cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hamiltons virkningsprinsipp
Kontinuerlig felt i tre dimensjoner
Fra variasjonen Q → Q + δQ kommer man da frem til den generelle Euler-Lagrange-ligningen
for et skalart felt. Her i siste ledd er Q,j = ∂ Q/∂ xj og man summerer over de tre romlige retningene med koordinater. Dette er et eksempel på bruk av Einsteins summekonvensjon. Fra Lagrange-tettheten for lydfeltet finner man ∂∂Q,j = - E Q,j slik at (∂/∂xj )(∂\mathcal{L}/∂Q,j) = - E ∇2Φ. Dermed resulterer Euler-Lagrange-ligningen i
som er den skalare bølgeligningen i tre dimensjoner
Klein-Gordon-feltet
I kvantefeltteori er partikler med masse m og uten spinn kvantene til et skalart felt Φ = Φ(t,x) beskrevet ved Lagrange-tettheten
hvor c er lyshastigheten og \hbar er Planck-Dirac-konstanten. Innsatt i den generelle tre-dimensjonale Euler-Lagrange-ligningen, gir denne nå bølgeligningen
Elektromagnetiske felt
Bevegelsesligningene for det elektromagnetiske feltet er Maxwells ligninger. Disse må kunne utledes fra en Lagrange-funksjon som man a priori ikke kjenner til. De fundamentale feltene må være det elektriske potensialet Φ = Φ(r,t) og det magnetiske vektorpotensial A = A(r,t) som bestemmer både det elektriske feltet
og det magnetiske feltet
Denne siste ligningen ble innført for å oppfylle ∇ ⋅ B = 0 som er Maxwells 2. ligning. Tilsvarende inneholder uttykket for det elektriske feltet Maxwells 3. ligning. Det ser man ved å ta curl av begge sider av ligningen. Det gir
Her har vi først benyttet at curl av en gradient er null, altså at ∇×∇ = 0 slik at det elektriske potensialet ikke bidrar. I leddet med det magnetiske potensialet har vi byttet om de to derivasjonene, det vil si skrevet at ∇×(∂A/∂t) = (∂/∂t)(∇×A) og brukt uttrykket for magnetfeltet. De to resterende Maxwell-ligninger er derfor Euler-Lagrange-ligninger som kan finnes fra variasjoner av den elektromagnetiske virkningen.
Lagrange-tettheten må inneholde den elektriske energitettheten
hvor ε0 er dielektrisitetskonstanten i vakuum. Likedan må den inneholde den magnetiske energitettheten
hvor μ0 er permeabilitetskonstanten for vakuum. Da den elektriske delen inneholder tidsderiverte av vektorpotensialet, mens den magnetiske ikke inneholder slike variable, er det naturlig å anta at den elektriske energitettheten uE gir den kinetiske energien til Lagrange-tettheten. Den magnetiske energitettheten uB beskriver den potensielle energien til feltene. I tillegg kan vi ta med leddene som beskriver koblingen til elektrisk ladete partikler som gir opphav til en ladningstetthet ρ = ρ(r,t) og strømtetthet. Koblingene kan man utlede fra Lagrange-funksjonen for en partikkel i et elektromagnetisk felt. Dermed kan det forventes at Lagrange-tettheten
vil gi de resterende Maxwell-ligningene. Først gjør vi en variasjon av det skalare potensialet Φ. Da er
Lagrange-tettheten inneholder ingen tidsderiverte av dette potensialet, men derimot de romlige deriverte Φ,j i den elektriske delen. Den gir
slik at
som er Maxwells 1. ligning uttrykt ved forskyvningsfeltet D = ε0E.
Variasjon av vektorpotensialet gir ligninger som er litt mer komplisert å utlede. La oss betrakte komponenten Ai . Enklest å beregne er
Likedan finner man lett fra den elektriske delen i Lagrange-tettheten at de tidsderiverte komponentene Ai ,t gir
Den magnetiske delen av Lagrange-tettheten inneholder de romlige deriverte Ai ,j . Fra den får man
hvor vi bruker Einsteins summekonvensjon igjen og summerer over de to like indeksene k. Den deriverte av den magnetiske komponenten Bk finnes enklest ved å benytte formalismen med Levi-Civita-symbolet εi j k slik at man kan skrive curl på formen
Dermed er ∂ Bk/∂ Ai ,j = εk j i slik at man har
Det siste leddet her er i-te komponent av curl til det magnetiske feltet H = B/μ0 med et minus fortegn. Resultatet av beregningen blir dermed på vektorform
Det internasjonale boktrykkersekretariatet
Det internasjonale boktrykkersekretariatet, eller Typografinternasjonalen, ble stiftet i Paris i 1889. Stiftelseskongressen ble åpnet 18. juli og det møtte representanter for 13 organisasjoner i Belgia, Danmark, Tyskland, England, Frankrike, Italia, USA, Norge, det tysktalende og fransktalende Sveits, Spania, Ungarn og Østerrike. Til sammen møtte 17 representanter som representerte 70 000 medlemmer.
På sakslisten til kongressen stod blant annet åttetimersdagen, internasjonale regler om lærligeinntak og opprettelse av internasjonale kampfond. Kongressen besluttet å overlate til sveitserne å utarbeide en rapport over det internasjonale vandresystemet og forslag til lik medlemsbok i de tilsluttede landene. Dette skulle forelegges neste internasjonale kongress. Forslaget om en internasjonal typografunion ble vedtatt i prinsippet. I en uttalelse konstaterte man nødvendigheten av at det i det enkelte land var kampkasser, og ønskeligheten av at de som ikke allerede hadde kasser, opprettet slike. Spørsmålet om en internasjonal kampkasse ble overlatt til sveitserne og rumenerne å utrede.
På den andre internasjonale typografkongressen, som ble holdt i Bern i august 1892, ble det fattet vedtak om å opprette et internasjonalt sekretariat med sete i Sveits. Under dette sekretariats ledelse ble den 3. internasjonale kongress holdt i Luzern i 1901 og den 4. kongress i Paris i 1907. I denne kongress ble sekretariatet, etter ønske fra de sveitsiske kolleger, flyttet til Stuttgart i Tyskland. Den 6. internasjonale kongress ble holdt i Stuttgart i 1912, og ble den siste før første verdenskrig fra 1914 til 1918. I denne kongress møtte representanter fra 19 forbund med til sammen 137 500 medlemmer.
Verdenskrigen førte til store vanskeligheter for det internasjonale samarbeidet, men det lyktes allikevel for de sveitsiske kollegene å sammenføre representanter fra tidligere «fiendtlige» forbund til den 7. internasjonale kongress i Luzern i 1919. Dette var en sterkt redusert kongress. På denne kongressen ble det vedtatt å overføre det internasjonale sekretariat til Bern.
I de følgende årene konsoliderte typografinternasjonalen seg og avholdt kongress i Wien i 1921, i Hamburg i 1924, i Paris i 1927 og i Amsterdam i 1930. Dette ble den siste kongressen før nazistenes maktovertagelse i Tyskland, slik at neste kongress, som ble holdt i Luxemburg i 1936, og den siste kongressen før den store krigen, som ble holdt i København i 1939, ble sterkt preget av dette. Organisasjonen i Tyskland og Østerrike var jo i mellom tiden brutalt slått ned.
Etter andre verdenskrig, fra 1939 til 1945, kunne man gjenoppta arbeidet i typografinternasjonalen. I mellomtiden var forholdene sterkt endret, idet det i en rekke land var felles grafiske forbund. Dette gjaldt i første rekke Tyskland, Østerrike og Italia, men også i Nederland og Belgia hadde en slik forandring funnet sted. Den 15. intenasjonale kongressen i Bern i september 1947 hvor det møtte representanter fra 19 forbund, hvorav 7 var all-grafiske, vedtok enstemmig å oppløse typografinternasjonalen og gå inn i den da planlagte internasjonale grafiske føderasjonen - IGF.
Litteratur
Nordisk Grafisk Union - De første 10 år 1976-1986 - Skrevet, samlet og bearbeidet av Arild Kalvik i samarbeid med Åke Rosenquist (Nordisk Grafisk Union 1987 - Uten sted, men trykket i Centraltrykkeriet Østerås)
6. divisjon fotball for menn 2016
6. divisjon fotball for menn 2016 er det sjuende nivået i norsk fotball 2016.
Fylkesvei 4806
Fylkesvei 4802 går mellom Storevik på Fosen og Søravåge i Karmøy.
Harry Shum jr.
Harry Shum jr. (født 28. april 1982) er en amerikansk skuespiller.
Fylkesvei 4806
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 831.
Harry Shum jr.
Shum jr. spilte Mike Chang i TV-serien Glee fra 2009 til 2015. Han spiller Magnus Bane i TV-serien Shadowhunters. Han har også spilt i to filmer i Step Up-serien, Step Up 2: The Streets (2008) og Step Up 3D (2010), samt i en spesialepisode av TV-serien iCarly.
Klippesnipe
Klippesnipe (Calidris ptilocnemis) er en trekkende vadefugl i snipefamilien. Til arten regnes normalt fire underater.
Taksonomi
Klippesnipe var tidligere plassert i slekten Erolia. Arten er nært beslektet med fjæreplytt (C. maritima), som den tidligere også ble regnet som konspesifikk med. Fugler på Kurilene blir av og til regnet som en selvstendig underart; ssp. kurilensis.
Biologi
Klippesnipa har en ganske korpulent bygning og blir omkring 20–23 cm lang. Hunnen blir i snitt noe større enn hannen og har lenger nebb. Hannen veier cirka 80–132 g, hunnen cirka 118–135 g. Vingespennet utgjør cirka 34–46 cm.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).
Anita Berglund
Anita Berglund (født 27. september 1963 på Fagernes) er en norsk forfatter av kriminallitteratur.
Bakgrunn
Hun er utdannet innen dataprogrammering, har en mastergrad i økonomi og har blant annet arbeidet som finansanalytiker, redaktør og oversetter. Hun er oppvokst i Svelvik og flere andre steder i Norge. Som voksen bodde hun i USA i til sammen elleve år, før hun bosatte seg i Larvik.
Familie
Anita Berglund er søster av krimforfatteren Ingrid Berglund.
Nosavana
Nosavana er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Nokså små (ikke over 10 millimeter), lyst brunspraglete trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, med lange hår. Pronotum er tønneformet uten pigger på sidene, dekkvingene parallellsidige.
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra Laos.
Dronninghavn
Dronninghavn var en lystgård, også kalt byløkke, på Bygdøy i Oslo, som lå ut mot Frognerkilen. Eiendommen var hovedbølet i den større eiendommen Ingstadløkken, Bygdøys største eiendom etter kongsgården, som i 1830-årene ble delt i to. Dronninghavn var nærmeste nabo til kongefamiliens lysteiendom Oscarshall. Dronninghavn var per 1876 på 227 mål og omfattet en herskapelig hovedbygning med sidefløyer og portnerstuer samt parkanlegg. Hovedbygningen stod opprinnelig på Henningslyst, var Bygdøys første private landsted og hadde tidligere tilhørt Karl III Johan. Dronninghavn ble fra slutten av 1800-tallet dels solgt til det som ble Norsk Folkemuseum og dels utparsellert til villabebyggelse. Hovedbygningen ble revet i 1910; den lå omtrent der parkeringsplassen foran Norsk Folkemuseum slutter og villabebyggelsen begynner i dag, og de store trærne på parkeringsplassen er en rest fra parkanlegget.
Historie
Det senere Dronninghavn var frem til 1790-årene en del av Bygdøy kongsgård (tidligere kalt Ladegaardsøens Hovedgaard). Rådmann Christopher Ingstad fikk i 1793/94 skjøte på en stor del av Bygdøy som ble skilt ut fra kongsgården, og som ble kjent som Ingstadløkken. Ingstadløkken omfattet blant annet det som senere ble Christiansro eller Benneches løkke (239 mål innmark og 115 mål uthavn og skog), Grande (100 mål), Strømsborg (145 mål), Huk (31 mål), Fredriksborg og en rekke gamle landstedsløkker ut til Lille Herbern.
I 1833 ble Ingstadløkken delt i to og solgt på auksjon; hovedbølet, den nordre halvparten av Ingstadløkken, ble solgt til kaptein Busch og ble deretter kjent som Dronninghavn. Kaptein Busch kjøpte i 1837 den herskapelige hovedbygningen på Henningslyst, Bygdøys eldste lystgård, og flyttet den til Dronninghavn, som dermed ble den mest herskapelige gården på Bygdøy. Eiendommen ble solgt til kammerherre Lous i 1840 og deretter til baker Lund i 1851. I 1855 ble eiendommen kjøpt av trelasthandler, generalkonsul og medeier i Hafslund hovedgård Benjamin Wegner, tidligere eier av Frogner Hovedgård og direktør og medeier i Blaafarveværket. Hans enke solgte eiendommen til bankadministrator Joh. P. Olsen i 1866.
Dronninghavn grenset direkte til kongefamiliens lysteiendom Oscarshall og lå også like ved Bygdø Kongsgård. Per 1866 omfattet den over 200 mål jord og var dermed Bygdøys største eiendom etter kongsgården; eiendommen var mer presist oppgitt å være på 227 mål per 1876. I 1898 ble 50 mål av eiendommen solgt til det som ble starten på Norsk Folkemuseum, og i de følgende årene ble også resten av eiendommen dels solgt til folkemuseet og dels utparsellert til villabebyggelse.
Hovedbygningen ble revet i 1910. Bygningen var, med sin tidligere plassering på Henningslyst, Bygdøys første private landsted, med eiere som general Henning Hesselberg, Paul Olsen Thrane og kong Karl III Johan. Foran bygningen på Dronninghavn var det en allé og portnerstuer. Bygningen hadde to sidefløyer til hovedbygningen. Eierne bodde for det meste i Christiania og brukte landstedet om sommeren. I tillegg til tjenestefolk som eierne hadde med seg var det gartner fast ansatt ved løkken.
Løkken Dronninghavn har gitt navn til Dronninghavnveien.
Det kinesiske tributtsystemet
Det kinesiske tributtsystemet var en diplomatisk og hierarkisk orden mellom Kina og nabolandene som preget Øst-Asia i mange hundre år. Naboland som ble tok del i tributtsystemet, ble sosialisert inn i en sinosentrisk internasjonal orden. Dette som en motsats til den eurosentriske ordenen i den vestlige verden. Nabolandene ble hierarkisk rangerte overfor Kina, så Korea og Vietnam stod over Japan, Ryukyuøyene, Siam, Burma og andre. Det var den kulturelle tilknytningen til Kina, ikke det økonomiske eller militære styrkeforholdet, som avgjorde statusen i hierarkiet. Nabolandene beholdt sin suverenitet, så underkastelsen må forstås som kulturell, ikke politisk eller juridisk. Nabolandene måtte betale en tributt (, cháo gòng) til Kinas keiser.
Tributtsystemet kan ha vært et stabiliserende element i østasiatisk internasjonal politikk, og bidratt til at Kina, Japan, Korea og Vietnam kun utkjempet to okkupasjonskriger mot hverandre mellom 1368 og 1841. Det er usikkert om tributtsystemet hadde en fremtreden plass i bevisstheten, eller bare var et løst sett med normer og forventninger i møte med kinesisk kultur. Hvor lenge systemet var i funksjon, er også omstridt. Noen hevder at systemet begynte i det vestlige Han 100–200 år f.Kr., og at det var i funksjon i ulike avskygninger i rundt 2 000 år. Motsatt argumenterer andre for at systemet kun hadde betydning mot slutten av Ming-dynastiet og i begynnelsen av Qing-dynastiet, det vil si omkring 1600-tallet.
Opprinnelse og anerkjennelse
Ifølge statsviter David C. Kang ble tributtsystemet anerkjent, fordi både kineserne og utlendingene hadde en konfuciansk forståelse av hierarki som organisasjonsprinsipp; status som motiv internasjonalt; og hegemoni som et stabiliserende element i internasjonal politikk. Dessuten forstod Kina seg selv som den fremste sivilisasjonen i verden, så de andre landene ble ikke ansett som likeverdige aktører i et internasjonalt politisk system. Territorier utenfor kinesisk kontroll eller innflytelse ble kalt huawaizhidi, «usivilisert land». Kinesere i tjeneste for nabolandene ble kalt «kinesiske barbartjenestemenn» av kinesiske skriftlærde i Ming-dynastiet.
I det sinosentriske verdensbildet var den kinesiske keiseren den eneste legitime keiseren i verden. «Verden» ble i denne sammenhengen beskrevet som tiānxià, «alle land under himmelen». Derfor var den kinesiske keiseren den eneste som ble titulert som huángdì, «himmelske sønn». Dette til forskjell fra andre lands wang, «konge». Tituleringen av den japanske herskeren som tennō, «himmelske keiser», var i så måte å undergrave dette prinsippet. Japanerne var de mest motvillige til å akseptere konfucianske prinsipper og det sinosentriske verdensbildet. Koreanerne kunne derimot underkaste seg, fordi det var forenelig med en selvoppfatning som himmelens eller guddommens «utvalgte folk».
Internt i Kina ble enkelte etniske minoriteter ikke betraktet som utlendinger, men i stedet unntatt fra det kinesiske byråkratiet og ledet av egne tusier som underkastet seg keiseren. På samme måte ble tributtsystemet anvendt av Han-keiseren overfor interne, kinesiske vasaller i det vestlige Han. Disse vasallene betalte de første registrerte tributtene til keiseren rundt år 206 f.Kr. Makten i Kina ble gradvis sentralisert, så etterhvert ble de fullt integrert i keiserdømmet. Keiser Wu av Han fullbyrdet denne maktkonsolideringen.
Omfang og utvikling
Noen eksakt oversikt over utbredelsen til tributtsystemet er ikke mulig å gi, ettersom kildene er ufullstendige. Dessuten er det klart at både aktørene og systemet endret sin karakter underveis. Til tross for at Øst-Asia har verdens kanskje eldste tradisjon for sentraliserte politiske enheter – i første rekke representert ved Kina, Japan, Korea og Vietnam – så kan politiske enheter forut for implementeringen av det westfalske systemet på 1600-tallet ofte ikke betraktes som statsdannelser i moderne forstand.
Fra Ming-dynastiet fra 1300- og 1400-tallet er det dokumentert et høyt antall tributter. Det tyder på at integrasjon i tributtsystemet var blitt en forutsetning for diplomatiske bånd til Kina. Mange land betalte også bare én gang i forbindelse med Zheng Hes ekspedisjoner. Tributtene forteller således lite om diplomatiske bånd over tid. Ved Sørkinahavet betalte land som Filippinene, Palembang, Malakka, Sulu, Pahang, Brunei og Java tributter. Da kinesernes kontakt vestover ble sterkere, ble det betalt tributter fra det indiske subkontinentet, herunder land som Ceylon, Bengal, Kashmir, Kochi, Calicut og Maldivene. Fra Sentral-Asia og vestover mot Midtøsten kan nevnes Samarkand, Bukhara, Tabriz, Mekka, Medina og Rum.
Landene som var underlagt tributtplikt til Qing-keiserdømmet, hadde noen fellestrekk: De fremmede keisere og konger måtte utarbeide ordninger, med et eget embedssegl, for sin korrespondanse. I sin korrespondanse ble de også forpliktet til å benytte den kinesiske kalenders tidsregning. Med dette ble de innordnet med høy rang i Qing-dynastiets hierarkiske system. Det ble samtidig oppstilt monumenter som markerte og minnet om tributtplikten landet hadde til Qing-keiseren. Tributten skulle ytes til keiseren blant annet i deres lokale kostbarheter og spesialiteter. Deres delegasjoner ble ledsaget av militær keiserlig Qing-eskorte. Man skulle ta del i Qing-keiserdømmet seremonier, og gjøre kowtow for keiserens trone. Som takk for tributten fikk de gaver fra keiseren.
Under Tokugawa-shōgunatet på 1600-tallet tok Japan tydelig avstand fra Kina, samtidig som handelen og kontakten med Vesten ble kraftig begrenset. Dette må også sees i lys av den japanske invasjonen av Korea, anført av Japans herskende daimyō på slutten av 1500-tallet, Toyotomi Hideyoshi. Ønsket om å svekke Kinas hegemoni, ser ut til å ha vært en medvirkende årsak til Imjinkrigen. Handelen med Kina økte derimot betydelig under Tokugawa. Denne handelen var imidlertid monopolisert, slik at handelsprivilegier fra landets shōgun kunne begrenses til utvalgte daimyō og kjøpmenn. De bevæpnede rødseglskipene, shuinsen, utstyrt med spesielle patenter med røde segl, skulle ikke forveksles med sjørøvere når de anløp havner i utenriksfart.
Ved å gjøre kowtow kunne en utenlandsk sendemann fremstå som en representant for en fremmed makthaver, som derved anerkjente sin underordnede stilling og sin tributtplikt overfor den kinesiske keiseren. Dette gjaldt også europeiske kolonimakter, som i misjonerende, diplomatisk eller økonomisk ærend var i kontakt med Kina fra 1500- til 1800-tallet. Europeiske stater som Storbritannia, Italia, Nederland, Portugal og Russland betalte tributter til keiseren. Til gjengjeld fikk de drive handel ved særskilte grenseposter i et antall dager som var nærmere angitt fra Beijing. Å utføre rituelle kowtow, var imidlertid ikke uproblematisk for europeerne, som ofte hadde motforestillinger knyttet til religiøs symbolikk eller lojalitet til hjemlandet.
Uten at tributtsystemet ble avviklet, ble tributter og sendemenn etter denne modellen sjeldnere og mindre regelmessig etter 1875. Korea hadde tolv utsendinger frem til 1894, Vietnam hadde tre, mens Ryukuøyenes utsending i 1877 også ble deres siste. Nepal hadde fire utsendinger etter 1875, hvorav den siste var i 1908. I 1886 gikk Kina med på å anerkjenne det britiske styret i Burma, såfremt britene betalte den burmesiske tributten til Kina hvert tiende år.
Tributter og sendemenn
Til tross for at kildene er ufullstendige, gir tributtene verdifull innsikt i datidens handel. Man kan skille mellom fire typer handelsvirksomhet i tributtsystemet: Tributter, altså den seremonielle utvekslingen av gaver; offisiell handel, som ble utført av sendemenn i deres tjeneste; privat handel, som ble utført av handelsmenn; og illegal handel i form av smugling og sjørøveri. Av disse utgjorde tributter den minste andelen av den samlede omsetningen, men åpnet samtidig markeder for den private handelen. En utsending kunne ikke telle mer enn hundre mann.
Under Ming-dynastiet mottok Kina eksempelvis 100 000 skinn fra Mongolia i årene 1403–1570, 6 tonn pepper og 60 tonn trelast fra Siam i 1394 samt 35,8 tonn røkelse fra Kambodsja i 1394. Tributter kunne også bestå av husdyr (som regel hester) eller slaver. Under Ming-dynastiet krevde keiseren iblant evnukker eller jomfruer i alderen 13 til 25 år fra Korea, Vietnam eller Ryukyuøyene til sitt harem. Japan betalte hvert tiende år.
Preget av sin sterke konfucianske tradisjon, hendte det også at kineserne betalte tributter, fordi en dyd som gavmildhet kunne sivilisere «barbarene». Slike tributter innebar ingen underkastelse. I år 200–138 f.Kr. ble Den kinesiske mur anerkjent som grensen mellom Kina og Xiongnu, og kineserne betalte tributter i form av silke, brennevin og ris. Da tibetanerne inntok Chang'an i 763, skal keiser Daizong av Tang ha godtatt å betale en tributt på 50 000 ruller med silke. Uighur-imperiets offensiver mot Kina under Tang-dynastiet endte i forsoning, der kineserne betalte tributter med silke og korn i 12 år fra 766. Kina betalte tributter til khitanerne i årene 1005–1118, etter at disse slo tilbake Song-dynastiets invasjon.
Edouard Siegrist
Edouard Siegrist var en sveitsisk landhockeyspiller.
Han representerte Sveits under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Fritz Kehrer
Fritz Kehrer var en sveitsisk landhockeyspiller.
Han representerte Sveits under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Armenias utenriks- og sikkerhetspolitikk
Armenias utenriks- og sikkerhetspolitikk søker for en stor del å stabilisere Armenias nærområder i Transkaukasia. Armenias president utformer i stor grad landets utenrikspolitikk i samspill med Utenriksministeriet. Armenias grunnlov gir presidenten rett til å inngå internasjonale avtaler og fremme dem for nasjonalforsamlingen for ratifikasjon; å godkjenne, suspendere eller oppheve internasjonale avtaler som ikke behøver ratifikasjon; og utnevne og tilbakekalle landets diplomater.
Lucija Tomljenovic
Lucija Tomljenovic er en forsker ved University of British Columbia. Hun er opprinnelig fra Kroatia, og tok sin utdannelse ved James Cook University i Australia. Hun har publisert en rekke studier om vaksiner, samtlige av disse stiller spørsmål om, eller strider mot vitenskapelig konsensus.
I 2011 publiserte hun i en studie sammen med sin forskerkollega Christopher Shaw der det ble antydet at aluminium tilsatt som adjuvans i vaksiner kunne utløse autisme. WHO har uttalt at studien inneholder alvorlige feil.
Armenias utenriks- og sikkerhetspolitikk
Armenia er medlem av mer enn 40 internasjonale organisasjoner, deriblant FN, Europarådet, OSSE, Verdensbanken, Det internasjonale pengefondet, Verdens handelsorganisasjon, Den asiatiske utviklingsbanken, Organisasjonen av alliansefrie nasjoner, Samveldet av uavhengige stater, Organisasjonen for økonomisk samarbeid i svartehavsregionen og La Francophonie.
Lucija Tomljenovic
I 2012 gjennomførte Tomljenovic en studie sammen med Shaw hvor det ble konkludert med at vaksinen mot HPV-relatert kreft kunne gi alvorlige bivirkninger. I 2015 gikk de to sammen med den israelske forskeren Yehuda Shoenfeld og seks andre forskere i en studie hvor det ble konkludert med at HPV-vaksinen ga adferdsendringer hos mus. Denne studien ble i 2016 trukket tilbake etter at fagfeller hadde påpekt at studiens metode ikke holdt mål og at konklusjonene som ble trukket ikke kunne støttes. Universitetet i British Columbia har forsvart forskerne og deres studier.
Armenias utenriks- og sikkerhetspolitikk
Diplomatisk historie etter 1991
Armenia ble igjen selvstendig ved oppløsningen av Sovjetunionen i 1991. Armenia har siden 1980-tallet hatt et anstrengt forhold til nabolandet Aserbajdsjan på grunn av striden om Nagorno-Karabakh og Nakhitsjevan, som er dominert av etniske armenere og har vært okkupert av Armenia siden 1994. Like lenge har det vært våpenhvile med Aserbajdsjan. Like anstrengt er forholdet til Tyrkia, som ikke anerkjenner deportasjonene og massakrene på de osmanske armenerne mellom 1915 og 1917 som et folkemord, og fremdeles okkuperer det som armenerne oppfatter som armensk jord i det østlige Tyrkia.
Lucija Tomljenovic
I 2017 ble nok en studie av Tomljenovic og Shaw trukket tilbake, denne hevdet med en sammenheng mellom aluminium i vaksiner og autisme hos mus. Studien ble kritisert av fagfeller som mente at data måtte ha blitt manipulert, herunder at deler var kopiert fra en studie de hadde gjennomført 3 år tidligere. Tomljenovic og Shaw oppga da at studiens datamateriale ikke lenger var tilgjengelig og derfor ikke kunne bekrefte studiens validitet.
Armenias utenriks- og sikkerhetspolitikk
Diplomatisk historie etter 1991
Etter Sovjetunionens fall har Armenia opprettholdt et godt forhold til Russland, som er Armenias største handelspartner, og som etter armensk ønske har en militærbase i Gjumri ved grensen til Tyrkia. Armenia har vært medlem av Den kollektive sikkerhetspakten, en russiskdominert militærallianse, siden 1992. I 2014 var Armenia med på etablere Den eurasiske økonomiske union, etter å ha vært observatør i Det eurasiske økonomiske fellesskap i mange år. Landet søker ikke NATO-medlemskap, men har siden 1994 deltatt i Partnership for Peace-programmet, NATOs formaliserte samarbeid med andre stater i Europa og den tidligere Sovjetunionen. Armenia har bidratt til de NATO-ledede, fredsbevarende styrkene i Kosovo og Afghanistan.
Lucija Tomljenovic
Tomljenovic har forsvart den forfalskede studien Andrew Wakefield publiserte i 1998 hvor han hevdet en link mellom MMR-vaksinen og autisme, og hun har hevdet at den har blitt replikert i fem andre land.
Armenias utenriks- og sikkerhetspolitikk
Diplomatisk historie etter 1991
Til tross for religiøse og ideologiske forskjeller har Armenia og Iran siden tidlig på 1990-tallet utviklet et tett samarbeid. Ved å samarbeide med Iran, kan Armenia omgå de økonomiske sanksjonene fra Tyrkia og Aserbajdsjan, mens Iran kan demme opp for deres innflytelse i Transkaukasia. Alliansen gjør også Armenia til en handelskorridor for Iran inn til Russland og Europa, og Armenia får styrket sin energisikkerhet. Iran har gjort flere mislykkede forsøk på å megle i Nagorno-Karabakh-konflikten.
Selv om landet geografisk ligger i Asia, har det sterke historiske og kulturelle bånd til Europa. Armenia er medlem av flere europeiske organisasjoner, slik som Europarådet og OSSE, som observerer utviklingen av demokratiske rettigheter i landet. Tidlig på 2000-tallet innledet landet et samarbeid med EU gjennom Det østlige partnerskap; i begynnelsen var politikerne og opinionen forholdsvis positive til et fremtidig EU-medlemskap. Den armenske diasporaen bidrar også til at Armenia har gode forbindelser til Frankrike og USA; de historiske og religiøse båndene til Hellas gjennom den østlige kirke er også viktige.
Adamsfossen
Adamsfossen eller Adamsfjordfossen (nordsamisk: Áttángorži) er en foss i Lebesby kommune i Troms og Finnmark. Den ligger ved Adamselvas utløp i Laksefjorden og er 38 meter høy. Fossen dannes der elva renner over en fjellterskel, og den faller ned mot fjorden i to separate løp. Fossen har gravd seg inn i fjellgrunnen, og det finnes flere jettegryter. Etter utbyggingen av Adamselv kraftverk på 1970-tallet er vannføringa i elva og fossen sterkt redusert. Det søndre fosseløpet er ofte tørrlagt.
Fossen ligger innenfor Adamsfjord naturreservat, som også omfatter de store fjære- og gruntvannsområdene utenfor elvemunningen.
Regina Joyce
Regina Joyce (født 7. februar 1957) er en irsk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i maraton.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble nummer 23 i maratonløpet.
Bergveronika
Bergveronika er en flerårig urt i kjempefamilien. Den blir ca. 8 cm høy. Jordstengelen og nedre del av stengelen er trehard. Den har tykke, blanke blader. Blomstene står i halvskjerm og er mørkeblå. Den blomstrer rundt juni måned på berg og grus på kalkrik grunn til fjells. Den vokser i alle fjelltrakter i Norge. I Jotunheimen finnes den opp til 1800 m. Bardu kommune har valgt bergveronika som kommuneblomst.
Roberto Anderson
Roberto Anderson var en argentinsk landhockeyspiller.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Serna-klassen
Serna-klasse landgangsfartøy, eller Prosjekt 11770, er et luftputefartøy som kan forsere typiske minefelt i en strandsone - konstruert for den russiske marinen. Fartøyet er 25.8 meter langt og 5.8 meter bredt med en høyde på 9.6 meter. Toppfart er 30 knop og deplasement er 61 tonn, som betyr at en vanlig stridsvogn eller 2 panservogner kan lastes om bord. Alternativt kan en sikringsstyrke fra marineinfanteriet på 92 soldater med utstyr få plass om bord. Tolv båter ble bygget i 1994-2014. Fire båter av eksportprosjektet 11771 ble bygget i 1994.
Høykommissær
Høykommissær er en høyere embetstittel, som særlig er benyttet i noen lands koloni- og mandatadministrasjon, i internasjonale organisasjoner, i noen lands diplomati og i okkupasjonsadministrasjon.
I FN-systemet benyttes tittelen for om FNs høykommissær for flyktninger (UNHCR) og for FNs høykommissær for menneskerettigheter. Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa utpeker en Høykommissær for nasjonale minoriteter. I britisk kolonihistorie og Samveldet av nasjoner benyttes høykommissær om den høyeste diplomatiske representant for et samveldeland i et annet samveldeland.
Johannes Grini
Johannes «Johs.» Olsen Grini (født 30. april 1883 på Rognebærshaugen i Veldre i Ringsaker, død 29. september 1961) var en norsk kombinertløper og langrennsløper.
Han vant kombinert og fikk kongepokalen i Holmenkollen i 1906, og ble også nummer 9 på 50 km langrenn. Året etter ble han nummer 4 i kombinert. Han var den første skiløper som ble tildelt kongepokalen av kong Haakon VII.
Som aktiv representerte Grini Fram Skiklub. Skiklubben slo seg sammen med Fram IL i 1924, og Grini var på et tidspunkt formann i idrettslaget. Han var æresmedlem i Fram skiklub og i Brumunddal IL, som ble til da Fram IL og Brumunddal AIL slo seg sammen i 1945.
Grini var også aktiv i skyting for Brumundal og Omegns skytterlag.
Ispigging under paralympiske vinterleker
Ispigging var en konkurranse under vinter paralympiske leker fra de andre vinterlekene i 1980, til 1988, og deretter i 1994 og 1998. Øvelsen ble holdt innendørs for første gang i Paralympiske vinterleker 1994 i Lillehammer, mens selve øvelsen ble arrangert i Vikingskipet på Hamar.
Kravica
Kravica er et fossefall i Trebižatelven nær Ljubuški i Bosnia-Hercegovina, rundt førti kilometer sør for Mostar. Fossefallet har blitt skapt av Trebižatelven i tufakalksteinsgrunnen. Tufa er typisk for elver som er rike på kalsiumkarbonat. Gress, bladmoser og lav vokser på tufaen. Kyskhetstre, fikentre og poppel vokser ved siden av fossefallet. Fossefallet har oppstått ved at travertinbarrieren, bestående av ung og myk kalkstein, har blitt erodert over flere hundre år og dannet fossefallet.
Spinoblesthis
Proceroblesthis er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Arten lever i det østlige Brasil.
Jahangir
Jahangir eller Nur-ud-din Salim Jahangir (født 31. august 1569 i Fatehpur Sikri, død 28. oktober 1627 i Khanpur Chingas i Kashmir på vei til Lahore) var indisk stormogul som hersket over Mogulriket fra 1605 og fram til sin død. Navnet Jahangir er fra persisk, جہانگير, og betyr «Verdens erobrer». Nur-ud-din eller Nur al-Din er et arabisk navn som betyr «Troens lys».
Bakgrunn
Han ble født som prins Muhammad Salim og var den tredje og eldste overlevende sønn av stormogul Akbar den store. Akbars tvillingsønner, Hasan og Hussain, døde som barn. Hans mor, Jodhabai, var en rajputprinsesse fra Amber. Jahangir var gift med persiske Nur Djahan og ble etterfulgt av Jahan.
Stormogul
Mogulrikets ekspansjon fortsatte under Jahangir. Han førte flere felttog i det sørlige India uten at han gjorde større erobringer. Rajputfyrstedømmet Udaipur ble tatt i 1614 og Ahmednagar i 1616, men den persiske herskeren Shah Abbas lyktes også ta tilbake Kandahar i 1622. Jahangir ga handelsrettigheter til Portugal og Storbritannia (gjennom Det britiske ostindiske kompani).
I de senere år møttes han to ganger av åpent opprør av sønnen Shah Jahan som ønsket å bli tronfølger. En tid var Jahangir fanget av en opprørsk general, men kom fri kort før sin død.
Jahangir og hans hoff ble skildret av Thomas Roe, som i 1615 besøkte hans hovedstad Agra som engelsk ambassadør.
Liste over kulturminner i Tinn
Liste over kulturminner i Tinn er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Tinn. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Monika Kobylińska
Monika Kobylińska (født 9. april 1995 i Żary) er en polsk profesjonell håndballspiller, som spiller for den franske klubben og det polske håndballandslaget.
Hun representerte Polen i håndball-VM for kvinner i 2015 i Danmark, og ble kåret til mesterskapets beste unge høyre bakspiller.
Leif Eggen
Leif Eggen (født 7. mars 1969 i Stjørdal) er en norsk politiker (V).
Etter Ole Vig videregående skole studerte han vernepleie ved Høgskolen i Sør-Trøndelag, deretter psykososial rehabilitering ved Eina. Han er seniorrådgiver innen arbeid og psykisk helse ved NAV Arbeidslivssenter Trøndelag.
Han var leder i Stjørdal Venstre 2001–2002. Han har vært medlem av Stjørdal kommunestyre siden 2015, og leder Venstres kommunestyregruppe. Han ledet også komiteen for levekårssaker (skole og helse) 2015–2017. Han har tidligere hatt flere andre kommunale verv. Han er også Venstres ordførerkandidat ved valget i 2019.
Charles Chandler
Charles Robert Chandler (født 22. juli 1911 i California, død 22. juni 1982 i Alameda i California) var en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Chandler ble olympisk mester i roing under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den amerikanske åtteren som vant foran en italiensk båt. Det amerikanske laget var sammensatt av roerne fra University of California. Mannskapet var roerne; Chandler, Edwin Salisbury, James Blair, Duncan Gregg, David Dunlap, Burton Jastram, Harold Tower, Winslow Hall og Norris Graham som var styrmann.
Sigrun Møgedal
Sigrun Marie Møgedal (født 27. desember 1943) er en norsk lege, helsearbeider og politiker. Hun er kjent for sin innsats i bekjempelsen av hiv/aids og har vært statssekretær i Jens Stoltenbergs første regjering.
Harold Tower
Harold W. Tower (født 17. juli 1911, død 12. august 1994) var en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Tower ble olympisk mester i roing under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den amerikanske åtteren som vant foran en italiensk båt. Det amerikanske laget var sammensatt av roerne fra University of California. Mannskapet var roerne; Tower, Edwin Salisbury, James Blair, Duncan Gregg, David Dunlap, Burton Jastram, Charles Chandler, Winslow Hall og Norris Graham som var styrmann.
Sigrun Møgedal
Møgedal er utdannet lege og avla i 1968 cand.med.-graden ved Universitetet i Oslo. Hun er spesialist i tropemedisin og hygiene. Møgedal har arbeidet innenfor bistands- og utviklingssektoren, både i utlandet og i Norge, og er beskrevet som en sentral person i sektoren.
Fra 1971 til 1980 arbeidet hun i Nepal, opprinnelig utsendt av Den norske Tibetmisjon. Hun var fra 1971 til 1976 lege i landets offentlige helsetjeneste og fra 1977 til 1982 direktør for helse i United Mission to Nepal. Etter å ha vendt tilbake til Norge arbeidet hun fra 1983 til 1987 i Kirkens Nødhjelp, der hun ledet arbeid med evaluering. Møgedal ble så direktør ved Det norske Diakonhjems internasjonale senter, der hun var fra 1987 til 1998. Fra 1998 til 2000 var hun seniorrådgiver i NORAD. Hun har også hatt verv i Verdens helseorganisasjon (WHO), der hun særlig har gjort seg bemerket for sin innsats i Det globale aids-, tuberkulose og malariafondet (Global Fund to Fight Aids, Tuberculosis and Malaria). Fra 2002 var Møgedal også rådgiver i UNAIDS. I 2005 ble hun utnevnt til norsk hiv/aids-ambassadør.
Møgedal har hatt en rekke verv i norsk og internasjonalt kirkeliv. Fra 1990 til 1998 var hun leder for Mellomkirkelig råd og i årene 1997 til 2000 var hun visepresident i Det Lutherske Verdensforbund. Møgedal har vært leder i Oslo bispedømmeråd.
Møgedal har vært aktiv i Arbeiderpartiet, der hun har vært medlem av partiets internasjonale utvalg. Hun var fra 1993 til 1994 medlem av den offentlige Nord/Sør-Bistandskommisjonen. Fra 27. mars 2000 til 18. oktober 2001 var Møgedal statssekretær for utviklingssaker i Utenriksdepartementet.
Utmerkelser
Kongen utnevnte i 2010 Møgedal til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hennes innsats for internasjonalt helsearbeid.» I 2008 ble hun utnevnt til offiser i Den nasjonale fortjenstorden i Frankrike for innsats for å fremme samarbeid mellom Frankrike og Norge om arbeid i utviklingsland.
Liste over æresdoktorer ved Universitetet i Bergen
Liste over æresdoktorer ved Universitetet i Bergen omfatter personer utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Bergen. Oversikten er ordnet etter utnevnelsesår.
Frank Aaen
Frank Aaen (født 25. juli 1951 i Nørresundby ) er en dansk politiker og tidligere mangeårig folketingsmedlem for Enhedslisten. Han er økonom, og bosatt på Østerbro.
Aaen gikk på Rantzausgade Skole og Aalborghus Statsgymnasium før han begynte på Aalborg Universitet. Der ble han i 1985 cand.oecon.
Han var formann i organisasjonen Kommunistiske Studenter i årene 1977 til 1982. Fra 1986 til 1989 var han politisk redaktør i avisen Land og Folk. Han har også arbeidet som økonom i Kommunale Kartel.
Aaen har initiert den danske foreningen Kritiske Aktionærer. Organisasjonen har erhvervet aksjer i selskapene Mærsk, Novo Nordisk, Lundbeck og i flere andre danske virksomheter. Målet er å sette kritisk søkelys på selskapenes arbeidsforhold, deres forurensing av miljøet og deres forhold til menneskerettighetene.
Han ble første gang valgt til Folketinget for Enhedslisten i 1994. Aaen var borte fra Folketinget i årene 2001–2005, men ble valgt inn igjen og satt i tre nye perioder.
Nordiske rekorder i styrkeløft
Markløft
Klasse -52 kg
Marie-Christine Deurbroeck
Marie-Christine Deurbroeck (født 1. februar 1957) er en belgisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i maraton.
Nordiske rekorder i styrkeløft
Markløft
Klasse -56 kg
Luis Bianchi
Luis Bianchi var en argentinsk landhockeyspiller.
Nordiske rekorder i styrkeløft
Markløft
Klasse -60 kg
Luis Bianchi
Han representerte Argentina under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Nordiske rekorder i styrkeløft
Markløft
Klasse -75 kg
Klasse -82,5 kg
Klasse -90 kg
Klasse -110 kg
Klasse -125 kg
Klasse +125 kg
Sammenlagt
Klasse -52 kg
Klasse -56 kg
Klasse -60 kg
Klasse -75 kg
Klasse -82,5 kg
Klasse -90 kg
Klasse -100 kg
Klasse -110 kg
Klasse -125 kg
Klasse +125 kg
Knebøy
Klasse -56 kg
Klasse -60 kg
Klasse -67,5 kg
Klasse -75 kg
Klasse -82,5 kg
Klasse -90 kg
Klasse -100 kg
Klasse -110 kg
Klasse -125 kg
Klasse +125 kg
Benkpress enkeltløft
Klasse -52 kg
Klasse -56 kg
Klasse -60 kg
Klasse -67,5 kg
Klasse -75 kg
Klasse -82,5 kg
Pseudotmesisternus
Pseudotmesisternus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Nordiske rekorder i styrkeløft
Benkpress enkeltløft
Klasse -90 kg
Klasse -100 kg
Pseudotmesisternus
Utseende
Enicodini er middelsstore, mer eller mindre brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum uten pigger på sidene. På beina er lårene noe fortykkede. Noen av slektene (blant andre Enicodes) utmerker seg ved at dekkvingene er trukket ut til sprikende spisser bak.
Utbredelse
Arten er hjemmehørende på Ny-Caledonia.
Nordiske rekorder i styrkeløft
Benkpress enkeltløft
Klasse -110 kg
Klasse -125 kg
Klasse +125 kg
Markløft
Klasse -67,5 kg
Logan internasjonale lufthavn
General Edward Lawrence Logan internasjonale lufthavn er en internasjonal flyplass i storbyen Boston i delstaten Massachusetts i USA. Flyplassen har seks rullebaner og 16 000 ansatte. Det er den største flyplassen i New England og den nittende travleste i USA. I 2011 var det 13,5 millioner boardinger og 28,9 millioner passasjerer innom flyplassen. Flyplassen ligger i den østre delen av Boston og går også litt inn i byen Winthrop.
Logan internasjonale lufthavn er en viktig flyplass for de amerikanske flyselskapene JetBlue Airways, Delta Air Lines og US Airways. Det går internasjonale flyruter fra Logan internasjonale lufthavn til Afrika, Canada, Mexico, Europa og Asia.
Norwegian Long Haul starter flyruter i mai 2016 fra København lufthavn, London Gatwick lufthavn og Oslo lufthavn til lufthavnen.
Juan Brigo
Juan Brigo var en argentinsk landhockeyspiller.
Nordiske rekorder i styrkeløft
Sammenlagt
Klasse -67,5 kg
Juan Brigo
Han representerte Argentina under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Nordiske rekorder i styrkeløft
Knebøy
Klasse -52 kg
Markløft
Klasse -100 kg
Litteraturåret 2019
Litteraturåret 2019 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 2019.
Soneburg slott
Soneburg slott (Sonnenburg, estisk: Maasilinn) var et slott i Maasi i den nåværende Orissaare kommune på den estiske øyen Øsel (estisk: Saaremaa).
Slottsborgen ble oppført av Den Liviske Orden i det 14. århundre, for å erstatte det tidligere Pöide, som var blitt ødelagt av øselianerne. Byggingen pågikk til godt inn i det 16. århundre. Initiativtager til det nye støttepunktet var ordensmesteren Burchard von Dreileben hvis byggeinnsats senere ble etterfulgt av Goswin von Herike. I 1518 ble anlegget forsterket med kanontårn og bastioner.
I dansk eie
Etter Ordenstatens kollaps overgav Sonenburgs siste fogd Wulf Heinrich Luedinghausen borgen til lensmannen på Ahrensborg, prins Magnus og danskene, som to år senere ødela den. Svenskene inntok og forsterket borgen to ganger under Livlandskrigen i 1568 og 1575, hvoretter kong Frederik II lot den sprenge i 1576.
I svensk eie
Sverige gjorde krav på slottet frem til Freden i Knærød i 1631, da kravene ble oppgitt. Gjennom Den andre freden i Brømsebro, tilfalt borgen og hele Øsel Sverige.
Carlos Mercali
Carlos Mercali var en argentinsk landhockeyspiller.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Den midlertidige sentralregjering
Den midlertidige sentralregjering (tysk: Provisorische Zentralgewalt) var den utøvende makt utgått av Frankfurtparlamentet, det forfatningsgivende organ valgt under revolusjonen i Tyskland i 1848. Nasjonalforsamlingen ble satt i mai 1848, og regjeringen utnevnt 28. juni samme år.
Parlamentet diskuterte lenge hvilken ledelse den nye nasjonen skulle ha. Den nyvalgte parlamentspresident Heinrich von Gagern, foreslo til slutt at parlamentet selv måtte utnevne en regjering. En egen lov for regjeringen, Reichsgesetz über die Einführung einer provisorischen Zentralgewalt für Deutschland, ble vedtatt. Erkehertug Johann ble valgt som riksforstander (Reichsverweser) og dermed statsoverhode.
Forsøket på å etablere et stortysk rike strandet allerede året etter og erkehertug Johann frasa seg sitt embete. Den 20. desember 1849 overtok et samarbeidsorgan kalt Bundeszentralkommision oppgavene til den midlertidige sentralregjering.
Šaban Šaulić
Šaban Šaulić (serbisk: Шабан Шаулић; født 6. september 1951 i Šabac i Serbia i daværende Jugoslavia, død 17. februar 2019 i Bielefeld i Tyskland) var en serbisk folkemusiker, populær over hele Balkan. Hans lange karriere gav hans tilnavnet «folkemusikkongen» (kralj narodne muzike; Краљ - kralj - konge).