cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Narichona
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Peru).
Flikmålere
Flikmålere (Ennomos spp.) er en slekt av sommerfugler som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). De er forholdsvis store, kraftige, mer eller mindre gule målere med flikete vinger. Hannene har fjærformede antenner. De flyr for det meste om høsten og kommer gjerne til lys. Larvene lever på busker og løvtrær. Av åtte arter som er kjent fra Europa er fem funnet i Norge.
Chrysochus
Chrysochus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. Disse er gjerne knyttet til giftige planter i familien Asclepiadaceae.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Europa, Asia og Nord-Amerika.
Tapiraí (São Paulo)
Tapiraí er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Fasces
Fasces var opprinnelig en bunt med pinner eller kjepper som ble båret under opptog og seremonier i det gamle Romerriket som tegn på makt. Pinnene var gjerne av bjørk eller alm, bundet sammen med et rødt bånd og utstyrt med en øks. Kjeppene symboliserte retten til å straffe med slag, mens øksen symboliserte halshogging og dødsstraff. Fasces brukes fremdeles flere steder som symbol for statlig autoritet og straffemyndighet, ordensmakt og politivesen.
Ordet fasces er flertallsform av det latinske fascis som betyr «bunt» eller «knippe».
I Romerriket
I Romerriket ble fasces først og fremst båret i prosesjoner av tolv liktorer som et av flere verdighetstegn for de mektige konsulene, som var både hærførere og styrte forhandlingene i senatet. Fram til rundt 300 f.Kr. inneholdt disse knippene med tynne stokker også en øks som symbol på myndighetenes makt over borgernes liv. Fra da av ble imidlertid denne øksen fjernet i Roma og bare brukt av hæren og i provinsene. Etter en seier kunne for øvrig en hærfører eller keiser pynte sine fasces med en laurbærkvist eller -krans. Under gravferden til enkelte hærførere ble også fasces båret opp-ned, det vil si med øksehodet vendt nedover.
I nyere tid
Også i nyere tid har fasces blitt brukt som symbol for statsapparat og offentlige myndigheter, særlig politiet. Således inneholder kjennetegnene for både Sveriges politi og det norske politiet fasces sammen med landenes riksvåpen. Dagens riksvåpen for Ecuador og Bolivia inneholder også fasces. Dette symbolet blir videre også brukt som et slags statsmerke i Frankrike, selv om landet offisielt ikke har noe riksvåpen. Kantonen Sankt Gallen i Sveits har fasces i sitt flagg og våpen.
Fasces figurerer også sterkt i symbolspråket for Amerikas forente stater, hvor det flankerer talerstolen i Representantenes hus (USA) og danner frontstykker på armlenene til stolen hvor Abraham Lincoln sitter i Lincolnmonumentet i Washington D.C.. Mellom 1916 og 1945 var fasces motivet på reversen til amerikanske dimes, 10-cent-mynter. Fasces inngår i emblemet for det føderale National Guard Bureau, som koordinerer de enkelte delstaters Nasjonalgarder.
Fasces har dessuten vært brukt som et dekorelement i kunst og kunsthåndverk, spesielt under nyklassisismen.
Fascismen
Benito Mussolini valgte fasces som symbol for sin korporative, politiske bevegelse i Italia på 1920-tallet. Opprinnelig betegnet fasci (italiensk for fasces og flertallsform av fascio) forskjellige radikale, politiske kampforbund og grupper like etter første verdenskrig, men ble fra 1919 særlig brukt om Mussolinis fascistpartis kampgrupper, de såkalte Fasci di combattimento, som da ble opprettet i Milano. Ideologien ble derfor kalt fascisme og bevegelsen fascistisk. Etter maktovertagelsen i 1922 ble fasces i tillegg til å være partisymbol også et italiensk statssymbol, og fasces var nasjonalitetsmerke for italienske militære fly under den andre verdenskrig. Fra 1943 til 1945 inngikk fasces både i statsvåpen og flagg for Den italienske sosialrepublikk (italiensk:Repubblica Sociale Italiana eller RSI), et tysk lydrike i Nord-Italia, med Mussolini som statsoverhode.
Randaberg kirke
Byggverket er i tømmer og har nå 460 plasser.
Kirken ble utvidet på slutten av 1970-tallet ved at en fikk nytt alterparti, dåps- og preste-sakresti og toalett. Det ble også installert et nytt Magnussen & Son orgel.
På slutten av 1990-tallet ble Grødem menighet utskilt som egen menighet og fikk egen kirke; Grødem kirke.
Høsten 2014 ble det oppført en «kirkestue», som har gitt kirken et ekstra møterom, kjøkken, toaletter og bårerom. Det gamle bårehuset, fra slutten av 70-tallet, ble revet i forbindelse med nybygget.
Skigarden
Skigarden er en fjellkjede i Dronning Maud Land i Antarktis.
Fjellkjeden ligger i Gablenzfjella i Fimbulheimen i Øst-Antarktis. Den ligger cirka 70 km øst for forskningsstasjonen Troll.
Referanser
<References />
Tobinskatt
Tobinskatt (eller Tobin-skatt) er den alminnelige betegnelsen på en skattelegging av internasjonal valutahandel som den amerikanske mottaker av Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel James Tobin foreslo å innføre i 1972, men som hittil ikke er iverksatt. Gjennom en liten skatt på samtlige internasjonale finanstransaksjoner ville Tobin begrense kortsiktige spekulasjoner (for eksempel gjennom daytrading) i valutasvingninger. Hensikten var at valutakursene skulle gjenspeile langvarige bevegelser i markedet fremfor kortsiktige spekulative forventninger. En slik skatt ville senke markedenes samlede likviditet; men dersom den blir for lav kan det imidlertid føre til at finansmarkedene blir enda mer volatile (flyktige).
I 1997 gjenopptok avisen Le Monde diplomatique tanken i en lederartikkel som førte til opprettelsen av bevegelsen Attac som er kritisk til finansøkonomien. De regner fortsatt innføringen av en Tobin-skatt som et sentralt krav.
Tobin-skatten er et av flere forslag til skatt på finanstransaksjoner.
Skatt på finanstransaksjoner
Skatt på finanstransaksjoner er en avgift på handel med verdipapirer og/eller valuta. På engelsk kalles skatten ofte Financial transaction tax (FTT) eller «Robin Hood-skatt». Skatten innebærer en avgift på for eksempel 0,05 % på handel med verdipapirer og valuta. Avgiften i legges på en slik måte at den må betales uansett hvor handelen foregår, den kan ikke omgås bare ved at partene avtaler at handelen skal skje i et skatteparadis.
Bakgrunn
Den økonomiske krisen i kjølvannet av finanskrisen har svekket de offentlige finansene for mange år fremover i de fleste land i Europa. Sviktende inntekter og de kostbare stimunlanse- og redningspakkene har ført til høy offentlig gjeld. Mange land kutter sterkt ned på offentlige budsjetter og offentlige tjenester. Samtidig reduseres lønna og pensjonene i både offentlig og privat sektor.
Andre typer finansskatter
Skatt på finanstransaksjoner nevnes ofte i sammenheng med andre typer finansskatter.
Ulvhild av Norge
Ulvhild av Norge (på tysk kjent som Wulfhild, født omkring 1020, død før 24. mai 1071), var norsk kongsdatter.
Opphav
Hun var mest kjent som datter av den svenske kongsdattera Astrid Olavsdatter (–1035) og Olav den hellige (995–1030). De hadde giftet seg i 1019.
Med en frille hadde faren også blitt far til kong Magnus den gode (1024–47) som fra 1035 var konge av Norge og fra 1042 konge av Danmark (1042–1047). Ulvhild var altså hans halvsøster.
Noen kilder hevder at også Ulvhild var datter av en frille, og ikke Astrid.
Faren dør i 1030, moren i 1035 og halvbroren i 1047.
Giftermål
Ulvhild ble i november 1042 gift med Ordulf av Saksen (1022–72), også kalt Otto, latinisert Orthilius, av huset Billung. Ordulf var en av sønnene til hertug Bernhard II av Saksen og Eilica av Schweinfurt. Dette ekteskapet var satt i stand av broren, kong Magnus, for å sikre økt innflytelse i det nordlige Tyskland, og styrket Ordulfs allianse med skandinavene.
Friedrich List
Georg Friedrich List (født 6. august 1789 i Reutlingen i Württemberg, død 30. november 1846 i Kufstein) var en ledende tysk-amerikansk nasjonaløkonom og liberaler. Han utviklet det nasjonale system, eller som noen vil kalle det i dag Det nasjonale system for innovasjon. Han var forfaderen til den tyske historiske økonomiske skole, og er ansett som den opprinnelige europeisk enhets teoretiker viss ideer var basisen for europeiske økonomiske fellesskap.
List var professor i statsvitenskap ved Universität Tübingen. List avviste at de rådende teorier som ble utviklet av de engelske klassiske økonomer på begynnelsen av 1800-tallet gjaldt for alle økonomier, og anbefalte heller en proteksjonistisk politikk for Tysklands vedkommende. List er særlig kjent for sin argumentasjon for oppfostringtoll (Erziehungszoll) med den hensikt å bygge opp mindre utviklede industrier i konkurransen på verdensmarkedet. Han oppholdt seg en del år i USA og er faktisk blitt kalt for den amerikanske proteksjonismens far. Hans argumentasjon for proteksjonisme bygget på at han så det som regjeringenes ansvar å utvikle nasjonens produktivkrefter. Først når dette var gjort, kunne landet for alvor delta i den frie verdenshandelen.
Ulvhild av Norge
Giftermål
Ifølge Adam av Bremen (død c.1080) ble de ekteviet av erkebiskopen av Bremen, mens biskopene av Hildesheim og Slesvig leste bibelske tekster.
Etterfølgere
Med ham fikk Ulvhild sønnen Magnus av Sachsen, født en gang mellom 1043 og 1047, død 1106, og som etterfulgte Bernhard som hertug. Magnus var gift med Sophia, dattera til kong Béla I av Ungarn. Deres datter er kjent som Wulfhild av Sachsen (1072–1126) og ble gift med Henrik "den svarte" av Bayern (c.1074–1126). Blant deres etterkommerne finner vi via huset Oldenburg alle nåtidens norske konger og Winston Churchill.
Narva vannkraftverk
Narva vannkraftverk i Russland utnytter kraften i Narvafossen som dannes der Narvaelven renner utfor kanten av Baltiske Klint, i byen Narva på grensen mellom Estland og Russland. Vannkraftverket ligger i Russland, mens selve demningen fra 1955 krysser grenselven og ligger i begge land. Den demmer opp Narvareservoaret på 191 km².
Dette er det eneste vesentlige vannkraftverket i hele Narva-vassdraget, og leverer 125 MW effekt. Det naturlige fossefallet slippes bare ut noen få dager i året, ellers er fossen stort sett tørrlagt.
På samme stedet, men på estisk side, ble tekstilbedriften Kreenholmi Valduse anlagt allerede i 1857, og utnyttet da vannkraften i langt mindre skala.
Veddeløpsbane
En veddeløpsbane er en arena hvor det foregår organisert veddeløp for dyr (hester, hunder, kameler).
Navnet totalisatorbane benyttes også, det ordet kommer opprinnelig fra en maskin (totalisator) som beregner tilbakebetaling til spillerne (odds) ut fra innsatsen på de enkelte deltagerne i veddeløpet.
Tilbakebetalingsandeler
Tilbakebetalingsandelen er den andelen av spillernes innsatser som blir tilbakebetalt til spillerne etter at premier til hesteeierne, kommisjonærkostnader, arrangørens andel og statens avgifter (3,5%) er fratrukket. Tilbakebetalingsandelen er ulik for ulike typer spill. Fra 20. mars 2000 er tilbakebetalingsandelene:
Irma 1000
Irma 1000 er et norsk humorprogram av og med Kari Slaatsveen og Barbara Jahn som gikk på NRK Radio fra 1993 til 1995. Programmet kan best beskrives som et talkshow med humoristiske hverdagsbetraktninger. I tillegg inneholdt det faste innslag med ulike figurer fremført av Finn Bjelke, Egil Birkeland og Espen Thoresen. Hvert program startet med en låt av The Beatles. Programmet ble sendt på den nystartede kanalen P3. Det gikk alle hverdager de to første årene, mens det i siste sesong kun gikk mandager, onsdager og fredager. Programmet hadde en varighet på to timer og ble sendt på formiddager. Innspill og forslag fra publikum kom i form av brev og fakser. Finn Bjelke var produsent.
I 1995 hadde de en sending fra en FN-leir i Libanon.
Første sending med Irma 1000 gikk på P3 den 3. september 1993. Siste sending gikk 31. desember 1995.
Innslag
Aase Cathrine Myrtveit hadde en fast spalte der hun spilte en dame som trodde hun var prinsesse.
Egil Birkeland sto bak stemmene til blant annet karakterene Jimmy Hendriksen i korttidsminneforeningen K.O.R.T, den sangglade, men umusikalske lektor Elvis Pressberg, den onde veterinæren Basse Spanielsen som ikke likte folk eller dyr, hans bror Bror Spanielsen, etterforsker ved Bagatellavsnittet, Oslo Politikammer, og teltprest Kvisthus.
Espen Thoresen hadde den faste spalten «Innmari guffent».
Finn Bjelke hadde flere skikkelser som gikk igjen i programmet. Hverdagshelten var en - en litt stakkarslig mann med et nytt, sykt navn hver gang. Han var dessuten Ken i Barbie og Ken, og ikke minst den legendariske Trond Pettersen - også kjent som Trond Pet. Mannen som spiller trompet uten å ha trompet!
Irma 1000 serverte også hørespillet «Aorta», en absurd serie der overlege Hege Renne og sykepleier Lege Halvorsen ved øre-nese-hals-avdelingen på St. Annes Hospital hadde hovedrollene, og figurer som blant andre Hannibal Overlysveggen og Konrad Kentauren dukket opp.
Annet
I 1995 gav de ut en samle-CD med sketsjer og musikk fra programmet, kalt «Irma 1000: Ikke akkurat hudfargede knestrømper».
Kjenningsvignetten til programmet var en gjenskapning av Arne Bendiksens «Alle venter på sommer» med Elisabeth Granneman. I Irma1000 ble den fremført av Jorild Eiksund og komponert av Jan Kranmo.
Ralph Tambs Lyche
Ralph Tambs Lyche (født 6. september 1890, død 15. januar 1991) var en norsk matematiker.
Han ble født i Macon i den amerikanske delstaten Georgia. Hans far Hans Tambs Lyche var norsk, mens hans mor Mary Rebecca Godden var amerikansk. De flyttet til Norge da sønnen var to år gammel. Faren døde da han var åtte år gammel, og han vokste opp hos en onkel i Halden.
I studietiden jobbet han blant annet som assistentlærer ved Norges tekniske høgskole. Han ble uteksaminert fra Det Kongelige Frederiks Universitet i 1916, og ble ansatt som dosent i matematikk ved Norges tekniske høgskole i 1918. Han tok sin doktorgrad i Strasbourg i 1927 etter et toårig opphold der. I 1937 ble han forfremmet til professor, en stilling han beholdt til 1950, da han ble professor ved Universitetet i Oslo, hvor han arbeidet frem til han ble pensjonert i 1961. Hans arbeidsfelt var matematisk analyse, funksjonsteori, algebra og tallteori. Han skrev omkring 60 matematiske verk og også noen få publikasjoner i botanikk. Lyche hadde et herbarium som visstnok var det største i Norge, og var også en periode formann i Norsk botanisk forening. Han ble kjent for sine matematiske lærebøker, både for den videregående skolen og et verk om matematisk analyse i tre bind for tekniske høyskoler og universiteter. De ble ofte av studentene omtalt som «Over evne I, II og III». Han var også redaksjonelt styremedlem i tidsskriftet Nordisk Matematisk Tidsskrift.
Lyche var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1927, og av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1946. Fra 1946 til 1950 var han generalsekretær i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab. Han var formann i Norsk matematisk forening 1953–1959. Han ble valgt til formann på Studentersamfundet i Trondhjem i 1920 og holdt blant annet foredrag på politiske møter der. Restauranten «Lyche» på Studentersamfundet i Trondhjem er oppkalt etter Ralph Tambs Lyche. Han var medlem av Clarté og tilknyttet Mot Dag. Under nazistenes unntakstilstand i Trondheim i 1942 ble han fengslet på Falstad fangeleir. Han forble fengslet gjennom hele andre verdenskrig. Lyches villa i Jonsvannsveien ble brukt av Rinnanbanden og er kjent som «Bandeklosteret».
Ralph Tambs Lyche var far til aktivisten Guri Tambs-Lyche. Hans kone Else Alvilde Rasmussen var også politisk aktiv, og startet Mødrehygienekontoret i Trondhjem. Tambs Lyche døde tidlig i 1991, 100 år gammel.
Lisa Shaw
Lisa Shaw (19. juni 1976–21. mai 2021) var en britisk programleder og journalist som døde av blodpropp etter å ha fått første dose av Oxford–AstraZeneca COVID-19-vaksinen.
NSB type 21
NSB type 21 var en normalsporet damplokomotivtype med tender, egnet for jernbaner med svak overbygning (10-11 tonn aksellast), introdusert i 1904 for den ombygde Bergen-Vossbanen, og var i bruk helt til NSB avviklet dampdriften i 1970-71.
De opprinnelige tre variantene
Dette var en av NSBs mest tallrike damplokomotivtyper, bygget i 42 eksemplarer fordelt på tre undertyper, 21a, 21b og 21c.
21a, en videreføring av type 15c
Lokomotivene av type 21a ble levert til Vossebanen og er i det meste lik type 15c. På grunn av Vossebanens mange skarpe kurver, særlig havnesporene i Bergen, måtte fast hjulstand reduseres fra 3 810 mm på type 15c til 3 352 mm, og kjelen heves 13,4 cm for at fyrkassa skulle få plass mellom de to bakerste drivende akslene der hjulavstanden ble forkortet. Denne endringer var så betydelig, at man valgte å gi disse lokene en egen typebetegnelse – type 21.
De fem første lokomotivene nr. 174-178 ble bestilt i 1902 fra Thune, og levert i juli 1904. De ble fraktet i deler med båt fra Kristiania til Bergen. Lokomotivene skulle brukes i all slags trafikk, bortsett fra i nærtrafikken ved Bergen som fikk en helt tilsvarende tanklokomotiv (type 20a). Forløperen type 15 (og type 11 før der igjen) var egentlig ment som en godstoglokomotivtype, men viste seg også godt egnet for ordinære persontog. Man kan derfor si at type 21 var en allround-type, noe også antallet anskaffede lokomotiv og utbredelse viser. Lokomotivtypen må ha vist seg vellykket for trafikken på Vossebanen, for i 1904 og 1905 ble det bestilt ytterlig fem slike lokomotiv til banen; disse ble levert i 1905 og 1906.
Som en følge av byggingen av Bergensbanen som normalsporet bane, måtte altså Vossebanen ombygges til normalt spor. I øst måtte av samme grunn Randsfjordbanen ombygges til normalt spor og dette måtte være ferdig til 1909 til Bergensbanens åpning. Randsfjordbanen er en rimelig flat lavlandsbane og type 21 ble ansett som egnet der også. 9. april 1908 bestilte man derfor fra Thune seks lokomotiv av type 21a til Randsfjordbanen (nr. 201-206), og lokomotivene ble levert et drøyt år senere. At Randsfjordbanen skulle ombygges til normalt spor innebar imidlertid ikke at sidelinjen fra Vikersund til Krøderen også skulle ombygges. Tvert i mot tenkte man seg først at den kunne fortsette som smalsporbane, og dermed spare litt penger. Etterhvert skjønte man at det ikke var så lurt med en slik isolert smalsporet bane, og 5. august 1908 besluttet derfor Stortingets jernbanekomité at også Krøderbanen skulle bygges om, etter at regjeringen hadde gitt klarsignal om dette. Det medførte at man trengte ett normalsporet lokomotiv til, og det som skulle bli lokomotiv nr. 207 ble bestilt for Krøderbanen, og levert i 1909.
Ytterlig tre lokomotiv av type 21a ble bestilt i 1908 og 1909 til Solørbanen (nr. 146) og Gudbrandsdalsbanen (nr. 149-150), og levert i 1909 og 1910.
I alt 20 lokomotiv ble bygget av type 21a. Teknisk er dette såkalte våtdamp compoundlokomotiv. Dette var en gjengs teknologi for damplokomotiv, og vanlig brukt for toglokomotiver fra ca. 1890 og framover et par tiår. En forbedret teknologi for damplokomotiv var imidlertid i emning, noe som medførte at type 21 ble bygget og ombygget til i alt fem undertyper.
21b, NSBs første overheterloktype
Den nye damplokteknologien var overheteren. Kullbesparelsen ved overheting var større enn ved compoundanordning. Ved overgang til overheterlokomotiver gikk man derfor tilbake til maskineritypen før compound, altså det vi kaller høyttrykkere der alle sylindrene får dampen, via sleidene, med fullt kjeletrykk. For en tosylindret lok, kalles dette for tvillingmaskineri, siden de to sylindrene er identiske, i motsetning til et compoundmaskineri som har to sylindre av ulik størrelse. For fire-sylindrede lokomotiver, var den tilsvarende betegnelsen firlinger.
NSB ville prøve den nye teknologien, og Randsfjordbanen trengte ytterligere to lok til normalspordriften i 1909. En måned etter at 201-206 ble bestilt, bestilte NSB to lok til av type 21, men denne gangen med overheter og tvillingmaskineri. Den nye loktypen fikk betegnelsen 21b. Man ville skaffe seg erfaring med disse lokene før man bestilte flere overheterlok, og de tre neste 21-lokene ble derfor compoundlok av type 21a, nr. 146, 149-150 slik beskrevet i kapitlet foran. Etter dette ble det bare bestilt overheterlok av type 21. Tilsammen 14 lok av type 21b ble levert mellom 1908 og 1919. Foruten 208 og 209 til Randsfjordbanen, var dette lok til Smaalensbanen (lok nr. 224, 225, 237. 251-252, 295, 312-313,, Kongsvingerbanen (lok nr. 253, 314-315) og Meråkerbanen (lok nr. 294).
21c, overheterlok med matevannsforvarmere
For å bedre på brenselsøkonomien, ble de såkalte matevannsforvarmere populære en periode fra første verdenskrig og framover. Når dampkjelen trenger mer vann å kunne fordampe, føres vannet inn i kjelen fra vanntanken. Dette vannet er kaldt i forhold til vannet på kjelen. Å føre inn kaldt vann på en varm kjele vil si at man kjøler kjelvannet noe ned, og dermed faller damptrykket også litt. Hvis man forvarmer vannet slik at vannet som føres inn har en høyere temperatur, viste det seg å være gunstig for det totale drivstofforbruket. Knorrs matevannsforvarmer varmet opp dampen gjennom en beholder som fylles med damp fra kjelen, og deretter ble den pumpet inn på kjelen ved en liten damppumpe.
Det ble bestilt en serie på åtte 21-lok fra Nydquist & Holm i 1918, og disse ble utstyrt med matevannsforvarmer. De ble levert i 1919, fikk numrene 370-377, og på grunn av matevannsforvarmeren ble typen benevnt 21c, bl.a. fordi lokene med matevannforvarmeren ble nesten 2 tonn tyngre.
Forvarmeren var imidlertid en komplisert innretning som krevde sitt av vedlikeholdet. Ulempen med dette viste seg større enn gevinsten i kullforbruk, og matevannsforvarmeren ble etterhvert avmontert de fleste av 21c-lokene, uten at det medførte at lokene endret typebetegnelse.
Ombygningsvariantene 21d og 21e
Overheteranordningen var enkel og robust, og gav betydelige besparelser. Ettersom hvor mye man overheten dampen, kunne den gi fra 15 % til 36 % besparelse i dampforbruk, ved overheting til hhv. 250° og 400° C. Dette tilsvarte en besparelse i kullforbruket med hhv. 6 % og 21 %. NSB ønsket derfor å bygge om de nyere våtdamp-lokomotivene. Type 21a tilhørte den gruppen, og 11 av disse lokomotivene ble ombygget fra 1920-tallet og utover, noen gjennom to trinn. Ett lokomotiv, nr. 182, ble ombygget fullstendig til overheterlokomotiv av type 21b etter at lokomotivet var blitt ødelagt i Nidareidulykken i 1921. De resterende ble ombygget til type 21d og/eller 21e.
21d, compound overheter
Ombyggingen startet med at seks 21a-lokomotiv (146, 149, 175, 176, 202, 207) fikk overheterkjel, men beholdt compund-maskineriet. Dette skjedde i årene 1923-25. Denne ombyggingen må ses på som en slags halvveis ombygging, men man tok fatt i det som utgjorde den største gevinsten.
21e, tvilling overheter med utvendig innstrømning
Ombyggingen til 21d var altså bare halvgjort. Sleiden er den innretningen som fordeler dampen mellom stempelets for- og bakside, og slipper dels friskdamp inn i sylinderen, dels slipper brukt damp ut gjennom skorsteinen. På en våtdampmaskin med relativt lav temperatur på dampen, har man vanligvis brukt såkalte flatsleider. Når temperatur og trykk øker, blir flatsleidene tunge å bevege. Da bruker man heller såkalte rundsleider. Når man bygde om 21a-lokomotiv til 21d og beholdt compundmaskineriet, så beholdt man altså også flatsleidene. Dette var en dårlig kombinasjon. NSB begynte derfor etter få år å bygge om 21d-lokomotivene slik at de fikk rundsleider og samtidig med tvillingmaskineri da ekstrautstyret med compoundanorndingen ikke var regningssvarende når man hadde overheting. Ved å konstruere rundsleidene litt annerledes enn for 21b-lokomotivene, nemlig med utvendig i stedet for innvendig dampinnstrømning, kunne man beholde mer av den opprinnelige konstruksjonen. Dermed oppstod type 21e, som skiller seg fra type 21b med motsatt dampinnstrømning i sleidene, noe som også gav lokomotivene ett noe avvikende ytre utseende på sylinderpartiet. Sylinderpartiet på 21e er mer buktet enn på 21b.
Ombyggingen skjedde i to runder. Det første lokomotivet som ble ombygget var 177 som ble ombygget i 1927 direkte fra 21a. Dernest fulgte 146, 175, 176, 202 og 207 i 1928 og 1929, alle fra type 21d. Mellom 1941 og 1948 ble så tre lokomotiv (150, 203, 205) ombygget fra 21a til 21e. Dette blir tilsammen 9 lokomotiv som utgjorde type 21e.
Utfasing av våtdamplokene
Åtte 21a-lok ble aldri ombygget. Fire av disse (178, 180, 181, 204) ble hensatt før krigen, den første (178) allerede i 1929. Ingen av disse kom i drift igjen, men ble utrangert etter å ha vært hensatt i 10-15 år. De resterende fire (174, 179, 183 og 205) var i drift helt til tidlig på 1950-tallet, men var alle utrangert innen 1955.
Overheterlokene langt mer seiglivede
Mens alle våtdamplokene var utrangert innen 1955, ble den første overhetermaskinen utrangert i 1956. "Vekk med dampen"-programmet hadde startet, og dermed begynte en generell erstatning av damplok med diesellok, skiftetraktorer og elektriske lok når hele banestrekninger ble elektrifisert. Bestanden av 21-lok gikk dermed gradvis nedover, men til tross for at dette var små og lette maskiner, eller kanskje nettopp derfor, så gikk tallet 21-lok ganske langsomt nedover. For ennå var det mange sidebaner som ikke tålte tunge lokomotiver, og 21-maskinene var utmerkede for den ofte lille trafikken disse banene hadde. Den siste banen 21-lokene hadde fast tjeneste, var nettopp Numedalsbanen. Det ukentlige godstoget gikk med 21-lok helt til mai 1970, og den såkalte Svene-pukken brukte normalt 21-lok helt til høsten 1970. Disse togene var de siste regelmessig damptrukne tog ved NSB. Type 21 kom dermed til å være den siste damploktypen NSB brukte til ordinær togkjøring. Lettvekter'n bygget for Vossebanens ombygging i 1904 kom til å overleve alle de store tunge damploktypene som kom 10-20 år senere. I 1969 var det fortsatt syv 21-lok på NSBs damplokliste.
Bevarte lokomotiver
21e 207, lokomotivet som ble etterbestilt til Krøderbanen, var et av de vanligste lokomotivene i bruk på Numedalsbanen i 1970. Dette lokomotivet sporet av og veltet i Bevergrenda 4 km nord for Kongsberg den 1. oktober 1963. Lok 207 har ikke vært i bruk etter 1971. Det stod i mange år lagret i en av Krøderbanens lagerhaller, men ble høsten 2022 tatt inn i banens verksted for å få en utvendig oppussing. Fra sommeren 2023 står lokomotivet utstilt i godshuset på Krøderen stasjon. Det er ikke planlagt å sette det i driftsklar stand.
Panserbeskyttelsesystemet "Arena"
Arena (russisk Арена) er et reaktivt beskyttelsessystem for stridsvogner og panservogner mot panservernvåpen som styrte missil, pilammunisjon og toppangrepstridshoder. Systemet benytter seg av dopplerradar for oppdagelse av innkommende missil eller prosjektil, og som skyter ut en rakett mot dette prosjektilet og ødelegger det før det rekker frem til stridsvognen.
NSB type 21
Bevarte lokomotiver
21b 225 var et av de andre damplokomotivene for Numedalsbanens godstog og pukktog i 1970. Det ble sendt til hugging i 1971, men ble kjøpt tilbake fra skraphandleren ved en aksjon blant medlemmer i Norsk Jernbaneklubb, og lokomotivet er derfor i eie av denne foreningen. Etter mange års arbeid med å bringe lokomotivet tilbake til noe tilnærmet lik opprinnelig utseende, ble det satt i kjørbar stand i 1982 og deretter brukt fram til 1995 på Krøderbanen og diverse oppdrag ellers. Lokomotivet ble så hensatt, men var fra 2009 igjen i kjørbar stand. Loket blei etter sesongen i 2013 tatt helt ut av drift på grunn av stagbolt-lekkasjer. Loket blei tatt inn i verkstedet for fullstendig demontering og reparasjon av utslitte deler. Det er blant annet blitt satt inn en ny kjele, som opprinnelig var planlagt til 21b 252. I 2022 var loket klar for bruk igjen, etter 9000 timer med arbeid.
Fylkesvei 5141
Fylkesveg 5141 går mellom Austevoll kirke – Storebø i Austevoll kommune.
NSB type 21
Bevarte lokomotiver
21b 252 tilhørte også Numedalsbane-lokomotivene og var i bruk på Norsk Jernbaneklubbs første utfluktstog med damplokomotiv, til Krøderbanen i oktober 1970. Lokomotivet ble så overdratt til Norsk Teknisk Museum, men Norsk Jernbaneklubb fikk disponeringsavtale for lokomotivet fra 1973 og brukte det til forskjellige oppdrag fram til 1977, da kjelen falt for revisjon. Men da det også var behov for totaloverhaling ble lokomotivet plukket helt fra hverandre, og har siden ligget i deler. Nå (2023) ønsker Krøderbanen og NJK å sette det sammen igjen, siden de i 2022 akkurat var ferdige med å ha totalrenovert 21b-225. Det betyr at de på verkstedet ved Krøderen KAN dette nå, og derfor vil de sette i gang med "byggesettet" 252. Det vil også være en stor fordel for driften av Krøderbanen å ha to like lokomotiver i topp stand. Ny kjele til 252 ble i sin tid bygget, men for å gjøre jobben med å gjenoppbygge 225 litt enklere ble det bestemt at kjelen som var bygd til 252 istedenfor ble satt inn i 225 under revisjonen fra 2014 til 2022.
Fylkesvei 5141
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 152 (Hordaland).
NSB type 21
Bevarte lokomotiver
21c 376 var snøryddingsreserve på Namsosbanen til og med vinteren 1971. På våren gikk det for egen maskin til Oslo, for lokomotivet var solgt til museumsbanen Kent & East Sussex Railway, der det fortsatt befinner seg under betegnelsen «No. 19 Norwegian». Loket er fortiden hensatt for revisjon.
21c 377 var også et av Numedalsbanelokomotivene på slutten. Den ble også solgt til England, malt eplegrønt og gitt navnet "King Haakon VII" visstnok fordi man tror - feilaktig - at det var dette lokomotivet som trakk toget med kong Haakon ut av Oslo 9. april 1940. Lokomotivet ble satt i drift på Great Central Railway i 1973 og brukt noen år. Lokomotivet ble kjøpt i 1986 av Bressingham Steam and Gardens i Norfolk. Loket er for tiden ute av drift.
Liste over kulturminner i Kongsberg
Liste over kulturminner i Kongsberg er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Kongsberg. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Mellom liv og død
Boka kom ut i forlagets pocketserie Stjernebøkene, som Stjerne-bok nr 350 og kostet tre kroner og tjuefem øre. Boka var imidlertid ikke helt ny da den ble lansert i Kane-serien. Mellom liv og død var en omarbeidet versjon av en av de første Kane-historiene Hallbing hadde forfattet, og i 1965 hadde fått utgitt på Romanforlaget - da med tittelen Morgan Kane - Texas Ranger. I nyere utgivelser har Mellom liv og død også fått tilbake denne opprinnelige tittelen, eventuelt i kortform som bare Texas Ranger.
Bokas handling er lagt til 1888, Kane har to kuler i kroppen, og befinner rent fysisk «mellom liv og død». I bokas rammefortelling om Kane som svever i ørska gjenopplever han sitt første Texas Ranger-jobb, - det vil si oppdraget som beskrives i Hallbings Texas Ranger-bok fra 1965. Her får vi en mer eller mindre typisk Kane-historie: Han møter kvinnene Lydia Arness og Isabella y Hernandez, revolversvingerne Rufus Carelli og og Logan Jocelyn. Kane dreper minst tre av de som er navngitt i boka og ti navnløse meksikanere. (Nokså atypisk til Kane å være ligger han med og dreper også en og samme person!)
Mottagelsen av boka
Mellom liv og død kom ut før Kane-serien var blitt den store salgsuksessen, da bøkene fortsatt ble utgitt i nokså normale pocket-opplag på 12-16000. Men da serien for alvor slo an et par år senere måtte Mellom liv og død trykkes på nytt og på nytt... Mens den fortsatt ble utgitt i Bladkompaniets opprinnelige pocket-serie kom boka i minst fire opplag. I tillegg ble den solgt i hardcover-versjon da Bladkompaniet i årene 1972-1974 lanserte serien i innbundet utgave, med to bøker i hvert bind.
Og suksessen var ikke begrenset til Norge. Etter hvert kom Mellom liv og død på flere språk: Den kom som Between life and death i England i 1972 på Corgi Books, i 1973 i Danmark som Mellem liv og død  på Winther og i 1974 i Finland på Otava som Kuolleet eivät kerro. Også Island fikk sin utgave, Milli heims og helju.
Senere utgivelser
Da Bladkompaniet i 1991 ga ut serien på nytt besluttet de å publisere bøkene i kronologisk rekkefølge, der man begynte med Kanes fødsel og sluttet med Den siste jakten. Nå havnet Mellom liv og død i et dobbeltbind, i bok nr 16, sammen med Tilbake til kampen. Da Bladkompaniet/Schibstedforlagene i årene 2002–2008 gjenutga bøkene i dobbet-pocket kom Mellom liv og død i 2003 som bok 29 i bind 29–30.
Etter at Aller forlag i 2008 tok over rettighetene kom bøkene fra 2009 enkeltvis, fortsatt i kronologisk rekkefølge, men med noen justeringer. Blant annet hadde Mellom liv og død nå fått tilbake sin opprinnelige tittel Morgan Kane - Texas Ranger. Den kom i 2010 som bok nr 14, en utgivelse som året etter ble lansert som lydbok av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, innlest av Jan Olav Simonsen.
Liste over stortingsrepresentanter 1848–1850
Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1848 til 1850. Listen omfatter alle som ble valgt til Stortinget. Totalt var det 105 representanter fra 38 valgkretser, hvorav 67 representanter fra 17 landkretser (amt) og 38 representanter fra 21 bykretser.
Noter
"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de	tolkninger som her er gjort."
Anna Colas Pépin
Anna Colas Pépin eller Anne-Nicolas «Annacolas» Pépin (født 1. februar 1787, død 20. april 1872) var en fransk-afrikansk signare. Hun er blant de mest kjente representanter for signarene på Gorée, men har ofte blitt forvekslet med sin tante og navnesøster.
NGC 5256
NGC 5256 (også katalogisert Mrk 0266, I Zw 067 og KPG 388) er et par kolliderende galakser som ligger ca. 350 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Store bjørn. Galaksene er sterkt deformerte og viser på infrarøde og lengre bølgelengder tegn på eksplosiv stjernedannelse. Begge galaksene inneholder aktive galaksekjerner.
Anna Colas Pépin
Liv og virke
Pépin var medlem av den privilegerte signare-eliten, etterkommere av afrikanske kvinner og franskmenn, som kontrollerte handelen med den franske besittelse øya Gorée og havnebyen Saint-Louis i Senegal. Hun ble en av de ledende skikkelser i dette samfunnet og beskrives som rik og innflytelsesrik.
I likhet med tanten investerte hun i eiendom og land, utviklet land og leide ut hus for og i samarbeid med franske myndigheter. I 1842, som et ledende medlem av signare-eliten, mottok hun sammen med sin datter François av Orléans, prinsen av Joinville (1818-1900) i sitt hus under hans besøk på Gorée.
Anna Colas Pépin arvet etter sin far berømte  Maison des esclaves  - 'Slavenes hus' - på Gorée, som senere ble et av Vestafrikas større turistmål.
Transformers
Filmer
Alle regissert av Michael Bay
Columbo
Columbo er en amerikansk kriminalserie om den amerikanske drapsetterforskeren Columbo (spilt av Peter Falk). Serien gikk på den amerikanske TV-kanalen NBC i periodene 1971 til 1978 og på ABC i perioden 1989 til 2003. (Det ble ikke produsert noen episoder mellom 1978 og 1989). Richard Levinson og William Link var seriens skapere.
Det er totalt produsert 69 filmer/episoder av Columbo. De to første filmene, fra 1968 og 1971, regnes av mange å ikke tilhøre den egentlige serien. Disse to «episodene» er regnet som såkalte «pilotepisoder». Spilletiden på episodene varierer fra 70 til 100 minutter. Det er også variasjon i antall produserte episoder pr. år. Murder by the Book (1971) regnes som den første episoden.
Deler av serien ble sendt på NRK fra 1972 til 1979.
Bakgrunn
Karakteren Columbo er opprinnelig hentet fra TV-serien The Chevy Mystery Show fra 1960. Karakteren ble her spilt av Bert Freed. Serieskaperne var også inspirert av Fjodor Dostojevskij. Forbildet for Columbo var politimannen Porfirij Petrovitsj, forhørsdommeren som framkaller kaldsvette hos morderen Raskolnikov i romanen «Forbrytelse og straff».
Om seriens innhold og karakteren
Serien er lagt opp slik at seerne fra begynnelsen får se hvem som er morderen. Hver episode begynner med et nøye planlagt mord slik at Columbo må nøste seg frem til morderen på de mest finurlige måter. Karakteren opptrer på en klossete og klumsete måte slik at morderen i begynnelsen tror han har å gjøre med en dum og lettlurt etterforsker.
Karakteren er ellers kjent for sin lange frakk og sees ofte røkende på en sigar. I tillegg kjører han rundt i en i øynefallende nedslitt gammel bil. Han snakker stadig om kona, og ber gjerne morderen eller kollegene sine om råd om konas ting eller hva han f.eks. kan skaffe henne i presang. Likevel har hans bedre halvdel aldri blitt vist på skjermen. I episoden "Dead Weight" fra 1971, episoden som kommer før "Suitable for Framing", som NRK valgte å vise som første episode i 1972, kan man se av ID kortet til Columbo at hans fulle navn er Frank Columbo.
I Norge
Columbo dukket opp på norsk TV første gang den 16. september 1972. Suitable for Framing (som på NRK fikk den norske tittelen Rett tid, rett stad) var den første episoden som ble vist i Norge. Den var egentlig den fjerde episoden av den ordinære serien. Den gikk som lørdagsserie de første to årene og som detektime fra 1974.
An Affair of Three Nations
An Affair of Three Nations er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Arnold Daly og Ashley Miller.
Handling
Ashton-Kirk, en velstående ung detektiv som gleder seg over å løse mysterier som involverer eldgamle nettbrett, glemte bøker, dokumenter eller traktater, blir bedt av Stella Morse - sekretæren og niesen til Dr. Morse - om å undersøke opprinnelsen til noen mystiske brev som har truet legen på livet. Ashton-Kirk oppdager også av utenriksministeren at sjefen for et japansk spion-nettverk i Washington D.C. tilbød den opprørte sønnen til den russiske grev Drevonoff en stor sum penger for å stjele en kopi av en hemmelig traktat.
Denne avtalen ble inngått mellom Russland og USA under Den russisk-japanske krig. Greven, som oppdaget traktaten i sønnens eie, ble umiddelbart mistenkt for å ha stjålet disse dokumentene. Ashton-Kirk må derfor bevise hvem som egentlig stod bak drapet på Dr. Morse, samtidig som han er nødt til å finne igjen traktaten og leverer den trygt til utenriksministeren - for å avverge en krig mellom USA og Japan.
Karl X Gustavs andre danske krig
Karl X Gustavs andre danske krig utspilte seg kort tid etter Karl X Gustavs første danske krig. Krigen endte med at Sverige måtte gi Bornholm og Trondhjems len tilbake til Danmark-Norge.
Bakgrunn
Etter den første danske krigen følte Karl X Gustav seg misfornøyd med freden i Roskilde. Han var fremdeles i krig mot Polen, Russland, Østerrike og Brandenburg. Hans plan var å fortsette krigen i Tyskland, men felttoget i Tyskland kom aldri i gang, og i august 1658 vendte Karl Gustav seg plutselig mot Danmark igjen. Årsakene er kompliserte. Én lå i Danmarks trassighet ved forhandlingene som førte til Roskildefredens komplettering. Den hadde vist at Danmark ikke lot seg binde til Sverige slik som Karl Gustav mente. Dessuten hadde utsiktene for en krig i Tyskland blitt formørket. I juli 1658 ble Leopold av Østerrike valgt til keiser, og Sveriges forsøk på å samle tyske områder på sin side hadde liten suksess. De allierte som Karl Gustav håpet å få støtte fra, holdt seg tilbake. Englands Lord Protector Oliver Cromwells hadde andre mål enn han. Enda mer betenkelig for Karl Gustav var det at den franske kardinal og reelle regjeringssjef Mazarin egget Sverige, men vek selv unna alle bindende forpliktelser. Militært sett kunne den svenske — i hovedsak vervede — hæren ikke holdes sysselløs, og når et felttog i Tyskland virket umulig, stod bare Danmark igjen. Målet for det nye felttoget var å slette Danmark som en selvstendig stat og forene Skandinavia under den svenske kronen.
Krigen
Men den andre danske krigen stagnerte enda raskere enn den polske krigen. Københavns forsvar og unnsetning gjennom en nederlandsk flåte i oktober 1658 ble det første vendepunktet, den mislykkede stormingen av byen i februar 1659 den andre. Østerrikere, polakker og brandenburgere gikk til angrep, stengte de svenske besetningene inne i Preussen og Pommeren og trengte opp i Jylland. England og Frankrike holt seg fortsatt tilbake. De ble dratt inn i en meglingspolitikk av Nederland, i Haag i mai – juli 1659, hvis brodd var mot Sverige.
Karl Gustav hadde igjen feilberegnet sin egen styrke, motstanderens forsvarskraft og de europeiske maktenes holdning til hans hensynsløse erobringspolitikk. Han holdt seg på de danske øyene, som dermed ble krigens hovedskueplass, men hans posisjon ble stadig vanskeligere i løpet av 1659. Nederlands flåte behersket de danske farvannene, og i november 1659 ble den svenske hæren på Fyn tilintetgjort av forente østerrikere, brandenburgere, polakker, dansker og nederlendere i Nyborg, og hovedstyrken på Sjælland ble slått sammen. Planen om Danmarks tilintetgjørelse måtte oppgis, akkurat som hans tidligere planer for Polen. Karl Gustav erkjente dette og tilbød fred både til Danmark og Polen. Men fremdeles håpet han å vinne noe, og han avviste alle avståelser, også erobringene i Roskildefreden, med mindre kompensasjoner ble gitt. Han regnet fremdeles med mulige forandringer i maktenes innbyrdes stillinger, og han forberedte seg for nye anstrengelser. Sveriges stender ble innkalt til Göteborg for å søke støtte til å ta erobringene tilbake, og kongen møtte dem i januar 1660. Han ble da plutselig syk og døde etter noen få dager, natten mellom 12. og 13. februar 1660.
Freden
Ved Freden i København måtte Sverige gi tilbake Trondhjems len og Bornholm til Danmark-Norge. En av de utenlandske diplomatene som meglet frem freden var Algernon Sidney.
Reaktivt panser
Reaktivt panser er stålkassetter fylte med sprengstoff som en fester på utsida av vanlig panser. Det finnes på de fleste moderne stridsvogner.
Reaktivt panser er en måte til å verne seg mot våpen med hulladning, som ved kontakt med panser lager en tynn sveisestråle som brenner seg gjennom vanlig panser. Ved treff i reaktivt panser blir sveisestrålen kuttet av sprengstoffet i kassetten, slik at den ikke kan trenge gjennom panserstålet med sveisestrålen. En slik hendelse kan selvsagt skade personell i nærheten av panseret som det blir skutt mot.
Halticopsis
Halticopsis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er bare kjent én art.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Isolde Kostner
Isolde Kostner (født 20. mars 1975 i Bolzano, Syd-Tirol) er en tidligere, italiensk alpinist.
Karriere
I junior-VM i alpint 1993 tok hun gull i super-G.
I løpet av karrieren oppnådde hun 15 seire (12 i utfor, 3 i super-G) og 50 pallplasseringer i verdenscuprenn. Hun var spesialist i fartsdisiplinene. To ganger (1996 og 1997) ble hun verdensmester i super-G, to ganger vant hun utforcupen sammenlagt (2001 og 2002), i tillegg til at hun tok tre medaljer i de olympiske leker.
10. januar 2006 meddelte hun at hun la opp som aktiv alpinist.
University of the South Pacific
Universitetet ble etablert i 1968 og kunne da tilby bachelorutdanninger. De første kandidatene ble uteksaminert i 1971. University of the South Pacific er organisert i tre fakulteter for humanistiske fag og rettsvitenskap, økonomi, samt teknologi, naturvitenskap og miljø. Hovedcampus er i Laucala i Fiji. Universitetets School of Agriculture and Food Technology holder til på Alafua Campus i Samoa, mens School of Law befinner seg på Emalus Campus i Vanuatu.
After Dark (1915)
After Dark er en britisk stumfilm fra 1915 regissert av Warwick Buckland.
Teodora Gîdoiu
Talida-Teodora Gîdoiu (født 12. januar 1986) er en rumensk roer som spesialiserer seg i åtter. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 4.
Talegjenkjenning
Talegjenkjenning er gjenkjenning av menneskelig tale ved hjelp av en maskin. Denne teknologien gjør det blant annet mulig å styre en maskin og diktere tekst ved hjelp av tale. Gjenkjenningen skjer vanligvis ved hjelp av et dataprogram som igjen styrer andre programmer eller utstyr koblet til datamaskinen. Mennesker med fysiske funksjonsnedsettelser, som ikke kan styre en datamaskin ved hjelp av tastatur og mus, kan ha spesiell utbytte av talegjenkjenning.
Ulike systemer
Talegjenkjenning kan grovt deles inn i to typer:
Typisk for den personuavhengige talegjenkjenningen er at systemet ikke behøver noen adapsjon til personen, det vil si Det kreves ingen opptrening av systemet. Personavhengig talegjenkjenning derimot krever innlesing av brukerens tale gjennom en viss mengde tekst. På denne måten lages en brukerspesifikk profil, og andre kan ikke bruke systemet uten å selv gå gjennom denne trainingen. Ordforrådet derimot kan bli betydelig større på denne typen talegjenkjenning. Dragon Naturally Speaking versjon 11 har et ordforråd på flere 100.000 ord, og at opptrening i denne versjonen ikke er absolutt nødvendig lenger, men en stor fordel.
Historisk utvikling
Først på midten av 1980-tallet ble dette utviklet videre. På denne tiden oppdaget man at det var mulig å skille mellom homofoner gjennom konteksttesting. Dette gjøres gjennom statistisk undersøkelse av hyppigheten i ordkombinasjoner. På denne måten kan man avgjøre hvilket ord som er mest sannsynlig når man har likelydende ord eller ord som likner hverandre lydmessig. Denne såkalte trigramstatistikken ble i ettertiden en viktig del av talegjenkjenningssystemer.
I 1984 presenterte IBM det første talegjenkjenningssystem som kunne gjenkjenne cirka 5.000 engelske enkeltord. Systemet brukte flere minutter på denne prosessen på en stordatamaskin. Kort tid etter kom Dragon Systems med et system som fungerte på en bærbar PC.
I slutten av 1993 presenterte IBM det første systemet til forbrukermarkedet: IBM Personal Dictation System fungerte på en vanlig PC til en pris på under 1000 Dollar. Systemet ble presentert på CeBIT 1994, og ble tatt imot med stor interesse av besøkende og fagpressen.
I 1994 var Kurzweil først ute med et system som kunne bearbeide flytende diktering. (I tidligere systemer måtte man adskille ord fra hverandre.)
I 2004 ble deler av IBM talegjenkjenneren frigitt som «åpen kildekode». De som kjenner bransjen har antatt at dette ble gjort av taktiske grunner ovenfor Microsoft, som ønsket å legge talegjenkjenning inn i operativsystemet Windows Vista og nyere versjoner.