cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aspidytidae
Aspidytidae er en liten familie av biller som ble oppdaget så sent som i 2002. Foreløpig er det funnet to arter, én i Sør-Afrika og én i Shaanxi-provinsen i Kina. Disse billene kryper omkring på steiner som blir oversprutet av fossefall eller strittflytende elver, et såkalt hygropetrisk habitat. Billene er middels store (7–8 mm), mørke med oval kroppsform. Antennene er trådformede, nokså korte, med et karakteristisk svært kort (ringaktig) andre ledd. De kan ligne noe på vannkalver men skiller seg fra disse på at beina ikke i det hele tatt er utviklet for svømming. Beina er nokså korte, med kraftige lår og legger, og slanke fotledd. Leggene har kraftige sporer. Larvene er foreløpig ukjente og man vet ganske lite om biologien til disse sjeldne billene.
Kilder
Ribera, I., Beutel, R.G., Balke, M. og Vogler, A.P. 2002. Discovery of Aspidytidae, a new family of aquatic Coleoptera. Proceedings of the Royal Society, London, 269: 2151-2157.
Eksterne lenker
Aspidytes wrasei:
Horseshoe Island
Horseshoe Island ble navngitt under British Graham Land Expedition (BGLE) 1934–37, som kartla dette området både fra land og fra luften i 1936–37. Navnet henspiller til øyas halvmåneformede form som utgjøres av to topper på 600 og 900 meter, Mount Searle og Mount Breaker. Senere undersøkelser (1955–57) viste at øyas fasong lignet mindre på en hestesko enn opprinnelig antatt.
Base Y
Base Y (Marguerite Bay) ble etablert på Horseshoe Island av Falkland Islands Dependencies Survey i 1955. Den var i kontinuerlig bruk fra 11. mars 1955 fram til den ble forlatt 21. august 1960 og mannskapene overført til Base E på Stonington Island. Stasjonen ble benyttet i forbindelse med topografiske og geologiske undersøkelser, samt for meteorologiske observasjoner. Anlegget er verneverdig som en relativt uforandret og fullstendig utstyrt britisk forskningsstasjon, og står oppført på Antarktistraktatens liste over historiske steder og kulturminner i Antarktis.
569 Misa
569 Misa er en hovedbelteasteroide. Den er navneopphavet til asteroidefamilien Misa. Den ble oppdaga den 27. juli 1905 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Den er oppkalt etter den greske gudinnen Misa, som hadde en rolle i de orfiske mysterier.
Plassen kirke
Plassen kirke er en langkirke fra 1907 i Søre Trysil i Trysil kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tre og har 250 plasser. Kirken er bygget i dragestil.
Historie
Den første kirken i Plassen ble innviet av biskop Halvor Folkestad 27. august 1879. Det var en åttekantet kirke i laftet tømmer, utvendig kledd med hvitmalt panel. Den hadde 240 sitteplasser. Den var tegnet av arkitekt Jacob Wilhelm Nordan (1824–1892), som var en av Norges mest produktive kirkebyggere.
2. juli 1904 ble kirken truffet av lyn, og kirken brant ned til grunnen i løpet av et par timer. Dagen etter skulle det være gudstjeneste i kirken, og sogneprest Opsand med frue og gjester ankom Plassen. Forskrekkelsen var stor da de fikk se den brannherjede tomta. Men prest og menighet samlet seg på kirkebakken, og sognepresten holdt en preken som ble husket lenge av de som var tilstede. Det var en underlig stemning denne søndags formiddagen. Noe av kirkens innbo ble reddet: kirkens kar, alterbordet, døpefonten og flere av gulvteppene. Disse ble oppbevart på nabogården Grønnæs. Kirkeklokkene hadde fått ille medfart, den største var helt ødelagt, den minste var hel, men skadet. I dag står en brannherjet kirkeklokke ved inngangen til kirken og minner om det som skjedde i 1904.
Folk i området satte straks i gang med oppbygging av ny kirke og bare tre år senere var den nye kirken reist og ble innviet og vigslet den 17. juli 1907 av biskop Christen Brun. Kirken ble tegnet av arkitekt Victor Nordan (1862–1933), sønn av Jacob Wilhelm Nordan.
Orgelet ble levert av firma Olsen og Jørgensen. Byggmester var en ved navn Olsen fra Vang. Grunnmuren ble laget i 1905, derfor står dette årstallet på tårnfløyen. Menigheten hadde samlet inn penger til lysekrone, orgel og en del andre gjenstander. En avstøpning av Thorvaldsens vakre og velkjente Kristusstatue, var en gave fra en i menigheten. Til orgelet hadde også Trysil privatbank og Trysil skogkasse gitt bidrag. Til sammen kosten kirken kr. 17 000.
I 1968 kom ny utsmykning på plass, nemlig tre vakre glassmalerier av Bjarne Rundfloen (1920–75), som var en allsidig og anerkjent billedkunstner fra Lutnes.
Pickens County (Sør-Carolina)
Pickens County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Carolina. Det ligger i de nordvestlige delene av staten og grenser mot Greenville County i øst, Anderson County i sør og mot Oconee County i vest. Det har også grense mot delstaten Nord-Carolina i nord.
Pickens Countys totale areal er 1 326 km² hvorav 39 km² er vann. I 2000 hadde fylket 110 757 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Pickens. Fylket ble grunnlagt i 1868.
Medby-Kaldfarnes
Medby ligger lengst øst, innerst i fjorden. Her ligger Medby kapell, Medby skole og Askeladden barnehage. Her holder også byggefirmaet Senjabygg til. I Medby er det dessuten rorbucamping med båtutleie, samt kro med alle rettigheter. Fylkesvei 232 passerer gjennom Medby. Østover går veien mot Sifjord, og videre mot Svanelvmoen, mens den nordvestover fortsetter til veienden på Grunnfarnes.
Kaldfarnes er den ytterste og vestligste bygda. 9395 Kaldfarnes er postadressen til alle bygdene i Søndre Torsken, unntatt Flakstadvåg.
Kaldfarnes grunnkrets
Innbyggertall i grunnkretsen de senere år:
Storvatnet (Leksvik)
Storvatnet er en innsjø i Indre Fosen kommune på Fosenhalvøya i Trøndelag. Innsjøen er den største på Fosen.
Storvatnet er regulert for kraftproduksjon, med reguleringshøyde 126 – 132 meter over havet. Svartelva kraftverk ligger inne i fjellet, og utnytter et fall på 110 meter.
Kim Traavik
Kim Traavik (født 1946) er en norsk diplomat og politiker for Høyre. Han har tidligere vært statssekretær i Utenriksdepartementet og Norges ambassadør i London 2010–14.
Utdanningstiden
Traavik er utdannet cand.polit. (1973) med hovedfag i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo. Han var i studietiden aktiv i Norges Konservative Studenterforbund, der han var medlem av seniorkollegiet 1970 til 1971.
Diplomatiet
Han gikk i 1977 inn i utenrikstjenesten, der hans første posteringer utenlands var i Finland fra 1979 til 1982 og deretter fra 1982 til 1985 ved Norges delegasjon til FN i New York. I årene 1987 til 1989 var Traavik ved Norges delegasjon til NATO i Brussel. Han ledet fra 1989 til 1992 avdelingen som har ansvar for sikkerhetspolitikk og våpenkontroll i Utenriksdepartementet. Fra 1992 til 1994 ledet han avdelingen for europeiske saker og fra 1994 til 1997 var han ministerråd ved Norges delegasjon til EU i Brussel. Traavik ble i 1997 utnevnt til ambassadør og fikk ansvar for forberedelsene til og gjennomføringen av Norges formannskap i Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE) i 1999. I oktober 2001 ble Traavik utnevnt til statssekretær i Utenriksdepartementet. Han var statssekretær for Høyre i Kjell Magne Bondeviks andre regjering til oktober 2005 og fungerte som viseutenriksminister.
Etter årene som politiker i Utenriksdepartementet gikk Traavik tilbake til utenrikstjenesten. I 2006 ble han utnevnt til ambassadør ved Norges faste delegasjon til NATO, et embete han har til 2010. Traavik ble i statsråd 23. april 2010 utnevnt til Norges ambassadør i Storbritannia. I 2014 ble han "spesialrådgiver" ved Statsministerens kontor.
Premier
Traavik ble i 2007 utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden. I 2010 ble han utnevnt til kommandør av Republikken Italias fortjenstorden.
Carl Otto Løvenskiold (1953)
Carl Otto Løvenskiold (født 18. oktober 1953) er en norsk godseier og skogeier. Han er konsernsjef og eneeier av Løvenskiold–Vækerø som igjen eier byggevarekjeden Maxbo og bedriften Bærums Verk. Han er Norges største private skogeier med totalt 430 000 dekar utmark, og 3 500 dekar dyrket mark. Løvenskiold eier nesten hele Nordmarka og det store Sørkedalsgodset.
Carl Otto Løvenskiold har vært president i Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon. Løvenskiold har graden Master of Business Administration fra INSEAD i Frankrike.
Carl Otto Løvenskiold tilhører Løvenskiold-slekten og er oppkalt etter tidligere statsminister Carl Otto Løvenskiold.
Arr – idéhistorisk tidsskrift
Arr er et norsk kvartaltidsskrift. Det har blitt utgitt uavhengig av institusjons- og forlagsinteresser siden første nummer kom i 1989. Tidsskriftet lager temanumre om sentrale kulturelle og politiske fenomener, slik som ære, straff, vennskap, mat og dommedag. I tillegg inneholder hvert nummer artikler utenom tema, debattsider, bokessays og -anmeldelser. Arr-numrene er illustrerte og vanligvis mellom 120 og 180 sider lange.
Arr er på nivå 1 på Universitets- og høgskolerådets liste over tellende publikasjonskanaler. Arr er også inkludert i Kulturrådets innkjøpsordning for tidsskrift for perioden 2009–2011.
VM i skiskyting 1991
Det '''26. verdensmesterskapet i skiskyting''' ble arrangert fra 1. til 10. februar 1991 i Lahtis. Den finske byen arrangert VM for tredje gang, VM 1981 og 1987 gikk også i Lahtis.
10 km sprint
Dato: 19. februar 1991
20 km
Dato: 24. februar 1991
4 x 7,5 km stafett
Dato: 23. februar 1991
Lagkonkurranse
Dato: 21. februar 1991
7,5 km sprint
Dato: 19. februar 1991
15 km
Dato: 24. februar 1991
3 x 5 km stafett
Dato: 23. februar 1991
Sandsjøen
Sandsjøen er en innsjø som ligger i Lierne kommune i Trøndelag.
Joseph Schröffer
Joseph Schröffer (født 20. februar 1903 i Ingolstadt i Tyskland, død 7. september 1983 i Nürnberg) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Biskop, kardinal
Han var biskop av Eichstätt 1948–1967, og deltok på Annet Vatikankonsil 1962–1965. Deretter ble han kalt til Vatikanet og ble sekretær for Kongregasjonen for seminarer og universiteter 1967–1976.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1976.
Han deltok ved konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, ved konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Stabbur
Et stabbur eller et bur er en tradisjonell gårdsbygning for oppbevaring av matvarer, og er ofte bygget slik at mus, rotter, andre dyr og uvedkommende mennesker ikke skal ha tilgang. Dette oppnås ofte ved å bygge buret oppå korte staver av tre eller eller stabber av sten i stedet for å stå over en kjeller, på en grunnmur eller rett på bakken. Ventilasjon kommer fra åpninger i veggene.
Tradisjonelt ble oftest korn- og kjøttmat oppbevart i stabburet, men også frukt noen steder. Klær har også blitt oppbevart i stabbur. Stabbur er vanlige i nordskandinavisk, samisk, østersjøfinsk og nordvest-russisk kultur, men finnes også blant annet i Alpene, nordvest på Iberiahalvøyen og blant indianere i Alaska.
Etymologi
Ordet «stabbur» kommer trolig av stav-bur. Denne betegnelsen ble trolig brukt for å skjelne mellom stavbygde bur fra andre (laftede) bur. Det er ikke språkhistorisk dekning for å si at navnet skriver seg fra stabbene som en del bur ble satt på. Skikken med å sette buret på stabber er trolig yngre enn betegnelsen stabbur. I noen deler av landet brukes betegnelsen «stolpehus», «stolpebod» eller bare «bur» eller «bu». «Bur» kan brukes om både «forrådshus på en gård» og «hus med soverom» (loft), slik som et «jomfrubur».
Historikk
I Gulatingsloven fra 900-tallet nevnes tre hus som skal stå på plass når en leilending forlater en gård: stua, eldhuset og buret. Buret er opphavet til stabburet, og er eldre enn loftet, som ikke nevnes i Gulatingsloven. Buret var et lagerhus for mat, klær og annet gods. Gulatingsloven sa at det var lov å drepe en mann som ble tatt på fersk gjerning («har laget seg bør av gods og klede») i å stjele fra buret. Buret ble tidlig i middelalderen bygd i to etasjer, og noen steder i landet ble det etterhvert satt på stabber, slik at vi fikk stabburet slik vi kjenner det.
Kornmagasin
Stabbur tjente også som bygdenes kornmagasiner med tanke på dårlige tider. I Trondheim ble slike opprettet allerede under den svenske okkupasjonen på 1600-tallet. Kornmonopolet fra 16. september 1735 førte til kornmangel flere steder i Norge og ble forsøkt avhjulpet ved forordning av 2. desember 1741 og senere tiltak i 1750- og 1760-årene til liten nytte.
Det var privat initiativ som sørget for kornmagasiner i Ulvik i 1775 og i Fron i 1778. I 1787 sørget Maren Juel for å bygge kornmagasinet i Odalen. Under Napoleonskrigene og den engelske blokaden ble kornmagasinene viktige. Her lagret man korn fra år med god avling og importert korn fra Danmark og Russland. Etter 1837 var det formannskapet som oftest forvaltet kornmagasinene. Stabburet på Østre Hunn i Overhalla som var bygdens kornmagasin, er revet nå, men tiendestabburet på Grande fra sist på 1700-tallet står fremdeles. Kornet som ble lagret der, var tenkt som prestelønn. På Romsdalsmuseet står to stabbur: Prestens og tiendestabburet. Sistnevnte ble overtatt av gårdens forpakter da tiendestabburene mistet sin funksjon med formannskapslovene i 1837, mens presten brukte det nordre stabburet som ble bygd rundt 1630.
Fra rundt 1850 kom det rimelig korn fra USA, og kornmagasinene kunne avvikles og fortjenesten tjene som grunnfond for den lokale sparebanken. Lademoens kornmagasin ble etterfulgt av ett på Tyholt gård. Da Strindens sparebank åpnet i 1842, var det basert på et grunnfond fra salget av kornet fra Tyholt.
Utforming og utstyr
Stabburet var på de fleste gårder svært enkelt og inneholdt bare ett enkelt rom; men på større gårder var bygningen oftest svært forseggjort og gjerne forsynt med et loft og med utsmykning.
Inne i stabburet var det minst en melbyre som var inndelt i flere rom for lagring av ulike typer korn og mel. Det inneholdt også en salttønne for salting av flesk. Salttønnen måtte være helt tett, da flesket etter hvert ble liggende i en saltlake. I taket var det montert kroker for opphenging av røkte og saltede kjøttvarer, for eksempel spekeskinke. Stabburet var ikke frostfritt og kunne derfor ikke brukes til varer som ble ødelagt av frost. Dersom stabburet var i to etasjer, ble korn og mel lagret i andre etasje, mens kjøtt ble lagret i første etasje.
Selve bygningen ble plassert på stolper, 1 – 1,5 meter over bakken. Dette hadde to hensikter:
Et hus med status
Stabbursdøra var en av de få dørene i gårdstunet som var låst. Ytterligere tyverisikring kunne det også være: Under melbyrene kunne det ligge steinheller som skulle hindre uvedkommende å bore hull gjennom gulv og byre for å forsyne seg av kornet som var lagret. Nøkkelen til stabburet var et av husfruens statussymboler.
I våre dager er funksjonen som lager for matvarer opphørt, men på grunn av kunst og tradisjon, blir mange slike bygninger likevel vedlikeholdt som en lagerbod. Stabburet er også i dag en staselig bygning i gårdstunet.
Slaget ved Olteniţa
Slaget ved Olteniţa ble utkjempet 4. november 1853 under Krimkrigen. I dette slaget beseiret den osmanske hæren under Omar Pasjas kommando de russiske styrkene.
Stabbur
Et hus med status
Storgårdene kunne ha matklokke, og den hadde oftest sin plass i et klokketårn på stabburet, slik at lyden bar langt ut over jordene.
Slaget ved Olteniţa
Bakgrunn
Slaget fant sted under Donaufelttoget i Krimkrigen. Til forspillet til krigen hører, Russlands okkupasjon av Donau-fyrstedømmene Moldavia og Valakia, noe som plasserte tropper på den (nordre) venstre bredden av Donau, på grensen til det osmanske territoriet. Det osmanske riket hadde svart med å flytte tropper til den høyre bredden rett mot dem. I sentrum stod russiske stryker sør for București rett mot osmanske styrker ved fortene i Rustsjuk og Silistria. Etter det osmanske ultimatum den 4. oktober 1853 om at de russiske troppene måtte trekke seg tilbake innen 2 uker, krysset osmanske styrker under Omar Pasja elven for å tvinge russerne ut.
Stabbur
Bur og loft
Enda høyere status enn buret hadde loftet på en gård. Det kom i bruk på storgårder i middelalderen og var som ordet bekrefter et hus med to etasjer, mens buret ofte hadde bare én. Det var også et gjestehus, med soveloft oppe og matlager i buret eller bua nede. Loftets spesielle status kom til uttrykk i at det ofte var mer påkostet, mer solid bygget, og rikere utsmykket. Loftene fikk allerede i middelalderen svaler av stavverk på tre eller fire sider av loftsetasjen, og i nyere tid også foran inngangen i buret nede. De sto opprinnelig på grunnmurer, men ble i løpet av 1700-tallet løftet opp på trestabber, i likhet med stabburene. Selv om bygningstypene kan ha store likhetstrekk når begge har to etasjer, er den tydeligste forskjellen at buret har trappen inne i den laftede kjernen, mens loftet har utvendig trapp opp til svalen, eller inne i svalen. En annen forskjell er at mat aldri lagres på øvre plan i loftet, mens stabburet nesten alltid bare brukes som matlager. Når stabbur i to etasjer ofte, og særlig i nyere tid, har utkraget loftsetasje, er denne skikken sannsynligvis påvirket av loftenes utkragende svalganger.
Hilmar Stigum skrev i 1948 en artikkel om Vasstveitloftet fra Flatdal på Skansen i Stockholm, og der redegjør han utførlig for forskjellene mellom bygningstypene: «I noen distrikter har vi loft. Andre steder har vi stabur og atter andre steder har vi hatt både loft og stabur. Loft og stabur har vært to forskjellige hud med hver sin funksjon. Men enkelte steder er skillelinjene mellom dem visket ut, og det har skapt en usikker oppfatning både hos forskerne og hos alle de andre som en gang iblandt interesserer eg for saken.» Stigum skriver videre: «I staburet har ebn alltid kornet i annen etasje. I loftsdistriktet blir derimot kornet oppbevart sammen med den andre maten nede i buret.» Grunnen er at det er for slitsom å bære kornet opp i loftet. «Staburet hører først og fremst hjemme i de gode korndistrikter. I loftsdistrikter er februket dominanten i gådrsbruket, og kornavlingen er ikke større enn at den kunne plasseres sammen med maten i rommet under loftet.» Han fastlår at loftet var gårdens staseligste hus, sove- og gjestehus.
Slaget ved Olteniţa
Kampen
Den 2. november 1853 krysset en osmansk styrke på 10 000 soldater under Omer Pasha kommando Donau og okkuperte byen Olteniţa, før de beveget seg mot Bucureşti. En russisk styrke under kommando av PA Dannenburg ble sendt for å utføre et motangrep og ankom byen 4. november. Etter en voldsom skuddveksling ble russerne drevet tilbake, med store tap. Men til tross for suksessen i slaget var Omer overbevist om at hans posisjonen var uholdbart; da han forventet at russiske forstrekninger ville komme, og var bekymret over fortsatte operasjoner når vinteren nærmet seg. På bakgrunn av det lot han være å rykke fram mot Bucureşti og krysset i stedet Donau igjen motsatt vei noe som var fullført den 15. november.
Ettervirkning
Slaget ved Olteniţa var den første militære trefningen under Krimkrigen. Den resulterte i en taktisk seier til de osmanske styrkene, i det de russiske styrkene ble drevet tilbake, og de osmanske styrkene hadde kontroll over byen. Til tross for dette ble ikke det strategiske målet deres nådd nemlig å rykke fram mot Bucureşti og drive russerne fra fyrstedømmene og de osmanske styrkene så seg nødt til å trekke seg tilbake til utgangsposisjonen. Slaget ble framstilt i europeisk presse som en osmansk triumf, og den russiske stoltheten fikk en knekk, men strategisk hadde kampen liten betydning.
Stabbur
Litteratur
Norges kulturhistorie. Oslo 1979.
Eksterne lenker
raccard hórreo espigueiro aitta
Olshammar
Olshammar er et tettsted i Askersund kommune i Örebro län i landskapet Närke i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 271 innbyggere.
Stedet er kjent for å være der Verner von Heidenstam hadde sin oppvekst. I kirken Birgittakyrkan kan man blant annet se inskripsjoner som han laget i kirkegulvet som barn.
Benjamin Burnley
Benjamin Burnley (født 10. mars 1978) er en amerikansk vokalist, gitarist og låtskriver. Burnley er vokalisten i post-grunge-bandet Breaking Benjamin. En historie om Burnley forteller at han under en spillejobb sparket en mikrofon overende slik at den ble ødelagt, hvorpå eieren av mikrofonen annonserte at han ville «også vil jeg takke Benjamin for å ødelegge min *** mikrofon». Etter denne hendelsen skal han ha fått tilnavnet Breaking Benjamin. Benjamins fulle navn er Benjamin Jackson Burnley, men han blir som oftest kalt Ben.
Burnley var alkoholiker i ti år, og angrer på at han i det hele tatt har smakt alkohol. Han innrømte i et intervju med listenin.org, at han ville «drikke seg selv til døde». På grunn av hans misbruk har han blitt diagnostisert med Wernickes encefalopati, og er under behandling. Burnley lider også av forskjellige fobier, som er opphavet til deres album fra 2006, Phobia. Han er en XBox gamer, og er en stor fan av Halo spillene. Dette er en del av grunnen til at bandet hans lagde sangen «Blow Me Away» til Halo 2 som ble utgitt 9. november 2004.
Björn Gelotte
Björn Gelotte (født 27. august 1975 i Göteborg) er rytme- og sologitarist i melodic death metal-bandet In Flames. Han er hovedlåtskriver i bandet sammen med gitarist Niclas Engelin og vokalist Anders Fridén.
Strindbergsfeiden
Strindbergsfeiden oppstod da August Strindberg i 1910 kritiserte Karl XII, da han anså ham for å ha vært sykelig dominerende og med en kamplyst på grensen til galskap. Satirikeren Ludvig Kumlien portretterte deretter Strindberg som en renholdsarbeider som kjører av gårde med en statue av Karl XII i en trillebår. Deretter fulgte en heftig kulturell debatt mellom radikale intellektuelle og konservative. Strindberg i sin tur begynte å angripe en stor del av den svenske samfunnseliten, blant annet Sven Hedin, Verner von Heidenstam, Oscar Levertin og kongehuset.
Striden pågikk helt til Strindbergs død i 1912.
Moduza
Moduza er en artsrik slekt av sommerfugler som tilhører underfamilien Limenitidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Gruppen består for det meste av store, kraftige arter. De er gode flygere og seiler gjerne på stive vinger. Disse sommerfuglene lever i Sørøst-Asia.
Utseende
Ganske store, brune sommerfugler med lange vinger. Oversiden er brun med mørkere flekker, av og til med et vist metallisk skinn, og et bredt, hvitt eller blekrosa tverrbånd, i alle fall på bakvingen. Larvene er mørkfargede og har mange klubbeformede vedheng tett besatt med skarpe pigger.
Levevis
Larvene utvikler seg særlig på planter i maurefamilien (Rubiaceae). Larven bygger opp en vegg av ekskrementene sine ves roten av bladet den eter på – dette tjener kanskje til å holde maur borte. Sommerfuglene lever mest i fuktig lavlandsskog. De er raske flygere, men flyr sjelden langt. De besøker blomster og drikker også gjerne fra sølepytter, men kommer ikke til åtsler og råtnende frukt.
Boksing under Panamerikanske leker 1987
Boksing under Panamerikanske leker 1987. Boksing var en av flere sporter som var med i de tiende Panamerikanske leker som ble arrangert i Indianapolis i USA fra 8. til 23. august 1987. Det var totalt 11 vektklasser og Cuba ble beste nasjon med elleve gullmedaljer foran USA og Puerto Rico med en hver.
Bjerkøya (Holmestrand)
Bjerkøya er ei øy og en bygd i Sande kommune i Vestfold som ligger ytterst i Sandebukta, vest for innløpet til Drammensfjorden. Øya er 0,8 km² stor og har veiforbindelse til fastland. Bjerkøya ble regnet av Statistisk sentralbyrå som et tettsted inntil 2012, da beregningsmetodikken ble endret.
En del av søndre Bjerkøya er vernet som Bjørkøya naturreservat.
570 Kythera
570 Kythera er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaga den 30. juli 1905 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter den greske øya Kythira.
Ole Torvalds
Ole Torvalds (født 1916, død 1995) var en finlandssvensk dikter og journalist. Torvalds debuterte litterært i 1939. Fra tradisjonell versform utviklet diktingen seg i modernistisk retning. Torvald er far til journalsten Nils Torvalds og farfar til Linux-oppfinneren Linus Torvalds.
Irrasjonalt tall
Et irrasjonalt tall er et reelt tall som ikke kan skrives som en brøk av to heltall. Et irrasjonalt tall har ingen periodisk desimalutvikling. Eksempler på slike tall er π, e og \sqrt{2} (kvadratroten av 2).
Rasjonalt tall
Et rasjonalt tall er et tall som kan skrives som en brøk hvor telleren og nevneren er heltall. Mengden av rasjonale tall noteres i matematikken som Q eller \mathbb{Q} (tysk Quotient).
Disse tallene har en endelig eller periodisk desimalutvikling, f.eks:
Mengden av rasjonale tall er tellbar uendelig, slik som mengden heltall er.
Bruken av ordet "rasjonalt" her har bakgrunn i ordet "ratio", altså hvor mange ganger ett tall går opp i et annet, altså en type brøk.
Wang Noi kraftverk
Wang Noi kraftverk er to varmekraftverk med kogenerasjon i provinsen Ayutthaya 70 km nord for Bangkok i Thailand. Hovedkraftverket har en installert produksjonskapasitet på 2.028 MW fordelt på tre enheter, hver med 650 MW 2+1 kombinasjonssyklus-gassturbiner. Teknologien er levert av MHI, Melco, m.fl. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje.
Det mindre anlegget Wang Noi Rojana kraftverk ligger på omtrent samme sted.
Las Piedras
Las Piedras er en by i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Las Piedras er den femte største byen i Uruguay.
Historie
Las Piedras ble grunnlagt i 1744.
Befolkning
Las Piedras har 71,268 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
Kommune
Byens ordfører (alcalde) er Wilfredo R. Guadalupe.
Wang Noi Rojana kraftverk
Anlegget ble utbygd med driftsstart i 2008 for den tredje enheten. Operatør er selskapet Rjana Power Co.
Det langt større Wang Noi kraftverk ligger på omtrent samme sted.
Søre Osen kirke
Søre Osen kirke er en langkirke fra 1882 i Trysil kommune, Innlandet fylke. Byggverket er i tømmer og har 220 plasser.
Det ble innviet kirkegård på stedet i 1878. Kirken ble oppført av byggmester Hans Øverby i 1880–82 og innviet den 22. november i sistnevnte år. Den stod umalt utvendig til 1907, og dagens sakristi er fra 1959. Samme år ble det innredet bårerom i kjelleren under sakristiet.
Bjarne Rundfloen laget ny altertavle til kirken i 1964. Den tituleres gjerne «Jesus i Trysilskogen». Orgelet er fra 1981.
FBOP Corporation
FBOP Corporation er et bankholdingselskap som er basert i Oak Park i Illinois i USA. I 2007 hadde selskapet 14,9 milliarder dollar i egenkapital og var det 49. største bankholdingselskapet i USA.
FBOP er oppkalt etter sin første bank, First Bank of Oak Park. Den 30. oktober 2009 ble FBOPs bankfilialer stengt og Federal Deposit Insurance Corporation overtok. Selskapet har over 4064 ansatte. Holdingselskapet ble opprinnelig etablert som First Bank of Oak Park, og det begynte å kjøpe opp andre banker i 1990.
Liste over NGP-race i Arendal
Liste over NGP-race i Arendal er en resultatliste over Class One-båtrace holdt av Norwegian Grand Prix i Arendal.
2008
NGP 2008 ble avholdt i Arendal og ble vunnet av Inge Brigt Aarbakke og Jørn Tandberg i den norske båten Jotun. Båten passerte Victory 7 (De forente arabiske emirater) etter 12 av 17 runder, og Jotun-båten holdt ledelsen helt til mål. Tandberg vant også i Arendal i 2006. Jotun vant med 13,3 sekunder foran Victory 7. Victory 1 kom på 3.-plass.
Resultater NGP i Arendal 2008
2009
Resultater NGP i Arendal 2009
2010
Racet ble avholdt 16. – 18. juli, og en ny VM-sang, «King of Seven Seas», ble fremført av Jørn Lande i Pollen. Racet var amputert med kun seks båter, blant annet på grunn av at Sjeik Hassan trakk sine båter fra Qatar, grunnet at en klage ikke ble tatt til følge før etter lang tid, da Victory-båtene hadde presset båtene hans i starten i Arendal i 2009.
Resultater NGP i Arendal 2009 – Race 1:
Resultater NGP i Arendal 2009 – Race 2:
2011
Racet ble avholdt helgen 15. – 17. juli. Elleve båter var påmeldt til start, ti møtte opp, ni startet. «Spirit of Qatar 96» vant Speed Run på fredagen. Søndagens race ble avlyst grunnet dårlige værforhold.
Resultater NGP i Arendal 2011 - Race 1:
Resultater NGP i Arendal 2011 – Race 2:
- Avlyst -
Otisstraße undergrunnsstasjon
Otisstraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Otisstraße er på linjen U6.
Stasjonen åpnet 31. mai 1958 under navnet Seidelstraße. Navnet ble forandret til dagens navn i 2004, siden inngangen er nærmere Otisstraße og for å markere 150 års jublieet av den tyske delen av heisprodusenten Otis.
Borsigwerke undergrunnsstasjon
Borsigwerke undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Borsigwerke er på linjen U6.
Navnet Borsigwerke kommer fra den tidligere lokomotiv og maskinfabrikanten Borsig som hadde fabrikker i nærområdet.
Interkosmos
Interkosmos («ИнтерКосмос», Interkosmos) var et romprogram etter initiativ fra Sovjetunionen for å gi medlemmer av Warszawapakten og andre vennligsinnede land anledning til å delta i landets bemannede og ubemannede romfartsprosjekter. Blant deltakerne var Frankrike som sendte Jean-Loup Chrétien til romstasjonen Mir, samt India. De best kjente prosjektene var nok de bemannede romferdene som gjorde det mulig for 14 ikke-sovjetiske statsborgere å delta på ferder med Sojuzfarkostene mellom 1978 og 1988. Ubemannede satellitter var også en del av programmet.
Bemannede ferder
<!--
Fransk Ekvatorial-Afrika
Fransk Ekvatorial-Afrika (fransk: Afrique Équatoriale Française, AEF) var en føderasjon av franske kolonier med beliggenhet i Sentral-Afrika, fra Kongoelven og nord til Sahara-ørkenen.
Savalen
Savalen er en innsjø som ligger i kommunene Tynset og Alvdal i Innlandet, og en grend  ved den samme sjøen.
Fransk Ekvatorial-Afrika
Føderasjonen, etablert i 1910, besto av fire territorier: Gabon, Mellom-Kongo (nå Republikken Kongo), Oubangui-Chari (eller Ubangi-Shari, nå Den sentralafrikanske republikk) og Tsjad, selv om sistnevnte ikke var under full kontroll før i 1920. Guvernør-generalen var stasjonert i Brazzaville, med representanter i hvert av territoriene.
Savalen
Savalen er et av distriktets største rekreasjonsområder. Savalen Fjellhotell ligger i den nordøstlige enden av sjøen. Den nå nedlagte skøytebanen i nærheten av hotellet var kjent for å ha rask skøyteis, og det ble satt både verdensrekorder og flere norgesrekorder her, blant annet av Frode Rønning, Jan Egil Storholt, Rolf Falk-Larssen og Johann Olav Koss. Det er også et alpinanlegg i området med to skiheiser, samt skistadion og rulleskiløype.
Arne Garborg bodde på østerdalsstua Kolbotn ved Savalen fra året før han giftet seg med Hulda i 1887, til sønnen Arnes skolegang gjorde at de i 1896 flytta til Stokke i Vestfold. Brev- eller essaysamlinga Kolbotnbrev, som kom ut i 1890, er fra denne tida. Flere andre av Garborgs bøker er også skrevet her.
Fransk Ekvatorial-Afrika
I 1911 oppga Frankrike deler av området til tysk Kamerun som et resultat av Agadir-krisen. Området ble tilbakelevert etter at Tyskland tapte første verdenskrig, men Kamerun ble, som et resultat av et mandat i Folkeforbundet, ikke igjen integrert i AEF.
Savalen
Innsjøen er undersøkt flere ganger opp gjennom årene, spesielt i tilknytning til at innsjøen ble ytterligere regulert til vannkraftproduksjon i 1971. Grundige undersøkelser av vannkjemi og planktonsammensetning ble utført av Morten Nicholls på slutten av 1970-tallet. Utredningen inneholder også et dybdekart og informasjon om geologi og enkelte forurensningskilder i nedbørfeltet. Innsjøen karakteriseres som en oligotrof innsjø.
10. september
10. september er den 253. dagen i året og den 254. i skuddår. Det er 112 dager igjen av året.
Fødsler
Se flere som er født 10. september i Kategori:Fødsler 10. september.
Dødsfall
Se flere som døde 10. september i Kategori:Dødsfall 10. september.
Fransk Ekvatorial-Afrika
Gjennom andre verdenskrig støttet Fransk Ekvatorial-Afrika, under ledelse av Félix Éboué de frie franske styrkene (med unntak av Gabon, som støttet Vichy-regimet i perioden 16. juni 1940 til 12. november 1940) og ble et senter for deres aktiviteter i Afrika.
Under den fjerde franske republikk (1946–58) var føderasjonen representert i det franske parlamentet. Da territoriene i Fransk Ekvatorial-Afrika hadde folkeavstemning i september 1958 om hvorvidt de skulle kreve autonomt selvstyre, ble føderasjonen oppløst. I 1959 ble de nye republikkene samlet i Unionen av sentralafrikanske republikker, før de oppnådde fullstendig uavhengighet i august 1960.
Savalen
Savalen regnes som Dovrefjells østlige grense.
Viklebjørn
Viklebjørn også kalt honningbjørn, snohalebjørn eller poto (Potos flavus) er en art i halvbjørnfamilien. Navnet honningbjørn brukes imidlertid også om malayabjørn (en virkelig bjørn), og poto må ikke forveksles med pottoer, en gruppe halvaper. Det lokale navnet på viklebjørn er kinkaju, og den har vært solgt under handelsnavnet dvergbjørn i kjæledyrhandelen, på tross av at den ikke er en virkelig bjørn.
Beskrivelse
Viklebjørnen er på størrelse med en rødrev og veier fra 1,5 til 3,5 kilo. Kroppen er lang og kraftig og halen er like lang som kroppen. Hele dyret kan bli opptil 115 cm. Fargen er lys brun med mørke hårtupper. Beina er kraftige og som hos mange halvbørner er tærne svært fleksible og kraftige og kan gripe rundt greiner. Hodet er kort og kraftig med runde ører. Halen er muskuløs og fleksibel, og kan brukes til å gripe rundt greiner. Tungen er opptil 20 cm lang og fleksibel.
Økologi
Viklebjørnene er rene nattdyr. De lever alene og tilbringer mesteparten av sitt liv i trær. På tross av at de tilhører rovdyrene, består dietten for det meste av bær, blader, skudd, bark og frukt. De bruker den lange tungen til å slikke i seg nektar, og er viktige pollinatorer for flere arter trær. Viklebjørner tar en del små dyr, hovedsakelig frosker og virvelløse dyr og vil plyndre fuglereir for unger og egg.
Underarter
Det finnes stor variasjon mellom viklebjørnene i utbredelsesområdet, og det regnes med flere underarter, som i all hovedsak skiller seg fra hverandre i farge:
Trusler mot arten
Viklebjørner blir av og til tatt av kattedyr og store slanger, og blir jaktet på for pelsens skyld. Viklebjørner blir utmerkede husdyr, og mange fanges for salg. Arten er rene nattdyr og blir sjeldent sett og finnes først og fremst i tett skog, og regnes ikke som truet. Den største trusselen mot arten på sikt er rydding av jungelen som er deres naturlige leveområder.
Stasjon Roosendaal
Stasjon Roosendaal ble åpnet da linjen Antwerpen (Belgia) – Roosendaal ble tatt i bruk 23. juni 1854. Dermed var Roosendaal en av de første byene utenfor vest- og midt-Nederland med en jernbanestasjon. I provinsen Noord-Brabant var Roosendaal den første byen som ble knyttet til jernbanenettet. Nesten et år senere, 3. mai 1855 ble linjen mellom Breda og Moerdijk åpnet, og i 1872 ble denne trukket videre til Dordrecht – Rotterdam.
Fra 1863 var det mulig å reise med tog mellom Roosendaal og Bergen op Zoom og i 1868-1872 ble den Zeeuwse linjen trukket videre til Vlissingen. Den første stasjonsbygningen i Roosendaal var, med hensyn til arkitektur, lik stasjonen i Oudenbosch. I 1886-87 ble stasjonsbygningen utvidet og i 1905 fikk Roosendaal en ny stasjonsbygning. Arkitekter var D.E.C. Knuttel og G.W. van Heukelom.
Siden den ble tatt i bruk har denne stasjonen har vært en viktig grensestasjon på linjen mellom Nederland og Belgia, videre er den også et viktig knutepunkt for togforbindelsen til Sørvest-Nederland. Fra Roosendaal kan man ta toget til
Når den nye togforbindelsen Amsterdam – Brussel – Paris, HSL-Zuid (no.: den Sydlige Høyhastighetslinjen), tas i bruk i 2007 vil Roosendaals rolle som grensestasjon bli mindre viktig.
Vråvatn
Vråvatn er en innsjø i Kviteseid kommune i Telemark. Den er en del av Arendalsvassdraget og har sitt hovedtilløp i Folsetelva fra Skredvatn, mens utløpet er via Roholdtåi, eller «Straumen», til Nisser.
I 1914 ble det anlagt to sluser i Straumen, Storstraum–Småstraumkanalen. Dette gjorde det mulig å reise hele den 50 km lange strekningen fra Tveitsund sør i Nisser til Vråliosen nord i Vråvatn med båt. Veteranbåten MS «Fram» trafikkerer fortsatt denne strekningen med turister om sommeren.
Sundbyfoss
Sundbyfoss er et tettsted i Holmestrand kommune i Vestfold. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger vest for Hillestadvannet omtrent tre kilometer sørøst for tettstedet Hof. Sundbyelva går nord for Sundbyfoss.
En gammel kongevei mellom Christiania og Scheen krysset gjennom Sundbyfoss.
Generelt
Sentrum av Sundbyfoss er markert ved flerbruksbygget ovenfor grendehuset i Sundbyfoss, hvor blant annet Hof MC Center AS og Joker tidligere holdt til. Grendehuset ble engang brukt som skole, men er idag lokale til utleie. Sensommeren 2019 stod det et nytt bygg klart for innflytting tversover for Kaarbyveien hvor Sparkjøp med post i butikk flyttet inn.
571 Dulcinea
571 Dulcinea er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 4. september 1905 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en skikkelse i Miguel de Cervantes' roman Don Quijote.
Det greske alfabetet
Det greske alfabetet er alfabetet som brukes til å skrive gresk. Ordet alfabet kommer fra de to første bokstavene i det greske alfabetet; alfa og beta.
Bokstavene gjennomgikk etter hvert noen endringer. Noen bokstaver som hørte til alfabetet i tidligere tider, gikk senere ut av bruk. Dette gjelder bokstaver som digamma og qoppa.
Det greske alfabetet gav senere opphav til nyere alfabet som det latinske og det kyrilliske.
Lydverdien til flere av bokstavene i det greske alfabetet har endret seg noe siden oldtiden. På moderne gresk gjengis noen bokstaver annerledes enn på oldtidsgresk.
Mange av tegnene i det greske alfabetet brukes i dag som symboler i matematikk, fysikk og tilstøtende fag.
Reelt tall
Reelle tall (R eller \mathbb{R}) betegnes i matematikken alle tall som kan representere punkter på en uendelig lang tallinje. De reelle tallene utgjør en kropp, og inkluderer alle rasjonale tall (\mathbb{Q}) og alle irrasjonale tall. Den reelle tallinjen kan tenkes på som en del av det komplekse planet, og de reelle tallene som en del av de komplekse tallene.
Arkeologiåret 1886
Arkeologiåret 1886 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1886.
Sjamgar
Sjamgar var ifølge Bibelen en av dommerne i Israel. Han stod frem etter Ehud. Hans heltegjerning var at han slo i hjel seks hundre filistere med bare en kvegdriverstav. Ellers sies det så å si ingen ting om ham. Ifølge Josefus døde han etter å ha vært dommer bare i ett år.
Sjamgar, sønn av Anat (hebraisk שמגר בן־ענת) er navnet på en eller muligens to figurer i Dommernes bok. Navnet opptrer to ganger; første gang hvor han er identifisert som en av de bibelske dommerne som slo tilbake filisternes angrep på israelske områder, og klarte øyensynlig på egen hånd å drepe 600 av disse med en kvegdriverstav, et formidabelt våpen som tidvis kunne være 3 meter lang. Andre gang navnet nevnes er Debora-kvadet i Dommernes bok, hvor Sjamgar nevnes åpenbart som en av de tidligere herskerne i de dager da vegene var forlatt med reisende som tok omveger og landsbylivet falt sammen.
I motsetningen til beskrivelsene av andre bibelske dommere har den første referansen til Sjamgar ingen innledning, konklusjon, eller noen referanse til lengden av styre. og i den påfølgende teksten kommer direkte etter den foregående fortellingen. I flere oldtidsmanuskripter skjer denne referansen til Sjamgar etter fortellingene om Samson framfor rett etter fortellingen om Ehud på en måte som er fortellermessig sammenhengende. Forskere antar at denne siste posisjonen i teksten er mer i overensstemmelse med den opprinnelige posisjonen.
Den dåden som Sjamgar gjør er øyensynlig svært lik den som Sjamma, sønn av Age, som er nevnt i Andre Samuelsbok som en av «de tre mektige», en særskilt krigergruppe knyttet kong David. Forskerne mener det er sannsynlig at det er det samme figuren som nevnes, og at avsnittet i Dommernes bok på det nåværende stedet er et resultat av Sjamgar i den påfølgende (i dens nåværende posisjon) i Debora-kvadet. Begrepet oversatt som kvegdriverstav er en bibelsk hapax legomenon (enkelttilfelle), oversettelsen til norsk ble gjort på grunnlag av Septuagintas oversettelse til gresk.
Den andre referansen til Sjamgar, den i Debora-kvadet, forbinder Sjamgar med lav periode i det israelske samfunnet, og således har en del forskere mistenkt ham for å ha vært en utlending som sørget for opprør i dette samfunnet framfor å ha vært en israelittisk hersker. Fra formen på navnet er det mistenkt at Sjamgar faktisk kan ha vært en hettitter. Et tilsvarende navn opptrer sammen med Sangara, en hettittisk konge av Karkemisj. Det er også tilfelle at Anat var en gudinne i kanaanitisk mytologi og religion, og en sønn av Anat kan således ha vært kun en kongelig tittel. I tillegg er det grunn til mistenke at langt fra å være en israelittisk helt kan Sjamgar faktisk ha vært far til Sisera.
Aleppo
Fra 2012 har det i forbindelse med Borgerkrigen i Syria pågått et slag om byen. Aleppo har vært utsatt for store ødeleggelser og regnes som den verst rammede byen i borgerkrigen. Per september 2016 holder regjeringsstyrker hjulpet av Russland, Hizbollah og andre sjia-styrker den vestre delen av byen mens opprørsstyrker bestående av Den frie syriske armé og islamistiske grupper (men ikke Den islamske stat) holder den østre delen. Den hovedsakelig kurdiske bydelen Sheikh Maqsood holdes av kurdiske YPG. Slaget om Aleppo har blitt omtalt som «Syrias Stalingrad».
Etymologi
Aleppo er den vestlige betegnelsen på byen. I antikken var den kjent som Khalpe, Khalibon, og for grekerne og romerne som Beroea (Βέροια). I korsfarertiden og på nytt under det franske mandatet for Syria og Libanon ble navnet Alep benyttet, og Aleppo er den italienske versjonen av dette navnet.
Oldtidsnavnet for byen, Halab, er også dagens arabiske navn. Det er av uklar opprinnelse. Det har vært foreslått at Halab betyr eller henviser til jern eller kobber i amorittiske språk ettersom byen var en betydelig kilde for disse metallene i oldtiden. Halaba på amorittisk betyr «hvitt», en referanse til fargen på jorda og den rikelige mengden av marmor i området. En annen foreslått etymologi (ordforklaring), som kanskje er mindre sannsynlig, er at navnet Halab betyr «ga ut melk», noe som kommer fra oldtidstradisjonen at bibelske Abraham ga melk til reisende da de passerte til den regionen. Fargen på kyrne hans var ashen (arabisk: shaheb), derfor ble også byen kalt for Halab ash-Shahba («han melket de hvitfargede»).
Historie
Aleppo er en av de eldste uavbrutte bebodde byer i verden. Den har vært bosatt kanskje så tidlig som 5000-tallet f.Kr. Utgravninger ved Tell as-Sawda og Tell al-Ansari, rett sør for den gamle bydelen av Aleppo, viser at området var bosatt siden minst den siste delen av 2000-tallet f.Kr.; og dette er også da Aleppo første gang er nevnt i kileskrifttavler som er blitt avdekket i Ebla og Mesopotamia, hvor den ble omtalt for sin kommersielle og militære ferdigheter. En slik langvarig historie har antagelig sin årsak til byens strategiske posisjon som handelsknutepunkt mellom Mesopotamia og Middelhavet.
Byens betydning i historien har også vært grunnet dens lokalisering som endepunktet av Silkeveien, som passerte gjennom Sentral-Asia og Mesopotamia. Da Suez-kanalen ble innviet i 1869 ble handelen avledet til sjøvegen og Aleppo begynte sin langsomme nedgang. Da Det osmanske rike falt sammen etter den første verdenskrig, avga Aleppo sitt nordlige innland til Tyrkia foruten også den viktige jernbanen som knyttet byen til Mosul. Deretter mistet byen på 1940-tallet sin hovedtilgang til havet med Antiokia og Alexandretta (som nå heter İskenderun), også til Tyrkia. Til sist har Syrias isolasjon i løpet av de siste tiårene ytterligere forverret situasjonen, skjønt kanskje det er denne nedgangen som har bidratt til å bevare den gamle bydelen i Aleppo, dens middelalderarkitektur og tradisjonelle kulturarv. Aleppo har i den senere tid og fram til situasjonen med opprøret i Syria i 2011–2012 hatt en viss framgang. Den fikk i 2006 en islamsk kulturpris og har også hatt en del restaureringer av byens historiske kulturarv. Aleppo er i dag en betydelig industriby, og regnes som Syrias økonomiske hovedstad.
Befolkningssammensetning
Aleppos befolkning består (2010) for det meste av sunnimuslimske arabere, men byen har også betydelige grupper av assyrere/syrianere, armenere og kurdere. Assyrere/syrianere og armenerne bor i egne kvarterer (blant annet Hay El Syrian). Det finnes om lag 60 000 assyrere/syrianiere i Aleppo. Byen har, til Midtøsten å være, en meget stor kristen befolkning, drøye 20 prosent. Mange av de kristne i Aleppo stammer fra byen Urfa i Tyrkia, som før 1915 var overveiende kristen. Den sunnimuslimske delen av befolkningen utgjør 70 prosent.
Tørberget kirke
Tørberget kirke er en langkirke fra 1933 på Tørberget i Trysil kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tre og har 150 sitteplasser. Kirken ble innviet i mars 1933 av kronprins Olav og kronprinsesse Märtha. Begivenheten er markert med et tårn på hver side av inngangen til sakristiet, med kongekrone og bokstavene O og M på toppen. Kirken har en altertavle fra 1600-tallet, og i 1974 fikk kirken installert et orgel.
Rundt 420 tryslinger sokner til Tørberget kirke per 2009.
Gjerstad skole
Gjerstad skole er en tidligere barneskole for Øvre Gjerstad i Gjerstad kommune. Skolen ligger rett bak Gjerstad kirke, 200 meter fra riksvei 418. Skolen får også elever fra grenda Felle i Nissedal kommune. Skolen har siden 2007 vært aktiv innenfor skoleutvikling. Gjennom Utdanningsdirektoratets prosjekt, "Kunnskapsløftet, fra ord til handling" ("Vår månelanding") ble både den pedagogiske og den organisatoriske plattformen endret. Skolens visjon er "Sammen for den gode skolen". Flere av prosjektene skolen har gjennomført, har vært initiert av Utdanningsdirektoratet. Fra våren 2015 har skolen vært med i Kunnskapsdepartementets storsatsing "Tett på realfag". 1. jui 2015 fikk skolen, sammen med seks andre partnerskoler, 25 207 euro til et skoleprosjekt innenfor det EU-initierte prosjektet "Erasmus +". I dette prosjektet er skolen koordinatorskole og prosjektleder.
Ved skolesammenslåing i 2019 er Abel skole ved Sundebru den eneste skole i Gjerstad kommune.
Jesper Strömblad
Jesper Strömblad (født 28. november 1972) er svensk gitarist. Han var tidligere gitarist i det gothenburg death metal-bandet In Flames (1990–2010). Han var frem til den 12 feb. 2010 det eneste gjenværende medlem fra originalbesetningen. Strömblad var hovedlåtskriveren i bandet sammen med gitarist Björn Gelotte og vokalist Anders Fridén. Han er nåværende rytmegitarist i den svenske supergruppa The Halo Effect som består utelukkende av tidligere medlemmer av In Flames.
Strömblad er også kjent for å være en aktiv World of Warcraft-spiller.