cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michael von Melas
Napoleonskrigene
Han ledet i 1793 en brigade ved Sambre, i 1794 som feltmarskalkløytnant ved Niederrhein, i 1795 ved Mittelrhein og i 1797 i Italia, der han en stund var øverstkommanderende etter at Jean-Pierre de Beaulieu hadde gått av. I 1799 ledet han de østerrikske troppene som sammen med troppene til Aleksandr Suvorov seiret ved Cassano d’Adda (27. april), ved Trebbia (17.-19. juni) og ved Novi Ligure (15. august)
Etter at Suvorov hadde reist til Sveits for å kjempe mot André Masséna, seiret han den 4. november med en armé av 35 000 østerrikere mot Jean-Étienne Championnet i slaget ved Genola (i nærheten av Fossano) og tok over Cuneo. I 1800 trengte han frem til Var og var i ferd med å forberede invasjonen av Provence, da Bonaparte trengte seg fram over Alpene og skar av Melas' kommunikasjon med Østerrike. Melas forsøkte den 14. juni ved Merango å bryte igjennom, og seiret i første omgang, men forlot slagfeltet for tidlig, slik at en mulig seier ble til et nederlag, og måtte godta Konvensjonen i Alessandria, for deretter å rømme til Italia og trekke seg tilbake bak elven Mincio. Den 20. juni 1800 sendte Bonaparte ham et sverd «som et bevis for min høye aktelse som jeg har for Deres troppers mot som vist på slagfeltet i Marengo.»
Kort tid etter ble han utnevnt til kommanderende general i Böhmen, gikk av i 1803 og døde den 31. mai 1806 i Elbeteinitz (dagens Týnec nad Labem) i Böhmen.
Arne Høivik
Arne Fredrik Høivik (født 9. januar 1932, død 16. mars 2017) var en norsk fotballspiller som spilte for Eik. Hans posisjon på banen var ytre venstre, og han var medlem av Eik-mannskapet som tok sølv i Hovedserien i 1960-61, og bronse i 1959-60.
Høivik spilte også fire A-landskamper for Norge mellom 1951 og 1959, og scoret ett landslagsmål.
Madelen Haug Hansen
Madelen Haug Hansen (født 9. august 1993 Halden) er en norsk ishockeyspiller som har vunnet to medaljer på IIHF Divisjon I verdensmesterskap for kvinner. Hansen spiller i den svenske toppligaen for Linköpings HC fra 2012. Hun spiller på det Norges kvinnelandslag i ishockey. Hun har også spilt for MODO Hockey og Sparta Warriors.
Hansen er fra Halden og har Comet Halden som moderklubb.
Visseltofta
I byens utkant ligger Helgeån, og her er funnet flint helt tilbake fra jegerstenalderen. Byen nevnes skriftlig første gang i 1372. Visseltofta kirke kom til sist på 1100-tallet, mens tårnet først ble oppført i 1839. Som en del av Snapphaneriket var området berørt av de mange konfliktene mellom Danmark og Sverige.
Den norske slekten Wesseltoft har lånt sitt navn fra Visseltofta.
007 Racing
007 Racing er et racerspill fra 2000 til PlayStation. Det ble utviklet av Eutechnyx. I spillet tar en på seg rollen som James Bond i diverse biljakter.
Historien begynner med at James Bond redder Cherise Litte fra et øst-europeisk land (muligens Estland) og får henne over grensen i sin Aston Martin DB5. Når han kommer tilbake til London, blir Bond informert av sjefen sin M om at et frakteskip med topphemmelige NATO-våpen (inkludert laserstyrte overflate-til-luft-missiler, langdistansemissiler, rakettskjold, nyeste GPS-teknologi, og annet utstyr) er på vei til Halifax. Men skipet har havnet i problemer, og det blir opp til James Bond å finne igjen lasten. Oppdraget hans frakter ham til New York City, hvor han blir møtt av vennen fra CIA: Jack Wade. Ved ankomst til New York blir Bpnd informert om at en bombe har blitt plantet på bilen hans. Men etthvert forsøk på å uskadeliggjøre bomen, eller bremse kjøretøyet, vil få bomben til å eksplodere. Bond kjører derfor bilen ut i Hudson River.
Som en del av oppdraget må spilleren reise til Mexico med sin BMW Z3, ​​hvor han møter Whisper. Deretter må han delta i et racer-løp mot Xenia Onatopp og hennes Ferrari F355, hvoretter Bond blir tatt til fange og fraktet til Louisiana. Han oppdager til slutt at kjeltringens virkelige plan går ut på å frigjøre et dødelig virus som vil drepe millioner av mennesker over hele verden. Bond må deretter reise til Østersjøen med sin Lotus Esprit, for å infiltrere motstanderens undervannsbase. Der må han ødelegge flyet som skal transportere viruset.
Carl Emil Kåshagen
Carl Emil Kåshagen (født 9. februar 1991) er en norsk friidrettsutøver som representerer Moelven IL. Han løper hovedsakelig 200 meter og vant NM gull på distansen i 2014 på 21.39 som er hans personlige rekord. Under NM 2023 på Jessheim satte Moelven IL rekord på 1000 meter stafett med 1.51,02. Sondre Matias Rudi, Carl Emil Kåshagen, Alexander Løvik Nyheim og Håvard Bentdal Ingvaldsen løp på laget.
Elena Brezányová
Elena Brezányová (født 3. april 1958 i Partizánske) er en slovakisk tidligere håndballspiller, som konkurrerte for Tsjekkoslovakia.
Brezányová deltok for Tsjekkoslovakia i Sommer-OL i 1980.
Jörg Meuthen
Jörg Meuthen (født 29. juni 1961 i Essen) er en tysk sosialøkonom og politiker (AfD). Han er professor i sosialøkonomi og finansvitenskap (Volkswirtschaftslehre og Finanzwissenschaft) ved Hochschule Kehl i Kehl, Baden-Württemberg. Meuthen ble i 2015 en av to talspersoner for AfD på landsplan. Han gikk av i 2022 på grunn av partiets høyreradikale og anti-demokratiske tendenser.
Viking Fotballklubb i 1945
Kretscupen 1945
Cupen ble arrangert av kretsen som en kompensasjon for at det ikke ble seriespill høsten 1945. Turneringsformatet er en ordinær cup, men med en kvalifiseringsrunde etter den innledende for å få antall lag til å gå opp.
Junior-VM i snøbrett 1997
Junior-VM i snøbrett 1997 ble arrangert i Corno alle Scale i Italia i 1997.
Jana Kuťková
Jana Kuťková (født 14. februar 1951 i Bratislava) er en slovakisk tidligere håndballspiller, som konkurrerte for Tsjekkoslovakia.
Kuťková deltok for Tsjekkoslovakia i Sommer-OL i 1980.
Skiboli
Skiboli er en av bygningene på NTNUs område campus NTNU Gløshaugen i Trondheim. Bygningen ble oppført her i 1985. Den disponeres av Fakultet for arkitektur og billedkunst, og benyttes til workshops, møter, utstillinger og sosiale sammenkomster, bl.a. arrangert av arkitektstudentenes linjeforening Broderskabet.
Skiboli skulle egentlig fungere som et forsøkshus for bruk av solenergi, men systemet for distribusjon av varme fra kanalene i mønet ned til lageret under bakken – og derfra inn i rommet – var ikke ferdig utviklet og ble aldri installert.
Navnet «Skiboli»
Egennavnet Skiboli er en sammentrekning av ordet skivebolig og henspiller på at den opprinnelige Skiboli, som ble oppført på utstillingen Bygg '81, var en bolig mellom to murte vegger, eller skiver. SKIBOLI var antagelig motto for vinnerprosjektet i den interne arkitektkonkurransen. Det finnes dokumenter der denne betegnelsen er brukt, med store bokstaver, rett etter at konkurransen var avviklet, men det ble ikke brukt som offisielt navn på bygningen, i skriftlige kilder, før den ble oppført på Gløshaugen i 1985.
Fra studentoppgave til boligprosjekt?
Tegning: Birgit Cold ]]Institutt for byggekunst ved Arkitektavdelingen på NTH hadde gjennom mange år gitt studentoppgaver med temaet «Bolig mellom skiver», da de i 1979 ønsket å overføre ideen til praktiske forsøk i et reelt boligområde. Studentoppgavene hadde gitt mye erfaringsmateriale og vist at en slik boligtype kunne være én måte å bygge individuelle boliger på, uten å måtte bygge eneboliger.
Høsten 1979 ble det dannet en prosjektgruppe med medlemmer fra Institutt for byggekunst, Institutt for by- og regionplanlegging og SINTEFs avdeling for arkitektur og byggteknikk. Prosjektgruppen kontaktet utbyggingsselskapet A/S Heimdalsbyen, for å få til et samarbeid om å bygge ut et felt med skiveboliger i et av deres utbyggingsområder på Heimdalsmyra sør for Trondheim. Det var interesse for prosjektet, både fra utbyggingsselskapet, fra boligforvaltningsselskapet A/L BBL Boforvaltning, som ønsket å stå som byggherre - og fra Husbanken, som hadde mulighet til å gi støtte til et slikt prøveprosjekt, ettersom det la stor vekt på energiøkonomisering.
Det ble aldri bygget noen «hus mellom skiver» på Heimdalsmyra. I tilgjengelig skriftlig materiale er det ingen informasjon om hvorfor prosjektet strandet. Det er heller ikke kjent at prinsippet med boliger mellom skiver er prøvd ut i andre boligområder.
Arkitektkonkurranse
Arkitekt Børre Johansen, som på den tiden var lærer ved Arkitektavdelingen, tok i studieåret 1980/-81 initiativet til en intern arkitektkonkurranse med tema «skivebolig». Konkurransen var åpen både for studenter og lærere ved avdelingen. Johansen tok initiativ til konkurransen i samarbeid med fra Byggcentrum, som i mai 1981 skulle arrangere boligutstillingen Bygg '81 i Trondheim. Vinnerprosjektet fra konkurransen skulle oppføres i målestokk 1:1 på utstillingsområdet. Vinnerne var et av lærerlagene: Birgit Cold Brantenberg, Ola Brattset, Johannes Gunnarshaug, Anne Grete Hestnes og Helge Raaen, alle arkitekter fra SINTEFs avdeling for arkitektur og byggteknikk.
Prinsippet bak «skiveboligen»
Ideen bak boliger mellom skiver, var å utvikle en ny og fleksibel form for tett/lav boligbebyggelse for å imøtekomme varierende samlivsformer og familiestørrelser. I et område som skulle utbygges med boliger, kunne utbygger sette opp en serie råbygg, bestående av to vertikale murer, eller «skiver», med drivhustak av dobbelt glass mot sør og tett tak mot nord. Råbygget pluss en våtromkjerne mot nordveggen skulle inngå i fellesarbeidene. Deretter skulle den enkelte huseier overta og bygge sin individuelle bolig innenfor skivene. Kjernen kunne utbygges med nye rom, etterhvert som man hadde behov for større plass.
Utenfor kjernen ville man få en halvklimatisert sone som kunne fungere som oppholdsrom og vinterhave. Temperaturen i disse overbygde «uteområdene» skulle holde seg over null, uansett utetemperatur.
Energiøkonomisering
I tillegg til å utvikle en fleksibel rekkehuslignende bebyggelse; var det et poeng å oppnå en høy utnyttelsesgrad i boligområder med individuelle boliger – og et annet viktig poeng var energiøkonomisering. Dels sparte man energi ved selve byggemåten, å bygge hus «inne i et annet»; dels ved å benytte solenergi til oppvarming. De store glassflatene i den sørvendte delen av taket skulle slippe inn solvarme, som så skulle tas vare på i solpaneler over deler av himlingen, og derfra føres ned til et magasin i grunnen. Systemet var på idéstadiet. Det var spesielt lagringen av varmen som var et problem.
Skiboli på utstilling
Noe av ideen med utstillingen Bygg '81 var å vise 80-årenes boligformer. For at publikum skulle få oppleve de ulike alternativene mest mulig realistisk, ble det oppført fullskalamodeller av ulike hustyper. Skiboli var en av disse.
Bygningen hadde følgende mål:
Kirke- og undervisningsdepartementet støttet prosjektet økonomisk, under forutsetning av at utstillingshuset var et resultat av samvirke mellom flere skoleslag. Det ble derfor etablert et samarbeid mellom Arkitektavdelingen, SINTEFs avdeling for arkitektur og byggteknikk, Trondheim ingeniørhøgskole og de to videregående skolene Brundalen og Heimdal. Ingeniørskolen sto for statiske beregninger, mens de videregående skolene stilte elever og lærere til rådighet som byggearbeidere. Elevene fra disse skolene prosjekterte og arrangerte dessuten bygningenes interiør.
DS «City of Baghdad»
DS «City of Baghdad» var et lasteskip bygget i Tyskland for DDG Hansa. Det ble tatt som krigsbytte etter første verdenskrig og kapret av den tyske raideren «Atlantis».
Skiboli
Skiboli på utstilling
Byggematerialer og ulike komponenter, som vinduer og dører, ble donert av byggevarerprodusenter og -leverandører.
DS «City of Baghdad»
Fra engelskmennenes side
Kaptein J. Armstrong White var beordret til den portugisiske havnebyen Lourenço Marques for å fylle bunkers før hun la ut på langreise over Det indiske hav til Malaysia. Kapteinen fryktet tysk etterretning i byen og ble før avreise advart mot en tysk raider i Det indiske hav. Etter en uke med bekymringer hver gang solen stod opp begynte han å slappe mer av og konsentrerte seg om å nå neste havn, Penang.
Skiboli
Skiboli på Gløshaugen
Det var verken tid eller økonomi til å gjøre forsøk med bruk av solvarme i den korte perioden utstillingen varte, så det ble bestemt å søke om få bygge opp igjen skivehuset på NTHs campus på Gløshaugen. Da Skiboli i 1985 ble oppført på NTH, var det derfor blant annet for å fungere som forsøkshus for bruk av solenergi.
Mye av materialene og bygningselementene ble gjenbrukt, men mens bygningen på Bygg '81 hadde vært en bolig; skulle Skiboli på Gløshaugen være et flerbrukshus for Arkitektavdelingen, så en del endringer måtte gjøres. Den nye bygningen ble bl.a. ca 50 m² større enn utstillingsbygningen. Mye av arbeidet ble gjort på dugnad, med innsats fra både studenter og lærere ved avdelingen. For studentene inngikk arbeidet i faget ...
DS «City of Baghdad»
Fra engelskmennenes side
11. juli 0700 under morgen terutinen blir kapteinen informert om et skip på sammenfallende kurs. Etter å ha studert det nederlandske skipet med «Royal Interotian Line»-farger, konkluderte han med at de var på vei til Malagastredet som ham. Og fortsatte ritualet med sin Broken Orange Peokete fra Ceylon.
Skiboli
Skiboli på Gløshaugen
Det ble installert luftsolfangere i glasstaket, men varm luft skulle ikke blåses direkte derfra inn i rommet. Den skulle fanges opp i en kanal i mønet. Derfra skulle varmluft føres gjennom en skorstein i hver ende av kanalen, ned under gulvet til et varmelager av vasket, sortert elvegrus. Tegninger viser at det var vurdert å bygge bokser med vifter ved hver skorstein for å få varmen fra mønet ned til varmelageret – og derfra inn i rommet, som oppvarming.
DS «City of Baghdad»
Fra engelskmennenes side
Den merkelige oppførselen til nederlenderen vekket igjen mistanken hos kaptein J. Armstrong White, Flaggene på Atlantis ble observert og han beordret umiddelbart å sende QQQ-signalet. Umiddelbart startet bombardementet. De forsøkte å øke distansen mens vannsøyler fra prosjektiler nærmet seg salve for salve. Da de traff var radiorommet et av de første ofrene, men kaptein White nektet å gi opp før broen var en ruin. Tre sjømenn lå døde. Da ilden opphørte hadde Lascarene ombord full panikk og offiserene forsøkte å roe dem ned. Livbåter ble låret uten ordre og sjøfolk kastet seg på havet.
Skiboli
Skiboli på Gløshaugen
Systemet ble aldri satt i drift. Kanalen i mønet ble aldri lukket; viftene ikke installert. Det står ikke i SINTEF-rapporten eller annen eksisterende skriftlig dokumentasjon om dette var fordi prosjektet var avsluttet, eller fordi pengene tok slutt. Det ble lagt elektrisk gulvvarme under gulvflisene, og dette er bygningens eneste oppvarming i dag. Det én meter dype varmelageret under bygningen ligger der uten nytteverdi. Plan og snitt av Skiboli slik bygget var planlagt på Gløshaugen Den endelige bygningen ble noe endret.
DS «City of Baghdad»
Fra tyskernes side
Et telegram ble sendt fra Lourenço Marques til Berlin med skipets navn, last, avseilingstid og destinasjon. Det er uklart om dette ble videreformidlet til Atlantis, men vi må anta det.
Skiboli
Uviss fremtid?
Sjefen for NTNUs tekniske avdeling kalte i 2007 Skiboli for «en byggmessig katastrofe». Ikke alle valgte bygningstekniske løsninger var like holdbare. Det har vært problemer med korrosjon og lekkasjer. Deler av taket mot sør, som i sin tid var tenkt som del av solvarmeanlegget, er nå tettet med plater og tekket med papp. Teknisk avdeling har ansvar for det ytre vedlikeholdet, mens det innvendige delvis gjøres av arkitektstudentene. I et intervju i Under Dusken i 2007, uttalte leder av linjeforeningen Alf at de var avhengige av sponsorer utenfor NTNU hvis de skulle få gjort det som trengtes. Det mest problematiske er akustikk og lyssetting, som gjør det vanskelig å ha forelesninger og møter her.
DS «City of Baghdad»
Fra tyskernes side
Rogge skygger det engelske skipet som selv uten det engelske flagget var lett å identifisere som engelsk. Han lå litt på 6,5 km avstand og nærmet seg så til 3,2 km alle kanoner var bemannet mens de ventet på den rette anledningen som var da radiostillhetsperioden var over. I krigstid måtte alle radiostasjoner avslutte alle sendinger i tre minutter, femten minutter før og femten minutter etter hel time. I disse stille periodene lyttet alle til 500kHz for nødsignal en enkel foranstaltning som hadde reddet mange liv til havs. Og å angripe i stilleperioden ville bety at alle skip ville høre om angrepet umiddelbart. Da treminutters perioden var over krysset Atlantis akter av City of Baghdad og kom opp på hennes barbord side på en avstand på 2,5 kilometer åpnet de portene, heiste det tyske flagget og beordret henne til å stoppe og ikke bruke radio. Umiddelbart etterpå ble QQQ sendt fra det engelske skipet. Rogge gav ordre om ild og salve etter salve landet nærmere og nærmere skipet det første de traff var skilleveggen mellom radiorommet og kapteinslugaren det stilent radioen og såret radioopperatøren krafig. Men skipet stoppet ikke og Rogge beordret broen som mål. City of Baghdad stoppet først etter å ha blitt truffet av 42 prosjektiler. Et nøytralt amerikansk skip hadde hørt nødmeldingen og videresendte den før den spurte "Hvem skyter?" Raskt sendte atlantis sin radiooffiser ut meldingen "Kanseler feil". Ettersom mannskapet hadde satt alle livbåtene utenom én på sjøen, beordret Mohr alle offiserer i den siste og gjennomsøkte skipet og til sin store overraskelse fant han de hemmelige kodebøkene (BAMS) "Broadcasting for Allied Merchant Ships" hadde blitt glemt kastet over bord, de var allerede pakket klare for å bli senket. Umiddelbart etter å ha forlatt City of Baghdad ble hun senket av demoleringssprenging plassert av Feheler som ble ombord under detonasjonen for å kjenne på hvordan det føltes.
Skiboli
Uviss fremtid?
Det er utført en såkalt «mulighetsstudie» for samlokalisering av NTNUs kunst-, arkitektur- og musikkmiljøer nord for Gløshaugen, sør for Studentersamfundet. I 2011 uttalte NTNUs rektor at det var viktig å sikre seg dette området og nabobygningen, det gamle Statsarkivet, for å få mulighet til å samlokalisere arkitektur-, billedkunst- og musikkmiljøene.
Hvis disse planene gjennomføres, vil Skiboli bli liggende langt unna arkitektenes undervisnings-, arbeids- og studielokaler. I dag ligger bygningen sentralt plassert på campus og har kvaliteter som møtested og identitetsskaper for arkitektene, men bygningen er i dårlig bygningsteknisk stand, uten at det er klart hva som skal gjøres av arbeider. Undervisningslokalene på campus prioriteres når det gjelder vedlikehold.
DS «City of Baghdad»
Fra tyskernes side
Rogge forstod viktigheten av kodebøkene og la kursen mot en japansk havn der de kunne overbringes til Berlin. I løpet av en til to uker var hele kodesettet i hendene på B-Dienst som nå leste kodene og de sendte dem videre til Dönitz og hans ubåter i løpet av et døgn. Admiralitetet visste ikke om dette på måneder.
Friidrett under parapanamerikanske leker 2019 - 1500 meter T13 menn
1500 meter T13 for menn under Parapanamerikanske leker 2019 ble arrangert i Lima 27. august 2019 kl 17:52. Kun finale ble avholdt.
T13 er en klasse for synshemmede utøver innen parafriidrett.
Rekorder
Gjeldende rekorder i klassen T13 før parapanamerikanske leker 2019, og eventuelle nye rekorder satt under lekene:
Vibeke Grøtli Fossen
Vibeke Rømma (født 24. mars, 1987 på Kvikne som Vibeke Grøtli Fossen), kjent under artistnavnet Becca, er en norsk countryartist.
Hun er datter av Vidar Fossen og Haldis Grøtli, og barnebarn av Kristoffer Grøtli, som spilte i bandet Kviknegutta. Vibeke begynte tidlig med musikk, og opptrådte med bandet til morfaren allerede som niåring.
Den 9. juni 2012 lanserte hun sitt debutalbum Såmmår i bøgda.
Oppfølgeren Frøken Lakenskrekk ble lansert 27.12.2013
23. august 2014 giftet Vibeke seg med musikeren Børge Rømma i Rissa kirke.
Penetini
Penetini er en gruppe av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.
Utseende
Små til middelsstore, avlange, blanke, gulbrune til svarte skyggebiller. Kroppen er nokså sylindrisk. Pronotum er avrundet med mer eller mindre tydelig siderand, dekkvingene har kraftige punktstriper. Antennene er 11-leddete, forholdsvis korte og klubbeformede, klubben består av 2-4 ledd. Føttene på for- og mellombeina har 5 ledd, på bakbeina 4.
Levevis
Disse billene lever i død ved eller annet råtnende, organisk materiale.
Utbredelse
Artene er utbredt i tropene, mange av artene på øyer.
Ingvild Farstad
Ingvild Farstad (født 17. april 1987 i Trondheim) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Moderklubben hennes er Rosenborg Ishockeyklubb. Hun har også spilt på Astor Ishockeyklubb, for svenske Linköping HC i eliteserien og for Norges kvinnelandslag i ishockey. Hun la opp i 2015 som aktiv etter å ha spilt på SC Reinach Damen i Sveits.
Alt det jeg er
Filmen ble nominert i klassen beste dokumentarfilm under Amandaprisen 2020 og til Gullruten 2021 i klassene beste TV-dokumentar og beste foto enkamera ved.
Mathea Fischer
Mathea Alrek Fischer (født 8. oktober 1997 i Oslo) er en norsk ishockeyspiller. Hun spiller Djurgårdens IF i SDHL, hun kommer fra spill i Canada for University of British Columbia fra 2014. Hun spiller på det Norges kvinnelandslag i ishockey. Hun har også spilt for Manglerud Star og Vålerenga Ishockey.
Fischer er søster til ishockeyspiller Magnus Fischer.
New-York Tribune
New-York Tribune var en amerikansk dagsavis som ble grunnlagt av Horace Greenly i 1841. Ifra 1840-årene til 1860-årene var det den ledende avisen for Whigpartiet i USA. Senere var avisen ledende for det republikanske partiet. Dens lederartikler var leste i vide kretser og medvirket i opinionsdannelsen i USA. I 1924 ble den slått sammen med New York Herald og antok navnet New York Herald Tribune.
Fort Henry (Nord-Dakota)
Fort Henry ved Missouri River, sør for Yellowstones munning der den tømmer seg i Missouri, ble etablert 1. oktober 1822 av en ekspedisjon ledet av pelshandleren major Andrew Henry, som trengte en handelsutpost for Rocky Mountain Fur Company strategisk på et sted som kunne favne pelshandel i store deler av det som ble Montana, det vestlige Nord-Dakota, deler av Wyoming, og inn i Canada. Forte ble oppgitt i 1823. Det lå sørvest for Williston i Williams County nær grensen mellom Montana og Nord-Dakota.
EM i roing 2022 - Singelsculler menn
Singelsculler menn under EM i roing 2022 ble arrangert på München Olympic Regatta Centre 11, 12, 13 og 14 august.
Forsøksheat
Vinneren går direkte til finalen. De andre går til oppsamlingsheat.
Daniel Möllås
Daniel Möllås (født 28. september 1993) er en svensk komponist. I 2023 blir Möllås' Phoenix’ Chant benyttet som pliktnummer i EYBBC premier section i forbindelse med europamesterskapet for brass band 2023.
Tableau
Tableau produkter for spørring av relasjonsdatabaser, OLAP-kuber, skydatabaser, og regneark for å generere graf-visualiseringer av data. Programvaren kan også trekke ut, lagre og hente data fra en hovedminne-datamotor.
Selskapet ble anerkjent som leder i Gartner Magic Quadrant i 10 år på rad mellom 2013 og 2022.
Programvarer
Tableau-produkter inkluderer:
Funksjonalitet
Tableau har dra-og-slipp-funksjonaliet, samt andre funksjoner som ulike kartformat og avbildningsfunksjoner.
Kartfunksjoner
Programvaren er i stand til å plotte bredde- og lengdegrad og koble seg til romlige datafiler som Esri Shapefiles, Keyhole Markup Language (KML) og GeoJSON for å vise tilpasset geografi. Den innebygde geokodingen gir mulighet for at å tilordne geografiske steder (som land, stat/provins, fylke/distrikt), postnummer, områdekoder, flyplasser og EU-statistikkområder (NUTS-koder) som skal tilordnes automatisk. Geografier kan grupperes for å lage tilpassede territorier eller tilpasset geokoding for å utvide eksisterende geografiske roller i produktet.
Datakilder
Tableau-programvare kan koble seg til datakilder som tekstfiler (txt, csv), Microsoft Excel, Microsoft Access, import fra Tableau-arbeidsbøker (tbm), Tabelldataekstrakt (tds).
Historie
Tableau ble grunnlagt i 2003 av Christian Chabot, Pat Hanrahan og Chris Stolte som var forskere ved Institutt for informatikk på Stanford University. De spesialiserte seg på teknikker for visualisering, utforskning og analyse av relasjonsdatabaser og datakuber, og hadde startet selskapet som et kommersielt utspring for forskning ved Stanford fra 1999 til 2002.
I 2019 ble selskapet kjøpt av Salesforce for 15.7 milliarder dollar, et selskap som spesialiserer seg på kunderelasjonshåndtering. Det var da det største oppkjøpet gjort av Salesforce inntil Salesforces senere kjøpte opp Slack.
Samfunn
Tableau har et omfattende fellesskap av utviklere som har laget over 2 millioner offentlige visualiseringer. Tableau arrangerer årlig en visualiseringskonkurranse kalt Iron Viz ((modellert etter det japanske kokkeprogrammet Iron Chef). Vinnerne av kvalifiseringsrunden i Iron Viz konkurrerer live på scenen på Tableaus årlige konferanse.
Neil Simpson
Neil Simpson (født 8. desember 2002) er en skotsk paraidrettsutøver som konkurrerer i klassen for synshemmet innen paraalpint.
Appellasjon
Appellasjon er et lovbeskyttet geografisk avgrenset opprinnelsesområde, spesielt for produksjon av vin, men også brennevin og noen matvarer. Når et produkt oppfyller kravene som er fastsatt av de enkelte lands kontrollorgan, kan det settes et appellasjonsnavn på produktets etikett. I tillegg til geografiske avgrensninger, kan slike krav omfatte regler for råvarene benyttet i produktet, produksjonsmetoder og produktets endelige kvalitet.
Historie
Dagens geografiske opprinnelsesbetegnelser er generelt sett basert på det franske Appellation d’Origine Contrôlée-systemet. Systemet kontrolleres av Institut National des Appellations d’Origine (INAO) som ble etablert i 1935.
De enkelte landene kan benytte sin egen lovgivning innen landegrensene, men for eksport til andre land innenfor den europeiske union vil beskyttede opprinnelsesbetegnelser i EUs system være overordnet.
Tradisjonen med appellasjon er svært gammel. Den eldste referansene er å finne i Bibelen, der vin av Samaria, vin av Carmel, vin i jisre ' el er nevnt. Denne tradisjonen fortsatte gjennom hele antikken og middelalderen, men uten noen offisielt sanksjonerte regler.
Halvannendekker (buss)
Halvannendekker, også 1 ½-etasjes buss er buss med to forskjellige takhøyde mellom en etasje og to etasjer. Rommet under det øverste dekket, dvs. underetasjen, brukes til folk eller bagasje. Som regel er en slik buss med et lavere dekk med sjåførplassen forut og et høyere dekk bakover for passasjerene som kunne ha fri utsikt gjennom skånende takvindu eller hele vinduer. Busstypen var innført i mellomkrigstiden som langrutebuss med ekstra bagasjekapasitet. I andre land som Vest-Tyskland var halvannendekkene benyttet med ekstra passasjerkapasitet med lavgulvrom under det øverste dekket.
På engelsk er slike busser kjent som one-and-a-half-decker og på tysk som Anderthalbdecker eller Eineinhalbdecker, som var et populært valg som turbuss for turbussoperatører i 1930-tallet og fram til høydekker-bussen overtok.
Halvannendekker i Norge
Halvannendekkeren trafikkerte strekningen Trondheim–Kyrksæterøra fram til 1970-tallet som langrutebuss. Kapasiteten var på 47 seter på bussen som var basert på Volvo busschassis. Den ble utrangert av busselskapet som ved vanvare fikk dette enestående kjøretøyet senket i sjøen.
One-and-a-half-decker i USA
Den første halvannendekkeren som var sett på amerikanske gatene, er Pickwick intercity parlor-buffet coach busser basert på Pierce-Arrow Model Z chassis, bygd av karosserimakeren Pickwick Motor Coach Works i 1925. Denne unike bussen med kapasitet på 20 passasjerer skilt seg ikke fra sedanbussen i utseende og utførsel, men med midtgang fra sjåførplassen til den åpne endeplattformen og en åpning gjennom taket for et panoramadekk. For å komme gjennom kjøretøyet gikk man oppover en trappe til det øverste dekket og siden stige ned på bakplattformen som var dels åpent. Det var for å gi passasjerene gode reiseopplevelser og god komfort med muligheter for privilegier som varm mat. I senere tid ble sjåførplassen løftet opp i et panoramatårn for bedre kjøreutsikt.
Pickwick var sent ut med å sette patent på konfigurasjonen, så Newell var først ut ved å søke patent den 17. september 1925. Som et resultat var det vanlig å referere disse halvannendekkere som Newell-type eller Newell-Swift motor coaches. «Newell-type» busser ble en suksess med bagasjerom i en rommelig underetasje, panoramautsikt for disse på øvre dekk og god plassutnyttelse for både passasjerer og bagasje. Et eksempel er ACF Model C4 i 1927 som hadde 29 sitteplasser, 12 i lavest dekk og 17 i det som betegnes som «observation deck», dermed gir busstypen en benevnelse; Observation Parlor Coach. Newell hvilte ikke på laurbærene, han tok seg arbeid som karosseridesigner hos Heiser og startet arbeidet på bedre halvannendekkere, ved å ta i bruk ny teknologi og nye byggeteknikk som da den første halvannendekker med all-metall karosserioppbygging var introdusert i 1930.
Strømlinjede halvannendekkere med et drastisk utseende var blitt et vanlig syn på North Coast Lines' bussruter, med en kapasitet på 30 til 32 passasjerer og busschassis av merke White og Kenworth, i 1933 kom de såkalte Kenworth KHC-22 (Kenworth-Heiser-City, 22 passenger) og Kenworth KHC-33 som var blitt en suksesshistorie i depresjonsårene for den amerikanske bussindustrien. Etterfølgeren var KHO-33 som var i produksjon fra 1934 til 1938. Denne bussen deles i flere varianter, blant annet 700-serien som hadde en nyutviklet pannekakemotor oppfunnet av motoringeniør John G. Holstrom som settes midt i kjøretøyet. Minst et eksempel av 700-serien har overlevd.
Men produksjonskostnadene oversteg karosseribyggerens evne, og den ble oppkjøpt av Pacific Car & Foundry i mars 1936. Men vegen forut for de verdenskjente Greyhound bussene i etterkrigstidens ære var blitt stakket ut, og karosserifabrikken i Chicago, Yellow Truck & Coach som var blitt en del av General Motors konsernet fortsatte. Karosseridesigner Dwight E. Austin allerede i 1935 oppfant en ny busstype som skulle het høydekker med den oppsiktsvekkende Model 719 «Super Coach». Høydekkerbussen som skulle bli halvannendekkerens etterfølger, dominerte bussflåten for Greyhound Lines og andre busselskaper, men i 1954 ble halvannendekker PD-4501 Scenicruiser introdusert for offentligheten etter syv års arbeid.
Continental Trailways som rivalen mot Greyhound Lines besluttet seg for å dra til det europeiske kontinentet hvor de fant den vesttyske karosserimakeren Setra som solgt dem Golden Eagle som tok det neste skrittet mot den moderne høydekkeren ved å ha all bagasjerom i bussens lengden mellom hjulbrønnene, og forlenget det øvre dekket nesten helt fram til sjåførplassen. Eagle-bussene var mer praktisk og lettvint enn Sciencruiser-bussene. Da Sciencruiser-bussene utrangeres i 1970-tallet, hadde den moderne høydekkeren overtatt.
Anderthalbdecker i Tyskland
Den tyske anderthalbdecker kom til Tyskland med Büssing Typ VI GLn i 1927, et boggibusschassis som også var benyttet som dobbeltdekker og enetasjesbuss - typebestemt som «Hochsitz-aufsflugwagen» i sin tid.
Den første produksjonen av busstypen med lavgulv startet i 1949 hos karosserimakeren Gebr. Ludewig i Essen, som raskt spesialisert seg i bygging av denne ulike karosseritypen, og fra 1955 var en variant for bybusstrafikk utviklet i samarbeid med Duisburger Verkehrsgesellschaft. Fram til karosserifabrikken stengte skal over 800 halvannendekkere ha blitt bygget og levert, det var også tillatt lisensproduksjon annetsteds blant annet i Fellbach fram til 1988. Ulike busschassis fra Büssing, Daimler-Benz/Mercedes-Benz, Faun, Krupp og Henschel var tatt i bruk av karosserifabrikken som foretrukket pannekakemotor for å ha lavgulv bak boggien.
Som bybuss var halvannendekkeren gitt en utførsel for rask inn- og utstigning gjennom en stor dobbeltdør hvor billettøren satt i sin konduktørplass, i underetasjen hvor gulvet var senket så lavt som mulig i rommet bak bakakslene. For å stige ut må passasjerene enten bruke midtinngangsdøren eller frontdøren. For å komme til det øverste dekket eller loftet må man bruke en svingtrappe opp til sidegangen, med lavgulvet hadde bussens innredning tre forskjellige dekkhøyde. Ved innføringen av enmannstjeneste i 1960-tallet ble bakplattformen omgjort til utgangsdør for passasjerene som måtte inn fra foran, hvor det settes inn dobbeltdør. Det var ikke en heldig løsning ettersom passasjeren på loftet må stige ned på tre dekk før man kan komme ut.
Standardisering i bussproduksjon kom med VÖV-buss eller «standardbussen» i 1968, da det ble innført et nytt reglement innenfor bussbygging for å muliggjøre standardisering i fremstilling av busskomponenter i karosseri, innredning og designutkast - og halvannendekkeren var ikke et unntak i dette. Men halvannendekkeren hadde fått et oppsving i bussmarkedet fordi det var innført forbud mot busstilhenger som slepes etter motorbussen og semitrailer-buss i 1960, så busselskaper trengte buss med ekstra passasjerkapasitet. I slutten på 1960-tallet vant leddbussen som har blitt voksen i sin teknikk, terreng og avløste halvannendekkere i løpet av 1970-tallet.
Noen av de tidlige høydekkere som var bygget av tyske bussprodusenter som Mercedes-Benz, hadde ikke en tydelig forskjell som sett med «Europullman»-bussene i 1970-tallet med karosseri levert av Drögmöller. Disse bussene hadde vertikale takvinduer for passasjerene på øverste dekk fra midtsteds på bussen og en stor underetasje for bagasje. I 1969-1972 var det en buss av type Mercedes-Benz O 302 som kalles «Superpullman». Disse var et kortvarig fenomen, men en sist rest av arvet i høydekkere fra 1970-1990 tallet er knekket med takvindu, som forvant så snart taket jevnet seg ut fra ende til ende.
Ludewig Aero
Karosserifabrikken var dannet i 1934 av brødrene Ludewig som straks begynte med å orientere seg mot spesialbuss og unike karosseriløsning, men fant sin nisjeplass i bussmarkedet i 1949 med Büssing 500 T som utgjorde utgangspunktet for en ny variant av halvannendekkeren med lavgulvrommet i bakenden av karosseriet som hvilte på toakslede eller treakslede busschassis. Det var tatt patent i denne karosseribyggingen så karosserifabrikken var alene om å ha rettigheter. Turbussoperatører og rutebilselskaper med langrutetrafikk var de første kunder for Ludewig-brødrene som brukt mye krom i bussene, blant annet «Aero Condor» fra 1951 basert på Faun O-9V chassis. Det var mulig å klemme inn 60 seter i bussen som hadde 6,8 m i rammelengde i sitt chassis, som et typisk eksempel på luksusbuss.
Fram til nedleggelsen av fabrikken i Essen er det oppgitt at det var bygget 650 anderthalbdecker for busselskaper som blant annet betjente busstrafikken i 43 byer. En typisk buss fra 1955 for bybusstrafikk av type Krupp O8E Aero var en boggibuss med en breddøret dobbeltdør på bakplattformen, en bred midtinngangsdør og en enkel dør i frontpartiet, taket på loftet eller det øverste dekket stoppet over midtinngangen. I 1974 hadde lite forvandlet seg med busstypen, selv om bussen av type DB O317 Aero Stadt fra dette året for Kraftwerkehr Bayern GmbH var mer kantede i karosseriet som hadde tre brede dobbeltdør med foldedør
De meste vanlige eksemplene på halvannendekkene fra Ludewig Aero er oppgitt til å være disse basert på Büssing chassis med en totallengde på 11, 11,5 og 12 m med en kapasitet på 120 til 150 passasjerer.
Trolleybuss
Ludewig Aero og datterselskap bygget 29 trolleybuss som elektriskdrivet halvannendekker fra 1956 for fire tyske byer; Den gjenværende bussen fra Aachen har blitt bevart for ettertiden i Sandtoft Trolleybus Museum på Sandtoft, England.
One-and-a-half-decker bus i Storbritannia
De britiske bussoperatørene foretrukket den tradisjonelle dobbeltdekkerbussen, men hadde også enetasjesbuss for lengre ruter ut fra byene, og kom ut for problemet med å ha ekstra kapasitet uten å overgå restriksjonene knyttet til aksellasten. Halvannendekker var valgt i 1930-tallet i møte med behov for bagasjekapasitet for skytteltrafikk til jernbanestasjoner, senere flyplasser eller som turistbuss/turbuss. De britiske flybussene var i 1945-1970 perioden såkalte one-and-a-half-decker bus. Allerede i 1947 ble Commer Commando satt i produksjon, med en passasjerkapasitet på 21 seter.
315 buss basert på Commer Q4 var bestilt av den britiske staten som sendte disse til flyvåpenet RAF og de statlige flyselskapene BOAC og BEA. Bare 6 eksempler har overlevd etter disse bussene var retirert, blant annet var Commer Commando-bussene spredt rundt i det britiske imperiet deriblant Australia. Andre busser med denne konfigurasjonen var også bygget på den britiske øya, hvor de også betegnes som «observation coach» pga. panoramautsikten fra det øverste dekket. Foden busschassis var et populært valg for bussoperatører som ønsket seg stiliserte busskjøretøyer, spesielt med Whitson-karosseri. Andre var tatt i bruk for indre trafikk mellom jernbanestasjoner som i London, som Leyland Cub med Park Royal karosseri fra 1936. Forskjellige flyselskaper og reiseselskaper hadde disse bussene for flybusstjenesten i de fleste befolkningssentre i Storbritannia i 1950-tallet, som kunne være av forskjellige merker og typer som Leyland Royal Tiger med Crossley-karosseri for Liverpool Community Transport.
I senere tid ble disse bussene brukt som skolebuss som i New Zealand med en Leyland Royal Tiger observation Coach.
Nore Neset
Nore Neset (Hagavik) er et lite sted i Bjørnafjorden kommune (tidligere Os kommune) i Vestland fylke. På Nore Neset finner man Nore Neset kirke, Nore Neset barne- og ungdomsskole, flere barnehager, en dagligvarebutikk og Nore Neset Idrettslag.
Junior-VM i snøbrett 1999
Junior-VM i snøbrett 1999 ble arrangert i Seiser Alm i Italia i 1999.
Junior-VM i snøbrett 1998
Junior-VM i snøbrett 1998 ble arrangert i Chamrousse i Frankrike i 1998.
New York Herald Tribune
New York Herald Tribune var en dagsavis basert i New York som oppstod gjennom en sammenslåing av New York Herald og New-York Tribune i 1924. Avisen opphørte  i august 1966. Blant de som skrev i avisen var Dorothy Thompson, Richard Wat jr. og Walter Kerr.
Julius Bastian Olsen
Han begynte i smedlære i Hammerfest i 1890, men dro i 1893 til Bergen, der han arbeidet ved mekaniske verksteder og tok eksamen som maskinist i 1897. I 1903 flyttet han til Narvik, der han var smed og maskinarbeider ved Ofotbanens verksted og fra 1921 verksmester. Han var medlem av Narvik bystyre fra 1908 til sin død i 1936. I 1926 var han fungerende borgermester (rådmann) i Narvik i sju måneder.
Formel 1-sesongen 1974
Formel 1-sesongen 1974 var den 25. sesongen av FIAs Formel 1-verdensmesterskap. Sesongen startet 13. januar 1974 og ble avsluttet 6. oktober etter femten løp. Emerson Fittipaldi vant verdensmesterskapet for førere for andre gang, mens konstruktørmesterskapet ble vunnet av McLaren. I løpet av året ble det også kjørt tre Formel 1-løp utenom verdensmesterskapet.
YoungBoy Never Broke Again
Kentrell DeSean Gaulden (født 20. oktober 1999), kjent profesjonelt som YoungBoy Never Broke Again (også kjent som NBA YoungBoy eller YoungBoy), er en amerikansk rapper. Per mars 2022 har han solgt over 65 millioner plater i USA gjennom albumsalg og strømming på blant annet Youtube, Spotify, og Apple Music, noe som gjør han til en av de mest populære artistene de siste årene.
Formel 1-sesongen 1974
Oppsummering av sesongen
Før det siste løpet i sesongen lå Emerson Fittipaldi og Clay Regazzoni likt på poeng i mesterskapet. Regazzoni falt imidlertid tilbake med styringsproblemer, så Fittipaldis fjerdeplass var tilstrekkelig til å sikre han mesterskapet. Fittipaldi, Ronnie Peterson og Carlos Reutemann vant tre løp hver, Jody Scheckter og Niki Lauda vant to hver, mens Regazzoni og Denny Hulme, som la opp etter sesongslutt, vant et løp hver.
YoungBoy Never Broke Again
Mellom 2015 og 2017 ga han ut seks album og fikk stadig en kultfølge gjennom arbeidet sitt. På slutten av 2017 ble Gaulden signert til Atlantic Records. I januar 2018 ga han ut singelen "Outside Today", som nådde toppen på nummer 31 på Billboard Hot 100-listen. Sangen ble hovedsingelen for debutstudioalbumet hans Until Death Call My Name (2018) som nådde toppen på nummer 7 på den amerikanske Billboard 200. I oktober 2019 ga Gaulden ut singelen "Bandit" (med Juice Wrld), som ble hans første topp-ti-singel. En uke senere ga han ut AI YoungBoy 2 (2019), som debuterte som nummer én på Billboard 200. I april 2020 ga han ut 38 Baby 2, og ble hans andre topplisteprosjekt på Billboard 200. Senere samme år ga Gaulden ut sitt andre studioalbum Top (2020), som fulgte etter som hans tredje topplisteprosjekt på mindre enn et år. I september 2021, Med vennlig hilsen, ble Kentrell løslatt fra fengselet, og toppet listene igjen, noe som gjorde ham til den tredje artisten sammen med 2Pac og Lil Wayne som hadde et toppalbum mens han var fengslet.
Til tross for Gauldens suksess har hans karriere vært preget av en lang historie med lovbrudd som startet i 2016, og har gitt ut flere prosjekter under fengselsoppholdene. Den 26. oktober 2021 ble han løslatt fra fengselet mot en kausjon på 1,5 millioner dollar etter å ha sonet 7 måneder og ble dømt til husarrest før rettssaken i Utah. Gaulden har også over 10.5 millioner abonnenter på YouTube-kanalen sin, som har vært den mest strømmede i USA i 2019, 2020 og 2021 med omtrent 10 milliarder visninger totalt.
Formel 1-sesongen 1974
Førermesterskapet
Poeng ble gitt til de første seks plassene med henholdsvis 9, 6, 4, 3, 2 og 1 poeng. Kun de syv beste resultatene av de åtte første løpene og de seks beste resultatene fra de siste syv løpene ble regnet med i sammendraget i verdensmesterskapet. I tabellen er tallene uten parentes poengene som ble regnet med i mesterskapet, mens tall i parentes er alle poengene.
Konstruktørmesterskapet
Som for førermesterskapet ble det i konstruktørmesterskapet gitt poeng til de første seks plassene med henholdsvis 9, 6, 4, 3, 2 og 1 poeng. En konstruktør fikk imidlertid bare poeng for sin høyest plasserte bil. Kun de syv beste resultatene av de åtte første løpene og de seks beste resultatene fra de siste syv løpene ble regnet med i sammendraget i verdensmesterskapet. Fet skrift i tabellen angir plasseringer som ble regnet med i mesterskapet. Poengsum uten parentes er mesterskapspoeng; nummer i parentes alle poengene.
Resultater fra løp utenom verdensmesterskapet
Øvrige Formel 1-løp i 1974, som ikke inngikk i verdensmesterskapet.
Portrett (Firebeats & Ingjerd Helén-album)
Portrett er et musikkalbum med Firebeats og Ingjerd Helén, utgitt i 1975.
Roman Čechmánek
Roman Čechmánek (født 2. mars 1971) er en tidligere tsjekkisk ishockeymålvakt.
Society of Petroleum Engineers
Society of Petroleum Engineers, forkortet SPE, er en verdensomspennende non-profitt organisasjon som arbeider for faglige interesser til personer som arbeider med utvinning og produksjon av petroleum. Organisasjonen arrangerer faglige møter, kurs og konferanser, gir ut bøker og tidsskrift og utarbeider tekniske standarder. I 2020 har SPE mer enn 156,000 medlemmer, fordelt på over 150 land.
Organisasjonen ble offisielt grunnlagt i 1957. Hovedkontor er i Richardson i Texas i USA. I Norge har SPE avdelinger for Oslo, Stavanger, Bergen, Trondheim og for Nord-Norge.
Formål
SPE har som uttrykt formål
Fritt oversatt kan dette uttrykkes som «å samle, spre og utveksle teknisk kunnskap knyttet til utvinning, utvikling og produksjon av olje- og gass-ressurser samt relatert kunnskap, til nytte for allmenheten og for å gi fagpersoner muligheten til å øke sin tekniske kunnskap og kyndighet».
Organisasjon
SPE er en organisasjon av betalte medlemmer, der de fleste er ingeniører. Krav for å bli medlem er arbeid relatert til petroleumsteknologi samt en grad fra universitet eller høyskole. Det er også mulig å bli student-medlem. Inntekter fra medlemskap bli brukt til å fremme aktiviteter i organisasjonen.
Organisasjonen blir ledet av et valgt styre, der presidenten blir valgt på årlig basis. Nordmannen Helge Hove Haldorsen var president i 2015. En gruppe ansatte er ansvarlig for daglig drift, ledet av en direktør (CEO). Mark A. Rubin har fungert som direktør siden 2001.
Hvert land har sin egen organisasjon, med lokale styrer i hver avdeling.
Møter og konferanser
En lang rekke kurs og konferanser blir organisert av organisasjonen, både på globalt og lokalt nivå. Den største og viktigste konferansen er den årlig SPE Annual Technical Conference and Exhibition (SPE ATCE). Denne arrangeres om høsten, vanligvis i USA. I 2020 er det over 5000 påmeldte.
Tidsskrift
Medlemmer mottar alle det månedlige tidsskriftet Journal of Petroleum Technology. I tillegg gir SPE ut en rekke tekniske tidsskrift innenfor mer spesialisterte områder av petroleumsteknologi:
OnePetro
Tekniske artikler gitt ut av SPE blir gitt et løpenummer SPE xxxxx, som er tilstrekkelig for å identifisere artikkelen. Alle artikler er tilgjengelige (mot betaling) via web-portalen OnePetro. Dette er et felles online-bibliotek for over tyve samarbeidspartnere, der SPE er én av partnere og også driftsansvarlig. Biblioteket ble lansert i 2007 og inneholder nå over 200,000 petroleumsrelaterte tekniske artikler.
PetroWiki
SPE drifter wiki-sidene PetroWiki, basert på innhold fra Petroleum Engineering Handbook. Innholdet i denne håndboken blir presentert i opprinnelig form, sammen med tillegg og endringer lagt til av frivillige bidragsytere. Alt innhold blir moderert av to andre personer, for å sikre kvalitet i innholdet. SPE har copyright på innholdet i PetroWiki.
Tekniske standarder
SPE har publisert en standard for rapportering av volumer av petroleumsreserver, kalt Petroleum Reservoir Management System (PRMS). Reserver er volumet av petroleum som en forventer å kunne produsere fra et felt. For selskaper rapportert på børs må ressurser rapporteres årlig til børsen, etter strenge regler. Også New York-børsen har en etablert standard, kalt SEC-standarden. De to standardene PRMS og SEC er like på mange punkt, men også med noen forskjeller.
Historie
Kort tid etter at det var funnet olje i Spindeltop-feltet i USA i 1901 holdt kaptein og ingeniør Anthony Lucas et foredrag om hendelsen med tekniske detaljer på et møte i American Institute of Mining Engineers (AIME). Tolv år senere, i 1913, hadde oljevirksomheten vokst såpass at det ble opprettet en egen komite i AIME med ansvar for å følge opp denne virksomheten. Komiteen var ledet av Anthony Lucas.
I 1922 hadde virksomheten vokst ytterligere, og noen universitet ga nå kurs i petroleumsteknologi. Det ble i dette året opprettet en petroleumsdivisjon i AIME, én av ti divisjoner i organisasjonen. Dette var ikke uten kontroverser, mange ønsket for eksempel at petroleumsteknologene skulle organisere seg som en del av American Association of Petroleum Geologists (AAPG).