cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mers
Historie
På denne tiden hadde fartøyene blitt større og riggen høyere. Merset, eller fighting top på engelsk, hadde imidlertid beholdt sin høyde over dekket. Merset ble integrert i den laveste salingen som støtter mersestangen. På orlogsfartøyene beholdt de en seilteknisk unødvendig størrelse som en ser det på Lord Nelsons flaggskip «Victory». Her er mersene på toppen av undermastene omfangsrike mens salingene høyere opp er nesten usynlige.
Konstruksjonshistorie
Fra det 13. til 16. århundre var merset utformet som en rund plattform med en høy brystning som på tysk og engelsk fikk tilnavnet «kråkerede». Disse plattformene hadde ofte fargerikt dekorert balustrader som kunne være utforet som et ruteformet flettverk. Det hele kronet med et ringformet gelender på toppen. Etterhvert forsvant den rike dekoreringen, høyden på balustraden ble redusert utover i det 16. århundre og ved slutten av det 17. århundre var det knapt spor igjen.
Selve plattformen i disse mersene besto vanligvis av to lag, krysslagte, kraftige bord. I denne var det en åpning som ga tilgang til plattformen nedenfra for soldater og mannskap.
Vinklingen på platformen varierte over tid. I middelalderen var den parallell med skipets vannlinje. i tidsrommet 1510 til 1640 var det mer vanlig at den var parallell til fartøyets spring. Fra 1640 ble det igjen mer vanlig at plattformen ble parallell med vannlinjen.
Etter som mastene ble høyere, var det frem til midten av det 17. århundre vanlig med plattformer på alle salingene. På alle master kunne en dermed ha stridsplattformer på toppen av:
I tillegg hadde enkelte eldre fartøyer en mast på baugsprydet med plattform. Denne masten forsvant ca. 1720 og i løpet av siste halvdel av det 17. århundre forsvant alle plattformer med unntak av merset.
Fra begynnelsen av det 18. århundre endret også formen på merset seg. Den runde formen ble erstattet, først ved at merset fikk en rett avslutning i akterkant. Sidekantene ble også rettet ut og på mange fartøyer var det bare forkanten som beholdt den runde formen.
Fra midten av det 19. århundre mistet seilfartøyen sin betydning ved innføringen av dampmaskiner til fremdrift. Dette var i særlig grad tilfelle innen orlogsfåten. Dette førte til at merset som element i masten på seilfartøyer ikke lenger ble videreutviklet. Behovet for utkikksplattformer plassert høyt på fartøyet var imidlertid fortsatt tilstede og krigsskip som «Blücher», utviklet i mellomkrigstiden hadde et «Vormars» på toppen av stridsmasten. Dette var stridsposisjon for ledelsen av sjøartilleriet som fremdeles var avhengig av å kunne oppdage fienden på lang avstand og ha visuell kontakt.
Konstruksjon ca. 1850
Utformingen av merset har over tid endret seg og blitt justert slik at det fungerer dels som en del av mastekonstruksjonen, dels som en hvile- og arbeidsplattform for skipsmannskapet. Her skal vi se på merset slik det var utformet på sivile skip fra midten av 1800-tallet, da seil gradvis gikk av bruk og utviklingen av mersesalingen stagnerte.
Frem mot annen verdenskrig
Merset beholdt sin posisjon som observasjonsplattform for navigasjon og sjøartilleriet frem til annen verdenskrig. Med krigen kom en sterk utvikling av radar både til navigasjon og til ildledning. Merset er dermed omformet til en plattform for høyt plasserte antenner og er uten bemanning.
Groningens flagg
Groningens flagg er et korsflagg, fargene er basert på våpnene til Groningen by og Ommelandene.
Fargene rødt, hvitt og blått kommer fra Ommelandenes våpen, mens hvitt og grønt kommer fra byens våpen. Byens farger er plassert sentralt i flagget for å angi dens sentrale beliggenhet i provinsen.
Beskrivelse
Flagget ble fastlagt av provinciale Staten (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 17. februar 1950: Rektangulært, forholdene er 2:3. Flagget har fire kvadranter, skilt av et grønt kors med sølvfargede (hvite) kanter. Øvre venstre hjørne og nedre høyre hjørne er røde, øvre høyre hjørne og nedre venstre er blå.
Vinmonopolet
Aktieselskapet Vinmonopolet er et norsk aksjeselskap eid av staten ved Helse- og omsorgsdepartementet. Selskapet har nasjonalt monopol på butikksalg av drikkevarer med høyere alkoholinnhold enn 4,75 volumprosent, deriblant vin, brennevin og sterkøl.
Det er aldersgrense på 18 år for kjøp av varer med lavere alkoholinnhold enn 22 volumprosent. For varer med 22 volumprosent eller høyere alkoholinnhold er aldersgrensen 20 år.
Ontherus
Ontherus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Artene, som lever av møkk, kan minne om små neshornbiller, men er mindre, mer tettbygd og hvelvet, og dekkvingene har tydelige lengdestriper.
Vinmonopolet
Vinmonopolet utgir kundemagasinet Vinbladet.
Ontherus
Utseende
Middelsstore (8-13 millimeter), avlange, blankt rødbrune til svarte gjødselbiller. Hodet er bredt og flatt, med horn eller knøler. Pronotum har knøler eller korte horn i fremre del, i alle fall hos hannene. Dekkvingene er omtrent parallellsidige, med dype lengdestriper. Oversiden er naken.
Vinmonopolet
Historie
Vinmonopolet ble etablert som et privat aksjeselskap under statlig kontroll 30. november 1922. Etableringen skjedde som en konsekvens av reglene i den norske forbudstiden (brennevinsforbudet), og navnet har sin opprinnelse i at det på etableringstidspunktet bare var tillatt å selge vin i Norge.
Ontherus
Levevis
Disse billene finnes helst i tilknytning til gjødsel på savanner og andre gressdominerte områder. Den graver dype sjakter under en møkkruke og graver ned store mengder møkk som de legger egg på. Hannen graver gangene, hunnen arbeider møkka til glatte kuler som hun legger egg på.
Vinmonopolet
Historie
Etter hvert kjøpte staten ut de private eierne, og siden 1939 har Vinmonopolet vært et fullt ut statlig foretak.
Ontherus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.
André Derain
André Derain (født 10. juni 1880 i Chatou, Île-de-France i Frankrike, død 8. september 1954 i Paris) var en fransk maler, en av fauvismens forgrunnsfigurer.
Vinmonopolet
Historie
I 1938 overtok Vinmonopolet all aktiva og passiva i de norske samlagene, og har siden hatt enerett på salg av vin og brennevin over disk.
Under andre verdenskrig ble Vinmonopolets varer rasjonert. Importen av alkohol var sterkt begrenset, og myndighetene forsøkte å dele ut det som var. Hadde Vinmonopolet fått inn bedre varer, ble det køer som strakte seg rundt kvartalet. Velstående folk betalte andre for å stå i kø for seg, hvilket vakte så mye forargelse at det kom forbud mot å handle på fullmakt. De velstående omgikk dette ved å betale noen for å holde plass i køen, slik at kjøperen etter noen timer kunne overta stedfortrederens plass. Også denne praksisen vakte slik forargelse at det kom forbud mot å stille seg i kø foran Polet før kl 7:30. Etter hvert ble det bestemt at importerte originalvarer bare skulle selges på torsdager, og køene begynte allerede i tretiden om morgenen. Den tyske okkupasjonsmakten hadde derimot sine egne kvoter og egne skjenkesteder unntatt norske lover og regler.
I 1999 startet Vinmonopolet med selvbetjente butikker og i 2011 er det åpnet for at Vinmonopolet også skal få starte med vinauksjoner.
Utvikling av utsalgssteder for Vinmonopolets varer
I 1960 var det 59 vinmonopolutsalg (hvorav 3 var rene vinutsalg) i 33 byer og i 1993 var det 110 butikker i 76 kommuner. Og mens det i 1960 var 1 785 steder hvor det enten ble skjenket brennevin, vin eller øl, var tallet i 1993 steget til 4 793. I 1993 var det 26 kommuner uten noe salg av øl, vin eller brennevin, og i disse 26 kommunene bodde bare 3,1 prosent av befolkningen. Det samme året var det bare 18 kommuner hvor det ikke ble skjenket alkohol, og i disse kommunene bodde 1,5 prosent av det norske folk. I 1991 fikk det siste polløse fylket, Sogn og Fjordane, 3 polutsalg. Etter det har alle fylker i Norge hatt egne polutsalg.
Oppdeling av vinmonopolet
Etter at EØS-avtalen tok til å gjelde 1. januar 1994, ble det klart at den norske monopolordningen var i strid med EFTAs regler. EFTAs overvåkingsorgan ESA slo fast at import- og engrosmonopolet til Vinmonopolet var i strid med EØS-avtalen. Resultatet var at disse delene av monopolordningen ble opphevet 1. januar 1996. Fra denne dato ble det åpnet for private importører og grossister. Samtidig ble Vinmonopolet delt og det statlige aksjeselskapet Arcus stiftet. Arcus AS overtok all import- og grossistvirksomhet som Vinmonopolet hadde hatt, i tillegg til eneretten til brennevinsproduksjon og tapping på flasker. Produksjonsvirksomheten som Vinmonopolet hadde på det tidspunkt ble overdradd til Arcus produksjonsanlegg i Oslo, Bergen, Trondheim og på Hamar. Vinmonopolet ble etter dette et rendyrket detaljsalgsmonopol.
I 1997 ble det slått fast at vinmonopolordningen slik den er i dag, ikke strider mot EØS-avtalen.
Virksomhet
Vinmonopolet hadde pr. 7. juni 2012, 270 butikker. Butikkene deles inn i 6 ulike kategorier, fra 1-6, med vareutvalg basert på foregående års salgstall. Kategori 6-butikkene er de største og fører om lag 1,800 produkter, mens kategori 1-butikkene fører om lag 300 produkter. Bedriften hadde ved utgangen av 2015, 2606 fast ansatte.
I 1999 startet en ordning med selvbetjente utsalg. Vinmonopolet på Grünerløkka i Oslo var det siste som gikk over fra salg over disk til selvbetjening i 2011.
Vareutvalg
Vinmonopolet har et svært godt og variert vareutvalg, sammenlignet med andre innkjøpskjeder for alkoholholdige varer, som Systembolaget samt større europeiske vinhus. Vareutvalget (inkludert bestillingsutvalg – 2018):
Vareutvalget er i kontinuerlig utvikling.
Dysthe- og Ekjordsaken
Dysthesaken i 1930 avslørte store mangler ved innkjøpsrutinene til Vinmonopolet, og ordningen ble gjennomgått. Ledelsen i Vinmonopolet fikk en dom mot seg for å blande private og selskapets interesser sammen. Innkjøpsprosedyrene ble forandret, slik at enkeltpersoner fikk mindre makt og innvirkning. Selskapet ble underlagt en egen lov av 19. juni 1931 (vinmonopolloven).
Ekjordsaken som ble avdekket i 2005 brakte igjen alvorlige påstander om smøring mot ansatte og butikksjefer i Vinmonopolet. Dette resulterte i en gransking ledet av Erling Grimstad. Granskingen avdekket at bl.a. leverandøren Ekjord A/S gjennom en årrekke hadde sponset noen av Vinmonopolets butikksjefer ved å arrangere utenlandsturer og tilstelninger for å prøve å påvirke innkjøp og vareplassering i butikkene. Mange av butikksjefene innrømmet også å ha mottatt viner og andre fordeler fra firmaet. Seks av Vinmonopolets butikksjefer fikk oppsigelse fra sine stillinger og det etiske regelverket ble endret.
Vinmonopolets handleposer
Vinmonopolets handleposer ble innført på 1970-tallet og kjennetegnes ved en distinkt formgivning. Det var under sosialminister Bergfrid Fjose (KrF) at posen ble innført for å gi kundene som hadde handlet alkohol en anonym pose, derav fikk posen de første årene det folkelige tilnavnet «Fjosepose». Fjoseposen var ensfarget grå, uten logo eller markeringer av noe slag. Hensikten ved valget av utformingen var at den skulle være minst mulig iøynefallende (grå regnes som en nøytral farge). Imidlertid tok man ikke i betraktning at gråfargen var en svært uvanlig farge på handleposer, og den ble derfor godt synlig i gatebildet.
I 2006 endret Vinmonopolet grafisk profil, og dermed også pose. Den nye posen var brun med svarte smale streker, og skilte seg ganske mye fra de tidligere ensfargede. Posen hadde Vinmonopolets logo og internettadresse http://www.vinmonopolet.no preget på.
Våren 2006 meldte Dagens Næringsliv at det var mulig å få den tidligere blå polposen i innvandrerbutikker i London.
Høsten 2009 fikk Vinmonopolet nye, mindre miljøskadelige poser. Posene var ensfarget lyse og gjennomskinnelige, til motsetning fra tidligere poser. Posene hadde stadig logo og nettadresse preget på. Posene var laget av minimum 50 prosent gjenvunnet norsk plast samlet inn gjennom Grønt punkt-systemet.
André Derain
Mellom 1906 og 1909 arbeidet Derain etter samme linje som Braque og Picasso, for eksempel i Badende kvinner (1906), men han lot seg aldri påvirke av kubismen.
Vinmonopolet
Vinmonopolets handleposer
Etter dette har man hatt poser i flere varianter, blant annet svarte, røde og grønne.
André Derain
Liv og virke
Derain studerte ved Académie Camillo under ledelse av Eugene Carrière i Paris i 1898-1899. Han arbeidet først med Maurice de Vlaminck i Chatou og deretter i Collioure med Henri Matisse.
Vinmonopolet
Grossister
Vinmonopolet hadde pr. 16. januar 2010 avtale med 250 grossister. De seks største (etter totalt salg i 2008):
André Derain
Liv og virke
I 1905 stilte han og flere andre bilder på Salon d'automne. Bildene fikk en kunstkritiker til å karakterisere salen bildene var hengt opp i, som «Villdyrburet» (Le cage des fauves), noe som ga navn til kunstnergruppen fauvistene.
Vinmonopolet
Grossister
Tall i x1000 liter
André Derain
Liv og virke
I mars 1906 fikk han i oppdrag av kunsthandleren Ambroise Vollard å reise til London og lage en serie bilder med motiver derfra. Gjennom 30 bilder (hvorav 29 fortsatt finnes) skapte han et Londonportrett ulikt alt som til da var laget av for eksempel Whistler eller Monet. Disse byportrettene er fortsatt blant hans mest populære verker. I maleriet The Pool of London (1906) bruker han en neoimpresjonistisk teknikk, noe han senere kom tilbake til.
Vinmonopolet
Grossister
Utviklingen viser at nye importører tar markedsandeler fra etablerte, basert på bedre produkter og kompetanse om markedet. Markedet har også flere firmaer som har samme hovedeier med internasjonale/nordiske bånd. Feks har firmaet Ekjord AS hatt en salgsnedgang på ca. 1,6 millioner liter (40%) fra 2006. Dette skyldes i all hovedsak salgssvikten i varemerket J.P. Chenet og leverandøravtaler som er endret. I samme periode har andre importører hatt vekst, både organisk og med økning i salg av enkeltprodukter.
Freestyle under Vinter-OL 2010 – Hopp kvinner
Hopp for kvinner under vinter-OL 2010 i Vancouver, Canada, finner sted på Cypress Bowl Ski Area i Cypress Provincial Park, West Vancouver. Kvalifiseringen ble holdt den 20. februar, mens finalen avholdes den 24. februar.
Vinmonopolet
Bestselgere
Den mest solgte vinen i 2010 var Doppio Passo Salento Primitivo fra Italia, fulgt av «J.P. Chenet Cabernet-Syrah» fra Frankrike med 1,3 mill. liter. Sistnevnte har hatt nedgang siden toppåret 2006 (1,89 mill. liter.). Trender viser at toppselgere har kortere og kortere levetid på Vinmonopolet i Norge. Eksempelvis var merket Gato Negro på topp i 2001, 2002 og siden vært på 3.-4.-plass. 1 halvår 2010 erobret rødvinen Doppio Passo Salento Primitivo førsteplassen som den mest solgte svakvinen i Norge.
André Derain
Liv og virke
I 1907 begynte han å arbeide med skulptur og flyttet til Montmartre for å være i nærheten av Picasso. Han begynte også å bli inspirert av afrikansk kunst. Han leverte tresnitt i primitivistisk stil til diktdebutboken til Guillaume Apollinaire, L'enchanteur pourrissant (1909), og illustrasjoner til en diktsamling av Max Jacob i 1912.
Vinmonopolet
Bestselgere
Det mest solgte brennevinsmerket i 2010 var «Kalinka vodka» med ca. 641,434 liter.
André Derain
Liv og virke
Omtrent på denne tiden begynte kunsten hans å bli preget av hans studier av de gamle mesterne. Formene ble strengere satt og fargene mer avdempet. Årene 1911–1914 blir av noen kalt hans gotiske periode. Han ble tidlig innkalt til tjeneste under den første verdenskrig og ble først dimittert i 1919. Naturlig nok ble det mindre kunstnerisk aktivitet, men han rakk å levere illustrasjoner til André Bretons første bok: Mont de Piete.
Vinmonopolet
Pris- og avgiftspolitikk
Den norske avgiftspolitikken baserer seg på teorien om at høye avgifter fører til redusert forbruk. Avgiftene fører til at Norge (sammen med Island) har de høyeste prisene på alkoholholdige drikkevarer i Europa. Vinmonopolets avanser er regulert til å ligge mellom fire og 90 kroner per enhet, mens snittet gikk opp med åtti øre til 7,80 fra 1. mai 2010. Forrige gang avansen ble oppjustert var i 1996, med nedjusteringer både i 1999 og 2008.
Vinbladet
Fire ganger i året gir Vinmonopolet ut magasinet Vinbladet. Magasinet er gratis tilgjengelig i deres butikker, som nedlastbar fil på deres nettsider og kan abonneres på vederlagsfritt. 🇵🇪 er magasinet i sin 36. årgang.
André Derain
Liv og virke
Han var på toppen av sin karriere og fikk Carnegieprisen i 1928 og hadde utstillinger i London, Berlin, Frankfurt am Main, Düsseldorf, New York City og Cincinnati, Ohio.
Vinmonopolet
Vinbladet
Magasinet innerholder lederartikkel skrevet av administrerende direktør, intervjuer med fagfolk, fagartikler om mat og drikke, oppskrifter, m.m.
André Derain
Liv og virke
Under den tyske delokkupasjonen av Frankrike under den andre verdenskrig ble han flittig oppvartet av tyske offiserer som så ham som representant for fransk kultur. Han slapp å havne på listen over entartete kunst og tok imot en invitasjon til et offisielt besøk i Tyskland. Det nazistiske propagandamaskineriet utnyttet dette for alt det var verdt, og hengte ham samtidig ut som kollaboratør, noe han fikk svi for etter krigen.
Han døde i Garches, Hauts-de-Seine, Île-de-France, Frankrike.
Bildene hans går i dag på auksjoner for 6 - 8 mill. USD. Serien med Londonbilder var utstilt i Courtauld Institute i 2005-06.
Nicaragua under Panamerikanske leker 2011
Nicaragua deltok i de 16. panamerikanske leker som ble arrangert i Guadalajara fra 14. til 30. oktober 2011. 31 utøvere var kvalifisert til å delta i åtte grener; boksing, bryting, pelota, sandvolleyball, svømming, taekwondo, triatlon og vektløfting. Nicaragua vant ikke noen medaljer.
Kerritetra
Kerritetra er en art i gruppen karpelakser. Den lever i Aripuanã, øvre Madeira og Mato Grosso i Brasil. Det er den eneste arten i slekten Inpaichthys.
Den minner om keisertetra i utseende, og kan enklest skjelnes fra denne ved at kerritetraen har fettfinne. Kerritetra blir opptil 28 mm lang.
Novais (São Paulo)
Novais er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
John Parker
John Michael Parker (født 13. september 1946 i Newport), amerikansk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by og 1972 i München.
Parker vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under Sommer-OL 1972 i München. Han var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Sovjetunionen og Ungarn under Sommer-OL 1972. Parker spilte ni kamper i OL-turneringen.
Politiets data- og materielltjeneste
Tjenesten ble formelt opprettet 19. desember 2003 gjennom sammenslåingen av de tidligere særorganene Politiets datatjeneste og Politiets materielltjeneste. PDMT hadde avdelinger på Jaren på Hadeland og på Majorstuen i Oslo, samt regionkontorer i Tromsø, Bodø, Trondheim, Bergen og Kristiansand.
PDMT ble avviklet som særorgan 7. oktober 2013. Funksjonene er overtatt av Politiets fellestjenester og Politiets IKT-tjenester, som fortsatt ligger under Politidirektoratet.
Manyara (region)
Manyara er en av Tanzanias 30 administrative regioner. Regionen dekker et område på 47,913 km² og regionshovedstaden er Babati. Regionen grenser til Arusha og Kilimanjaro i nord, Tanga i øst, Dodoma i sør og Singida og Shinyanga i vest. Regionen ble skilt ut fra Arusha i 2002, og er oppkalt etter Manyarasjøen som ligger nord i regionen. Med en høyde på 3 420 meter over havet er Hanang det høyeste fjellet i regionen.
Ved den nasjonale folketellingen i 2012 hadde regionen 1,425,131 innbyggere.
Distrikter
Regionen Manyara er administrativt delt inn i fem distrikter. Innbyggertallene som er oppgitt nedenfor stammer fra folketellingen i 2012.
Working Man – A Tribute to Rush
Working Man – A Tribute to Rush er et studioalbum av diverse artister som hyllest av bandet Rush.
Albumet ble utgitt 6. august 1996 på Magna Carta Records.
The Master Key
The Master Key er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1914, regissert av Robert Z. Leonard. Den består av 15 filmer, hvorav 10 anses som tapt.
Handling
James Gallon og hans partner Wilkerson leter etter gull. Men når Gallon endelig oppdager gull forsøker han å skjule dette for Wilkerson, som allerede mistenker at partneren hans ikke følger deres rettferdige avtale. Under en konflikt skyter han Wilkerson, og Gallon etterlater ham tilsynelatende som død. Gallon, etter flere timers vandring, når endelig den lille gruve-byen Jacito. En fremmed tar ham med til det nærmeste lensmannskontoret. Gallon forteller byens sheriff at han og partneren hans skal ha blitt angrepet av en gruppe fredløse kriminelle, og at partneren hans ble myrdet av dem.
Men når sheriffen og Gallon reiser tilbake til området hvor dette skal ha skjedd, har kroppen til Wilkerson forsvunnet sporløst. Sheriffen tror derfor ikke på Gallons historie, og beordrer Gallons arrestasjon. En cowboy blir satt til å stå vakt over ham, men vakten sovner kort tid senere og Gallon kommer seg løs fra tauet han ble bundet fast med. Han får tak i en hest, og stikker av fra området. Men problemene hans er fremdeles ikke overstått, og han opplever en rekke andre eventyr. Samtidig er en av hans aller største bekymringer er at Wilkerson plutselig skal dukke opp igjen, for å ta hevn.
Fylkesvei 7088
Fylkesvei 7088 (Fv7088) går mellom Lødding og Rørvik i Nærøysund kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 502 (Nord-Trøndelag).
Harald Henden
Harald Henden (født 7. november 1960 i Porsgrunn) er en norsk pressefotograf og journalist for avisen Verdens Gang siden 1987.
Piana degli Albanesi
Piana degli Albanesi (albansk: Hora e Arbëreshëvet) er en kommune med 6 212 innbyggere i storbyområdet Palermo på Sicilia i Italia.
Harald Henden
Karriere
Harald Hendens historie som pressefotograf ble utgitt i biografien «I krig og ensomhet», ført i pennen av Svein Tore Bergestuen i 2018.
Farlige oppdrag
Under et oppdrag i 2001 på Vestbredden i Palestina, under den andre intifadaen, ble Henden skadet av en gummikule mot bakhodet. Den 14. januar 2008 var han en av flere norske journalister tilstede under terrorangrepet på Hotel Serena i Kabul. Etter angrepet ble han invitert til å redegjøre for Stortingets Kontroll- og konstitusjonsutvalg om myndighetenes håndtering av sikkerhet og evakuering i Afghanistan.
Piana degli Albanesi
Historie
Piana degli Albanesi ble grunnlagt i det 15. århundre av en stor albansk – idag kalt arbëreshë – flyktningstrøm fra Balkan, under invasjonen fra Det osmanske rike. Landsbystiftelsen ble offisielt sanksjoner dent 30. august 1488, basert på en offisiell forespørsel sendt i 1486-1487 til kardinal Juan de Borja, erkebiskop av isbispedømmet Monreale, og krevde retten til å forbli i landene Mercu og Aydingli, lokalisert i fjellene i provinsen Palermo.
E.T.A. Hoffmann
Ernst Theodor Wilhelm Amadeus Hoffmann (kalt E.T. A. Hoffmann; født 24. januar 1776 i Königsberg, død 25. juni 1822 i Berlin) var en prøyssisk forfatter, jurist, komponist, musikkritiker og karikaturtegner.
Hoffmanns historier hadde stor innflytelse i det 19. århundre og han er en av den romantiske bevegelsens fremste forfattere og regnes som en pioner innen fantastisk litteratur. En av hans mest kjente historier er Nøtteknekkeren og musekongen (1816), som ble gjort til en ballett av Peter Tsjaikovskij i 1892.
Biografi
Han studerte jus i Königsberg på Immanuel Kants tid og under hans rettsteoretiske innflytelse. Hoffmann arbeidet i statsforvaltningen 1796-1806, i 1802 ble han degradert og forflyttet til Płock på grunn av noen karikaturer. Etter 1806 livnærte han seg som komponist, musikkarrangør og skribent.
Mellom 1815 og 1822 returnerte han til Berlin og straffeavdelingen i Berlins kammerrett. Jussen var hans «brødyrke» (tysk: Brotberuf), slik han uttrykte det. Som kunstner oppfattet han seg mest som komponist, og så på forfatterskapet som en bigeskjeft. Både som jurist og kunstner fremsto han som forsvarer av både kunstnerens og borgerens individuelle frihet, vernet mot innflytelsen fra de samfunnsmessig konvensjoner og vilkårlig myndighetsutøvelse.
Forfatterskap
Hans forfatterskap er karakterisert som «en konstnerligt mer sofistikerad variant av skräckromantiken», med nærhet til folkeeventyrene og barns fantasiverdner og som en blanding av «en håndgripelig, ofte småborgerlig virkelighet med den mest fantastiske eventyrverden. Slik kan han skape en komisk virkning, men også intens spøkelsesstemning».
Han debuterte med Fantasiestücke in Callots Manier (1814), som var en samling av fortellinger tidligere trykt annensteds. I Gullskålen fra denne samlingen «lar forfatteren 'salamandrenes fyrste' opptre midt blant hederlige embetsmenn og håndverkere i Dresden» ; hovedpersonen Anselmus er en forvirret student som lever i to verdener, en realistisk og en fantastisk. Året etter kom Djevelens eliksirer, som i stil kan minne om skrekkroman, men «miksturen som munken drikker er også et symbol på ondskapens makt». Munken Medardus er en splittet sjel, og etter at han drikker av en mikstur blir splittelsen permanent. Hans onde halvpart begår flere mord før han befris ved sin død. Boken kan minne om Stevensons Dr. Jekyll og Mr. Hyde, som utkom 70 år senere. Tittelpersonen i Klein Zaches, genannt Zinnober (1819) er en ondskapsfull dverg som kan fortrolle menneskene.
De fire samlingene kalt Die Serapionsbrüder (1819–21) – oppkalt etter en litterær vennekrets Hoffmann ble en del av i Berlin etter 1816, inneholdt flere av hans mest kjente fortellinger: blant annet Rat Krespel, Frøken de Scuderi, Nøtteknekkeren, Meister Martin og Nachricht aus dem Leben eines bekannten Mannes. Frøken de Scuderi er en kriminalroman med en intrige fra 1600-tallets franske hoffkretser, med Madeleine de Scudéry som detektiv. I Rat Krespel – som også er kjent med tittelen Antoine, er tittelpersonen en svært eksentrisk far som bekymret for at hans syke og musikalske datter skal dø hvis hun synger. Han isolerer datteren, men hun synger likevel, og dør mens hun synger.
Virksomhet som musikkritiker
Hoffmann skrev musikkritikk under psevdonymet «Johannes Kreisler», og denne samme Johannes Kreisler er hovedperson i Hoffmanns fiktive selvbiografi Lebensansichten des Katers Murr (1820-21), hvor den gale kapellmesterens livsskildring blir sammenfiltret med en katts selvbiografi. «Katten representerer den småborgerlige verden som var skyld i og befestet Kreislers galskap».
Jacques Offenbachs opera Les contes d'Hoffmann (1881) er episodisk, og bygger på fortellingene Der Sandmann, Rat Krespel og Das verlorene Spiegelbild. Arien i prologen er hentet fra Klein Zaches, genannt Zinnober.
Ximena
Ximena er et spansk kvinnenavn med usikker opprinnelse. Det kan muligens være dannet av mannsnavnet Simon.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Holga
Holga er et rimelig fotoapparat av lav teknisk kvalitet beregnet for fotografisk film i mellomformat (120 film). Det ble opprinnelig produsert i Hongkong.
Holgaens billige konstruksjon og enkle objektiv gir ofte karakteristiske bilder med vignettering, dårlig fokus, lyslekkasjer og andre forstyrrelser. Ironisk nok var det kameraets kvalitetsproblemer og low-fidelity-estetikk som ble satt pris på av enkelte fotografer, og som bidro til at Holga etterhvert ble et slags kultfenomen.
Historie
De første Holga-kameraene ble laget i Hongkong i 1982. Det var opprinnelig tenkt å være et rimelig masseprodusert kamera for den kinesiske arbeiderklassen.
Saint François Xavier (Paris Metro)
Saint François Xavier er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 13.
Pronomen
Pronomen (fra pro, «i stedet for» og nomen, «substantiv») er en ordklasse som består av ord som enten viser til noe i selve talesituasjonen (jeg, dere), eller står istedenfor eller peker tilbake på et substantiv. Det leddet som gir pronomenet innhold, kalles antesendenten.
Det finnes flere typer pronomen:
Långvattnet (Storuman)
Långvattnet (sørsamisk: Guhkiesjaevrie) er en innsjø om lag 20 kilometer vest for tettstedet Storuman i Sverige. Sjøen er bananformet, og har avløp i nordenden via Långvattsbäcken gjennom flere mindre innsjøer ned til innsjøen Storuman.
Pronomen
Personlige pronomen
Personlige pronomen er ord som kan stå i stedet for navn på mennesker og ting. Eksempler på slike ord er jeg, meg, den, henne.
Långvattnet (Storuman)
I en undersøkelse fra 2005 er det påvist skader og deformasjoner på 21 % av abborhunnene i sjøen. Deformasjonene ble sett i sammenheng med forurensning og antropogen påvirkning. Den økologiske tilstanden er likevel vurdert som «god».
Pronomen
Personlige pronomen
De personlige pronomenene er alene om å ha kasusbøying i moderne norsk. De kan enten stå i nominativ (subjektsform) eller i akkusativ (objektsform). I tillegg til tredjepersonspronomenene her finnes kjønnsnøytrale pronomen, men disse regnes fortsatt som nyord.
Spørrepronomen
Spørrepronomenet (interrogativt pronomen) er «hvem» når en spør etter person; ellers «hva». På nynorsk er spørreorda "kven", "kva" eller "kva for ein/ei/eit"
Spørrepronomenet innleder direkte og indirekte spørresetninger: Det kan også innlede visse typer relativsetninger:
Ubestemt pronomen
Det ubestemte pronomenet er «man» eller «en». Det skiller seg fra andre pronomen ved at det er uten antesendent, og viser til noe allment eller uspesifisert. «Man» kan bare brukes som subjekt, mens «en» kan ha alle grammatiske funksjoner.
Relativt pronomen
Ordet «som» kalles ofte relativt pronomen. Fordi det oftest innleder en leddsetning, regnes det nå til ordklassen subjunksjon.
Refleksivt pronomen
Ordet seg kalles refleksivt pronomen. Det har antesendenten i samme setning, som regel subjektet, og alltid i tredje person: «De gleder seg». I første og andre person brukes akkusativformen av det personlige pronomenet tilsvarende: «Vi gleder oss». (Akkusativformen kalles ofte også for objektsform). Refleksive pronomen danner ofte faste uttrykk sammen med refleksive verb. Det refleksive pronomenet bøyes i samsvar med subjektet.
Resiprokt pronomen
Ordet «hverandre» kalles resiprokt pronomen. Det viser tilbake til flertallsord, og uttrykker et gjensidig forhold mellom elementer inneholdt i antesendenten: «Dikterne har påvirka hverandre» betyr at dikter A har påvirka dikter B og omvendt.
Det resiproke pronomenet kan få genitiv-s:
Tidligere pronomenklasser
I skolegrammatikker ble det tidligere operert med flere klasser av pronomen som nå blir sett på som determinativer, både i Norsk referansegrammatikk, og i Utdanningsdirektoratet sine anbefalinger til skoleverket.
Ord som tidligere ble referert til som Eiendomspronomen er ord som beskriver et eieforhold mellom subjekt og objekt. Eksempler: min, sin, din, våre
Eiendomspronomen kan bøyes i både kjønn og tall:
Ord som tidligere ble referert til som påpekende pronomen er ord som kan vise til en ting eller en person. Noen av disse ordene viser til noe som er nært. Andre viser til noe som er fjernt. Legg merke til formene den, det og de. Disse ordene er identiske med pronomenene den, de, det, og må ha trykk for at de skal være påpekende pronomener. Jf. De går der (pronomen) og De barna går der (determinativ).
Determinativer, tidligere påpekende pronomen, er: den, det, dette, de, denne, disse, sånn, begge, samme, selv, slik.
Grunnen til den reviderte analysen er at determinativene og pronomenene har ulik syntaks: Determinativer modifiserer substantiv, mens pronomener erstatter dem.
Eksterne lenker
Norsksonen
Eddie Hazel
Edward Earl «Eddie» Hazel (født 10. april 1950 i Brooklyn i New York, død 23. desember 1992 i Plainfield i New Jersey) var en USA-amerikansk gitarist og låtskriver. Han var medlem av funk-kollektivet Parliament-Funkadelic, og sammen med femten andre medlemmer blei han i 1997 innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.
Liv og virke
Hazel vokste opp i Plainfield i New Jersey. Han begynte tidlig å spille gitar. I tillegg sang han i det lokale kirkekoret. Tolv år gammel blei han venn med «Billy Bass» Nelson, som han starta ei gruppe sammen med.
I 1967 trengte doo-wop-gruppa The Parliaments (under ledelse av George Clinton et backingband til en turné. Nelson blei hyra som bassist, og han anbefalte Hazel, som etter hvert kom med. De to blei, sammen med trommeslageren Tiki Fulwood ryggraden i det som fikk navnet Funkadelic, og som blei ei separat gruppe innafor funk-fellesskapet rundt George Clinton.
Hazel spiller gitar på de tre albumene Funkadelic (1970), Free Your Mind ... And Your Ass Will Follow (1970) og Maggot Brain (1971). På tittelsporet på sistnevnte plate har Hazel en ti minutter lang gitarsolo. I 2008 valgte tidsskriftet Rolling Stone sangen som nummer 60 på si liste over tidenes 100 største gitarlåter.
Nelson og Hazel forlot Funkadelic seint i 1971 på grunn av uoverensstemmelser med Clinton. Hazel deltok likevel sporadisk på gruppas plater de påfølgende åra. Han (og Nelson) arbeidde også med The Temptations på en del plater.
I 1974 var Hazel tilbake og var med og skrive samtlige låter på Funkadelic-albumet Standing on the Verge of Getting It On. (Enkelte av låtene er imidlertid kreditert Grace Cook, Hazels mor.)
Samme år blei han idømt fengselsstraff for narkotikabesittelse og for angrep på ei flyvertinne. Mens han sonte, blei Michael Hampton henta inn som ny førstegitarist i Parliament-Funkadelic.
Også seinere hadde Hazel en og annen visitt i funkkollektivet, og i 1977 gav han ut et soloalbum med god hjelp av sine tidligere kolleger, Game, Dames and Guitar Thangs.
Hazel døde i desember 1992. Det er i ettertid kommet to plater med tidligere uutgitt materiale, og også andre musikere har brukt Hazels gitarspill på plater etter hans død. Han er satt opp som nummer 43 på Rolling Stones liste over tidenes største gitarister.
Barnaul
Barnaul (russisk: Барнау́л) er en by og administrativt senter i Altaj kraj i Russland. Den ligger ved elva Ob på Det vestsibirske lavland, rundt 3000 km øst for Moskva. Innbyggertall: 649 600 (2007 est.), 612 401 (folketelling 2010).
Historie
Barnaul er en av de eldste byene i Sibir. Den ble grunnlagt av den velstående Demidov-familien på 1730-tallet, og stedet ble valgt på grunn av nærheten til de mineralrike Altajfjellene og beliggenheten ved en stor elv. I tillegg til kobber, som opprinnelig tiltrakk Demidovene, så ble det snart også funnet betydelige sølvreserver. I 1747 ble Demidov-fabrikkene overtatt av den russiske staten, og det ble snart det største sølv-senteret i Russland.
På 1700- og 1800-tallet ble 90% av alt russisk sølv produsert i Altaj-regionen. I Barnaul lå det største sølv-smelteverket, og byens befolkning økte etterhvert som produksjonen ekspanderte. I 1771 fikk den innvilget byrettigheter, og var en av de største byene i Sibir på den tid.
Innen 1900-tallet hadde Barnaul vokst til et betydelig senter for handel og kultur i regionen, spesielt etter byggingen av Turkestan – Sibir-jernbanen.
Under andre verdenskrig ble mange industrivirksomheter flyttet fra Ukraina og Russlands vestre deler og til Sibir, deriblant Barnaul, for å unnslippe den tyske invasjonen. Som en arv fra denne tiden har Barnaul ennå i dag en av de største ammunisjonsfabrikkene i Russland.
Økonomi
Barnaul er et viktig industrielt senter i Sibir. Det er over 100 industrivirksomheter i byen, med 120 000 ansatte. Blant produktene som produseres er diesel, utstyr og verktøy til metallindustri, dampkjeler, dekk, teknisk karbon, borerigger og -maskiner, møbler, fottøy og slipte diamanter.
Byens viktigste handelsgate er Lenin-avenyen.
Fylkesvei 4722
Fylkesvei 4722 går mellom Skitrekket og Saudasjøen i Sauda kommune.
Barnaul
Transport
Barnaul er knyttet til det øvrige Russland med flyruter, jernbaner, veier og elvebåter. Byen ligger rundt 200 km sør for Novosibirsk, Sibirs største og Russlands tredje største by. Barnaul er et knutepunkt for jernbanelinjene fra Novosibirsk til Almaty og Bijsk. Det er også hyppige bussforbindelser til de nærliggende byene Bijsk og Gorno-Altajsk. Det tar rundt fire timer med bil å nå Altajfjellene i sør.
Barnaul lufthavn ligger rundt en time fra bysenteret, og har daglige ruter til Moskva og St. Petersburg, og også mange mere lokale ruter. Det er også ruter til Vladivostok ved Stillehavet.
Fylkesvei 4722
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 711.
Barnaul
Transport
Alle deler av Barnaul er knyttet til byens nettverk av kollektivtransport, som omfatter busser, trolleybusser og drosjer.
Utdanning og kultur
Barnaul er kjent som et vitenskapelig senter i Sibir. Byen har fem universiteter, herunder Ivan Polzunov Altaj statlige tekniske universitet, Barnaul statlige pedagogiske universitet, Altaj statlige medisinske universitet og Altaj statlige universitet.
Byen har også 35 biblioteker, fem teatre og tre museer. Byens lokalhistoriske museum ble grunnlagt i 1823 og er et av Sibirs eldste museer, med utstillinger av lokale kunstneres arbeider, og unike gjenstander fra Altaj-regionen, blant annet.
Gruppe B
Gruppe B er et regelverk for løpsbiler i rally, regulert av FIA. Gruppe B ble introdusert av FIA i 1982, som en erstatter for Gruppe 4 og Gruppe 5-biler.
Gruppe A besto av produksjonsbiler, og var begrenset både med tanke på effekt, vekt, tillatt teknologi og totalkostnad. Basismodellen måtte være masseprodusert (5 000 enheter i året), og måtte ha fire seter. Regelverket i Gruppe A var designet slik for å sikre et stort antall privateide førere i løpene.
I motsetning til Gruppe A hadde Gruppe B få restriksjoner på teknologi, design og antallet biler som måtte produseres (homologering) for å få delta (kun 200). Minstevekten var lav, høyteknologiske materialer var tillatt, og det var ingen begrensning på turbotrykk, noe som betød at det heller ikke var noen begrensning på effekt. Klassen var ment for bilprodusenter, og var derfor designet slik at man kunne konkurrere uten å ha en eksisterende produksjonsmodell som basis for løpsbilen.
Til å begynne med hadde Gruppe B stor suksess, mange bilprodusenter deltok i Verdensmesterskapet i rally, og tilskuertallene økte. Dessverre økte kostnadene for å delta i raskt tempo, og samtidig økte effekten i bilene, noe som bidro til en rekke fatale ulykker. Som en konsekvens av dette ble Gruppe B droppet etter 1986-sesongen, og Gruppe A-regelverket ble gjeldende for alle biler frem til starten av World Rally-bilene i 1997.
I de påfølgende årene fant Gruppe B sin nisje i det europeiske rallycross-mesterskapet, og biler som MG Metro 6R4 og Ford RS200 konkurrerte helt frem til 1992. Fra og med 1993 erstattet FIA Gruppe B-modellene med prototyper som måtte være basert på eksisterende Gruppe A-biler, men regelverket var fortsatt basert på Gruppe B-regelverket, med lav vekt, firehjulstrekk, høyt turbotrykk og stor effekt som viktige stikkord.
Arthur Miller
Arthur Asher Miller (født 17. oktober 1915 i New York City, død 10. februar 2005 i Roxbury i Connecticut) var en amerikansk forfatter og dramatiker. Han var en framtredende litterær skikkelse i amerikansk teater, skrev drama som Alle mine sønner (All My Sons, 1947), En handelsreisendes død (Death of a Salesman, 1949), Smeltedigelen (The Crucible), (1953) og A View from the Bridge (enakter, 1955; revidert til toakter, 1956), foruten også filmen Uten feste (The Misfits, 1961).
Bakgrunn
Arthur Miller var av jødisk familie; sønn av Isidore Miller, en forretningsmann som ble ruinert under børskrakket på Wall Street i 1929. De måtte flytte, og slo seg ned i Brooklyn. Han utdannet seg til journalist ved Universitetet i Michigan.
Forfatter og dramatiker
Miller inngikk det første av sine tre ekteskap i 1940 med Mary Grace Slattery, og de fikk to barn. Men så traff han skuespillerinnen Marilyn Monroe, og da havarerte dette ekteskapet. Arthur Miller ble gift med Marilyn Monroe den 29. juni 1956 (de ble skilt i 1961). Han har også skrevet manus til film, blant annet Marilyn Monroes siste film, Uten feste.
Arthur Miller var liberaler og ble også ateist. Han var mot atomvåpen og Vietnamkrigen, og for menneskerettigheter. Allerede i skuespillet Smeltedigelen (The Crucible) sammenliknet han forfølgelsen av kommunistene under den kalde krigen med hekseprosessene i Salem på 1600-tallet.
Miller var hyppig i offentlighetens søkelys, særlig fra slutten av 1940-tallet og fram til begynnelsen av 1960-tallet, en periode hvor han blant annet vitnet for komiteen for uamerikansk virksomhet (1956). Miller nektet da å oppgi navnene på kommunister han kjente til, og ble derfor den 31. mai 1957 dømt til fengselsstraff, en bot og til inndragelse av pass. Dommen ble imidlertid opphevet i 1958.
Sammen med sin tredje hustru, fotografen Inge Morath, fikk han to barn, deriblant regissøren og manusforfatteren Rebecca Miller.
Miller på norsk
Disse stykkene er oppført på norske scener: Alle mine sønner, Efter syndefallet, Prisen, Mannen som hadde lykken med seg, Alle er mine sønner / Alle mine sønner (Fjernsynsteatret 1963), En handelsreisendes død, (Fjernsynsteatret 1962), Minne om to mandager (Fjernsynsteatret 1964), ''Heksejakt, Sett fra en bro / Utsikt fra brua / Frakt under havet, Elegi for en kvinne, Splintret glass.
The Master Mind (film, 1914)
The Master Mind er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Cecil B. DeMille og Oscar C. Apfel.
International Association on Mechanization of Field Experiment
International Association on Mechanization of Field Experiments (IAMFE) er en norsk ideell organisasjon grunnlagt i 1964. Den 19. juni 1964 vedtok et flertall av deltagerne i NATO Advanced Study Institute on Mechanization of Field Experiments fra 17 land å opprette IAMFE.
Kjede (andre betydninger)
Kjede kan ha mange betydninger:
Potens (andre betydninger)
Potens kan vise til:
Max et sa belle-mère
Max et sa belle-mère er en fransk stumfilm fra 1914, regissert av Max Linder og Lucien Nonguet.
Handling
Max og hans unge brud forsøker å nyte bryllupsreisen deres i Alpene.
Til tross for at moren hennes også er til stede ved det samme feriestedet.
Tsjekkia under Vinter-OL 1994
Tsjekkia under Vinter-OL 1994. Sekstitre sportsutøvere, førtiåtte menn og femten kvinner fra Tsjekkia deltok i sju sporter, bobsleigh, kunstløp, langrenn, skihopping, kombinert, skiskyting og ishockey under Vinter-OL 1994 i Lillehammer i Norge. Tsjekkia, som deltok for første gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var to femteplasser, i ishockey og i lagkonkurransen i kombinert. Langrennsløperen Pavel Benc var Tsjekkias flaggbærer under åpningsseremonien.
Peter Mansfield
Peter Mansfield (født 9. oktober 1933 i Lambeth i London, død 8. februar 2017 i Nottingham ) var en britisk fysiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 2003 sammen med Paul C. Lauterbur for oppdagelser vedrørende billeddannelse ved hjelp av magnetresonanstomografi.
Bakgrunn
Peter Mansfield var sønn av gassinstallatøren Sidney George Mansfield og hans hustru Rose Lillian. Han var yngstemann av tre brødre. Hans eldre søsken var Conrad William og Sidney Albert. Han vokste opp i Camberwell. Da han var seks år gammel, brøt andre verdenskrig ut, og han ble i barndommen evakuert fra London tre ganger. Første gang var det til Sevenoaks og så to ganger til Torquay. Etter krigen avsluttet han skolen i 1948 i Peckham.
Deretter arbeidet han sammen med en maler i tre år. Han ble så interessert i raketter, og fikk arbeid i Ministry of Supplys Rocket Propulsion Department i Westcott i Buckinghamshire. Etter 18 måneder ble han innkalt til British Army og tjenestegjorde der i to år. Så kom han tilbake til Westcott.
Fysiker
I 1956 begynte Mansfield på sine høyere studier i fysikk ved Queen Mary College ved University of London. Der ble han uteksaminert i 1959, og han begynte så på en forskerkarriere.
Mansfield og hans samarbeidspartner Lauterber har gjort avgjørende oppdagelser av hvordan magnetresonans kan utnyttes for å avbilde ulike strukturer i kroppens indre organer. Disse oppdagelsene har ledet frem til det moderne magnetkameraet (magnetresonanstomografi, MRT) som innebar et stort gjennombrudd innen sykebehandling og medisinsk forskning.
Paul Lauterbur oppdaget muligheten for å skape et todimensjonalt bilde gjennom å innføre gradienter som forandret magnetfeltenes styrke. Gjennom å analysere egenskapene hos de tilbakesendte radiobølgene kunne han eksakt bestemme deres opprinnelse. På denne måten kunne man bygge opp todimensjonale bilder av strukturer som ikke kunne utskilles med andre teknikker.
Mansfield videreutviklet arbeidet med å utnytte gradienter i magnetfeltet. Han viste hvordan signalene skulle bearbeides matematisk og dataanalyseres slik at en brukbar avbildningsteknikk kunne utvikles. Mansfield viste også hvordan ekstremt rask avbildning skulle kunne skje, noe som først et titalls år senere ble teknisk og praktisk mulig innen medisinen.
Den medisinske anvendelsen av magnetresonanstomografi har utviklet seg svært raskt. De første magnetkameraene innen omsorgen ble tatt i bruk på begynnelsen av 1980-tallet. I 2002 fantes det mer enn 22,000 magnetkameraer i verden, og det ble gjort over 60 millioner undersøkelser med magnetkamera.
B-VM i ishockey 1996 for menn
Ishockey-VM 1996 pulje B ble avholdt i Eindhoven i Nederland i perioden 10. til 20. april 1996. Latvia vant B-puljen for første og rykket opp til A-puljen for første gang siden 1939. I den siste kampen sørget Artūrs Irbes målvaktspill og Oļegs Znaroks' utlikningsmål for at Latvia vant turneringen.
Direktoratets prisutdeling
Følgende spillere ble kåret til turneringens beste målvakt, forsvarsspiller og angrepsspiller av det internasjonale ishockeyforbundets direktorat:
Følgende land ble også tildelt turneringens Fair Play-pris av det internasjonale ishockeyforbundets direktorat:
Quintus Caecilius Metellus Pius
Quintus Caecilius Metellus Pius (død 63 f.Kr.) var en romersk embetsmann og strateg av Metelli-familien. Han var eneste sønn av Quintus Caecilius Metellus Numidicus.
Vågen (Bergen)
Siden ferdigstillingen av Skoltegrunnskaien i 1917 omfatter havneområdet i Vågen ca 241 dekar. Vågen er dypest i midtre del og ved utløpet, med en dybde på opptil henholdsvis 16 og 18 meter. Mellom disse områdene finnes en naturlig terskel på omtrent 9 meters dyp.
Quintus Caecilius Metellus Pius
Han startet sin militærkarriere som legat for Lucius Cornelius Sulla i forbundsfellekrigen i 91 - 88 f.Kr. Etter at Sulla hadde falt i unåde i 87 f.Kr. flyktet han til provinsen Africa, men forble lojal overfor Sulla. I 83 f.Kr. møttes de igjen, og han var sentral i Sullas vei mot seier i borgerkrigen. Som takk for sin lojalitet ble han utnevnt til pontifex maximus, yppersteprest i Roma.