cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
VSB-avtalen
Paralleller
Sovjetunionen inngikk avtaler som i noen grad var sammenlignbare med flere stater som ikke var direkte allierte, men som i større eller mindre grad var henvist til en form for støtte eller samarbeid. Blant slike kan nevnes avtaler med Nordkorea (1961), India (1971] og Vietnam (1978). Den første avtale som kan trekkes frem som en slags parallell ble inngått allerede i 1943, med de frie franske styrker.
Windwardøyene (øygruppe)
Windwardøyene (engelsk: øyene på vindsiden) er navnet på de sørlige øyene i De små Antiller i Karibia. Øyene ble oppdaget av Christofer Columbus i 1493.
Nord-Marianene
Samveldet Nord-Marianene (offisielt engelsk Commonwealth of the Northern Mariana Islands, offisielt chamorro: Sankattan Siha Na Islas Mariånas) er et av de fem bebodde bilandene underlagt USA. Det er ett av seks amerikanske områder som benytter den politiske betegnelsen samvelde; de andre er Puerto Rico, Kentucky, Massachusetts, Virginia og Pennsylvania. Nord-Marianene består av til sammen femten øyer i Mikronesia i det vestlige Stillehavet og utgjør sammen med Guam øygruppen Marianene. Ifølge Bureau of the Census har territoriet et samlet landareal på 475,26 km2 (183,5 mi2). Ifølge CIA World Factbook i 2014 har øyene 51 483 innbyggere. Over 90 % er bosatt på øya Saipan. Av de andre fjorten øyene er kun to, Tinian og Rota, bebodd året rundt.
Samveldets hovedstad er i landsbyen Capitol Hill på den største øya, Saipan. Det er også her guvernøren styrer og den politiske forsamlingen møtes. Ettersom hele øya Saipan er en del av samme kommune, kalles hovedstaden ofte bare Saipan. Nord-Marianene ligger i det vestlige Stillehavet, ca. 2500 km øst for Filippinene og 5300 km vest for Hawai'i. Den nåværende guvernøren er republikaneren Ralph Torres.
Spansk anneksjon
Den første europeeren som kom til øyene, var den portugisiske sjøfareren Ferdinand Magellan i 1521. Han kom i land på Guam og annekterte Marianene som en del av Spania. Spanske skip ble sendt til øyene for å krige mot den lokale befolkningen. Mesteparten av øyenes opprinnelige folk, mer enn 90 %, døde av sykdommer som spanjolene brakte med seg til øyene. De neste bosetterne var karolinere fra Karolinene som kom til øyene på 1800-tallet. Både chamorro og karolinsk er enda offisielle språk på Nord-Marianene, sidestilt med engelsk. I tillegg til karolinerne flyttet også mange fra Filippinene til øyene.
Tysk og japansk okkupasjon
Som følge av Den spansk-amerikanske krigen i 1898 valgte Spania å gi Guam til USA og solgte både Nord-Marianene og Karolinene til Tyskland som følge av den Den tysk–spanske traktaten (1899). Tyskland administrerte øyene som en del av kolonien Tysk Ny-Guinea. Tidlig i første verdenskrig ble Nord-Marianene okkupert av Japan. I 1919 valgte Folkeforbundet å gi Nord-Marianene til Japan, og øyene ble administrert under navnet Det japanske stillehavsmandatet. I denne perioden flyttet titusener av folk til øyene fra både Japan, Taiwan og Korea. En folketelling i 1939 viste at innbyggertallet var på 129 104, hvorav 77 257 var japanere.
Union med USA
Etter Japans nederlag i 1945 valgte FN å overlate øyene til USA. Nord-Marianene ble da administrert av USA som en del av USAs tilsynsområde i Stillehavet. . I årene 1958, 1961, 1963 og 1969 avholdt Nord-Marianene folkeavstemninger om å innlemme det amerikanske territoriet Guam og danne et felles område under USA, Marianene. I hver av folkeavstemningene stemte Nord-Marianene ja, mens Guam i 1969 stemte for å være et eget territorium underlagt USA. På begynnelsen av 1970-tallet ble det avholdt flere folkeavstemninger på øyene om hvorvidt innbyggerne ønsket løsrivelse fra USA. Mer enn 90 % av innbyggerne stemte derimot for tettere integrasjon med USA. I 1975 stemte befolkningen for å opprette et eget samvelde i politisk union med USA, noe som ble godkjent av den amerikanske kongressen i 1977 Territoriet fikk sitt eget flagg i 1976, og nytt politisk system og grunnlov ble innført i 1978. I 2008 åpnet Guam for muligheten for en gjenforening med Nord-Marianene, dersom dette ville føre til at territoriene fikk status som en amerikansk delstat.
Geografi
Samveldet Nord-Marianene utgjør sammen med naboøya Guam øygruppen Marianene i Mikronesia. De sørligste øyene er av kalkstein og korallrev, mens de nordligste øyene er av vulkansk opprinnelse med flere aktive vulkaner på flere av øyene, for eksempel Anatahan, Pagan and Agrihan. Vulkanen Agrihan har øyenes høyeste punkt med en høyde på 965 meter over havet (3166 f.). Samveldet omfatter i alt 16 fjellrike øyer. De største er Saipan (120 km2), Tinian (102 km2, inkl. Aguijan), Rota (85 km2), Pagan (48 km2), Anatahan (32 km2), og Agrihan (30 km2). Beliggenheten langs vestsiden av Marianegropen gjør øyene utsatte for jordskjelv. Øyene har tropeklima med jevn temperatur året rundt. Det meste av regnet faller i perioden juli–oktober. Øyene ligger i tyfonbeltet; tyfoner kan ramme øyene i regntiden, som regnes fra juli til november.
Administrativ inndeling
Nord-Marianene deles inn i fire kommuner. De nordlige øyene (nord for Saipan) er en del av Northern Islands Municipality, mens de tre andre hovedøyene har hver sin kommune: Saipan, Tinian og Rota. Saipan, Tinian og Rota har territoriets eneste havneleier og flyplasser og er de eneste øyene som er bebodd året rundt.
Politikk
Som en del av USA har øyene et demokratisk parlamentarisk styre basert på maktfordelingsprinsippet. Som samtlige amerikanske territorier og delstater styres Nord-Marianene av en guvernør, som er den øverste valgte leder av den utøvende makt. Den lovgivende forsamlingen består av et lokalt valgt Representantenes hus med 20 medlemmer og et Senat med 9 medlemmer. Representantene i Representantenes hus velges for hvert 2. år fra 7 distrikter, mens senatorene velges hvert 4. år. Domstolene og Høyesterett er uavhengig av den politiske forsamlingen. Som i naboterritoriet Guam er også det politiske landskapet på Nord-Marianene dominert av Det republikanske parti.
Nåværende guvernør er republikaneren Ralph Torres, og viseguvernør er Victor Hocog. Det republikanske parti og det lokale høyreorienterte samarbeidspartiet Covenant Party har flertall i både Representantenes hus og Senatet. Ingen medlemmer av Det demokratiske parti er representert i Representantenes hus eller i Senatet, og øyene har bare hatt to guvernører fra Det demokratiske parti: Carlos Camacho fra 1978 til 1981 og Froilan Tenorio fra 1994 til 1997. Øyene velger som andre amerikanske territorier en representant uten stemmerett til Representantenes hus i Den amerikanske kongressen i den føderale hovedstaden, District of Columbia. Nåværende delegat er den uavhengige politikeren Gregorio Kilili Camacho Sablan.
Ved presidentvalget i USA 2012 besøkte for første gang representanter fra en presidentkampanje Nord-Marianene, da Matt Romney, sønnen til Mitt Romney, og kona Laurie besøkte øyene. . Romney vant samtlige ni av delegatene i primærvalget på øyene med 87 % av stemmene Daværende guvernør, republikaneren Benigno R. Fitial, støttet Romney i presidentvalget.
Økonomi
Nord-Marianene er avhengig av betydelige subsidier fra de føderale myndighetene. De fleste lever av turisme, særlig turisme fra Japan er viktig for økonomien. I 2004 besøkte 535 000 turister øyene, hvorav nesten 70 % kom fra Japan. . Det kommer også forholdsvis mange fra Sør-Korea og USA. Økonomien har i de senere årene gått noe nedover som et resultat av et synkende antall turister. Det drives noe jordbruk, hvor kokosnøtter, brødfrukt, tomater og meloner er de viktigste produktene. På Tinian drives oppdrett av kveg. På de vulkansk aktive øyene utvinnes vulkansk aske, som brukes som tilsettingsmiddel i produksjon av sement. Klær er også et viktig eksportprodukt. Utlendinger kan leie land, men har ikke lov til å kjøpe opp landområder
Infrastruktur
Nord-Marianene har mer enn 350 kilometer (220 mi.) med motorvei, tre flyplasser med asfalterte rullebaner og tre flyplasser uten asfalterte rullebaner. Som i resten av USA er United States Postal Service (USPS) ansvarlig for posten på øyene. Telefonkoden er amerikanske +1 etterfulgt av 670.
Demografi
Befolkningen er amerikanske statsborgere. . Ifølge CIA World Factbook hadde øyene et innbyggertall på 51 483 i juli 2014, mot 77 000 i 2007. Utflyttingen er i hovedsak et resultat av nedleggelsen av klesindustrien, der en stor del av arbeidsstokken var kinesiske tilflyttere. Nord-Marianene er derfor det minst befolkede av området blant USAs 55 bebodde stater og territorier. Folketallet har i enkelte perioder økt ekstremt raskt, særlig på grunn av gjestearbeidere i klesindustrien fra Kina og Filippinene. Saipan er den desidert største og folkerikeste øya med mer enn 90 % av innbyggerne. Resten fordeler seg likt på Rota og Tinian med ca. 3000 innbyggere hver. Enkelte av de nordligste øyene er minimalt bebodd i deler av året, deriblant Pagan, Agrihan og Alamagan. Det er tre offisielle språk: chamorro, karolinsk og engelsk. Forventet levealder var i 2014 77,64 år
Kultur
Mye av chamorro-kulturen i Marianene har en sterk innflytelse fra den spanske kolonitiden, i tillegg til både den tyske og japanske okkupasjonen. Av nasjonalrettene er for eksempel empanada introdusert av spanjolene mens pansit kommer fra Filippinene. Amerikansk, koreansk, kinesisk og japansk mat er også utbredt. Befolkningen er hovedsakelig romersk-katolske. Amerikansk sport ble introdusert på øyene under annen verdenskrig, og baseball er den mest populære idretten. Andre populære idretter er amerikansk fotball, basketball, volleyball, tennis, seiling, golf og boksing.
Leonardo DiCaprios filmografi
Leonardo DiCaprio-filmografi  er en oversikt over filmer og tv-serier som den amerikanske skuespilleren Leonardo DiCaprio (født 1974) har medvirket i som skuespiller eller produsent.
Barbatos
Barbatos er et japansk black/thrash metal-band fra Tokyo. Barbatos ble stiftet tidlig i 1996 som et solo-prosjekt av Yasuyuki fra Abigail. Musikken følger samme stil som Abigail og er sterkt inspirert av tidlige thrash og black metal-band.
Leonardo DiCaprios filmografi
DiCaprios skuespillerkarriere startet i 1990 da han fikk rollen som «Garry Buckman» i TV-versjonen av filmsuksessen Parenthood, der han møtte bestevennen Tobey Maguire mens han spilte inn en av episodene. DiCaprio er imidlertid best kjent for sin innsats i spillefilmer. Han debuterte som «Josh» i Critters 3 (1991), en film som ble utgitt på video. Han fikk sitt gjennombrudd i 1993 med rollen som den misbrukte «Toby Wolff» i Et gutteliv! (1993) mot Robert De Niro og Ellen Barkin. I 1993 spilte han også i Hva er i veien med Gilbert Grape? (1993), og fikk en Oscar-nominasjon for beste skuespiller i en birolle.
Barbatos
Det første året etter oppstart ble brukt til å skrive låter til det nye bandet, og i januar 1997 spilte Yasuyuki inn en øvelsesdemo bestående av 3 (eller 4) sanger som skulle deles ut til anmeldere og plateselskap.
Leonardo DiCaprios filmografi
Stjernestatusen ble etablert med rollen som «Romeo» i Baz Luhrmanns Romeo + Juliet (1996) og som «Jack Dawson» i James Camerons Titanic (1997).
Senere har DiCaprio blant annet spilt Dom Cobb i Inception, Frank Wheeler i Revolutionary Road, Howard Hughes i The Aviator og Jordan Belfort i The Wolf of Wall Street. Han er nominert til Golden Globe ti ganger og har vunnet to, og er blitt nominert til Oscar fem ganger.
Barbatos
I februar 1988 spilte Yasuyuki inn den første offisielle Barbatos-demoen kalt 1942. Den inneholdt fire sanger («World War 2», «Deutsche Geheimwaffen», «Japan, die Letzen Qual» og «Count Barbatos») og var ca. 28 minutter lang.
I desember 1998, spilte Yasuyuki inn to sanger til We Are Legion, et splitutgivelse med bandet Wolfsburg. We Are Legion var begrenset til 500 eksemplarer.
I juni 2001 slapp Barbatos ut sitt første studioalbum, War! Speed and Power, inneholdende 12 helt nye sanger. I 2001 var Barbatos i Frankrike og holdt sin aller første konsert. Yasuyuki fikk med «Shaxul» og «Khaos» fra Deathspell Omega på trommer og gitar, «T.N.D» fra Nuit Noire på bass og Rubén Restrepo fra Infernal på gitar. Da Barbatos slapp sin neste neste EP i mai 2002 ble det med samme oppstilling som spilte under den første konserten.
Qiu Bo
Qiu Bo (kinesisk: 邱波; pinyin: Qiū Bō; født 31. januar 1993 i Neijiang i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk stuper, som for det meste konkurrerer i 10 meter tårnstup. Han vil representere Kina under Sommer-OL 2012 i London, der han ble kvalifisert via VM i svømming 2011, der han ble dobbelt verdensmester.
Francisco Javier Gómez Noya
Francisco Javier Gómez Noya (født 25. mars 1983) er en spansk triatlet. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv.
Gómez ble i 2016 tildelt Fyrstinnen av Asturias' pris for sport.
Santana do Cariri
Santana do Cariri er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
David Boudia
David Boudia (født 24. april 1989) er en amerikansk stuper, som for det meste konkurrerer i 10 meter tårnstup. Han vil representere USA under Sommer-OL 2012 i London, der han ble kvalifisert via VM i svømming 2011, der han tok sølv.
David de Brechin
Han ble dømt for sin involvering i en sammensvergelse mot kongen, sammen med Vilhelm II av Soules. Dette førte til at han ble henrettet. Selv om han kan meget godt ha vært skyldig, overrasket det en del mennesker at han ble henrettet, da han ble sett på som en med «strålende ridderlighet», og hadde kommet godt ut av kampen mot sarasenerne i tidligere tider.
Jerzy Jokiel
Jerzy Paweł Jokiel (født 9. august 1931 i Ruda Śląska, død 7. oktober 2020) var en polsk turner som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1960 i Roma.
Jokiel vant en olympisk sølvmedalje i turn under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han kom på delt andreplass i frittstående sammen med Tadao Uesako fra Japan. Gullmedaljen ble vunnet av William Thoresson fra Sverige.
Holstein Kiel
Holstein Kiel (også KSV Holstein eller Kieler SV Holstein) er en fotball- og sportsklubb fra den nordtyske byen Kiel.
Madge Syers-Cave
Florence Madeleine «Madge» Syers (født 16. september 1881, død 9. september 1917) var en britisk kvinnelig sportsutøver som konkurrerte i kunstløp.
Syers ble olympisk mester i kunstløp under OL 1908 i London da hun vant konkurransen for damer. Sammen med sin mann og trener Edgar Syers tok hun en bronsemedalje i parløp.
Detroit People Mover
Detroit People Mover er en people mover med en lengde på 4,7 kilometer, som går i en sirkel med en hovedlinje gjennom bysentret til Detroit, Michigan (USA). People Mover, som forøvrig er Detroits eneste metrosystem, blir drevet av Detroit Transportation Corporation, som ikke er en del av Department of Transportation, hvis oppgave er å operere bussnettverket i byen.
Šárka Kašpárková
Šárka Kašpárková (født 20. mai 1971) er en tsjekkisk tidligere friidrettsutøver (tresteghopper).
Kašpárková begynte karrieren som høydehopper og har personlig rekord på 1,92. I 1992 begynte hun med tresteg og ble nummer sju i VM 1993. Under OL 1996 satte Kašpárková ny personlig rekord med 14,96, det holdt til tredjeplassen bak Inessa Kravets og Inna Lasovskaja. Lasovskaja hoppet nøyaktig like langt, men hadde et bedre nest lengste hopp.
Kunståret 1593
Kunståret 1593 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1593.
Jonathan Brownlee
Jonathan Brownlee (født 30. april 1990) er en britisk triatlet. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo ble han nummer 5 individuelt, samt at han tok gull i den nye øvelsen blandet stafett.
Storelva (Tønsberg)
Storelva er ei elv i Tønsberg og Holmestrand kommuner i Vestfold og Telemark. Den har utspring fra Holmsvannet på grensa mellom Tønsberg og Holmestrand og renner i sørlig retning gjennom det flate jordbrukslandskapet i tidligere Re kommune. Et par kilometer nord for Sem i Tønsberg løper den sammen med Merkedamselva fra Andebu og danner Aulielva.
Storelva er 30,7 kilometer lang, regnet fra Holmsvannet til samløpet med Merkedamselva, eller 37,0 km hvis man regner med de øvre tilløpene, som har utspring ved Langeli, vest for Korssjøen. Den har et nedbørfelt på 225,78 km² og middelvannføringen ved munningen er 3,46 m³/s.
Langs Storelva finnes det bygdemøller med tilhørende mølledammer.
Korssjøen (Vestfold)
Korssjøen er en innsjø som ligger på grensa mellom Holmestrand og Tønsberg kommuner i Vestfold og Telemark fylke. Den har utløp i nordenden via en kort bekk ned til Holmsvannet. Innsjøen er 2,5 kilometer lang, men bare 80 til 300 meter bred.
Senador Pompeu
Senador Pompeu er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
Bordingen av Gaza-konvoien i 2010
'''Bordingen av Gaza-konvoien 31. mai 2010''' var en hendelse der israelske spesialstyrker bordet en konvoi bestående av seks sivile skip i internasjonalt farvann i Middelhavet 31. mai 2010. Om bord på fartøyene var rundt 680 pro-palestinske aktivister. Konvoien hadde som uttalt mål å bryte blokaden av Gazastripen ved å levere medisin, byggematerialer og annen nødhjelp. Ni av aktivistene, alle med tyrkisk bakgrunn, ble drept i aksjonen. 27 ble skadet, derav 20 aktivister og 7 israelske soldater. Fartøyene ble deretter ført til havn i Israel. Bordingen førte til fordømmelse av Israel i mange land. Reaksjonene overfor Israel var særlig sterke i Tyrkia.
Bakgrunn
Mellom 2007 og 2010 hadde fem mindre fartøyer tatt seg enkeltvis inn til Gaza by, mens tre var stoppet av israelske styrker i løpet av blokaden av Gaza. Den organiserte skipsgruppen som dro i mai 2010, var den første under blokaden der skip seilte i konvoi mot Gaza.
Konvoien, også kalt «Frihetsflåten» av organisasjonene bak denne, var organisert av Free Gaza Movement (FG), Den europeiske kampanjen for å avslutte beleiringen av Gaza (Ecesg), den tyrkiske, islamistiske hjelpeorganisasjonen İnsani Yardım Vakfı (IHH), Ship to Gaza (grupper i Sverige og Hellas) og the. Det har senere blitt kjent at IHH har utvetydige båndt til både Al Qaida og Hamas.
Ifølge organisasjonene var hensikten med konvoien å levere medisin og byggemateriale til befolkningen på Gazastripen og å minne verden på den «uakseptable situasjonen på Gazastripen» og å vise innbyggerne på Gaza at de «ikke er alene». Om bord på fartøyene var det foruten byggematerialer og medisin også leker, klær og rullestoler. Det var også 6,5 tonn papir til produksjon av skolebøker og hundre skolesekker med skolemateriell til Hamars palestinske vennskapsby Khan Younis.
Fartøyene og de ombordværende
Konvoien med seks sivile skip startet sin ferd mot Gazastripen 30. mai 2010. Opprinnelig var det planlagt at åtte skip skulle delta i konvoien, men to av dem fikk mekaniske vanskeligheter og ble ikke med. Skipene var registrert i Tyrkia, Hellas, Kiribati, Komorene, USA og Sverige.
Ifølge israelske immigrasjonsmyndigheter var 679 mennesker om bord på de seks skipene. Disse kom fra 37 forskjellige land. 380 var tyrkere, ellers var de fordelt slik: Australia 3, Aserbajdsjan 2, Italia 6, Indonesia 12, Irland 9, Algerie 28, USA 11, Bulgaria 2, Bosnia 1, Bahrain 4, Belgia 5, Tyskland 11, Sør-Afrika 1, Nederland 2, Storbritannia 31, Hellas 38, Jordan 30, Kuwait 15, Libanon 3, Mauritania 3, Malaysia 11, Egypt 3, Makedonia 3, Marokko 7, Norge 3, New Zealand 1, Syria 3, Serbia 1, Oman 1, Pakistan 3, Tsjekkia 4, Frankrike 9, Kosovo 1, Canada 1, Sverige 11, Jemen 4. De tre norske statsborgerne var Nidal Hejazi (26) fra Free Gaza Norge, Randi Kjøs (58), som var kommunestyremedlem i Hamar og medlem av Fellesorganisasjonen i Hedmark, og Espen Goffeng (38), medlem av Palestinakomiteen. De tre var om bord på «Mavi Marmara».
Politikeren Erling Folkvord var i Famagusta på Nord-Kypros og ønsket å delta i konvoien, men ble hindret av tyrkiske myndigheter. Blant personer som av forskjellige årsaker tidligere hadde takket nei til å delta i konvoien, var politikeren Odd Kristian Reme, forfatteren Erlend Loe og artistene Åge Aleksandersen og Mikael Wiehe.
Hendelsesforløpet under bordingen
Styrker fra Israels forsvars spesialstyrke Shayetet 13 ankom konvoien med marinefartøyer og bordet de seks skipene i konvoien. Ifølge den svenske professoren i religionshistorie Mattias Gardell, som var om bord på MS «Mavi Marmara», ankom Israels forsvar med 14 fartøyer deriblant tre fregatter og fire panserbåter. . På MS «Mavi Marmara» rappellerte 45 israelske kommandosoldater ned på dekk fra tre Black Hawk helikoptre. Ifølge Israels forsvar startet dette klokken 04.24 israelsk sommertid. (Diverse radiokontakt mellom partene fant sted i de fem timene forut.)
Overvåkingsbilder viser hvordan aktivistene om bord på MS «Mavi Marmara» forberedte seg på voldelige sammenstøt i forkant av bordingen, bevæpnet med kniver og stokker. I konfrontasjone ble ni av aktivistene drept. Da de ble obdusert, ble det på de ni funnet til sammen 30 skuddsår fra 9mm-våpen. Alle de omkomne var menn, åtte var tyrkiske statsborgere og én amerikansk.
Det nøyaktige hendelsesforløpet var i begynnelsen uklart. Aktivistene hevdet at de israelske styrkene åpnet ild fra båtene før bordingen, mens Israels forsvar hevdet de åpnet ild først etter at kommandosoldatene ble angrepet med kniver, klubber og våpen som var fravristet soldatene. Ifølge norske Nidal Hejazi åpnet de israelske soldatene ild først med gummikuler. Ifølge den australske fotografen Kate Geraghty inndro de israelske soldatene mobiltelefoner, minnebrikker og kamera. Mobilnett og internett og satellittelefoner sluttet å virke, og kommunikasjonen mellom konvoien og omverdenen ble brutt. Kate Geraghty forteller at hun ble skutt på med elektrosjokkvåpen som førte til at hun måtte spy. Det ble også rapportert om bruk av tåregass. Ifølge et intervju TV 2s Fredrik Græsvik hadde med en representant for Israels forsvar, tok det ti minutter fra den første soldaten rappellerte ned på MS «Mavi Marmara» til den israelske styrken hadde overtatt kontrollen over skipet, mens Washington Post rapporterte at dette tok mer enn 20 minutter. I etterkant har IDF frigitt bilder og videoer som bekreftet at soldatene ble møtt med brutal vold fra aktivistene.
Etter overtagelse av fartøyene
Ifølge Randi Kjøs, en av de norske som var med, ble aktivistene sperret inne i lugarer og områder på dekk fungerte som fengsler etter bordingen, mens fartøyene ble ført til den israelske havnebyen Ashdod. Ifølge NRK ble 480 av de som var om bord, internert, mens 45 ble ført direkte til Ben Gurion internasjonale lufthavn for å bli transportert ut av landet. Andre kilder opplyser at over 600 ble internert.
Reaksjoner og etterspill
Juridiske eksperter som Harvard Law School-professor Alan Dershowitz, Chicago Law School-professor Eric Posner og John Hopkins International Law and Diplomacy-professor Ruth Wedgwood, har uttalt at sjøblokaden, bordingen i internasjonale farvann og bruken av makt var i samsvar med langvarig internasjonal lov. , mens andre jurister har uttalt at dette var i strid med internasjonale avtaler, fordi konvoien var i internasjonalt farvann.
Nicaragua brøt sine diplomatiske forbindelser med Israel som en protest mot bordingen.
En direkte oppfølging av bordingen var aksjonen Freedom Flotilla II, der flere skip med aktivister fra 20 land planla å bryte den israelske blokaden av Gazastripen 5. juli 2011.
I 2012 gav Det nasjonale tilsynsråd i Israel statsminister Benjamin Netanyahu i Israel krass kritikk for sin håndtering av bordingen. Allerede i 2010 slo rådet fast at «aksjonen oppviste et uakseptabelt brutalitetsnivå». I rapporten fikk Netanyahu kritikk for ikke å ha konsultert det nasjonale sikkerhetsrådet i forkant av angrepet.
I mars 2013 kom Israel med en formell unnskyldning til Tyrkia og beklaget tapet av sivile liv. Israel har også lovet at de skal gi økonomisk kompensasjon til de etterlatte. Unnskyldningen ble akseptert av Tyrkia.
Eksterne lenker
Ymateb rhyngwladol i ymosodiad Israel ar longau dyngarol Gaza 2010
Naxos (øy)
Naxos (gresk: Νάξος) er en gresk øy som med 429 km² er den største innenfor øygruppen Kykladene i Egeerhavet. Øya består av to kommuner, Naxos og Drymalia. Den største byen og hovedstad på øya heter også Naxos, men blir gjerne kalt for Khora («byen»), med 7 070 innbyggere (2011). De fremste landsbyene er Filoti, Apiranthos, Vivlos, Agios Arsenios, Koronos og Glinado.
Mytenes Naxos
I henhold til gresk mytologi ble den unge Zevs oppfostret i en grotte på fjellet Zas (Zevs). Homer nevner «Bia», bokstavelig den hellige øya «til gudinnen». Forskeren Karl Kerenyi har forklart (i ordene til antikk greker):
En legende hevdet at i den heroiske tidsalder, i tiden før Trojakrigen, etterlot Thesevs prinsesse Ariadne av Kreta igjen på øya etter at hun hadde hjulpet ham å drepe Minotauros og unnslippe fra labyrinten. Dionysos, guden av vin, fruktbarhet og livskraft, som var Naxos' egen beskytter, møtte Ariadne og ble forelsket i henne. Men Ariadne klarte ikke å holde ut at Thesevs hadde forlatt henne og drepte seg selv, i henhold til athensk tradisjon, eller steg opp til gudenes verden, i henhold til de eldste versjonene. Delen av myten som angår Naxos ble gjenfortalt i Richard Strauss' opera Ariadne auf Naxos (1912).
Brødrene og kjempene Otos og Efialtes figurer i minst to Naxos-myter: Artemis forhandlet en oppgivelse av en beleiring de førte mot gudene ved å tilby at hun bosatte seg på Naxos som Otos' elskerinne; i en annen myte bosatte brødrene seg på Naxos.
Forhistorisk tid
Det var neolittisk bosetning på Naxos så tidlig som 3000-tallet f.Kr. Det er funnet spor av levninger i Zas-grotten i form av stein fra Milos og kobberobjekter som en dolk, og gullflak. Tilstedeværelsen av gull og andre objekter innenfor grotten kan være en indikasjon på en høyere status for beboeren. Øya ble et sentrum for kykladisk sivilisasjon, en tidlig bronsealderkultur, og utviklet førurbane firkanthus, og det er avdekket gravplasser over hele øya. En rik keramikk er avdekket, og øya var leverandør av steingods som vaser av keramikk og statuetter av marmor, blant annet de karakteristiske kykladiske ideolene. Naxos var også kilde for utvinning av smergel for andre øyer, som grunnet sin hardhet var velegnet som slipe- og poleringsmiddel.
I antikken
I den arkaiske perioden var Naxos en av de framgangsrike sentrene i Egeerhavet, vist ved et stort antall arkaiske helligdommer ved Sangri, Gyroulas, Portara, og Yria. Skulpturkunsten utviklet seg i form av den monumentale Kouroi, sfinksen fra Naxos som ble gitt til Delfi, og Naxos' hus på den hellige øya Dilos.
På 700- og 600-tallet f.Kr. dominerte Naxos handelen i Kykladene. Sammen med kolonister fra Khalkis var øya med på å opprette Naxos, den første greske kolonien på Sicilia allerede fra 735 f.Kr. Aristokrater synes å dominere i denne perioden og på midten av 500-tallet f.Kr. grep Lygdamis, med støtte fra den athenske tyrannen Peisistratos, grep makten og styrte som tyrann over øya. I tiden rundt 510 f.Kr. ble tyranniet veltet og en gruppe aristokrater forvist. De var antagelig de samme som forgjeves angrep øya i 501 f.Kr. ved hjelp av Aristagoras, tyrannen av Miletos. Øyas makt strakte seg til Paros og Andros på denne tiden. Herodotos beskrev Naxos rundt 500 f.Kr. som den mest framgangsrike øya.
Nick McCrory
Nick McCrory (født 9. august 1991) er en amerikansk stuper, som for det meste konkurrerer i 10 meter tårnstup. Han representerte USA under Sommer-OL 2012 i London, der han ble kvalifisert via VM i svømming 2011.
Naxos (øy)
I antikken
I 410 f.Kr. ble Naxos angrepet og herjet av perserne, men i sjøslaget ved Salamis i september 480 f.Kr. og i slaget ved Plataiai i 479 f.Kr. bidro øya til den greske seier. Naxos ble medlem av det første athenske sjøforbundet i 478/477 f.Kr., men valgt som første allierte å gå ut av forbundet, noe som Athen mislikte sterkt og Naxos ble underlagt av athenerne i 466 f.Kr. og ble skattskyldig. I 376 f.Kr. ble Naxos igjen medlem av sjøforbundet,, tvunget med makt, men heller ikke denne gangen varte det lenge. I den hellenistiske tiden ble Naxos medlem av et forbund av egeiske øyer, innstiftet i tiden 313 f.Kr. av Antigonos I Monofthalmos, en av etterfølgerne til Aleksander den store, og lagt inn under beskyttelsen av helligdommen for Apollon på Dilos. I 41 f.Kr. ble øya lagt inn under den romerske provinsen av egeiske øyer, provincia insularum, med sete på Rhodos.
Bysantinsk tid
Det er få skriftlig kilder for utviklingen på Naxos i bysantinsk tid, men det finnes flere levninger av bysantinske kirkebygninger og veggmalerier fra 500-tallet og fram til 1300-tallet e.Kr. som viser at Naxos også hadde en framtredende posisjon i Kykladene også i denne perioden. Etter at Konstantinopel ble herjet av det fjerde korstog i 1204 ble Naxos setet for hertugdømmet Naxos under Marco Sanudo fra republikken Venezia. Italienere strømmet til øya og som et resultat ble et stort antall konvertert til katolisismen. De to kirkesamfunnene, den gresk-ortodokse kirke og den katolske kirke, har sameksistert på øya siden da. I venetiansk tid ble øya referert til med sitt italienske navn, Nasso.
Osmansk tid
I 1537 ble Naxos angrepet av den muslimske osmanske flåten ledet av piraten Khair ed-Din, kalt for Barbarossa, som okkuperte øya og tvang beboerne til å betale skatt til Det osmanske rike. Med tiden fikk beboerne beholde sin religiøse overbevisning. Så lenge osmanerne fikk sine skatter var de hovedsakelig fornøyd. Svært få tyrkere bosatte seg på Naxos og direkte tyrkisk innflytelse var begrenset. I osmansk tid var øya referert til som Nakşa.
Toxicity
Toxicity er det andre studioalbumet til System of a Down og ble lansert i 2001. Det er gruppens mest solgte album, og sangen «Chop Suey!» ble som gruppens første, nominert til en Grammy. Albumet har solgt 6,5 millioner over hele verden og er også det eneste albumet fra System of a Down som ikke er Parental Advisory- merket, (selv om det er litt profanitet i tekstene).
Naxos (øy)
Osmansk tid
Under den greske uavhengighetskrigen som brøt ut i 1821 var det en del av overklassen som ikke ville involvere seg, men deler av øyboerne deltok likevel med to skip og to militære korps. Da var ingen kamper på øya, men Naxos ble etter hvert et tilfluktssted for greske regioner som hadde lid nederlag mot de osmanske styrkene. Ved krigens slutt ble Naxos en del av den moderne greske stat sammen med resten av Kykladene. Med veksten av Athen som hovedstad i Hellas minsket Naxos' sentrale betydning.
Toxicity
Sporliste
Alle sanger av Serj Tankian og Daron Malakian, unntatt hvor annet er notert.
Naxos (øy)
Moderne tid
I 1941 ble Naxos okkupert av fascistiske Italia med rundt 2000 soldater, men da italienerne kapitulerte i 1943 ble øya okkupert av det nasjonalsosialistiske Tyskland fram til frigjøringen i 1944. Selv om øyboerne ikke ble mishandlet under okkupasjonen, var det særdeles vanskelige tider grunnet matmangel og generell isolasjon.
I etterkrigstiden fulgte Naxos utviklingen til det greske fastlandet, men det var ikke før på 1970-tallet, etter tiden med den greske militærjuntaen 1967–1974, at Hellas fikk framgang, mye grunnet utviklingen av turistindustrien. Naxos hadde mye som tiltrakk seg turister, men manglet i begynnelsen infrastruktur som hoteller, restauranter, veier som førte til at andre øyer tok ledelsen. I senere år har Naxos kommet etter.
Økonomi
Naxos har godt med ferskvann og er svært fruktbar, særlig de nedre delene nær nordvestkysten og oppover terrassehagene i de mange fjellandsbyene. Det dyrkes frukt og grønnsaker, vinranker, olivenolje og korn (hovedsakelig som dyrefôr). Husdyrproduksjon gir melkeprodukter som ost og yoghurt.
Det har tradisjonelt siden de eldste tider vært drevet gruvedrift på øya, blant annet for marmor (som kalles naxosmarmor eller aleksandermarmor) og smergel som siden antikken ble utvunnet fra under bakken via små tunneler. Selskapet Naxos-Union i Frankfurt am Main har siden 1871 hadde enerett til å selge smergel fra Naxos til det europeiske fastlandet. Med innføringen av smeltet aluminiumoksid, korund, og silisiumkarbid tapte firmaet sin betydning.
Siden 1980-tallet har turisme stått sentralt i økonomien. Den bebygde byområdet har nær doblet seg siden da, og langs kysten har de blitt reist mange feriehus for grekere og utlendinger. Til tross for sine store sandstrender har Naxos unngått lange og store hotellkomplekser. En grunn er transport da øya mangler en internasjonal flyplass, og øyas eneste flyplass dekker den greske innlandstrafikken. Øya er også preget av til dels sterk vind, og tidvis kjølige temperaturer også i sommermånedene. Vind gjør derimot øya attraktiv for vindsurfing, særlig i området rundt Mikri Vigla. De mest populære feriestedene ligger sørvest for Naxos by, der strendene strekker seg langt nedover langs vestkysten av øya. De beste strendene starter i Agios Prokopios og nabobyen Agia Anna, som er de to mest populære stedene på Naxos.
Fra Naxos er det daglige ferjeavganger til Pireus, Mykonos, Paros, Ios, Skhinoussa, og Santorini. Innenriksflyplass ligger mellom Agios Prokopios og Khoraen.
Klima
Naxos har et middelhavsklima med relativt milde vintre og varme somre. Köppens klimaklassifisering har gitt betegnelsen Csa, det vil si hovedsakelig varmtemperert klima.
Steder
Det finnes flere småbyer på Naxos, som blant annet Filoti, Agios Arsenios, Apiranthos, Tragea, Koronos, Sangri, Apollonas og Kinidaros.
Kinidaros
Kinidaros ligger 14 km fra hovedstaden Naxos. En stor del av ferskvannet til byen Naxos kommer fra Kinidaros. Fra Kinidaros kommer også mange av Hellas' fremste musikere. I den dalen Halandra, i den nordlige delen av landsbyen, står kirken Agios Artemios som er en av Hellas' største og mest imponerende. Den ble bygd fra 1779. I nærheten av kirken er det funnet flere arkeologiske funn, blant annet gamle mynter.
Apiranthos
I Apiranthos, «marmorbyen», er det mye marmor, og mange av husene og gatene er gjort i denne steinsorten, eksempelvis Zevgolitårnet fra 1600-tallet, og Bardanitårnet. Landsbyen har også et lite museum.
Severdigheter
Øyas hovedstad Naxos er dominert av et 30 meter høy borg som ble bygget av venetianerne. Tidligere var det 12 tårn, men i dag gjenstår kun et av dem, Glezostårnet. Inne i festningsbyen er boligene til det gamle katolske aristokratiet er tilgjengelige, ett av husene er åpent som museum og innredet som et venetiansk hjem. I byen er også det arkeologiske museet. Under festningen er strukturen preget av middelalderens trange gater, særlig i kvartalene Bourgos og Agora, som er bortimot uendret.
Over hele øya på strategisk er det er mange venetiansk borglignende bygninger (Pyrgi, entall Pyrgos = tårn) som ble reist på slutten av middelalderen, bygget både som landsteder for adelen innenfor hver tildelte len og som festninger mot angrep på øya.
På Naxos er det mer enn 150 bysantinske kirker fra tidlig kristendom. Omtrent halvparten av dem har freskomalerier eller levninger av fresker, og er årsaken til Naxos tidvis har blitt referert til «Egeerhavets bysantinske kunstgalleri». Kirkene dekker alle epoker mellom 500- og 1200-tallet. Kirken finnes over hele øya, særlig i Halki og Sangri, men mange er i dårlig forfatning og noen i ruiner.
Vitenskapsåret 1751
Vitenskapsåret 1751 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1751.
Nigel de Grey
Nigel de Grey (født 27. mars 1886, død 25. mai 1951 i London) var en britisk kryptoanalytiker.
Bakgrunn
Han var sønn av rektor for Copdock i Suffolk, og barnebarn av 5. Lord Walsingham. Nigel de Grey ble utdannet ved Eton College og lærte seg flytende fransk og tysk. I 1907 begynte han å arbeide i William Heinemanns forlag. Han giftet seg i 1910. Ettersom han var sky og fysisk liten, fikk han tilnavnet the door mouse av en kollega.
Første verdenskrig
De Grey ble med i Royal Naval Volunteer Reserve og tjenestegjorde først i Belgia. Tidlig i 1915 ble han overført til Naval Intelligence Division (NID), Room 40 – som drev med kryptoanalyse.
Han, Dilly Knox og presten William Montgomery dechiffrerte det såkalte Zimmermanntelegrammet den 17. januar 1917. Dette var en meddelese fra den tyske utenriksminister Arthur Zimmermann til den tyske ambassadør Heinrich von Eckardt i Mexico, om å love meksikanerne støtte til å gjenerobre Arizona, Texas og New Mexico i tilfelle de allierte seg med Tyskland, og angrep USA dersom landet skulle oppgi sin nøytrtalkitet og støtte britene. Britene og amerikanerne offentliggjorde telegrammet, noe som bidro til å oppildne den amerikanske opinion og til å fremskynde/utløse amerikansk inntreden i første verdenskrig.
De Grey ble forfremmet, og fikk så lede NIDs middelhavsavdeling. Han ble liaison til den italienske marineetteretning og fokuserte på østerriksk chiffertrafikk.
Annen verdenskrig
Under annen verdenskrig ble Nigel de Grey sendt til Bletchley Park hvor han konsentrerte seg om tysk kommunikasjon chiffrert ved hjelp av krypteringsmaskinen «Enigma». I september 1941 kunne han rapportere til statsminister Winston Churchill de første meldinger fra tyske myndigheter til sine politibataljoner som systematisk ødela landsbyer og fjernet deres innbyggere.
Etterkrigstiden
Etter krigen forble han i den britiske signaletterretning, der han i GCHQ etterhvert ble assisterende direktør og ledet arbeidet med å tolke sovjetisk kommunikasjon. Han gikk av med pensjon i 1951, og fikk ikke lenge etter hjerteslag ved Oxford Street i London og døde.
Alfred Schneidau
Alfred John Schneidau (født 5. februar 1867 i London, død 24. januar 1940 i Finchley) var en britisk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris
Schneidau var med på det franske cricketlaget Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques som tapte finalen til det britiske laget Devon & Somerset County Wanderers med 104-262, en finale som gikk over to dager. Det var flere britiske cricketspillere på det franske laget. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at Den internasjonale olympiske komité besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen cricket har vært med som olympisk sport.
Beograd-Bar-banen
Beograd-Bar-banen er en 476 km lang jernbane som går mellom Serbias hovedstad Beograd og den montenegrinske havnebyen Bar ved Adriaterhavet. 301 km går gjennom Serbia og 175 km gjennom Montenegro.
Jernbanen ble innviet i 1976 og var i mange år den viktigste ferdselsåren for Serbias og Beograd-områdets utenrikshandel. Området den passerer er svært vanskelig, ikke minst passasjen langs Tarakløften. Banen passerer hele 254 tunneler og 435 broer, herunder Mala Rijeka-viadukten, som er Europas høyeste jernbanebro. . Det er betydelig etterslep i vedlikeholdet, og banen har hatt alvorlige ulykker. Togene går med redusert fart og bruker 10-11 timer i stedet for de opprinnelige 7 timer på strekningen.
jernbanen gjør byen Bar mer økonomisk aktiv hele året, og har gjort havnen i Bar til en viktigere inntektskilde for byen. Under krigene på Balkan 1992–2000 var banen tidvis stengt for transittrafikk til og fra Serbia, som ledd i den internasjonale boikotten av denserbisk-montenegrinske unionen. I 1999 ble banen i Serbia bombet av NATO-styrker.
Oscar for beste originalmusikk
Oscar for beste originalmusikk (på engelsk Academy Award for Original Music Score) er en Oscarpris som blir tildelt den komponist med best filmmusikk året før.
Den norske sjømannskirken (San Francisco)
Den norske sjømannskirken er en sjømannskirke fra 1910 i San Francisco i USA.
Byggverket er i mur og tre og har 130 plasser.
Prest i denne kirken er John Arne Lund, fra desember 1997. Han var også prest der fra 1985 til 1990.
.32 S&W
.32 S&W er en patron for revolver, introdusert i 1878. Patronen ble opprinnelig designet av Smith & Wesson som svartkruttpatron for Smith & Wesson modell 1-1/2 revolveren. Typisk ladning for dagens patroner er 98 grain blykule som gir 210 m/s. .32 S&W Long er arvtakeren etter patronen.
Ingram de Umfraville
Ingram de Umfraville (død ca. 1325) var en skotsk adelsmann som spilte en spesielt brokete rolle i den skotske uavhengighetskrig.
I 1284 sluttet han seg til andre skotske adelsmennene som anerkjente Margaret «Jomfruen av Norge» som arving til Alexander III.
Han var Vokter av Skottland i en kort periode, kjempet på engelsk side i slaget ved Bannockburn, ble forlikt med kong Robert I av Skottland, men vendte tilslutt tilbake til England.
Kickapoo (sang)
«Kickapoo» er en sang av Tenacious D
Den er spor nummer en på musikkalbumet The Pick of Destiny (2006), og også med i filmen Tenacious D in The Pick of Destiny. Sangen har Meat Loaf og Ronnie James Dio som gjesteartister, hvor Meat Loaf spiller den dypt religiøse faren til en ung Jack Black, og forteller ham at heavy metal er djevelens verk. Dio spiller seg selv og oppmuntrer Black til å forfølge sin drøm om å bli musiker og reise til Hollywood og starte et band.
Vokal
Sangen er skrevet av Jack Black, Kyle Gass og Liam Lynch.
Aserbajdsjans Grand Prix 2022
Aserbajdsjans Grand Prix 2022 (offisielt navn: Formula 1 Azerbaijan Grand Prix 2022) var et Formel 1-løp som ble arrangert 12. juni 2022 på Baku City Circuit i Baku, Aserbajdsjan. Det var det åttende løpet i Formel 1-sesongen 2022 og femte gang Aserbajdsjans Grand Prix ble arrangert i Formel 1-sammenheng. Løpet ble vunnet av Max Verstappen i Red Bull Racing. Red Bull Racing-fører Sergio Pérez og Mercedes-fører George Russell tok andre- og tredjeplassen.
Dekk
Dekkleverandøren Pirelli tok med C3, C4 og C5 dekksammensetningene (angitt som henholdsvis hard, medium og soft) for lagene å bruke.
Trening 1
Treningen startet kl. 11:00 (UTC+4) fredag 10. juni.
Trening 2
Treningen startet kl. 14:00 (UTC+4) fredag 10. juni.
Trening 3
Treningen startet kl. 13:15 (UTC+4) lørdag 11. juni.
Løpet
Noter:
Mesterskapsplassering etter løpet
Note: Bare de fem beste plasseringene er inkludert for begge settene.
Ringsaker prosti
Ringsaker prosti ble opprettet i 2007 som det 11. prostiet i Hamar bispedømme. I 2013 ble Solør prosti slått sammen med Vinger og Odal prosti. Fra 2013 er det 10 prostier i Hamar bispedømme. Ringsaker prosti omfatter alle seks sokn med 10 kirker i Ringsaker kommune som pr. 31. desember 2012 har vel 33.400 innbyggere. Soknene er fra nord til sør Brøttum, Åsmarka, Ringsaker, Nes, Veldre/Brumunddal og Furnes. Prostesetet er lagt til Moelv, og den sentrale kirken i prostiet er middelalderkirken Ringsaker kirke. Prosten er samlokalisert med Ringsaker kirkelige fellesråd i Moelv kirkesenter.. Prostiets geistlige stillingsressurser er foruten prosten seks sokneprester, én kapellan og én prostiprest. Dessuten har prosten en saksbehandler i 40 % stilling til sin rådighet.
Historikk
I katolsk kirkemiddelalder var soknepresten i Ringsaker ex officio også kannik ved Hamardomen og følgelig medlem av Hamar domkapittel som var biskopens råd. Ved reformasjonen ble Hamar bispedømme i 1537 underlagt Oslo bispedømme, og først i 1864 ble Hamar bispedømme gjenopprettet. Prestegjeldene i nåværende Ringsaker kommune var med unntak av Furnes underlagt Hedemarken prosti fram til 1. januar 1972 da prostiet ble nedlagt og prestegjeldene innlemmet i Hamar domprosti. Sokneprestene i Ringsaker og Stange  var vekselvis proster, og prostevalget bygde i utstrakt grad på ansiennitet.
Proster
Prost er ''Gerd Th. Christensen'', som ble utnevnt i kirkelig statsråd 15. mai 2008 og innsatt i embetet av biskop Solveig Fiske i Ringsaker kirke samme år.
Stadion GKS
Stadion GKS Bełchatów er GKS Bełchatóws hjemmebane og ligger i Bełchatów, Polen. Stadionet tar 6870 tilskuere, derav 2700 ståplasser.
Ben Pipes
Ben Pipes (født 21. oktober 1986) er en britisk volleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på 11.-plass med det britiske landslaget.
Stadion GKS
Landskamper
:
Oleksandr Bondar
Oleksandr Bondar er en russisk-ukrainsk stuper, som for det meste konkurrerer i 10 meter tårnstup. Han var tatt ut til å representere Ukraina under Sommer-OL 2012 i London, der han ble kvalifisert via VM i svømming 2011. Han representerer Russland siden 2015.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 4 på 10 meter og tok bronse på 10 meter synkron for Russland.
1817 i Danmark
Begivenheter i året 1817 i Danmark.
Aigerim Zhexembinova
Aigerim Zhexembinova (født 5. september 1993) er en kasakhstansk synkronsvømmer. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 15 i duett.
Vinstra (Oppdal)
Vinstra  er en sideelv fra øst til Driva i Oppdal kommune i Trøndelag fylke.
Geografi
Elven er 21,2 km lang, drenerer et nedbørsfelt på 75,8 km² med fjerneste kilde 600 m vest for Vestre Elgsjøtangen (1 450 moh.). Vinstra flyter først 1,7 km nordvest gjennom et relativt flatt fjellområde før den vender nordover ned Drottningdalen øst for Drivdalen. Drottningdalen er egentlig starten på Vinstradalen, en trang V- dal med bratte lier som ender ved tettstedet Driva ca 7 km sør-sørvest for tettstedet Oppdal. På veien ned Vinstradalen passerer elven Ryphusan setergrend, som i dag kan huse pilegrimer i et ombygd seterfjøs på sin vandring langs Pilegrimsleden mellom Kongsvoll og Oppdal. Midtveis passerer Vinstra Tronget, et trangt gjel med fossefall. Vinstradalen ender i en trang bekkekløft før terrenget åpner seg mot Drivdalen. Den eneste større tilførselen av vann på veien ned er et elvesystem fra østsiden av Vinstra med Moaelva som hovedgren. Dette elvesystemet kommer fra dalsøkkene mellom Sissihøa (1 621 moh.), Kringsollen (1 580 moh.), Bratfonnhøa (1 676 moh.) og Leirtjønnkollen (1 674 moh.) som renner ut i Vinstra rett nedenfor Moabrua der Vinstradalsveien krysser Vinstra.
Landskap
Vinstradalen ligger i nedbørsfeltet Øvre Driva (424 km²) som omfatter fjellområdene sør for Åmotsdalen, selve Drivdalen fra nordgrensa for Drivdalen landskapsvernområde og sørover til grensen for dette feltet. Dette landskapet er svært forskjellig fra den vestlige delen av nedbørsfeltet som domineres av runde tertiære former. Vinstradalens topografi har mer til felles med Drivdalens utforming og har sin nedskårne forrevne form etter hundretuseners år med påvirkning istider av elven Vinstra.
Vårstigen
Vårstigen er et veistykke på den gamle hovedveien fra Hjerkinn til Rise i Drivdalen. Helt fra vikingtiden gikk ferdselen over Dovrefjell etter gang-/rideveie inne på fjellet øst for Drivdalen. Pilegrimsleden gikk her etter at Olav Haraldssons ble kanonisert som helgen og pilegrimsvandringen til Nidaros startet. Opprinnelig gikk Vårstigen fra Hjerkinn via Heimtjønna vest for Knutshøene langs Vårstigåa over Allmannsranden og ned fra Risberget. Dagens pilegrimsled går fra Finnsjøen ned i Vinstradalen mot Ryphusan og følger derfra dalen ned til Rise. Veien er nevnt så tidlig som i 1182 og i «Ferdaminni» der Aasmund  Olavsson Vinje beskrev Vårstigen som «Den galnaste og styggaste Aalmanveg eg enno hever farit paa».