein Finjarn hadde allerede markert seg som en god vokalist, og bringer også denne siden av sitt talent videre med «U.F.O.», selv om det nok lå et stykke unna kraftsangere som Robert Plant og andre som opererte innenfor samme sjanger i utlandet. Jumbo var uansett den første norske gruppa som klarte å bygge opp det massive og brede lydbilde som kjennetegnet tungrocken. Gruppa markerte seg godt og ble også viet oppmerksomhet av pressen, men ble i liten grad forstått utenfor de større byene. Selv om Led Zeppelin allerede var i ferd med å skaffe seg et internasjonalt navn og et dedikert publikum, må det slås fast at Jumbo i viss forstand var forut for sin tid her hjemme. De fikk føle problemene som følger med å bane vei og bryte ukjent grunn.
Jumbo turnerte flittig og ble booket inn for spilleoppdrag både på konsertarenaer og grendehus. De troppet uansett opp med forsterkere som etter datidens forhold ble betegnet som gigantiske. Slett ikke alle miljøer var klar for å motta så mange desibel. Da Jumbo opptrådte for et typisk dansepublikum på Strilelandet utenfor Bergen gikk det riktig ille. Freddy Lindquist forsto straks hva publikum hungret etter og ga seg til å introdusere hvert eneste nytt nummer som en sang av Johnny Cash. Situasjonen ble passe absurd og avstanden mellom scene og sal vokste, men i det Lindquist også trakk inn Jim Reeves’ navn og gruppa smelte til med Led Zeppelins «Whole Lotta Love», brettet bøndene opp skjorteermene og gjorde seg klar til slåsskamp. Jumbo måtte da bare se å pakke sammen utstyret, og forlate stedet for å unngå å bli banket opp.
Jumbo startet så smått innspillingen av et album. Imidlertid sluttet først Tore Syvertsen, slik at Freddy Lindquist måtte overta bassen, men så sluttet også han, etter at bare noen få spor var spilt inn. Det ble til at Leif Jensen og Svein Finjarn fullførte LP-en alene og sammen med gode venner fra bandmiljøet i Oslo under navnet; Finjarn-Jensen. Finjarn har senere beklaget at prosjektet ikke lot seg fullføre slik som opprinnelig planlagt: Hadde jeg hatt med meg Freddy eller en annen flink gitarist hadde jeg fått gjort ferdig Jumbo LP-en i 1970. – Faen, det der irriterer meg!
Fresh Air
I 1971 forsøkte Finjarn seg nå i en litt annen retning med bandet Fresh Air. Foruten ham selv var det gitaristen Finn John Andresen fra New Beatnicks, trommeslageren Leif Hemmingsen fra The Vanguards og bassisten Tore Syvertsen fra The Beatnicks og Jumbo. De leverte en flott og særpreget versjon av John Lennons «Working Class Hero» på NRK fjernsyn, hvor Finn John avslørte seg som en både særpreget og dyktig vokalist, og en låt som var forhåndsinnspilt i Roger Arnhoffs studio, «See the Light». «See the Light» ble først utgitt på en samle-LP i 1975, mens «Working Class Hero» først ble utgitt på Bokklubbens samleplate Norsk Rock i 1982. Senere kom begge låtene med på Finjarns egen samle-CD Big 50. Med Fresh Air var Svein Finjarns posisjon som innovatør i norsk rock over, og veien videre skulle vise seg å bli mer tilbakeskuende, viet til shadowsmusikk og twanggitar.
Intermesso & Mr. Guitarman
I 1973 tok Finjarn en pause som artist og tok opp sitt sivile yrke som designer av omslag til diverse album. Tre år senere, i 1976, ble Finjarn hentet tilbake som musikalsk utøver av New Jordal Swingers. Her var det nostalgiske rocketoner og mer dansbar musikk som sto på agendaen, men det ble gjort med et moderne lydbilde, profesjonalitet og alltid et raffinert uttrykk. I de kommende seks år utga han sju album og flere singler med New Jordal Swingers, samt tre soloalbum hvor han fikk demonstrert hvilken eminent gitarist han er: «Det første var en videreføring av hans røtter som «Shadows-gitarist» og tittelmelodien «Mustang» var en sterkt re-arrangert utgave …. «Solofight» fra 1978 bød på sangnumre, mens «Guitar Player» igjen bød på instrumentale komposisjoner – fjernt fra og langt røffere enn hans tidligere «Shadows-covere».» De tre albumene gir et godt bilde av bredden i Svein Finjarns tilnærming til vidt forskjellige musikalske uttrykk. I september 1982 fikk Svein Finjarn også utgitt samleplaten The First 25 Years.
Norsk Rocks gigantkonsert på Jordal Amfi
22. august 1982 var det stormønstring av norske 1960-tallsband på Jordal Amfi. Finjarn spilte både med The Beatniks og The New Vanguards, og fulgte opp begge grupper i den nærmeste tid med nye opptredener. Det musikalske repertoaret var variert og hentet låter fra alle de ulike periodene som gruppa gjennomlevde, fra instrumental shadowsmusikk via beat, pop og temmelig avanserte vokalharmonier, til tungrock.
The Beatniks gjenoppstår
Spillegleden var definitivt vekket, og snart gikk gruppene tilbake til røttene og konsentrerte seg om å fornye shadowsmusikk. Finjarn ble, som sologitarist, den naturlig frontfiguren i The Beatniks, mens Terje Rypdal inntok en tilsvarende posisjon i The Vanguards, som han drev som et sideprosjekt til sine mer seriøse arbeider innenfor jazz og moderne komposisjoner for større orkestre.
Mens Rypdal hadde sitt band som hobby ble The Beatniks drevet videre som band på en mer forpliktende basis, som likeverdige aktører. Siden har gruppa, selvfølgelig med flere skifter i besetning, holdt sammen. De har utgitt en rekke album og en DVD kalt Play with The Beatniks, som gir et kurs i å spille i band. Her finnes separat veiledning for de ulike instrumentene, og kan en kople ut en av artistene og selv ta dennes plass og spille sammen med resten av gruppa.
Diskografi
For sangene med The Beatniks, se diskografi under presentasjonen av dette bandet her på wikipedia, og på plateselskapets nettside :
Symfoni nr. 6 (Mahler)
'Symfoni nr. 6 i a-moll' av Gustav Mahler, også kjent som «den tragiske», ble komponert mellom 1903 og 1905.
Symfonien er unik blant Mahlers symfonier, ved at den avsluttes i en definitiv tragisk stemning. Alle de andre symfoniene avsluttes i en lykkelig eller tilfreds stemning bortsett fra ''symfoni nr. 9'' som ofte beskrives at avslutter i en stille resignasjon. Mange har kommentert denne uventede tragiske tonen, ettersom den ble komponert i en eksepsjonelt lykkelig tid for Mahler. Han hadde giftet seg med Alma Schindler i 1902, og mens han komponerte denne symfonien ble hans to første døtre født.
Symfonien er ikke blant Mahlers mest populære, noe som kanskje skyldes stemningen. Den regnes imidlertid av mange som en av hans beste, og både Alban Berg og Anton Webern lovpriste den etter å ha hørt den første gang. Den settes også høyt av musikere.
Symfonien er skrevet for et stort orkester som består av fire fløyter, to piccolofløyter, fire oboer, engelsk horn, klarinetter, en bassklarinett, fire fagotter, en kontrafagott, åtte franske horn, seks trompeter, tre tromboner, en basstrombone, en tuba, timpani, klokkespill, kubjeller, bjeller, rute, hammer (se nedenfor), cymbaler, tromme,  xylofon, triangel, to harper, celesta og strykere. I motsetning til flere av de andre av Mahlers symfonier er denne uten vokale innslag.
Lyden av hammer, som forekommer i siste sats, skulle ifølge Mahlers angivelser være «kort og mektig, men dump i resonans og med en ikke-metallisk karakter». Ved premieren nådde ikke lyden langt nok vekk fra podiet, og den dag i dag er det et problem både å oppnå den riktige klangen og et tilstrekkelig volum. Mange metoder har vært forsøkt – en treklubbe mot tre, en slegge mot en trekasse, en spesielt stor basstromme eller noen ganger samtidig bruk av flere av disse metodene.
Verket har fire satser:
Det er disputt om rekkefølgen av de to midterste satsene. Mahler plasserte opprinnelig scherzoen foran andanten i sitt manuskript. Ved urfremførelsen i 1906 satte Mahler andanten foran scherzoen. Han hadde også ett tillegg til partituret som indikerte den endrede rekkefølgen. På tross av dette ble scherzoen plassert foran andanten da det ble laget en nyutgivelse i 1963 som inkorporerte mange revisjoner Mahler hadde foretatt. Erwin Ratz, som redigerte utgivelsen, hevdet dette skyldtes at Mahler hadde skiftet mening igjen mot slutten av livet. Dette var basert på informasjon fra Alma Mahler, som imidlertid ikke regnes som en pålitelig kilde. Nyere forskning har påvist at Mahler selv aldri fremførte symfonien med scherzoen foran andanten, og at denne praksis først oppstod etter hans død. Selv om nyere partiturutgaver plasserer andanten først, er det mange dirigenter som fremfører den med scherzoen først.
Formelt sett er denne symfonien en av Mahlers mest konvensjonelle, med fire satser slik tradisjonen tilsier. Form og karakter av hver av de fire satsene er også tradisjonell. Den første satsen har en rimelig standardisert sonateform. Den har til og med en eksakt repetisjon, noe Mahler nesten ikke brukte. De to midtsatsene har en langsom og en livlig sats, og finalen i sonateform, er raskere og repeterer mye av stoffet som er brukt tidligere.
Første sats som stort sett har karakter av en marsj, har et motiv som består av en a-dur-treklang.
Andanten er en hvile fra den brutale intensiteten i resten av verket. Orkestreringen er delikat og reservert i forhold til de andre satsene.
Scherzoen returnerer med marsj rytmene fra første sats. Trioen (midtdelen) er markert Altväterisch (gammeldags). Den er rytmisk irregulær og har en litt mildere karakter.
Siste sats har en utvidet sonateform, og karakteriseres av store vekslinger i stemning og tempo. En svevende melodi kan raskt endres til en dyp smerte. I denne satsen uttrykker Mahler en tilsvarende angst som i Kindertotenlieder.
Premieren fant sted i Essen i Tyskland, 27. mai 1906 og ble dirigert av komponisten selv.
Arne Østring
Arne Østring (født 27. januar 1961 på Gjøvik) er en norsk forfatter som skriver kortprosa og lyrikk. Tekstene hans er språklig presise og forener alvorlig eksistensialisme med absurd humor.
Arne Østring er utdannet cand. mag. med fagene geografi, natur- og miljøvernfag og sosiologi. I 1983 var han student ved Forfatterstudiet i Bø. Han har blant annet arbeidet i fredsbevegelsen og i Scientologikirken i Norge.
Arne Østring bor i Moss.
Arkeologiåret 1941
Arkeologiåret 1941 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1941.
Oskar Sørreime
Oskar Sørreime (født 2. mars 1919 i Stavanger, død 7. november 2007 ) var en norsk tegner og maler. Han var kunstnerisk aktiv fra 1942, men fikk først gjennombrudd da han i slutten av 1960-årene fant sin egen stil og konsentrerte seg mest om landskaper samt lysforhold på Jæren.
Hans malerier er preget av en dempet fargebruk, nærmest monokromt. Horisonten er ofte lav, bare ca. en firedel over nedre billedkant, og med en levende himmel som kaster lys og skygge på landskapet under.
Kullstifttegningene er stort sett gjort etter 1970, og gjør bruk av hele spekteret av gråtoner.
Sørreime er utdannet ved Gjesdals malerskole, Stavanger, Hospitant ved Statens Håndverks- og kunstindustriskole og Statens Kunstakademi, våren 1956. Han har hatt flere studiereiser utenlands.
Sørreime har hatt utstillinger i kunstforeningene i alle de større norske byene utenom i Nord-Norge. Han er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet (som både tegner og maler) foruten diverse kommuner, kunstforeninger – og den norske ambassaden i Canada. Han har hatt kunstnerstemmerett som både tegner og maler, dvs. som medlem av Landsforeningen norske malere og Tegnerforbundet.
Fabian (navn)
Fabian er et mannsnavn med opprinnelse i det romerske familienavnet Fabius, som er dannet av det latinske ordet faba, «bønne». Navnet kan dermed tolkes til å bety «en som dyrker bønneplanter». Navnet har vært mistolket i en del navnelister til å bety «en som dyrker bønn, en som ber».
Varianter er mannsnavnene Fabien, Fabio og kvinnenavnene Fabienne, Fabiola.
Fabian har navnedag 20. januar i Sverige, Danmark og Finland.
Nodar Dzjordzjikija
Dzjordzjikija vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Sovjetunionen vant semifinalen over Uruguay med 61-57, men i finalen tapte de mot USA med 25-36. Dzjordzjikija spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.
Fabian (navn)
Utbredelse
Varianten Fabio er et vanlig navn i Italia og varianten Fabien er vanlig i Frankrike.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til navnet Fabian og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Crash
Crash har flere betydninger:
Curie
Curie kan vise til:
Breim Idrettslag
Breim Idrettslag (også Breim IL, BIL) er et tidligere fleridrettslag fra Reed i Breim i Gloppen kommune. Idrettslaget ble stiftet i 1917, og hadde aktive grupper innen friidrett, håndball og volleyball. I 1989 slo Breim IL seg sammen med Indre Breim IL og skipet Breimsbygda IL.
Historie
Reed hadde et idrettslag etablert i 1900, ved navn Breim Idrætsforening, men det er uvisst hvor lenge dette laget eksisterte.
Fra 1933 stod Breim IL som arrangør av Breimstafetten, som etablerte seg som et av de mer prestisjefylte terrengstafettene på Vestlandet. Stafetten arrangeres fortsatt årlig rundt 1. mai. I forbindelse med arrangementet blir Breimsstafettmedaljen utdelt.
I 1987 slo friidretten i bygda seg sammen i navnet Breimsbygda friidrettslag (Breimsbygda FIL (BBFIL)). Samme året vant Bård Sandal junior-NM på 400 meter hekk, og BBFIL vant gull på 1000 meter stafett i det samme mesterskapet. Året etter kvalifiserte Arne Indrebø seg for junior-VM i friidrett i Canada.
Den vellykkede sammenslåelsen av friiidretten og det tette samarbeidet mellom klubbene i forbindelse med Byrkjelo Games og NM 1988 gjorde at idrettslaga slo sammen all aktivitet under navnet Breimsbygda idrettslag i 1989.
Matt Blunt
Matthew Roy Blunt (født 1970) er en amerikansk politiker. Han var Missouris guvernør fra 2005 til 2009 og tilhørte Det republikanske parti.
Han gikk United States Naval Academy og tjenestegjorde flere år i United States Navy.
Blunt var medlem av Missouris delstatsforsamling fra 1999 til 2001 og delstatens administrasjonsminister («secretary of state») fra 2001 til 2005, der han gjennomførte endringer i valgloven og digitalisering av flere offentlige tjenester.
I 2005, 34 år gammel, tiltrådte han som guvernør i Missouri, etter å ha vunnet guvernørvalget med demokraten Claire McCaskill som motkandidat. Blunts politikk handlet for en stor del om å fremme delstatens næringsliv og en offentlig sparepolitikk. Det republikanske flertallet i delstatsforsamlingen stilte seg bak de fleste av Blunts lovforslag. Blunt stilte, til manges overraskelse, ikke til gjenvalg som guvernør i 2008.
Han har siden arbeidet som lobbyist i Washington, D.C. for den amerikanske bilindustrien.
Matt Blunt er sønn av tidligere senator og kongressmann Roy Blunt. Blunt-familien er sørstatsbaptister.
9.0: Live
9.0: Live er et dobbelt konsertalbum fra det amerikanske heavy metal-bandet Slipknot.
Albumet ble utgitt av Roadrunner Records 1. november 2005.
Sporliste
Disk to
374 Burgundia
374 Burgundia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 18. september 1893 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Den er oppkalt etter den franske regionen Burgund.
Ansiktspiercing
Ansiktspiercing er en piercing plassert i ansiktet.
Ansiktspiercinger blir vanligvis tatt i nesen eller på kinnet. Da man ikke regner øre-piercinger som en ansiktspiercing.
Piercingsmykket kan være veldig varierende, men vekten av smykket er begrenset.
Det er hovedsakelig tre typer slike piercinger: kinnpiercing og øyenbrynpiercing, samt antiøyenbrynpiercing.
Jostein Ragnvald Øvrelid
Jostein Ragnvald Øvrelid (født 4. september 1910, død 11. august 1983) var en norsk tegneserietegner, tegner og forlagsredaktør.
Øvrelid var utdannet ved Press Art School i London og Statens Håndverks- og kunstindustriskole i Oslo. Han arbeidet som illustratør i Nynorsk Vekeblad fra 1934. Etter krigen ble han ansatt som forlagsredakør i Fonna Forlag.
Sammen med forfatter Hallvard Sandnes produserte han under pseudonymet Ronald Stone gjennom mange år den nynorske science fiction tegneserien Ingeniør Knut Berg på eventyr.
Sojusmultfilm
Sojusmultfilm (russisk Союзмультфильм) er det viktigste produksjonsselskapet og studioet for animasjonsfilm i Russland. Det ble grunnlagt 10. juni 1936 under navnet Sojusdetmultfilm, men skiftet navn til Sojusmultfilm året etter.