cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teaterbåt
Mississippi
«Showboat» betyr en teaterbåt ettersom teaterforestillinger finne sted om bord på et sjøfartøy som også omfatte opera og musikk, derav det engelske ordet show som mener underholdende forestilling. Da USA ekspanderte fram til Mississippi etter kjøpet av den franske Louisiana i 1803, ble hele Mississippibassenget åpnet for de amerikanske myndighetene som oppmuntre omfattende utvandring fra østkysten inn i the frontier som det het. Ekspansjonen kom fra sør langs Mississippi og fra nordøst langs Ohio ved å utnytte det meget store vassdraget som på rekordtid ble overfylt med båter av alle typer som satt meget mange småbyer og tettsteder i forbindelse med hverandre, men det var langt mellom byer. Etter hvert som landet ryddes og bygges om, oppstå et behov for adspredelse som musikk, dans, gambling og teaterforestilling som sirkus. Til å begynne med hendt adspredelsesformene om bord på elvefartøyene som de nye hjuldamperne, men mer uskyldige underholdning av kulturell verdi utebli.
Den første teaterbåten var en keelboat kjøpt av Noth Ludlow og 11 medarbeidere, som dannet American Theatrical Commonwealth Company og omdøpt til «Noah's Ark» i 1816. Ludlow hadde sammen med hans kollegene dratt til Olean langs Alleghenyelven fra Albany i delstaten New York, og de kjøpt en båt som ført dem fram til Nashville i delstaten Tennessee, underveis hadde de stått for teaterforestillinger på stoppestedene. Kjøpet av båten i Nashville var for å fortsette med praksisen de hadde lært. Det er ikke klart om de noen gang opptrådte på båten, eller bare brukte båten som reisemiddel. «Noah's Ark» ble solgt i 1817 av turnene som dro videre til New Orleans. Den første planlagte teaterbåten fra begynnelsen er «Floating Theater», en pram på 100 fot lengde og 16 fot bredde, som ble kjøpt og ombygd av skuespilleren William Chapman Sr. i Pittsburgh. Da han og hans familie på ni, sammen to andre, kom om bord på prammen i juli 1831, dro de nedover elvene til New Orleans hvor en hjuldamper kan ta dem i slep for returen tilbake til Pittsburgh. Underveis fremførte de skuespill med ekstra musikk og dans når de stoppet. I 1837 måtte de bruke en mindre hjuldamper fordi elvetrafikken var blitt så tett, at det ikke lenge var mulig å forbli i fri drift. Mange teaterbåter fulgte «Floating Theater» på elvene i de følgende årene, mange av disse var små, men noen var veldige store som den populære sirkusbåten «Floating Circus Palace» sjøsatt av Gilbert R. Spalding og Charles J. Rogers i 1851. Den var en veldig stor pram på nesten 200 fot lengde og 35 fot bredde, litt større enn samtidens hjuldamperne, med et meget stort overbygg som var dobbelt så stor som St. Charles Theatre i New Orleans, den største bygningen i sørvestre USA den gang. Bygningen som hadde et stort arena for sirkusforestillinger forut, rommet ett tusen sitteplasser i hoveddekket kalles Dress Circle, det første galleriet, Family Circle med femten hundre sitteplasser og deretter det andre galleriet med plass for 900 sitteplasser. Til sammen 3,400 sitteplasser fordelt i to dekk. Den skyves først av «North River», deretter av «James Raymond» mellom stoppestedene langs vannvegene. Disse som ble trøtt av forestillingene og utvisningene på prammen som endog rommet et museum og hestestaller - kunne stige om bord på skyvebåten hvor en konsertsalong kalt Ridotto lå. Men etter den amerikanske borgerkrigens utbruddet ble sirkusbåten beslaglagt og ombygd til et hospitalskip i 1862.
Det tok lang tid etter borgerkrigen før teaterbåtene kom tilbake på elvene, og det var et sirkus som startet det neste kapittelet; Augustus Byron French hadde overtatt et sirkus i 1878, som omdøpes til French's New Sensation, men i dette året var det sterk flom i Ohio, med voldsomme regnskyll og muddervåte veger. French besluttet å overføre virksomheten til en pram. Han kjøpte prammen i Cincinnati - den var 85 fot lang og 16 fot bred - og ombygd den til en teaterbåt med boligfasilitet for hans familie, og gav den navnet «New Sensation». Den var en sensasjon, som ble typebestemmende for etterfølgende teaterbåtene. French reist en kabin midtskips, omringet det med gangveger på sidene og verandaer på begge ender. French gjenopplivet teaterbåtvirksomheten under hans ledelse, og med utgangspunktet i «New Sensation» ble den tidstypiske teaterbåten fra Mississippi skapt. De brede og dekorative gangvegene og verandaene sammen med skråstilte sidevegger ble et kjennetegn. Størrelsen på teaterbåtene ble også større, French kjøpte den nybygde «Theatorium» i 1890 og «Floating Palace» i 1893 - de fineste av sin type. De var omdøpt til «New Sensation No 1» og «New Sensation No 2», begge var utsøkte og dekorative prammer på 130 fot og 150 fot lengde, og 32 til 35 fot bred.
Da French døde i 1902, hadde hans teaterbåtene besøkt 15 delstater og dekket store deler av Mississippivassdraget, disse var sett på 39 av 60 elver i hele vassdraget. Hans siste båt var «New Sensation», den største og beste teaterbåten i hans karriere. Den var 140 fot lang og 42 fot bred med et todekkers bygg hvor et auditorium lå med til sammen 960 sitteplasser. Som et resultat av hans innsats var Showboat blitt en amerikansk kulturinstitusjon. Populariteten begynte å avta etter hvert som det bli mulig å bruke biler på forbedrede veger, og som et resultat bli teaterbåtene større, mer fargerike og kunstferdig utformet. Sentralt i denne utviklingen var skipsbygger W. R. Markle som ledet Pope Dock Company i Parkersburg. Markles første teaterbåt var «Grand Floating Palace» i 1901 med 1,000 sitteplasser, deretter «Sunny South» i 1905 med 1,200 sitteplasser og «Goldenrod» i 1909, den var en gigant på 200 fot lengde på 45 fot bredde med opptil 1,400 sitteplasser. Alle tre teaterbåtene var «Big Three» for Markle.
Det gikk raskt nedover etter høydepunktet i 1910 da det var 21 teaterbåter i 15 delstater, det bli færre og færre i de etterfølgende årene fordi en ny konkurranse hadde kommet; filmen. Filmvisning som var helt nytt, ble så populært at interessen for teaterforestillingene sviktet, og hele grunnlaget for teaterbåtene forsvant i løpet av mellomkrigstiden. Men teaterbåtene fortsatt med full kraft til det siste, som den nærlegendariske musikkduellen mellom «Wonderland» og «American» som tilfeldig møtt hverandre ved Bonnett`s Mill i elven Missouri i 1915. Da det var oppdaget at de skulle til det samme stoppestedet, begynte de å fornærme hverandre inntil musikkspilleren Calliope Red om bord på «American» utbrøt; «I´ll make that fake musician jump in the river when I get through with him,» Så begynte musikerne på begge prammer å spille opp til stor underholdning for folk som kom til og overvære dette. «American» vant duellen og retten for å motta besøkerne. Men slutten kom med svartekrakket i 1929, året før var det bare 14 teaterbåter, et tiår senere mindre enn fem. De var blitt symboler på fortidens tapte glans i øyne på folk flest.
De overlevende ble permanent fortøyd som lite annet enn flytende teatre, selv de nye som «Dixie Queen» bygd i 1939, den ble ombygd til eksklusjonspram i 1943. Den siste av «de tre store», «Goldenrod», ble den siste teaterbåten i Mississippi fram til 1962. Den ble ødelagt av brann i slutten av 2017. Den siste overlevende prammen, «Majestic» sjøsatt i 1923, er sist sett i Maysville, Ohio i januar 2023.
Østkysten
Det var også teaterbåter i den amerikanske østkysten, selv om disse ikke var så godt kjent i kontrast til teaterbåtene i Mississippi. De første teaterbåtene var i Erie-kanalen, Henry Butler i sommeren 1836 seilt ut med en kanalbåt fra Troy i delstaten New York og opp i kanalen for å holde teaterforestillinger for befolkningen langs begge bredder mellom Hudsonelven i øst og innsjøen Erie i vest. Da Butler mistet synet, ble teaterbåten omgjort til et flytende museum.
Teaterbåten «James Adams Floating Theatre» som en av de siste representantene av den siste generasjonen blant de amerikanske teaterbåtene, var et stort skip med evne for kystseilas som skulle være i stand til å ta seg oppover elvene i østkysten i Albemarle og Chesapeake regionene. James Adams, en sirkuseier, besluttet seg for å satse på teaterbåten etter å ha besøkt en teaterbåt i Huntington, West Virginia, og kjøpt seg en stor pram på 128 fots lengde og 34 fots bredde, som var opprinnelig ment for tømmerfrakt, i 1913. Prammen ble sterkt ombygd med ekstra forsterkninger for å kunne krysse åpen sjø, og var registrert som et skip, S.S. «Playmouse». Den kunne frakte et stort teaterbygg med plass for 700 passasjerer. Prammen offisielt het «James Adams», men var bedre kjent som «Floating Theatre» av de hvite og «Opery Barge» av de fargede.
Adams-familien valgt å underholde besøkerne med alt fra drama til jazzmusikk og hesteoppvisning, og dette sørget for at hans karriere som teaterbåteier skulle huskes for lang tid. Men teaterbåten fikk en dårlig rykte blant de fargede som begynte å tro den var en «djevelsk felle» for å bortføre dem til Afrika, ettersom den kunne komme ut på åpen sjø under slep av taubåten. Disse måtte overtales med billige takster for å stige om bord, og dette fulgt til kallenavnet Opery Barge. Den sank til slutt i 1938, og var berget bare for å brenne opp i 1941.
Da teaterbåtens ære gikk mot sin slutt, ble den gjenstand for folkelige sentimentale interesse, for å oppleve de udødeliggjorte showboats en sist gang, og det ble vanlig å bruke alminnelige prammer som flytende teaterscener. Denne kom også til New York i 1931 med passasjerbåtene, «Periwinkle», «Bear Mountain» og «Belgenland». I 1936 var det hele syv teaterbåter som egentlig var en kombinasjon av eksklusjonstur og teateropplevelse, med havn i New York. Disse var for sosieteten, en innflytelsesrik dame bad selskapet bak «Bear Mountain» om å male teaterbåten i rosa basert på hennes minner fra hennes ungdom. Kapteinen blånektet, og et kompromiss var inngått ved å male skorsteinen rosa. «Bear Mountain» var en stor damper, opprinnelig en night boat for overnattingsreise oppover Hudsonelven, på 271 fot lengde med plass for 2,100 passasjerer. En gang i uka dro den ut i «Broadway Showboat Review».
Moderne tid
Det som gjenopplivet den amerikanske teaterbåten er musikalen Teaterbåten fra 1927, som var basert på en roman skrevet av den kvinnelige forfatteren Edna Ferber, «Showboat», som handlet om tre generasjoner utøvere om bord på teaterbåten «Cotton Blossom» fra 1880-tallet til 1920-tallet. Hun dro til Bath i North Carolina og tilbrakte fire dager om bord på «James Adams Floating Theatre», hvor hun mottok erindringene etter regissøren og hovedrolleinnehaveren om bord, Charles Hunter. Hun skrev romanen i løpet av ett år og publiserte den i sommeren 1926. Blandingen av romantikk, realistisk skildring av rasespørsmål og nostalgi for en forsvinnende amerikansk fortid ble en umiddelbar hit hos publikum, og romanen lå på bestselgerlistene i tolv uker. Dette fulgt deretter til den velkjente musikalen som ble et av de største underholdningsverkene i amerikansk historie. Spesielt var filmatiseringen i 1951 en stor suksess.
Men MGMs filmversjonen fulgt til misforståelser fordi båten ble redesignet om fra en pram uten maskinkraft til en hjuldamper, og dette festet seg i populærkulturen for ettertiden. Det blir dermed naturlig å forbinde den amerikanske teaterbåten og den tradisjonelle hjuldamperen. Dette fulgt til at mange fornøyelsesbåter i fornøyelsesparker kalles showboat selv om disse er basert på hjuldamperen. Den meste kjente fornøyelsesbåten i verden er «Mark Twain» i Disneyland i Florida fra året 1955, den er basert på hjuldamperen fra MGM-filmen.
Disse ment for eksklusjonstur med replikautseende hentet fra de gamle hjuldamperne har derfor i nyere tid blitt populært kalt «showboats», som utfluktfartøyet «Branson Belle» sjøsatt i 1994 for seilas på den innelukkede innsjøen Table Rock i delstaten Missouri. Denne hjulbåten dra ut på rundseilas med opptil 700 passasjerer om bord på innsjøen, med panoramautsikt, spiseopplevelser og alskens underholdning inkludert en teatersal. Den er en stor dieseldrevet hjulbåt på 84,7 meter lengde og 23,8 meter bredde med tre lukkede og et åpent dekk. Disse trengte ikke alltid å ha samme utseende som hjuldamperne som sett med pendelfergene «Kalang» og «Koondooloo» som var ombygd til passasjerbåter for havnetur i Sydney, Australia i 1930-tallet.
Liste over fylkesordførere i Innlandet
Liste over fylkesordførere i Innlandet. Stillingen ble opprettet den 1. januar 2020 da Oppland og Hedmark fylkeskommuner ble slått sammen til Innlandet fylkeskommune.
Fugldalelva
Fugldalelva (også skrevet Fauldalelva) er ei elv i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den ligger lengst øst i kommunen, ved grensa til Lyngen, på østsida av Sørfjorden. Elva har fått navnet ettersom det tidligere lå et fuglefjell i dalen. Elva er 9,6 km lang, og har et nedbørfelt på 33,90 km². Middelvannføringen ved munningen er 2,27 m³/s.
Elva starter som en rekke småbekker fra Fugldalsbreen og andre breer på vestsida av Jiehkkevárri, hvor breene henger nedover de opptil 1000 meter høye og steile dalsidene. Bekkene samles til ei elv i bunnen av den korte dalen som fører ned til Fugldalsvatnet (357 moh). Herfra renner elva mot nordvest, og danner den rundt 100 meter høye Fugldalsfossen. Nedenfor fossen deler elva seg i mange løp over en bred, deltalignende elveslette, før den igjen samler seg til et enkelt løp. Den renner herfra stri ned til munningen i fjorden, gjennom et mer åpent landskap preget av furu- og bjørkeskog.
Elva ble varig vernet mot kraftutbygging i 1980, gjennom Verneplan II for vassdrag. Det eksisterte tidligere en plan om å bygge ut fallet mellom Fugldalsvatn og fjorden i et kraftverk ved Urbukta, med en estimert årsproduksjon på 18 GWh.
Den øvre delen av nedbørfeltet ligger innenfor Lyngsalpan landskapsvernområde, mens Faueldalen naturreservat omfatter den nedre delen, ned til rundt 200 meter fra munningen.
Knut Reiersrud
Knut Reiersrud (født 12. februar 1961 ) er en norsk bluesgitarist og komponist, kjent fra en rekke samarbeid i ulike musikksjangre, en lang rekke plateutgivelser under eget navn, og bidrag til rundt tre hundre innspillinger. Han er også en profilert konsertartist. Reiersrud har vært utøvende musiker siden begynnelsen av 1970-tallet og har komponert en rekke verk. Han har vunnet tre Spellemannspriser, og har vært nominert elleve ganger.
I sine yngre år spilte han conga, piano og gitar (1971). Et samarbeid med Buddy Guy og Otis Rush i Chicago (1979) foranlediget utgivelser med Chicago Blues Meeting (1988). Reiersrud spilte i bandet buskeRud med Vidar Busk, og deltok i 2007–2008 på Jon Larsens surrealistiske «Strange News From Mars». Et spilleteknisk kjennetegn ved Reiersrud er at han spiller elektrisk gitar uten plekter. I senere år har Reiersrud samarbeidet med Blind Boys Of Alabama, Dr John, David Lindley og Rick Danko. På albumet Lullabies From The Axis Of Evil samarbeidet han med Rim Banna, Mahsa Vahdat, Rickie Lee Jones og Nina Hagen. De fleste av hans plater er gitt ut på Kirkelig Kulturverksted eller Jazzland. Han er også gitarist i Cloudberry Cream og medvirket på Odd Einar Nordheim sitt siste album Mi Sognbok utgitt den 5. november 2020.
Roskilde stasjon
Roskilde stasjon er en jernbanestasjon i Roskilde kommune i Danmark. Den ble åpnet i 1847 da jernbanen mellom København og Roskilde ble tatt i bruk.
Stasjonen har fremdeles den opprinnelige hovebygningen tegnet av arkitekt J.F. Meyer og har vært fredet siden 1964. Fra 1998 til 2002 ble stasjonen omfattende restaurert, blant annet tilsvarer fasadefargene nå de opprinnelige fargene.
Byron kjernekraftverk
Byron kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i Ogle County vest for Chicago og 27 km sørvest for byen Rockford (Illinois), i delstaten Illinois i det sentrale USA. Det ble godkjent for igangsetting i henholdsvis 1985 og 1987. Installert maksimal effekt er 2 300 – 2 356 MW. Årsproduksjonen i 2007 var på om lag 18,85 TWh elektrisk kraft.
Anlegget eies av Exelon Corporation. Det har i alt to reaktorer som er i operativ drift, hver med maksimalt ca. 1 200 MW effekt. Etter dagens konsesjoner skal reaktorenes produksjon opphøre i hnhv 2024 og 2026. Kjøletårnene er ca. 151 m høye.
Hadeland og Land
Valgkretsen Hadeland og Land bestod av herredene Jevnaker, Lunner, Gran, Brandbu, Fluberg fra 1915, Torpen/Torpa fra 1915, Søndre Land og Nordre Land med rundt 27 000 innbyggere og 13 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Chau Say Tevoda
Chau Say Tevoda (khmer: ប្រាសាទចៅសាយទេវតា) er et tempel ved Angkor, Kambodsja. Det ligger like øst for Angkor Thom, over Seiersveien fra Thommanon (det er eldre enn det siste og yngre enn det første). Det ble bygget i midten av det 12. århundre, sannsynligvis mot slutten av Suryavarman IIs regjeringstid, og er et hindutempel i Angkor Vat-stil. Det er planmessig nesten identisk med Thommanon, men har fire gopuraer mot Thommanons to.
Hadeland og Land
Valgresultat
(1)
Radiotjänst i Kiruna
Radiotjänst i Kiruna AB er et svensk statlig selskap som inndriver TV-avgiften i Sverige. Selskapet eies av Sveriges Television (SVT), Sveriges Utbildningsradio (UR) og Sveriges Radio (SR), og ble grunnlagt i 1988 da Riksdagen vedtok å flytte ansvaret for forvaltningen av TV-avgifter fra Televerket.
Radiotjänst har rundt 100 ansatte ved hovedkontoret i Kiruna. De øvrige er avgiftskontrollører som er stasjonert over hele Sverige. I tillegg har selskapet omkring 100 frilanskontrollører. Kontrollørene besøker alle husstander som ikke har betalt TV-avgiften, og søker etter en såkalt «kanalvelger» som finnes i både TV- og videoapparater. Innehav av kanalvelger uten å betale TV-avgift er straffbart etter svensk lov og kan resultere i politianmeldelse og dagsbøter.
Pengene som Radiotjänst samler inn blir overført til en konto ved Riksgäldskontoret. Riksdagen vedtar hvert år hvordan TV-avgiftene skal fordeles til de ulike programselskapene. SVT, UR og SR vedtar deretter hvor mye penger som skal gå til Radiotjänsts virksomhet.
Radfjorden
Radfjorden er en fjord i Hordaland. Fjorden går på østsiden av Holsnøy i Meland kommune og vestsiden av Radøy.
Fjorden strekker seg i nordvest-sørøst retning og er med sine vel 210 meter dybde en god plass for reketråling. Fjorden er rik på fisk, fra Tjuvholmen i sør, til Bongnestraumen i nord. Det blir også tatt rikelig med kreps og krabbe i fjorden av lokale fritidsfiskere.
I Radfjorden er det tre større oppdrettsanlegg: Stolane, Sæbøholmane og Gjeltskjerneset i sør. Ved oppdrettsanlegga er det gode fiskeforhold for stor sei, som lokale fiskere nytter som agn i krabbeteinene.
De gamle kaiene i fjorden er på Holsnøysida: Revsgard kai, Gaustad og Furuskjegget kai. På Radøysida finn en Sæbøkaien og Vetåskaien. Disse kaiene er kommunale og tilgjengelig for offentlig bruk. Kaiane er i dag preget av forfall og flere bygder har tatt initiativ til å bevare denne delen av kystkulturen gjennom gjenoppbygging og restaurering.
Bente Engesland
Bente Egjar Engesland (født 1962) er en norsk direktør, redaktør og journalist som har hatt lederstillinger i både offentlig og privat sektor.
Engesland er cand.polit. i internasjonal politikk fra Universitetet i Oslo (1989). Hun har også et masterprogram i ledelse og styrevirksomhet ved Handelshøyskolen BI (2009).
Amund Polden Arnesen
Amund Polden Arnesen (født 27. desember 1981) er Norges første utdannede ølsommelier.
I 2013 opprettet han i samarbeid med Beverage Academy norges første egne ølsommelierutdannelse, "Ølkelnern". Siden den gang har over hundre norske ølsommelierer blitt uteksaminert.
I 2014 var Arnesen med å stifte selskapet Smakselv sammen med grunnlegger av Bryggselv.no Erik Schønsee og musikkprodusent og brygger Bjørn Harald Færøvik.
Arnesen arbeider også som ølskribent for Mat- og drikkemagasinet NORD. .
Mirazizbek Mirzakhalilov
Mirazizbek Mirzakhalilov (født 27. februar 1995) er en usbekisk bokser.
Han representerte Usbekistan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Fet Idrettslag
Fet Idrettslag (stiftet 7. februar 1900) er et idrettslag fra Fetsund i Fet kommune i Akershus. Laget driver blant annet med fotball, innebandy, friidrett, håndball, turn og klatring. Fet har hevdet seg stort i håndball og har blant andre hatt Marit Breivik som trener.
Supporterskaren til Fet IL kaller seg Glommagutta og ble stiftet 21. april 2014.
Norsk Motor Klubb
Norsk Motor Klubb (NMK) er en landsomfattende motorsportorganisasjon stiftet i Oslo som Norsk Motorcycle-Club 28. juli 1916. Klubben har rundt 20 000 medlemmer fordelt på ca 100 lokale klubber rundt om i landet. Nær 60 % av de lisensierte utøverne i Norge er dermed medlem av NMK.
Sankt Georgs og Sankt Konstantins orden
Sankt Georgs og Sankt Konstantins orden (gresk: Βασιλικόν οικογενειακόν τάγμα των Αγίων Γεωργίου και Κωνσταντίνου, Basilikon oikogeneiakon tagma ton Agion Georgiou kai Konstantinou) er en gresk orden. Den ble innstiftet i 1936 av kong Georg II av Hellas som en kongelig husorden, inndelt i en militær og en sivil avdeling. Ordenen er oppkalt etter helgenene Sankt Georg og Sankt Konstantin, som også har gitt navn til greske konger. Sankt Georgs og Sankt Konstantins orden var forbeholdt menn. Sankta Olgas og Sankta Sofias orden var den tilsvarende husorden for kvinner. Så lenge Hellas var et monarki, inngikk Sankt Georgs og Sankt Konstantins orden i det greske ordensvesenet og rangerte etter Frelserens orden. Etter monarkiets fall i hellas er ordenen nå en dynastisk orden, som tildeles av overhodet for det greske kongehuset.
Norsk Motor Klubb
NMK har i dag sitt hovedkontor lokalisert i Sande i Vestfold. President er Odd Byberg.
Sankt Georgs og Sankt Konstantins orden
Inndeling
Sankt Georgs og Sankt Konstantins orden er inndelt i seks grader:
Insignier
Ordenstegnet for Sankt Georgs og Sankt Konstantins orden er et rødkantet, hvitt latinsk kors i med utbøyde armer. Korset er i gull, bortsett fra for 5. klasse der ordenstegnet er i sølv. Midtmedaljongen bærer bilde av Sankt Georg og Sankt Konstantin med et kors og er omgitt av en rød bord med innskriften «IΣХYΣ МОY Н АГАПН ТОY ΛАОY» («folkets kjærlighet, min styrke»). På baksiden prydes midtmedaljongen av det kongelige våpenskjold. Korset er opphengt i ordensbåndet i en kongelig krone. Ordensstjernen er utformet på samme måte som ordenstegnet, men har ikke kongelig krone. Ordenskjedet er forgylt og består av ledd utformet som løver, sammen med de kongelige monogrammene for Georg I og Konstantin I. Det sentrale leddet, der ordenstegnet er opphengt, er en bysantinsk dobbelthodet ørn. Ordensbåndet er blått, med røde og hvite streker langs kantene.
Ved tildeling i den militære avdeling bærer ordenstegnene korslagte sverd.
Tildeling
Sankt Georgs og Sankt Konstantins orden ble tildelt av de greske kongene. Øverste grad ble kun gitt til mannlige medlemmer av Hellas' og andre lands fyrstelige familier. Ikke-kongelige ble tildelt ordenenes lavere grader, som belønning for særlige fortjenester av kongehuset eller som tegn på kongens gunst.
Norske innehavere
Kong Olav var innehaver av 1. klasse, tilsvarende storkors, av Sankt Georgs og Sankt Konstantins orden.
Britzer Garten
Britzer Garten (norsk: Britzparken) har sitt navn etter delbydelen Britz i bydelen Neukölln i Berlin. Parken på 900 dekar ble anlagt på tidligere åkerland og kolonihager i forbindelse med Bundesgartenschau 1985. Flere av kolonihagene er likevel beholdt. En museumsjernbane løper gjennom parken.
Test for Echo
Test for Echo er det 16. albumet av det kanadiske progressive rockebandet Rush. Albumet ble utgitt i 1996 på Atlantic Records.
«Resist» ville etterhvert utvikle seg til å bli en akustisk «folkesang» på Vapor Trails og R30-turneene. «Limbo» ville bli bandets mest spilte instrumentale sang; sangen er også den tredje instrumentale på 3 Rush plater på rad.
På tiden da denne platen ble utgitt ble Rushs tekster ganske mye kortere, men gjennomsnittslengden ble på rundt 4-5 minutter.
Sporliste
Alle låtene er skrevet av Neil Peart, Geddy Lee og Alex Lifeson unntatt hvor annet er notert
Vertavokvartetten
Vertavokvartetten er en norsk strykekvartett, grunnlagt i 1984. Kvartetten har spilt i konserthus og på festivaler i Europa, Australia, New Zealand, Japan og USA. Kvartetten har mottatt en rekke priser, spilt inn 6 soloalbum og deltatt på mer enn 50 album sammen med andre artister. Blant artistene de har samarbeidet med er a-ha, Anne Grete Preus, Hot Club de Norvége, Jon Larsen, Maj Britt Andersen, Knut Værnes, Krøyt og trekkspilleren Per Arne Glorvigen.
John Sydenham Furnivall
John Sydenham Furnivall (født 14. februar 1878, død 7. juli 1960) var en britisk embetsmann i Burma.
Liv og virke
Han studerte naturvitenskap ved Trinity Hall ved University of Cambridge. I 1901 gikk han inn i embetsverket i India. Fra 1902 virket han i Burma helt fram til han gikk av med pensjon i 1923. Han var gift med Margaret Ma Nyunt (1902–1920) og hadde to døtre.
I løpet av sin tid utenlands var Furnivall en aktiv amatørforsker og ble etter han vendte tilbake til Storbritannia foreleser i burmesiske språk ved Universitetet i Cambridge (1936–1941). I 1940, sammen med C.W. Dunn, utga Furnivall en burmesisk-engelsk ordbok.
I etterkant har hans politiske tenkning rundt pluralsamfunn fått fornyet oppmerksomhet. På 1800-tallet begynte forberedelsen på frigjøringen av bosetninger i koloniland til nasjonal uavhengighet, og sekvensen var å opprette formålstjenlige institusjoner for frihandel. Hensikten var basert på troen at økonomisk utvikling, velferd og demokrati, således sann og reelt selvstyre, ville følge. Furnivall argumenterte at i motsetningen til nevnte sekvens, måtte den begynne med selvstyre som førte til sosial velferd som igjen førte til utvikling. Furnivalls argument begynte med en modell bestående av dysfunksjonelle pluralsamfunn som ofte var resultatet av vestlig kolonistyre i den tredje verden. Han argumenterte for at økonomisk utvikling var avhengig av tidligere utvikling av velferd; og at kun folk som hadde oppnådd selvstyre kunne utvikle deres egne kriterier for velferd og således var i stand til å utvikle seg økonomisk.
Bibliografi (utvalg)
Utgitte bøker av J.S. Furnivall er blant annet:
For en vurdering av Furnivalls innflytelse på studiene av Burma, se R. H. Taylor, An undeveloped state: the study of modern Burma's politics (1983).
Panikkdagen i Oslo
Panikkdagen i Oslo er betegnelsen på den masseflukten fra byen som fant sted 10. april 1940. Bakgrunnen var rykter om at Storbritannia skulle bombe byen, rykter som var satt ut av Wollweber-gruppen for å sikre at medlemmene av sabotasjenettverket skulle komme seg ubemerket ut av byen. Ryktene ble også videreformidlet gjennom svenske og britiske medier, og bidro effektivt til å avskjære forsyningene i Oslo-området.
Thyra av Danmark
Thyra av Danmark (Thyra Louise Caroline Amalie Augusta Elisabeth) (født 14. mars 1880 i København, død 2. november 1945 i København) var prinsesse av Danmark. Hun var datter av kong Frederik VIII av Danmark og dronning Louise, og søster til blant andre kong Christian X av Danmark, kong Haakon VII av Norge og prinsesse Ingeborg av Danmark, som var mor til kronprinsesse Märtha av Norge og dronning Astrid av Belgia.
NMK
NMK har flere betydninger:
Thyra av Danmark
Etter at hennes eldre bror ble kong Haakon VII av Norge var prinsesse Thyra ofte på besøk i hans nye hjemland, og da gjerne sammen med broren prins Gustav.
South Park (sesong 16)
Den sekstende sesongen av South Park hadde premiere den 14. mars 2012 og hadde siste episode 7. november 2012. Detyr var den siste sesongen med 14 episoder.
Thyra av Danmark
Prinsesse Thyra forble ugift og barnløs livet ut, og døde i 1945, 65 år gammel.
South Park (sesong 16)
Episder
Reverse Cowgirl Når moren til Clyde dør etter å ha falt ned i et toalett (etter at Clyde lot toalett-setet stå oppe) ansetter myndighetene agenter for å patruljere alle og enhver, for å sørge for at alle innbyggerne går på do med et belte festet til toalettet.
I mellomtiden forsøker Clyde å saksøke oppfinneren av toalettet.
Cash for Gold Eric Cartman forsøker å lansere et nytt opplegg, rundt salg av edelstener, som snart blir til en veldig lukrativ virksomhet. Stan Marsh forsøker å finne den egentlige verdien på et smykke som var en gave fra bestefaren hans.
I mellomtiden går Cartmans nye lukrative virksomhet etter et ekstremt sårbart klientell.
Faith Hilling Guttene i South Park begynner med fotografere seg selv i forskjellige posisjoner for å poste på internett. Men hva som blir regnet som populære bilder eller ikke, forandres hele tiden.
Jewpacabra Den årlige jakten etter påskeegg er i gang over hele South Park. Men hele opplegget står plutselig i fare når Eric Cartman sprer rykter om et farlig beist som viss nok befinner seg i en skog i nærheten. Men Cartman oppdager snart at spredning av disse ideene også kan komme til å sette ham selv i fare.
Butterballs Stan Marsh ønsker å øke bevisstheten rundt mobbing, ved å filme en video. Samtidig som Butters Stotch blir offer for ekstremt grusomme overgrep utført av bestemoren hans.
I Should Have Never Gone Ziplining Guttene tilbringer en dag i Colorado-fjellene hvor de lærer å bruke zipline. Men dette utvikler seg etter hvert å være dødelig for dem, ettersom guttene synes ziplining er så utfatelig kjedelig at dette viser seg å være dødelig.
Cartman Finds Love Når en ny mørk-hudet jente ved navn Nichole skal begynne ved South Park Elementary, forsøker Eric Cartman, som tenker at alle mørk-hudede mennesker hører sammen, å føre Nicole og Token sammen. Men når Cartman oppdager at Nicole allerede er forelsket i Kyle Broflovski, sprer Cartman et rykte om Kyle for å i steden manøvrere Token og Nichole sammen.
Sarcastaball Forsøk på å gjøre fotball til en tryggere idrett for barna, fører til opprettelsen av en helt ny sport: Sarcastaball. Samt en ny og heller uvanlig taktikk fra Butters, i håp om å forbedre South Park-lagets moral.
Going Native Når Butters begynner å bli ekstremt aggressiv og frekk, forteller foreldrene ham at Butters egentlig er en innfødt hawaiianer, og må reise til øya for å delta i et spesielt overgangsrite for ungdommer.
Men etter at Butters reiser dit sammen med Kenny, blir han involvert i en konflikt mellom Hawaii og det amerikanske fastlandet.
A Scause for Applause Når folk begynner å tro at Jesus utførte sine mirakel fordi han hyppig brukte narkotika, slutter de aller fleste å gå med "Hva ville Jesus gjøre?" armbånd, men Stan nekter kontroversielt å ta av seg armbåndet. Dette fører både til både kritikk, og opprettelsen av en ny bevegelse i South Park dedikert til avvik.
Obama Wins! Eric Cartman forsøker å skjule flest mulig stemmesedler fra det amerikanske presidentvalget i 2012. Dette var en del av et komplott som involverer både Barack Obama, den kinesiske regjeringen, The Walt Disney Company og fremtiden til både president-valget og fremtidige Star Wars-oppfølgere.
Imperial Chemical Industries
Imperial Chemical Industries (ICI) var et ledende britisk kjemiselskap som ble opprettet i 1926 og som i 2008 ble et datterselskap til det nederlandske AkzoNobel. ICI er også opprinnelsen til det tidligere legemiddelselskapet Zeneca, som i 1999 dannet Astra Zeneca ved en fusjon med Astra.
Historie
ICI ble dannet i desember 1926 ved sammenslåelse av fire selskaper: Brunner Mond, Nobel Explosives, United Alkali Company og British Dyestuffs Corporation. En grunn til sammenslåelsen var å bedre kunne konkurrere med amerikanske DuPont og tyske IG Farben.
Ved opprettelsen omfattet produksjionen blant annet sprengstoff, kunstgjødsel, insekticider, fargestoffer, ikke-jern-metaller og malerfarger. Fra slutten av 1920- til tidlig på 1940-tallet spilte ICI en viktige rolle ved utviklingen av nye kjemiske produkter, ikke minst nye plastmaterialer og andre polymerbaserte produkter. Nevnes kan fargestoffet ftalocyanin (1929), akrylplasten Perspex (1932), de alkydbaserte Dulux-fargene (1932, samutviklet med DuPont), polyeten (1937) og polyetentereftalatfiberet Terylene (1941).
På 1940- og 1950-tallet gikk ICI også inn i legemiddelindustrien og utviklet deretter et antall produkter inklusive malaria legeemiddelet Paludrine (1940-tallet), anestesi  legemiddelet halotan (1951), pesticidet Gramoxone (1962), betablokkeren Inderal (1965), rodenticidet brodifacoum (1974) og kreft  legemiddelet tamoxifen (1978). Legemiddelsavdelingen dannet ICI Pharmaceuticals i 1957. Hele ICIs virksomhet innen legeemiddel og biovitenskap ble i 1993 til et eget selskap, Zeneca Group, som i 1999 fusjonerte med Astra AB til AstraZeneca.
I 1991 solgte ICI sin jordbrukskjemiske virksomhet til Norsk Hydro.
I 1997 kjøpte ICI National Starch & Chemical, som var Unilevers spesialkjemikalievirksomhet, og senere samme år kjøpte man den sveitsiske fargeprodusenten Rutz & Huber. Ved denne tid solgte ICI også ut flere enheter som produserte bulkkjemikalier, inklusive polyester virksomheten, som ble solgt til DuPont.
Luke McCormack
Luke McCormack (født 8. juni 1995) er en britisk bokser.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Susquehanna kjernekraftverk
Susquehanna kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft ved Lake Keowee nær det lille tettstedet Shickshinny i Luzerne County, i delstaten Pennsylvania i det østlige USA. Det ble godkjent for igangsetting i hnhv 1982 og 1984. Installert maksimal effekt er 2 289 MW. Årsproduksjonen i 2007 var på om lag 18,24 TWh elektrisk kraft.
Anlegget eies av Pennsylvania Power & Light. Det har i alt to reaktorer som er i operativ drift, hver med maksimalt ca. 1 140 MW effekt. Etter dagens konsesjoner skal reaktorenes produksjon opphøre i hnhv 2022 og 2024.
Romjulsmusikken til Sputnik
Romjulsmusikken til Sputnik er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i 1989.
Retrospective I
Retrospective I: 1974 to 1980 er et samlealbum av det kanadiske progressive rockebandet Rush. Det ble utgitt i 1997. Albumet er en samling av Rushs beste sanger fra perioden 1974 til 1980.
Paul J. Crutzen
Paul J. Crutzen (født 3. desember 1933 i Amsterdam, død 28. januar 2021 ) var en nederlandsk ingeniør, meteorolog og kjemiker. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi sammen med Mario J. Molina og Frank Sherwood Rowland i 1995, for deres arbeid innen atmosfærekjemien, spesielt for å ha påvist sammenhengen mellom KFK-gass og nedbrytingen av ozonlaget.
Bakgrunn
Etter gymnaset gjennomgikk Crutzen en treårig ingeniørutdannelse (hvorav ett år var teknisk praktikum) i vei- og vannkonstruksjoner på yrkeshøyskolenivå (Middelbare Technische School).
Karriere, videreutdannelse
Fra 1954 til 1958 arbeidet han ved Amsterdam bys brokonstruksjonsbyrå. I februar 1958 flyttete han og finske hustru Terttu Soininen til Sverige og bosatte seg i Gävle, der Crutzen fant arbeid som byggingeniør ved et konstruksjonsbyrå. Samme år søkte han et arbeide som programmerer ved den meteorologiske institusjon ved Stockholms högskola og fikk det. 1. juli 1959 tiltrådte han der, hvor Bert Bolin nylig hadde etterfulgt Carl-Gustaf Rossby som institusjonens professor. Crutzen utførte programmeringsoppgaver, blant annet for tidlige numeriske modeller for værprognoser, skrevet i maskinkode.
Watts Bar kjernekraftverk
Watts Bar kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer tritium for atomvåpen og elektrisk kraft nær byen Spring City i Rhea County, mellom byene Chattanooga og Knoxville, i delstaten Tennessee i det sørlige USA. Det ble godkjent for igangsetting i 1996. Installert maksimal effekt er 1 121 i første reaktor, mens en reaktor under bygging vil yte 1 180 MW og øke totalkapasiteten til 2 301 MW. Årsproduksjonen i 2007 var på om lag 10,05 TWh elektrisk kraft.
Paul J. Crutzen
Karriere, videreutdannelse
Parallelt med arbeidet tok han del av samme undervisning som institusjonens studenter, og i 1963 kunne han ta en filosofie kandidat-eksamen i matematikk, matematisk statistikk og meteorologi ved Stockholms universitet. Derimot studerte han ikke fysikk eller kjemi, ettersom disse emnene krevde omfattende nærvær ved laborasjoner som ikke lot seg kombinere med hans programmeringsarbeid. Han fortsatte deretter med forskerstudier til en filosofie licentiateksamen, som han avla i 1968.
Retrospective II
Retrospective II: 1981 to 1987 er et samlealbum av det kanadiske progressive rockebandet Rush. Det ble utgitt i 1997. Albumet er en samling av Rushs beste sanger fra perioden 1981 til 1987.
Paul J. Crutzen
Karriere, videreutdannelse
I stedet for å fortsette med værprognosrmodeller innrettet han sin forskning på mer kjemiske spørsmålsstillinger i form av ozon i stratosfæren, etter å ha blitt interessert i dette i midten av 1960-tallet. I 1973 ble han filosofie doktor ved Stockholms universitet.
Watts Bar kjernekraftverk
Anlegget eies av Tennessee Valley Authority. Begge reaktorene ble påbegynt i 1973, men den siste reaktoren ble stilt i bero fra 1988 til 2007, angivelig på grunn av redusert behov i markedet. Arbeid ble derimot opptatt i 2007 og det ventes at reaktoren åpnes for drift i 2013. Etter dagens konsesjoner skal den operative reaktorens produksjon opphøre i 2035.
Paul J. Crutzen
Forskning om ozon
I jordens atmosfære finnes det små mengder ozon, en gass hvis molekyler består av tre oksygenatomer  (O3). Til tross for at ozon forekommer i små mengder, spiller den en ytterst fundamental rolle for livet på jorden. Ozonet, sammen med den vanlige oksygengassen (O2), absorberer størstedelen av sollysets  ultrafiolette stråling og hindrer dermed den  farlige strålingen i å nå jordoverflaten. Uten dette beskyttende ozonlaget i atmosfæren ville dyr og planter ikke kunne eksistere på land.
Crutzens, Molinas og Rowlands forskning klargjorde hvordan ozon ble dannet og brutt ned gjennom kjemiske prosesser i atmosfæren. De viste også hvor følsomt ozonlaget er mot påvirkning fra menneskelige utslipp  av ulike gasser i atmosfæren. Gjennom å tidlig advare mot følgene av for eksempel ukontrollerte utslipp av freoner, startet de en debatt som senere ledet til en lovfestelse mot slike utslipp i mange land.
Valdemar III av Slesvig
Valdemar III av Slesvig (født ca. 1238, død 1257) var den eldste sønnen av kong Abel av Danmark og hans hustru Mechtild av Holstein, og således direkte arveberettiget til Danmarks trone. Fra 1252 var han som Valdemar III hertug av Sønderjylland, senere kalt Hertugdømmet Slesvig.
Grevene i Holstein, brødre av hans mor, krevde at hertugdømmet skulle bli gitt til Valdemar, og de kom med soldater til Sønderjylland for hevde kravet mot den danske kongen. Samtidig fikk de også betalt ut Valdemar fra fangenskapet i Köln, og kongen ble nødt til å la Valdemar få hertugdømmet Slesvig for å unngå borgerkrig. Valdemar var siden en konstant trussel for strid for den danske kongen. Kong Kristoffer kom med en hær til Slien i 1253, men mer er ikke kjent, noe som tyder på at de kom til en forsoning. I løpet av sommeren 1257 var han deltagende til fredsmøtet mellom Kristoffer og Norges store middelalderkonge, Håkon Håkonsson, i København. Det samme året døde han og ble etterfulgt av sin bror, Erik I av Slesvig.
Hustadvika (havstykke)
Hustadvika er et drøyt 10 nautiske mil (18,5 km) langt åpent havstykke utenfor Romsdalshalvøya i Møre og Romsdal, i skipsleia mellom Bud og Kristiansund.
I sør starter den fra Harøyfjorden og Bjørnsund fyr. I nord går den over i Ramnefjorden ved Kvitholmen fyr. Havstykket er regnet som et av de farligste langs norskekysten og flere skip har forlist her. Farvannet er urent i en strekning på mellom 1,5 og 2 nautiske mil (1,9 til 3,7 km) fra land.
Gustav av Danmark
Gustav av Danmark (Christian Frederik Vilhelm Valdemar Gustav) (født 4. mars 1887 i København, død 5. oktober 1944 i Egelund) var prins av Danmark. Han var yngste sønn av kong Frederik VIII av Danmark og dronning Louise, og bror av kong Christian X av Danmark og kong Haakon VII av Norge.
Prins Gustav, som var ugift og barnløs, tilbrakte store deler av livet sitt sammen med søsteren Thyra, som også var ugift.
Vest-Australias flagg
Vest-Australias flagg er laget etter mønster av en britisk blue ensign der delstaten Vest-Australia er representert ved merket i flaggets frie ende: en svart svane på en gul skive. Flagget er i størrelsesforholdet 1:2.
Gustav av Danmark
Han døde 57 år gammel i 1944.
Vest-Australias flagg
Vest-Australias flagg fra omkring 1870, det vi si fra da området var en britisk koloni og kjent som Swan River Settlement. I 1953 ble flagget offisielt vedtatt av delstaten og utseendet ble endret slik at svanen vender hodet mot flaggstangen. Tidligere vendte den hodet mot flaggets frie ende. Flagget ble igjen gjenstand for spesifikasjoner i lov av 24. august 2006.
Den svarte svanen, som har vært offisielt delstatssymbol siden 1973, finnes også i Vest-Australias våpenskjold. Den er da vist på sølv bakgrunn og med blå bølger under. Den svarte svanen, Cygnus atratus, finnes bare i Australia.
Drangedal kirke
Drangedal kirke er en laftet korskirke i Drangedal kommune i Vestfold og Telemark fylke. Den er prestegjeldets hovedkirke samt soknekirke for områdene Prestestranda, Kjosen og Henseid.
Kirken skal være bygget over flere år, og det er vanskelig å datere den nøyaktig. Tårnet har årstallet 1773 på vindfløyen, og 225-årsjubileum ble feiret i 2000. Det antas altså at kirken var noenlunne ferdig omkring 1775. Østre korsarm kom til først i 1839–42, og tårnet ble fornyet ved samme anledning. I 1898–99 ble kirken omfattende satt i stand etter planer av Haldor Børve, og i 1950 ble den fargerestaurert etter planer av Finn Krafft.
Bårehuset på kirkegården er fra 1969.
Kypros’ politiske systemer
Kypros' politiske systemer omfatter Republikken Kypros og Den tyrkiske republikken Nord-Kypros. Øya har vært delt siden 1974, og konflikten står mellom gresk-kyprioter i sør og tyrkisk-kyprioter i nord.
Bakhodur Usmonov
Bakhodur Usmonov (født 21. desember 1997) er en tadsjikisk bokser.
Kypros’ politiske systemer
Republikken Kypros i sør bygger på forfatningen av 1960, med senere endringer. Forfatningen omfattet opprinnelig hele øya Kypros, men dette varte i realiteten kun til 1963, da tyrkisk-kypriotene brøt samarbeidet.
Bakhodur Usmonov
Han representerte Tadsjikistan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Kypros’ politiske systemer
Tyrkia okkuperte den nordlige delen av landet i 1974. I 1983 ble Nord-Kypros grunnlagt, og fikk sin egen forfatning i 1985. Nord-Kypros er kun anerkjent av Tyrkia.
Republikken Kypros bygger på et presidentstyre. I Nord-Kypros har presidenten også reell makt, men det politiske systemet er parlamentarisk.
Ingen av de to dominerende folkegruppene på Kypros, gresk-kypriotene og tyrkisk-kypriotene, ønsker et enhetsstyre på øya. Hver av dem ønsker å knytte seg til sine «moderland» på fastlandet, Hellas og Tyrkia.
FN-planen fra 2002 (Annan-planen), om å innføre en føderalstat på Kypros etter mønster av Sveits, ble nedstemt av den gresk-kypriotiske befolkningen.
Republikken Kypros er medlem av EU, og slik at medlemskapet dekker hele øya. Også tyrkisk-kypriotiske borgere kan dermed nyte godt av fordelene ved medlemskapet.
Storbritannia har to store militærbaser på øya, Akrotiri og Dhekelia. Republikken Kypros og Nord-Kypros er delt av FNs buffersone på Kypros, administrert av UNFICYP.
Kypros-problemet
Kypros-problemet er hevdet å være et resultat av hovedsakelig fire faktorer:
Forfatningen: folkerettslige avtaler inngått 1959 og 1960
Kypros konstitusjon består av fire folkerettslig bindende traktater, som dannet grunnlaget for omgjøringen av den britiske kronkolonien til en ny «folkegruppestat».
Nord-Kypros' forfatning fra 1985
Nord-Kypros som erklærte sin selvstendighet i 1983, vedtok etter folkeavstemning sin egen forfatning i 1985. Den tyrkisk-kypriotiske forfatningen bygger på at staten er nødvendig som følge av Kypros' adskillelse fra Det osmanske rike i 1878. Forfatningen forutsetter at det eksisterer et uløselig bånd mellom Nord-Kypros og den tyrkiske nasjon. Nord-Kypros er selv ingen nasjon, men et folk (halk).
Republikken Kypros: presidentstyre
Etter forfatningen av 1960 skal presidenten være gresk-kypriotisk og visepresidenten tyrkisk-kypriotisk. De skal sammen utføre statsoverhodets oppgaver. Siden desember 1963 har embetet som visepresident stått ledig.
Det politiske system er en form for presidentstyre. Presidenten velges direkte av folket. Han har vidtgående fullmakter, også med hensyn til å gi lover. Han har absolutt veto mot parlamentets vedtak i utenriks-, forsvars- og sikkerhetspolitikk, og utsettende veto i de øvrige saker. Kypros' president er samtidig også leder av regjeringen. Den kypriotiske forfatningen inneholder ikke vervet statsminister. Presidenten har således også betydelig innflytelse over de øvrige fagområder i regjeringen.
Nord-Kypros: Sterk president, parlamentarisk regjering
Presidenten som må være minst 35 år, velges direkte av folket etter flertallsvalg. Presidenten utnevner en statsminister med tillit i en majoritetsfraksjon eller et flertall i parlamentet. Systemet er hevdet å likne det franske, «et parlamentarisk system med presidentdominans».
Republikken Kypros
Forfatningen av 1960 gir regler om parlamentsvalg hvert femte år. Parlamentet (Vouli Antiprosopon, representantenes hus) skulle bestå av 35 grekere og 15 tyrkere. I tyrkernes fravær velges 56 grekere og en representant for armenske, maronittiske og latinske minoriteter.
Slagelse stasjon
Slagelse stasjon er en jernbanestasjon i Slagelse kommune i Danmark. Den ble åpnet i 1856 da jernbanen mellom Korsør og Slagelse ble tatt i bruk og betjenes av nasjonal fjern- og regionaltrafikk.
Den gamle stasjonsbygningen fra 1891–92 er tegnet av DSBs arkitekt N.P.C. Holsøe. Bygningen ble fredet i 1992.
Kypros’ politiske systemer
Nord-Tyrkia
Den folkevalgte forsamling i Nord-Tyrkia (Cumhuriyet Meclisi, republikkens forsamling) består av ett kammer med 50 representanter. Den har offentlige møter og er republikkens høyeste lovgivningsorgan. Parlamentet velger statsminister, og denne foreslår overfor presidenten medlemmene av regjeringen, som oppnevner dem.
Domstoler
Rettssystemet i begge republikker har likhetstrekk med hverandre. I begge republikkene finnes én høyesterett, og begge steder finnes særlig strafferettsdomstoler (Assize) med røtter tilbake til den britiske kolonitiden. Det finnes spesialdomstoler i familierett og militærrett.
Ingeborg Magnusdatter av Sverige
Ingeborg var rundt 10 år gammel da hun ble trolovet med den danske barnekongen Erik Menved. Paret giftet seg i Helsingborg i 1296. Ettersom de var i nær slekt måtte det innhentes pavelig dispensasjon, men denne fikk de ikke før etter ekteskapsinngåelsen.
Ektepart fikk mellom åtte og fjorten barn og samtlige døde som små. I 1318 fikk hun en sønn som levde. Ifølge en legende skulle hun vise frem barnet til almenheten fra vognen sin og mistet i det samme taket slik at det falt i bakken og døde.