cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Om morgenen den 25. februar 1848
Åpningsessayet «I min tid» viser hvordan det for forfatteren ikke eksisterer noen samtid; den som befinner seg i litteraturen lever i mange ulike tidsaldre på en gang. Christiansen framsetter det paradokset at den forfatteren som ønsker oppmerksomhet i sin tabloide samtid og være synlig i nyhetsbildet, er dømt til å forlate litteraturen.
«På jorden» inneholder deler av en poetikk, der Christiansen drøfter erindringens og minnets betydning for den poetiske praksisen. Her bruker han eksempler fra de to franske poetene James Sacré og Claude Royet-Journoud. Også «Uvirkelighet i begge tilfeller» er et essay om poesi – Stéphane Mallarmés For en grav til Anatole.
I «Ingens psykoanalyse» hyller han den engelske dramatikeren og nobelprisvinneren Harold Pinter, og forsøker å sette ord på hva som gir stykkene hans «en så ubønnhørlig og urovekkende kraft».
«Noe av noe mer» er et kort essay om Kjell Askildsens to novellesamlinger Et stort øde landskap og Hundene i Tessaloniki. «Shane og jeg» oppgis å være notater under arbeidet med Motormelkeveien (diktsamling fra 1995). Her slår han til lyd for dikt som tar utgangspunkt i det konkrete bildet, og tar avstand fra en abstraherende poesi.
«Kubricks vei» er en omtale og vurdering av den engelske filmskaperen Stanley Kubricks produksjon. Christensen holder Paths of Glory fra 1957 for å være Kubricks beste; i motsetning til i de ekstremt estetiserende seinere filmene som han er mest kjent for, viser han her et sant engasjement.
I «To steder, ett sted» sammenlikner han den argentinske forfatteren Julio Cortázars novellekunst med Michelangelo Antonionis film Blow-Up, som bygger på en Cortázar-novelle. Han mener at de begge lar en indre og en ytre virkelighet flyte over i hverandre, og at det er den ytre som kommer i drift når de ikke kan forenes.
«I farvellet» og «Alt samtidig alle steder» handler om to romanforfattere som Christiansen setter høyt – henholdsvis Marguerite Duras og J.M.G. Le Clézio.
Tittelen på denne essaysamlinga er et sitat fra Gustave Flauberts roman Bouvard og Pécuchet.
Bladbiller (Chrysomelinae)
Bladbiller er biller i delgruppen (underfamilien) Chrysomelinae. Navnet er vanligere brukt om selve familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). De lever som plantespisere, mange av artene er svært vanlige.
Chrysomelinae er ofte fargerike, mange har en metallisk glans. Vanligvis er de under 10 millimeter lange. Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Chrysomelinae tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Larveutviklingen tar to år eller mer. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Systematisk inndeling
thumb|300px| Chrysolina herbacea. Mange av artene er sterkt skinnende. thumb|300px|[[syrebladbille Gastrophysa viridula]] thumb|300px| Gonioctena viminalis thumb|300px| [[Smalmessingbladbille (Phratora vulgatissima)]]
La Cour Bjerg
La Cour Bjerg er et 1031 m høyt fjell på Gauss Halvø i Østgrønland.
Fjellet ble navngitt under polarforsker Lauge Kochs ekspedisjoner i 1929–30 etter fysiker og meterolog Dan Barfod La Cour (1876–1942). Han var direktør for Danmarks Meteorologiske Institut fra 1923.
En Flirt med Skjebnen
En Flirt med Skjebnen (originaltittel: Flirting with Fate) er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Christy Cabanne.
Aceratus davus
Aceratus davus er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Denne gruppen blir regnet til underfamilien hornbiller (Dynastinae).
En Flirt med Skjebnen
Handling
Augy Ainsworth, en ung kunstner, mangler penger. Han får øye på Gladys Kingsley, en ung kvinne med mye penger og høy sosial rang, i parken en dag. Han blir umiddelbart forelsket i henne, og får tak i en invitasjon til en sammenkomst hvor Gladys også skal være til stede - og han blir snart introdusert for henne.
Aceratus davus
Utseende
En nokså stor (gjerne 30-40 millimeter), avlang, blank, brunrød hornbille. Hannen har et kort horn i forkant av pronotum, bak dette med et litt uthulet parti med kraftig mikroskpulptur. Forøvrig er pronotum rundet, dekkvingene jevnbrede, oversiden svært blank uten punktering. Beina er forholdsvis lange, leggene på forbeina med tre skarpe tenner. Hos hunnen mangler hornet og det uthulede partiet på pronotum.
En Flirt med Skjebnen
Handling
En av Gladys sine tanter får imidlertid vite at Augy bare er en fattig kunster, og oppfordrer i stedet sin niese til å forlove seg med den langt mer velstående Roland Dabney. Til tross for tantens forbud, blir Gladys forelsket i Augy. Men det oppstår snart en lang rekke komplikasjoner.
Aceratus davus
Utbredelse
Arten er utbredt i Sør-Amerika der den er kjent fra Brasil og Paraguay.
Clare Egan
Clare Egan (født 19. november 1987) er en amerikansk tidligere skiskytter.
Hun representerte USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 62 på normaldistansen.
The BlackSheeps
The BlackSheeps var en samisk rockegruppe fra Nesseby som vant den norske og den nordiske finalen i Melodi Grand Prix junior 2008 med den samisk-norske sangen «Oro jaska beana».
Bandet var fra Nesseby kommune og besto opprinnelig av Agnete Kristin Johnsen, Emelie Nilsen, Viktoria Eriksen og Alexander Touryguin. Bandet spilte i løpet av våren 2009 inn et album som kom i salg høsten 2009.
Bandet spilte også inn en versjon av sangen «No Milk Today» i forbindelse med en reklamekampanje for TINE. Deler av sangen er oversatt til samisk.
29. januar 2011 ble The BlackSheeps sendt til Melodi Grand Prix-finalen 2011. I finalen 12. februar kom The BlackSheeps på annenplass, bak Stella Mwangi med låten «Haba Haba».
Oro jaska beana
«Oro jaska beana» betyr «ti stille, hund», og sangen handler om en hund som er så tykk og usunn at den til slutt blir syk og dør og matmor gråter. Den har både norsk og samisk tekst. Sangen slutter med: «Čuoččas bajás ja ruohta» («reis deg og løp!») «Jienát veahá beana» («gi litt lyd fra deg!»). Låten var et av to norske bidrag under MGP Junior Nordic i Århus i 2008, der den vant. Låten vant senere klassen årets hit under Spellemannprisen 2008.
Edwin
«Edwin» er oppfølgeren til «Oro jaska beana», og sangen handler om en transjente på skolen som oppfordres til å komme ut av skapet. Sangen ble fremført under MGP jr i Oslo Spektrum 5. september 2009.
«Dance Tonight»
«Dance Tonight» var The BlackSheeps bidrag til MGP 2011. Den ble fremført under delfinalen i Skien 29. januar 2011 hvor den kom på annenplass og gikk videre til den norske finalen 11. februar 2011. Her gikk de også videre til «gullfinalen» samme kveld, men måtte se seg slått av Stella Mwangi og ble nummer 2.
Medlemmer
Tidligere medlemmer:
Gryllefjord kapell
Gryllefjord kapell er en langkirke fra 1902 i Gryllefjord i Senja kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tømmer og har 150 plasser.
Ipupiara
Ipupiara er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Skarsbrotet
Skarsbrotet er et brefall i Wohlthatmassivet i Dronning Maud Land. Det drenerer østhellingen til Skarshaugane i Humboldtfjella.
Breen ble oppdaget og fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Detaljert kartlegging ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60.
Balise
Balise (fr: balise, sjømerke) er en elektronisk sender eller transponder som plasseres midt i et jernbanespor som del av et togkontrollsystem (Automatic Train Protection – ATP). Balisen sender informasjon om den kommende banestrekningen til elektroniske mottagere på passerende tog.
Montering
Balisene plasseres midt mellom skinnene i sporet, og festes til en sville. Balisene plasseres i grupper på minst to og maksimalt fire baliser, med innbyrdes avstand på ca 3 meter. Balisene gjenkjennes lett som gule eller grå firkantede plater.
Funksjon
I Norge og Sverige benyttes baliser som en del av ATC-systemet. På 2000-tallet har en ny Eurobalise blitt standardisert som en del av European Rail Traffic Management System (ERTMS), som ennå ikke er innført i Norge. Innen ATC har balisene følgende funksjoner:
Teknikk
Balisen inneholder en resonanskrets som fra togets elektromagnetiske sender genererer den energi som kreves for å sende meldingen tilbake til toget. Baliser for faste meldinger er helt selvstendige og krever ingen kabler. Baliser for variable meldinger krever tilkobling av kabel fra eksempelvis styreenheten til optiske signaler eller fra et stillverk.
Meldingene som sendes, består av ca. 1 000 tegn data og kontrollsummer for å kunne verifisere korrekt avlesning. Meldingene sendes meget raskt. Om toget kjører i 500km/t, rekker det likevel å motta tre meldinger.
En balise leses av 8 ganger fra togets ATC-antenne ved passering over balisen. Om ikke togets ATC-antenne registrerer minst 8 avlesninger, får man ATC-feil i lokomotivet. Slike feil kan få ulike konsekvenser. Én mulig konsekvens er nødbremsing; en annen er overgang til «ATC 80», dvs. at toget kjører i maksimalt 80 km/h til neste ATC-beskjed leses av ved neste balise. Det nåværende ATC-systemet i Norge, ATC 2, er konstruert for en makshastighet på 250 km/h.
Aktivering av baliser skjer på 27,115MHz. Responsen er et amplitudemodulert signal med bærefrekvens 4,5MHz og overføringshastighet 50kb/s.
Alfonso XIII av Spania
Alfonso XIII av Spania (født 17. mai 1886 i Madrid, død 28. februar 1941 i Roma) ble utropt til Spanias konge ved sin fødsel, idet hans far Alfonso XII døde 25. november 1885, nesten seks måneder før tronarvingens fødsel.
Barndom
Moren Maria Christina av Østerrike var regent inntil Alfonso tok over på sin 16-årsdag i 1902.
Tidlig i hans regjeringstid, mens moren var regent, mistet Spania sine siste kolonier i Amerika (Cuba og Puerto Rico) og makten på Filippinene.
Fra 1902
Alfonso XIII interesserte seg for militær planlegning. I 1921 var han involvert i en militæraksjon ved Annual i Spansk Marokko, hvor det meste av den spanske hærstyrke ble drept. Meget tydet på at kongen selv hadde økonomisk interesse i krigen og i de store naturrikdommer i området. Befolkningen og regjeringen var utilfreds med det.
I Catalonia medførte den langvarige krigen i Marokko en lang rekke streiker og terroraksjoner. Situasjonen kunne verken løses av parlamentet eller kongen.
Den antimonarkistiske følelse hos middelstanden førte til samarbeid med sosialistene om innføring av republikk. Der fantes allerede spredte borgerlige republikanske småpartier som ønsket sosiale og politiske reformer, forbedring av undervisningssystemet og et demokratisk styre som i Frankrike og Storbritannia.
Alfonso XIII gjennomlevde diktaturregimet til Miguel Primo de Rivera. General Primo de Rivera krevde i 1923 at kongen og regjeringen skulle forlate sine poster. Maktovertagelsen fant sted uten blodsutgydelse, og kongen ble fritatt for skyld. I stedet ble politikerne kritisert. Maktovertagelsen var både i offiserenes og borgerskapets interesse, da Rivera forbød de anarkistiske organisasjoner.
Fra 1930
Hans fotballinteresse gjorde at han ble beskytter av flere «kongelige» fotballklubber: Real Sociedad, Real Madrid, Real Betis and Real Unión.
Alfonso XIII døde i Roma 28. februar 1941. I Spania beordret diktatoren Franco tre dagers landesorg. Han ble begravet i kirken Santa Maria in Monserrato degli Spagnoli, den spanske nasjonale kirke i Roma, rett under gravene til pavene Callixtus III og Alexander VI. I januar 1980 ble levningene til Alfonso flyttet til El Escorial i Spania.
Familie
Hans kone Victoria Eugenia var datterdatter av den britiske dronning Victoria og søskenbarn av dronning Maud. Gjennom sin tredje sønn Juan er Alfonso farfar til Spanias tidligere konge Juan Carlos I og oldefar til Spanias konge Felipe VI.
Neonomius
Neonomius er en slekt av løpebiller.
Utseende
Små (ca. 4 millimeter), avlange, blanke, rødlige til brunsvarte løpebiller. Pronotum er rundet, dekkvingene litt rundede med fine punktstriper.
Levevis
Artene er knyttet til råtten ved og kan gjerne finnes under barken. De flyr om natten og kommer til lys.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Marcantonio Colonna den yngre
Bakgrunn
Han stammet fra den vidt forgrenede romerske adelsslekten Colonna, som frembragte alt i alt 24 kardinaler.
Kardinal
Den den 24. september 1759 ble han elevert til kardinaldiakon og mottok den 19. november 1759 tittelkirken S. Maria in Aquiro.
Prest
Han mottok de lavere vielser 11. februar 1760, og den 9. mars 1760 ble han diakonviet, og den 1. februar 1761 presteviet.
Den 19. februar 1762 ble han kardinalprest av Santa Maria della Pace.
Titularerkebiskop
Pave Klemens XIII utnevnte ham 19. april 1762 til titularerkebiskop av Corinthus og bispeviet ham personlig, assistert av kardinalene Giovanni Francesco Albani og Henry Benedict Mary Clement Stuart of York den 25. april 1762 i Pauluskapellet i Quirinalpalasset. Allerede den 20. april 1762 var han blitt utnevnt til pavens generalvikar, og i 1770 og 1771 til camerlengo. Hen ble også utnevnt til erkeeprest av liberianske patriarkalbasilika, og for lukkingen av Den Hellige Port der etter Det hellige år ble han pavelig legat a latere (1775).
Colonna var dessuten prefekt for Kongregasjonen for biskopene, prefekt for den åndelige formasjon ved Collegio Romano og ved det pavelige presteseminar for bispedømmet Roma. Den 25. juni 1784 ble han kardinalprest for San Lorenzo in Lucina, og den 20. september 1784 elevert til kardinalbiskop av Palestrina.
Han døde den 4. desember 1793 og ble bisatt i den romerske basilika Santi XII Apostoli, som car familiekirke for Colonnaslekten.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Amnesia: The Dark Descent
Amnesia: The Dark Descent er et skrekkspill laget av Frictional Games. Amnesia ble utgitt til Windows, Linux, og Mac. Amnesia lar hovedpersonen Daniel utforske et mørk slott fullt av monstre og andre hindringer som må unngås, mens man samtidig fullfører gåter. Spillet var en suksess og vant to tildelinger hos the Independent Games Festival.
Amnesia: The Dark Descent
I likhet med utviklernes eldre spill, Penumbra serien (Penumbra: Overture, Penumbra: Black Plague, Penumbra: Requiem), er Amnesia et spill med fokus på å utforske slottet Brennenburg i en førstepersons perspektiv. Amnesia bruker interaksjon med fysiske objekter til fysikkbaserte gåter, mye som den brukt i Penumbra-serien. Daniel, hovedpersonen, kan ta tak i fysiske objekter som for eksempel en murstein og kaste denne gjennom et vindu. Hvis man tar tak i en dør, kan man flytte musen frem eller tilbake og døren vil da åpnes/lukkes.
Amnesia har fokus på det å snike seg rundt i slottet for å unngå monstrene. Dette er lettest ved å gjemme seg i skyggene, men mørket kan samtidig få Daniel til å miste forstanden sin. Jo lengre han er i mørket, desto mer forstand mister han. Han kan også miste forstanden ved å se eller høre monstrene i nærheten. Hvis man mister for mye av forstanden, begynner Daniel å hallusinere lyder og monstre, og vil tilslutt besvime. Det er tre måter å få tilbake forstanden på: Den ene er ved å stå i lyset. Man kan tenne på stearinlys og fakler med bruk av fyrtøy, eller man kan bruke sin lykt som brenner på olje. Olje og fyrtøy har en begrenset levetid og mengde, så man må bruke dem klokt. En annen måte å få forstanden tilbake på er ved å fullføre gåter eller fortsette i fortellingen. Dette vil gjenopprette forstanden til det normale. Den siste måten å få tilbake forstanden er ved å miste all forstanden og besvime, men dette gjør Daniel helt åpen for å bli angrepet.
Dersom et monster ser Daniel, vil de forfølge ham helt til han er ut av syne. Hvis man blir sett er man nødt til å flykte, siden Amnesia ikke tilbyr noen våpen til Daniel. Man kan barrikadere en dør med steiner og bord og andre møbler, men monsteret er i stand til å bryte ned døren og dytte vekk møbler. Den andre måten å unngå monstre på er ved å gjemme seg for dem. Hvis et monster mister synet av Daniel vil dette da gå vekk og forsvinne.
Amnesia: A Machine for Pigs
Spillet ble produsert av The Chinese Room, et annet firma enn det originale, og publisert av den originale Frictional Games. A Machine for Pigs ble utgitt den 10. september 2013. Det er ikke en direkte etterfølger av The Dark Descent, og er lagt til en annen tidsperiode, men er fortsatt i det samme spilluniverset. Dette spillet ble dårlig mottatt av fanbasen da det var en kort, lineær opplevelse, med mye mindre frihet i forhold til det originale Amnesia.
Chaplin i Stormagasinet
The Floorwalker er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Charlie Chaplin.
Handling
En butikk-sjef og en av hans ansatte ved butikken konspirerer for å rane butikkens pengeskap. Charlie går inn i den samme butikken, og irriterer personalet med alle krumspringene sine. Når de to kjeltringene har lagt alle pengene fra pengeskapet i en posen, slår den andre kjeltringen ned butikk sjefen - før han stikker av med alle pengene selv.
Men på vei ut av butikken møter han Charlie, som ligner veldig på ham. Han overtaler derfor Charlie til å være hans stedfortreder ved butikken. Men kjeltringen blir likevel arrestert kort tid senere, og Charlie blir stående igjen med posen full av penger. Når butikk-sjefen oppdager Charlie, tror han at Charlie er kjeltringen fra butikken som hadde stjålet alle pengene. Så han angriper Charlie, og jager ham rundt i butikken. På et tidspunkt løper de to mennene ned en rulletrapp, men uten å komme noen vei.
Stikke
Et stikke er en støtteenhet som brukes for å holde eller støtte et arbeidsstykke, og brukes for eksempel i industriproduksjon. Stikker kan brukes for å posisjonere arbeidsstykket og sikre det blir produsert i samsvar med krav og spesifikasjoner. Bruk av stikker an forbedre produksjonsøkonomien ved å gi jevnere drift og raskere overgang fra del til del. Det kan også redusere krav om faglært arbeidskraft ved å forenkle hvordan arbeidsstykker monteres, og øker konformiteten gjennom et produksjonsløp. Det gir også bedre operatørsikkerhet ved å redusere konsentrasjonen og innsatsen som kreves for å holde et stykke stødig.
Sammenlignet med jigg
En stikke skiller seg fra en jigg ved at når en stikke brukes må verktøyet bevege seg i forhold til arbeidsstykket, mens med en jigg beveger arbeidsstykket seg og verktøyet blir stående på samme posisjon.
Økonomi
Økonomisk sett er den mest verdifulle funksjonen til en stikke å redusere lønnskostnadene. Uten en stikke kan drift av en maskin eller prosess kreve to eller flere operatører, mens ved å bruke en stikke kan man eliminere en av operatørene som ellers ville sikret arbeidsstykket.
Det er vanligvis mer hensiktsmessig fra et økonomisk synspunkt at introduksjon av en stikke resulterer i en liten kostnadsreduksjon for en prosess i konstant bruk enn en stor kostnadsreduksjon for en prosess som bare brukes av og til.
Design
De fleste stikker er festet til relativt faste installasjoner som gulv eller tunge maskiner, og kan anses som ubevegelige sammenlignet med det maskinerende utstyret. På selve stikken er det ofte en bevegelig del for oppspennng i form av en eller flere klemmer slik at arbeidsstykket kan tas inn og ut av stikken.
Flerbruksstikker kan være veldig enkle, og brukbarheten kan avhenge av presisjonen og oppfinnsomheten til operatøren. Noen eksempler på stikker til generell bruk kan være:
Hver komponent i en stikke er designet for ett av to formål: plassering eller støtte, se nedenfor:
Plasseringsmekanisme
Korrekt plassering av arbeidsstykket sikrer geometrisk stabilitet, altså at arbeidsstykket hviler i riktig posisjon og retning for operasjonen ved å håndtere og hindre alle frihetsgradene til arbeidsstykket.
For å plassere arbeidsstykket kan man benytte stifter, klemmer og flater. Disse sikrer at arbeidsstykket er riktig plassert og forblir i samme posisjon nder hele operasjonen. Overflater gir støtte til arbeidsstykket, stifter gir presis plassering ved små overflateareal, og klemmer gjør det mulig å fjerne arbeidsstykket eller justere posisjonen. Deler brukt for korrekt plassering har en tendens til å være designet eller bygget etter veldig strenge spesifikasjoner.
Støttemekanisme
Ved utforming av lokaliseringsdelene til en stikke er det bare retningen til krefter som brukes i operasjonen som blir tatt hensyn til, og ikke deres størrelse. Plasseringen støtter altså opp om arbeidsstykket teknisk, men tar ikke hensyn til styrken på kreftene som brukes i prosessen, og er derfor vanligvis utilstrekkelige til å faktisk sikre arbeidsstykket under drift. Til dette formålet brukes i stedet mekanismer for støtte.
Støttemekanismer bruker primært to teknikker for å sikre arbeidsstykker og hindre bevegelse under drift:
Støttemekanismer er ofte justerbare (i motsetning til de fleste komponenter for plassering), og trykker normalt ikke tett på arbeidsstykket eller gir absolutt plassering.
Typer stikker
Stikker klassifiseres vanligvis i henhold til maskinen de ble designet for. De to vanligste er fresestikke og borestikke.
Fresestikke
Freseoperasjoner har en tendens til å involvere store, rette kutt som avgir mye flis og krever varierende kraft. Plasserende og lokaliserende mekanismer må vanligvis være store flater som tåler mye krefter. Sterke klemmer er også et krav. På grunn av maskinens vibrasjon foretrekkes positive stopp fremfor friksjon for å feste arbeidsstykket. Fresestikker for automatiserte prosesser med høyt volum bruker vanligvis hydrauliske eller pneumatiske klemmer.
Borestikke
Det er vanligere å bruke jigger for å holde arbeidsstykket ved boring, men det finnes også stikker brukt til boreoperasjoner. Borestikker har et bredere spekter av ulike design og prosedyrer enn fresestikker.
To vanlige deler av en borestikke er et hull og en foring (bøssing). Hullet er ofte utformet som en del av borestikken, og er stort nok for å gi plass til at borekronen kan fortsette gjennom arbeidsstykket uten at de komme borti hverandre slik at det oppstår skade på stikken eller boret. Foringer er enkle hylser som kan settes inn i disse hullene for å beskytte hullet og styre borekronen til det korrekte stedet på arbeidsstykket.
Ettersom boremaskiner har en tendens til å gi kraft i bare én retning kan støttemekanismer for borestikker være enklere. Dersom boret er justert pekende nedover kan de samme støttemekanismene kompensere for kreftene til både boret og tyngdekraften samtidig. Selv om det er ensrettet har imidlertid kraften som brukes av boremaskiner en tendens til å være konsentrert om et veldig lite område. Borestikker må derfor utformes nøye med tanke på å forhindre at arbeidsstykket bøyes fra borets kraft.
Skarskvervet
Skarskvervet er en botnbre i Wohlthatmassivet i Dronning Maud Land. Den ligger nord for Skarshólen og drenerer østsiden av Botnfjellet i Humboldtfjella.
Breen ble oppdaget og fotografert fra fly av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Detaljert kartlegging ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60.
Ares
Ares (gresk: Ἄρης) er krigens gud i gresk mytologi og sønn av Zevs og Hera. Ares representerte krigen i sin råskap. Ares var flere ganger i konflikt med Athene, som var krigsstrategiens gudinne. Som oftest gikk Athene seirende ut av oppgjørene dem imellom. Historisk sett overtok Ares etter en tidligere krigsgud, Enyalios.
Ares var vakker, men brutal og var upopulær blant både guder og mennesker. I Iliaden omtalte Zevs Ares som den mest forhatte av alle av Olympens guddommer, da splid, krig og slakt er kjært for ham. Selv om Ares spilte en stor rolle i mytologien ble han relativt lite dyrket av grekerne. Senteret for hans kult var i Thrakia, men han ble også dyrket i Sparta og Theben.
Ares og Afrodite
Ares hadde mange elskerinner og barn. Hans mest profilerte elskerinne var Afrodite. Deres møter var i hemmelighet, da Afrodite var gift med Hefaistos. En kjent historie går ut på at Ares og Afrodite ble oppdaget av Helios i sin solvogn mens de lå i Hefaistos' seng. Helios fortalte Hefaistos om affæren, og Hefaistos fanget dem i nett så finmasket at det nesten var usynlig. De to elskende ble fanget, og Hefaistos inviterte alle Olympens guddomer til å komme. Kvinnene takket nei, men mennene ble med. På tross av spøker om å bytte plass med Ares, var alle med på å mobbe paret, som deretter ble sluppet løs. Ares ble så skamfull at han dro tilbake til Thrakia etter affæren.
Ares ble også sjalu på Adonis for at Afrodite foretrakk ham fremfor Ares. Ares gjorde seg da om til et villsvin og angrep og drepte Adonis i sjalusi.
Kjennetegn
Romerne identifiserte Ares med sin krigsgud Mars som var en langt mer betydningsfull guddom.
Ares i kunsten
Ares er som oftest portrettert som sterk og med idealiserte trekk. Han er enten en ung mann uten skjegg eller en litt eldre med skjegg. Imidlertid er han som oftest godt trent i avbildingene. Hans karaktertrekk er så universelle ellers at man i stor grad er avhengig av hjelpemidler for å identifisere ham i antikk kunst. Lik Athene er han ofte bevæpnet med skjold, spyd og hjelm.
I renessansen hadde den tapre Mars i stor grad overtatt for den blodtørstige Ares som motiv, i den grad det foreligger noen tittel på bildet. Figuren er uansett ofte portrettert med spyd, hjelm og hund.
Ottersøya
Ottersøya er et tettsted i Nærøysund kommune i Trøndelag. Ottersøya ligger på øya Kvingra på østsida av Nærøysundet vis a vis Rørvik. Stedet ligger ca 2 km nord for Marøya. Selve tettstedet har innbyggere per 1. januar. Antall innbyggere i grunnkretsen er 359 pr. 1. januar 2021.
Beliggenhet og kommunikasjon
Ottersøya ligger ca 5,5 km fra Rørvik via Ottersøyveien / F770, og 15 km fra Kolvereid (Fv770 østover). Fra Ottersøya går Eidshaugveien 16 km nordover til Eidshaug, som er fergested for fergeforbindelsen Eidshaug - Gjerdinga, og Måneset. Fra Måneset går Månesveien videre nordover til den møter Fv 771 (15 km). Fv 771 går til Gravvik og Gutvik, der det går ferje over til Leka.
Nastassia Ivankova
Nastassia Uladzimirawna Ivankova, belarusisk Настасся Уладзіміраўна Іванкова (født 22. november 1991) er en belarusisk turner som spesialiserer seg i rytmisk gymnastikk. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok sølv i mangekamp lag.
Ottersøya
Beliggenhet og kommunikasjon
Ottersøya har bussforbindelse til Rørvik og Kolvereid.
Samfunnsliv
På Ottersøya finnes bl.a. dagligvarehandel, post i butikk (Ottersøya har postnummer 7940), frisør og bensinstasjon.
Viktige arbeidsplasser på Ottersøya foruten handel og service er Nærøysund Kraftbetong A/S, Noprec - Containerservice Ottersøya og Mekon AS. På Ottersøya finnes en stor tørrdokk som eies av Moen Slipp
Nærøysundet skole, som er en fulldelt barneskole pluss SFO ligger på Ottersøya. Her ligger også Ottersøy barnehage, som er en fireavdelings barnehage.
På Ottersøya ligger Fjellvang grandahus, som er et forsamlingshus som brukes i forbindelse med ulike arrangementer som bryllup, konfirmasjoner banketter, konserter o.l. Fjellvang er et kjent danselokale i Ytre Namdal.
Historie
Ottersøya var et administrasjonssentrum i gamle Nærøy kommune (1838 – 1869).
Nordland postkontor kom i drift fra 1.1.1805 på Terråk i Bindalen. Det ble flyttet til Ottersøy ved Nærøysundet i 1850. Dampskipsanløpet var ved Nord-Krogø omkring 2 nautiske mil nord for Ottersøy.
Nordland postkontoret ble lagt ned i 1866, og dets funksjoner overført tiI Namsos  postkontor, samtidig som Nærø i Namdal poståpneri kom i virksomhet fra 22.8.1866. Poståpneriet lå på dampskipsanløpet på Rørvik. Navnet ble endret til Rørvik poståpneri i 1891 og Rørvik postkontor fra 1917.
Ottersøy poståpneri kom i drift fra 1.4.1928, og ble overført til post i butikk i 2009. Ottersøya har postnummer 7940.
Før Nærøysundbrua ble åpnet i 1981 var Ottersøya fergested for fergesambandet Ottersøya – Rørvik.
Ágúst Ævar Gunnarsson
Ágúst Ævar Gunnarsson var trommeslager i det islandske bandet Sigur Rós fra det ble stiftet i august 1994 til han bestemte seg å forlate bandet i 1999 etter innspillingen av albumet Ágætis byrjun. Orri Páll Dýrason tok over som trommeslager kort tid etter at Gunnarsson forlot bandet. Sigur Rós slo for alvor igjennom etter den internasjonale utgivelsen av Ágætis byrjun, og de etterfølgende albumene  og Takk....
Tove Walstad Fosseide
Hun vant 15 NM-gull i perioden 1976–2016. Hun vant kongepokalen i 1979, 1982, 1984, 1985 og 1987. Hun vant den første kongepokalen som ble delt ut i bowling for kvinner i 1979. I 2016 vant hun NM-gull i double sammen med sin datter Grethe Walstad Fosseide.
Fosseide ble rangert som nummer 249 på listen over de tusen beste idrettsutøverne i Trøndelag i avisa Nidaros sin kåring i 2022.
Emily Dreissigacker
Emily Dreissigacker (født 29. november 1988) er en amerikansk skiskytter.
Hun representerte USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 67 på normaldistansen.
Vlado Petković
Vlado Petković (født 6. januar 1983) er en serbisk volleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der laget hans ble slått ut i gruppespillet.
Perkerdansk
Perkerdansk er en multietnolekt av dansk språk.
De to språkforskerne Normann Jørgensen og Tore Kristiansen skrev kronikken «Pæredansk og perkerdansk» i Dagbladet Information 4. februar 1998. Pæredansk er dansk hos dem som har dansk som morsmål, mens perkerdansk er dansk hos dem som har dansk som andrespråk.
Perkerdansk tilsvarer kebabnorsk og shobresvensk eller rinkebysvensk.
Irajuba
Irajuba er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Hera
Hera (gresk: Ἥρα, Hēra, tilsvarende Ἥρη, Hērē, på jonisk gresk og hos Homer) er i henhold til gresk mytologi hustru og en av de tre søstrene til Zevs i den olympiske pantheon. Hennes fremste funksjon var som gudinne for kvinner og ekteskapet. Hennes motpart i religionen til antikkens Roma var Juno. Hennes mor var Rhea og hennes far var Kronos.
Hun ble framstilt som majestetisk og høytidelig, ofte på en trone og kronet med polos (en høysylindrisk krone som ble båret av flere av de store gudinnene). Hun kunne holde et granateple i hånden, symbolet på fruktbart blod og død, og fungerte som en erstatning for det narkotiske konsentratet til opiumvalmuen. Hun kunne også holde en kongelig stav med lotusblomst i enden. Tidvis kunne ha en kongelig løve eller en gjøk eller en hauk hos seg. En forsker på gresk mytologi, Walter Burkert, skrev at det finnes minner om et tidligere bildeforbud av henne hvor hun ble representert i form av en søyle på Argos og som en planke på Samos. Kua, løven, og påfuglen var betraktet som hellige for henne.
Etymologi
Navnet Hera har plass til en rekke felles utelukkende etymologier; en mulighet er at det er forbundet med hōra (ὥρα), «sesong», og å tolke det som moden for ekteskap. I henhold til Platon er det eratē (ἐρατή, «avholdt», «elsket») da det er sagt at Zevs giftet seg med henne av kjærlighet. I henhold til Plutark var Hera et allegorisk navn og et anagram for aēr (ἀήρ, «luft»). Slik begynner seksjonen om Hera i Walter Burkerts Greek Religion. I en fotnote nedtegner han andre forskeres argumenter «for meningen ‘herskerinne’ som en hunkjønnsutgaven av heroer, ‘herre’.» John Chadwick, en dechiffrerer av Linear B, bemerket at «hennes navn kan være forbundet med hērōs, ἥρως, ‘hero’, men det er ingen hjelp ettersom også dette ordet er etymologisk uklart.» A.J. van Windekens har tilbudt forklaringen «ung ku, kvige», noe som er i overensstemmelse med Heras vanlige epitet βοῶπις (boōpis, «kuøyne»). E-ra opptrer mykenske Linear B-tavler. Hêra/Hêrê kan også være identisk med kera, herskerinne, akkurat som Zevs ble kalt for erros i aiolisk gresk.
Mytologisk bakgrunn
Hera var i henhold til en del redegjørelser den eldste datteren til Rhea og Kronos, og var søster av Zevs. En annen redegjørelse nevner Hestia som den eldste datteren, og Lactantius mener at hun var tvillingsøster av Zevs. Sammen med sin søsken ble hun svelget av Kronos, men sluppet fri av Zevs som slapp unna ved at faren isteden svelget en stein i den tro at det var hans nyfødte barn. I henhold til homeriske hymner ble hun oppfostret av Okeanos og Tethys. Etter at Zevs hadde gått til opprør mot sin far og selv tatt tronen som øverste gud i gudeverden, ble hun himmeldronning. Denne fortellingen ble siden framstilt og variert på ulikt vis i andre tradisjoner.
Heras kult
Hera kan ha vært den første som grekerne dediserte en lukket tempelhelligdom med tak. Det skjedde på Samos rundt 800 f.Kr. Selve alteret var foran tempelet under åpen himmel. Helligdommen ble senere erstattet av Heraion, et av de største greske templer noe sted. Det er dog så mange templer bygget på dette stedet at det er en vanskelig og forvirrende oppgave for arkeologene å datere med sikkerhet.
Det er kjent at templet opprettet av skulptører og arkitekter tilhørende Rhoikos ble ødelagt en gang mellom 570-560 f.Kr. Det ble erstattet av et nytt tempel i tiden 540-530 f.Kr. av tyrannen Polykrates. I et av disse templene var det en skog av 155 søyler. Det er dog ikke funnet fliser, noe som antyder at det enten aldri ble fullført eller var uten tak.
Harald Edelstam
Gustaf Harald Edelstam (født 17. mars 1913 i Stockholm, død 16. april 1989) var en svensk diplomat. Edelstam er særlig kjent for å ha reddet livet til et stort antall opposisjonelle etter militærkuppet i Chile i 1973.
I begynnelsen av sin diplomatiske karrière under andre verdenskrig var han stasjonert i Norge. Han fungerte som medhjelper for Hjemmefronten og fikk av Hjemmefronten tilnavnet «Den svarte nelliken» for sin innsats med å redde opposisjonelle fra naziregimet.
Hera
Heras kult
Selv om det største og tidligste frittstående tempel for Hera var Heraion på Samos, ble Hera på det greske fastlandet særlig dyrket som Hera Argeia (Hera fra Argos) ved hennes helligdom som sto mellom de tidligere mykenske bystatene Argos og Mykene, hvor festivalene Heraia til hennes ære ble feiret. «Blant samtlige byer på jord er trende meg kjærest: Argos og Sparta og staden med gatene brede, Mykene», lar Homer henne erklære i Iliaden. Det er også templer for Hera i Olympia, Korint, Tiryns, Perakora og som nevnt på den hellige øya Delos. I Magna Graecia, det greske området i sørlige Italia, ble det bygget to doriske templer ved Paestum mellom 550 og 450 f.Kr. Et av dem, som lenge ble tilskrevet Poseidon, ble på 1950-tallet endelig identifisert som et andre tempel for Hera. På Euboia ble festivalen for den store Daedala, helliget Hera, feiret i en syklus på 60 år.
Harald Edelstam
El clavel negro (Den svarte nelliken) er også tittelen på en spillefilm som omhandler Edelstams innsats under og etter militærkuppet i Chile. Han fremstilles også av Mikael Persbrandt i en viktig rolle i den finske tv-serien Usynlege heltar (Invisible Heroes).
Hera
Heras kult
Heras betydning i den tidlige arkaiske perioden er bevitnet av store byggeprosjekter som utført til hennes ære. Templene til Hera i de to hovedsentrene for hennes kult, Heraion på øya Samos og Heraion i Argos i Argolida på 700-tallet f.Kr. er de aller tidligste monumentale greske templene som ble konstruert.
Heras tidlige betydning
Både Hera og Demeter har mange karakteristiske trekk av førgresk store gudinne.
I henhold til Homerisk hymne III til Apollon på Delos, holdt Hera igjen fødselgudinnen Eileithyia for å forhindre den allerede gravide Leto fra å føde ettersom faren til barnet var Zevs. Andre gudinner til stede på Delos sendte Iris og straks hun satt foten på øya begynte den guddommelige fødselen. I myten om Herakles' fødsel er det isteden Hera satt ved døren for å forsinke fødselen inntil hennes protesjé Eurysthevs ble født først.
Homerisk hymne pythiske Apollon ble uhyret Tyfon gjort til avkommet av en arkaisk Hera i hennes minoiske form, produsert ut av henne selv, akkurat som en forferdelig utgave av Hefaistos, og var en valp i en grotte i Kilikia før Hera ga uhyret til Python for oppfostring.
I Heras tempel ved Olympia var den tronesittende kultfiguren av Hera eldre enn krigerfiguren av Zevs som den var forbundet med. Homer uttrykte hennes forhold med Zevs i forsiktige vendinger i Iliaden hvor hun erklærte til Zevs: ''«Selv er jeg også en guddom; av selvsamme byrd er vi begge. Jeg er den første i rang av den listige Kronos' døtre, både som eldst av år og fordi jeg blir nevnt som din hustru, viet til deg som alle de evige guder må lyde.» Selv om Zevs ofte ble kalt for Zeus Heraios'' («Zevs, Heras gemal») er Homers behandling av Hera mindre enn respektfull, og i senere anekdotiske versjoner av mytene (se nedenfor) tilbringer hun det meste av sin tid med å legge renkefull planer om hevn på nymfer som Zevs har forført. I sin tidligste form opprettholdt alle de gamle regler i det greske samfunn og søsterskap.
Matriarkat
Det har vært betydelig forskning som går tilbake til Johann Jakob Bachofen på midten av 1800-tallet Bachofen ble sentral for skriftene til Jane Ellen Harrison og andre med tilsvarende interesse i greske myter. for muligheten at Hera, hvor hennes tidlig betydning i gresk religion er solid etablert, også opprinnelig var en gudinne av matriarkalsk organisert folk i Hellas før grekerne. Bachofen så for seg en utvikling flere faser; en første nomadisk fase hvor den dominerende guddommen var en jordbasert ur-Afrodite; deretter en matriarkalsk månefase basert på jordbruk og framkomsten av kloniske (underjordiske) mysteriekulter og lov med Demeter som den dominerende guddom; en overgangsfase hvor tidligere tradisjoner ble maskulinisert ved framkomsten av patriarkalske system; og til sist den patriarkalske solfasen hadde utryddet tidligere matriarkalsk systemer.
Selv om spekulasjonene om eksistensen av et primitivt matriarkat som noe som noen gang har eksistert, har forblitt kontroversielt og omstridt, er hans litterære betraktninger av Heras motsetningsforhold likevel ikke uten interesse. Om man ser forbi Bachofens fragmentariske kilder og manglende historisitet vurderte han Heras aktivitet som en ekteskapsgudinne som etablerte patriarkalske bånd ved hennes egen underkastelse og hvor hennes motstand mot Zevs' tallrike sidesprang ble gjengitt som hennes (latterlige og farlige) «sjalusi», hovedtemaet i de litterære anekdotene i hennes senere kult. Det samme kan være et uttrykk for kvinners gjennomgående misnøye av «uregulert seksualitet» som menn bedrev, og hvor ekteskapet var løsningen. Matriarkatets verdier ble veltet av prinsippet med en «guddommelig far», Zevs, men ikke før moren, Hera, hadde satt sitt preg på samfunnets religion.
Den unge Hera
Hera er mest kjent som en matronegudinne, Hera Teleia, hun overvåket og var beskytter av også ekteskap. I myter og kult har fragmentariske referanser og arkaisk praksis framhevet det hellige bryllupet til Hera og Zevs, og ved Plataiai var det en skulptur av Hera av Kallimakhos, sittende som en brud, foruten også en matroneaktig, stående statue.
Hera ble også dyrket som en jomfrugudinne: det var en tradisjon i Stymfalia i Arkadia at det hadde vært en trippelhelligdom for Hera jomfruen (Παις, Pais), Hera den voksne kvinne (Τελεια, Teleia, og Hera den skilte (Χήρη, Chḗrē), «enke» eller «skilt». I regionen rundt Argos var Heratempelet i Hermione dedisert Hera jomfruen.
Emblemer for Heras tilstedeværelse
I hellenistisk billedspråk ble Hertas vogn trukket av påfugler, fugler som ikke var kjente for grekerne før etter Aleksander den stores erobringer. Aleksanders lærer, filosofen Aristoteles, refererte til det som «persiske fugler». Påfuglmotivet ble tatt opp igjen i renessansens ikonografi som forente greske Hera og romerske Juno, og som europeiske malere fokuserte på. En fugl som hadde blitt Hera på det arkaiske nivå, ettersom de fleste av de egeiske gudinner ble assosiert med deres særskilte fugl, var gjøken som opptrer i mytiske fragmenter vedrørende den første beilingen av den jomfruelig Hera av Zevs.
Hennes arkaiske assosiasjon var hovedsakelig med krøtter, som en kugudinne, som var særlig dyrket i «krøtterrike» Euboea. På Kypros inneholdt et meget tidlig arkeologisk sted okseskaller som hadde blitt tilpasset for bruk som masker (se artikkel Okse (symbol)). Hennes familiære homeriske epitet Boôpis er som regel oversatt som «kuøyne», og som i klassisk tid også ble oversatt til som «kuansikt». Disse var ikke nedsettende betegnelser, og denne respekt har Hera en del likheter med oldtidens egyptiske guddom Hathor, en moderlig gudinne tilknyttet krøtter.
Epiteter
Hera bar flere epiteter (tilnavn) i den mytologiske tradisjon, blant annet:
Hera, hennes barn og Zevs' sidesprang
Hera var beskytter av de riktige arrangementer og avtaler om ekteskap, og er arketypen for ekteskapelig forening i sengen, men hun er ikke kjent som en mor. Hennes legitime avkom fra hennes forening med Zevs er Ares (krigsguden), Hebe (ungdommens gudinne), Eris (gudinne for tvist og strid), og Eileithyia (gudinne for fødsel). Enyo, en krigsgudinne ansvarlig for ødeleggelser av byer og ledsager av Ares, er også nevnt som en datter av Hera og Zevs, skjønt Homer likestiller henne med Eris.
Hera var sjalu på Zevs for at han fødte Athene uten å involvere henne (faktisk var det med Metis) slik at hun selv fødte Hefaistos uten at han var involvert. Hera ble deretter frastøtt av Hefaistos' stygghet og kastet ham ned fra Olympos. I en alternativ versjon skapte Hera datteren Hebe etter å ha blitt gravid ved hodet av et salatblad. Hefaistos fikk hevn over sin mor for at hun hadde avvist ham ved å skape en magisk trone for henne, men da hun satte seg i den kunne hun heller ikke forlate den. De andre gudene bønnfalt ham om å komme tilbake til Olympos og løslate henne, men han nektet hele tiden. Til sist var det vinguden Dionysos som fikk drukket ham full og fraktet ham til Olympos på et esel. Først etter at Hefaistos hadde fått løftet om å få ingen annen enn Afrodite som hustru løslot han sin mor.
Hera, Herakles' fiende
Hera er stemor og fienden til Herakles, hvis navn betyr «Hera-kjent» til hennes ære. Herakles er helten, mer enn selv Persevs, Kadmos eller Thesevs, som introduserte de olympiske måter i Hellas. Da Alkmene ble gravid med Herakles, forsøkte Hera å forhindre at fødselen skulle skje ved å binde Alkmenes bein sammen. Hun ble lurt av sin tjener Galinthias som fortalte Hera at Alkmene allerede hadde født barnet. Da sannheten ble kjent straffet Hera sin tjener med å forvandle henne til en røyskatt.
Da Herakles fortsatt var et barn sendte Hera to slanger for å drepe ham mens han lå i barnesengen. Herakles strupte slangene med hver sin hånd og ble funnet av barnepiken da han lekte med de døde slangene som om de var leketøy.
Senere hisset hun amasonene opp mot ham da han var ute på en av sine oppdrag.
En fortelling om opprinnelsen til galaksen Melkeveien hadde Zevs lurt Hera til å die barnet Herakles. Da hun brått oppdaget hvem han var, trakk hun ham fra brystet og en sprut av sin melk ble strøket utover stjernehimmelen slik det fortsatt kan bli sett i dag. I motsetningen til grekerne, lot etruskerne en voksen Herakles med skjegg ligge ved Heras bryst. Det kan være symbolsk for at hun adopterte ham da han ble udødelig. Han hadde tidligere såret henne alvorlig i brystet.
Hera sendte Herakles til kong Eurysthevs ved Mykene for å gjøre bot. Hun forsøkte på alle vis å vanskeliggjøre hans tolv storverk.
Da han kjempet mot det kjempestore sjøuhyret Hydra, sendte hun en krabbe for å bite ham i beina i det håp om å avlede ham. Da Herakles tok krøtterne til kjempen Geryon, skjøt han Hera i det høyre brystet med en trebladet pil. Såret var uhelbredelig og etterlot henne i varige smerter, slik Dione fortalte til Afrodite i Iliadens femte sang. Etterpå sendte Hera en klegg til å bite kyrne for således å spre dem. Deretter sendte hun en oversvømmelse som fikk elven til oversvømmes slik at Herakles ikke fikk kyrne over elven. Han demmet opp elven ved å lempe store steiner i den, og da han til sist nådde fram til Eurysthevs' hoff med kyrne, ble de gjort hellige for Hera.
En del myter hevder at til sist ble Herakles forsont med Hera ved å redde henne fra Porphyrion, en kjempe som forsøkte å voldta henne i løpet av gigantomakhia, gudenes krig mot gigantene. Hun ga ham derfor sin datter Hebe som brud. Hvilken myte som tjente til å redegjøre for en arkaisk representasjon av Herakles som «Heras mann», var det åpenbart velegnet for byggerne av Heraion ved Paestum for å avbilde Herakles' tolv storverk i relieffer.
Ekho
I henhold til den urbane gjenfortellingen av myten i Ovids Metamorfoser, hadde en nymfe ved navn Ekho oppgaven med å avlede Heras oppmerksomhet når Zevs hadde behov for å være alene med en annen kvinne. Da Hera til sist likevel oppdaget at hun var blitt lurt av Ekhos smiger, forbannet hun nymfen til kun å være i stand til å gjenta det som andre sa, derav ekkoet i tilværelsen.
Leto og Artemis/Apollon
Da Hera oppdaget at Leto var gravid og at Zevs var faren, forbannet hun Leto fra å kunne føde på terra-firma, det vil si det greske fastlandet, eller på noen øy i havet. Poseidon fikk medynk med Leto og viste henne den flytende øya Delos som verken var fastlandet eller en virkelig øy. På Delos kunne Leto endelig føde sine barn. Som et tegn på hennes takknemlighet ble Delos gjort til en virkelig øy ved at den ble sikret med fire søyler. Øya ble siden hellig for Apollon. En alternativ versjon er at Hera tok Eileithyia til fange og således forhindret at Leto kunne føde. De andre gudene bestakk Hera med et vakkert halskjede som var umulig å avstå, og hun ga seg.
Uansett variant ble Artemis født først og var deretter jordmor i å føde sin bror Apollon. I en del versjoner måtte Artemis hjelpe fødselen til sin mor i ni dager. Andre varianter hevder at Artemis først ble født en dag før Apollon på øya Ortygia utenfor byen Siracusa, og deretter hjalp hun Leto over havet til Delos den neste dagen for at Apollon kunne bli født.