cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Janské Lázně
Johannisbad var vertsby for det første Verdensmesterskapet på ski, nordiske grener i 1925.
Toshio Usami
Toshio Usami (født 22. februar 1908 i Aichi) var en japansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles. Usami vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det japanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. Japan tapte første kampen med 1-11 til India men vant den andre mot USA med 9-2. India vant turneringen foran Japan og USA. Usami spilte begge kampene i OL-turneringen.
Fotkluter
Fotkluter ble brukt i skoene istedenfor sokker. De måtte brettes på en spesiell måte, og ble av enkelte foretrukket fremfor sokker. Fotkluter var å finne i det militære system til langt ut på 1950-tallet. Tysklandsbrigaden gikk med fotkluter i skoene, og fotkluter er i bruk i det russiske militære til nyere tid. Som strømper, må fotkluter vaskes og byttes oftere enn det øvrige tøy. Skitne og stive kluter fremkaller lettere gnagsår og gir dårlig hudfunksjon.
Historikk
Det er funnet sko fra middelalderen med fotkluter av ullstoff, altså stoffstykker brettet og surret rundt foten før man tok på seg skoen. Fotklutene ser ut til å ha vært laget av gamle draktrester, jamfør Bockstensmannen. I Norden er det bevart fotkluter fra bronsealderen, bensvøp fra jernalderen og stunthoser uten fot fra middelalderen. Dette betyr at pilegrimer kunne gå med fotkluter, og fotkluter ble mer brukt om vinteren.
Middelalderskoene kunne være tresko eller lærmokasiner med tynne såler uten påsatt hel. Sålen hadde tykkere lær enn overlæret. Om vinteren ble også brukt støvler, og inni sko og støvler kunne man bruke hoser, strømper eller fotkluter.
Førstekonservator Aagot Noss ved Norsk Folkemuseum skriver: ''«En av informantene mine, en kvinne på 89 år fra Tinn i Telemark, skrev til meg så lenge hun levde. Da jeg ble kjent med henne gikk hun i vadmålssokker og fotkluter, siste rest av en middelaldertradisjon. Fotkluter var kluter, tøystykker som de gamle brettet på en spesiell måte rundt foten. Det var det hun brukte til hverdags, som folk flest. Men når hun kirkekledde seg, hadde hun strikkete sokker og lærsko. Det er de strikkete sokkene og skoene som er mest kjent for ettertiden, men de var altså til kirke- og høytidsbruk. Hverdagsklærne er mange steder glemt.»''
The Barry Awards
The Barry Award er en kriminallitterær pris som utdeles årlig siden 1997 av redaksjonen i Deadly Pleasures, en amerikansk kvartalsvis publikasjon for krimlesere. Fra 2007 utdeles prisen i samarbeide med publikasjonen Mystery News. Prisen har fått navn etter Barry Gardner, en amerikansk kritiker.
Prisklassene har variert, men var i 2006:
Santiago Botero
Santiago Botero Echeverry (født 27. oktober 1972 i Medellín, Colombia) er en colombiansk syklist. Han har syklet Tour de France tre ganger, og Spania rundt fire ganger.
I store deler av karrieren sin har han syklet for Kelme. I 2003 ble han med i T-Mobile Team, men der mente man at han manglet treningsdisiplin.
Han vant VM i tempo i 2002. Han har vunnet tre etapper i Tour de France. I Tour de France 2000 fikk han dessuten klatretrøya.
Botero var blant de trettitalls profesjonelle syklister som ble navngitt som klienter av dopinglegen Eufemiano Fuentes.
Sentralbatteriskip
Sentralbatteriskip er panserskip fra den siste halvdel av 1800-tallet, med hoveddelen av sin bestykning oppbevart i et sentralt plassert citadell. Dette konseptet kom som en løsning på dilemmaet med vektproblemet omkring skipsartilleri, pansring og deplasement i nyere skip konstruert av jern fremfor tre av den berømte skipskonstruktøren Edward James Reed som for øvrig måtte ta hensyn til den nye sjøtaktiske teorien om vedderen som et alternativt våpen. Den tunge panserkledningen ble deretter sentralt konsentrert omkring et batteri av færre, men større kanoner. Citadellet ble deretter kalt boks-batteri eller sentral-batteri.
Reed`s sentralbatteriskip
Konstruksjonsmessig sett skulle omdannelsen av det nye pansrede krigsskipet for flåteoperasjoner fra bredsides panserskip til det nye konseptet med et sentralt plassert batteri være et meget enkelt inngrep av skipskonstruktørene som unngikk vektproblemet, og samtidige gjorde de nye panserskipene sjødyktige og relativt enkelt håndterlig for et trent mannskap.
Den britiske marinen Royal Navy hadde i begynnelsen av 1860-årene fått en ny sjefskonstruktør som var ansvarlig for skipsbygging og innføringen av nyere skipsteknologi, Sir E.J. Reed, som deretter tok fatt på saken omkring videreutviklingen av panserskipet. Like etter han hadde startet sitt arbeid som sjefskonstruktør i 1863, startet han sitt eget prosjekt om å ombygge mindre slupper under bygging til mindre pansrede krigsskip og allerede i april 1864 ble det første skipet, «Research», fullført.
«Research», som opprinnelig skulle være en 17-kanoners dampdrevet slupp, hadde blitt til verdenshistoriens første sentralbatteriskip, med 4 stykker 100-punds kanonskyts i et citadell på rundt ti meters lengde sentralt plassert på øverste dekk av skroget på rundt seksti meter lengde. Erfaringene som ble høstet med det nye konseptet, skulle i det lange løp være positive og offiserene som hadde ønsket ildgivning rett forut i forbindelse med et angrep for å ramme fiendens skip, fikk det de ønsket. Skipssidene ble utformet med vide skuddfelt for og akter. Et angripende skip dermed vil være i stand til å beskyte fienden underveis i et direkte angrep eller å besvare et forfølgende fiendtlig skip ild fra akterut. Reeds løsning med å ha færre kanoner og allikevel ha en slagkraftig virkning under sjøstrid fra et så lite område på krigsskipet, kom med en ny form for skyveinnretning som hadde allerede vært innført for bruk på tyngre skipsartilleri flere år i forveien. Kanonen ble montert på en kanonvogn satt på skinner for å kunne skyves rundt på dekk etter behov. Et sentralbatteriskip ville dermed ha større skuddfelt for sitt artilleri enn et tradisjonelt bredsides krigsskip.
Det første større sentralbatteriskipet i full skala var HMS «Bellerophon», bygget i jern og sjøsatt allerede i mai 1865 og deretter fullført knapt ett år senere, som hadde et sentralt plassert batteri uten åpninger for kanonene for og akter, men med et par mindre kanonskyts montert forut i baugen. I utseende skilte ikke dette sentralbatteriskipet seg fra de andre bredsides panserskipene i den samme flåten, men Reed hadde tatt et viktig skritt ved å redusere lengden på «Bellerophon» og deretter staket ut kursen for fremtidig skipsbygging av nyere pansrede krigsskip. Den neste klassen av sentralbatteriskip, Audacious-klassen på 4 skip, bygget i årene mellom 1867 og 1870, ble noe kortere med mindre deplasement, men med kraftigere skipsartilleri og bedre panserbeskyttelse. Den samme klassen introduserte også todekks sentralbatteri der citadellet ble utvidet i høyden til å ha to lukkede kanondekk for skytset. De fleste sentralbatteriskipene bygget i 1870-årene for flere marineflåter hadde dermed to kanondekk i boks-batteriet.
Sentralbatteriskipet i fremmed tjeneste
Andre respektable skipskonstruktører i forskjellige nasjoner var ikke sene med å følge etter på grunnlag av suksessen Reed hadde i Storbritannia, og det første franske sentralbatteriskipet, «Océan», ble fullført i 1870 etter fem år.
Franskmennene videreutviklet konseptet med konsentrert panserbeskyttelse sentralt på krigsskipet ved å ha større fribord og ekstra skyts montert i barbette på værdekket. Skipskroget fikk også meget innsvingede sider kalt «tumblehome» med pæreformet fasong for å gi fri skuddvidde akter og forut fra sentralbatteriet. Et meget særpreget fransk utseende på de større krigsskipene hadde blitt til med meget synlig vedderbaug, høyt fribord og barbettesystemet på værdekket for større skyts uten beskyttelse. Frankrike bygget de to største sentralbatteriskipene i historien, «Courbet» og «Dévastation» i 1876-1882, med et deplasement på 10 450 tonn og en lengde på 94 meter samt bredde på 21 m. Disse to skipene ble også de siste som ble bygget og fullført av franskmennene, som helhjertet tok til seg barbettesystemet i slutten av 1870-årene.
Det maritime kappløpet mellom Italia og Østerrike-Ungarn i et halvt århundre mellom 1866 og 1914 hadde tjent som en inspirasjon for nytenkning omkring den rivende utviklingen av skipsteknologi, og leksene som hadde blitt høstet under slaget ved Lissa skulle danne grunnlaget. Veddertaktikken var brukt med suksess sett med de østerrikske marineoffiserenes øyne, og de var meget raske med å innføre sentralbatteriskipet i egne flåte. «Lissa», som var fullført i mai 1871, ble også kalt kasemattskip ved at hovedskytset var montert i kasematter med åpninger for ildgivning forut langs forskipet. Det ble bygget 7 andre sentralbatteriskip, det ene var linjeskipet «Kaiser» som ble ombygget til et sentralbatteriskip i 1869-1873.
Sentralbatteriskipet i krig
Reed hadde også designet og bygget krigsskip for andre nasjoner med egne mariner, og deretter spredte det nye konseptet seg til andre land. To britiskbygde sentralbatteriskip, «Almirante Cochrane» og «Valparaiso» for den chilenske marineflåten, deltok i Stillehavskrigen 1879-1881 mot Peru og overvant det peruanske panserskipet «Huascar» under det dramatiske sjøslaget ved Angamos den 8. oktober 1879. De to chilenske krigsskipene hadde gjentatte ganger forsøkt å ramme det mindre tårnskipet, som først overga seg etter å ha blitt massivt skadet av chilenerne med deres kanoner. Det ene av disse to sentralbatteriskipene skulle få en spesiell plass i verdenshistorien under en borgerkrig i 1891. «Valparaiso», som hadde fått et nytt navn, «Blanco Encalada», ble senket med selvdrevne torpedoer av en regjeringslojal torpedokrysser.
Scott Smith
Scott B. Smith (født 13. juli 1965 i Summit i New Jersey, USA) er en amerikansk forfatter.
Sentralbatteriskip
Sentralbatteriskipet i krig
Sentralbatteriskipet viste seg å være for lite egnet for hurtigskytning og det tok lang tid å lade om en kanon på nytt med kruttet fra magasinet lagret lenge bort. En katastrofe ble stanset av en snarrådig mann med en vannbøtte ombord på «Alexandra», en granat hadde penetrert sideskipet og kunne ha forårsaket en eksplosjon akkurat der ammunisjonen var lagret for bruk. Granaten ble slukket og tatt bort i vannbøtta av den modige sjømannen.
Scott Smith
Smith studerte til Master of Arts ved Columbia University. Han har bare utgitt to romaner over 13 år, men hans forfatterskap er likevel en oppsiktsvekkende suksesshistorie som har fått mye omtale i hjemlandet. Hans debut, thrilleren A Simple Plan (1993), ble en øyeblikkelig bestselger og oversatt til en rekke språk. Fem år senere, i 1998, ble boken filmatisert av Sam Raimi. Smith fikk selv oppdraget med å skrive dreieboken. Også dette debutarbeidet ble uvanlig vellykket, og Smith ble for sin innsats nominert til Oscar.
Hans andre roman, grøsseren The Ruins, kom ikke ut før i 2006. Ifølge egne opplysninger arbeidet Smith i de mellomliggende årene som manusforfatter for film, foruten at han la ned et stort arbeide i en roman som aldri ble fullført.
Sotsjøen
Sotsjøen (også skrevet Sootsjøen) er en innsjø på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken. Sotsjøen ligger 204 meter over havet. Plassen Sot ligger like nord for Sotsjøen, og det var her den store kanalbyggeren Engebret Soot vokste opp.
Fra sørøstenden av vannet renner Sotbekken ned til Mangen med et fall på 10 meter. Det skal være her Engebret Soot utførte sine første vassbyggingsprosjekter.
Fylkesvei 3904
Fylkesvei 3904 går mellom Randesund og Tømmerstø brygge i Kristiansand kommune. Veien er 2,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 11 (Vest-Agder).
Svartspett
Svartspett eller gjertrudsfuglen (Dryocopus martius) er en spettefugl, den eneste av sin gruppe som lever i Europa.
Beskrivelse
Svarspetten er den største av Europas spetter. Den kjennes lett på den svarte drakten og den røde lua. Hannens isse er rød over det hele, mens hunnens isse kun er rød på den bakre delen. Fuglen er 50-55 cm lang og har et vingespenn på 64-68 cm. Vekten er 300 gram. På størrelse med en kråke og flukten ligner på kråkas, ikke buet fluktbane som andre spetter. Andre spetter har et fluktmønster som danner mer utpregede buer. Låta er en sterk kly-kly-kly og minner om grønnspettens. Omtales også som hølkråke, regnpip, treknarr, vækurr, svartjårtru og gjertrudsfugl
Utbredelse
Svartspetten er utbredt i den palearktiske sone og lever i gammel skog (både løv- og barskog). I Norge er svartspetten hovedsakelig utbredt på Østlandet sørover til Lindesnes, samt i spredte lokaliteter i Trøndelag. Den er ellers sjelden i Norge. Svartspetten er i all hovedsak en standfugl.
Atferd
Svartspetten hakker om våren ut reirhull i trær. Hullet befinner seg ca. 5-10 meter over bakken. Reirkammeret blir ofte en halv meter djupt, iblant over 1 meter. Det kan ta opptil en måned å hakke ut reiret. Åpningen er oval ca. 9 x 12 cm.
Svartspetten kan også sette bo i et allerede eksisterende reirhull. Hunnen legger 3-6 hvite egg. Svartspettungene hopper gjerne ut av reiret før de er fullt flyvedyktige. I denne perioden blir de matet på bakken av foreldrene. Ungene er da svært sårbare og kan lett bli bytte for f.eks. rev eller katt.
Stokkmaur og billelarver som lever i døde eller døende trær, utgjør hoveddietten til svartspetten.
Olsen & Ugelstad
Olsen & Ugelstad er et tidligere norsk rederi som ble grunnlagt av Kristoffer Olsen sr. og Rudolf Ugelstad i 1915. Rederiet, som hadde hovedkontor i Oslo, hadde i 1915 fem skip i sin flåte, og drev i hovedsak med laste- og tankfart. De mistet størsteparten av flåten under første verdenskrig.
I 1935 startet rederiet opp rutefarten Fjell Line, som i sommersesongen gikk mellom Europa og De store sjøer i USA, og Jaffa Line, som på vinteren gikk med frukt mellom Palestina og Nord-Europa. Det ble utviklet egne skip for denne farten, Lake-skip, som hadde en dødvekt på 2 500 tonn. Olsen & Ugelstad avviklet Lake-farten i 1972. Kristoffer Olsen jr. ble, da hans far døde i 1948, ny partner og direktør i rederiet. Rolf og Trygve Ugelstad overtok etter Rudolf Ugelstad. I 1966 hadde Olsen & Ugelstad 30 skip med en samlet dødvekt på 662 320 tonn. I 1970 var antall skip sunket til 18. I 1972 trakk Ugelstad-brødrene seg tilbake, og det ble personlige firmaet ble avviklet. Det ble startet opp ett nytt aksjeselskap med samme navn. Antall skip fortsatte å synke betraktelig i perioden etter 1970, og i 1976 hadde rederiet kun fire gjenværende i sin flåte.
Rederiet Olsen & Ugelstad ble avviklet i 1978.
Flåteliste
En ufullstendig liste over O&U sine skip fra 1915-1978:
Christian Colson
Christian Colson (født 15. september 1968) er en britisk filmprodusent. Han er best kjent for Slumdog Millionaire fra 2008, som han fikk flere priser for, inkluder Oscar, Golden Globe og BAFTA for beste film.
Lomsdalselva
Lomsdalselva kan vise til:
Ola Thune
Ola Thune (født 1953) er en norsk privatetterforsker og tidligere politietterforsker med bakgrunn fra Kripos.
Thune vokste opp som odelsgutt på en gård i Fagernes. Hans far var bussjåfør, mens moren styrte hønseriet og kyllingproduksjonen på gården. Han vokste opp med tre eldre søstre og en yngre bror. Han forlot Valdres som 16-åring og livnærte seg som musiker, spikerselger og glasskjærer i Årdal før han gikk handelsskolen og ble klesselger i en butikk på Gjøvik. I tenårene var han også i en periode med i et rockeband. På midten av 1970-tallet begynte han på Politiskolen hvor han ble uteksaminert i 1977. Han begynte som politiaspirant i Tromsø i 1975 og i 1979 ble han ansatt i Kripos. Under tiden i Kripos var han involvert i etterforskningen av de fleste store drapssakene i Norge på 1980- og begynnelsen av 90-tallet. Han ble rikskjent i 1992 etter at han brukte ferien sin fra Kripos til å finne og avsløre drapsmannen i Anne Kristin-saken på Fuerteventura i Spania.
I 1992 sluttet han i Kripos og startet eget etterforskningsbyrå. Like etter grunnla han Thune Security som skulle forebygge og avdekke kriminelle handlinger mot næringslivet. Firmaet gikk konkurs i 2000. I 2001 ble han ansatt som taktisk leder ved Nye Kripos. Etter en tid i stillingen fikk han etter eget sigende inntrykk av at han hadde blitt hentet inn for å rydde opp etter Birgitte Tengs-saken, selv om dette ikke ble uttalt direkte. I 2005 ble han ansatt TVNorge hvor han ledet det delvis selvutviklede TV-programmet Savnet. Programmet omhandlet uoppklarte kriminalsaker. I 2008 startet sitt eget program, Thune, som gikk på samme kanal.
Han har skrevet flere bøker relatert til sitt yrke: Sannheten om Anne Kristin-saken og Jakten sammen med Ragnar Kvam jr., Rammet av vold med flere andre, og Sporløst forsvunnet sammen med Kjell Ola Dahl. I 2016 utgav han Byen vest for loven som handler om ukultur og maktspill i Bergenspolitiet.
Utmerkelser
Thune har mottatt flere utmerkelser for sitt arbeid. Blant annet ble han av VG-leserne kåret til «Årets Navn» i 1992 og fikk samme år Røde Kors' pris som «Årets Medmenneske». Bakgrunnen var arbeide som han på fritiden hadde nedlagt i Anne Kristin-saken.
Familie
Thune er bosatt i Oslo, og ble i 2000 gift med Haleh, opprinnelig fra Iran. Han konverterte til Islam forut for ekteskapsinngåelsen.
Øystein Ekroll
Øystein Ekroll (født 16. januar 1957 på Larsnes på Sunnmøre) er en norsk arkeolog og forsker. Han har magistergrad i nordisk middelalderarkeologi ved Universitetet i Bergen fra 1986 og Dr.Phil. Han er førsteamanuensis ved Nidaros domkirkes restaureringsarbeider, der han har arbeidet siden 1992. Ekroll forsvarte i 2015 for graden philosophiae doctor (ph.d.) ved Noregs teknisk-naturvitskaplege universitet, Det humanistiske fakultetet, med avhandlingen: ''The Octagonal Shrine Chapel of St Olav at Nidaros Cathedral.. An Investigation of its Fabric, Architecture and International Context.'' Disputasen ble avholdt inne i Nidarosdomen.
Ekroll er spesialist på bygningsarkeologi, og har arbeidet med konservering av steinbygninger og ruiner i hele Norge, bl.a. middelalderruinene i Gamlebyen i Oslo. Bidro til oppbyggingen av museet i Erkebispegården i Trondheim (åpnet 1997). Har deltatt ved en lang rekke utgravninger i Norge og Hellas, og har publisert et større antall artikler om bygningshistorie i middelalderen.
Hemoroide
Hemoroide er en utvidet vene, varice i endetarmsåpningen, anus.
Det finnes både utvendige hemoroider og innvendige hemoroider. De utvendige kjennes ofte med toalettpapiret når pasienten tørker seg etter avføring. Hemoroider kan gi smerter, lokal kløe og følelse av å ha en klump i endetarmsåpningen.
Venenes drenasje av blod
Venene i huden har drenasje direkte tilbake til høyre kamre i hjertet. Venene som drenerer tarmen fører blodet tilbake gjennom portvenen til leveren før blodet fortsetter tilbake til hjertet. Ved noen leversykdommer kan trykket i portvenen øke. Da finnes to veier som portveneblodet kan ta snarvei til hjertet utenom lever; den ene i venene i anus, den andre i venene nederst i spiserøret.
Behandling
Det finnes salver og stikkpiller med både lokalbedøvelse og hydrokortison, (Proctosedyl og Scheriproct). Hydrokortison bidrar til at blodåreveggen i venen trekker seg sammen. Lokalbedøvelsen demper smerten, siden hemoroider kan være intenst smertefulle, særlig om blodet levrer seg, tromboserer i hemoroiden.
Kosthold med høyt innhold av fiber kan forebygge og bedre plagene ved hemoroider.
Det er mulig å fjerne hemoroider ved operasjon. Både strikkbehandling og operasjon gir smerter i endetarmen den første uka etter inngrepet.
John Brennan
John Owen Brennan (født 22. september 1955) var fra 8. mars 2013 til 20. januar 2017 direktør i Central Intelligence Agency. Han var tidligere sjefsrådgiver innen kontraterrorisme (fra mai 2009) til USAs president. Da var hans offisielle tittel Deputy National Security Advisor for Homeland Security and Counterterrorism, and Assistant to the President.
Martin Gunnar Knutsen
Martin Gunnar Knutsen (født 29. september 1918 i Skien, død 23. februar 2001) var en norsk skolemann og kommunistisk politiker fra Ulefoss i Telemark.
Knutsen var lærerskoleutdannet og avla grunnfag i engelsk, historie og pedagogikk ved Universitetet i Oslo. Han hadde studieopphold i Sovjetunionen 1972 til 1975.
Knutsen var fra 1962 til 1966 medlem av sentralstyret i Norges Kommunistiske Parti. Fra 1970 var han medlem av partiets sekretariat. Han var medlem av herredstyre og formannskapet i Skedsmo fra 1971 til 1975. Knutsen var formann i NKP i perioden 1975 til 1982. Han brøt senere med partiet.
Etter Berlinmurens fall tok Knutsen, med boken Bittert oppgjør, klart avstand fra både partiet NKP og den kommunismen han i alle år selv hadde arbeidet for. I boken dokumenteres en partikultur preget av uærlighet, systematisk politisk bedrag og total servilitet for regimet i Kreml. NKP fremstår på det nærmeste som en norsk underavdeling av det sovjetiske kommunistpartiet. Knutsen orket ikke lenger å være en del av dette, og ønsket å fortelle om den stygge virkeligheten han selv hadde opplevd fra partiets innside.
Knutsen var innehaver av den sovjetiske Ordenen folkenes vennskap.
Harry Judd
Harold Mark Christopher «Harry» Judd (født 23. desember 1985) er en britisk musiker som er trommeslager i McFly. Foruten å spille i bandet engasjerer han seg også i Rupert's Fund, som jobber for barn med leukemi. Han var med på å starte opp fondet.
Han er opprinnelig fra Chelmsford i Essex i England.
Oppsjøen
Oppsjøen er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, like vest for naturreservatet Midtfjellmosen. Oppsjøen ligger 270 meter over havet. Den har utløp mot vest til Puttebekken.
Alt for Norge (sang)
«Alt for Norge» er herrelandslaget i fotball sin offisielle sang til VM i fotball 1994 i USA, fremført av Jørn Lande og landslaget selv. Sangen er komponert av Torstein Flakne, og teksten er skrevet av Ivar Dyrhaug. Sangen ble gitt ut på Norsk Plateproduksjon. Coverbildet på singelen er Norges lagbilde fra vennskapskampen mot Portugal, 20. april 1994.
Tifo
Tifo er en forenkling av det italienske ordet tifosi, som betyr supporter. Med tifo mener man tribunearrangementer utført av supportere.
Tifo kan komme i form av store og små bannere, flagg, plakater, kasteruller eller lignende og arrangeres i all hovedsak ved spillernes entre før kamp. Tifo har utspring helt tilbake til ultraskulturens blomstring i Italia på 60- og 70-tallet.
Hvert år blir «Gullblusset» delt ut av Norsk Supporterallianse for å hedre det en utvalgt jury mener er årets beste norske tifo.
Steve Bloomer
Stephen «Steve» Bloomer (født 20. januar 1874 i Cradley i Worcestershire i England, død 16. april 1938 i Derby i Derbyshire i England) var en engelsk landslagsspiller i fotball som spilte for tre engelske klubber.
Bloomer spilte 23 landskamper for.
Kilder
Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-146-X Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4 Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7472-1954-0 Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-517-1
Bjarne Bryntesen
Bjarne Bryntesen (født 23. februar 1912, død 20. mai 1987) er en tidligere friidrettsutøver og skihopper som i 1935 ble tildelt Egebergs Ærespris. Bryntesen var opprinnelig fra Åmot i Modum og konkurrerte for Åmot IF og etter hvert IF Hellas i Drammen.
Som 19-åring satte han kretsrekord for Buskerud i tikamp. Han tok sølv i NM i femkamp i 1933 og vant gull i 1934. I 1935 vant han NM i tikamp, samme år som han ble nummer 3 i hopprennet Holmenkollen. For dette mottok han Egebergs Ærespris og ble tidenes yngste vinner av denne prisen. Han tok også NM-medaljer i spydkast: sølv i 1934 og bronse i 1938, og han representerte Norge i landskamper i denne øvelsen.
I 1936 misset han så vidt å bli med på OL-laget i hopp, men han slo i etterkant alle OL-deltakere i et kveldshopprenn i Midtstubakken.
I 1937 var Drammen og Hellas IF arrangør for femkamp i NM. På hjemmebane ville Bryntesen vise seg frem og åpnet konkurransen med personlig rekord 6,87 meter i lengde. Han avsluttet konkurransen med et av sine beste løp på 1500 meter. Resultatet ble norsk rekord med 51 poeng, en rekord som skulle stå helt til 1959. Dette var ett av fire NM-gull Bryntesen tok i perioden 1934–1939.
Bryntesen var også utøver i svømming og skøyteløp.
Oppgrader!
Oppgrader! er en norsk TV-quiz ledet av Sigurd Sollien som gikk på TV 2 fra 2010 til 2013. Programmet gikk ut på at Sigurd kjørte land og strand rundt stilte en utvalgt en familie spørsmål som de måtte svare rett på. Deltakerne måtte satse personlige eiendeler for å være med på konkurransen (man kunne for eksempel satse sin gamle mobiltelefon mot å vinne en splitter ny). Hvis de vant fikk de sjansen til å gå videre, men da måtte de satse noe av enda høyere verdi.
Forbudstiden i USA
I forbudstiden utviklet det seg en livlig ulovlig omsetning av alkohol og kriminelle grupper som italiensk-amerikansk mafia basert på italienske innvandrere slo seg opp, av de mest kjente forbrytere som tjente enorme summer på alkohol i forbudstiden var Al Capone. Mot slutten av 1920-årene ble alkoholforbudet stadig mer upopulært og det 18. grunnlovstillegget ble omstøtt ved det 21. grunnlovstillegget som ble ratifisert 5. desember 1933.
Sømådal skole
Sømådal skole var en grendeskole i bygda Sømådalen i Engerdal kommune.
László Gellér
László Gellér (født 5. august 1944 i Tótkomlós) er en ungarsk tidligere skihopper som representerte Budapest Honvéd.
Gellér var med i den tysk-østerrikske hoppuka mellom 1961 og 1972. Best sammenlagt gjorde han det i 1965/66 og 1968/69, da han ble nummer 41. Han ble nummer 9 i rennet i Bischofshofen 7. januar 1968, den beste plasseringen som noen ungarsk skihopper har greid i et internasjonalt renn på høyt nivå.
László Gellér er bror av skihopperen Mihály Gellér, som også har deltatt i OL og VM.
Tilbords
Tilbords er en norsk butikkjede som selger porselen, glass, kjøkkenutstyr og interiørprodukter. Kjeden har butikker over hele landet, mens hovedkontoret ligger i Sandnes. Tilbords er et franschise-konsept. Merkekonseptet Tilbords har røtter tilbake i 1845 da den tradisjonsrike familiebedriften Peter M. Kolderup ble etablert. Tilbords-kjeden ble etablert i 1976, med hovedkontor i Bergen. I 2008 overtok Nordic Interior Group som eiere av butikkjeden. I 2009 ble eierskapet overført til Hercules Private Equity Fund II. I 2017 ble kjeden kjøpt opp av eierne av Kitch'n, for så å bli slått konkurs i februar 2018. Kitch'n-eierne kjøpte deretter opp konkursboet og reorganiserte driften av kjeden gjennom å legge ned ulønnsome butikker og flytte kontorer og grossistlager.
Absolute Music 14
Absolute Music 14 er det 14. samlealbumet i den norske Absolute Music-serien og ble utgitt i 1995.
Eksterne lenker
Absolute Music 14
Cha Chi Ming
Cha Chi-ming (født 1914 i fylket Haining i provinsen Zhejiang i Kina, død 28. mars 2007 i Hongkong) var en forretningsmann og filantrop i Hongkong. Han var styreformann for CDW International Limited, The Mingly Corporation Limited og Hong Kong Resort International Limited.
Hans bakgrunn var fra Zhejiang, der han studerte tekstiilteknologi og ble uteksaminert fra Zhejianguniversitetet i 1931.
I 1994 donerte han 20 millioner dollar til Qiu Shi Science and Technologies Foundation, en stiftelse som utdeler priser til kinesiske forskere som har kommet med banebrytende bidrag innen sine felter.
Moatunnelen
Moatunnelen er en 560 meter lang veitunnel på Europavei 39 i Spjelkavik i Ålesund kommune med en årsdøgntrafikk på 14500 i 2004. Den tilhører ÅDT-gruppen «over 5000», er av klasse D, har 1 tunnelløp, har ikke ventilasjon, lys, nødtelefon, brannslukker, rødblink, bom eller radiolink. I 2003 ble verdien anslått til 27 200 000.
Tunnelen ble åpnet i 2002.
Fylkesvei 3902
Fylkesvei 3902 går mellom Bjørnstad og Kongshavn i Kristiansand kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 4 (Vest-Agder).
Eksterne lenker
Navigasjonsmal for Fylkesveier i Vest-Agder
Sømådalen
Sømådalen er ei bygd som ligger langs fylkesvei 26 nordvest i Engerdal nær sjøene Femund og Isteren. Bygda har egen kirke og butikk. Bygda har også samfunnshus, de har hatt tre forskjellige forsamlingslokaler opp gjennom årene. Det nyeste samfunnshuset heter Skogtun, og ble satt opp først i 1980-årene. Det ble tatt i bruk i 1984. Sømådalen hadde i veldig mange år sin egen grendeskole. Helt siden 1880-årene har det vært skoleundervisning i bygda. En ca. 135 år gammel historie tok slutt da Sømådalen grendeskole ble nedlagt fra og med høsten 2016. Gjennom Sømådalen renner også elva Sømåa, fra Langsjøen i nord til Isteren i sør. Bygda har for tiden ca. 70 innbyggere. Bygda huser også teaterlaget Sømådalen Theaterselskab, som bandet Eau De Vill har sitt utspring fra.
6. divisjon fotball for menn
6. divisjon i fotball for menn er det syvende nivået i det norske seriesystemet i fotball for menn. Divisjonen er fra 2011-sesongen den tredje øverste ikke-nasjonale i systemet, og det er de forskjellige fotballkretsene som bestemmer antall avdelinger.
Fotballkretsene Finnmark og Hålogaland har i 2020 ingen avdelinger i 6. divisjon. Mens for Agder-, Indre Østland-, Nordland-, Nordmøre og Romsdal-, Sogn og Fjordane-, Sunnmøre-, Troms- og Trøndelag Fotballkrets er dette i 2020 kretsenes laveste divisjon.
Skjorte
En skjorte er et klesplagg som brukes på overkroppen. En skjorte lukkes vanligvis med knapper på forsiden og kan ha både lange og korte ermer. En skjorte kan både brukes i hverdagen til eksempelvis olabukser og i mer formelle anledninger til en dress. En skjorte bruker også sammen med eksempelvis smoking eller kjole og hvitt, men da gjerne i finere tekstil og med en annen snipp (krage), front eller mansjett (enden av skjorteermet). Skjorter kan også ha lommer, skulderklaffer og annet. Skjorter bæres tradisjonelt av menn.
En skjorte til kjole og hvitt (livkjole) er hvit med høy krave, tidligere hadde den et stivt bryst. Skjorte-mansjettene skal ha mansjettknapper og være synlig 1–2 cm under jakker erme. To eller tre knapper på skjorten skal være synlige, man skal helst benytte løse skjorteknapper her. Knappene kan være enkle perlemor, med gull, perle, eller annen dekorasjon (ikke sølv), som passer til manskjettknappene. Svarte knapper er kun tilbehør til begravelsen og bør ikke brukes ellers.
Norsk skjorteproduksjon
I Norge har det vært tradisjonsrike bedrifter innenfor skjorteproduksjon. En av de med aller lengst historie er Selje Skjortefabrikk som har en historie helt tilbake til 1930-tallet.
Eksterne lenker
Camicia
Breisjøen (Aurskog-Høland)
Breisjøen (også skrevet Breidsjøen) er en innsjø mellom tettstedene Bjørkelangen, Lierfoss og Setskog i Aurskog-Høland kommune i Viken. Breisjøen ligger 244,73 meter over havet. Breisjøen har bestand av ørret.
Innsjøen er vernet i henhold til Verneplan I for vassdrag.
Sira (elv)
Sira er ei elv i Agder. Elva har sine kilder på Sirdalsheiene i grenseområdene mellom Agder og Rogaland. Herfra renner den sørover gjennom Sirdalen, passerer gjennom de to langstrakte innsjøene Sirdalsvatnet og Lundevatnet, før den munner ut i den rundt 3 km lange fjorden Åna ved Åna-Sira. Fra Lundevannet og til fjorden utgjør elva fylkesgrensen.
Sira ble utbygget til kraftproduksjon sammen med naboelva Kvina gjennom Sira-Kvina-utbyggingen. I Siras nedslagsfelt ligger kraftverkene Duge, Tjørhom, Tonstad og Åna-Sira. Tonstad kraftverk er Norges største målt etter produksjon, med en årsproduksjon på 3 650 GWh.
Større innsjøer i vassdraget er:
Kelvingrove Park
Kelvingrove Park er en av de største parkene i Glasgow, Skottland. Parken, etablert av Joseph Paxton i 1852, ligger på vestkanten av byen med University of Glasgow liggende på et høydedrag i enden av parken.
I dag inneholder parken blant annet fotballbane, skatepark og en rekke monumenter og statuer. Blant monumentene finner man en statue av William Thomson Kelvin, som har fått sin navn fra River Kelvin som renner gjennom parken. Kelvingrove Art Gallery and Museum ligger i utkanten av parken.
Parken har to ganger vært vertsskap for verdensutstillingen, i 1888 og 1901. Under samveldelekene i 2014 skal øvelsene i bowls foregå i Kelvingrove Park.
Kelvingrove Park var der skotske fotballklubb Rangers ble grunnlagt i februar 1872.
Shunkichi Hamada
Shunkichi Hamada (født 19. oktober 1910, død 7. desember 2009) var en japansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Hamada vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var målvakt på det japanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. Japan tapte første kampen med 1-11 til India men vant den andre mot USA med 9-2. India vant turneringen foran Japan og USA. Hamada spilte begge kampene i OL-turneringen som målvakt.
Fire år senere, under sommer-OL 1936 i Berlin spilte han alle tre kampene som målvakt.
Pau
Pau er en kommune og hovedstad i departementet Pyrénées-Atlantiques i regionen Nouvelle-Aquitaine i det sørvestlige Frankrike.
Rett sør fra Pau ligger Jurançon som er kjent for sine søte hvitviner. Sykkelrittet Tour de France bruker Pau svært ofte som start eller målby for etapper gjennom Pyreneene.
Historie
Det ble bygd festningsverk på stedet på 1000-tallet; det er ikke sikkert at det har eksistert en bosetting her før. Pau betyr «palisade» på oksitansk, og var sete for vicomtene i Béarn. Pau ble derfor hovedstad i Béarn i 1464.
Kong Henrik IV av Frankrike (1553–1610) ble født i Pau, etter at hans mor, dronning Jeanne d'Albret av Navarra, hadde krysset Pyrenéene for å sikre at han skulle bli født i Frankrike. Leppene til barnet ble fuktet med den lokale vinen og gnidd med hvitløk like etter han var født. Da Henrik IV dro bort fra Pau for å bli Konge av Frankrike, sa han at han gav ikke Béarn til Frankrike, han gav Frankrike til Béarn.
Kong Karl Johan av Sverige og Norge ble også født på châteauet, i 1763. Slottet blir i dag regnet som et fransk historisk monument og inneholder en flott samling av veggtepper.
Napoleon III pusset opp slottet, mens Pau la til gater av Belle Époque-arkitektur, før moten flyttet seg til Biarritz. Pau er fremdeles et stort senter for vintersport og ridning, og er også åsted for et terrengritt for hest.
Buskskvett
Buskskvett (Saxicola rubetra) er en art i fluesnapperfamilien. Arten er en langdistansetrekkfugl.
Buskskvetten er brunspraglete med en gulaktig overgump og hvit stjert med et svart bånd i enden. Hannen er rustfarget eller oransje foran fra undersiden av nebbet og ned til midt på brystet. Buskskvetten er klart mindre enn steinskvetten. Totallengden er 12,5 cm, vingespennet 21–24 cm. Et godt kjennemerke som skiller buskskvetten fra steinskvetten er at på denne har overgumpen samme farge som ryggen. Buskskvetten sitter på en karakteristisk måte på utkikksposten sin. Kroppen er oppreist, enten fuglen sitter på en gjerdestaur eller i en loddrett kvist med føttene i ulik høyde. Buskskvetten er livlig, med sprettende bevegelser, og lar høre fra seg et smekkende pip. Sangen er renere og mer vekslende enn sangen til steinskvetten og inneholder ofte hermestrofer.
Buskskvetten er ganske vanlig i hele Europa så langt nord som til midtre deler av Norden, og går østover inn i vestlige deler av Asia.
Fuglen spiser først og fremst smådyr, for eksempel insekt og små snegler. Buskskvetten finner maten på lave vekster, i blant også nede på bakken eller i luften.
Buskskvetten hekker i et godt gjemt reir på bakken som regel under en busk eller i tett vegetasjon. Reiret blir laget av plantedeler foret med fine strå og hår. I Sør-Norge legger hunnen 5–7 grønblå egg i slutten av mai eller begynnelsen av juni. I Nord-Norge blir eggene lagt i første halvdel av juni. Hunnen ruger eggene i 12–14 dager. Deretter blir ungene foret i 14 dager før de flyr ut av reiret. Ungene flyr dårlig i begynnelsen og holder seg mest på bakken. Buskskvetten holder seg på et lite område i hekketiden og flyr sjeldent mer enn 150 meter når de leter etter mat til ungene.
Katsumi Shibata
Katsumi Shibata (født 1909 i Tokyo) var en japansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Shibata vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det japanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. Japan tapte den første kampen 1-11 mot India, men vant den andre mot USA med 9-2. India vant turneringen foran Japan og USA. Shibata spilte begge kampene i OL-turneringen.
Schönhauser Allee
Schönhauser Allee er den største handlegaten i ortsteilen Prenzlauer Berg i Berlins bydel Pankow. Den er også en viktig trafikkåre mellom Torstrasse i sør til Bornholmerstrasse og Wisbyerstrasse i nord.
Gatenavnet refererer til Schloss Schönhausen i ortsteil Niederschönhausen og har eksistert siden 1841.
U-Bahn-stasjonene Rosa-Luxemburg-Platz, Senefelderplatz, Eberswalder Straße og Schönhauser Allee, som alle er knyttet til linje U2, ligger til gaten.
Rygene – Smith & Thommesen
Rygene – Smith & Thommesen AS er en hjørnesteinsbedrift på Rygene i Arendal som driver med produksjon av tremasse. Tremassen blir i hovedsak eksportert i sammenpressede firkanter til Nederland, Tyskland, Italia, Spania, Sveits og Østerrike.
Fabrikken hadde i 2020 20 ansatte.
Rygene sag
Det har vært sagbruk ved Rykenefossen siden før 1630-tallet, men det første sagbruket med noe større virksomhet ble oppført rundt 1650. I 1799 het sagen Øiestad sag og var eid av kjøpmannen Peder Thommassøn, og i 1804 overtok Kallevigfamilien sagen.
Tresliperi
Rundt 1870 overtok arendalsordføreren Anders D. Geelmuyden sagbruket på Rygene, og sammen med maskinfirmaet J.A. Jensen & Dahl startet han tresliperi Rygene Brug der. Den første turbinen ble levert i 1871, og sliperiet var ferdig utbygget i 1873. Allerede i pinseaften 1878 brant sliperiet ned. Det ble ikke bygget opp igjen, men solgt til grosserer Johan Smith fra Christiania for 35 000 kr med alle rettigheter. Han solgte stedet og rettighetene videre i 1883 til selskapet Smith & Thommesen, eid av svogrene Jens T. Thommesen og Julius M. Smith. Sliperiet fikk så etter hvert navnet Rygene Træmassefabrikker. Selskapet ble skilt ut som eget aksjeselskap i 1899, etter at Thommesen døde i 1897. I 1957 ble selskapet slått sammen med Smith & Thommesen igjen, med navnet Rygene – Smith & Thommesen.
Yoshio Sakai
Yoshio Sakai (født 2. mai 1910 i Tokyo) var en japansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Sakai vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det japanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. Japan tapte første kampen med 1-11 til India men vant den andre mot USA med 9-2. India vant turneringen foran Japan og USA.
Fire år senere, under sommer-OL 1936 i Berlin spilte Sakai alle tre kampene.
Clarice Starling
Clarice Starling er en litterær figur som spiller en viktig rolle i romanene Nattsvermeren og Hannibal av Thomas Harris. Hun er kvinnen som Hannibal Lecter anser som sin motpart, og han forsøker å sublimere henne til fordel for sin avdøde søster, Mischa Lecter. Isteden blir han forført av henne, og de to ender opp med å flykte sammen til Buenos Aires. I filmen Nattsvermeren er det Jodie Foster som framstilte Clarice Starling, men i oppfølgeren Hannibal ble hun spilt av Julianne Moore.
Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret figuren til filmhistoriens sjette beste helteskikkelse. Det er den høyeste kvinnerollen på lista.
The Silence of the Lambs
Starling er en ung student ved FBI Academy. Mentoren hennes, Jack Crawford, sender henne for å intervjue Dr. Hannibal Lecter - en strålende psykiater, som også er kannibal og seriemorder. Han blir holdt ved et psykiatrisk institusjon i Baltimore. Etter at hun ankommer institusjonen for hennes første intervju med Lecter, forsøker sjefen ved sykehuset, Frederick Chilton, å flørte med henne - som hun avviser. Men dette hjelper henne med å knytte bånd til Lecter, som også forakter Chilton. Miggs, en innsatt i cellen ved siden av Lecter, kaster sæden sin mot henne. Dette fornærmer Lecter, som kort tid senere bidrar til at Miggs begår selvmord.
Ettersom tiden går, gir Lecter Starling informasjon om Buffalo Bill, en aktiv seriemorder som FBI jakter på. Men i bytte mot dette ønsker han personlig informasjon, som Crawford spesifikt hadde advart Starling om å holde hemmelig for Lecter. Starling forteller Lecter at hun vokste opp i en liten by i West Virginia, sammen med foreldrene hennes. Da hun var et lite barn, ble faren hennes skutt under et ran. Han døde en måned etter denne hendelsen. Moren hennes klarte å holde familien sammen i mer enn to år etter hans død. Moren jobbet ved et motell på dagtid og laget mat ved en kafé om kvelden. Men hun hadde likevel problemer med å forsørge hele familien.
Når Starling var 10 år gammel, ble hun sendt for å bo hos morens kusine på en gård som drev med sau og hest i Montana. Men hun stakk av derfra etter at hun var vitne til at flere lam ble slaktet. Når hun flyktet tok hun med seg en hoppe som hun ga kallenavnet Hannah, som hun forsøkte å redde fra slakteriet. Senere bodde Starling ved et barnehjem, hvor hun tilbrakte resten av barndommen. I følge romanen gikk Starling på University of Virginia, og tok hovedfag i både psykologi og kriminologi. I løpet av denne tiden jobbet hun også to somre som rådgiver ved et psykisk helsesenter. Starling møtte Jack Crawford første gang da han var gjesteforeleser ved universitetet. Kriminologi-seminarene hans var en faktor i hennes beslutning om å begynne ved FBI.
I løpet av etterforskningen får Starling i oppdrag å lokke Lecter til å avsløre Buffalo Bills virkelige identitet. Lecter gir henne ledetråder i form av kryptiske, gåtefulle opplysninger designet for å hjelpe Starling med å finne ut av resten på egen hånd. Starling og Lecter begynner etter hvert å respektere hverandre. Så når Lecter stikker av under en overføring til et annet fengsel i Tennessee, frykter ikke Starling at han kommer til å drepe henne. Hun utleder, gjennom Lecters antydninger, at Buffalo Bills første offer sannsynligvis hadde et personlig forhold til ham. Starling reiser derfor til offerets hjem i byen Belvedere i Ohio, for å intervjue folk som kjente dette offeret.
Hannibal
I Hannibal er Starling i begynnelsen av 30-årene, og arbeider fremdeles for FBI. Men potensielle forfremmelser blir forhindret av Paul Krendler fra justisdepartementet, som misliker henne. En dag deltar Starling i et narkotika-raid, hvor hun skyter mot en av kjeltringene som bruker et spedbarn som menneskelig skjold. Hennes overordnede klandrer Starling for hennes handlinger under dette raidet, og hun blir fjernet fra aktiv tjeneste. Hun mottar deretter et støttende brev fra Lecter, som nå er bosatt i Firenze, Italia under et fiktivt navn. Et av Lecters overlevende ofre, en sadistisk pedofil ved navn Mason Verger, leter etter Lecter. Han har tilbudt en enorm belønning til folk som kan komme med informasjon om hvor Lecter befinner seg. Men den korrupte politi-inspektøren Rinaldo Pazzi i Firenze forsøker å kreve disse pengene, når han oppdager Lecters virkelige identitet og hvor han befinner seg.
Starling oppdager at Lecter befinner seg i Firenze, og prøver å advare Pazzi i tide. Men Pazzi blir drept, og Lecter reiser til USA. Starling blir i mellomtiden trakassert av forskjellige korrupte FBI-agenter - spesielt av Krendler, som i all hemmelighet hjelper Verger i hans forsøk på å fange Lecter. Starling prøver å finne Lecter først - ikke bare for å fange ham, men også for å redde ham fra Verger. Krendler forsøker å få gi Starling skylden i et opplegg planlagt av Verger, og påstår at hun sendte meldinger i kode til Lecter. Dette resulterer i at hun blir suspendert fra FBI, og hun er dermed maktesløs til å stoppe Verger eller hans håndlangere.
Lecter blir kort tid senere tatt til fange av Verger, som snart planlegger å mate ham til en flokk spesial-avlede villsvin. Starling blir klar over at Lecter nå er holdt fanget av Verger, så hun prøver å redde ham slik at hun i stedet kan bringe ham inn til myndighetene. Men hun blir såret i den påfølgende skuddvekslingen med Vergers håndlangere, så Lecter redder henne og pleier skadene hennes. Deretter utsetter han henne for et regime med forskjellige psykoaktive stoffer i løpet av terapi-øktene deres for å hjelpe henne å helbrede seg fra barndomstraumene og hennes innestengte raseri over verdens urettferdigheter.
Lecter vurderer også om hans for lengst avdøde yngre søster Mischa på en eller annen måte kan være i stand til å leve videre gjennom Starling. I løpet av denne perioden fanger Lecter også Krendler, og utfører en kraniotomi på ham mens han fremdeles er i live. Under en forseggjort middag steker Lecter deler av Krendlers hjerne sammen med sitron og kapers. I romanen serverer han Krendlers hjerne til Starling, og hun synes det smaker deilig. Etter hvert blir Starling og Lecter kjærester, og de flytter sammen til Buenos Aires.
Mona Lisa
«Mona Lisa» (italiensk: La Gioconda eller Monna Lisa ; spansk: også La Gioconda; fransk: La Joconde eller Portrait de Lisa Gherardini, épouse de Francesco del Giocondo (Portrett av Lisa Gherardini, hustru av Francesco del Giocondo) ), er et portrett malt av den italienske kunstneren Leonardo da Vinci, og er et av verdens mest kjente kunstverk. Det er malt i olje på poppeltavle i årene ca. 1503–1519 og kjøpt av kong Frans I av Frankrike. Det er i dag eid av den franske stat og er fast utstilt ved Musée du Louvre i Paris.
Maleriet er et halvlengdeportrett og viser en sittende kvinne, Lisa del Giocondo, hvis ansiktsuttrykk har blitt hyppig beskrevet som gåtefullt. Det tvetydige i subjektets uttrykk, den monumentale i komposisjonen, og den finurlige modelleringen av formene og atmosfærens illusjonisme var nyskapende kvaliteter som har bidratt til maleriets fortsatte fascinasjon og i studiet av verket. Særlig gjelder dette det gåtefulle og uutgrunnelige smil, om enn ikke unikt for nettopp dette bildet, men som går igjen i flere av Leonardos malerier ved at øyekrokene og munnviken er bevisst malt uklare i en teknikk som kalles sfumato. Bildet er betraktet og anerkjent, karikert og ettersøkt av besøkende ved Louvre som et av de mest berømte malerier i verden. Maleriet er ett av kun fire kvinneportretter malt av Leonardo, de andre er Damen med hermelinen, Ginevra de' Benci og La Belle Ferronière.
Bakgrunn
Leonardo da Vinci begynte å male Mona Lisa i 1503 eller 1504 i Firenze i Italia. I henhold til Da Vincis samtidige, Giorgio Vasari, «... etter at han hadde hengt nølende over det i fire år, forlot han det uferdig...» Det er velkjent at en slik oppførsel var vanlig for mange av maleriene til Leonardo, og senere i livet angret han på at «aldri hadde fullført et eneste verk».