cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skyteprøve for storviltjegere
Selve skyteprøven består av 5 skudd (3 skudd for kombivåpen) mot stillestående typegodkjent dyrefigur på 100 meter, der alle må ha treff innenfor et oppmerket felt på 30 cm, som vil si et vinkelmål på 3 mrad (ca. 10,3 bueminutter). De siste 5 skuddene (3 for kombivåpen), som først kan avlegges etter at de 30 obligatoriske skuddene er avlagt, må gjennomføres med jaktammunisjon med ekspanderende prosjektil. For systemvåpen må det skytes opp med hvert av løpene som skal brukes.
Mere Ra-ta-ta-ta-ta-ta-ta-ta
Mere Ra-ta-ta-ta-ta er et musikkalbum utgitt av Dizzie Tunes i 1973
You Got What It Takes
«You Got What It Takes» er en amerikansk sang skrevet av Tyran Carlo, Roquel Davis, Gwen Fuqua, Berry Gordy Jr. og Marv Johnson.
Marv Johnson spilte inn sangen. Den ble utgitt på single og på LP-platen Marvelous Marv Johnson (United Artists) i 1959.
Norsk versjon
Stein Ingebrigtsen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Er du fornøyd med det».
Innspilling
Stein & Inger Lise, Terje Fjærns orkester. Utgitt på LP-platen Hello-A (RCA LPNES 307) i 1972.
Christian Bohr
Christian Harald Lauritz Peter Emil Bohr (født 14. februar 1855 i København, død 3. februar 1911) var en dansk medisiner. Han var sønn av skolemannen Henrik Georg Christian Bohr, far til fysikeren Niels Bohr og matematikeren og idrettsmannen Harald Bohr, samt farfar til fysikeren Aage Niels Bohr. Bohr skrev som første vitenskapelige avhandling, Om salicylsyrens indflydelse på kødfordøjelsen, da han var 22 år gammel. I 1880 tok han medisinsk eksamen, og han ble professor i fysiologi ved Københavns Universitet i 1886. Rektor ved Københavns Universitet fra 1905 til 1906.
Bohr er begravet på Assistens Kirkegård i København.
Sør-Odal
Sør-Odal er en kommune i Odalen i Innlandet. Kommunen grenser i nord mot Nord-Odal og Grue, i øst mot Kongsvinger, i sør mot Eidskog og i vest mot Nes. Kommunen er delt inn i 102 matrikkelgarder fordelt på de tre sogna Strøm, Ullern og Oppstad. En person fra Sør-Odal kalles tradisjonelt en «odøling», men i nyere tid brukes også begrepet «sørodøling».
Anže Kuralt
Anže Kuralt (født 31. august 1991) er en slovensk ishockeyspiller.
Sør-Odal
Geografi
Sør-Odal ligger i Glåmas dal mellom Vinger og Romerike. Glåma, ofte bare kalt «elva» lokalt, renner først i nordvestlig retning gjennom bygda Strøm. Ved Os gjør elva en skarp sving og fortsetter å renne gjennom bygda Ullern sørvestover mot Viken. På Os renner også Oppstadåa ut i Glåma. Oppstadåa, som også kalles ved det eldre navnet Osa, kommer fra Storsjøen og kan renne begge veier gjennom bygda Oppstad.
Anže Kuralt
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 7.-plass med det slovenske laget.
Sør-Odal
Geografi
Det meste av bebyggelsen i Sør-Odal er konsentrert langs Glåma og Oppstadåa og rundt Storsjøen. Viktige sideelver til Glåma med nærliggende bebyggelse er Sageråa, Sloa, Oppstadåa, Dysta, Skyrudbekken, Mellandsåa, Manga, Hørrjua og Sæteråa. I tillegg er det bebyggelse langs Størja og Kugga som renner ut i Storsjøen og rundt Dølisjøen som er kilden til elveløpet Sloa.
Sør-Odals høyeste punkt er Granberget, som ligger 526 meter over havet. Kommunens største innsjø er Storsjøen. E16 langs nordsida av Glåma og jernbanestrekningen Kongsvingerbanen langs sørsida er kommunens viktigste transportruter.
Viktige naturområder i kommunen er Engene, Nygardsmyrene, Hølmyra og Ånerudmyra. Trua rødlistearter som finnes er knottblom, myrstjerneblom, småmyrull, pastellkjuke og blomsterkjuke. Tidligere fantes også rødlistearten huldrestry i kommunen. Gjennom kommunen vandrer dyrearter som elg, bever, bjørn, ulv og gaupe.
Klima
Sør-Odal har innlandsklima med relativt lite nedbør, kalde vintrer, varme somrer og betydelige forskjeller mellom dag- og nattetemperaturen i sommerhalvåret. Normalverdier for perioden 1961–1990 er gitt i tabellen nedenfor.
Samfunn
Kommunen er delt inn i de tre sogna Strøm, Ullern og Oppstad. Strøm er hovedsognet og den største delen av kommunen. Administrasjonssentrumet i Sør-Odal er Skarnes. Kommunen har travbane på Sandnes og skytefelt ved sjøen Storbørja.
Næringsliv
En stor andel av kommunens næringsliv består av landbruk. Omtrent 12 prosent av kommunens areal er dyrka mark, mens 70 prosent er produktiv skog. Jordbruket består hovedsakelig av korn-, potet- og grovforproduksjon, men det produseres også grønnsaker, frukt og bær.
Miha Verlič
Miha Verlič (født 21. august 1991) er en slovensk ishockeyspiller.
Sør-Odal
Historie
De eldste faste boplassene i Sør-Odal antas å være Strøm, Os og Hamar. Litt senere kom Røyser i Ullern og Øyen i Oppstad opp som tidlige boplasser. De eldste plassene ble bosatt noen århundrer før Kristi fødsel. Mange stedsnavn i Odalen bærer arv fra den norrøne mytologien. Eksempler på dette er Fresvoll (Frøys slette), Skøyen (Skades havnegang), Øyen (tidligere Ullarøy, Ulls øy), Disen (disas havnegang) og Jelsnes (erilens/erulens nes).
Miha Verlič
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 7.-plass med det slovenske laget.
Sør-Odal
Historie
Da Norge ble kristna ble de seks kirkene i Odalen bygd. Disse var Strøm, Ullern, Oppstad, Øyset, Sand og Mo. De to siste ligger i Nord-Odal og Øyset kirke ble borte like etter reformasjonen og hører til Vinger. Både Strøm og Ullern kirker ble viet til Sankt Olav, mens Oppstad ble viet til Sankt Hallvard. Sognepresten har bodd på Strøm (Sør-Odal prestegard), og den residerende kapellanen har i nyere tid holdt til på Nordre Nust (kalt Prestegarden) i Oppstad. I hundreåra fram til svartedauden dukka det opp spredte gardsbruk langs hele Glåma, Oppstadåa, Storsjøen og Dølisjøen, og flere av de gamle gardene ble delt i mindre parter. I disse tider hørte Odalen til Øvre Romerike under Oslo stift. I 1349 slo svartedauden til i Odalen og rundt to tredeler av odølingene døde. Mange garder ble lagt øde og brukt som jorder for nabogarder. På 1600-tallet hadde befolkningen igjen nådd den samme mengden som før pesta. I perioden 1350 til 1600 ble derfor nesten ingen nye boplasser rydda. Noen av de nedlagte ødegardene var de første til å bli tatt i bruk igjen. Seinere, særlig på 1700- og 1800-tallet vokste befolkningen kraftigere enn før og mengden gardsbruk og husmannsplasser økte enormt. Gardene ble delt i stadig mindre deler og klasseskillene ble tydeligere.
I begynnelsen av 1700-tallet ble Odalens jernverk, eller Odals Verk som det nå heter, grunnlagt. Dette jernverket kjøpte opp flere av de store gardene i Taulbygda med store områder tilhørende skog. Verket danna en stor oppgangstid for kommunen og skapte grunnlaget for mange arbeidsplasser. Denne virksomheta var grunnen til at blant annet Kjaberg skole og Sander bru ble bygd. På 1800-tallet ble gruvedrifta nedlagt, men Verket var i 1950 fortsatt den høyest skyldsatte eiendommen i kommunen.
I 1862 kom jernbanen til Sør-Odal. Flere stasjoner ble bygd på sørsida av elva. Disse var Disenå stasjon, Skarnes stasjon, Mangbakken stasjon, Sander stasjon, Mellandsmoen stasjon og Galterud stasjon. Skarnes var tidligere et naturlig knutepunkt for båttransporten som foregikk langs Glåma til Kongsvinger og Akershus og Oslo og langs Oppstadåa og Storsjøen til Sand og Mo. Etter at jernbanestasjonen ble bygd på Skarnes vokste det fram et tettsted der som tok over mye av sentrumsoppgavene som området ved Strøm kirke tidligere hadde hatt. Midt på 1900-tallet vokste tettstedet seg også utover Tronbøl i sør og Korsmo på andre sida av elva. I dag befinner blant annet skoler, barnehager, lensmannskontor, butikker og et kjøpesenter seg i administrasjonssentret.
Skoler har i det siste hundreåret blitt satt opp blant annet på Nordset (Slåstad skole), Sander, Skøyen (Disenå og Ullern skoler) og Korsmo og har skapt nye kretser som delvis har erstatta de gamle kirkesogna og tradisjonelle bygdene i kommunen.
Navnet
Navnet på landskapet har i mange hundre år vært Odal eller Odalen. I et oldbrev datert 1386 dukker formen i Odali opp. Etter preposisjoner som i og på bruktes dativ på gammalnorsk. Odali representerer nominativformen Ódalr. Navnet betyr «å-dalen» og er gitt området fordi dalen med den mektige elva (åa) begynte her, ifølge de gamle romerikingene. I de eldste tidene var det nemlig ingen bebyggelse i Solør og oppover Østerdalen. Opprinnelig hører navnet Odalen til den sørligste av de to Odals-kommunene, men siden de to hørte sammen helt til 1819 fortsatte også den nordre delen å benytte landskapsnavnet i sitt kommunenavn.
Selv om Odalen er et gammalt navn ble det ikke brukt som navn på kommunen før omgjøringa fra prestegjeld til kommuner tidlig på 1800-tallet. Før dette het prestegjeldet Strøm etter hovedsognet, som de fleste andre kommuner i dag. Fram til kommunedelinga den 10. april 1819 fungerte Odalen som én enhet. Etter delinga fikk de to nyskapte kommunene navna Søndre Odalen og Nordre Odalen. I 1917 ble skrivemåten Søndre Odalen erstatta med Sør-Odal. Det er fortsatt vanlig å kalle kommunen Odalen i bestemt form og med tykk l. Blant odølinger høres også formen sinnre odarn (egentlig Syndre Odalen) for å skille fra nørdre odarn (Nørdre Odalen).
Kultur
I kommunens innsjøer og i Glåma er det muligheter for båtliv, fiske og bading. Sør-Odal har også idretts- og aktivitetspark, tur- og skiløyper, idrettshall, svømmehall, kulturskole, ungdomshus, bibliotek, flere grende- og kulturhus, gamle kirker og prestegard. Av severdigheter finnes Oppstad kirke, Odals Verk, Maarud Gaard, Odalstunet og Galleri Lyshuset.
Hall of Fame Racing
Hall of Fame Racing er et racingteam som konkurrerer i NASCAR-serien Nextel Cup. Teamet begynte å konkurrere i sesongen 2006, og er et samarbeid mellom de to tidligere Dallas Cowboys-stjernene Roger Staubach og Troy Aikman.
Sør-Odal
Kultur
Kommunens tusenårssted er Galleri Lyshuset som er en permanent utstilling av kunstneren Kåre Tveters originalarbeider.
Hall of Fame Racing
Teamet er basert i Dallas, Texas, og har kun én bil, #96 sponset av Texas Instruments. Teamsjef for bilen er Philippe Lopez, mens førere er Terry Labonte og Tony Raines.
Sør-Odal
Kommunevåpenet
Sør-Odals kommunevåpen består av tre gullnøkler stilt i trepass på rød bunn. Våpenet ble vedtatt av kommunestyret 7. mai 1991 og godkjent ved kongelig resolusjon 10. januar 1992. Nøklene har dobbel symbolikk og representerer både de tre sogna kommunen består av og de tre vannveiene; Glåma, Oppstadåa og Storsjøen. Nøkkelen er også et symbol som åpner, stenger, binder og løser og kan representere rettferdighet, kunnskap og noe positivt. Motivet ble tidligere benyttet av både historielaget og realskolen før det ble valgt som offisielt kommunevåpen. Om våpenet ikke kan trykkes eller produseres med de riktige fargene skal det alltid gjengis som hvite nøkler på svart bakgrunn.
Som rektangulært flagg, når kommunestyret har møter, kan de samme nøklene benyttes i gul farge i samme mønster på varmrød bakgrunn. Til dekorativ bruk kan våpenet brukes som tverrskårede bordflagg, vimpler og hengende bannere. Som med andre kommunevåpen er våpenet i utgangspunktet reservert til bruk av den sentrale administrasjonen og kommunale institusjoner. Navnet på en kommunal etat eller institusjon kan innskrives i en ring langs kanten i stedet for å bruke skjoldinnfatningen.
Jony Ive
Jonathan Paul «Jony» Ive (født 27. februar 1967 i London i England) er en britisk designer. Ive jobbet tidligere for Apple og hadde fra 1997 til 2019 ansvar for designet av flere av de mestselgende produktene til selskapet, blant annet iMac, PowerBook G4 i aluminium og titan, MacBook, MacBook Pro med chassis av unibodytype, iPod, iPhone og iPad, og var lenge sjefsdesigner (Senior Vice President of Industrial Design) i selskapet. I mai 2015 ble det kjent at han fremdeles skulle ha det overordnede ansvaret for selskapets produktdesign, men at han gikk inn i en stilling kalt Chief Design Officer, og i 2019 sluttet han i Apple for å starte sitt eget designbyrå.
Ive studerte ved Northumbria University. Ive møtte sin fremtidige kone, Heather Pegg, på videregående skole. Hun er ett år yngre enn Ive. De giftet seg i 1987, har to sønner og er bosatt i San Francisco. Da han var ferdig på universitetet, ble Ive en av grunnleggerne av designbyrået Tangerine som hadde base i London. Deretter begynte han hos Apple.
Avisen The Sunday Times uttalte i november 2005 at Ive er en av Storbritannias mest innflytelsesrike menn.
Bastora-demningen
Bastora-demningen er en demning for irrigasjon i Irak, anlagt i elva Bastora.
Demningen er en enkel betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 85 meter høy og 577 meter lang. Eier er vassdragsmyundigheten i Irak.
Rudolf Steinerskolen i Lørenskog
Rudolf Steinerskolen i Lørenskog er en barne- og ungdomsskole på Lørenskog. Vegg i vegg ligger også en Steinerbarnehage.
Skolen er en privatskole som er et pedagogisk alternativ til den offentlige grunnskolen. Den baserer seg på Rudolf Steiner sin pedagogikk.
Steinerskolen i Lørenskog ble etablert i 1982 og startet med én klasse i Bøndernes hus, klassen flyttet videre til Vallerud barnehage. I 1985 flyttet skolen inn i brakkebygg på tomten der skolen idag ligger. Det har etter den tid blitt bygd tre nybygg ved skolen.
Christoffer Valkendorf
Christoffer Valkendorf eller Christopher Walkendorff, født 1. september 1525 på Glorup gods på Fyn, død 17. januar 1601 i København, var en dansk-norsk adelsmann med virke både i Danmark og Norge. Han viktigste virke i riksdelen Norge var som lensherre på Bergenhus i 1556 til 1560.
Bakgrunn
Christoffer Valkendorff var sønn av geheimråd Henning Valkendorff og hans andre hustru Sidsel (Cecilie) Jørgens-datter Friis af Hesselager. Faren døde i 1535. Han fikk en grundig utdannelse i morens hjem.
Karriere
Hans karriere i statens tjeneste ble innledet tidlig; i 1551 var han kongelig sekretær hos Christian III.
Som takk for sine tjenester ved hoffet ble han på livstid forlenet Prostiet i Bergen (prestegården) med tilhørende bønder og tjenere, mot at han var kongen og hertug Frederik tro. Hans dugelighet som administrator ble høyt skattet av kong Christian III.
Han fikk i 1556 datidens mest riskofylte oppdrag i riket, lensmannsposten i Bergen, og fikk dermed Bergenhus i forlening. Denne post innehadde han til 1560. Valkendorfs halvbror Erik Valkendorf (1523–1605), var siden 1553 lensmann i Hardanger.
Bergen ble på den tiden regnet som Nordens største by. Allerede i 1250 hadde tyske kjøpmenn og håntverkere flyttet dit og bedrev en omfattende handel med det øvrige Europa. Hansaen opprettet et kontor der i 1360. Byen befolkning vokste og man anslåt at det bodde rundt 3000 personer i Bryggen, kalt tyskerbryggen, på 1500-tallet. Området var preget av vold, lovløshet og prostitusjon oh lokalbefolkningen som ble trengt bort av tyskerne gjorde upprør. De krevde at noe ble gjort med situasjonen. Oppdraget gikk til Valkendorf.
Valkendorf og hanseatene
Etter at Valkendorf ankom Bergen, ble det begått flere uoppklarte mord i noen av byens mange bordeller, og Valkendorf fikk revet en rekke av horehusene. Han fikk deretter i stor grad avviklet hanseatenes privilegier og monopol i Bergen. De tyske håndverkerne ble tvunget til å overholde norsk lov og fikk valget mellom å sverge troskapsed til kongen eller reise. I 1559 måtte 59 tyske håndverkere reise.
Bergen rådhus
Valkendorf fikk oppført et murhus på eidet mellom Vågen og dagens Lille Lungegårdsvann som han i 1568 ga i gave til byen. Dette huset ble byens rådhus, og er nå kjent som det gamle rådhus. Før dette var lå byens rådstue på Tyskebryggen. Det gamle rådhus inneholder i dag Bergens bystyresal, hvor det også henger et portrettmaleri av Valkendorf. En stund trodde en også, feilaktig, at det var Valkendorf som hadde bygget Rosenkrantztårnet, og det har derfor også vært kalt Valkendorftårnet.
Flukt til Sachsen, senere virke
Etter tronskiftet i 1559 falt Valkendorf i unåde hos kong Fredrik II. Valkendorf følte seg truet, og i 1560 flyktet han til Sachsen. Som lensherre på Bergenhus ble han avløst av Erik Rosenkrantz som ankom Bergen 21. juli 1560.
Årene 1561–1567 var Valkendorf stattholder i Livland og rådgiver til hertug Magnus, kong Frederiks bror, og etterpoå ledet han lensstyret på Island 1569–1571 og så på Gotland 1571–1573.
Christoffer Valkendorf var kongelig rentemester, og i perioden 1596–1601 rikshovmester.
Valkendorf ble begravet i Vor Frue Kirke i København.
Zopfstil
Zopfstil (parykkstil) er en retning av tysk kunst i perioden 1760 til 1790, først og fremst i arkitekturen.
Etymologi
Zopf er tysk for «hårpisk» eller «flette». Opphavet til begrepet Zopfstil hevdes gjerne å være herremoten med piskeparykker i siste halvdel av 1700-tallet. Et annet mulig opphav til begrepet er de sammenflettede blad- og blomsterornamentene som ofte ble brukt i denne stilarten.
Historie
Zopfstilen oppsto i overgangen mellom sen barokk (rokokko) og den tidlige klassisismen. Den blir av og til kalt rokokkoklassisisme og tilsvarer den franske Louis-seize-stilen, den engelske georgianske arkitekturen og den svenske gustavianske stilen
Stilarten er preget av de nye klassisistisk-antikke idealene, men fremviser også preg av barokk og rokokko. Mens adelen var opptatt av barokk, skulle Zopfstilen bli mer populær blant det opplyste borgerskapet. Zopfstilen var mer nøktern i sitt uttrykk enn rokokkoen og hentet sine forbilder i antikkens enkelhet, men likevel uten å bygge på noen dypere innsikt i denne.
Ved inngangen til 1800-tallet ble begrepet brukt i en nedsettende betydning, om det som var gammeldags.
Andre kunstarter
I billedkunsten var stilen representert bl.a. ved Daniel Chodowiecki.
Referanser
Eksterne lenker
Ra-ta-ta-ta-ta-ta-ta-ta
Ra-ta-ta-ta-ta-ta-ta-ta er et musikkalbum utgitt av Dizzie Tunes i 1971. Albumet inneholder låter fra TV-serien Ra-ta-ta-ta-ta.
Gudmund Skjeldal
Faglig arbeid og karriere
Skjeldal er cand.philol. med hovedfag i idéhistorie fra Universitetet i Oslo i 2001, hvor han skrev oppgaven, ''Med Gud for augo. Ei anna lesing av Arne Garborgs roman «Fred»''. Han har tidligere tatt grunnfag i pedagogikk (1993), psykologi (1994) og nordisk (2000), også dette ved Universitetet i Oslo.
Fra 2001 var han lærervikar ved Oslo katedralskole, Foss videregående skole og Berg videregående skole. Han tok praktisk-pedagogisk utdannelse som deltidsstudent og ble ferdig i 2004.
Han gav i 2005 ut boken om broren, langrennløperen Kristen Skjeldal, Den siste langrennaren – ei historie om Kristen Skjeldal og snø. Fra 2006 ble han fast ansatt som lektor ved Berg videregående skole, og han var leder for klimakampanjen «Hvit vinter» i 2007–2008. Det oppdraget kombinerte han med en ny bok, Fallande snø – den norske klimautfordringa. I skoleåret 2009-2010 var han lærer ved Bjerke videregående skole. Han har siden lagt mer vekt på forfatterskapet og arbeid som litteraturanmelder for diverse aviser. Han utga i 2012 en biografi om Nordahl Grieg, Diktaren i bombeflyet. I 2017 kom Wimbledon - der graset er grønast, om tennis.
Nedre Vinstra kraftverk
Nedre Vinstra kraftverk er et vannkraftverk ved Vinstra i Nord-Fron kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1953, modifisert og utvidet i 1989 Det utnytter fallet på 448 meter mellom Olstappen og Vinstra.
Olstappen har en reguleringshøyde mellom 668 og 655 moh. Det er to tunneler på 23 km fra Olstappen til fordelingskammer.
Kraftverket ble prosjektert under krigen. Vinstra Kraftselskap ble dannet i 1946, konsesjon for utbygging ble gitt i 1946. Anleggsarbeidet ble satt i gang i 1947, og første byggetrinn var ferdig i 1953. Det var da det første kraftverket i verden med så stor fallhøyde på francisturbin. Anlegget var fullført da det fjerde aggregatet ble satt i drift i 1958.
I 1989 var kraftstasjonen utvidet og aggregat 5 satt i drift. Det ble boret en ny tilløpstunnel for å øke vannføringen.
Det er installert fire francisturbiner på 50 MW og en på 100 MW. Normal årsproduksjon er på ca. 1,2 TWh.
Kraftverket eies av Vinstra kraftselskap der E-co energi eier 67%.
Franz Graf Conrad von Hötzendorf
Franz Graf Conrad von Hötzendorf (født 11. november 1852 i bydelen Penzing i Wien, død 25. august 1925 i Bad Mergentheim, Württemberg) var en østerriksk offiser og øverstkommanderende for Den østerriksk-ungarske hær under første verdenskrig. Han ble i 1910 utnevnt til friherre, i 1918 til greve.
Bakgrunn
Conrad kom fra en gammel offisersfamilie på farssiden, hvor faren Franz Xaver Conrad (1793–1878), opprinnelig fra det sørlige Mähren, hadde deltatt i folkeslaget ved Leipzig og ble senere alvorlig skadet i revolusjonurolighetene i 1848. Han ble pensjonert som husar-oberst. Moren var datter av en kjent østerriksk kunstner. Hans oldefar hadde blitt adlet i 1816, og føyde da til hans hustrus familienavn «von Hötzendorf» som et adelspredikat.
Motorola 88000
Motorola 88000 er en tidligere RISC datamaskinarkitektur som ble utviklet av Motorola. Den første mikroprosessoren i denne familien var MC88100, som ble lansert i 1988. Etterfølgeren MC88110 ble lansert i 1992. Motorola 88000 oppnådde liten suksess utenfor rammene av plattformen Motorola Single Board Computers hvor den var en mikrokontroller i innebygde systemer.
Franz Graf Conrad von Hötzendorf
Bakgrunn
Under skolegangen hadde Conrad von Hötzendorf en særlig interesse for naturvitenskapelige fag. For ham var naturlov viktigere enn religiøse overbevisninger. Særlig Charles Darwins teorier gjorde særlig inntrykk på den unge offiserseleven.
Militær karriere
Han fikk sin militære utdannelse ved Theresianische Militärakademie, hvor han ble uteksaminert i 1871 som løytnant i den keiserlige og kongelige hær, og tok senere krigsskolen, uteksaminert i 1877 og tjenestegjorde deretter i den østerrikske generalstaben. I 1878 deltok han i en infanteridivisjon under et felttog og okkupasjon av Bosnia-Hercegovina og Sandžak. I 1882 deltok han som hauptmann i å slå ned et opprør i det sørlige Dalmatia. I april 1886 giftet han seg i Lemberg mens han var stasjonert i denne byen med Vilma Le Beau (1860–1905) som han senere fikk fem barn med. Året etter vendte han tilbake til Wien og tjenestegjorde i generalstaben en periode før han året etter ble forfremmet til major og lærer ved den østerrikske krigsskolen, hvor han særlig hentet fram sine erfaringer etter studiereiser under Den fransk-prøyssiske krig. Fra oktober 1892 ledet han en bataljon i Olmütz og deretter, fra 1895 til 1899 var han oberst sjef for infanteriregiment «Kaiser» i Krakau. I 1899 ble han utnevnt til generalmajor og sjef for 55. infanteribrigade i Trieste, hvor han blant annet med våpenmakt slo ned en oppstand blant italienske havnearbeidere. Fra 1903 til 1906 var han sjef 8. infanteritroppedivisjon i Innsbruck og i 1906 ble han etter forslag fra sin venn erkehertug Franz Ferdinand utnevnt til hans nærmeste militære medarbeider av ham som generalstabssjef. I denne rollen var han øverstkommanderende for alle militære enheter, også utenfor hæren.
Manduca
Manduca er en slekt av sommerfugler som tilhører familien svermere (Sphingidae). De rundt 70 artene lever i den Nye verden. Disse er store, grå eller brune svermere.
Franz Graf Conrad von Hötzendorf
Militær karriere
Han var på dette tidspunktet etablert og anerkjent som lærer og fagmann, men som en rekke andre av hans østerrikske kolleger, hadde han lite direkte erfaring fra strid. Men han var vel kjent med de teorier som fantes innen taktikk, og publiserte selv en rekke faglige arbeider hvor han argumenterte utrettelig for en modernisering av de militære styrkene. I 1910 ble han adlet og utnevnt til friherre. Han måtte imidlertid gå av etter en konflikt med utenriksminister Alois Lexa von Aehrenthal og denne løsningen ble forsterket etter en skandalen som følge av hans forhold (han var selv på dette tidspunktet enkemann) til den da gifte Gina Reininghaus, som senere ble hans andre ektefelle.
Manduca
Utseende
Middelsstore til meget store (vingespenn 80–180 mm), grå eller brune svermere. Kroppen er spoleformet og vingene forholdsvis smale. Hodet er stort og bredt, og sugesnabelen velutviklet og lang. Bakkroppen har ofte gule sideflekker. Forvingene er brun- eller gråaktige med varierende tegninger, bakvingene er vanligvis mørke med lysere tverrbånd. Larvene er vanligvis grønne med lyse skråstriper på sidene. I alle fall de fremste kroppsleddene er knudrete eller dekket med små pigger på ryggsiden, noen ganger er hele larven kledt med pigger. Puppene har oftest en mer eller mindre lang, fri, sugesnabel-slire som står ut fra kroppen.
Levevis
Larvene kan leve på en lang rekke forskjellige planter, også innen en art kan det være store variasjoner. Hyppig brukte familier er søtvierfamilien (Solanaceae), Verbenaceae, Bignoniaceae og Boraginaceae. Noen arter kan gjøre skade i jordbruket, særlig på planter i søtvierfamilien slik som potet, tomat, tobakk, aubergine, chilipepper og paprika.
Franz Graf Conrad von Hötzendorf
Militær karriere
Conrad von Hötzendorf er blitt omtalt som en sosialdarwinist som så en krig mellom den tyske sivilisasjonen og den slaviske i øst som uunngåelig. Han argumenterte derfor for en preventiv krig i øst en rekke ganger fra han ble generalstabssjef og fram til første verdenskrig brøt ut.
Første verdenskrig
Etter skuddene i Sarajevo var Conrad von Hötzendorf en av hovedarkitektene av det han anså som en preventiv krig mot Serbia. Han måtte håndtere to målsettinger, nemlig forsvaret av grensen i Galicia mot Russland og invasjonen av Serbia. Dette gjorde han ved først å konsentrere seg om felttoget i Balkan, da deres og den tyske strategien baserte seg på at russerne brukte minst tre måneder på mobiliseringen.
Manduca
Utbredelse
Slekten Manduca kan finnes over det meste av de amerikanske kontinentene bortsett fra lengst i nord og lengst i sør. Flest arter finnes i de tropiske områdene. Noen arter kan vandre en hel del og kan dermed dukke opp langt nord for det egentlige utbredelsesområdet.
Franz Graf Conrad von Hötzendorf
Første verdenskrig
Men da Russland mobiliserte raskere enn dette, led Østerrike-Ungarn en del alvorlige nederlag på østfronten, mistet 350 000 mann og måtte trekke seg 160 km tilbake. Blant annet falt Lemberg 3. september. Dette medførte at Conrad måtte på et kaotisk sett overføre tropper fra Serbia og samtidig be Tyskland om hjelp. Først i mai 1915 ble de tapte områder gjenerobret, hovedsakelig med tysk hjelp.
Orco
Orco (piemontesisk: Eva d'òr) er en elv i Piemonte i Italia. Den har sitt utspring ved breen i Gran Paradiso og etter om lag 100 km munner elven ut i Po nær Chivasso. Nedslagsfeltet til Orco inneholder et av de viktigste vannkraftsystemene i Piemonte og består av fem reservoarer: Agnel, Serrù, Ceresole, Piantonetto og Valsoera.
Orco er kjent for å inneholde gull, som det ble vasket etter alt i antikken. Selv i dag er det en viss aktivitet på amatørnivå i leting etter gull.
Franz Graf Conrad von Hötzendorf
Første verdenskrig
Samtidig tok tyskerne over kommandoen over felttoget mot Serbia, og Conrad ble i realiteten avsatt. I stedet ledet han Trentino-offensiven mot Italia på den italienske fronten i 1916, men dette ble en fiasko, og samme høst tok Tyskland over kommandoen på alle frontavsnitt. Selv om han fra mars 1917 ble utnevnt til generalfeltmarskalk, hadde Conrad kun kommandoen over frontavsnittet ved Trentino fram til han ble avsatt ved utgangen av samme år av den nye keiseren Karl I av Østerrike-Ungarn som gikk inn for fredssamtaler med Ententemaktene. Etter nederlagene ved den italienske fronten våren 1918, ble han 14. juli samme år avsatt, og utnevnt til greve som takk for hans fortjenester.
Bloody Sunday (1920)
Bloody Sunday er en vanlig betegnelse på voldshandlingene i Dublin den 21. november 1920, under den irske uavhengighetskrig. Mer enn tretti mennesker ble drept i løpet av dagen, mange av dem tilfeldige sivile.
På morgenen ble 14 britiske agenter og informanter drept av IRA. På ettermiddagen ble dette hevnet av Royal Irish Constabulary ved å åpne ild mot tilskuerne under en gælisk fotball-kamp på Croke Park; tolv sivile ble drept og to politimenn ble etterpå skutt av IRA-medlemmer. Sent på kvelden var det skuddvekslinger flere steder i byen uten ytterligere dødsfall, men tre irske fanger i Dublin Castle ble drept av fangevokterne. Offisielt ble de drept under fluktforsøk, men omstendighetene var slik at dette virker som en lite sannsynlig forklaring.
Detlev von Liliencron
Detlev von Liliencron (Friedrich Adolf Axel Freiherr von Liliencron, født 3. juni 1844 i Kiel i Tyskland, død 22. juli 1909 i Alt-Rahlstedt) var en tysk lyriker, prosa- og sceneforfatter.
Bakgrunn
Detlev von Liliencron var sønn av den danske tollfullmektig Louis Freiherr von Liliencron (1802–1892) og hans hustru Adeline von Harten (1808–1872).
Faren Louis var sønn av den danske overkrigskommissær og kaptein Andreas von Liliencron (1774–1823) og en av hans livegne. På grunn av denne ustandsmessige ekteskap ble bestefaren Andreas gjort arveløs av familien. Hans mor Adeline var datter av den amerikanske kaptein Frederick von Harten og en portugisisk kvinne.
Etter at han hadde avbrutt sin skolegang på et humanistisk gymnasium (Kieler Gelehrtenschule), fullførte Liliencron realskolen i Erfurt og trådte inn i kadettskolen i Bertlin.
Tidlig liv
Liliencron ble innrullert i den tyske hæren og deltok i krigshandlingene i 1866 og 1870–1871 hvor han ble såret ved begge anledninger. Han trakk seg tilbake med rang som kaptein og tilbrakte deretter en tid i USA før han slo seg ned i Kellinghusen i Holstein hvor han ble fram til 1887. Etter en tid i München bosatte han seg i Altona og senere i Altrahlstedt, i nærheten av Hamburg.
Diktning
Han fikk første gang oppmerksomhet med en samling med dikt kalt Adjutantenritte und andere Gedichte (1883), som ble fulgt av en serie med lite suksessfulle dramaer, et bind med noveller, Eine Sommerschlacht (1886), og en roman Breide Hummelsbuttel (1887).
Andre samlinger med noveller kom ut med titlene Unter flatternden Fahnen (1888); Der Mäcen (1889); og Krieg und Frieden (1891), foruten poetiske stykker i 1889-1890 (Der Heidegänger und andere Gedichte), 1893, og 1903 (Bunte Beute).
Liliencron er av de mest prominente av de senere tyske poeter. Han Adjutantenritte har en frisk og original stil som brøt med kjente litterære konvensjoner som var blitt videreført fra midten av århundret i tysk poesi. Liliencrons prosaverk, derimot, er noe ujevn og mangler en vedvarende kraft som gjør en forfatter suksessfull.
Liliencrons samlede verker (Sämtliche Werke) ble utgitt i 14 bind i 1904-1905, hans Gedichte ble samlet i fire bind under titlene Kampf und Spiele, Kampfe und Ziele, Nebel und Sonne og Bunte Beute (1897–1903).
Gullstikka
Gullstikka er en norsk prisutdeling for videospill, og deler ut priser for det beste innen hvert spillår. Gullstikka arrangeres av Norsk spill- og multimediaforening (NSM). Utdelingsseremonien finner sted i begynnelsen av mars på Sentrum Scene. Første gang prisen ble delt ut var i 2003. Tidligere har spilldistributørene selv valgt ut nominasjonene til årets priser, men f.o.m. Gullstikka 2006 er det juryen som har bestemt disse.
Gullstikka ble på grunn av økonomiske problemer ikke avholdt i 2015. Det er uvisst om prisutdelingen vil føres videre i framtiden.
Soana
Soana er en 24 km lang elv i provinsen Torino i Piemonte nordvest i Italia. Den har et nedbørfelt på 216 km² og har sine kilder ovenfor Pianprato, i Valprato Soana, der flere mindre elver møter hverandre og renner sammen. Soana er den største sideelven til Orco, som den møter ved Pont Canavese.
RT-21M
RT-21M (russisk:ракета средней дальности)- var et sovjetisk langdistansemissil. Missilet er best kjent i Norge under sitt NATO-kallenavn SS-20. Missilet hadde medium rekkevidde og 3 kjernefysiske stridshoder. Missilene var operative fra 1976 til 1988. 654 missiler ble bygget. Missilene ble ødelagt i mai 1991 i henhold til INF-avtalen.
Tekniske detaljer og utvikling
Missilets høyde var 16,5 meter, det var 1,79 meter i diameter og veide 37,1 tonn. Det var basert på to trinn med fast brennstoff fra missilet RS-14 (NATO betegnelse SS-16 Sinner). Opprinnelig rekkevidde var fra 600 til 5 500 kilometer, den siste utgaven hadde en rekkevide anslått til 7 500 kilometer. Ved utplassering var missilet utstyrt med et stridshode på 1,6 tonn med en sprengkraft på 1 megatonn. Senere utgaver kunne ta to eller tre MIRV-baserte stridshoder, hver av de på 150 kilotonn. CEP (en tenkt sirkel hvor det var minst 50 % sjanse for treff av stridshodet) ble også forbedret, fra 550 meter til 150-450 meter.
Missilet var ment å erstatte de eldre R-12 Dvina (NATO kallenavn SS-4 Sandal) og R-14 Chusovaya (NATO kallenavn SS-5 Skean) som var utplassert fra årene 1958 og 1961 i Sovjetunionen og land tilhørende Warszawapakten. Utviklingsfasen av RT-21M startet i 1966 og missilets design ble godkjent i 1968, oppgaven med videre utvikling ble gitt til Moscow Institute of Thermal Technology. Prøveskyting startet i 1974 og utplassering ble påbegynt den 11. mars 1976 med de første enhetene operative i august samme år. Frem til 1986 ble i alt 48 utskytningssteder etablert med totalt 405 RT-21M (SS-20) missiler, i alt ble det laget 654 slike missiler.
Bakgrunn for utvikling/utplassering
Under den kalde krigen hadde Warszawapakten en stor overvekt av konvensjonelle styrker i Sentral-Europa og de antok at NATO ville bruke taktiske atomvåpen for å stoppe en massiv konvensjonell Sovjetisk offensiv. RT-21M (SS-20) ga sovjetstyrkene et presist taktisk atomvåpen de inntil da manglet, tidligere missiler hadde vesentlig dårligere presisjon. RT-21M (SS-20) var nøyaktig nok til å kunne slå ut så godt som enhver Nato-base og våpenlager med svært liten varslingstid. Sovjetunionen fikk følgelig evnen til å slå ut NATOs taktiske atomstyrker ved presise angrep.
USA utplasserte Pershing II mellomdistanseraketter og Tomahawk kryssermissiler som et svar på utplasseringen av RT-21M (SS-20) etter at NATO i 1979 gjorde det såkalte Dobbeltvedtaket.
INF-avtalen og destruksjon
Etter USAs utplassering av Pershing II og Tomahawk var Sovjetunionens fordel med RT-21M (SS-20) nøytralisert og begge parter fikk økt interesse for en nedrustning av taktiske atomvåpen i Europa. Den såkalte INF-avtalen ble fremforhandlet og undertegnet av USA og Sovjetunionen i 1987, og blant punktene man ble enig om var destruksjon av RT-21M (SS-20), Pershing II og Tomahawk. Missilene og deres kjøretøy ble ødelagt i mai 1991, kun noen få ble bevart for å stilles ut på museum. I Kiev i Ukraina er en RT-21M (SS-20) stilt ut på Det store fedrelandskrigen-museet, det er også et missil stilt ut ved National Air and Space Museum i Washington, DC i USA.
Wadi Dayqah-demningen
Wadi Dayqah-demningen er en demning beregnet for vannforsyning i Oman, anlagt i elva Wadi Dayqah.
Demningen er en enkel betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 75 meter høy og 410 meter lang.
Eier er vassdragsmyundigheten i Oman.
Bart Mollin
Bart Mollin (født 6. mars 1981) er en belgisk alpinist.
Han deltok for Belgia under Vinter-OL 2010 i slalåm, men fullførte ikke.
Labrador
Labrador er et område i Canada ved atlanterhavskysten. Labrador utgjør fastlandsdelen av provinsen Newfoundland og Labrador og er skilt fra Newfoundland med stredet Strait of Belle Isle. Labrador har 71% av provinsens areal og bare 6% av provinsens befolkning.
St. Johanneslogen Olaf Kyrre til det gyldne Kjæde
St. Johanneslogen Olaf Kyrre til det gyldne Kjæde er en St. Johannesloge i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 22) som ble innviet den 18. september 1884 i Christiania.
Losjen var den andre humanitære St. Johannesloge som ble grunnlagt i Norge, og fikk sin konstitusjonspatent fra Den tyske storlosjen Zur Sonne i Bayreuth.
Fem broderforeninger har vært underlagt losjen:
I 1960 ble losjen innlemmet i Den Norske Frimurerorden som St. Johannesloge nr. 21.
Losjen har fått lov til å arbeide med ritualer som er noe avvikende fra ritualene i de fleste andre St. Johannes-losjene.
Arild Andresen
Arild Andresen (født 1. desember 1928, død 27. desember 2008) var en norsk fotballspiller. Andresen var målvakt, og spilte for Vålerenga.
Fotballkarriere
Andresen overtok målvaktsjobben i Vålerenga etter Henry «Tippen» Johansen, og gjorde sin debut i 1947/48. Denne sesongen vant VIF 1. divisjon, distrikt II, avdeling A, men tapte distriktsfinalen mot Mjøndalen. Spillerstatistikken er noe uklar dette året, Andresen spilte minst syv kamper, men kan ha spilt så mye som 14 kamper tilsammen.
I 1948/49-sesongen ble serieordningen gjort om, og VIF havnet i den nyopprettede Norgesserien. Her vant Vålerenga avdeling A, men tapte seriefinalene mot Fredrikstad. Andresen spilte alle 14 seriekampene og de to finalekampene. Denne sesongen spilte Andresen 565 sammenhengende minutter (over fem kamper) uten å slippe inn mål, og i 1949 ble han kåret til Norges nest beste fotballspiller, etter Thorbjørn Svenssen.
I 1949/50-sesongen havnet VIF på fjerdeplass, og Andresen spilte alle 14 kampene. Det samme gjorde han i 1950/51-sesongen (andreplass) og 1951/52-sesongen (syvendeplass og nedrykk). I 1952/53 og 1953/54 spilte VIF i landsdelsserien for Østlandet, før de igjen var klare for Hovedserien. 1954/55-sesongen ble Andresens siste, der han fikk seks kamper. Andresen ble den første VIF-spilleren med 50 toppseriekamper.
Andresen fikk én landskamp for, mot på Ullevaal i 1950.
Andre idretter
Andresen spilte også ishockey, og vant tredjedivisjon med Vålerenga i 1949. Han fikk også landskamper i 11-manns håndball.
Jeroen Van Den Bogaert
Jeroen Van Den Bogaert (født 16. mars 1979) er en belgisk alpinist.
Han representerte Belgia under Vinter-OL 2010 og oppnådde en 34.-plass i slalåm.
Kimbanguistkirken
Kimbanguistkirken er et kristent samfunn som har sin bakgrunn i forkynnelsen til afrikaneren Simon Kimbangu (1889?-1951).
Kirkens offisielle navn er Jesu Kristi Kirke på Jorden ifølge profeten Simon Kimbangu (Église de Jesus Christ sur Terre par le Prophète Simon Kimbangu) og har et par millioner medlemmer i Zaire.
Noen mindre uavhengige samfunn regner også Simon Kimbangus forkynnelse som grunnleggende.
Kimbangu gjorde seg bemerket som en religiøs forkynner i det daværende Den demokratiske republikken Kongo i 1921. Han kalte seg profet og hevdet å kunne helbrede syke og utføre andre undere. Han ble imidlertid anklaget av myndighetene og holdt fanget til sin død. Senere fulgte en gruppe en av sønnene hans og samlet seg til en menighet. De ble juridisk anerkjent i 1959.
Atokos
Atokos (gresk: Άτοκος) er en gresk øy i det joniske hav innenfor øygruppen Ekhinadene. Administrativt tilhører den kommunen Ithaka og ligger nordøst for denne øya og utenfor kysten av Akarnania. Atokos er den øy i Ekhinades som ligger lengst vest og mest fjernt.
Den er ubebodd og i privat eie. Den ligger 9 km nordøst for Ithaka og 8 km sørvest for Kastos. Den ligger rett nordøst for den fremste skipsleia for skip og ferger mellom Brindisi i Italia og Patras på Peloponnes. Fra disse store skipene får man et godt utsyn over 4 km lang og 1,5 km brede øya, særlig den sørvestlige enden og dens bratte klipper. For å komme dit kreves en privat båt og trygt ankersted er best kun i godt vær; enten ved Båtbukta i øst eller Klippebukta i sør. Det førstnevnte er å foretrekke da det gir ly for båter fra nordvestlige vinder og det er lett å gå i land på øya via gruslagt strand og det flate innlandet.
Øya blir administrert av kommunen Ithaka, men er privat eid av skipsmagnaten Panayiotis Tsakos. Det er likevel lov å gå i land på øya som er ubebodd, bortsett fra noen geiter som går løse. Et lite kapittel har åpne dører for besøkende. Den står en kort gangvei fra Et-hus-bukta og forbi øyas brønn. Til tross for buktas navn er det ytterligere en bygning, et enkelt sommerhus i to etasjer som er låst.
Lavik og Brekke
Lavik og Brekke kommune i Sogn og Fjordane fylke ble etablert ved at Lavik og Brekke kommuner ble slått sammen i 1861. Lavik hadde 926 innbyggere og Brekke 898 ved sammenslåingen, slik at den nyetablerte kommunen fikk et folketall på 1824.
1. januar 1905 ble Lavik og Brekke kommune med et folketall som hadde økt til 2164, delt i to. Den nye Lavik kommune fikk 1.182 innbyggere, Brekke kommune 982.
Borbera
Borbera (piemontesisk: Borbaja) er en elv i provinsen Alessandria i Piemonte i Italia. Den har sitt utspring i Monte Chiappo 1 700 moh og renner 38 km før den munner ut i Scrivia fra høyre ved Vignole Borbera.
Elven renner gjennom kommunene Cabella Ligure, Albera Ligure, Rocchetta Ligure, Cantalupo Ligure, Borghetto di Borbera, Vignole Borbera, Stazzano, Arquata Scrivia og Serravalle Scrivia.
Sortland idrettspark
Sortland idrettspark er et stadionanlegg på Sortland i Nordland. Anlegget har fotballbane med gressdekke og løpebane (tartardekke) for friidrett. Banen er hjemmebane for Sortland IL, og har også delvis vært hjemmebane for SFK Ajaks. Banen var også hjemmebane for FK Vesterålen. Sortland idrettspark har en anslått kapasitet på 2000 tilskuere.
Byggingen begynte i 1983 og anlegget ble åpnet 10. juni 1989. Anlegget kostet 10 millioner kroner.
En storhall for fotball, Blåbyhallen, er bygd i tilknytning til Sortland idrettspark. Hallen ble åpnet i februar 2007. Sesongen 2007 alternerte Blåbyhallen og Sortland idrettspark som hjemmebane for Sortland IL.
Andre Eilertsen
Andre Eilertsen (født 1987) er en tidligere norsk bokser. Han er den siste vinneren av norgesmesterskapet i boksing i 91kg+, før reglene ble endret i 2004.
Torun
Torun kan ha flere betydninger:
Alabama 3
Alabama 3 er en britisk musikkgruppe som ble dannet i 1989. I USA er bandet kjent som A3, for å unngå konflikter med country-gruppen Alabama.
Gruppa ble internasjonalt kjent i 1999 da den amerikanske TV-serien The Sopranos brukte deres låt Woke Up This Morning som åpningsvignett i serien. Av andre låter gruppa er kjent for kan en nevne Speed of the Sound of Loneliness og Hello... I'm Johnny Cash.
Agrius godarti
Utseende
En middelsstor, grå svermer (vingespenn ca. 80 mm). Brystet er lysgrått med en svart, klokkeformet tegning og svarte sider, bakkroppen stripet i ulike sjatteringer av grått med små, svarte sideflekker. Forvingen er gråspraglete med en liten, hvit flekk omtrent midt i vingen. Bakvingen er blek med tre mørkebrune tverrbånd, ytterkanten er lyst gråbrun, ved roten lyst gulbrun.
Utbredelse
A. godarti finnes i innlandet i den nordlige delen av Australia.
Ochilview Park
Ochilview Park er et fotballstadion i Stenhousemuir, Skottland. Det er hjemmebanen til Stenhousemuir, som for tiden deler banen med de lokale rivalene East Stirlingshire.
Historie
Stenhousemuir flyttet til banen i 1890, seks år etter at klubben ble grunnlagt. Navnet stammer fra de nærliggende åsene Ochil Hills, som er synlige fra området. En ny hovedtribune, som etter hvert fikk kallenavnet "Doll's House" ("Dukkehuset") pga. størrelsen, ble åpnet i 1928, med benkeplass til 310, etter en brann som ødela forgjengeren. Etter en byggetabbe ble det ikke opprinnelig laget adgang til setene, og derfor ble det senere satt opp to utvendige trapper. [Referanse: Boka "The Warriors" – A Centenary History of Stenhousemuir Football Club (Utgitt 1984)]
I 1926–1927 ble greyhound-veddeløp introdusert på Ochilview for å øke inntektene. Ochilview fikk sin tilskuerrekord den 11. mars 1950, da 12 500 møtte opp til kvartfinalen i den skotske FA-cupen mellom Stenhousemuir og East Fife.
I 1994 vurderte Stenhousemuir å flytte til et nytt stadion, etter at de først hadde avtalt å selge Ochilview til en supermarkedkjede for £2,5 millioner. Planene ble imidlertid forhindret pga. reguleringsproblemer, og i stedet ble det vedtatt å oppgradere det eksisterende stadionet.
På slutten av 1994–1995-sesongen ble ståtribunen med tak på sørsiden av Ochilview fjernet, for å gi plass til en ny hovedtribune med 626 sitteplasser. Den nye tribunen, som åpnet i 1996–1997-sesongen, ble deretter kalt for Norway Stand, pga. en sponsoravtale med Stenhousemuirs norske supporterklubb. Denne tribunen er nå den eneste sittetribunen på stadionet, siden den gamle "Doll's House" på motsatt side måtte rives i april 1999, etter at en søknad om sikkerthetssertifikat ble avslått. Nordsiden av stadionet blir nå hovedsakelig benyttet til bilparkeringsområde, men kan også brukes til ståplasser, i tilfeller der et større tilskuerantall enn vanlig er forventet.
Flomlysene
Ochilview skrev seg selv inn i skotsk fotballhistorie da det var åsted for den første moderne flomlyskampen i Skottland, med en vennskapskamp mot Hibernian den 7. november 1951.
De originale flomlysene var ikke mye bedre enn gatelys, og ble erstattet i 1972–1973-sesongen, og deretter igjen i 2006–2007-sesongen.
Deler banen med East Stirling
I sesongen 2003–2004 måtte Stenhousemuir igjen dele Ochilview med et annet lag, etter at de lokale rivalene Falkirk hadde forlatt sitt gamle hjem i Brockville, og før deres nye Falkirk Stadium stod ferdigbygd. Midlertidige tribuner på nord- og østsiden av stadionet ble reist for å øke publikumskapasiteten til 5 267 i løpet av Falkirks leieperiode.
Siden starten av 2008-2009-sesongen har East Stirlingshire FC delt Ochilview med Stenhousemuir, etter at East Stirling måtte flytte fra Firs Park, Falkirk.
Tribunene
Utenom den nye hovedtribunen er det bare én side til av stadionet som vanligvis reserveres for tilskuere, og dette er vestsiden, som heter Tryst Road End. I sesongen 2004–2005 ble det bygd et nytt tak der, og jobben ble utført av frivillige fra klubben. Den tidligere gressbakken på østsiden av Ochilview ble fjernet for noen år siden, og området har siden blitt jevnet ut og erstattet med kunstgressbaner for offentlig bruk.
Kapasitet
Ochilview Park har for tiden en kapasitet på 3 776 tilskuere.
Spilleunderlaget
Ochilview har i dag et FIFA-godkjent tostjerners kunstgress som underlag. Se for øvrig lenken. http://www.greenfields.eu/sports-news/fifa-recommended-2-star/ Ochilview Park er bare ett av fire stadioner i det skotske ligasystemet som har kunstgressdekke. De andre er Recreation Park, Alloa, Links Park (Montrose FC) og Excelsior Stadium (Airdrie United FC).
Kornstad
Kornstad er en tidligere kommune i Møre og Romsdal fylke, opprettet 1. januar 1897 da Kvernes kommune ble delt i fire. Kornstad kommune hadde ved etableringen 1599 innbyggere.
1. januar 1964 ble det meste av Kornstad med 1356 innbyggere slått sammen med Kvernes og det meste av Bremsnes til den nye Averøy kommune.
Vevang krets i Kornstad med 562 innbyggere ble på samme tid overført til Eide kommune.
Auk-klassen
Design og utvikling
Auk-klassen har i gjennomsnitt en deplasement på 890 tonn og hadde en omtrentlig lengde på 220-225 fot (66-67,5 meter). Skipene hadde en toppfart på rundt 18,1 knop (33,5 km/t). Auk-klassen var utstyrt med en 3 tommers kanon, to 40 mm Bofors og åtte 20 mm Oerlikon kanoner.