cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Christine av Sachsen
Fangenskap i Sverige
På Stockholms slott lot han dronning Christine tilbake med en garnison på tusen mann. Til hjelp hadde hun Ture Jönsson, mens hans bror Erik Jönsson var blant opprørerne som 10. oktober 1501 beleiret Stockholm. 17. oktober under forhandlingene mellom opprørerne og den danske dronningen brøt det brann i byen, og en fjerdedel av Stockholm ble lagt i aske. I kaoset, da innbyggerne fortvilt prøvde å redde liv og eiendeler, benyttet opprørerne sjansen til å ta kontroll over byen. 17 av opprørslederne anklaget i et brev dronningens folk for å ha satt fyr på byen, men Christine anklaget opprørerne for det samme, ettersom bare de tjente på den. Iallfall hadde dronning Christine ingen fordel av å sette fyr på en by der hun selv satt innesperret.
Dronning Christine satt fremdeles beleiret på slottet på sin førtiårsdag julaften. Svenskene syntes det var ille at kong Hans hadde tatt sin frille Edele med seg til Danmark, og latt sin kone sitte tilbake. De tilbød henne derfor fritt leide om hun ville forlate Sverige i lag med alle prester og adelige, men det avslo hun. Med sin garnison på tusen mann hadde hun en stor nok styrke til å forsøke å gjenerobre Stockholm, og minst én gang prøvde hun dette. Den store kanonen ble avfyrt, menn stormet ut porten i vinternatten, men ble tvunget tilbake. Dette bandt store styrker i Stockholm, der den svenske biskop Hemming Gad holdt 4.000 menn under våpen. De måtte delvis innkvarteres hos Stockholms befolkning, toppen 7.000 mennesker, som i manges tilfelle ikke en gang støttet opprøret. Stemningen var derfor spent mellom byens innbyggere og Gads tropper, og flere ganger klarte fiskebåter å snike seg ut fra slottet og tilbake med fangst, hvoretter byens befolkning ble anklaget for å ha hjulpet dem. I desember tapte en av borgmestrene - der var alltid to - fatningen, ødela armen på en bonde, forbannet almuen og ba dem pakke seg hjem. Bøndene gikk til riksrådet  og truet med å ta borgmesteren på ordet og forlate Stockholm, så kunne byen forsvare seg selv mot danskene. Usikkerheten var stor om hvor mange menn kong Hans ville klare å samle i Danmark. Både beleirerne og de beleirede hadde kanoner, men ikke kraftige nok til å bryte ned slottsmurene. Søndag 5. desember 1501 åpnet slottet ild mot en svensk stilling. Nord for Storkyrkan hadde svenskerne bygget en «skjerm», trolig en tømmervegg, men kanonkulen braste rett igjennom og drepte to menn. Kanonilden var likevel skremmende nok for befolkningen. Kanonkulene den gang var massive; de eksploderte ikke, men når de traff noen, ble beinsplinter fra offeret slynget i alle retninger, med kraft nok til å drepe eller skade andre. Man ble forvandlet til en menneskelig splintbombe.
Etter et halvt år hadde de beleirede visstnok mat fremdeles, men en sykdom begynte å bre seg. Dronning Christine fortalte at mennenes tannkjøtt hovnet, tennene løsnet, de kunne ikke tygge maten, fikk kramper og kunne ikke gå. Hun mente det skyldtes at maten var saltet og bedervet, men årsaken var skjørbuk - dvs. C-vitamin-mangel. Dronningen og ledelsen klarte seg. Trolig fikk de mer variert kost.
29. april 1502 gjorde svenske styrker et siste utfall og trengte helt frem til den innerste borgmuren, men her var motstanden så hard at partene i stedet gikk over til å forhandle. De beleirede visste ikke at kong Hans var på vei. Ifølge en stockholmsk overlevering var bare 70 av de tusen i live, og bare ti av disse var uskadet. Slottet overgå seg 9. mai 1502. 12. mai la kong Hans' flåte til kai like utenfor, ved det nåværende Södra Djurgården. Etter bortimot syv måneders beleiring kom han tre dager for sent. Da slottet likevel var falt, snudde han bare og dro tilbake til Danmark. Sverige var tapt.
Dronningen ga opp slottet mot fritt leide for seg og sitt følge. Sten Sture den eldre brøt leidet og tok henne til fange. Dette ble regnet som æreløst. Dronning Christine satt som fange i halvannet år, først i Stockholms svartebrødrekloster, senere i gråbrødrenes kloster og til sist i Vadstena kloster. Fangenskabet var så hardt at hun knapt fikk spise seg mett. Den behandlingen hans mor hadde fått, forklarer nok noe av den brutaliteten hennes sønn, Christian 2., senere viste mod svenskene. Det danske riksråden klaget over behandlingen Christine fikk i sitt fangenskap, mens svenskene krevde slott og festninger tilbake fra kong Hans, før de ville frigi henne. Kardinal Raymund Pérault som drev avlatshandel i Norden, fikk med hjelp fra Lübeck satt dronningen fri. I desember 1503 ble hun høytidelig mottatt av sin eldste sønn og den danske adelen etter tre års fravær.
Tilbake i Danmark
Kort etter hjemkomsten stiftet hun et nonnekloster for gråbrødreordenen, Sankt Clara kloster, i København slotts tidligere kjøkkenhage, på hjørnet av dagens Møntergade og Gammel Mønt og helt ut til Gothersgade. Etter reformasjonen ble klosterets lokaler tatt i bruk til myntpreging.
Hun og kongen levde ikke sammen lenger. I 1504 dro dronningen for å besøke blant andre sin datter Elisabeth, gift med kurfyrst Joakim av Brandenburg. Tilbake i Danmark bosatte hun seg i Odense, langt unna ektefellen. Hun hadde hos seg sin yngste sønn prins Frans og iblant tronarvingen Christian. I 1504 ble Christines lendmann i Næsbyhoved len, Otto Porsfeldt, drept under uklare omstendigheder. Angivelig ble han under et opphold hos en borger i Odense, Hans Kræmmer, dødelig såret av biskopens kjøgemester, Knud Kjeldsen. Også rådmann Knud Friis ble såret av en Steffen Tyske. Både Steffen Tyske, Knud Kjeldsen og biskop Jens Andersen Beldenak ser ut til å ha tilhørt kretsen rundt kong Hans. Noen rettssak ble det ikke av det. Trolig vernet kongen sine folk mot dronningen. Til gengjeld arrangerte Christine biskop Beldenaks storslåtte begravelse, et helt opptog gjennom gatene i Odense og med hest i kirken. Tre måneder senere sørget hun for å gjenta hele forestillingen, så biskopen fra sitt vindu for andre gang kunne se sitt eget begravelsesfølge dra forbi.
Gravminne
I Graabrødre klosterkirke i Odense innrettet hun et gravminne hvor både hun selv og kong Hans er avbildet. Under hennes tilsyn skapte Claus Berg sin berømte altertavle, hvor det likeledes finnes bilder av hele kongefamilien. Hun ble etter sin død gravlagt i fransiskanerordenens nonnedrakt. Da gråbrødrekirken skulle rives, ble lik og minnesmerker i 1805 flyttet over til St. Knuds kirke.
Jingshan
Jingshan kan sikte til
Oslo City Blues
Oslo City Blues er det andre albumet til den norske rockegruppen Easy Riders. Albumet kom ut i februar 2007.
Sallustius Lucullus
Sallustius Lucullus (død ca. 89) var en romersk embetsmann i det 1. århundre.
Lite er kjent om ham utover at han var guvernør i Britannia etter Gnaeus Julius Agricola. Det er usikkert om han tok over rett etter Agricola, eller om det var en for ettertiden ukjent guvernør imellom. Suetonius forteller at keiser Domitian fikk ham henrettet for å ha oppkalt en ny lanse etter seg selv. Dette er muligens en bortforklaring; det er mulig at Sallustius tok del i Saturninus' konspirasjon, ledet av Saturninus som var legat i Germania Superior.
Det er mulig at det var Sallustius som bygde de såkalte Glen Forts i dagens Skottland for å konsolidere Agricolas fremganger. Inchtuthil ble oppgitt på denne tiden, og det er mulig at kravene om større styrker andre steder førte til at Sallustius ikke hadde store nok styrker. Arkeologiske funn tyder dog på at noen vakttårn i det nordlige Skottland var betjent helt frem til år 90.
Frosinone Calcio
Frosinone Calcio er en fotballklubb fra Frosinone i Lazio i Italia.
Spillerstall
Oppdatert 21. mars 2023.
Testament (band)
Testament er et amerikansk thrash metal-band som ble stiftet i Berkeley i California i 1983 med navnet Legacy.
Gjennom flere utskiftninger er det kun gitarist Eric Peterson som har vært medlem helt fra starten. Alex Skolnick (gitar) og Greg Christian (bassgitar) er opprinnelige medlemmer som også er med i dagens oppsetning. Chuck Billy erstattet den opprinnelige vokalisten Steve Souza i 1986, før innspillingen av bandets debutalbum. Han har vært medlem siden, og deltar på alle musikkalbumene til bandet.
I 1986 skiftet bandet navn til Testament. De har ofte blitt kreditert som et av de mest populære thrash metal-bandene på 1980-tallet.
Medlemmer
Nåværende medlemmer
Tidligere medlemmer
Jamaica under Sommer-OL 2004
Jamaica under Sommer-OL 2004. 47 sportsutøvere, 22 menn og 25 kvinner fra Jamaica deltok i fire grener, friidrett, badminton og svømming under Sommer-OL 2004 i Athen. Jamaica kom på 34.-plass på den uoffisielle medaljestatistikken med to gull-, en sølv- og to bronsemedaljer. Friidrettsutøveren Sandie Richards var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Polikarp Mdivani
Polikarp «Budu» Mdivani (georgisk: პოლიკარპე [ბუდუ] მდივანი, russisk: Поликарп Гургенович [Буду] Мдивани, Polikarp Gurgenovitsj [Budu] Mdivani, født 1877, henrettet 19. juli 1937) var en georgisk bolsjevik som deltok i den russiske revolusjon og den russiske borgerkrigen. Mellom 1921 og 1922 var han formann av det øverste sovjet i Georgia og spilte en viktig rolle i sovjetifiseringen av Kaukasus.
I 1922 kom han i opposisjon mot Josef Stalins sentraliserings-politikk. Han ble senere arrestert og anklaget for sin støtte til den trotskistiske opposisjonen, og ble henrettet i 1937.
Herbert Jankuhn
Herbert Wilhelm Alfred Jankuhn (født 8. august 1905 i Angerburg i Østpreussen, død 30. april 1990 i Göttingen) var en tysk arkeolog og professor som var tilknyttet nazismen.
På 1930-tallet meldte han se inn i SA, SS og NSDAP.
Bakgrunn
Han ble født i den lille byen Angerburg i Østpreussen, som i dag er en del av Polen. Familien var høyreorienterte, konservative tyske nasjonalister. Faren var lærer i grunnskolen, og kjempet i form av et polemisk skrift mot den litauiske okkupasjonen av Memelland i 1923 som følge av første verdenskrig.
Ved avslutning av studiene arbeidet han ved Institutt for prehistorie ved Friedrich-Wilhelms-Universität zu Berlin og fullførte her sin doktorgrad i 1931 hvor han skrev om gotiske funn i Memel.
Arkeologisk forskning
Etter å ha avlagt doktorgraden i Berlin, flyttet Jankuhn til Christian-Albrechts-Universität zu Kiel og arbeidet den første tiden som vitenskapelig assistent. Etter hvert fikk han ansvar for blant annet arkeologiske undersøkelser i Hedeby og Danevirke. I årene 1932-1933 var han stipendiat hos Deutsches Archäologisches Institut og reiste på forskningsreiser til Balkan og Midtøsten og vendte tilbake til Kiel i 1933.
I 1936 ble han dosent. Han ble også leder for Schleswig-Holsteinisches Landesmuseum fram til krigsutbruddet. Fra 1941 til 1945 var han formelt ansatt ved Universitetet i Rostock, og han underviste ved Georg-August-Universität Göttingen fra 1956 til 1973.
Jankuhn var en høyt ansett forsker, og han nedla et fremragende arbeid ved de arkeologiske undersøkelsene i Hedeby og Danevirke.
Nasjonalsosialist
Ettermælet hans er likevel sterkt farget av at han var erklært nasjonalsosialist, og at han gikk aktivt inn for å underbygge nasjonalsosialismens ideologiske fundament, blant annet raselæren, vitenskapelig. Etter 1933 ble alle arkeologiske forskningsprosjekter vurdert opp mot deres nytteverdi for nasjonalsosialismen. Dersom de ikke tjente saken, måtte de skrinlegges. Arkeologer som ikke gikk med på dette, fikk yrkesforbud. Janhkuhn ble imidlertid med; han var medlem i SA fra høsten 1933 og deltok blant annet i et ti ukers treningskurs i paramilitær virksomhet.
Han meldte seg inn i NSDAP i 1937. Samme år gikk han inn i SS og ble en del av Stabssturmbann, en stabsenhet med kontor i Kiel. Han arbeidet i nær forståelse med Heinrich Himmler i organisasjonen Ahnenerbe.
Etter angrepet på Norge i 1940 kom han som Hauptsturmführer og Himmlers spesielle utsending til Norge for å ivareta sikkerheten til norske – dvs. «germanske» – kulturskatter. Hans første oppdrag var å sikre framdriften av utgravningene av Raknehaugen på Romerike. Planen var at undersøkelsene skulle drives videre i tysk regi og med tyske midler, men dette ble avverget ved en snarrådig inngripen av Anton Wilhelm Brøgger. Brøgger måtte imidlertid godta at Vikingskipshuset på Bygdøy ble ekstra bombesikret under ledelse av Jankuhn. Jankuhn ville ikke ha noe med «den jødiske kunsthistorikeren og arkitekten» Harry Fett å gjøre, og foresto at han ble fjernet som riksantikvar og erstattet med en «pålitelig nordmann» som riksantikvar.
Etter Tysklands angrep på Sovjetunionen i 1941 ble Jankuhn forflyttet til de okkuperte områdene i Ukraina og Sør-Russland, der han hadde tilsvarende oppdrag som i Norge. Det videre ansvaret for arkeologi i regi av okkupasjonsmakten ble overlatt til Ernst Sprockhoff, hauptmann i Wehrmacht og arkeolog fra Humboldt-Universität zu Berlin.
I tiden 1942 til årsskiftet 1943/44 tjenestegjorde han i Waffen-SS-divisjonen 5. SS-Panzer-Division «Wiking» hvor hans enhet i strid med Haag-konvensjonen konfiskerte biblioteks- og museumsgjenstander, men denne operasjonen opphørte etter det tyske nederlaget mot Den røde armés offensiv langs Dnepr og mot Karpatene. Siden det etter hvert ble mangel på skolerte offiserer, tjenestegjorde han som deretter som stabsoffiser under Felix Steiner og Herbert Otto Gille, til tross for at han manglet formell militær utdannelse utover en grunnleggende infanteritrening. Han ble allikevel 9. november 1944 tildelt Jernkorset av første klasse, noe som kan tyde på at hans overordnede, på denne tiden Gille, var fornøyd med innsatsen hans.
Da han gikk tilbake til Ahnenerbe i 1944 fikk han graden SS-Obersturmbannführer i Allgemeine-SS, etter at Himmler hadde tilbakedatert en tidligere utnevnelse til SS-Obersturmführer slik at det skulle passe med bestemmelsene om opprykk. Som Obersturmbannführer hadde Jankuhn en grad som gjorde at han sto høyere enn de fleste andre vitenskapsmenn i Tyskland.
Rehabilitert etter krigen
Etter det tyske nederlaget i 1945, ble Jankuhn satt i amerikansk krigsfangenskap. Tre faktorer gjorde imidlertid at en rekke SS-arkeologer, herunder Jankuhn, etter hvert ble rehabilitert. Det første var at den tidligere faglige rivaliseringen og konflikten med Alfred Rosenberg og kretsen rundt ham ble videreført, slik at Rosenberg fikk aleneansvaret for den såkalte nazistiske arkeologien, mens kretsen rundt Ahnenerbe klarte å framstå som ideologisk nøytrale og seriøse vitenskapmenn.
Ordbog over det danske Sprog
Ordbog over det danske Sprog (ofte omtalt som ODS) er en ordbok som gir en oversikt over dansk i tiden 1700–1955. Det ble utgitt 28 bind fra 1919 til 1956, og fra 1992 er det blitt utgitt et supplement. Det var professor Verner Dahlerup som startet arbeidet.
Herbert Jankuhn
Rehabilitert etter krigen
For Jankuhn ble det videre nødvendig å få distansert seg fra sin tilknytning til SS. Han hevdet at han ble presset til å slutte seg til denne organisasjonen som i Nürnbergprosessen ble dømt til å være en kriminell organisasjon. Det er i ettertid imidlertid svært usannsynlig at han ble presset til å være medlem. SS oppfattet seg selv som en elite og ønsket ikke motvillige medlemmer, tvert imot skulle medlemskap henge høyt og være vanskelig å oppnå. Jankuhn klarte likevel å skaffe seg vitner som løy for å dekke Jankuhn. Innen Jankuhn ble stilt for retten, hadde det politiske klimaet endret seg og retten brydde seg ikke om å sjekke personalmappen og annen dokumentasjon rundt hans virksomhet.
Girye kullkraftverk
Girye kullkraftverk, eller Girye UMPP, er et av Indias såkalte «Ultra Mega Power Plants», et kullkraftverk på 4 000 MW under prosjektering for utbygging av Reliance Power fra 2009.
Herbert Jankuhn
Rehabilitert etter krigen
Til slutt ble hans sterke faglige bakgrunn trukket fram, og etter å ha blitt løslatt, kom han umiddelbart tilbake til arkeologien. Fra 1956 og fram til han gikk av med pensjon i 1973 var han professor ved Georg-August-Universität Göttingen. Han ble boende i Göttingen fram til sin død.
Ordbog over det danske Sprog
Ordbog over det danske Sprog finnes på Internett.
Girye kullkraftverk
Anlegget bygges i området Sindhudrug ved kysten av Maharashtra, nær elven Vaghotan og dens utløp. Det planlegges sjøveis innførsel av 12–15 millioner tonn kull per år til kraftverket.
Prosjektet er fortsatt usikkert, det er (2009) foreslått alternativ lokalisering til Dighe i Maharashtra.
Belgia under Sommer-OL 2012
Belgia deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012. 113 utøvere, 69 menn og 44 kvinner deltok i 16 idretter; friidrett, badminton, sykling, padling, roing, svømming, landhockey, hestesport, skyting, triatlon, tennis, bordtennis, turn, judo, vektløfting og seiling. Det var 25. gang Belgia deltok i et Sommer-OL; de har deltatt i samtlige Sommer-OL unntatt 1986 i Athen og 1904 i St. Louis. De kom på 60.-plass med én sølv- og to bronsemedaljer. Friidrettsutøveren Tia Hellebaut var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Basketball under Asialekene 1951
Basketball under Asialekene 1951. Det var fem lag som deltok i basketball-turneringen under Asialekene 1951 i New Delhi. Det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møtes en gang. Turneringen ble avviklet i perioden 5. til 10. mars 1951. Filippinene vant serien, de vant alle sine fire kamper.
Poopdekk
Poopdekk er et maritimt begrep for overbygget akter på en båt, et forhøyet akterdekk. Dekket utgjør en del av fartøyets skrog og går over hele skipets bredde.
Louis Dembitz Brandeis
Brandeis ble utnevnt til høyesterettsdommer av den demokratiske presidenten Woodrow Wilson i 1916, og satt til 1939.
Krabbetåken
Krabbetåken (katalognavn Messier 1, M1 eller NGC 1952) er en supernovarest i stjernebildet Tyren. Den ble første gang observert i 1731 av John Bevis. Større betydning fikk det imidlertid at Charles Messier «gjenoppdaget» den i 1758 da han observerte en komet. Han la merke til et diffust lysende objekt 67’nordvest for V -Tauri (zeta Tauri). Objektet lignet til forveksling en svak komet. Messier bestemte seg da for å lage en katalog over objekter som kometjegere også senere kunne komme til å forveksle med kometer. Dette ble etter hvert til en liste med drøyt 100 objekter som alle er godt egnet for små og moderat store amatørteleskoper.
Noen av Messier-objektene er synlige uten kikkert, blant annet M31- Andromedatåken, M42 – Oriontåken og M13 – kulehopen i Herkules. Andre er vanskelige å se selv i ganske store amatørteleskop dersom forholdene ikke er gode eller observasjonen gjøres fra et sted som er sjenert av for mye lys. Objektene betegnes med bokstaven M for Messier etterfulgt av et tall som viser rekkefølgen han katalogiserte objektene i. Krabbetåken, som er det første objektet Messier førte opp i sin katalog, har derfor betegnelsen M1. Listen inneholder galakser, stjernehoper, gasståker og planetariske tåker. Mange hobbyastronomer «jakter» aktivt på Messier-objekter for å finne flest mulig av dem.
En massiv stjerne dør
Krabbetåken er et resultat av en av universets mest dramatiske hendelser; en stor stjernes voldsomme død. Dette er stjerner som har en masse på 2-3 ganger solas masse når de dør. Etter hvert som de går tom for hydrogen og helium i kjernen, starter de å brenne karbon til tyngre grunnstoffer. Alle disse kjernereaksjonene produserer store mengder energi. Temperaturen i kjernen øker til 100 millioner K! Mye av denne energien forsvinner ut som nøytrinoer, som er partikler som nesten ikke vekselvirker med annen materie. Dersom massen er stor vil dette kunne pågå helt til det dannes jern. Dannelse av tyngre grunnstoffer enn jern krever imidlertid energi snarere enn å frigi energi. Stjernen kommer i en energikrise som ødelegger den balansen det tidligere var mellom tyngdekraften som virker innover mot sentrum av stjernen og strålingstrykket som virker i motsatt retning.
Tyngdekraften får fullstendig overtaket siden strålingstrykket reduseres kraftig, og stjernen bryter sammen under sin egen gravitasjonskraft i et enormt gravitasjonskollaps. Stjernen faller sammen mot sitt sentrum. Det er da lett å skjønne at det er enorme energimengder som frigjøres når milliarder av tonn masse i løpet av kort tid styrter hundretusenvis av kilometer innover i et enormt sterkt tyngdefelt. Denne energien kan umulig forbli i stjernens kjerne. I stedet kastes de ytre delene av stjernen ut i verdensrommet med hastigheter på over 1000 km pr. sekund i en vanvittig eksplosjon. Temperaturen og tettheten blir så enorm i denne prosessen at også de aller tyngste grunnstoffene lages. Dette er faktisk den eneste måten disse grunnstoffene kan lages på. Og nova/supernova-eksplosjoner er de eneste som kan sende dem ut i verdensrommet.
Krabbetåken eksploderte for ca. 7300 år siden. På jorda levde vi imidlertid i uvitenhet om stjernens dramatiske skjebne i ytterligere 6300 år fordi avstanden til objektet er 6300 lysår. Først i år 1054 e.Kr. kom lyset fra eksplosjonen frem til oss. Kinesiske astronomer har etterlatt seg rapporter om en stjerne som var synlig på høylys dag i 23 dager der vi i dag finner Krabbetåken. De så den første gang 4. juli dette året. Indianere i Nord-Amerika har gjort nedtegninger som bekrefter rapportene fra Kina. Det er imidlertid rart at det ikke finnes noen rapporter om objektet fra Europa, spesielt siden objektet var synlig i omtrent et år. Det har vært spekulert på om kirken av en eller annen grunn har nedlagt forbud mot å nevne objektet.
På sitt sterkeste sendte stjernen alene ut like mye lys som omtrent 400 000 000 soler. Tilsvarende kraftige eksplosjoner har skjedd i vår galakse bare to ganger siden; Tychos stjerne i Cassiopeia i 1572 og Keplers stjerne i Slangebæreren ( Ophiuchus ) i 1604.
Observasjoner av Krabbetåken
Krabbetåken har en samlet lysstyrke på ca. 9 mag., og en total utstrekning på ca. 5’x 3’. Den ligger 67’nordvest for V-Tauri. Den er et relativt lett objekt å observere i en kikkert med speil eller linse på 10 cm (3-4 tommer) eller mer forutsatt at himmelen er helt mørk og forholdene ellers er gode. Den ovale formen begynner å komme fram med kikkerter fra 6" (15 cm) og oppover. Krabbetåken har en rekke filamenter som ligner tråder som stråler ut fra tåken. Dette kan være fronter hvor sjokkbølger beveger seg. Disse var den direkte årsaken til at tåken fikk sitt navn fordi Lord Rosse i 1844 syntes de fikk objektet til å ligne en krabbe. Filamentene begynner så smått å bli synlige i teleskoper med åpning større enn ca. 10" (25 cm). De kommer imidlertid ikke fram i sin fulle prakt annet enn på fotografier.
Energiutsendelse fra Krabbetåken
Det kreves en temperatur på ca. 500 000 K for å forklare den nåværende energiutsendelsen fra Krabbetåken som tilsvarer ca. 30 000 ganger den energien sola sender ut. Mesteparten av energien sendes derfor ut i den ultrafiolette delen av spekteret og som røntgenstråling. Røntgenkilden har en utstrekning på ca. 2’. Man regner med at ca. 5% av denne strålingen stammer fra supernovaresten. Resten produseres i gassen som omgir stjernen. En teori går ut på at røntgenstrålingen lages av elektroner med svært høy hastighet som akselereres og bremses hurtig opp i et svært kraftig magnetfelt. Energien som sendes ut som røntgenstråling er ca. 100 ganger større enn den energien som sendes ut i synlig lys.
Slik vi ser tåken i dag, nesten 1000 år etter eksplosjonen, ekspanderer tåken i gjennomsnitt med en hastighet på ca. 1000 km/s. Dette er beregnet på bakgrunn av fotografier som er tatt av tåken med store teleskoper med noen tiårs mellomrom. Hastigheten øker noe med tiden. Denne hastigheten stemmer godt overens med tidspunktet for observasjonene av supernovaen fra Kina og Nord-Amerika.
Krabbepulsaren
I sentrum av tåken ble det i 1968 funnet en kraftig radiokilde. Den er faktisk blant de fire sterkeste radiokildene på himmelen. Posisjonen til denne faller sammen med en svak stjerne som også varierer med inntil en faktor 15 i synlig lys. Det som er mest spesielt med denne stjernen, er at den gjør ca. 30 oppbluss hvert sekund. Omtrent hvert femte minutt (dvs. omtrent hver 10 000 puls) kommer det en puls som er omtrent 1000 ganger så sterk som en gjennomsnittlig puls.
Den korte perioden viser at stjernen roterer uhyre raskt. Dette gjør den fordi den har bevart mesteparten av sin totale rotasjonsenergi samtidig som den er blitt komprimert til et objekt med diameter på bare noen kilometer. Komprimeringen øker rotasjonshastigheten voldsomt på samme måte som når en kunstløper øker rotasjonen når hun/han trekker armene inntil kroppen.
Det er stjernens store masse som gjør at den er blitt så kompakt. Da blir tyngdekraften så stor at selv ikke atomene motstår trykkreftene når strålingstrykket fra kjernereaksjonene opphører. Atomene knuses rett og slett ved at elektronene presses inn i atomkjernene av tyngdekraften og omdannes til nøytroner. Stjernen kalles da en nøytronstjerne. Forskerne har beregnet at tettheten til Krabbepulsaren er så stor at bare én kubikkmillimeter (et volum som tilsvarer størrelsen av et knappenålshode) veier én million tonn. Dette illustrerer at atomene vi er laget av faktisk består av en bitteliten kjerne omgitt av bittesmå elektroner, men at mesteparten er tomrom. Jorda hadde fått samme tetthet som Krabbepulsaren dersom den hadde blitt presset sammen til en kule med diameter 225 meter.
Sankt Hans Fest
Plottet er som vanlig i Kiellands romaner ikke det vesentlige, og i Sankt Hans Fest er det svært tynt. Noen mennesker i en liten, gledeløs by vil arrangere en byfest. Det passer ikke byens åndelige leder, den mektige presten Morten Kruse, som i stedet vil ha en veldedighetstilstelning i sin regi, og slik blir det. Sankt Hans Fest er en kollektivroman med et stort persongalleri, og romanens tema er kampen om makt og herredømme i byen.
Handlinga
I et lengre tilbakeblikk fortelles historia om Morten Kruse forvandling fra mislykka kapellan til mektig religiøs fører med innflytelse langt ut over byens grenser. I Gift var han den trumpne latinskolegutten Morten Bakstrever, sønn av krambodhandler Jørgen Kruse, som var påsatt til studier. I Fortuna kommer han tilbake til hjembyen som kapellan, og kjennetegnes først og fremst ved sin gnienhet i pengespørsmål. En forferdelig ulykke for Morten Kruse var fallitten til Carsten Løvdahl, som han hadde betrodd både konas og foreldrenes formue, overbevist om at Løvdahl ville gi bedre rente enn banken.
Den økonomiske miseren gjør at Morten Kruse opparbeider et surt hat til alle som eier noe. Prekenene hans utvikler seg til gledeløse forestillinger som færre og færre finner noen oppbyggelse i, og kollekten kaster mindre og mindre av seg. Samtidig føler han at han ikke får sagt det som han gjerne vil ha sagt i det stive bokspråket som han har måttet tilegne seg i studiet. En dag sprekker det for han fra prekestolen, og han kaster manuskriptet og slynger ut sin forakt for verden på rotekte siddismål. Til sin store overraskelse finner han lokalet fullt neste gang han skal preke, og han skjønner at han må gi folk det de vil ha: kraftfulle påminnelser om deres syndige liv og hang til forfengelighet og pyntesjuke – fortalt på deres eget språk. Fra da av strømmer de til i stadig større antall, og offergavene strømmer inn i hittil ukjent omfang. Snart befinner han seg i midten av et åndelig imperium, omgitt av sine håndgangne menn, som kjenner til alle forhold hos alt og alle i byen, og som lokker og skremmer folk til seg med en kombinasjon av åndelige og økonomiske trusler. «Kaninene» kaller Kielland denne kretsen av medhjelpere, og han lar sjefskaninen Peder Pedersen uttrykke seg slik overfor en av de mest gjenstridige: «Nei, det ser virkelig ut til at du plent og absolutt vil være mellom Guds fiender, … men du får ingen glede av det, – det kan jeg si deg; for den som ikke er med oss er mot oss; og – som han sa – presten -, det er best å vite hvor man har sine venner og sine fiender.»
Eneste grunn til at planene om en verdslig sankthansfest kommer så langt som de gjør, er at Morten Kruse befinner seg utenbys på en prekenreise. Når han av Peder Pedersen varsles ved telegram om at noe er på gang, haster han tilbake til byen, og tar fatt på arbeidet med å få alt inn i vante former og helst øke sin egen makt. Under trykket fra Morten Kruse og hans kaniner faller den ene etter den andre ifra, og slutter seg i stedet til hans alternativ – en veldedighetstilstelning for de blinde – på bedehuset. Det ender med at byen ligger som utdødd på sankthansaften – ingen tør vise seg utendørs av frykt for å vekke kaninenes mishag. «Men mot øst, hvor månen kom fra, var det klart og mørkeblått; og langt der inne mellom fjellene måtte det ennu finnes noen kaninfrie egner; for hist og her sted en røksøyle i været, hvor det altså ennu fantes noen forvovne gutter og jenter, som torde danse og ture sankthans.»
Som for virkelighetens Lars Oftedal er pressen også et middel for Morten Kruse til å utbre og forøke makta, og her kommer Abraham Løvdahl inn som en viktig biperson. Etter farens konkurs har han fått en stilling som bladsmører i Morten Kruses avis «Sannhetsvidnet». Under Kruses fravær drister han seg til å gi den forestående festen en positiv omtale, men når sjefen kommer hjem og Abraham skjønner hvor landet ligger, kommer han dagen etter med en likeså fordømmende omtale. Abraham Løvdahl er redusert til en ynkelig person, forakta på alle hold.
Romanen Sankt Hans Fest ble filmatisert i 1947 med Toralf Sandø som regissør.
Lama (elv)
Lama (russisk: Лама) er ei elv i Moskva og Tver oblast i Russland. Den er ei sideelv til Sjosja. Lama er 139 kilometer lang og har et nedbørfelt på 2 330 km².
Elva fryser over i november og blir under isen til månedsskiftet mars/april. Historisk sett var elva en del av den viktige vannveien mellom elvene Volga og Moskva. På 1100-tallet oppsto byen Volokolamsk ved bredden av Lama.
March On, Bahamaland
March On, Bahamaland er nasjonalsangen til Bahamas. Tekst og melodi er av Timothy Gibson. Den ble tatt i bruk som nasjonalsang i 1973.
Delawarebukten
Delawarebukten (engelsk: Delaware Bay) er en dyp bukt, og en forlengelse av utløpet til elven Delaware på USAs nordøstlige kyst. Denne bukten forkorter sjøveien mellom Philadelphia og Baltimore, og den må også brukes av alle skip som skal til Philadelphia-havnen. Den utgjør omtrentlig 2030 km² i areal, og buktens ferskvann blander seg i mange kilometer med saltvannet fra Atlanterhavet.
Bukten er grenset i innlandet av de amerikanske delstatene New Jersey og Delaware, og med Delaware Capes, Cape Henlopen og Cape May ved Atlanterhavet. En fergerute går til og fra Cape May i New Jersey og Lewes i Delaware. Forvaltningen av havnene langs bukten er ansvaret til den bistatlige myndigheten Delaware River and Bay Authority (DRBA).
Gottorp
Gottorp (tysk Gottorf) slott ligger ved byen Slesvig i den nordtyske delstaten Schleswig-Holstein i den innerste viken av fjorden Slien. Borgen ble først reist som residens for Slesvigs biskoper i 1161, men den ble revet av kong Valdemar I av Danmark. Han bygget en ny borg som senere skulle bli de slesvigske hertugenes residens fra 1260. Borgen med tilhørende festning kom til å spille en viktig rolle i den danske historien militært og politisk sett, for den ble med rette kalt «hele Danmarks lås og lukke». På grunn av motsetninger mellom de danske konger og de senere gottorpske hertuger skulle Gottorp få en viktig rolle i de svensk-danske krigene.
Gottorperne
I 1554 oppsto det gottorpske fyrstehus, også kjent som Slesvig-Holsten-Gottorp, da den danske kongen delte de viktige hertugdømmene Slesvig (som dansk len) og Holstein (som tysk len) med sine brødre. Hans yngre bror Adolf ble hertug med residens i Gottorp Slott. Under den virkelystne hertugen Frederik III av Slesvig-Holsten-Gottorp ble Gottorp kjent som et viktig europeisk kultursentrum med et bibliotek og en kunstsamling som ble overført til København i 1749.
I 1721 kom den dansk-norske kongen Frederik IV til Gottorp for å få orden på forholdene etter at det gottorpske hertugdømmet var beseiret i 1713–1714. Hertugdømmet Slesvig ble permanent underlagt den danske krone 22. august. De to gjenværende hertuger i Slesvig og Holstein måtte underskrive en troskapsed til kongen en uke senere. På Gottorp slott ble kongen hyllet 4. september 1721 av alle stender etter at adelsstanden hadde avlagt troskapsed til den danske kongen og hans arvinger for all fremtid.
Middelalderborgen ble sterkt skadet av en brann i 1492, men sto gjenreist som renessanseslott av kong Frederik I omkring 1530. Nyttårsnatten 1546/65 brant slottet igjen, og nå ble det utvidet til et firefløyet festningsanlegg. I årene 1697–1703 ble det ombygget og utvidet til sitt nåværende utseende i barokk stil etter tegninger av den svenske arkitekt Nicodemus Tessin d.y. for hertug Fredrik IV. Den venetianske arkitekten Domenico Pelli sto for oppføringen.
Gottorp ble kongelige dansk slott i 1713 og fra 1731 residens for den danske kongens stattholdere fram til 1848. Fra 1834 til 1848 var slottet sete for den slesvig-holsteinske regjeringen og den slesvigske overdomstolen.
Prins Christian av Holsten-Beck ble født på Gottorp slott i 1818 som dattersønn av stattholderen i Slesvig-Holsten. Han ble senere kong Christian IX av Danmark, farfar til kong Haakon VII av Norge.
Museum
I 1945 ble Gottorp slott omgjort til museum for Schleswig-Holstein. Landesmuseum für Kunst und Kulturgeschichte inneholder verdifulle samlinger av kunsthåndverk og kunst, blant annet et eksemplar av Gutenbergs Bibel. Archäologischen Landesmuseum har mer enn en million gjenstander fra steinalder til middelalder i sine samlinger. Særlig berømt er Nydamskipet fra ca. 310 e.kr, et 23 meter langt fartøy som skal ha vært ofret som krigsbytte i Nydam mose (myr) i Nord-Slesvig, og moseliket Østerbymannen.
Aristeion-prisen
Aristeion-prisen var fellesnavnet for Den europeiske litteraturprisen og Den europeiske oversetterprisen. Prisene var en del av EUs Ariane-program for å fremme samarbeid mellom medlemsstatene på området bøker og lesning samt å øke kjennskap til og spredning av litterære verker fra medlemslandenes kulturer. Prisene ble i perioden 1990 til 1999 utdelt årlig.
Utdelingen skjedde i årets europeiske kulturby.
Litteraturprisen gikk til et litterært verk som ble ansett å være et viktig bidrag til samtidslitteraturen. Oversetterprisen ble utdelt for en eksepsjonell oversettelse av et viktig litterært samtidsverk.
Ariane-programmet ble avsluttet i 1999.
IBBY Norge
IBBY Norge arrangerer hvert år informasjonsmøter om årets utgivelser av barne- og ungdomsbøker og utgir medlemsbladet Barnebokforum. Bladet inneholder blant annet kursoversikter og omtale av aktuelle bøker og i 2019 hadde det et opplag på 540. Organisasjonen deler også ut Askeladdprisen annethvert år, samt nominerer norske kandidater til H.C. Andersen-prisen og Litteraturpriset till Astrid Lindgrens minne.
Delta (delstat)
Delta er en delstat ved Beninbukta i Nigeria. Delstaten ble opprettet i 1991, og hovedstaden heter Asaba. Næringslivet består av produksjon og eksport av petroleum, palmeolje, tømmer og gummi. I tillegg produseres det en del ris, men det brukes for det meste til eget forbruk.
Stagg
Stagg er et belgisk gitarmerke som også produserer andre musikkinstrumenter, for eksempel bassgitarer, trommer, slagverk og messingblåseinstrumenter. Merket eies av EMD Music SA i Brussel, et familieselskap stiftet av Leonardo Baldocci og hans kone Elena Baldocci. Selskapet har flere avdelinger i Europa, og det har også en avdeling i USA med kontor i Nashville.
Chesterfield (sigarettmerke)
Chesterfield er et sigarettmerke markedsført av Phillip Morris. Det var en av de mest anerkjente merkevarer av det tidlige 20. århundre, men salget har falt jevnt og trutt opp gjennom årene. Den ble oppkalt etter Chesterfield fylke i Virginia. Chesterfield blir fortsatt produsert i dag, og er fremdeles populært i Europa, men har vært fraværende fra amerikansk annonsering i mange år.
Pall Mall (sigarettmerke)
Pall Mall er et sigarettmerke markedsført av British American Tobacco, og i Norge av British American Tobacco Norway AS.
Pall Mall ble lansert i 1899 og økte sin popularitet på 1960-tallet i USA, og var lenge en av de mest solgte sigarettene uten filter. Men etter hvert som rapporter om sammenhengen mellom lungekreft og tobakksrøyking ble kjent, mistet Pall Mall mye av sin popularitet. I Ettertid ble Pall Mall også lansert med filter.
I Norge finnes variantene Pall Mall 20 (uten filter), Pall Mall Filter 20, Pall Mall Plain 20. På verdensbasis finnes en rekke andre varianter. British American Tobacco Norway AS har produsert Pall Mall til det norske markedet frem til fabrikken ble flyttet til Danmark i 2008. Forøvrig var Pall Mall også en populær sigarett i Norge på 1960-tallet.
Sigarettenes innhold
I en studie i 1977 ble det funnet 33 mg «tjære» og 2,1 mg nikotin i hver Pall Mall Plain-sigarett. Dette var det nest høyeste innholdet av begge stoffene i testen som dekket 28 sigarettmerker som var tilgjengelig på det norske markedet.
Mølje
Mølje er en matrett som har lange tradisjoner i Norge. Navnet brukes både om kjøttmølje og fiskemølje, men det er stor forskjell på de to rettene. Mens kjøttmølje er basert på kjøttkraft (som oftest av svin) og flatbrød, består fiskemølje av kokt torsk med lever og rogn. Her finnes det utallige variasjoner på både kjøttmølje og fiskemølje. Langs kysten i Troms er fiskemølje «nasjonalretten», og i innlandsområdene spiser man kjøttmølje.
Tradisjoner
Mange steder i landet har mølje vært en tradisjonsrett som ble servert om formiddagen på julaften. I indre Østfold og flere andre steder har det vært tradisjon å servere mølja klokken 12, gjerne til storfamilien, som ofte dro hver til sitt for resten av kvelden.
Mange serverer også kjøttmølje som tilbehør til lutefisk.
Varianter
En variant som det før i tiden var tradisjon å servere enkelte steder i Finnmark, var mølje av flådde, rensa sauehoder med avhogd snute. Hodene ble lagt i saltlake i 10 – 14 dager og siden kokt med tunger og hjerter. Retten ble kalt kjøttmølje og servert til middag på julaften.
Tradisjoner
Fiskemølje med torsk spises mest om vinteren mens møljen av sei er mer noe man spiser om sommeren. I fiskmøljen av sei bruker man bare lever, mens den av torsk har man også med rogn. Det er en gammel tradisjon at man fisket juletorsken og lagde mølje til julemiddag i Nordland, men også andre steder var og er dette fremdeles tradisjon.
Kroatia under Sommer-OL 2012
Kroatia deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012.
Skullerud skole
Skullerud skole er en ungdomsskole som ligger i grenselandet mellom boligområdene Bogerud, Rustad og Skullerud i Oslo. Skolen har ca. 330 elever, og ligger like ved Skraperudtjern ved inngangen til Østmarka. Skolens motto er «En skole for trivsel og læring».
Ulpius Marcellus
Ulpius Marcellus var en romersk embetsmann og offiser i det 2. århundre.
Han ble utnevnt til guvernør i Britannia av keiser Commodus og slo ned et opprør der mellom 181 og 184. Dio Cassius forteller at stammene i nord brøt gjennom Hadrians mur og drepte en general, Caerellius Priscus, som muligens var Marcellus' forgjenger som guvernør. Han omtalte dette som den mest alvorlige krigen i Commodus' regjeringstid, og skrev at den ikke var endelig over før omkring 184. En serie mynter ble slått til minne om en seier det året, og Commodus tok tittelen Britannicus, «britenes overmann». Det ble også slått mynter med referanser til nye seire i 185, 186 og 187, hvilket tyder på at romerne fortsatt ikke hadde full kontroll ved grensen mot nord.
Han slet med å holde kontroll over legionene. Marcellus krevde jerndisiplin, og styrkene i Britannia under Commodus var på randen av mytteri, hvilket ikke var en heldig kombinasjon.
Tidligere har enkelte historikere ment at en annen Ulpius Marcellus gjorde tjeneste som guvernør omkring 30 år senere, og at dette var Marcellus' sønn. Det har vist seg at dette var basert på en feildatert innskrift, og at det bare var én guvernær ved dette navnet.
Filipp Makharadze
Filipp Yesejevitsj Makaradze (georgisk: ფილიპე მახარაძე, russisk: Филипп Махарадзе) (født 1868, død 10. desember 1941) var president av den georgiske sosialistiske sovjetrepublikk fra 1938 til 1941 og landets statsminister fra 1929 til 1931.
Lars Sæter
Lars Sæter (født 13. mai 1895 i Surnadal, død 27. mai 1988) var en norsk politiker (KrF), emissær og forretningsmann.
Sæter var stortingsrepresentant fra Sør-Trøndelag 1954-1961.
Utdannelsen hans var folkehøgskole, befalskurs og bibelskole, og da han gjorde et karriereskifte som voksen, gikk han handelsskole. Han arbeidet som emissær, ungdomssekretær, redaktør og kretssekretær for Trøndelag indremisjonskrets 1919-1937. Han var disponent for Trøndelag misjonshotell 1934-1937. I 1937 ble han disponent i Nordenfjeldske Oljeselskap, et datterselskap av Sporveienes Bensindepot, Norsk Oljeraffineri (NOR), som i 1950-årene endret navn til Mobil Oil NOR.
Hovsfoss
Hovsfoss (også skrevet Hofsfoss) er en foss i nedre del av Ådalselva, som er en elvestrekning i Begna i Ringerike kommune i Buskerud. Den har en fallhøyde på cirka 12 meter og ligger rundt to kilometer nord for Hønefossen. Sammen med den nedenforliggende Follumfoss er fallene utnyttet til kraftproduksjon gjennom Hofsfoss kraftverk. Kraftverket eies av EB Kraftproduksjon AS
Lars Sæter
Han var medlem av Nidaros bispedømmeråd 1933-1954, formann i Trondheim KrF 1945-55. Han hadde også flere andre ledende verv i kommunen (både Trondheim og Surnadal), indremisjonen og partiet.
Hovsfoss
Fossen har ett damanlegg bestående av ei klappeluke og en gravitasjonsdam med fritt overløp.
Lars Sæter
En yngre bror, Arne Sæter, var stortingsrepresentant (KrF) for Møre og Romsdal.
Bosnia-Hercegovina under Sommer-OL 2012
Bosnia-Hercegovina deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012. Seks utøvere – fire menn og to kvinner – deltok i de fire sportsgrenene friidrett, svømming, skyting og judo. Det var sjette gangen Bosnia-Hercegovina deltok i et sommer-OL. Ingen av de seks utøverne vant noen medaljer. Judoka Amel Mekić var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Peru under Sommer-OL 1984
Peru under Sommer-OL 1984. Trettifem sportsutøvere, nitten menn og seksten kvinner fra Peru deltok i ti grener under 1984 i Los Angeles. De kom på delt 33.-plass på den uoffisielle medaljestatistikken med en sølvmedalje. Skytteren og gullmedaljevinneren fra Sommer-OL 1948 i London Edwin Vásquez var Perus flaggbærer under åpningsseremonien.
Princeton Theological Seminary
Princeton Theological Seminary (PTS) er en høyere teologisk utdannelsesinstitusjon innenfor den presbyterianske kirke i USA, og ligger i Princeton i New Jersey, i USA. Institusjonen er uavhengig Princeton University, som ligger i nærområdet.
PTS er en av verdens ledende institusjoner innenfor høyere grads teologisk utdanning og har en av verdens største teologiske biblioteker.
Princeton er i dag et internasjonalt økumenisk miljø med ca. 700 studenter og 50 vitenskapelig ansatte. Selv om institusjonens røtter er presbyterianisme, utdanner ikke alle studentene seg til å bli prester og pastorer i den presbyterianske kirke. Mange av studentene forbereder seg til tjeneste i andre denominasjoner og enkelte utdanner seg til forskere innenfor akademia. Andre igjen tar studiene i sammenheng med andre studier (jus, medisin, sosialt arbeid, administrasjon og utdannelse).
Historie
PTSs historie begynner tidlig på 1800-tallet, da de mer profesjonsrettede studier ble skilt ifra den mer generelle utdannelse som gis på mange av universitetene i USA. Generalforsamlingen i Den presbyterianske etablerte The Theological Seminary at Princeton i 1812, med støtte fra lederne på det nærliggende høyskolen i New Jersey (i dag Princeton University).
Ved oppstarten bestod skolen av tre studenter og én lærer, Prof. Dr. Archibald Alexander. De neste tre år steg tallet på studenter gradvist, og arbeidet med å bygge et skolebygg ble startet. Bygningen Alexander Hall ble tegnet av John McComb jr. og åpnet i 1817. Kuppelen ble føyet til i 1827, men brant ned i 1913 og ble erstattet i 1926. Bygningen ble helt enkelt kalt for «Seminaret» frem til 1893, da det fikk navnet Alexander Hall offisielt.
Skolen ble kjent på 1800- og tidlig 1900-tallet for dets forsvar for kalvinistisk presbyterianisme og utviklingen av skoleretningen Princeton Theology. Senere ble skolen scene for en fundamentalistisk-modernistisk strid. Striden, som gikk blant annet ut på betydningen av læren, førte til at den konservative fløy brøt ut og dannet Westminster Theological Seminary (i Philadelphia), som ble ledet av John Gresham Machen.
PTS var den første teologiske skole i USA på høyere universitetsnivå (graduate level) og skolen er fremdeles tilhørende Den presbyterianske kirke i USA, den er en av ti teologiske høyskoler som er tilknyttet denominasjonen. Siden skolens grunnleggelse er over 14 000 personer uteksaminert.
Evrytania
Evrytania (gresk Ευρυτανία, latin Eurytania) var et prefektur i Hellas. Det er en del av periferien Sentral-Hellas og hovedstaden i prefekturet er Karpenisi. Prefekturet ble opprettet i 1947 ut av Aitolia og Akarnania. Det består nesten bare av fjell, inkludert Tymfristos og Panaitoliko i sør. Av elver finner en blant annet Akheloos i vest og Agrafioti og Megdova i øst, som renner ut i Det joniske havet. Prefekturet er et av de minst befolkede i Hellas og et av få prefektur som bare benytter ett retningsnummer. Evrytania grenser til πρεφεκτθρενε Aitolia og Akarnania i vest, sørvest og i sør (vest for Akheloos), Karditsa i nord og Fthiotis i øst. Evyrtania har et stort skisenter nær Karpenisi i Tymfristosfjellene.
Princeton Theological Seminary
Rektorer (presidenter)
I 1902 gikk PTS vekk fra rektortittelen (principal) over til en presidenttittel (president).
Bibliotek
PTS' biblioteker har den største teologiske boksamling i USA, og en av de største i verden. Biblioteket har over 1 068 000 innbundne bind, pamfletter og mikrofilmer. Det fører ca. 2 100 tidsskrifter, rapporter, abstrakter osv. Bibliotekene er:
Evrytania
Klima
Evrytania har en blanding av middelhavsklima og fjellklima i de vestlige områdene og mye av området får snø om vinteren. Sommermånedene er derimot varme.
Historie
Evrytania har sin opprinnelse i antikken. Det ble en del av Romerriket og seinere en del av Østromerriket. I en periode på 1200-tallet ble det styrt av frankerne før Det osmanske riket erobret området på 1300-tallet. I motsetning til det meste av Hellas på denne tiden var området rundt Agrafa nesten helt selvstyrt. Etter 400 år under osmansk styre ble Evrytania igjen en del av Hellas etter den greske selvstendighetskrigen. Økonomien forbedret seg med jordbruket, men landsbyene var fremdeles fattige. Området ble rammet av den andre verdenskrigen og seinere av den greske borgerkrigen. Mot slutten av 1940-tallet ble det fred i området og økonomien blomstret, selv om innbyggertallet i landsbyene minket. Området fikk elektrisitet, radiokommunikasjon, motortransport og bedre veier i 1950-årene.
Fredrich Christian Holberg Arentz
Fredrich Christian Holberg Arentz (født 28. september 1736 i Askvoll, død 31. desember 1825 i Bergen) var en norsk skolemann.