cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peter H. Merkl
Merkl er utdannet med mastergrad i internasjonal politikk fra University of Minnesota (1953) og tok i 1958 doktorgraden i statsvitenskap ved University of California, Berkeley. Han var fra 1958 og fram til 2001, da han gikk av for aldersgrensen, professor ved University of California, Santa Barbara. I sin forskning har Merkl særlig konsentrert seg om sammenlignende politikk og har beskjeftiget seg med tysk politikk, fascisme og høyreekstremisme, samt politisk vold og terrorisme.
Merkl holdt i 1998 Stein Rokkan-forelesningen ved Universitetet i Bergen.
Cathrine Dahl
Maren Cathrine Dahl (født 17. august 1855 på Kongsvinger, død 6. juni 1906 i Kristiania) var den første kvinnen i Norge som tok juridisk embetseksamen.
Familie
Hun var datter av sakfører, senere assessor, Jacob Nicolai Dahl (1826–76) og Frederikke Blom (1824–73).
Hun tok sin juridiske embetseksamen i 1890.
Ettersom ingen ville ansette en kvinne i en juridisk stilling, ble Cathrine Dahl nødt til å gå tilbake til skoleverket. Hun underviste i folkeskolen frem til sin død i 1906.
Jeg kaller det vakker musikk: Hjemmevant utenfor – Ca. 40 Beste
Jeg kaller det vakker musikk: Hjemmevant utenfor – Ca. 40 Beste er et samlealbum med Ole Paus, utgitt i 1994.
Et begrenset opplag innholdt en bonus-cd med 5 spor.
Ågotnes skule
Ågotnes skule er en offentlig grunnskole i Øygarden kommune i Vestland.
Skolen tar imot elever fra 1. til 7. trinn.
Bakerhill
Bakerhill, eller Baker Hill, er en landsby i den amerikanske delstaten Alabama. Bakerhill ligger i den sørlige delen av Barbour County, sørøst i Alabama. Landsbyen hadde 279 innbyggere ved folketellingen i 2010.
Landskapet i området domineres av åser og furuskog. Bakerhill ble grunnlagt i 1860 og inkorporert i Eufaula, som ligger 19 km nordøst, i 1997. Skogbruk, husdyrhold og utvinning av bauksitt står for mesteparten av næringslivet i området. Noe foredlingsvirksomhet inkluderer mølle og slakteri. Bakerhill har også servicefasiliteter som bensinstasjon og restaurant.
Den indre kretsen
Den indre kretsen (originaltittel: Ближний круг) er en sovjetisk film fra 1991, regissert av Andrej Kontsjalovskij.
Junior-VM i håndball for menn 2013
Junior-VM i håndball for menn 2013 ble arrangert i Bosnia-Hercegovina i 2013.
Den indre kretsen
Handling
Men hans kone besøker likevel Katya i all hemmelighet, som holder til ved et statlig barnehjem. Når tyske tropper nærmer seg Moskva i 1941, blir Ivan og Anastasia satt på et tog til en tryggere by. Med på toget sitter også Beria, som får Anastasia alt for alkohol-påvirket - og han forfører henne. Beria sender Ivan tilbake til Moskva. I lang tid hører Ivan ingenting til henne før hun en dag dukker opp, gravid og forlatt. Anastasia begår deretter selvmord.
I 1953 får den ensomme Ivan besøk av Katya, nå en attraktiv tenåring, som verdsetter minnet om Anastasias kjærlighet. Ivan tilbyr henne hjelp, men Anastasia sier hun heller ønsker å gå sine egne veier. Etter Stalins dødsfall får Ivan i oppgave å kontrollere de store folkemassene som venter på å se liket etter Stalin. Han får også øye på Katya som blir presset frem i folkemassene.
Routledge Encyclopedia of Philosophy
Routledge Encyclopedia of Philosophy er et engelsksproglig filosofileksikon redigert av Edward Craig som ble først utgitt av Routledge i 1998. Oppslagsverket ble opprinnelig gitt ut i ti bind og som CD-ROM, men ble i 2002 tilgjengelig på nettet via en abonnementstjeneste. Nettutgaven blir regelmessig oppdatert med nye artikler og rettelser til eksisterende artikler. Leksikonet har 1 300 bidragsytere som har levert mer enn 2 000 akademiske artikler.
Mashan (Nanning)
Mashan (kinesisk: 马山县; pinyin: Mǎshān Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Nanning.
Befolkningen var på 490,077 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 210 løper gjennom området. Riksveien begynner i Baotou i Indre Mongolia, fører gjennom Yan'an, Xi'an, Chongqing og Guiyang og ender opp i Nanning i Guangxi.
Andreas Cappelen
Andreas Zeier Cappelen (født 31. januar 1915 på Vang i Hedmark, død 2. september 2008 i Stavanger) var en norsk jurist og politiker (Ap). Cappelen var statsråd i til sammen nesten ti år i 4 regjeringer. Cappelen var justis- og politiminister i Nordlis regjering, utenriksminister i Brattelis første regjering, finansminister i to av Gerhardsens regjeringer og kommunal- og arbeidsminister i Gerhardsens tredje regjering.
Politisk karriere
På 1950-tallet var han engasjert i kommunal politikk, og var varaordfører i Stavanger i 1953. Han var medlem av bystyret i Stavanger 1945-1947, 1952-1957, 1968-1971 og 1984-1991. I perioden 1957-1958 var han finansrådmann i Stavanger. Cappelen begynte sin regjeringskarriere som kommunal- og arbeidsminister mellom 1958 og 1963 i Einar Gerhardsens tredje regjering. I 1963 ble han en av Gerhardsens mest sentrale medarbeidere da han tok over som finansminister. Etter tre uker med borgerlig regjering på grunn av Kings Bay-saken, kom Cappelen tilbake som finansminister og hadde den jobben fra 1963 og fram til 1965 da den borgerlige 4-partikoalisjonen fikk flertall på Stortinget og overtok regjeringsmakten.
Da den borgerlige koalisjonsregjeringen under Per Bortens ledelse sprakk i 1971 tok Trygve Bratteli over som statsminister, og utnevnte Cappelen til utenriksminister. I den jobben opplevde Cappelen et av sine største politiske nederlag, da det norske folk sa nei i folkeavstemningen om EF i 1972. Regjeringen måtte gå av, ettersom statsminister Trygve Bratteli på forhånd hadde erklært at den ville fratre dersom den fikk resultatet mot seg.
Cappelen kom tilbake som justisminister mellom 1979 og 1980 i Odvar Nordlis regjering. I den posten måtte han blant annet håndtere den vanskelige striden om utbyggingen av Alta-vassdraget.
Yrkeskarriere
Cappelen hadde yrkeskarriere som jurist. Blant annet var han statsadvokat for landssviksaker i Rogaland mellom 1945 og 1947. I 1967 ble han byrettsdommer i Stavanger, mens han ble byrettsjustitiarius i samme by i 1969.
Slekt
Cappelen var bror av tidligere sosialrådmann i Oslo Hans Johan Zeier Cappelen og ambassadør Johan Zeier Cappelen. De tilhører den såkalte «Skiensgrenen» av den norske slekten Cappelen. Andreas Cappelen er far til Frede, Hans og Ådne Cappelen
Begravelsen
Cappelen ble 10. september 2008 bisatt i Stavanger domkirke. Både daværende og tidligere statsråder og stortingsrepresentanter, sentrale folk fra Ap, og fra det juridiske miljøet samt fra Stavanger kommune var til stede i begravelsen.
«Andreas Cappelen var en bygger av det norske samfunn. Han var en av våre beste. Med Andreas Cappelens død har norsk sosialdemokrati og Det norske Arbeiderparti mistet en av sine aller fremste lederskikkelser», sa partisekretær i Arbeiderpartiet Martin Kolberg i begravelsen.
Giulino
Giulino, bedre kjent som Giulino di Mezzegra, er en del av byen Mezzegra i provinsen Como, Italia, som er blitt kjent som stedet hvor Benito Mussolini og hans elskerinne Clara Petacci ble drept. Henrettelsen ble utført av en lokal partisangruppe («partigiani»), som hadde fanget diktatoren i Dongo, noe lengre nord langs Comosjøen.
Mariukirkjan
Mariukirkjan (Mariakirken) er den eneste katolske kirken på Færøyene. Til kirken hører også et nonnekloster. Kirken og klosteret ligger i sørenden av Tórshavns bypark, Viðarlundin. Den nåværende kirkebygningen ble innviet i 1987. I 2004 hadde menigheten rundt 120 fastboende medlemmer, hvorav 70 i Tórshavn, med opphav fra 23 forskjellige land. Menigheten er underordnet København katolske bispedømme.
Færøyene var katolsk før reformasjonen i 1537, men etter reformasjonen ble det ikke forsøkt å forkynne den katolske læren på nytt før religionsfriheten ble innført med Danmarks grunnlov av 1849. I 1857 dro den bayerske presten Georg Bauer til øyene. Han bygde en kirke på Rættará i Tórshavn, men fikk liten tilslutning. Da han forlot øyene i 1880, hadde han ingen etterfølger, og kirkebygningen forfalt.
I 1931 tok to unge prester, E.G. Boekenogen og Thomas King, på seg oppgaven med å gjenreise den katolske kirken på Færøyene. Det året kom også fransiskanersøstrene til øyene. De innviet en kirke i et leid hus i Bringsnagøta i Tórshavn. Blant de første til å besøke kirken, var noen eldre mennesker som hadde vært i Georg Bauers kirke i sin ungdom. Menigheten ble snart for stor for den lille kirken i Bringsnagøta, og sammen med den nye Sankt Frans-skolen som søstrene hadde bygd, ble en ny kirke innviet i Varðagøta i 1933. Inntektene fra søstrenes arbeid gikk til skoledriften og humanitære formål. Noen elever ved skolen ble tatt inn som fosterbarn. Søstrene var utlendinger, så færøyske lærere underviste i færøysk, men søstrene lærte seg språket og snakket det med en såkalt nonneaksent. De underviste også sine elever i den lutherske lære, selv om de var katolikker. De drev også barnehage. Sankt Frans-skolen fikk et godt renommé. I 1985 ble ansvaret for skolen overlatt til Tórshavnar kommuna, fordi fransiskanersøstrene var blitt for gamle til å drive den. I 1987 ble en ny skolebygning innviet.
Oskar Svärd
Oskar Svärd (født 19. september 1976)  er en svensk skiløper som representerer  Försvarsmaktens SK. Han har spesialisert seg på langløp og har vunnet Vasaloppet  i 2003, 2005 og i  2007. Han vant Marcialonga i 2010.
Elin Slaatmo
Elin Slaatmo (født 2. april 1992) er en norsk svømmer. Faren er norsk, mens moren er svensk. Hun konkurrerer for Hamar IL og svømmer på 400 m, 800 m og 1500 m fri. Slaatmo begynte å konkurrere alt som syvåring i Belgia og hadde svømt i flere større mesterskap innen familien flyttet til Hamar. Fjorten år gammel tok hun sitt første gull i senior på 1500 m fri.
Slaatmo har bodd i Hamar siden 2002 etter å ha bodd to år i Stockholm, fem år i Oslo samt tre år i Belgia.
Norgesrekord
Slaatmo har norgesrekorden på 1500 m fri. Den lyder på 16.29,82 og ble satt på Lambertseter 18. oktober 2008. Hun har også juniorrekorden på 1500 m fri langbane. Den lyder på 17.02,73 og ble satt i Ballerup 28. februar 2009.
Hans Henrik Thaulow Borchgrevink
Hans Henrik Thaulow Borchgrevink (født 16. mai 1818 i Gausdal, død 16. desember 1898 i Østre Toten) var en norsk prest og ordfører i Østre Toten fra 1866 til 1869.
Faren Hans Petter Borchgrevink var sogneprest i Vardal og etter å ha blitt teologisk kandidat i 1843 var sønnen personalkapellan for faren i tyve år. Borchgrevink ble utnevnt til kallskapellan i Østre Toten i 1863 og flyttet dit sammen med ektefellen Theodore født Raabe. Han ble innvalgt i formannsskapet i 1865 og valgt til ordfører fra 1866.
Fra 1870 til 1892 var han prest på Ringsaker, men flyttet senere tilbake til Østre Toten, hvor han også døde.
Marit Bjørgen
Marit Bjørgen (født 21. mars 1980) er en norsk tidligere langrennsløper som med åtte gull-, fire sølv- og tre bronsemedaljer er tidenes mestvinnende vinterolympier.
Hun er mestvinnende VM-medaljør i langrenn med 26 medaljer, hvorav 18 gullmedaljer; én fra 2003, tre fra 2005, fire fra 2011, fire fra 2013, to fra 2015 og fire fra 2017.
Hun ble kalt «VM-dronningen» av Ski-VM 2005 i Oberstdorf med tre gull, én sølv og én bronse. Etter svake resultater i OL 2006, VM 2007 og VM 2009 ble hun «OL-dronning» i OL 2010 i Vancouver med tre gull, én sølv og én bronse. Bjørgen ble dermed den tredje norske utøver gjennom tidene og den første siden 1924 med fem medaljer i ett og samme OL. Både i VM 2011 og VM 2013 vant hun fire gull og én sølv. I OL 2014 i Sotsji vant Bjørgen tre gull, mens hun vant to gull-, en sølv- og to bronsemedaljer i vinter-OL 2018 i Pyeongchang.
Bjørgen har deltatt i verdenscupen i langrenn fra 1999 til 2018 og har vunnet sammenlagt fire ganger, sprintverdenscupen fire ganger og distansecupen to ganger. Hun er med sine 114 seire den langrennsløperen i verden som har vunnet flest verdenscuprenn individuelt. Hun har også 29 verdenscupseire i stafett, samt 25 norske mesterskap i langrenn. Hun vant Tour de Ski 2015. Fra 2020 til 2022 deltok Bjørgen for langløpslaget Team Ragde Eiendom, senere Team Ragde Charge, i Ski Classics der hun ble nummer to i Vasaloppet 2021.
Bakgrunn og oppvekst
Marit Bjørgen ble født på E.C. Dahls stiftelse i Trondheim og vokste opp på gården Bjørga i bygda Rognes i Midtre Gauldal kommune i Trøndelag. Bjørga ligger seks kilometer og 260 høydemeter opp fra Gaula og fylkesvei 30 gjennom Gauldalen, på vestsida av dalen. Marit Bjørgen vokste opp sammen med en ett år eldre bror og etter hvert ei seks år yngre søster. Besteforeldre og oldeforeldre bodde også på gården. Foreldrene drev med melkeproduksjon, og Marit Bjørgen var tidlig med i arbeidet på gården, hun fikk både stort ansvar og stor frihet. Hun gikk på Rognes skole og på ungdomsskolen på Støren. Hun søkte og kom inn på NTG Lillehammer, men valgte heller å gå på idrettslinja på Gauldal videregående skole på Støren slik at hun kunne bo hjemme og ha familie og venner rundt seg.
Bjørgen er samboer med den tidligere kombinertløperen og olympiske mester Fred Børre Lundberg.
Karrieren før 2010
Som barn drev Marit Bjørgen allsidig idrett – langrenn, fotball og håndball – hun spilte håndball til hun var 18 år. Hun var sju år gammel da hun deltok i sitt første skirenn, i Budal. Da Marit Bjørgen var ni, opprettet Idar Terje Belsvik ei treningsgruppe for langrenn i Rognes Idrettslag der både Marit og hennes bror var med. Belsvik var hennes trener og smører helt til hun kom inn på juniorlandslaget. Bjørgen likte å trene hardt, og hun hevdet seg godt i aldersbestemte klasser. Første gang hun ikke vant et skirenn, var et skirenn i Funäsdalen da hun som 14-åring tapte for Mariana Handler. Hun kom med på juniorlandslaget i 1998, og i 1999, som attenåring, vant Bjørgen kvinneklassen i det 56 km lange Rensfjellrennet. Hun debuterte i verdenscupen som nittenåring 27. desember 1999 i Engelberg med en 39.-plass i et sprintrenn. I 2000 gikk hun på det norske laget som tok VM-gull i lagtempo på rulleski.
Inn i verdenseliten (2002–2005)
Bjørgen fikk sitt gjennombrudd i seniorklassen da hun kom på tredjeplass på 5 km klassisk i NM på Steinkjer i 2001, noe som førte til at hun ble tatt ut på Norges lag i VM 2001 i Lahtis. Hun ble tatt opp på Norges Skiforbunds elitelag i 2001. På sprinten i Düsseldorf 26. oktober 2002 vant hun sitt første verdenscuprenn. Etter det ble hun raskt en av verdens beste sprintere. Bjørgen tok tre verdenscupseire i sprintrenn i sesongen 2002/2003, og hun vant sprintverdenscupen denne sesongen. Hun vant sprintøvelsen i VM i 2003, og hun ble tildelt Olavstatuetten i 2003. I sesongen 2003/2004 kom hun på andreplass i verdenscupen sammenlagt. Etter hvert ble hun også bedre på lengre distanser, hun vant sitt første verdenscuprenn i distanselangrenn i Gällivare 20. november 2004. På landslaget var Svein Tore Samdal hennes trener. I sesongforberedelsene delte Bjørgen inn treningen i bolker med opptil tolv dager på rad med intens hardtrening, noen av dagene med to økter.
Sesongen 2004/2005 vant hun verdenscupen sammenlagt klart foran Kateřina Neumannová og Virpi Kuitunen. I VM 2005 i Oberstdorf levde hun opp til favorittstempelet og fikk med seg fem medaljer hjem, deriblant gullmedalje på 30 km klassisk, som tidligere ikke hadde vært regnet som en av hennes sterke distanser. Denne sesongen gav henne Aftenpostens gullmedalje og Sportsjournalistenes statuett som «Årets idrettsnavn». Hun mottok også Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris for 2005, og hun fikk to priser på Idrettsgallaen 2006: prisen for «styrke, hurtighet og spenst» og «utøvernes pris».
Sykdom og nedturer (2006–2009)
Under åpningsdagene i OL i Torino 2006, var hun plaget av sykdom, som også noen dager i forveien. Hun klarte en sølvmedalje på 10 km klassisk, bak Kristina Šmigun, men for øvrig ble mesterskapet medaljeløst for Bjørgen. Hun gjorde det bra i og vant verdenscupen også denne sesongen, selv om resultatene fra OL ikke ble helt som forventet.
Nyttårsaften 2006 vant Bjørgen det aller første rennet, sprint fristil, i nyskapningen Tour de Ski. Til tross for at hun ble nummer to i verdenscupen, ble også 2007 et skuffende år for Bjørgen. Hun vant to verdenscuprenn, men var ikke i form i VM i Sapporo og kom hjem uten individuelle medaljer. I et forsøk på forbedring foran neste sesong gikk Bjørgen etter denne sesongen tilbake til den tidligere landslagstreneren Svein Tore Samdal som sin personlige trener mens Egil Kristiansen, som da hadde vært landslagstrener ett år, fortsatte som landslagstrener.
Før sesongen 2007/2008 virket Bjørgen å være tilbake i god, gammel form. I verdenscupåpningen på Beitostølen vant hun sin første verdenscupseier i et distanseløp i fristil. Den 2. desember vant hun 10 km klassisk i Kuusamo, hennes 30. verdenscupseier totalt. I Tour de Ski gjorde hun det bra i starten og ledet, men hun ble syk, og måtte avslutte touren. Hun gikk dermed glipp av alle verdenscuppoengene hun så ut til å vinne i de første løpene. Dette ødela hennes sjanse til å vinne verdenscupen, men hun gjennomførte en brukbar sesongavslutning med andreplass på dobbel jaktstart i Falun, og tredjeplass på 10 km klassisk fellesstart i verdenscupfinalen i Bormio. Hun kom på 11.-plass i verdenscupen til slutt. De dårlige resultatene førte til debatt om Bjørgens treningsmetoder.
Selv om målet for sesongen 2008/09 var å være i toppform i VM i Liberec, ble sesongen lik den forrige, hun var i toppform i starten av sesongen og så gikk det nedover etter jul. Hun fikk fire pallplasseringer i verdenscupen før jul, to i Tour de Ski, men ingen etter nyttår. De beste verdenscupplasseringene var to andreplasser, bak Charlotte Kalla på 10 km fristil i åpningen i Gällivare og bak Virpi Kuitunen på 10 km klassisk i Oberhof i Tour de Ski. Like før VM ble hun syk, og for første gang siden VM i Lahtis i 2001 endte hun uten medaljer. Fjerdeplass på stafetten ble beste resultat. I VM i Liberec innså hun at hun måtte kutte ut den harde bolktreninga fordi det ble for tungt å ta seg igjen etter de harde periodene. Hun ble nummer ti i verdenscupen sammenlagt denne sesongen.
Forsesongen
Etter å ha stått over rennene i Kuusamo, presterte hun godt i de rennene som var igjen før jul. I Düsseldorf ble hun nummer åtte på sprinten, og på 10 km fristil i Davos ble hun nummer fire. På sprinten i fristil samme helg tok hun andreplass, før hun vant den klassiske sprinten i Rogla etter å ha spurtslått polske Justyna Kowalczyk på oppløpet. Det var hennes første verdenscupseier i sprint på tre år, og den første i klassisk på hele fem år. Etter en andreplass på 15 km klassisk, fellesstart kunne Bjørgen ta juleferie med den gule ledertrøya i behold.
Hun mistet verdenscupledelsen siden hun ikke deltok i Tour de Ski, men hun var tilbake med en andreplass bak Kowalczyk i det første rennet etter touren. Distansen var 10 km klassisk og gikk i estiske Otepää.
OL i Vancouver
I OL i Vancouver gikk Bjørgen inn til bronse på den innledende 10 km fristil, bak Charlotte Kalla og Kristina Šmigun-Vähi. 17. februar 2010 ble hun olympisk mester på sprint klassisk. Hun gikk raskest i prologen og vant både sitt kvartfinale- og semifinaleheat. I finalen gikk hun inn til en klar seier foran Justyna Kowalczyk og Petra Majdič. Bjørgen ble dermed den andre norske kvinne som tok olympisk gull i individuelt langrenn, den første var Bente Skari i OL 2002 i Salt Lake City. Norge hadde dessuten to stafettgull fra tidligere, i 1968 og 1984. 19. februar gikk Bjørgen inn til OL-gull nummer to da hun vant 15 km dobbel jaktstart (fellesstart med skibytte) med 8,9 sekunders margin til Anna Haag med Justyna Kowalczyk på bronseplass.
I sesongen 2009/2010 hadde Bjørgen tillatelse til å bruke et legemiddel mot astma med et virkestoff som stod på WADAs liste over forbudte substanser, også slik listen var etter revisjonen per 1. januar 2010. En slik tillatelse kan gis etter søknad om medisinsk fritak fra dopinglisten. Bjørgen ble kritisert av Justyna Kowalczyk for dette. Kowalczyk mente at det burde opprettes en felles legeordning for alle langrennsløpere i verden med astma. Bjørgen fortalte at hun hadde fått astmamedisinen godkjent av en spesialist.
Sesongavslutningen
Etter de olympiske leker var Bjørgen uten sjanse til å vinne verdenscupen sammenlagt, men hun presterte likevel godt. I Lahtis vant hun dobbel jaktstart med omtrent samme margin som i Whistler, 10 sekunder. Hun gikk også siste etappe på det norske stafettlaget som vant verdenscupstafetten på samme sted. Bjørgen fortsatte på medgangsbølgen og vant også den klassiske sprinten i Drammen. Finske Saarinen og Muranen tok de øvrige pallplasseringene i nevnte rekkefølge.
I Holmenkollen 13. mars vant Bjørgen 30 km fellesstart foran Kristin Størmer Steira og Therese Johaug. For første gang på 25 år ble det tredobbelt norsk i verdenscupen i kvinnelangrenn. Forrige gang var også i Holmenkollen, 16. mars 1985, da ble det firedobbelt ved Anette Bøe, Grete Nykkelmo, Brit Pettersen og Anne Jahren. Under Holmenkollarrangementet tildelte Skiforeningen Bjørgen Holmenkollmedaljen. I juryens begrunnelse heter det at «Marit Bjørgen tildeles medaljen for sine topprestasjoner over tid og sin evne til å kjempe seg tilbake til toppen etter formsvikt». 14. mars gikk Bjørgen inn til sin fjerde strake verdenscupseier da hun vant sprint fristil i Holmenkollen.
På sin 30-årsdag 21. mars 2010 gikk Bjørgen inn til sin femte verdenscupseier på rad da hun vant verdenscupfinalen i Sverige. Verdenscupfinalen bestod av klassisk sprint i Stockholm samt 2,5 km klassisk prolog, 10 km duatlon og en avsluttende 10 km fri med jaktstart i Falun. Dermed kom Bjørgen på andreplass i verdenscupen sammenlagt samt både i sprintcupen og distansecupen, i alle på plassen bak Justyna Kowalczyk.
På Idrettsgallaen 2011 ble Marit Bjørgen tildelt prisen for «årets kvinnelige utøver» i 2010.
Gullsesongen 2010/2011
Sesongen 2010/11 fortsatte Bjørgen der hun slapp foregående sesong, med seier i den nasjonale sesongåpningen på Beitostølen og i de to første verdenscuprennene. I det første i Gällivare vant hun med 41 sekunder på Charlotte Kalla på 10 km fri. I det andre, «mini-Touren» i Kuusamo, vant hun både den klassiske sprinten og 5 km klassisk og gikk inn til en suveren sammenlagtseier etter den avsluttende jaktstarten. Bjørgen hadde dermed vunnet sju verdenscuprenn på rad. Etter å ha stått over sprinten i Düsseldorf, vant Bjørgen også de påfølgende tre rennene i Davos og La Clusaz. Bjørgen hadde dermed vunnet ti verdenscuprenn på rad av dem hun stilte til start i. Som foregående sesong valgte hun å droppe Tour de Ski for i stedet å konsentrere seg om sesongens store mål, VM i Holmenkollen. Hun vant sin 43. verdenscupseier i Otepää 22. januar 2011 og gikk dermed forbi Bente Skari i antall verdenscupseire. Under NM 2011 på Steinkjer gikk hun til topps på alle tre individuelle distanser.
Bjørgen var storfavoritt foran VM i Holmenkollen. Hun innfridde allerede på den innledende sprinten i fristil der hun vant foran Arianna Follis og Petra Majdič. 26. februar tok hun sin andre gullmedalje, da på 15 km dobbel jaktstart. Etter å ha gått sammen med Justyna Kowalczyk og Therese Johaug store deler av løpet, rykket Bjørgen ifra dem like før mål, og vant med margin på 7,5 sekunder på førstnevnte. Bjørgen vant også 10 km klassisk med intervallstart, 4,1 sekund foran Justyna Kowalczyk. Bjørgen gikk ankeretappen på det norske stafettlaget som vant 4×5 km stafett. Der gikk hun sammen med Vibeke Skofterud, Therese Johaug og Kristin Størmer Steira. På den avsluttende 30 km fristil ble Bjørgen nummer to etter at Therese Johaug rykket fra og vant en suveren seier. Bjørgen endte dermed med fire gull og én sølv i VM, og kunne med rette for andre gang tituleres «VM-dronning».
I Lahtis kom Bjørgen på fjerdeplass i duatlon og ble dermed for første gang på over et år beseiret i et verdenscuprenn i distanselangrenn. Hun vant sprinten i Lahtis og tangerte Jelena Välbes 45 seire i verdenscupen. Hun vant verdenscupfinalen i Stockholm og Falun og tangerte dermed Bjørn Dæhlies 46 verdenscupseire. Totalt ble hun nummer to i verdenscupen sammenlagt etter Justyna Kowalczyk. Hun vant også den avsluttende NM-øvelsen i 30 km fristil i Storelva i Tromsø.
Bjørgen ble av sportsjournalister fra 79 land kåret til verdens beste kvinnelige utøver for 2011. På Idrettsgallaen 2012 ble Marit Bjørgen tildelt de to prisene «årets kvinnelige utøver» og «årets forbilde» for innsatsen i 2011.
Sesongen 2011/2012
Sesongen 2011/12 startet som den forrige: Bjørgen vant det første verdenscuprennet i 10 km fri foran Charlotte Kalla, men denne gang på Sjusjøen. Dette var hennes 47. seier, hun passerte Bjørn Dæhlie og troner alene på toppen av listen over antall seire i enkeltrenn. En uke senere vant hun både klassisk sprint, 5 km fri og sammenlagt i «mini-touren» i Kuusamo. Bjørgen vant også sesongens tredje distanserenn, 15 km fri i Davos. Bjørgen ble syk og reiste hjem i stedet for å delta i Rogla siste helg før jul.
I en mesterskapsfri sesong var Tour de Ski 2011/12 sesongens store mål. Justyna Kowalczyk startet med å vinne de tre første etappene. Bjørgen vant de fire neste før Justyna Kowalczyk slo tilbake og vant den åttende etappen. Før den avsluttende etappen opp slalåmbakken i Val di Fiemme ledet Kowalczyk med elleve sekunder. Bjørgen tok igjen Kowalczyk, men opp slalåmbakken gikk Kowalczyk ifra og vant med 28 sekunder. Kowalczyk var i storform i januar og vant ytterligere tre renn før Bjørgen vant igjen, 10 km fristil i Rybinsk. Etter seieren på 15 klassisk i Nové Město na Moravě tok Bjørgen tilbake ledelsen i verdenscupen. På hjemmebane i Szklarska Poręba vant Kowalczyk igjen og overtok igjen ledertrøya i verdenscupen. I mars kom Bjørgen tilbake i toppform og vant de fire siste verdenscuprennene: i Lahtis, Drammen, Holmenkollen og verdenscupfinalen i Stockholm og Falun. Hun vant verdenscupen sammenlagt, 270 poeng foran Justyna Kowalczyk.
Sesongen 2012/2013
I VM 2013 i Val di Fiemme ble det fire gull og én sølv på de fem distansene Bjørgen gikk. På den første VM-distansen, sprint klassisk vant hun foran Ida Ingemarsdotter og Maiken Caspersen Falla. På 15 km duatlon ble det firedobbel norsk seier: Bjørgen vant foran Therese Johaug, Heidi Weng og Kristin Størmer Steira. Det var Bjørgens tiende VM-gull, og hun passerte dermed Bjørn Dæhlies ni VM-gull. På 10 km fri teknikk med individuell start ledet også Bjørgen underveis, men måtte til slutt ta til takke med sølv, slått av Therese Johaug med russiske Julija Tsjekaljova på tredjeplass.
Det norske stafettlaget på 4×5 km var storfavoritter etter de fire løperne på laget var de fire beste på 15 km duatlon. Det ble gull foran Sverige og Russland med Bjørgen på siste etappe etter at Heidi Weng, Therese Johaug og Kristin Størmer Steira hadde gått de tre første. Hun oppnådde sesongens hovedmål, å vinne 30 km klassisk, etter å ha distansert Kowalczyk og Johaug like før mål. Det var Bjørgens tolvte VM-gull, og hun hadde bare Jelena Välbe (14) foran seg på listen over mestvinnende VM-medaljører i langrenn.
Sesongen 2013/2014
Marit Bjørgen ble også sesongen 2013/14 slått av Therese Johaug i den norske sesongåpningen på Beitostølen. I likhet med forrige sesong revansjerte Bjørgen seg med seier i verdenscupåpningen som denne gang var «mini-Touren» i Kuusamo. Bjørgen plusset på seiersrekken med to verdenscupseire i Davos. I Tour de Ski 2013/14 vant Bjørgen prologen i Oberhof, men etter de to neste etappene ble hun syk og reiste hjem. I midten av januar ble hun nummer tre på 10 km klassisk i Norgesmesterskapet på ski 2014 som på grunn av snømangel var flyttet fra Molde til Lillehammer. Therese Johaug og Heidi Weng tok de to første plassene. I de siste to verdenscuprennene før vinter-OL 2014 i Sotsji viste Bjørgen gryende storform og vant både 10 km klassisk og sprint fristil.
15 km duatlon var OLs første distanse. Bare Bjørgen klarte å følge Charlotte Kallas rykk i den siste bakken to kilometer før mål. Inn mot mål gikk Bjørgen forbi Kalla og gikk i mål til sitt fjerde OL-gull totalt. Heidi Weng fikk bronse. På sprint fristil tre dager senere ble Bjørgen utslått i semifinalen etter å ha falt på oppløpet. På 10 km klassisk endte hun på en 5.-plass. Justyna Kowalzcyk vant suverent foran Charlotte Kalla og Therese Johaug. På 4 × 5 km stafett var Norge storfavoritter etter å ha vunnet alle stafetter i mesterskap og i verdenscupen de siste tre årene. I det varme været rundt Laura ski- og skiskytingkompleks ble det smørebom på det norske laget; Norge endte på femteplass med Bjørgen på siste etappe etter at Heidi Weng, Therese Johaug og Astrid Uhrenholdt Jacobsen hadde gått de tre første.
Zhao Zhiqian
Zhao Zhiqian (kinesisk: 赵之谦; født 1829 i Shaoxing i provinsen Zhejiang i Kina, død 1884) var en kinesisk kalligraf, seglgravør og maler (Shanghaiskolen).
Marit Bjørgen
Sesongen 2013/2014
Marit Bjørgen og Ingvild Flugstad Østberg representerte Norge i lagsprint for kvinner. Østberg hadde første etappe og Bjørgen hadde ankeretappen. I semifinalen vant de suverent foran Sverige og USA. I finalen var det Norge og Finland som var de største favorittene. Etter en god etappe av Bjørgen ledet de med noen sekunder på Finland. Østberg gjorde det samme på etappene sine og de vant klart foran Finland på 2.-plass og Sverige på 3.-plass.
Zhao Zhiqian
Hans utforming av segl fikk stor betydning for senere utøvere av faget, som Wu Changshuo og Qi Baishi.
Zhao fikk graden xiucai innen den kinesiske embedsmannseksamen i 20 års alder, og graden juren i 1859 under provinseksaminasjonen i Zhejiang det året.
Under Taipingopprøret ble hans familie spredt og hans egen embedskarriere forstyrret og hindret. Meget av hans kunst og hans private kunstsamlinger gikk tapt.
Marit Bjørgen
Sesongen 2013/2014
På 30 km fristil sikret Bjørgen seg sitt tredje gull i Sotsji-OL. Det var denne seieren Bjørgen hadde siktet seg inn mot som et hovedmål i dette OL. Therese Johaug og Kristin Størmer Steira sikret tredobbelt norsk. Det var tolvte gang i OL-historien det ble tredobbelt norsk og første gang i en kvinneøvelse. Dette var Bjørgens sjette OL-gull, hun rykket dermed opp på tredjeplass på listen over mestvinnende vinterolympiere, på plassen bak Bjørn Dæhlie på andre med Ole Einar Bjørndalen på første.
Bjørgen vant både i Lahtis og Holmenkollen og lå 39 poeng bak Therese Johaug i verdenscupsammendraget før verdenscupfinalen i Falun. Bjørgen vant sprinten og lå bare tre poeng bak Johaug før de siste to øvelsene. På 15 km duatlon gikk Johaug ifra Bjørgen og fikk 15 sekunders ledelse før den avsluttende jaktstarten over 10 km fri. Dette klarte Bjørgen aldri å ta igjen, og hun endte opp med andreplass både i verdenscupen sammenlagt og i distansecupen. Bjørgen hadde vunnet flest bonuspoeng i løpet av sesongen og kunne innkassere BMW xDrive-trofeet, en BMW X1.
Da Bjørgen vant 30 km fristil i NM del to på Gålå tok Bjørgen sitt syttende NM-gull. Hun er dermed mestvinnende langrennsløper i antall NM-gull.
Zhao Zhiqian
Senere kunne Zhao dra til Beijing for å prøve seg på embedseksamenenes høyeste, nasjonale, grad (jinshi). Etter gjentatte mislykkede forsøk gav han opp sin drøm om å bli embedsmann i regjeringen. Han søkte om å bli alternerende ansvarshavende for et fylke i provinsen Jiangxi.
Zhao døde 56 år gammel.
Hemisodorcus nepalensis
Hemisodorcus nepalensis (også kjent som Dorcus nepalensis) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Marit Bjørgen
Sesongen 2013/2014
I juli 2014 mottok Bjørgen den internasjonale prisen «Fair Play Mecenate». På Idrettsgallaen 2015 ble hun kåret til Årets kvinnelige utøver for 2014.
Sesongen 2014/2015
Sesongen 2014/2015 startet med hard kniving mellom Bjørgen og Therese Johaug. Bjørgen og Johaug vant hvert sitt renn i den nasjonale sesongåpningen på Beitostølen. Av sju konkurranser i verdenscupen før jul vant Bjørgen fire, Johaug to, mens Ingvild Flugstad Østberg vant ett sprintrenn. I Tour de Ski 2015 vant Bjørgen de fem første rennene. Ingen hadde gjort det før henne. Bjørgen vant sammenlagt ett minutt og 39 sekunder foran Therese Johaug, med Heidi Weng på tredjeplass og Ragnhild Haga på fjerde.
Hemisodorcus nepalensis
Utseende
En stor til meget stor (hannen 45-77 millimeter), blank, kullsvart, nokså slank hjortebille, hannens kjever lange og slanke med en tann på innersiden i den ytre delen. Hunnen er mye mindre enn hannen.
Marit Bjørgen
Sesongen 2014/2015
Etter seier i sprint og andreplass på 10 km i Östersund i de siste rennene før VM i Falun, hadde Bjørgen allerede vunnet verdenscupen sammenlagt. I VM gikk Bjørgen til topps på den første distansen, sprint klassisk, foran Stina Nilsson og Maiken Caspersen Falla. Det ble sjetteplass på 15 km duatlon, og Bjørgen valgte å stå over lagsprinten. På 10 km fri med intervallstart ble det smørebom på hele det norske laget, og Bjørgen havnet på 31.-plass. Bjørgen gikk fjerde etappe på det norske laget som tok gull på 4 x 5 km stafett. Heidi Weng, Therese Johaug og Astrid Uhrenholdt Jacobsen gikk de første tre etappene. Dette var Bjørgens 14. gullmedalje i VM. Hun gikk dermed forbi Jelena Välbe som mestvinnende VM-medaljør i langrenn, men fortsatt likt i antall gullmedaljer. På den avsluttende 30 km klassisk tok Bjørgen sølv, bak suverene Therese Johaug.
Bjørgen vant begge rennene i Lahtis og den avsluttende tremila i Holmenkollen. Dette var Bjørgens seier nr. 75 i et verdenscuprenn og hennes femte på tremila i Holmenkollen. Bjørgen sikret seg denne sesongen seier både i sprintcupen og i distansecupen i tillegg til i verdenscupen sammenlagt.
Hemisodorcus nepalensis
Utbredelse
Arten lever i Nepal og det nordøstlige India.
Marit Bjørgen
Sesongen 2014/2015
Det var lenge usikkert hvorvidt Bjørgen ville legge opp eller ikke etter sesongslutt, men 13. april 2015 gjorde hun det klart at planen var å satse i minst én sesong til. Den 23. juni 2015 kom hun derimot med nyheten om at hun ventet barn med samboeren Fred Børre Lundberg, og dermed ville stå over sesongen 2015/2016. Hun fødte en sønn 26. desember 2015.
Abdulaziz Al-Obaidly
Abdulaziz Al-Obaidly (født 28. september 2001) er en qatarsk svømmer.
Marit Bjørgen
Sesongen 2014/2015
I 2015 endret Det internasjonale skiforbundet tellingen av verdenscupseire slik at også etappeseire i «tour»-konkurranser teller som verdenscupseire. Bjørgen hadde dermed ikke 75, men 102 verdenscupseire.
Abdulaziz Al-Obaidly
I 2021 representerte han Qatar under Sommer-OL 2020 i Tokyo der han ble utslått på 200 meter bryst i forsøksheatet på 39. plass med tiden 2.23,22.
Marit Bjørgen
Sesongen 2015/16
Bjørgens første skirenn etter fødselen var det lokale Marit Bjørgen-rennet på Støren, et renn på 42 km. Der vant hun klassen K36–40, som eneste deltaker, med tiden 2.16.32. Hun planla å delta i NM del 2 på Beitostølen i mars, men måtte stå over på grunn av belastningsskade i hoften. Samme skade gjorde at hun også måtte stå over Skarverennet. Hun trente etter dette ikke for fullt gjennom sommeren 2016.
Sesongen 2016/17
I VM ble hun utslått i kvartfinalen på sprinten, der hun deltok som tittelforsvarer. Hun tok gull på 15 km duatlon; Det var hennes femtende VM-gull, og hun står dermed alene som mestvinnende i antall gullmedaljer i ski-VM. Hun vant også 10 km klassisk med en seiersmargin på 41 sekunder til sølvmedaljevinneren Charlotte Kalla; Det var hennes største seiersmargin på alle hennes til da seksten VM-gull. På 4 × 5 km stafett gikk Bjørgen ankeretappen på det norske laget som tok gull foran Sverige og Finland. Maiken Caspersen Falla, Heidi Weng og Astrid Uhrenholdt Jacobsen gikk de tre første etappene. På avslutningsdistansen 30 km fristil ble det firedobbelt norsk: Marit Bjørgen vant foran Heidi Weng, Astrid Uhrenholdt Jacobsen og Ragnhild Haga. Det var Bjørgens 18. VM-gull.
Den 12. mars 2017 tok Bjørgen en suveren seier på 30 km klassisk i Holmenkollen. Det var hennes sjette seier på tremila i Holmenkollen, på dagen tolv år etter hennes første. Hun avsluttet verdenscupsesongen med to etappesire og seier sammenlagt i verdenscupfinalen i Quebec. I NM del to på Gålå vant hun 5 km og 30 km og kom opp i 21 NM-gull, alle i individuelt.
Politikkåret 1778
Fødsler
på Eidsvoll i 1814 ||align=center|88 ||align=center| ||
Marit Bjørgen
Sesongen 2017/18
Bjørgen vant både 10 km klassisk og 10 km fristil i sesongåpningen på Beitostølen 17. og 19. november. Hun kom ikke videre fra prologen i verdenscupåpningen i Ruka; Bare to norske kvinner gikk videre, og smøresjef Knut Nystad innrømmet smørebom. På del to av «mini-touren», 10 km klassisk, gikk Bjørgen til topps og sikret seg sin 111. verdenscupseier. Deretter fulgte en del renn der Bjørgen havnet utenfor pallen før hun slo til med seier i det siste verdenscuprennet før jul, 10 km jaktstart i Toblach. Hun gikk ut 22 sekunder bak Charlotte Kalla, men tok henne igjen og spurtslo sine norske lagvenninner Ingvild Flugstad Østberg og Heidi Weng. Det var Bjørgens 112. verdenscupseier. Bjørgen valgte i likhet med de foregående sesongene å stå over Tour de Ski. I Norgesmesterskapet på ski 2018 på Gåsbu vant Bjørgen alle de tre individuelle konkurransene: sprint klassisk, 10 km fri og 15 km duatlon. Bjørgen kom dermed opp i 24 norske mesterskap.
På Idrettsgallaen 2019 ble Bjørgen tildelt tre priser: «Årets kvinnelige utøver» for 2018, «Årets navn» i 2018 som var stemt fram av publikum, og «Idrettsgallaens hederspris» som hun ble tildelt sammen med Ole Einar Bjørndalen. På Adresseavisens nyttårskonsert i 2019 ble Bjørgen tildelt prisen «Årets trønder», etter at hun hadde vært blant de nominerte fem ganger tidligere.
Hemisodorcus nepalensis
Systematisk inndeling
Arten blir ofte plassert i slekten Dorcus.
Marit Bjørgen
To sesonger med langløp (2020–2022)
I sin andre sesong i Ski Classics gikk Bjørgen nok en gang glipp av Marcialonga, denne gang på grunn av covid-19. Hun ble nummer seks i Vasaloppet 2022, nummer fem i Birkebeinerrenne t og nummer to i Reistadløpet fra Setermoen til Bardufoss.
Etter langrennskarrieren
Under ski-VM 2021 var Bjørgen ekspertkommentator i TV2.
Bjørgen deltok i New York Marathon 2022 der hun løp på 3.08.52. I 2022 gav hun sammen med Guro Strøm Solli ut boka Marits metode som beskriver hennes treningsmetoder.
Verdensmesterskap
.* Duatlon refererer i 2001 til 5 km klassisk med intervallstart etterfulgt av 5 km fristil med jaktstart. Fra 2005 er duatlon fellesstart 7,5 km klassisk etterfulgt av 7,5 km fristil. F = Fristil, K = klassisk stil; Tallet på 4 x 5 km stafett markerer hvilken etappe Bjørgen gikk; 1 og 2 i klassisk stil, 4 i fristil.
Musikkselskapet Nordvegen
Musikkselskapet Nordvegen (MUNOR) er et selskap som sysselsetter og organiserer profesjonelle musikere i Nord-Rogaland. Selskapet holder til i Haugesund og tilbyr musikalske produkter med profesjonelle utøvere først og fremst fra det lokale musikklivet, men også ved bruk av eksterne musikere/kunstnere etter behov. Selskapet tilbyr tjenester til det offentlige og det frivillige kultur- og musikklivet innen musikkutøvelse og er arbeidsgiver for kammermusikkgruppa Munorensemblet. Musikkselskapet Nordvegen AS er eid av kommunene Karmøy, Haugesund, Tysvær, Bokn og Utsira samt Harald Hårfagre kammerorkester og Nord-Rogaland symfoniorkester. Rogaland Fylkeskommune er også en vesentlig bidragsyter til driften.
Munorensemblet består per 2020 av obo, 2 fioliner, cello og piano.
Matthew Yu Chengcai
Matthew Yu Chengcai (født 27. august 1917 i Shanghai i Kina, død 18. mars 2006 i Nantong) var katolsk biskop av bispedømmet Haimen/Nantong i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina.
Bakgrunn
Yu Chengcai ble født i en katolsk familie i Shanghai. Familien flyttet senere ut av byen. Han studerte ved presteseminaret i 1937-46.
Prest
I 1946 ble han presteviet, og han studerte så fysikk ved Fu Jen katolske universitet i Beijing.
Etterpå ble han rektor for en videregående skole, og i 1952 ble han sogneprest. I 1956 ble biskop Yu gjort til professor ved presteseminaret.
Biskop
Han var blant de biskoper som ble bispeviet uten pavelig mandat i Folkerepublikken Kina 1958-1962. De i Romas øyne illegitime, men gyldige, bispevielsene, ble foretatt 15. november 1959 i Nanjing med erkebiskop Ignatius Pi Shushi som hovedkonsekrator.
Senere, etter kulturrevolusjonen, legitimerte Pavestolen en rekke av de illegalt viede som fremdeles var i live, men biskop Yu var ikke blant dem.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Oraseminae
Oraseminae er en gruppe som hører til blant parasittvepsene og er en underfamilie i ordenen vepser. Gruppen omfatter rundt 70 kjente arter fordelt på 4 slekter.
Levevis
Oraseminae er parasitoider som angriper larver av maur (Formicidae), først og fremst underfamilien Myrmicinae. Eggene legges på planter, hos noen arter bruker larvene en sekundær vert for å komme seg til maurlarvene som de utvikler seg på.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i varme områder over hele verden.
Quanzhou (Guilin)
Quanzhou (kinesisk: 全州县; pinyin: Quánzhōu Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Guilin.
Befolkningen var på 762,177 innbyggere i 1999.
Historisk var Quanzhou del av provinsen Hunan. Det var først etter Mingdynastiet (1368–1644) at det ble avdelt fra Hunan og overført til Guangxi.
Samferdsel
Kinas riksvei 322 passerer gjennom området. Den fører fra Hengyang i provinsen Hunan, via Guilin og Nanning i Guangxi og frem til grensen mot Vietnam ved Vennskapsporten.
Noga
Noga (originaltittel: Нога) er en sovjetisk film fra 1991, regissert av Nikita Tjagunov.
Handling
Filmen forteller om en ung mann fra Moskva, som i en alder av 19 år måtte delta i militære operasjoner under Den afghansk-sovjetiske krig. Men i Afghanistan ble han skadet, og mistet derfor et bein.
Men når han endelig kommer tilbake til hjemlandet, begynner han å innse at problemene hans bare så vidt hadde begynt.
Oosternum
Oosternum er en slekt av biller som hører til familien vannkjær (Hydrophilidae).
Levevis
Artene er landlevende mellom råtnende plantemateriale. Arten Oosternus attacomis blir ofte funnet i reirene til bladskjærermaur (Atta spp.).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Amerika og Asia.
Heidi Gjerde
Heidi Gjerde (født 1977) er en norsk tidligere svømmer som representerte IL Varg.
Hun vant 15 NM-gull og 30 NM-medaljer i perioden 1993–2002.
Togstadvegen
Togstadvegen er en vei som går mellom Ingeborgrud i Nes i Akershus og Sandnes i Sør-Odal i Hedmark.
Veiens trasé:
Lockheed C-130 Hercules
C-130 Hercules er et transportfly produsert av det amerikanske selskapet Lockheed og senere Lockheed Martin. Flyet har fire turbopropmotorer og en maksimal fart på rundt 610 km/t. Det kan fly i en høyde av 40 000 fot og kan være på vingene i opptil 15 timer.
C-130 Hercules fløy for første gang i 1954. En rekke videreutviklinger har gjort at det til nå er blitt bygget mer enn 2 200 fly, som er levert til mer enn 60 land. Dette gjør den til den lengste, aktive militære produksjonsserien i luftfartshistorien. Den varianten som er i produksjon nå kalles Lockheed Martin C-130J Super Hercules.
Norske forhold
Det norske Luftforsvaret opererte fram til våren 2008 en flåte med seks Hercules-fly – Odin, Tor, Balder, Frøy, Ty og Brage. Disse var av varianten C-130E/H og ble levert i 1969 til 135 Luftving/335 skvadron. Flyene var stasjonert på Gardermoen flystasjon. De hadde etter hvert nesten 40 år i tjeneste og ble tatt ut av operativ drift 15. mai 2008. Da hadde de samlet vært i luften i over 133 665 timer og fløyet en distanse som tilsvarer Jorden rundt 1 713 ganger.
Fem av de seks flyene ble langtidslagret på Davis-Monthan Air Force Base i Arizona. Etter over 11 år lagret i ørkenen fikk fem av flyene omsider ny eier i november 2019. Det sjette flyet er på Forsvarets flysamling ved Gardermoen.
Tidlig på 2000-tallet ble de opprinnelige Hercules-maskinene fullt overhalt i Canada og oppgradert til ny drift, men allerede før de var returnert til Norge varslet regjeringen at den ønsket hastekjøp av nye maskiner fra US Air Force, ved å kjøpe noen av det amerikanske flyvåpenets bestilte maskiner ut av produksjonskøen og reservere dem for Norge. Den europeiske produsenten Airbus forsøkte forgjeves å få sitt militære lastefly vurdert, men Forsvarsdepartementet signerte hastekjøpet i Washington D.C. uten å vurdere det europeiske flyet. De seks C-130H Hercules ble dermed erstattet av fire Lockheed Martin C-130J Super Hercules.
Ljubomir Epitropov
Ljubomir Epitropov (bulgarsk: Любомир Епитропов; født 27. april 1999) er en bulgarsk svømmer.
I 2021 representerte han Bulgaria under Sommer-OL 2020 i Tokyo der han ble utslått på 200 meter bryst i semifinalen på 15. plass med tiden 2.10,33.
Jean de la Vallée
Jean de la Vallée (født 1620 i Frankrike, død 9. mars 1696 i Stockholm) var en fransk-svensk arkitekt; kongelig arkitekt fra 1651. Han var sønn av Pauline de Coulas og Simon de la Vallée. Han ble gift i 1654 med Anna Maria Böös. Vallée ble adlet i 1692 men løste aldri ut sitt adelsbrev ifølge riddarhusgenealog Per Nordenwall. Sønnen Christoffer Johan ble adlet i 1695 på grunn av farens innsats.
Biografi
Faren Simon de la Vallée ble drept i 1642, midt under planleggingen av Riddarhuset. Sønnen Jean måtte ta over etter at flere andre arkitekter hadde vært involvert. de la Vallée ble deretter utnevnt til riksarkitekt og var kongelig arkitekt mellom 1651 og 1680. de la Vallée var den første svenske kunstner som fikk statlig bekostet utdanning i kunstsentre som Paris og Roma. Hans fremste verk er ombyggingsprosjektet for Stockholms slott i romersk klassisisme, en forgjenger til Nicodemus Tessin den yngres slott og prosjekterte slottsomgivelser.
de la Vallées karriere tok på 1660-tallet en annen vending da han fikk oppgaven å bygge opp Kommerskollegium og da han i 1671 ble valgt til borgmästare i embets- og bygningskollegiet. Helt til slutten av livet la han fram forslag til byplaner og tegninger til private bygninger. Han utdannet flere flinke arkitekter og ingeniører med svigersønnen Mathias Spieler i spissen. En av de la Vallées underarkitekter var landsmannen Johan Mel som fortsatte som befestningsarkitekt i provinsene. I en rapport i Kammararkivet fra 1686 skriver de la Vallee at han og hans elever har skapt mange estetisk tiltalende bygninger i rikets byer såvle som på landet. Dette skulle vise hvor godt arkitekten hadde brukt midlene fra staten, som han var pliktig å kunne gjøre rede for etter Karl XIs reduksjon.