cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
New Energy
Historie
2009: New Energy SjokoFrukt lanseres (ikke lenger i omløp)
Daniel François Malan
Daniel François Malan (født 22. mai 1874, død 7. februar 1959) var statsminister i Unionen Sør-Afrika. Han blir sett på som beskytteren for afrikandisk nasjonalisme og hans regjering startet å innføre apartheid–politikken.
Han var en ivrig forkjemper for at afrikaans skulle bli akseptert. Han var grunnleggende medlem av Afrikaanse Taalvereeniging som ble etablert i 1906. Han var stasjonært i Montagu fra 1906 til 1912 og deretter i Graaf–Reinett frem til 1915. Han dro også på en reise på vegne av den Nederlandske reformerte kirke og besøkte afrikandere i Belgisk Kongo og Sør-Rhodesia.
Unionen Sør–Afrika ble opprettet den 31. mai 1910, åtte år etter at andre boerkrig sluttet, med Louis Botha som den første statsminister. James Barry Munnik Hertzog brøt i 1912 sine bånd med Botha og dannet Nasjonalistpartiet i 1914. På denne tiden hadde alle partier aviser tilknyttet partiet som fungerte som deres talerør. Men nasjonalistiske afrikandere i Kapp hadde ikke noe slikt talerør og bestemte seg derfor i 1915 for å grunnlegge De Burger, senere kjent som Die Burger. De overtalte Malan til å bli redaktør i den nye avisen, og siden han var bekymret for afrikandernes politiske posisjon i etterspillet av opprøret i 1914, Maritzopprøret, aksepterte han stillingen og frasa seg dermed sin stilling som prest i kirken. En Kapp–gren av Hertzogs Nasjonalistparti ble grunnlagt i 1915 og Malan ble valgt som dets provinsielle leder. Malan ble valgt til parlamentet i 1918.
Nasjonalistpartiet kom til makten under lederskapet til Hertzog i 1924, og Malan ble innenriksminister, utdanningsminister og helseminister, noe han var frem til 1933. Malan var fremtredende i kampanjen i 1925 for å erstatte nederlandsk med afrikaans i konstitusjonen samt å gi Sør–Afrika et eget nasjonalt flagg.
United Party ble i 1934 dannet ut av fusjonen mellom Hertzogs Nasjonalistparti og det rivaliserende South African Party til Jan Smuts. Malan motsatte seg fusjonen sterkt. Han og 19 andre medlemmer av parlamentet hoppet av og dannet det Rensede nasjonalistparty som han ledet de nesten 14 årene i opposisjon. Malan motsatte seg også sørafrikansk deltagelse i andre verdenskrig som allerede var upopulær blant afrikanderbefolkningen og førte til en splittelse i regjeringspartiet. Dette økte dramatisk hans oppslutning, og han beseiret Smuts og United Party i valget i 1948.
Etter at han kom til makten og ledet landet i seks og et halvt år, var et solid grunnlag for apartheid lagt. Systemet ble først offisielt avskaffet i 1994. Malan trakk seg tilbake i 1954 i en alder av 80 år. Han hadde utpekt N.C. Havenga og E. Donges som hans etterfølgere, men de ble beseiret og Malan ble derfor etterfulgt av Johannes Gerhardus Strijdom.
Han døde i 1959 i Mörewag, hans hjem i Stellenbosch. Hans bok, Afrikaner Volkseenheid en my ervaringe op die pad daarheen («afrikandisk nasjonalisme og mine erfaringer på veien til den») ble gitt ut samme år av Nasionale Boekhandel. En samling av hans skrifter og dokumenter tas vare på i D.F. Malan Gedenksentrum, et museum som utgjør en del av Universitetet i Stellenbosch.
Da’an (Zigong)
Da'an (kinesisk: 大安区, pinyin: Dà'ān Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zigong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det har ert areal på 401 km² og teller 440.000 innbyggere.
Dinosaurier
Her ligger Zigong dinosaurmuseum. I Dashanpu-formasjonen i distriktet er det funnet dinosaurfossiler. Formasjonen ble oppdaget da et kinesisk gasselskap oppdaget et dinosaurfossil (en gasosaurus) i 1972. Senere ble det oppdaget svært mange flere. Det formodes at de allerede døde (druknede) dyrene ble spylt dit av en forhistorisk oversvømmelseskatastrofe.
Kulturminner
På Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner er oppført Shenhaibrønnen (燊海井, Shenhai jing), som ligger i distriktet.
Jim Fuchs
James «Jim» Emanuel Fuchs (født 6. desember 1927 i Chicago, Illinois, død 8. oktober 2010) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i De olympiske leker 1948 i London.
Fuchs vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i kulestøt bak sine landsmenn Wilbur Thompson og Jim Delaney.
Joan Beauchamp
Joan Beauchamp (født 1890 i Somerset, død 1964) var en fremtredende kampanjeleder, suffragette og medgrunnlegger av det politiske partiet Communist Party of Great Britain som hun også var et livslangt medlem av.
Sphenomorphus
Sphenomorphus er en artsrik slekt av skinker. De forekommer i det sørlige Asia fra India og Sri Lanka til Sør-Kina, Filippinene og Ny-Guinea, og i Mellom-Amerika.
Joan Beauchamp
I 1920 måtte hun sone ti dager i fengsel for sine omfattende antikrigsaktiviteter. Beauchamp ble regnet som en av den britiske suffragette-bevegelsens mest militante medlemmer. Hun var en av de første kvinnene som ble utdannet ved University of London.
Hun giftet seg med Harry Thompson og de hadde to sønner, Robin (født i 1924), og Brian, som begge var betydelig advokater og fagforeningsmedlemmer.
Under den andre verdenskrig ble Beauchamp alvorlige skader på grunn av en tysk bombe som ble sluppet over London.
Beauchamps ektemann Harry Thompson døde i 1947. Hun døde i 1964, 74 år gammel.
Bob Dylan UK Tour 1965
Bob Dylan UK Tour 1965 var en kjent turné som Bob Dylan gjennomførte i Storbritannia i løpet av april og mai 1965. Turneen hadde ikke noe offisielt navn. Den ble godt dokumentert av filmskaperen D. A. Pennebaker i filmen som ble "Dont Look Back". Dylan spilte i følgende byer:
30. april: Sheffield
1. mai: Liverpool
2. mai: Leicester
5. mai: Birmingham
6. mai: Newcastle
7. mai: Manchester
9. mai: London
10. mai: London
De to siste konsertene ble holdty i Royal Albert Hall og ble betraktet som en stor suksess for Dylan. Joan Baez fulgte han på turen, men hun ble aldri invitert til å spille med han under konserter. De kom ikke til å reise på turné sammen igjen før 1975. Etter denne turneen ble Dylan hyllet som en helt i folkemusikken, men bare to måneder senere, på Newport Folk Festivalen, pep publikum til ham da han valgte å spille elektrisk gitar.
1. etappe i Tour de France 2005
Info
Denne korte tempoen var preget av blant annet ujevne vindforhold som kan ha ført til at enkelte av syklistene som startet tidlig kan ha hatt visse fordeler. Lance Armstrong var som vanlig meget sterk og tok igjen Jan Ullrich med ett minutt ute i løypa. Hushovd hadde ikke sin beste dag på jobben og klaget over dårlige ben etter etappen.
Paul Shan Kuo-hsi
Paul Shan Kuo-hsi (kinesisk: 單國璽; pinyin: Paul Shan Guoxi, født 3. desember 1923 i Puyang som da var i Hebei i Kina, død 22. august 2012) var katolsk kardinal og erkebiskop av Kaohsiung på Taiwan. Tidligere formann Fu Jen katolske universitet.
Bakgrunn
Paul Shan Kuo-hsi trådte inn i jesuittordenen i Beijing i 1946. Han fikk sin teologiske utdannelse i Kina og Filippinene.
Prest
Han ble presteviet i Baguio City på Filippinene i 1955.
Han virket i Cebu City i Visayas på Filippinene, der kinesiske jesuitter driver personalmenigheten Sacred Heart for kinesiske katolikker. Der var han direktør for den kinesiske avdelingen av Sacred Heart School. Senere var han novisemester for jesuittene i Thu Duc i Vietnam, før ordenen i 1963 forflyttet ham til Republikken Kina (Taiwan). Der hadde han en rekke verv ved jesuittenes skoler og til slutt som bispedømmevikar i erkebispedømmet Taipeh.
Biskop av Hwalien
I 1979 ble han utnevnt av pave Johannes Paul II til biskop av Hwalien.
Erkebiskop av Kaihsiung
I 1991 ble forflyttet til storbyen Kaohsiung.
Kardinal
Paven gjorde ham til kardinalprest av San Crisógono i 1998.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
EM i friidrett 1978
EM i friidrett 1978 ble arrangert i Praha 29. august – 3. september.
Det ble satt fire nye verdensrekorder. Tatjana Zelentsova fra Sovjetunionen på 400 m hekk med tiden 54,89, Vilma Bardauskienè fra Sovjetunionen hoppet 7,09 meter i lengdekvalifiseringen, Marita Koch fra DDR løp 400 m på 48,94 og italienske Sara Simeoni hoppet 2,01 i høyde, og tangerte dermed den gjeldende verdensrekorden. I tillegg ble det satt en ny europarekord: Ruth Fuchs fra DDR kastet spydet 69,16 meter.
Tekniske øvelser
Forkortelser
Muskimol
Muskimol (agarin, panterin) er et av de psykoaktive stoffene i Amanita muscaria (rød fluesopp), Amanita regalis (brun fluesopp) og Amanita Pantherina (Panterfluesopp). Det er produktet av dekarboksylering av ibotensyre. Det er en spesifikk agonist til GABAA-reseptorer. Det er klassifisert som et Zwitter-ion. Inntak av kullsyreholdige drikkevarer med sopper som inneholder muskimol vil bare tilbakestille det til ibotensyre.
D-I-V-O-R-C-E
«D-I-V-O-R-C-E» er en amerikansk sang, skrevet av Bobby Braddock og Curly Putman. Tammy Wynette gjorde den berømt. Hun spilte den inn 22. mars 1968 og den ble utgitt på singlen Epic 10315 i mai 1968. Sangen ble en nummer én-countryhit i 1968.
Bare ett år etter at Wynette hadde vunnet fremgang med sin første hit, «Your Good Girl's Gonna Go Bad», hadde hun allerede fått et rykte på seg å imøtekomme det kvinnelige perspektivet i countrymusikken, som publikum hadde lengtet etter, ifølge countrymusikkforfatter, Kurt Wolff
Med Wolfs egne ord: «Da enden på veien ble nådd, talte hun også enkelt om de vanskelige sakene som møter moderne dagers par».
Teksten begynner med det gamle foreldreknepet med å stave ordene som mødrene og fedrene håper at deres små barn ikke vil forstå, fordi barna vil ikke være i stand til å stave eller forstå ordenes betydning. I dette tilfellet, staver den snart fraskilte moren ord som skilsmisse, Joe (navnet på hennes fire år gamle sønn), helvete og foreldrerett for å beskytte den unge, bekymringsløse gutten fra de vonde, harde realitetene og det endelige bruddet mellom moren og faren.
Countrymusikkhistoriker Bill Malone skrev at Wynettes eget urolige liv (fem ekteskap) «omfattet den taggete virkeligheten så mange kvinner har møtt». Derfor, hevdet han at Wynette identifiserte seg så godt med «D-I-V-O-R-C-E». Hennes utførelse, skrev Malone, er «smertefullt oppriktig – det er ingen ironi her – og hvis det er en såpeoperaegenskap i dialogen, gjenspeiler inneholdet hennes eget liv og samtidige erfaring».
Wolff hevdet imidlertid at sangen er ''«tåredryppende som enhver countrysang før og siden. Den nærmer seg parodien, men stopper rett før takket være oppriktigheten i Tammy Wynettes stemme»''.
René-Robert Cavelier, Sieur de La Salle
René Robert Cavelier, Sieur de La Salle, eller Robert de LaSalle (født 22. november 1643 i Rouen i Frankrike, død 19. mars 1687 ved Navasota) var en fransk pelshandler og oppdager. Han utforsket området rundt De store sjøer i USA og Canada, Mississippielven og Mexicogulfen. La Salle tok hele Mississippivassdraget i besittelse for Frankrike.
I Amerika
La Salle forlot jesuittene og emigrerte som 22-åring i 1666 til den franske kolonien Ny-Frankrike (Canada), der han hadde en bror, Jean, som var prest i sulpicianerordenen. Der begynte han å opprette en befestet bosetting, livnærte seg som pelshandler og lærte seg indianerspråk. Han foretok flere ekspedisjoner til det pelsrike landet omkring og sør for De store sjøene og nådde derunder frem til elven Ohio.
Nært alliert med koloniens guvernør Louis de Buade de Frontenac som han var, lyktes han ved et besøk i Frankrike å vinne Ludvig XIVs støtte for fortsatt koloniseringsvirksomhet i landet sør for De store sjøeene. I 1679 startet han en stor ekspedisjon og begav seg fra Cakade mot sør, utforsket landet omkring elven Illinois og lot oppføre fort der. I 1682 nådde han frem til Missippi og dens munning i Mexicogulfen og proklamerte dette store landområdet som fransk besittelse under navnet Louisiana.
Da Frontenac ble hjemkalt, og det utbrøt konflikt mellom hans etterfølger og La Salle, begav La Salle seg til Frankrike, der han ble utnevnt til guvernør over Louisiana og i 1684 ble sendt på en ekspedisjon til Mississippis munning. La Salle havnet imidlertid i Texas i stedet for ved Mississippi, og under forsøk på å komme seg fra landstigningsstedet og til fransk område, ble La Salle myrdet av mytterister.
Frankrike solgte sin store besittelse til USA i 1802.
Augusta (Maine)
Byen ligger ved elven Kennebec i fylket Kennebec County, og hadde 19 136 innbyggere ved folketellingen i 2010. Dette gjør den til den tredje minste delstatshovedstaden i USA.
DS «Kristianiafjord»
DS «Kristianiafjord» var et dampdrevet passasjerskip som tilhørte Den norske Amerikalinje A/S (NAL). «Kristianiafjord» var det første skipet til NAL, og «amerikabåten» ble overlevert til rederiet i september 1913. Jomfruturen gikk fra Kristiania 4. juni 1913 med både konge, regjering og storting ombord. Skipet var innom både Kristiansand og Oslo før det ankom Bergen. Første tur gikk fra Bergen den 7. juni 1913. Fartøyet var bygd av Cammell Laird i Birkenhead i England og søsterskip til DS «Bergensfjord».
Fylkesvei 505 (Akershus)
Fylkesvei 505 i Akershus gikk mellom Råholt kirke og Finstad i Eidsvoll.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1586 og fylkesvei 1595.
Lainioälven
Lainioälven, eller Lainio älv, (finsk: Lainiojoki, nordsamisk: Lávnjiteatnu, på svensk også kalt Urälven) er ei elv i Norrbottens län i Sverige. Den er ei sideelv til Torneälven, og er 266 km lang.
Elva dannes ved samløpet av tilløpselvene Dávvaeatnu og Rostoeatnu, som begge har utspring fra grenseområdene mot Målselv kommune i Troms fylke i Norge. Elva munner ut i Torneälven rundt 10 km sørøst for Junosuando. De største sideelvene er Pulsujoki, Oaggujohka og Saankijoki. Tettsteder langs Lainioälven er Kangos og Övre Soppero.
Lainioälven er ansett som en fiskeelv, og har rike forekomster av gjedde, abbor, harr, og laks i juli og august.
Mick McGahey
Mick McGahey (født 29. mai 1925, død 30. januar 1999) var leder for de skotske gruvearbeiderne og en livslang kommunist.
McGahey fulgte i sin fars fotspor og ble medlem av Communist Party of Great Britain (CPGB) og han støttet Sovjetunionens invasjon av Ungarn i 1956. McGahey anså det daværende Sovjetunionen som et fyrtårn av håp for hele menneskeheten og han nektet å fordømme de sovjetiske myndighetenes styresett. McGahey forble medlem av CPGB frem til dette partiet ble oppløst i 1991, og deretter ble han medlem av dette partiets etterfølger i Skottland, kommunistpartiet i Skottland.
Minh Mạng
Minh Mạng, opprinnelig Nguyễn Phúc Đảm (født 25. mai 1791 i Huế, død 20. januar 1841 samme sted) var den andre keiseren i Nguyễn-dynastiet og satt på tronen fra faren døde 14. februar 1820 til sin død.
Liv og virke
Minh Mạng var en ivrig konfucist og negativ til buddhismen, Cao Dai men på denne tiden var det første og fremst kristendommen som begynte å vinne nye tilhengere. Han beordret tvangskonvertering og beordret brenning av kirker. I provinsen Gia Dinh i den søndre delen av landet styrte krigshelten og farens stattholder Le Van Duyet, og han motsatte seg forfølgelsen av kristne og kritiserte keiseren. Da han døde i 1832 økte forfølgelsen av de kristne, og hans sønn Le Van Duyet startet et opprør som mange kristne sluttet seg til. Opprøret fikk støtte fra Thailand, men Minh Mạng beseiret de thailandske soldatene og de hjemlige opprørerne. De som hadde deltatt i opprøret og i tillegg en rekke vestlige misjonærer ble drept, noe som førte til vanskeligere relasjoner til Europa.
I Kambodsja forsøkte Minh Mạng å «vietnamisere» befolkningen ved å tvinge på dem vietnamesisk kultur og språk, noe som også førte til et opprør mot de vietnamesiske styrkene som befant seg i landet.
Minh Mạng døde i 1841 da han falt av hesten, og han ble etterfulgt av sin sønn Thiệu Trị.
Nordisk råds litteraturpris
Nordisk råds litteraturpris blir tildelt for et skjønnlitterært verk som er skrevet på et av de nordiske landenes språk. Verket kan være en roman, et drama, en dikt-, novelle- eller essaysamling som «uppfyller höga litterära och konstnärliga krav». Prisen, som ble opprettet i 1962, utdeles årlig av Nordisk råd og er på 350 000 danske kroner.
Prisen tildeles av en jury på ti medlemmer, to fra hvert av de fem nordiske landene. Hvert lands to jurymedlemmer (og ene varamedlem til juryen) utgjør den nasjonale komiteen som nominerer to bøker fra hvert av landene. Fra Finland skal det nomineres et finsk- og et svenskspråklig verk. De samiske, grønlandske, færøyske og ålandske forfatterforeningene har nominasjonsrett for én bok fra sine språk hvert år; og dersom det er nominert bøker fra disse språkene skal juryen utvides med ett medlem fra den aktuelle forfatterforeningen.
Prisen utdeles for én bok, og ikke for forfatterskapet som helhet. Det har til tider vært spekulert i om juryen over tid tar geografiske hensyn og sørger for at prisen med jevne mellomrom tilfaller alle språk/land, men listen over vinnere kan ikke sies å gi noen holdepunkter for dette.
Pr. 2012 er de norske jurymedlemmene forfatteren Helene Uri og litteraturviteren Erik Bjerck Hagen. Cathrine Sandnes er varamedlem til juryen.
Prisen for 2014 ble delt ut ved en prisgalla i Stockholms stadshus onsdag 29. oktober, sammen med de øvrige nordiske prisene.
Skjelnan skole
Skjelnan skole ligger i bydelen Kroken i Tromsø kommune.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1992 – 1000 meter damer
1 000 meter damer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1992 og ble avholdt på Stade de Patinage Olympique i Albertville, Frankrike den 14. februar 1992. Løpet ble gått utendørs i motsetning til innendørsbanen i Calgary fire år tidligere.
36 utøvere fra 14 nasjoner deltok på distansen.
Rekorder
Dette var gjeldende rekorder verdens og olympisk rekorder før Vinter-OL i 1992:
Det ble ikke satt noen ny olympisk rekord under øvelsen.
Ekstremisme
Ekstremisme og ekstrem kommer fra det latinske extremus. Uttrykket kan oversettes med «det ytterste» eller «det fjerneste», eller også «det verste». Det er et uttrykk som brukes om ytterliggående holdninger.
I dagligtale er bruken av ekstremisme eller prefikset ekstrem- gjerne tilfeldig og usystematisk. Det som oppfattes som «ekstremt» i noen sammenhenger, kan anses for å være helt normalt i en annen. «Ekstremisme» kan dermed sies å være en mer systematisk gjennomtenkt posisjon, teori eller ideologi hvor ekstreme posisjoner, standpunkter etc. er vesentlige. Begrepet ‹ekstremisme› er derfor også knyttet til forestillingen om et politisk spektrum hvor det finnes et sentrum som gjerne defineres eller forstås som «det vanlige», «akseptable» eller «riktige» i normativ forstand, mens ytterkantene på både høyre og venstre side således blir ideologisk ekstreme.
«Ekstremisme» oppfattes som en belastende eller negativ betegnelse og få eller ingen ville beskrevet egen ideologi som «ekstremisme». Det er hovedsakelig et uttrykk som brukes eksonymt, det vil si av andre enn dem det karakteriserer.
Definisjoner
Den britiske politiske filosofen Roger Scruton definerer ekstremisme som en
Tysk ekstremismeforskning er preget av forskning på totalitær tankegang. Gjennom en definisjon som viser hva det definerte står i motsetning til (dvs. ikke er), defineres ekstremisme som en «fundamental avvisning av den demokratiske forfatningsstaten». Dette omfatter alle aktiviteter som retter seg mot grunnlover basert på en frihetlig demokratisk grunnorden. Den tyske ekstremismeforskeren Uwe Backes definerer ekstremisme som «politiske diskurser, ideologier og programmer som implisitt eller eksplisitt er rettet mot grunnleggende verdier eller regler og prosedyrer i demokratiske konstitusjonelle stater …».
Det norske Politiets sikkerhetstjeneste bruker ordene «ekstrem-» og «ekstremisme» om grupper eller individer som er villige til å bruke vold for å oppnå sine mål, uavhengig av hva disse målene er.
På bakgrunn av den observerte uklarheten i bruken av ekstremismetermen, skiller den norske forskeren Lars Gule mellom to hovedformer for ekstremisme: deskriptiv og normativ. Han definerer disse formene på følgende måte:
Gule legger til grunn at det er vitenskapen som leverer «våre beste kunnskaper» og at menneskerettigheter og demokrati er «våre best begrunnede og godt omforente etiske, moralsk og politiske normer».
Det er likevel ikke noen alminnelig enighet om hvordan man skal definere ekstremisme i ulike faglige sammenhenger.
Ekstremismeformer
Av og til brukes i stedet eller i tillegg ekstrem- (både innen og utenom det politiske), for det som blir ansett for å avvike sterkt fra normalen, f.eks.:
Milan Damnjanović (fysiker)
Milan Damnjanović (serbisk: Милан Дамјановић; født 1953) er en professor spesialisert innen kvantemekanikk og matematisk fysikk ved Universitetet i Beograd og korresponderende medlem av det serbiske akademiet for forskning og kunst.
West Virginia University
West Virginia University System består av følgende læresteder:
De ulike fakultetene og skolene ved West Virginia University i Morgantown er:
Ved universitetet var det 27 115 studenter og 1 135 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 4 476 for studenter folkeregistrert i Vest-Virginia. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.
Marmorand
Marmorand (Marmaronetta angustirostris) er en fugl i andefamilien.
Beskrivelse
Voksne marmorender er 39–42 cm lange, lys gråbrune med diffuse blekgule flekker og mørk flekk ved øynene. Juvenile ligner, men med noe flere flekker. I flukt ser vingene lyse ut, uten tydelige vingespeil på armsvingfjærene.
Jack Lindsay
Robert Leeson Jack Lindsay (født 20. oktober 1900, død 8. mars 1990), vanligvis omtalt som Jack Lindsay, var en australskfødt forfatter som fra 1926 var bosatt i Storbritannia, i begynnelsen i Essex. Han skrev romaner, drama, poesi, litterære analyser og politiske skrifter, og var både svært produktiv som ekstremt allsidig. En yngre bror var forfatteren Philip Lindsay.
Liv og virke
Da han ikke fikk universitetets reisestipend i 1921, som i stedet gikk til hans venn Eric Partridge, oppga han sin akademiske karriere og flyttet til Sydney. Her ble han en profilert skribent og en entusiastisk talsmann for sin fars nietzscheanske filosofi som ble kalt for «vitalisme». Den hevdet at livet finner sin fremste realisering i kreativ inspirasjon, samtidig både antikristelig og antimoderne, og søkte til den gresk-romerske verden for fornyelse.
Den 28. oktober 1922 giftet han seg med Janet Beaton, barnebarn av den australske politiker William Bede Dalley. Han utga en poesibok, Fauns and Ladies (1923) og var med på å redigere det litterære tidsskriftet Vision (1923-1924). I 1926 forlot han sin hustru og reiste til London sammen med John Kirtley for å opprette forlaget Fanfrolico Press. Han kom aldri til å vende tilbake til Australia. Forlaget utga en rekke klassikere og litterære kuriositeter, blant annet hans egne oversettelser av greske og latinsk klassiskere, mange illustrert av faren Norman Lindsay. Han var også med på å opprette tidsskriftet London Aphrodite (1928-1929), ment som et frekt tilsvar til etablismentets blad London Mercury.
Fanfrolico gikk konkurs i 1930 og etter en bitter uenighet med sin far dro han til Cornwall med sin psykisk ustabile elskerinne, poeten Elza de Locre (død 1941). Pengelens og sliten begynte Lindsay å skrive historiske romaner, politiske kommentarer og litterære biografier. Mellom 1934 og 1941 skrev han mer enn tretti bøker, men ingen av dem vekket større oppmerksomhet eller solgte særlig mye. Hans første historiske roman var Rome for Sale (1934) og skrive om historiske emner drev ham mot politisk mot venstre, og han ble kommunist i 1936. Han meldte seg inn i det britiske kommunistpartiet mot slutten av tiåret og skrev kommentarer for Left Review. Hans tidligere opptatthet av sin fars filosofi ble erstattet av marxisme som inspirerte mye av hans senere skjønnlitterære verker som sakprosa og skaffet ham en sovjetisk æresbevisning i 1968. Hans bøker ble utgitt i Sovjetunionen under navnet Richard Preston, og han samarbeidet blant annet med Edgell Rickword, poet og den ledende engelske kommunistiske intellektuelle på 1930-tallet.
Under den andre verdenskrig tjenestegjorde han i den britiske hæren, først i Royal Signal Corps, og fra 1943 i War Office (Krigsministeriet) hvor han skrev teatralske manuskripter. Han innledet også et forhold til skuespilleren Ann Davies (død 1954). Etter krigen flyttet han til Castle Hedingham, en liten landsby i nordøstlige Essex. Han fortsatte å være politisk aktiv i etterkrigstiden, var med på å redigere kommunistpartiets tidsskrift Arena (1949-1951) og bidro i administrasjonen i partiets tilsluttede forlag Fore Publications. Han reiste mye rundt i Europa, særlig Russland og Øst-Europa. Etter Ann Davies' død innledet han et nytt forhold til Meta Waterdrinker som han fikk to barn med, og giftet seg med i 1974.
Romanen Betrayed Spring (1953) handlet om havnearbeidernes streik i 1948. Den var den første av ni romaner om samtidens britiske klassepolitikk. I hans siste tiåre var han politisk desillusjonert, og konsentrerte seg om bøker for det bredere publikum, blant annet om den gresk-romerske verden og biografier over kjente kunstnere, blant annet J.M.W. Turner (1966), Paul Cézanne (1969) og William Morris (1975). Hans produksjon var omfattende, han skrev poesi, drama, historie, biografier, romaner, og oversatte, til sammen mer enn 150 bøker.
I tillegg til hans tidlige poesi og litterære omtaler, er hans mest betydelige verk med australsk innhold hans selvbiografi i tre bind. Men da forlaget University of Queensland Press forsøkte å overtale ham til å komme til Australia for utgivelsen av The Blood Vote i 1985 avslo han. Han mottok en rekke utmerkelser, særlig fra hans fødeland Australia, blant annet ble valgt til livsvarig medlem av Foreningen for studiet av australsk litteratur i 1980 og året etter gitt Order of Australia (AM). I 1985 flyttet han til Cambridge med sin hustru og døde der fem år senere.
Damnjanović
Damnjanović er et serbisk etternavn som kan vise til:
Fortune Gordien
Fortune Everett Gordien (født 9. september 1922 i Spokane, død 10. april 1990) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1948 i London, 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.
Gordien vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i diskoskast bak Adolfo Consolini og Giuseppe Tosi fra Italia.
Åtte år senere, under Sommer-OL 1956 i Melbourne vant han en sølvmedalje i diskos, hans landsmann Al Oerter tok sin første olympiske tittel av i alt fire på rad.
Han vant gull i diskos under de Panamerikanske leker 1955 i Buenos Aires i Argentina.
Milan Damnjanović (filosof)
Milan Damnjanović (serbisk kyrillisk Милан Дамњановић; født 1924, død 1994) var en serbisk filosof og professor ved fakultetet for fin kunst ved Universitetet i Beograd.
Elseby den trollkyndige
Elseby den trollkyndige (født 1798, død omkring 1849) var en klok kone og folkemedisiner fra Biri. Hun var flink med urter og kjente mange legeråd. Ifølge tradisjonen sanket hun helst urter jonsokmorgenen mens duggen lå på, for da skulle urtene ha ekstra kraft. Ellers fortelles det at hun fikk to bergtatte jenter tilbake til bygda, og at hun kunne mane djevelen.
Milan Damnjanović (filosof)
Milan Damnjanović var grunnlegger og president for det estetiske samfunn av Serbia (1980–1994), visepresident for det internasjonale estetikk samfunnet, medlem i den internasjonale komité av gresk humanistisk samfunn for filosofi i Athen, et medlem av varakomitéen for det internasjonale samfunn for dialektisk filosofi (Societas Hegeliana), medlem av det amerikanske estetikksamfunnet.
Elseby den trollkyndige
I folketellinga av 1801 finner vi henne tre år gammel som husmannsdatter under gården Svennes i Biri med navnet Elsebye Hansdatter. Faren er Hans Werersen (født omkring 1771), husmann med jord. Moren er Agnethe Povelsdatter (født omkring 1775).
Milan Damnjanović (filosof)
Videre lesning
Ved estetikkdepartementet ved det filosofiske fakultetet i Moskva statsuniversitet «V.M. Lomonosov», forsvarte Jevgenija Viktorovha Aljehina læreboken Aesthetics Views of Milan Damjanović i 1983 – mens kunstuniversitet i Beograd og det estetiske samfunn av Serbia dediserte boken Towards Philosophy of Arts til filosof og estetikker av verdenskjent rykte, Milan Damjanović. Dette minnet, forberedt av Branislava Milijić og publisert i 1996, inneholder artikler fra 15 utenlandske forfatter og 27 forfattere fra Jugoslavia.
Elseby den trollkyndige
Elseby konfirmeres i 1814 i Ringsaker kirke med karakter "Meget god kundskab / meget flittig / Meget god Opførsel". Bosted: gården Syljuåshagen i Ringsaker. I 1821 er hun tjenestejente på gården Ulven i Ringsaker.
28. desember 1821 gifter Elseby seg i Brøttum kirke med snekker og ungkar Johannes Olsen (født i Ringsaker i 1798). Elseby blir etterhvert kjent med den unge unge Anne, og finner henne verdig til å motta hennes kunnskaper om urter og helbredelses-kunster. Anne blir senere landskjent som Anne Brannfjell.
Ifølge fortegnelsen over Ringsaker-utflyttere flytter Elseby og Johannes til husmannsplassen Benerud i Biri i 1823. Elseby og Johannes' førstefødte kommer til verden 20. april 1824, og får navnet Agnet (Agnethe) etter mormoren sin. Den andre blir født omkring 1827 og får navnet Ole etter farfaren sin. Rundt 1829 får de sønnen Peder.
Det ser ut til at Elseby og Johannes får skjøte på gården Undsethagen i Biri i 1846, og fra da av blir selveiende gårdbrukere.
Elseby dør omkring 1849, og enkemannen Johannes gifter seg på nytt i 1851 med Marte Andersdatter (født omkring 1799). De to får ingen barn sammen.
Rundt 1860 får den eldste sønnen til Elseby og Johannes overta gården Unsethagen. Det vil si at sønnen Ole Johannesen (og hans hustru Johanne Krestiansdatter, født 1838 i Romedal) blir selveiende bønder. Og det vi si at enkmannen etter Elseby, Johannes, blir føderådsmann (og den nye kona Marte, føderådskone) på Unsethagen.
Ungfolket på Unsethagen, Ole og Johanne, fikk barna Johannes (1860), Hans Petter (1862), Eline (1865), Martinius (1868) og Inga Kristine (1873). Den nesteldste sønnen til Ole og Johanne, Hans Petter, flyttet etter hvert til Tangen på Hedmarken. Hans Petter beholdt etternavnet Hagen (etter gården Unsethagen). Han giftet seg med Johanne Bakken. De fikk 6 barn, Inga Louise, Hjalmar, Gustav Adolf, Ingeborg, Hilda og Ragna. Hans Petter døde 1908. De tre eldste emigrerte til USA, der Gustav ble en kjent arkitekt. Ingeborg ble dikter og kulturpersonlighet, kjent under navnet Ingeborg Refling Hagen (1895-1989). Den yngste, Ragna (1902-1960), giftet seg i Tangen kirke i 1925 med komponisten Eivind Groven.
Luxembourgs økonomi
Luxembourgs økonomi er veldig avhengig av bank- og stål-sektorene, og har verdens tredje høyeste BNP per innbygger, ifølge GLOBALIS oversikt for 2012.
Selv om Luxemburg i turistbrosjyrer blir omtalt som «Europas grønne hjerte», er landet meget industrialisert, med eksport som en viktig faktor i landets økonomi. Faktisk har Luxemburg en unik industriell fremgang blant verdens demokratier.
Luxembourg har også en meget avansert IKT-sektor, med hele fire GSM mobiltelefoni-nett og hovedkvarter for verdens nest største private TV- og kommunikasjonssatellittoperatør – SES.
Bankenes innflytelse på økonomien
Mellom 1970 og 1990 ble antall banker og bankansatte firedoblet. Luxembourg har utviklet en finanssektor som operer verden rundt. En tradisjon for fortrolig bankvirksomhet praktiseres parallelt med av verdens strengeste lovverk når det gjelder hvitvasking av penger. Luxembourgs geografiske plassering og den ivrige etablererånden til regjeringen har også tiltrukket seg investorer. Bankene har spilt en viktig rolle i Luxembourgs økonomiske utvikling, og utgjør et sikkert bidrag på 15 % til landets nasjonalprodukt. De skaffer også arbeidsplasser til en stor del av den yrkesaktive befolkningen, og bidrar med nesten en femtedel av de samlede skatteinntekter.
Milan Damnjanović
Milan Damnjanović er navnet til flere personer:
Eugenius IV
Eugenius IV (født Gabriele Condulmaro i 1383 i Venezia, død 23. februar 1447 i Roma) var pave fra 3. mars 1431 til sin død, 23. februar 1447.
Liv og virke
Condulmaro tilhørte en venetiansk kjøpmannsfamilie. På morssiden var han nevø til pave Gregor XII. Han trådte tidlig inn i St. Georgs-klosteret i hjembyen og ble augustiner.
I 1407 ble han utnevnt av sin onkel til biskop av Siena, men kunne på grunn av sin unge alder ikke etablere seg på denne bispestolen. Allerede året etter, i 1408, ble han kardinalprest til kirken San Clemente i Roma og dermed var han en av daværende fire kardinalnepoter. Han var også samt pavelig legat til Ancona og Bologna.
Den innsats for fornyelsen av byen Roma som hans forgjenger pave Martin V hadde begynt på, fortsatte han. Billedhuggeren Antonio Averlino, kalt Filarete, skapte en mektig bronsedør for Eugenius IV. Den er fortsatt Peterskirkens hovedport. For pavehoffet virket også malerne Antonio Pisanello, Jean Fouquet og Fra Angelico.
Billerud
Billerud er en gard i Østlia i Østre Toten (gnr. 89). Eiendommen var fra 1767 til 1882 embetsgard, med eierne generalmajor Michael Darre, amtsfysikus Ernst Fredrik Eckhoff, sorenskriver Christopher Christian Weidemann og oberst Carsten Anker.
Hovedbygningen ble alt i 1923 freda, etter at antikvar Anders Bugge hadde vært på befaring i storgardsmiljøet på Toten. Bugge uttalte at bygningen «muligens (er) den av bygdens hus som eier den største harmoni og balanse i proportionerne». Det var sorenskriver Weidemann som ga bygningen dens nåværende utseende, med blant annet å bygge på andreetasjen.
I Weidemanns tid, i 1833/34, ble også salen dekorert av Peder Balke. Dette er bakgrunnen for at garden nå er kunst- og kultursenter, Peder Balke-senteret. Senteret drives av Østre Toten kommune. Østre Toten kommune hadde alt i 1902 kjøpt garden som fattiggard. Fram til 1985 var det aldershjem på Billerud.
Kingdom Hearts 358/2 Days
Kingdom Hearts 358/2 Days (キングダム ハーツ 358/2 Days) er et action-rollespill utviklet og utgitt av Square Enix for Nintendo DS med assistanse fra h.a.n.d.. Det blir et nytt spill i Kingdom Hearts-serien og foregår mellom det andre spillet, Kingdom Hearts: Chain of Memories, og det tredje spillet, Kingdom Hearts II. Spillet ble først annonsert på Tokyo Game Show 2007.
Billerud
I det andre hovedhuset på Billerud er det etablert flere firmaer innen design, inventar, innredning og kafedrift. Dette huset har tidligere blitt brukt som selskapslokale, kommunalt møtelokale og asylmottak.
Kingdom Hearts 358/2 Days
Som de tidligere spillene i serien, skal spilleren bevege seg gjennom en rekke forskjellige områder, ofte basert på forskjellige lokaliteter fra Disney: deriblant Agrabah fra Aladdin, Udyrets slott fra Skjønnheten og Udyret, Olympus Coliseum fra Hercules, Halloween Town fra Et førjulsmareritt, Eventyrlandet fra Alice in Wonderland, og Never Land hvor Peter Pan holder til.
Billerud
I 2015 mottok Østre Toten kommune et betydelig pengebeløp fra Sparebankstiftelsen DNB, som skulle gå til antikvarisk restaurering og infrastruktur ved Peder Balke-senteret. Arbeidet er per oktober 2016 i gang.
Kingdom Hearts 358/2 Days
Spillet dreier seg hovedsakelig om Roxas, som først ble omtalt i begynnelsen av Kingdom Hearts II. Roxas har makten til å bruke Keyblade, et spesielt våpen. Helt i begynnelsen av spillet slutter Roxas seg til Organisasjon XIII, en gruppe mektige antagonister fra Kingdom Hearts-serien.
Billerud
Galleriet viser temporære utstillinger i sommerhalvåret - fra omkring mai til september. I samme periode formidles veggmaleriene av Peder Balke - som er kjernen i kommunens virksomhet på garden.
Kingdom Hearts 358/2 Days
Handling
Den nyfødte Roxas blir oppdaget i Twilight Town av Xemnas, lederen for Organisasjon XIII, som rekrutterer Roxas som organisasjonens trettende medlem. I motsetning til de andre medlemmene, mangler Roxas hukommelse fra sitt opprinnelige selv og utvikler en egen personlighet etter hvert som spillet utvikler seg. Roxas blir etter hvert sendt på daglige oppdrag til andre verdener, enten på egen hånd eller ledsaget av andre medlemmer fra Organisasjon XIII.
De andre medlemmene av Organisasjon XIII spiller en fremtredende rolle, spesielt Axel, Roxas beste venn. Spillet introduserer også et nytt medlem: Xion, en jente som, i likhet med Roxas, kan bruke Keyblade. Andre figurer inkluderer Naminé, en jente med makten til å manipulere folks hukommelse. DiZ, en gåtefull mann. Riku, Soras beste venn, samt King Mickey, hersker over Disney Castle.
Freistata
Freistata (sotho: Freistata; afrikaans: Vrystaat; xhosa: iFreyistata; setswana: Foreistata; zulu: iFuleyisitata; engelsk: Free State) er en av ni provinser i Sør-Afrika. Den ligger mellom elvene Vaal og Oranje. Hovedstaden i Freistata er Bloemfontein. Freistata hadde i 2015 et beregnet innbyggertall på 2,817,900.
Området befinner seg på høyfjellssletten som omgis av Drakensberg.
Provinsens befolkning er 87,6 % svart, 8,7 % hvit, 3,1 % fargede, 0,4 % asiater. De viktigste språkene er sotho (64,2 %), afrikaans (12,7 %), xhosa (7,5 %), setswana (5,2 %), zulu (4,4 %) og engelsk (2,9 %).
Byer
Noen av provinsens byer:
Distrikter
Provinsen er delt inn i 5 distrikt:
Historie
Oranjefristaten ble grunnlagt som selvstendig koloni av voortrekkers i 1842. I 1902 ble den føyd inn i den sørafrikanske unionen av Storbritannia, og fikk status som en provins. Det gamle navnet Oranjefristaten ble i 1994 til Freistata.
Litteraturpriset till Astrid Lindgrens minne
Litteraturpriset till Astrid Lindgrens minne, på engelsk Astrid Lindgren Memorial Award, forkortet ALMA, er en internasjonal utmerkelse for arbeid med barnebøker. Prisen deles ut til barnebokforfattere eller illustratører, men kan også tildeles organisasjoner som fremmer barns og unges lesing og rettigheter i den svenske forfatteren Astrid Lindgrens ånd. Prisen ble opprettet av den svenske regjeringen i 2002 og blir administrert av den svenske statens kulturråd underlagt det svenske kulturdepartementet.
Vinneren av ALMA-prisen bekjentgjøres i mars, men deles ut i mai eller begynnelsen av juni. Prissummen på fem millioner svenske kroner gjør den til den største pengeprisen for barne- og ungdomslitteratur og verdens nest største litteraturpris etter nobelprisen i litteratur. En tilsvarende sum går til administrative kostnader.
Anne Brandfjeld
Anne-Marie Andersdatter, på folkemunne kjent som Anne Brandfjeld, (født 1815 i Vardal (nå Gjøvik), død 1905 i Christiania) var en av Norges mest kjente kloke koner, signekjerringer eller folkemedisinere gjennom tidene.
Livsløp
Anne-Marie ble født i Vardal ved Gjøvik og lært opp av Elseby den trollkyndige, dvs, Elseby Hansdatter Unsethagen en naturmedisiner og klok kone fra hjemtraktene Hun skal også han mottatt inntrykk av Vis-Knut fra Gausdal. Senere fikk hun også lære av Beret Kampen i Christiania. I 1841 kom Anne-Marie til Christiania som «pike» (hushjelp) hos gullsmed og juvelér Hermann Øiset. Hun fikk to uektefødte sønner med denne husbonden, som for øvrig ikke hadde barn i sine to ekteskap. I 1849 giftet Anne-Marie seg med gråsteinsmurer Christen Evensen. De nygifte bosatte seg på husmannsplassen Ekeberglien under Ekeberg gård i Aker kommune. Ekeberglien lå i nordenden av høydedraget "Brannfjell" – derav navnet «Anne Brandfjeld» på folkemunne. Der ble det i 2015 reist en statue i hel figur av Anne Brandfjeld, like ved stedet der Ekeberg barneskole ligger i dag.
Anne og Christen fikk én sønn og to døtre. Rundt 1870 flyttet de ned i Ekebergskrenten rett utenfor bygrensen av 1859. Først bodde de i huset som i dag bærer adressen Ryenbergveien 5, noe senere er Anne-Marie flyttet til Gravergata, et eldre navn på vestre del av dagens Konows gate, også dette nederst i Ekebergskrenten. Der drev hennes eldste sønn, Christian Øiset, en forretning som handlet med kolonialvarer. Konows gate ble på folkemunne kalt «De kloke koners gate». Der bodde og virket hun de siste tiårene av sitt liv.
Klok kone
Anne var liten av vekst, jordnær og avbalansert, og ble kjent for sin store evne til å roe ned pasienter. Hun var selv sikker på at hun var synsk, og mange av spådommene hennes skal ha slått til. I tillegg til å sitte med mye nedarvet visdom fra eldre kloke folk, leste hun seg også til elementær skolemedisin, og kombinerte denne kunnskapen med sin lange erfaring og et sunt folkevett.
Ibotensyre
Ibotensyre er en aminosyre og et av de giftige psykoaktive stoffene i Amanita muscaria (rød fluesopp), Amanita regalis (brun fluesopp) og Amanita pantherina (Panterfluesopp). Sistnevnte art har høyest konsentrasjon av giften.
«Terra Nova»
«Terra Nova» (latin for Newfoundland) var en ishavsskute på 744 brt som ble bygget i 1884 for hval- og selfangstflåten i Dundee. De ti første årene ble hun benyttet i den årlige selfangsten i Labradorhavet, før hun ble utrustet til ekspedisjonsskip.
«Terra Nova» var ideell for fart i polare strøk. Hennes første oppdrag som ekspedisjonsskip var som assistanseskip for Jackson-Harmsworth-ekspedisjonen til Frans Josefs land fra 1894 til 1897. I 1898 ble hun kjøpt av Bowring Brothers og seilte under Nicholas Kennedys kommando, senere underkaptein Abram Kean.
I 1903 seilte hun sammen med eks-hvalfanger «Morning» til McMurdo-sundet i Antarktis for å hente ut medlemmene av Discovery-ekspedisjonen under ledelse av Robert F. Scott.
I 1909 ble hun for 12 000 pund kjøpt inn av Scott for å tjene som ekspedisjonsskip på den britiske sydpolekspedisjonen, kjent som Terra Nova-ekspedisjonen. Forsterket fra med kraftige eikebord som beskyttelse mot den antarktiske pakkisen, seilte hun fra Cardiff den 5. juni 1910. Ekspedisjonen gjennomførte viktige vitenskapelige undersøkelser, men Scotts siste ekspedisjon er best kjent for kappløpet mot Sydpolen og det tragiske utfallet der Scott og fire andre polfarere omkom på tilbakeveien.
Etter å ha returnert fra Antarktis i 1913, ble «Terra Nova» kjøpt tilbake av de forrige eierne og gjenopptok selfangst ved Newfoundland. I sin karriere som selfanger stod hun for en fangst på om lag 800 000 skinn. I 1918 ble hun chartret av Dominion Steel and Coal Corporation for å transportere kull fra kullgruvene i North Sydney i Nova Scotia til Bell Island.
I 1942 ble hun satt inn for å befrakte forsyninger til Grønland for entreprenører fra Newfoundland. Den 13. september 1943 ble hun skadet i isen og sank sørvest av Grønland. Besetningen ble reddet av en kutter fra US Coast Guard. I juli 2012 ble vraket funnet på ca. 300 meters dyp av et amerikansk forskningsskip.
«Terra Nova»s gallionsfigur ble demontert i 1913 og sendt til National Museum of Wales. Skipsklokken oppbevares ved Scott Polar Research Institute, hvor den daglig benyttes for å signalisere tepause.
NKI Nettstudier
NKI har sin kompetanse innen videregående skole, yrkesfag, fagskole og yrkesrettet utdanning. Skolen eies av Intendia Group og har over 250 forskjellige studier og kurs innen forskjellige fagområder. Ved hjelp av teknologi og læringsmetoder tilbyr NKI fleksibilitet og støtte for å skape gode forutsetninger for at studentene skal lykkes i sine studier. 1. januar 2020 ble Treider en del av NKI. NKI er godkjent av Kunnskapsdepartementet etter lov om voksenopplæring.
Historie
I 1910 etableres Noréns Korrespondens-Institut (NKI) i Malmö i Sverige av Hilbert Norén. Hilbert Norén samarbeidet tett med Hans Svensson Hermod, som etablerte skolen Hermods i Malmö. Hermods skole startet sine første korrespondansekurs i 1893.
Noréns Korrespondens-Institut (NKI) øker raskt i omfang og fusjonerer med flere brevskoler under den nye betegnelsen NKI Skolan. I 1936 blir administrasjonen flyttet til Stockholm og får navnet Nordisk Korrespondens-Institut. Den faglige tyngden til NKI baserte seg på denne tiden rundt tekniske studier.
I Norge
Einar Grepperud regnes som grunnleggeren av NKI i Norge. Han jobbet som kontorsjef ved KA-skolen, en veletablert brevskole i Norge, og så et stort potensial for en skole som NKI i Norge. Grepperud tar derfor kontakt med NKI sin direktør i Stockholm, Lars Erik Frieberg. De innleder et samarbeid og jobber aktivt med å få grunnlagt et NKI-kontor i Norge. Den 13. februar 1959 blir den norske avdelingen til NKI etablert i Rådhusgaten 30. Einar Grebberud bli direktør og er eneste ansatt.
I 1964 utvidet NKI sitt tekniske fagfelt og etablerte en teknisk skole, som senere ble landets største tekniske skole innen sitt fagfelt. Senere fikk denne skolen tilnavnet NKI Ingeniørhøgskole.
Oppkjøp
I 1965 ble selskapet i Sverige, Noréns Korrespondens-Institut, solgt til hovedkonkurrenten Hermods. Dette førte til at den norske NKI-avdelingen ble solgt til Ernst G. Mortensen & co. AS i 1966. I 1968 kjøper imidlertid Einar Grepperud opp NKI sin norske avdeling og etablerer den uavhengige NKI Skolen i Norge. Samme år jobbet NKI Skolen aktivt med å etablere en interesseorganisasjon som skulle hete Norsk Brevskoleforbund. Denne interesseorganisasjonen heter i dag Fleksibel Utdanning Norge (FUN).
I 1972 fikk NKI Skolen en offentlig godkjenning av ingeniørutdanningen som de tilbød, på linje med andre offentlige skoler. Samme år flyttet NKI Skolen inn i nye lokaler i Prof. Kohts vei 108 på Stabekk i Bærum. I 1974 donerte Einar Grepperud NKI Skolen, med alt det innebærer, for å etablere NKI Stiftelsen. I 1983 etablerte skolen en ny avdeling som skulle fokusere på data og teknologi. Avdelingen fikk tilnavnet Datahøgskolen.
Etter etableringen av NKI Stiftelsen vokste populariteten og Stiftelsen ble stadig større og fikk flere elever. Utover 80-tallet gikk studiene fra å for det meste være tekniske ingeniørfag til å inkludere studier og kurs innenfor økonomi, regnskap, teknologi, ledelse og organisasjon. I 1987 var NKI Stiftelsen først i Europa med å tilby elektronisk fjernundervisning. Høsten samme år opprettet NKI Stiftelsen et kandidatstudium innen administrativ databehandling (ADB). I 1989 samlet NKI Stiftelsen hele organisasjonen i nye lokaler i Hans Burums vei 30 på Bekkestua i Bærum.
Nettstudier
NKI sitt tilbud av fjernundervisning skulle gjøre studier og kurs mer tilgjengelig i samfunnet. En økende bruk av internett gjorde det mulig å utvikle flere nettstudier. I 1991 endret utdanningsinstitusjonen derfor navn til NKI Fjernundervisning.
I 1993 overtar NKI Fjernundervisning, Næringsakademiet. I perioden 1994 til 1997 ble antallet studenter ved NKI Fjernundervisning nesten doblet. Den store oppslutningen rundt økende interesse for elektronisk fjernundervisning førte til at NKI Fjernundervisning etablerte seg som Nettskole i 1997.