cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aztlán
Hvor lå Aztlán?
Tidlig på 1980-tallet hevdet også Mexicos president José López Portillo at den lille menneske-skapte øybyen Mexcaltitán i delstaten Nayarit, var den geografiske beliggenheten til Aztlán. Delstaten inkorporerte symbolet på Aztlán i sitt våpenskjold sammen med inskribsjonen «Nayarit, mexicanernes hjemland». Mexicanske historikere har forkastet dette som et politisk utspill, og som en politisk bløff for å trekke flere turister til dette kystområdet.
Den mexicanske arkeologen Eduardo Matos Moctezuma har forsøkt å plassere Aztlán et eller annet sted i de moderne delstatene Guanajuato, Jalisco og Michoacán.
Det har også blitt fremsatt hypoteser om at Aztlán var beliggende i området omkring Lake Powell mellom Utah og Arizona. De atzekiske legendene om deres folkevandring, beskriver et opphold på Culhuacán («det bueformede fjellet»), og enkelte har tolket dette som Anasazikulturens hjemland ved klippe-palasset i Mesa Verde nasjonalpark. Denne hypotesen er imidlertid blitt forkastet som en romantisk forestilling hos personer som er ukjente med den mesoamerikanske muntlige tradisjon blant innfødte i Mexico.
Tekster på norsk
Diego Durans tekster «Reisen fra Aztlán og grunnleggelsen av Tenochtitlan» og «Reisen tilbake til Aztlán» er utgitt på norsk i antologien Myter fra Meso-Amerika, 2007.
Montería
Montería er hovedstad i provinsen Córdoba nord i Colombia og har om lag 400 000 innbyggere. Byen ligger ved elva Río Sinú og ble grunnlagt 1. mai 1777 av Juan de Torrezar Díaz Pimienta. Byen ble opprinnelig kalt «Jerónimo de Buenavista» helt til den ble flyttet til dagens beliggenhet ved elvebredden. Populært omtales byen også som La Perla del Sinú dvs. «Sinús perle.» Kvegoppdrett er viktig for byens økonomi, og den regnes som et viktig senter for kvegoppdrett i Colombia.
Half-Life 2
Half-Life 2 (også kalt HL 2) er et Gullstikka-belønnet førstepersonsskytespill i science fiction-sjangeren utviklet av Valve Software. Det er en oppfølger til 1998 spillet Half-Life, og ble utgitt november 2004. Spillet tar i bruk fysikkmotoren Havok Physics.
Med den nye grafikkmotoren Source ble også mange av de tradisjonelle Half-Life-modifikasjonene omprogrammert til den, for eksempel Counter-Strike til nyeste versjon Counter-Strike: Source.
Historie
I Half-Life 2 fortsetter man å spille Gordon Freeman. Spillet foregår i store deler i City 17 som blir administrert av Wallace Breen og starter flere år etter der Half-Life slapp opp.
Handling
I starten av spillet ser vi G-Man snakke til Gordon Freeman i et surrealistisk syn. Han plasserer så Gordon Freeman på toget på vei inn til City 17. De andre passasjerene blir en smule forvirret av Gordon Freemans plutselige ankomst, men lager ikke noe oppstyr rundt dette. Når toget kommer til holdeplassen i City 17 går Gordon av toget og fortsetter gjennom en sikkerhetssjekk voktet av Civil Protection (aka CP, Anticivils)-styrker. En vakt tar Gordon med inn på et avhørsrom, og vi får en ekkel følelse av hva som kommer til å skje. Det er mye blod på gulvet og i en tannlege-lignende stol, spesielt i hode-høyde. Vakten tar av seg masken og det viser seg å være hans gamle kollega Barney Calhoun. Han hjelper Gordon Freeman til Dr.Isaac Kleiners laboratorium. Her møter han på den kvinnelige hovedrollen i serien; Alyx Vance. Dr. Kleiner hjelper Gordon inn i teleportør så de kan sende ham trykt til Black Mesa sammen med Alyx. Dessverre finner kjeledyret til Kleiner ut at det vil sabotere planene deres og Freeman teleporteres raskt til forskjellige områder som Dr. Breens kontor, sjefen for jorden på vegne av Combinene. Freeman må komme seg ut av City 17 på en annen måte og sloss seg gjennom kanalsystemet, med hjelp fra de menneskelige motstandskjemperne. Disse ser på Gordon som frelseren deres og de er villige til å gi sitt liv for å beskytte ham.
Gordon Freeman kommer seg trygt til motstandsbasen i Black Mesa East. Dr. Eli Vance (Alyx' far) og Dr. Judith Mossman oppdaterer Freeman på hva som har skjedd siden ulykken på Black Mesa. Mens Alyx introduserer ham til Dog (hennes mekaniske kjeledyr) og lærer Gordon å bruke Gravitasjonspistolen, blir Black Mesa East angrepet av Combine-styrker og de må flykte. Dr. Eli Vance blir fanget, Alyx og Gordon sepparert. Alyx gir Gordon instrukser om å reise gjennom Ravenholm for å nå Nova Prospekt og man får med en gang en dårlig følelse i magen da man husker kommentaren hennes et par scener før, "We dont go to Ravenholm anymore...". Ravenholm er et dystert sted, infisert av flere hundre Headcrabs som har skapt zombier av befolkningen. Vi annkommer Ravenholm om natten. Ravenholm består stort sett av trehus med blod rennende ned veggene og avrevne kroppsdeler liggende rundt. Vi lærer å bruke Gravitasjonspistolen til å kaste ting på zombier som venter rundt hvert hjørne. Dette er muligens det mest skremmende og forstyrrende stedet i spillserien hittil (før Episode 3). Her møter vi den siste overlevende av befolkningen i Ravenholm, Father Grigori. Han har satt opp feller over hele Ravenholm for å bekjempe zombie-befolkningen. Etter et fryktelig førstemøte med en ny type zombier (som løper på alle fire og kommer forstyrrende fort med mareritt-aktige skrikelyder som hviner i ørene) kommer Gordon Freeman seg tilslutt gjennom dette fryktelige stedet. Gordon setter så kursen videre mot Nova Prospekt. Freeman kommer så til et stort strand-område og solen står endelig opp. Her møter vi et par sivile som forteller og demonstrerer hva som skjer om man tråkker på sanden; noen udyr kalt Antlions spretter opp og går til angrep. De sivile forsvinner og Gordon kommer seg sakte, men sikkert gjennom dette området også. Endelig når han Nova Prospekt, og kjemper seg inn i denne Combine-basen. Alyx møter Gordon underveis i slaktingen av Combinene og sammen finner de ut at Dr. Mossman er en spion for Combinene, men før de får stoppet henne tar hun med seg Alyx' far, Eli Vance og de teleporterer seg til Combinenes hovedkvarter kjent som The Citadel i City 17. Gordon og Alyx prøver å følge etter med den samme teleportøren, men den eksploderer og de havner på mystisk vis i Dr. Kleiners.(egentlig endra alyx koordinatane) laboratorium i City 17, 2 uker senere. Her viser det seg at Gordons innsats i Nova Prospekt har inspirert store deler av den undertrykte befolkningen til å gå inn i motstandsbevegelsen og de har tatt opp kampen mot Combinene i City 17, og gjort byen om til en slagmark. Alyx hjelper Kleiner med å evakuere sivil på Combinene, men Alyx blir fanget og tatt med opp til The Citadel.
Aston Martin DBS V12
Den moderne Aston Martin DBS er en høy-ytelses sportsbil fra den britiske bilprodusenten Aston Martin. De har brukt navnet DBS en gang før på grand tourer kupé fra 1967-72. Den moderne bilen erstatter 2004 Vanquish S som flaggskipet til merket.
Half-Life 2
Handling
Gordon Freeman tar seg inn i dette gigantiske tårnet bygget av Combinene, lokalisert i hjertet av City 17, The Citadel. Gordon havner i et energifelt hvor alle våpnene hans blir ødelagt, bortsett fra Gravitasjonspistolen som blir mye sterkere. Gordon bruker denne til å ta tak i vaktene hive dem hvor han vil, ta tak i store maskiner og kaste dem på de som kommer i hans vei. Han kjemper seg inn til Dr. Breens kontor, hvor Dr. Mossman også venter. Mossman får inn Eli og Alyx Vance. Her bytter Mossman side nok en gang og slipper løs de to fangene. Dr. Breen rømmer til reaktoren på toppen av tårnet omtalt som "The Dark Energy Reactor" og prøver å teleportere seg vekk fra jorden. Freeman følger etter ham og angriper reaktoren. I det reaktoren eksploderer noen få meter unna Gordon og Alyx stanser tiden og G-Man kommer frem igjen. Han kommenterer Gordons suksess i oppdraget før han forlater dem gjennom en dør av lys.
Aston Martin DBS V12
Den ble offisielt avduket på 2007 Pebble Beach Concours d'Elegance den 16. august 2007, og hadde en ny utvendig farge, grafittgrå med en blåtone som har fått navnet «Casino Ice». De første bilene ble levert 1. kvartal 2008.
Half-Life 2
Viktige figurer
G-Man G-Man er den mystiske arbeidsgiveren din, alltid med stresskoffert og iført blå dress. Du kan se G-Man flere ganger i spillet.
Aston Martin DBS V12
Bilen ble bygget i Gaydon i Warwickshire. Motoren ble bygget på Aston Martins motoranlegget i Köln.
Half-Life 2
Viktige figurer
Alyx Vance Alyx er datteren av forskeren Eli Vance, en av de som unnslapp katastrofen ved Black Mesa. Hun er eier av roboten Dog.
Aston Martin DBS V12
Den har en 6.0 liters 12-sylindret motor på 510 hk med et dreiemoment på 470 Nm. Den går fra 0-100 på 4,6 sekunder, har en topphastighet på 307 km/t og koster om lag 3,5 millioner.
Bilen ble brukt i filmen Casino Royale.
Half-Life 2
Viktige figurer
Eli Vance Eli er en gammel bekjent av Gordon. Han mistet den ene foten under flukten fra Black Mesa, men har erstattet den med en slags klo. Han er en av lederne av motstandsbevegelsen.
Barney Calhoun Barney var en sikkerhetsvakt i det første spillet, og greide seg tydeligvis. Du kan spille side om side med Barney mot slutten av spillet. I Half-Life 2 er han en spion som jobber som Civil Protection. Han skal tydeligvis ha prøvd å skremme deg med å ta deg inn i ett forhørsrom hvor han skal deretter ha kontaktet Dr. Isaac Kleiner om denne nyheten.
Isaac Kleiner Isaac er enda en av de overlende. Han er blant de fremste forskerne motstandsbevegelsen har, og har bidratt mye til Teleporteren.
Fiendtlige
Wallace Breen Breen, eller "administratoren", arrangerte jordens overgivelse og er blitt en slags leder.
Advisorer En advisor er en leder for Combine, en slags "rådgiver" (noe som forklarer navnet) til Breen. De kan bli sett snakke med telepati til Breen.
Combinestyrker
Se også: Combine
Combinesoldater
Combine Soldier Vanlige combine soldater, har gjerne mørkegrå klær og en maske med vocoder, men denne masken ser dog annerledes ut enn CP sin. Combine soldater er sett med tre forskjellige våpen: Heckler & Koch MP7, Franchi SPAS-17 og AR-2 Overwatch Standard Issue Pulse Rifle. De har også gjerne en granat på lur. Combine Prison Soldier er en variant av de originale Combine Soldier som man kun møter på i Combine-basen og eks-fengslet Nova Prospekt.
Combine Elite Disse elite soldatene er bevæpnet med Pulse Rifle, men ulikt den vanlige soldaten kan denne også sende ut såkalte Combine Balls. Dette er små energikuler som skytes ut av den nedre delen av våpenet.
Combine Kampteknologi
Hunterchopper Hunterchopperet er en raskere, kraftigere og mer utholdende versjon av det menneskelige helikopteret. Med et kraftig og rasktskytende maskingevær og en uendelig mengde vannbomber er dette en vanskelig fiende. Det skal nevnes at helikopteret tåler ufattelig mye og du får kun se hunterchoppers som dør i kapittel 4 – Water Hazard og Lost Coast. Hunterchoppers er kun vist i kapittel 3 – Route Canal, kapittel 4 – Water Hazard og i det uavhengige kapittelet Lost Coast.
Gunship Gunships er en annen type helikopter som tar over for Hunterchopperet. Mens hunterchopperet baserer seg på styrke og utholdenhet, baserer gunships seg på fart, presisjon og smidighet. Hunterchopperet kan ta flere titalls skudd av Rocket Propelled Grenadelauncher (RPG) (dette gjelder ikke på Lost Coast, hvor den har like mye HP som gunships, men livespawns gjennom konsollen tåler mye mer), mens gunships bare kan ta 3(easy), 5(normal) eller 7(hard). Gunships har dog muligheten til å skyte ned RPG-granatene i luften, noe som bare blir vist at hunterchoppers kan gjøre i Lost Coast.
Gunships har også en kanon på magen, kjent som bellycannon, og er lik stridernes warp cannon. Denne blir kun sett i bruk av livespawns.
Edward Davis Wood
Edward Davis Wood, Jr. (født 10. oktober 1924 i Poughkeepsie, New York (USA), død 10. desember 1978) bedre kjent som Ed Wood, var en filmskaper fra USA. Har blitt kalt tidenes verste regissør og han vant en Golden Turkey Awards to år etter sin død.
Half-Life 2
Combine Kampteknologi
Striders er biomekaniske styrker som brukes for å takle fiendtlig infanteri. Striders ser ut som forparten på et gunship. De har et kraftig våpensystem; en kanon som skyter prosjektiler lignende de AR2 (Overwatch Standard Issue Pulse Rifle), men de er mye kraftigere. De har også en kraftigere kanon som er lik gunships bellycannon. Striders kan overleve en utrolig mengde RPG granater, men om du har nok av dem og et skjulested burde det gå ganske greit.
Edward Davis Wood
Wood er særlig kjent for filmen Plan 9 from Outer Space.
Middelhavslandene
Middelhavslandene er et fellesnavn på landene som ligger rundt eller i Middelhavet og har lignende klima, geografi og historie. Selv om landene i dag ligger i tre forskjellige verdensdeler var de lenge betraktet som én enhet bundet sammen av den transportveien som Middelhavet er.
Land
Middelhavsland er en betegnelse brukt om landene som ligger rundt eller i Middelhavet og har lignende klima, geografi og historie. Middelhavsklimaet er preget av varme og tørre somre på grunn av stabile høytrykk og varm tørr luft fra Afrika, og milde vintre med en del nedbør særlig vestvendte kyster og i fjellområder nær kystene. Frost og snø er svært sjelden på havnivå. Middeltemperaturen i sommermånedene er over 21°C og opp til 30°C i Nord-Afrika. Middeltemperaturen i den kaldeste måneden er 5 til 10°C. Oliven tåler ikke under 3°C i middeltemperature og er typisk for middelhavsklimaet. For eksempel kan oliven dyrkes rundt det meste Middelhavskysten (men ikke lenger nord); i de tørreste områdene av Nord-Afrika kan det ikke dyrkes oliven. Klimaet er generelt tørrere i sør enn i nord og tørrere i øst enn i vest. Alger får 750 millimeter nedbør årlig mens Jerusalem får 500 millimeter. Vegetasjonen er preget av vekster som tåler langvarig tørke. Steineik er typisk for de vestlige middelhavslandene.
Middelhavslandene har en felles historie blant annet ved at de var underlagt Romerriket.
Listen over middelhavsland landene oppført både fra venstre (vest) med klokken og etter verdensdel.
Klima og natur
Landområdene rundt Middelhavet er preget av tørre, varme og lange somre og våte, milde vintre. Denne klimatypen, som ofte kalles middelhavsklima, finner man flere steder i verden.
Klimaet egner seg godt for å dyrke druer, oliven, fiken, sitron, appelsin, mandel og kork. Andre arter man finner mye av er pinje, steineik, kermeseik og aleppofuru. Sypresser og palmetre finnes også noen steder. Plantelivet består gjerne av kortvokst krattskog (maquis og garrigue).
Historie
Landene rundt Middelhavet har oppfostret flere tidligere sivilisasjoner, som det gamle Egypt, fønikerne, de gamle grekerne og Romerriket. Havet bandt dem sammen til krig og handel. Den første viktige handelsruta som gikk over Middelhavet var mellom Egypt og den minoiske sivilisasjonen på Kreta. Religionshistorisk har området hatt stor betydning. Troen på den ene Gud, monoteismen, vokste fram i det gamle israelittiske samfunnet. Dette er bakgrunnen for dagens tre monoteistiske religioner; jødedom, kristendom og islam.
Ulike sivilisasjoner dominerte og spredde seg i området. Greske bystater på nordsiden og fønikere på øst- og sørsiden utviklet seg fra ca. år 1000 f.Kr., romerriket fra ca. rundt 500 f.Kr., arabere fra 700-tallet og osmaner fra 1400-tallet. Alle disse har preget store deler av middelhavslandene og bidratt til at de har fått en felles kulturarv.
Hele denne periode var Middelhavet en viktig ferdselsåre for handel mellom Europa, Afrika og Asia. Dette endret seg noe med oppdagertiden og utviklingen av større skip som kunne seile rundt Afrika til Det fjerne østen. De gamle handelsrutene mellom Europa og Asia ble lagt ned og Middelhavet mistet mye av gjennomgangstrafikken av varer fra Østen. Med åpningen av Suez-kanalen i 1869 begynte handelstrafikken igjen å gå gjennom Middelhavet.
Köpmantorget
Köpmantorget er en åpen plass i Gamla stan i Stockholm, som ligger der Köpmangatan starter, der nordre og søndre Köpmanbrinken går videre den siste biten ned til Österlånggatan. Her finnes en bronsekopi fra 1912 av skulpturen Sankt Göran och draken. Der Köpmantorget ligger i dag, fantes fram til 1697 Köpmanporten.
Historikk
Köpmantorget kaltes på Petrus Tillaeus kart fra 1733 for Kiöpmanne T. Torget fikk sitt navn etter Köpmangatan som var hovedforbindelsen mellom Stortorget og Fiskartorget utenfor den østlige bymuren. Köpmantorget var således ikke noe handelstorg, det var på Fiskartorget som spesielt skjærgårdsbefolkningen bedrev handel i middelalderen.
Før 1687 var kvartalene Pegasus (nord) og Perseus (sør) for torget sammenbygd med en hvelving, som ble kalt Köpmanporten og var en del av Stockholms gamle bymur. Köpmanporten ble avbildet av Elias Brenner like før den ble revet den 30. april 1687 «för dess trånga passage skull». Hvelvingen var i virkeligheten betydelig smalere enn på Brenners illustrasjon, ca. 1,6 meter. Etter rivingen ble dagens plass anlagt. Den var i øst ble begrenset av det nå revne Acteon-kvartalet. I 1728 ble plassen fremdeles kalt Köpmanporten. Senere har plassen også blitt kalt både Skvaltorget, på grunn av vannet som rant over plassen, og Skvallertorget på grunn av en avis som hadde lokaler på torget.
William Morgan (Bibeloversetter)
William Morgan (født 1545, død 10. september 1604) var biskop av Llandaff og av St Asaph, og var oversetter av den første versjonen av hele Bibelen på walisisk fra gresk og hebraisk. Morgans Bibel fikk stor betydning for utviklingen av walisisk språk som helhet.
Liv
Morgan ble født i 1545 ved Ty Mawr Wybrnant, i sognet Penmachno i nærheten av Betws-y-Coed i nordlige Wales. Da hans far var leietaker ved godset Gwydir ble han sannsynligvis gitt utdannelse ved Gwydir Castle, i nærheten av Llanrwst, sammen med barna til familien Wynn. Han gikk deretter på St John's College ved University of Cambridge, hvor han studerte en rekke emner, blant annet filosofi, matematikk og gresk. Han fikk sin bachelorgrad i 1568 og sin grad som Master of Arts (gjelder for Oxford, Cambridge og Dublin) i 1571 før han tilbrakte syv år med bibelstudier, blant av Bibelen på gresk, hebraisk og arameisk foruten verkene til Kirkefedre|kirkefedrene og samtidens protestantiske teologer. Han tok eksamen med en Bachelor of Divinity i 1578 og en Doctor of Divinity i 1583.
Morgan var på universitetet da William Salesbury utga sin walisiske Det nye testamente i 1567. mens han var glad for at dette verket var tilgjengelig på morsmålet var Morgan av den mening at Det gamle testamente var like viktig å oversette. Han begynte arbeidet av dette så tidlig som på 1580-tallet og utga verket, sammen med en revisjon av Salesburys Det nye testamente, i 1588.
Etter utgivelsen av sin Bibeloversettelse arbeidet Morgan på en revisjon av Bønneboken, som også hadde blitt oversatt av Salesbury, og utga den i 1599. Han begynte også arbeidet med en revisjon av Bibelen av 1588, som inneholdt et antall trykkfeil. Dette arbeidet ble fortsatt etter Morgans død av biskop Richard Parry og doktor John Davies, og den reviderte versjonen ble utgitt i 1620. Denne utgaven er fortsatt kjent som William Morgans oversettelse, og det er denne heller enn de tidligere utgavene som har blitt den standardiserte walisiske Bibelen, noe som varte fram til 1900-tallet, men er fortsatt i bruk i dag.
William Morgan ble utpekt til biskop av Llandaff i 1595, og flyttet til bispesetet St Asaph i 1601, men døde tre år senere.
Hans utførelse er i ettertid blitt sett på som en betydelig enkeltøyeblikk i historien til det walisiske språk. Det betydde at det walisiske folk kunne lese Bibelen på deres morsmål på omtrentlig samme tid som deres engelske naboer hadde det samme privilegium. Til sammenligning måtte det norske folk lese Bibelen i dansk oversettelse, noe som førte til betydelige endringer av skriftspråket i Norge.
Skolesangboka
Skolesangboka er et musikkalbum utgitt av Vintermåne i 2009. Dette er bandets hittil siste utgivelse.
Prior (merkevare)
Prior er et varemerke som benyttes i markedsføring av egg og kalkun- og kyllingkjøtt, såkalt hvitt kjøtt. Prior ble introdusert som varemerke på det norske markedet i 1977 av Norske Eggcentraler gjennom en helsides annonse i Aftenposten. Prior erstattet det tidligere varemerket Sol-egg.
Varemerkeier er samvirkeselskapet Nortura BA. Datterselskapet Prior Norge BA har ansvar for produktutvikling, markedsføring og salg av produkter under varemerket Prior.
Melinaea
Melinaea er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Ithomiini i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Det er kjent 11 arter som alle lever i den Neotropiske region (Sør- og Mellom-Amerika).
Markus Midré
Markus Midré (født 31. august 1975 i Oslo) er en norsk forfatter.
Melinaea
Levevis
Som de aller fleste Danainae er disse sommerfuglene giftige, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende. Larvene lever på planter i søtvierfamilien.
Markus Midré
Midré er oppvokst i Oslo. Han debuterte som 19-åring med diktsamlingen Teori om tusen skygger (Tiden Norsk Forlag, 1995), og høstet svært gode kritikker. Han ble utropt som et av våre største litterære talenter, og av Aftenpostens anmelder Eilif Straume allerede da ønsket velkommen på parnasset. Bok nummer to, diktsamlingen Mirakelarkivet (1996), som har sterke pseudo-dokumentariske trekk, bekreftet denne posisjonen. Dette er beretningen om to barn – Karl og Theresa – som vokser opp i Øst-Berlin på 1960-tallet; hun forsvinner og han bruker resten av livet på å lete etter henne. Romanen Elefantene (1998) er lagt til London i en nær framtid. I diktsamlingen Kom alle mennesker minimaliserer Midré uttrykket sitt, og skriver dikt som kretser rundt skog og ensomhet. I Lungene (2002), hans første bok på Forlaget Oktober, skriver han om en gjeng ungdommer som vokser opp i Gamle Oslo på slutten av 1980-tallet, og som fordriver tiden med å ringe til Kontakttelefonen. I diktsamlingen Formular vender han tilbake til noe av den desperate, fragmentariske stilen i sine første bøker. I 2006 utga han barneboka Gordon blir uteligger, i samarbeid med tegneren Flu Hartberg. De to samarbeidet igjen om barne- og ungdomsboken Muren i 2008, før Midré senere samme år ga ut Tunnel, en kort roman om en mann som våkner opp i Oslo med et betraktelig hukommelsestap. I 2015 utkom romanen Et ærlig ansikt til strålende kritikker. Her skriver Midré om den britiske låtskriveren Edward Sutkin, som flytter til USA på begynnelsen av 1970-tallet, og som til sin fortvilelse oppdager at sangen han har suksess med, er skrevet før. Romanen Biografi over ulevde dager (2020) er en fortelling om ung kjærlighet i Oslo på 1990-tallet, samt en utforsking av hvordan en komiker på nåtidsplan bruker eget og andres liv som materiale.
Midré er utdannet statsviter (cand. polit) fra Universitetet i Oslo, 2001.
Han var vært leder av Det litterære rådet i Den norske Forfatterforening.
Midré har vært frontfigur i bandet TÖCKSFORS. I 2021 utga han EP-en Bring Us Back to Life.
Dan Børge Akerø
Dan Børge Akerø (født 1951) er en norsk sosiolog og programleder. Han er særlig er kjent fra programmer som LørDan og Den store klassefesten. Før TV-karrieren var han ansatt som vitenskapelig assistent ved Fredsforskningsinstituttet. I sine yngre år var han en habil fotballspiller og spilte for Skeid da de vant cupfinalen i 1974.
Bakgrunn
Dan Børge Akerø er sønn av Johanne og Gunnar Akerø som begge var offiserer i Frelsesarméen. Frelsesarméens beordringssystem førte Dan Børges foreldre til Danmark, der Dan Børge ble født i 1951. De bodde først i Nykøping Mors, deretter Århus i 1953, siden til Fredrikstad og Skien før de flyttet til Oslo hvor han begynte på Lakkegata skole. Deretter flyttet familien til Bergen, hvor han begynte på Nygård skole, så tilbake til Oslo og Ruseløkka skole. Realskolen og halve Gymnasperioden tilbrakte han på Tromsø Gymnas, og avsluttet gymnasperioden på Stavanger Katedralskole.
Karriere
Før karrieren i TV spilte han i førstedivisjonsfotball, samt studerte sosiologi og var forsker i seks år ved Institutt for fredsforskning (PRIO). Som fredsforsker kritiserte han (sammen med kollegaene Per Erik Borge, Helge Hveem og Dag Poleszynski) norske bedrifters (Norsk Hydro og Årdal-Sunndal Verk) engasjement i bauxittutvinning i Trombetas, Brasil (boken Norge i Brasil, 1979). Saken ble blant annet debattert i Stortinget. Han arbeidet mye med fagfeltene Latinamerika og Nord-sør-konflikten.
TV-karrieren startet i 1978 etter at han, på frilansbasis, sto bak et dokumentarprogram om latinamerikanske flyktninger i Norge. Året etter tilbød NRK Radio ham et sommervikariat i utenriksredaksjonen. Daværende fjernsynsdirektør Tor Strand fulgte opp med å headhunte ham til Dagsrevyen i 1980, hvor han begynte som programleder i 1981. Denne posten hadde han til 1986 da han ble programleder i sitt eget talkshowet Senfredag som ble en stor suksess. Året etter ble han programleder for lørdagsprogrammet LørDan, og det var her han fikk sitt gjennombrudd. Programmet gikk i tre år, og ble blant annet kjent for det faste innslaget Talentiaden (må ikke forveksles med programmet Talentiaden). Serien huskes også for alle de humoristiske innslagene med Vaktmestern, spilt av Trond-Viggo Torgersen.
I perioden 1990–1992 var han programsjef for kultur og underholdning i NRK. Fra 1991 til 1994 var han programleder for programmet Talentiaden, som var en musikk-konkurranse mellom kommende musikere i Norge.
Etter TV 2 involverte han seg i det internettbaserte pengespillet Global Money Games. Spillet fikk kritikk i mediene, og ble nedlagt i 1998.
I 1999 kom han tilbake i NRK hvor han ledet Godt musikkår, deretter underholdningsprogrammet Den store klassefesten. Serien ble en stor suksess, men ble stoppet i 2004. I 2008 startet NRK en ny runde med Den store klassefesten, og Akerø ledet programmet også denne gangen. I 2003 og 2006 var han også programleder for musikkprogrammet Kjempesjansen. Høsten 2011 var han programleder i spørreprogrammet QuizDan, basert på et konsept utviklet av NRK og sommeren 2013 var han programleder i én uke i Sommeråpent på NRK1.
Akerø har også vært programleder i flere direktesendte arrangementer slik som Melodi Grand Prix (1988) og diverse idrettsgallaer. Han ledet også kveldshowet under Ski-VM i Val di Fiemme i 2003.
9. juni 2018 ledet Akerø sin siste sending for NRK før han ble pensjonist. Han var programleder under «Omkampen», der Norge og Brasil spilte en uhøytidelig fotballkamp, 20 år etter Fotball VM, da Norge vant over Brasil. I 2018 vant Brasil 3-0 over Norge. Kampen ble spilt på Ullevål stadion.
I 1989 utgav han boka Halleluja! som omhandler tiden i Frelsesarmeen.
Familie
Han er sønn av Johanne (f. 1922) og Gunnar Akerø (f. 1921) Oberstløytnanter i Frelsesarmeen. Han er bror til prest Hans Arne Akerø (f. 1949) og organist og musiker Jon Gunnar Akerø (f. 1953).
Han ble gift i 1971 med Miriam Estdahl Akerø (f. 1952). Ekteskapet ble oppløst i 1983. Han ble gift annen gang i 1987 med filmprodusent Beate Arnestad (f. 1957). Ekteskapet ble oppløst i 1990. Han ble gift tredje gang i 1990 med Mette Heitmann Akerø (f. 1966).
Priser og utmerkelser
Akerø vant to Gullruten-priser for Den store klassefesten – en for beste programleder under Gullruten 2001 og en for beste underholdningsprogram til selve programmet under Gullruten 2003. Han fikk i tillegg hedersprisen under Gullruten 2003. Han er også blitt tildelt den italienske TV-prisen i internasjonal klasse, Chiara d'Assisi, for Godt musikkår 2002. I 2002 fikk han også Barnas hederspris fra Norsk kulturskoleråd , etter femten års engasjement for å fremme barn og unges kultur og musikk.
I forbindelse med 50-årsjubileum for åpningen av fjernsynet i Norge, utgav Posten Norge i 2010 et frimerke der Akerø er avbildet sammen med Erik Diesen, Ivar Dyrhaug og Anne Grosvold i kategorien «Underholdning».
Kongen utnevnte i 2011 Dan Børge Akerø til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats for norsk musikkliv».
Francis Arinze
Francis Arinze (født 1. november 1932 i Eziowelle i Nigeria) er kardinal. Fra 2002 til 2008 var han prefekt for Kongregasjonen for gudstjenesten og sakramentsordningen. Han var en av pave Johannes Paul IIs rådgivere og ble ansett som papabile før pavevelget i 2005 som valgte pave Benedikt XVI.
Bakgrunn
Francis Arinze var konvertitt fra afrikansk tradisjonell religion, og ble døpt på sin niårsdag (1. november 1941) av fader Michael Tansi, som ble saligkåret av Johannes Paul II i 1998. Hans foreldre konverterte senere til katolisismen.
Francis Arinze begynte som 15-åring på seminaret i Onitsha. Han fullførte den videregående utdannelsen i 1950 på seminaret i Enugu, og underviste så der i to år. I 1953 begynte han filosofistudier i Enugu, og i 1955 begynte han å studere teologi ved det pavelige universitet Urbaniana i Roma.
Prest
Han ble presteviet 23. november 1958 og fortsatte studier i Roma. I 1961 reiste han hjem til Nigeria, hvor han underviste ved seminaret i Enugu. I 1963 flyttet han til London for videre studier ved University of London, og i 1964 fikk han diplom i pedagogikk.
Biskop
Pave Paul VI utnevnte ham til titulærbiskop av Fissiana og koadjutor-erkebiskop av Onitsha i Nigeria den 6. juli 1965. Han var da bare 32 år gammel, en meget ung alder for et slikt embete. Han ble bispeviet 29. august 1965 av Charles Heerey, erkebiskop av Onitsha. Medkonsekrerende var erkebiskop John Kwao Amuzu Aggey av Lagos og biskop Dominic Ignatius Ekandem av Ikot Ekpene.
Den 26. juni 1967 ble han erkebiskop av Onitsha. Han var også president for den nigerianske bispekonferansen fra 1979 til 1984.
Den 8. april 1984 ble han kalt til Vatikanet, hvor han ble pro-president for Det pavelige sekretariatet for ikke-kristne. Fram til 9. mars 1985 var han også erkebiskop av Onitsha.
Kardinal
Johannes Paul II utnevnte ham til kardinal 25. mai 1985. To dager senere ble han president for Det pavelige sekretariatet for ikke-kristne. Han fortsatte i denne stillingen etter at sekretariatet i 1988 skiftet navn til Det pavelige rådet for interreligiøs dialog. I 1996 ble han kardinalprest, men beholdt titulærdiakoniet San Giovanni della Pigna. I 1998 var han hovedansvarlig for fredsmøtet i Assisi, der ledere for flere religioner møttes. Tiltaket ble kraftig kritisert av konservative grupper, men han har blitt berømmet av blant annet Det internasjonale rådet av kristne og jøder, som i 1999 gav ham sin gullmedalje for «fremragende resultater innen interreligiøse forbindelser».
I oktober 2002 ble han prefekt for Kongregasjonen for gudstjenesten og sakramentsordningen. Andre kongregasjoner og råd han er eller har vært medlem av er:
Da han ved Johannes Paul IIs død 2. april 2005 var under 80 år gammel var han stemmeberettiget ved konklavet 2005. Han ble også regnet som pavekandidat av mange medier.
Den 25. april 2005 ble han forfremmet til kardinalbiskop av Velletri-Segni av pave Benedikt XVI.
Herbert Müller (landhockeyspiller)
Herbert Müller (født 2. august 1904, død 9. desember 1966) var en tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam. Müller vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turnering og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Tyskland ble nummer to sin gruppe og møtte Belgia som ble nummer to i den andre gruppen. Bronsefinalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, vant Tyskland med 3-0. Müller spilte alle fire kampene i OL-turneringen og scoret to mål.
Geirangerfjorden
Geirangerfjorden er en fjord på Sunnmøre i Møre og Romsdal. Den er 15 kilometer lang og utgjør en arm av Storfjorden. Innerst i fjorden ligger Geiranger. Geirangerfjorden er 600 til 1.500 meter bred.
Langs fjorden finner en Skageflå, Blomberg og Knivsflå, som er høyt beliggende, fraflyttede fotogene gårder tilgjengelig via sti og båt. Fjorden er et av Norges mest besøkte turistmål. 14. juli 2005 ble Geirangerfjordområde sammen med Nærøyfjordområde innskrevet som Vestnorsk fjordlandskap på UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder. Området som ble utnevnt til verdensarv var 498 km² i kommunene Norddal og Stranda. Reinheimen nasjonalpark, som er vernet for å beskytte villreinsstammen i Ottadalen, ligger også innenfor Norddal kommunes grenser. I 2006 ble Vestnorsk fjordlandskap kåret til det best bevarte UNESCO -sted av magasinet National Geographic.
Selskapet Fjord1 driver en bilferge som går langs hele fjorden mellom Geiranger og Hellesylt.
Den ytre delen i overgangen til Sunnylvsfjorden kalles også Korsfjorden.
Geografi og klima
Den geologiske utviklingen i området skjedde i siste istid. Isbreene gravde ut dype fjorder og forma høye fjell. På det djupeste er fjordene rundt 6-700 meter. Man finner også fjell som er opp mot 2.000 meter høye.
Storfjorden er det fjordsystemet som Geirangerfjorden og Sunnylvsfjorden er del av. Her er det kartlagt skred 12.500 år tilbake i tid Disse har etterlatt avleiringer på fjordbunnen, og i 2015 var det funnet skredavleiringer etter 108 hendelser, de fleste fra slutten av siste istid og tiden like etterpå. Siden er det forekommet 5-8 skred hvert årtusen. Størst aktivitet er det i Geirangerfjorden, der det forekommer ras hvert 350 år.
Området rundt fjorden er mildt, noe som gjør frukt- og bærproduksjon mulig. Vintrene er ikke særlig kalde i lavlandet, likevel kan det bli mye snø, gjerne med gode skiforhold, i fjellene.
Fosser
De to mest kjente fossene i Geirangerfjorden er Knivsflåfossene, bedre kjent som De syv søstrene og Friaren. De to fossene ligger på hver sin side av fjorden, og det blir sagt at Friaren gjør kur til De syv søstrene på den andre siden.
En annen foss i fjorden er Brudesløret.
Bosetning rundt fjorden
Det skal ha vært bosetning i områdene rundt fjorden siden like etter den siste istiden for 10 000 år siden. I denne tiden skal området primært ha vært bosatt av reinjegere. Det har også blitt funnet tegn på bosetninger i den yngre bronsealder for 4 000 år siden.
Området er i dag delt mellom kommunene Norddal og Stranda. Innbyggertallet i Norddal kommune er på cirka 1760 innbyggere fordelt på fem små bygder, Eidsdal, Fjørå, Norddal, Tafjord og administrasjonssenteret Valldal. Stranda kommune har 4.540 innbyggere i bygdene Geiranger, Hellesylt, Liabygda og administrasjonssenteret Stranda.
På grunn av all turisme knyttet opp mot fjorden, øker folketallet i disse kommunene betraktelig i turistsesongen, da spesielt om sommeren. Disse består for det meste av sesongarbeidere og folk som har hytter og campingvogner stående fast.
Turisme
Fjellklatrere fra Storbritannia var blant de første som oppdaget fjorden som et eksotisk reisemål på midten av 1800-tallet. Allerede i 1869 seilte det første turistskipet inn fjorden.
Det ble etter sigende opprettet et skysslag i området. Målet var å frakte turister opp Geirangervegen (bygget i 1889) fram til Djupvasshytta. I begynnelsen var det hestevogner som ble brukt, men etter hvert kom det importerte biler som var ombygde for å takle lokale vegforhold.
Siden har flere hotell og hytter blitt bygget for å gi husly til den økende turismen. Også vegene har blitt forbedret og dermed gjort det lettere å ta seg til turistmålene. I 1936 kom Trollstigvegen, Nibbevegen i 1939, og Ørnevegen i 1954. Sistnevnte er åpen hele året.
Næringslivet i distriktet er godt tjent med turismen. Man regner nå med at det er om lag 600 000 turister innom Geiranger og Trollstigen i løpet av en sommer.
Et cetera
Et cetera er et latinsk uttrykk som betyr «og andre (ting)» eller «og så videre». Det er tatt direkte fra det latinske uttrykket som bokstavelig talt betyr «og resten (av slike ting)». Et betyr «og»; cetera (flertall av ceterum/caeterum) betyr «resten».
Etordsstavemåten «etcetera» er vanlig i bruk, og er akseptert som korrekt av flere ordbøker. Det kan også forekomme stavet et caetera eller et cætera, og er ofte forkortet til etc. Arkaiske forkortelser, mest brukt innen lovgivning, notater for matematikk og kvalifikasjoner, inkluderer &/c., &c., og &ca..
Frasen et cetera er ofte brukt for å presentere den logiske fortsettelsen av en serie beskrivelser. For eksempel i følgende setning:
… etc.-en står for «og andre typer frukt».
Vanligvis vil alltid den forkortede versjonen etterfølges av et punktum, og er vanlig i britisk-engelsk. I amerikansk-engelsk skal det alltid stå et komma før etc.:
ikke:
I noen situasjoner kan ellipse («...») være stedfortreder for «et cetera» når den er brukt på slutten av en setning, som i:
En vanlig feilstavelse av forkortelsen er «ect.»; en vanlig feilaktig uttale er «ex cetera», og en annen vanlig feilstavelse er «et cetra».
Betty McGlown
Betty McGlown-Travis (født Betty McGlown 30. juni 1941 i Detroit, død 12. januar 2008 i Royal Oak (Michigan)) var en soul-sanger fra USA. Hun var medlem av The Primettes, som seinere blei kjent som The Supremes.
ETC
ETC eller etc kan vise til:
Betty McGlown
I 1959 var McGlown kjæreste med Paul Williams, som sang i gruppa The Primes (som seinere skulle bli til The Temptations). The Primettes blei danna som et kvinnelig motstykke til The Primes. McGlown blei med; det samme gjaldt Florence Ballard, som hadde sunget med Primes ved en del anledninger. Ballard spurte skolevenninna Mary Wilson, som igjen rekrutterte Diana Ross.
Sammen med gitaristen Marv Tarplin prøvesang jentene for Motown-direktør Berry Gordy, som var imponert, men likevel mente at de var for unge. Han bad dem komme tilbake etter at de var ferdig med high school. De fortsatte å spille på klubber, og de fire skifta på å synge hovedstemmen. De fikk også spilt inn en singel på Lupine Records. Her korer McGlown for Mary Wilson på «Pretty Baby» og for Diana Ross på «Tears of Sorrow». Dette er de eneste kjente innspillingene med McGlown, som valgte å forlate The Primettes da hun gifta seg i 1960. Hun blei dermed ikke med på Supremes-eventyret.
Radio Nordsjø
Radio Nordsjø (tidligere Radio Atlantic Dalane) er en lokalradio som ble etablert av Rolf Pedersen i 2000. Kanalen ble startet etter at Radio Dalane gikk konkurs i 1997.
Radio Nordsjø sendte i begynnelsen fra de gamle studiolokalene etter Radio Dalane, før virksomheten flyttet til Kvernelandbygget i 2003. Da dette senere skulle bygges om, flyttet kanalen til Eger stormarked, og til slutt til Dalane Næringshage.
Radiokanalen ble i 2007 overtatt av Jærradiogruppen.
Radiokanalen sender på DAB, men har også fortsatt flere FM-sendere i Egersund, Bjerkreim, Moi, Vikeså og Hauge samt på Voreknuten og dekker store deler av Sør-Rogaland med disse.
Kanalen henter sine inntekter fra reklame, og radiobingo.
Kanalen har konsesjon på FM til 31.12.2026 og DAB til 31.12.2031.
Luleå stift
Luleå stift består av åtte prostier, som er inndelte i 68 forsamlinger, fordelt på 63 pastorater. Bispesetet befinner seg i Luleå, sammen med Luleå domkyrka
Allerede i 1314 ble Ume sogn (idag Umeå landsforsamling) og Bygde sogn (idag Bygdeå forsamling) omtalt som de nordligste forsamlingene i Uppsala stift. I 1327 nevnes også Skellefte sogn (idag Skellefteå landsforsamling). Senere oppstod Pite sogn (idag Piteå landsforsamling) og Lule sogn (idage Nederluleå forsamling). På 1400-tallet ble Torne sogn (idag Torneå forsamling) og Kalix sogn (idag Nederkalix forsamling) grunnlagt.
Innenfor stiftet arbeides det i språkene svensk, finsk, tornedalsfinsk og samisk.
De primære vekkelsesbevegelsene i Luleå stift er læstadianerne og Evangeliska fosterlandsstiftelsen.
Werner Proft
Werner Proft (født 12. august 1901) var en tysk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam. Proft vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det tyske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak India og Nederland. Etter at laget fra Tsjekkoslovakia hadde trukket seg, var det ni lag fra ni nasjoner som deltok i turnering og den ble spilt i perioden 17. til 26. mai. Tyskland ble nummer to sin gruppe og møtte Belgia som ble nummer to i den andre gruppen. Bronsefinalen, som ble spilt 26. mai 1928 på Olympiastadion i Amsterdam med 23 400 tilskuere, vant Tyskland med 3-0. Proft spilte tre kamper som back i OL-turneringen.
Solomon Mamaloni
Solomon Mamaloni (født 1943, død 11. januar 2000) var en politiker på Salomonøyene.
Han var statsminister tre ganger:
Før Salomonøyene blei en sjølstendig stat var Mamaloni leder for protektoratets regjering (chief minister) fra 1974 til 1976.
Han var leder for People's Progressive Party fra 1970-tallet til 1997.
Asbjørn Folkvord
Han vokste opp på Skatval, på Ekne og i Frol som sønn av lærer og klokker, senere skoleinspektør i Levanger kommune Sverre Folkvord og hustru Eldrid Kjesbu. Han er eldre bror av Magnhild og Erling Folkvord.
Etter Levanger lærerskole tok han magistergraden i pedagogikk ved Universitetet i Oslo i 1967. Han arbeidet som lærer ved Ræling skole 1967–1968, universitetslektor ved Pedagogisk forskningsinstitutt ved Universitetet i Oslo 1968–1971, høgskolelektor ved Hedmark/Oppland distriktshøgskole 1971–1974 og høgskolelektor ved Levanger lærerskole (senere Høgskolen i Levanger) fra 1974. Folkvord var rektor ved Høgskolen i Levanger 1992–1994 og ved den sammenslåtte Høgskolen i Nord-Trøndelag 1994–2000. Deretter var Folkvord førsteamanuensis frem til han avgikk med pensjon i 2005.
Han var medlem av Levanger kommunestyre 2001–2003 og varamedlem i flere perioder for SV, og innehatt flere kommunale verv.
Porto (distrikt)
Distriktet Porto ligger på den nordvestlige kysten til Portugal. Det grenser til distriktene Aveiro og Viseu i sør, Braga i nord, og Vila Real i øst. Hovedstaden er Porto, som er landets nest største by.
Charles Reidpath
Charles Decker Reidpath (født 20. september 1889 i Buffalo i New York, død 21. oktober 1975 i Kenmore i New York) var en amerikansk friidrettsutøver.
Porto (distrikt)
Distriktet består av 18 kommuner:
Charles Reidpath
Reidpath studerte fra 1908 til 1912 ved Syracuse University. I denne tiden var han stjerne innen collegeidrett etter flere seire på distansene 220 og 440 yards. Etter endte studier skulle han avslutte det sportslige engasjementet og ta en stilling i familiebedriften i Buffalo, men han meldte seg likevel på til OL-troppen og reiste til Sverige.
Under OL 1912 i Stockholm vant han gull på 400 meter med ny olympisk rekord (48,2), foran tyskeren Hanns Braun og amerikaneren Edward Lindberg. Han var også med på det amerikanske laget som vant 4×400 m stafett på ny verdensrekord (3.16,6). Reidpaths olympiske rekord på 400 meter stod til 1924, da den ble forbedret av Eric Liddell.
Tanzania
Den forente republikken Tanzania er et land på østkysten av Afrika. Det grenser til Kenya og Uganda i nord, Rwanda, Burundi og Den demokratiske republikken Kongo i vest og Zambia, Malawi og Mosambik i sør. I øst ligger Indiahavet. Landet har vært medlem av Samveldet siden det fikk uavhengighet i 1961. I 1964 ble Tanganyika forent med Zanzibar og dannet den forente republikken av Tanganyika og Zanzibar, senere omdøpt til dagens navn. Tanzanias hovedstad ble offisielt flyttet fra Dar-es-Salaam til Dodoma i 1996, men mange av styresmaktens kontorer ligger fortsatt i den gamle hovedstaden.
Naturgeografi
Tanzanias geografi er variert – landet strekker seg høydemessig fra havnivå i sørøst til fjellrike områder i nordøst – hvor man kan finne Afrikas høyeste punkt, Kilimanjaro (5,892 moh.). I nord, vest og sør er landet avgrenset av Victoriasjøen, Afrikas største innsjø, Tanganyikasjøen, Afrikas dypeste innsjø – som på sitt dypeste er 1,471 meter under havnivå, og Malawisjøen.
Tanzania har mange fjellrike områder, hvorav de høyeste ligger i nordøst. Her finnes blant annet fjellene Kilimanjaro og Meru, som begge er utdødde vulkaner. Her befinner også Eastern Arc Mountains seg, en rekke noe lavere fjell som i stor grad er dekket av fjellskog.
Nord i landet ligger Serengeti nasjonalpark, kjent for sin årlige migrasjon av millioner av gnuer, i tillegg til mengder med løver, leoparder, elefanter, neshorn og afrikanske bøfler. Nær parken ligger Olduvai-ravinen hvor mange av de eldste hominid–fossilene og gjenstander er blitt funnet. Andre arkeologisk viktige funn er det eldste beviset på hominidenes bruk av tre ved Kalambo-fallene på grensen til Zambia.
Videre vestover ligger Victoriasjøen på den kenyansk–ugandisk-tanzanianske grensen. Dette er den største innsjøen i Afrika og er tradisjonelt utpekt som Nilens kilde. Sørvest for denne skiller Tanganyikasjøen Tanzania fra Den demokratiske republikken Kongo. Denne innsjøen regnes som den nest eldste og nest dypeste innsjøen i verden etter Bajkalsjøen i Sibir.
Det sentrale området i Tanzania er et stort platå med savanne og nasjonalparker i sør og jordbruksland lengre nord. Den nye hovedstaden, Dodoma, ligger her, selv om mye av styresmakten fremdeles befinner seg i Dar-es-Salaam.
Langstreket metallfly
Langstreket metallfly (Plusia festucae) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). I Norge forekommer den mest langs kysten fra Sørlandet til Trøndelag.
Tanzania
Klima
Den østlige kystlinjen av Tanzania er varm og fuktig. Her ligger Tanzanias største by og tidligere hovedstad, Dar-es-Salaam. Rett nord for byen ligger øya Zanzibar, et semiautonomt territorium som er kjent for sitt krydder. Øyas mindre kjente søsken, Pemba, ligger lengre nord.
Klimaet i Tanzania varierer fra varmt og fuktig på kysten til mer temperert klima i det høyereliggende sentrumet av landet. Tanzania har to regntider, en lang og tung fra mars til mai, og en kortere, lettere fra november til januar. Hele landet har i prinsippet tropisk klima, bortsett fra i de høyeste fjellene hvor temperaturen er lavere spesielt om natten.
Langstreket metallfly
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 33–38 mm), rødbrunt nattfly. Arten ligner mye på slektningen kortstreket metallfly (Plusia putnami), men skiller seg fra denne ved å være mer smalvinget, og særlig med at den sølvhvite streken nær vingespissen er lengre og smalere. Dessuten ser det ut til at det to artenes utbredelse overlapper lite i Norge. Forkroppen er rødbrun med en høy tverr-kjøl av oppstående, hårlignende skjell, i midten med en timeglass-formet tegning avgrenset av en smal, mørk stripe. Forvingen er rødbrun med gulaktige områder, og fire smale, rødbrune tverrlinjer. Vingeårene er brune og markerte. Midt i vingen er det to sølvhvite flekker som noen ganger er sammenvokste. Ved vingespissen er de fremste tre åremellomrommene brungule, det fjerde har en langstrakt, sølvhvit flekk. Bakvingen er lyst gulbrun med brun bestøvning. Bakkroppen er lyst brungul.