cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Syria under Sommer-OL 1996
Syria under Sommer-OL 1996. Sju sportsutøvere fra Syria deltok i fem sporter under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Syria deltok for åttende gang i et sommer-OL. De kom på 49.-plass med en gullmedalje, det var landets første olympiske gullmedalje. Friidrettsutøveren Ghada Shouaa var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Sozialdemokratische Partei in der DDR
Sozialdemokratische Partei in der DDR (opprinnelig forkortet SDP, fra 13. januar 1990 forkortet SPD) var et sosialdemokratisk parti i det tidligere DDR. Det ble grunnlagt 7. oktober 1989 i Schwante utenfor Berlin og gikk inn i Sozialdemokratische Partei Deutschlands 26. september 1990.
Erling Roland
Erling Georg Roland (født 20. januar 1949) er professor i spesialpedagogikk ved Nasjonalt senter for læringsmiljø og atferdsforskning (Læringsmiljøsenteret)  ved Universitetet i Stavanger (UiS).
Sozialdemokratische Partei in der DDR
Partiet deltok etter den demokratiske revolusjonen i DDR i rundebordssamtalene. Da Hans Modrow utnevnte noen medlemmer av den demokratiske opposisjonen til medlemmer av regjeringen ble sosialdemokraten Walter Romberg minister uten portefølje.
Kirkeby oppvekstsenter
Kirkeby Oppvekstsenter er en nedlagt skole som holdt til i Nordskogbygda nordøst i Elverum.
Erling Roland
Roland er forsker på Respektprogrammet, et forskningsprogram om hvordan oppnå ro og orden i klasserom der metodikken testes ut på skoler i Oslo og Rogaland. Han har hyppig blitt intervjuet i media om hvorvidt mobiltelefoner og internett benyttes av ungdommer til trakassering av medelever. Ifølge en undersøkelse gjort av Morgenbladet, var Roland den mest siterte forsker ved Universitetet i Stavanger i 2007.
Kirkeby oppvekstsenter
Skolen var flere ganger truet med nedleggelse, blant annet på grunn av lavt elevtall. Da skolen ble utvidet til å inkludere barnehage-barn også, og ble et oppvekstsenter, så fremtiden noe lysere ut. Skolen ble imidlertid lagt ned fra høsten 2020.
Tino Edelmann
Tino Edelmann (født 13. april 1985 i Annaberg-Buchholz, Landkreis Annaberg, Fristaten Sachsen) er en tysk kombinertløper som har konkurrert internasjonalt siden 2001. Han ble verdensmester i lagkonkurransen under Ski-VM 2015 i Falun. Edelmann var med på Tysklands lag som tok bronse i lagkonkurransen under Vinter-OL 2010 i Vancouver.
Han har vunnet fire sølvmedaljer i kombinert under verdensmesterskapet på ski, hvorav to i lagkonkurranse i 2007 og i 2009, en i fellesstart individuelt i 2009, samt en i normalbakke individuelt i Ski-VM 2011 i Oslo. Sammen med Eric Frenzel tok han bronse på lagsprint, stor bakke under Ski-VM 2013 i Val di Fiemme.
Mulholland Drive
Mulholland Drive er en vei i Los Angeles i California, oppkalt etter ingeniøren William Mulholland. En del av veien kalles også for Mulholland Highway og ble åpnet i 1924.
Den hovedsakelige tofeltsveien er drøyt 33 km og følger åssiden på Santa Monica Mountains og Hollywood Hills og man har fra denne utsikt over Los Angeles, deler av San Fernando Valley og Hollywoodskiltet.
Musikk
Veien er nevnt i bl.a. Tom Pettys «Free Fallin'», R.E.M.s «Electrolite», Felix Da Housecats «Everyone Is Someone in L.A.», Razorlights «Los Angeles Waltz», Lamb of Gods «Forgotten (Lost Angels)», Frank Blacks «Ole Mulholland» (1994), og Poes «Hey Pretty».
Bøker
Den franske filosofen Jean Baudrillard beskriver Mulholland Drive gjennom metaforen som en «entry point for extraterrestrials» i boken America.
Annet
Det er en attraksjon i Disneyland som heter «Mulholland Highway» (tidligere ble den kalt «Mulholland Madness»).
I bilkjøringsspillet Street Rod II kan spilleren kjøre et løp som heter «Mullholland Drive», men dette er ikke en faktisk beskrivelse av denne veien, og endrer seg fra gang til gang.
RMS «Titanic»
RMS (også SS) «Titanic» var et britisk-registrert transatlantisk passasjerskip som forliste på sin jomfrutur fra Southampton i England til New York i USA natt til 15. april 1912, da det traff et isfjell og sank. Forliset, hvor mellom 1 350 og 1 512 personer omkom, og bare 705 overlevde (675 kvinner og barn), er en av de største og mest kjente maritime katastrofer i fredstid. Det korrekte antall omkomne er aldri fastslått. Rederiet White Star Line oppga ett tall, Handelsdepartementet et annet, og granskingskommisjonen et tredje.
«Titanic» var det andre skipet på tre som ble bygget i White Star Lines Olympic-klassen, de andre var hennes søsterskip RMS «Olympic» og HMHS «Britannic». Skipet var 269 meter langt og 28 meter bredt og var i sin tid verdens største passasjerskip. Skipet bar prefikset RMS (Royal Mail Steamer) i tillegg til SS (Steam Ship), førstnevnte fordi det fraktet post under kontrakt med det britiske postverket. Skipet hadde fire skorsteiner, men bare tre av dem var i bruk som eksosrør – den fjerde var en såkalt «dummy», lagt til for å gi inntrykket av et sterkere skip, og ble kun brukt til avtrekk og ventilasjon fra byssa. Skipet hadde et mannskap på 885 og var bygget for 2 435 passasjerer.
Jomfruturen og forliset
«Titanic» forlot Southampton kl. 12 den 10. april og satte kurs for Cherbourg i Frankrike og deretter Queenstown (nå Cobh) i Irland for å slippe av og på passasjerer. Deretter satte den over Atlanteren med kurs for New York – med 1 316 passasjerer (mange av dem verftsarbeidere og teknikere fra verftet) og et mannskap på 885. Planen var at «Titanic» skulle ankomme New York syv dager senere.
Ombord var også 31 norske statsborgere. 28 av disse var på tredjeklassedekket, Arne Fahlstrøm var passasjer på andreklasse og familien Østby på førsteklasse. I alt omkom 20 nordmenn under forliset.
«Titanic» fikk en rekke advarsler om isfjell og tok hensyn til dette ved å sette kursen om lag 20 km lenger sørover enn planlagt. Imidlertid ble ikke farten på skipet satt ned. Klokken 23.40 på posisjon den 14. april 1912 fikk utkikksmannen Frederick Fleet øye på et stort isfjell rett forut og advarte førstestyrmann William McMaster Murdoch på brua, som beordret skipet til å legge roret hardt mot styrbord, (Dette skulle svinge skipet mot babord - med datidens styresystem) og reversere propellene for å styre unna. Dette var ikke tilstrekkelig, og skipet traff isfjellet på styrbord side og rev opp en revne under vannlinjen som gikk langs fem av de vanntette rommene i skroget. Dette førte til at vann strømmet inn i fem av de vanntette avdelingene, ett rom mer enn det skipet kunne tåle for å holde seg flytende. Etter hvert som skipet sank flommet vann over de vanntette skottene og inn i neste kammer, fordi skottene ikke gikk helt opp til hoveddekket.
Resultatet ble at skipet sank til slutt, klokken 0220. Det er lansert et vell av forskjellige teorier vedrørende flengen i skroget, noen hevder det kun finnes små rifter, andre mener det finnes større flenger. Det er bevist via sonarskanning av baugen at «Titanic» fikk en rekke små rifter hvor kjelerom nr 6 også ble åpnet opp. Årsaken til at flengene kunne oppstå er også omdiskutert: dårlig kvalitet på naglene har blitt lansert som en teori, for svakt stål er en annen; Det er imidlertid klart at skipet tok inn mer vann enn det kunne tåle.
Det ble tidlig klart at skadene var alvorlige nok til å senke skipet, og livbåtene ble gjort klare for evakuering av skipet. Siden reglementet omkring livbåtkapasitet på den tiden bare tok hensyn til skipets vekt og ikke antall personer ombord, hadde ikke «Titanic» nok livbåter til alle ombord, på tross av at Titanics livbåter oversteg det påkrevede antall. Ikke alle de livbåtene som var tilgjengelige ble fylt opp, for eksempel ble den første livbåten med plass til 65 personer satt på vannet med kun 28 personer ombord. En annen livbåt beregnet for 40 personer som ble sjøsatt med bare 12.
Låringen av livbåtene gikk med sneglefart. Folk vegret seg for å forlate det (for øyeblikket) trygge skipet – «Titanic» var markedsført som «skipet som praktisk talt ikke kan synke», og folk på dekk merket lite til skadene den første tiden. Det gikk tre kvarter etter at skipet traff isfjellet før den første livbåten ble låret. Da mannskapet begynte å låre livbåtene helt akterut begynte folk å innse at skipet faktisk sank. Det ble mye oppstyr og bråk rundt livbåtene. Offiserene måtte avfyre skudd i luften for å holde menn unna, frivillige passasjerer og mannskap hjalp til med å holde dem unna. Imens hadde musikerne fra «Titanic»s orkester (som hadde spilt i salongen litt tidligere) flyttet seg ut på dekk, der spilte de helt til båtdekket ble oversvømt.
Nødsignaler var blitt utsendt fra «Titanic» kort tid etter at det ble klart at skipet sank. Et skip ble visuelt observert i natten, men dette skipet oppfattet ikke nødsignalene, som ble gitt i form av nødraketter og CQD/SOS-morsekode. Klokken 01:45 ble den siste raketten avfyrt.
Det var en brann i skott nummer 6 før skipet forlot land, men den ble slukket fort, mange tror dette bidro til at skipet sank, Robert Ballard sa dette under en konferanse etter de fant skipet for første gang.
1 512 (noen kilder hevder 1 356) passasjerer og besetningsmedlemmer omkom – de fleste på grunn av det kalde vannet. 705 overlevde. Blant de overlevende var det dessuten to hunder. Både kapteinen og skipsbyggeren Andrews omkom, mens direktør Ismay ble reddet. De overlevende ble plukket opp av Cunard-skipet «Carpathia», som hadde hørt nødsignalene over radio og gått mot havaristen straks meldingen ble mottatt. De overlevnde ble brakt til New York. 328 omkomne ble funnet, de fleste av dem ble begravd i Halifax på Nova Scotia.
Etter forliset
Tapet av «Titanic» kom som et sjokk på publikum, og førte til flere sikkerhetstiltak for sjøfarten. En organisert ispatrulje i Nord-Atlanteren ble opprettet og drives ennå av den amerikanske kystvakten. Nye regler om antall livbåter ble utformet. Nye regler for telegrafvakt ble også utformet – det nærliggende skipet som «Titanic» hadde observert visuelt hadde ikke telegrafist på vakt. Hva som kunne ha skjedd dersom dette skipet hadde oppfattet SOS-signalet til «Titanic» blir kun spekulasjoner, men trolig kunne omfanget av katastrofen ha vært redusert. Et automatisk system for telegrafvakt kom først senere – ved å sende en bestemt sekvens av signaler, kunne telegrafister på skip i nød utløse en alarm ombord i alle skip som mottok signalet. Dette ble blant annet benyttet ved forliset av «Andrea Doria».
I tillegg til ovennevnte tiltak ble konstruksjonen av skipskrog endret og flere skip fikk dobbeltskrog med to lag («Titanic» hadde dobbel bunn men ikke dobbelt skrog, slik som for eksempel «Great Eastern» hadde).
Vraket ble funnet 1. september 1985 av et fransk-amerikansk team ledet av Jean-Louis Michel og Robert D. Ballard. Oppdagelsen av vraket bekreftet at skipet hadde brukket i to.
Litteratur
Boka inneholder komplette passasjerlister.
Jane Throndsen
Jane Throndsen (født 1969 på Kongsberg) er en norsk redaktør og forfatter.
Jane Throndsen har studert statsvitenskap, sosiologi (UIO), journalistikk (International Diploma in Journalism, England) og Master of management: Flermedial ledelse (BI). Fra 1996 til 2012 arbeidet hun i Dagbladet med blant annet Magasinet, som ble lansert i 1999. Throndsen hadde en rekke ulike stillinger innenfor mediehuset: kultur- og magasinjournalist, nyhets-og utenriksreporter, kulturredaktør og magasinredaktør. Fra 2010 til 2012 var hun bosatt i London.
I 2012 ble hun ansatt i VG hvor hun blant annet var featureredaktør, nyhetsredaktør og fra 2015 redaktør for VG+/Stories som var opplagsvinner to år på rad 2022/2023 (Kilde: MBL Medietallene). VG Helg vant Årets Magasin 4 år på rad etter at Throndsen tok over som redaktør (Medieprisene/MBL). Etter to år i VG ble hun Kåret til Årets Kvinnelige Medieleder. I juryens begrunnelse sto det "Hun brukes som inspirator for hele organisasjonen". I 2023 ble hun ansatt i Schibstedkonsernet som senior vice-president.
I 2014 ble Jane Throndsen kåret til Årets Kvinnelige medieleder av Medienettverket.
Peter Kennaugh
Peter Kennaugh (født 5. juni 1989) er en mansk landevei- og banesyklist som representerer Storbritannia internasjonalt. Han debuterte som proff i 2010 da han signerte for det nyetablerte Team Sky.
Sammen med Ed Clancy, Geraint Thomas og Steven Burke tok han gull i lagforfølgelse under OL i London.
I 2013 fikk han sin debut i Tour de France-debut.
EuroGeoSurveys
EuroGeoSurveys er en nonprofit organisasjon innen European Geological Surveys som har som formål å gi råd til det europeiske samfunnet innen alle fagområder innen geovitenskap. Hovedkontoret ligger i Brussel.
Rosignal (film)
Rosignal (originaltittel: Taps) er en amerikansk dramafilm fra 1981 regissert av Harold Becker. Filmen handler om en gruppe unge kadetter på en militærskole som gjør opprør når de hører at de lokale myndighetene har planer om å nedlegge skolen. Til slutt tilkalles Nasjonalgarden. Hovedrollen spilles av Timothy Hutton, mens sentrale biroller spilles av George C. Scott, Ronny Cox, Sean Penn og Tom Cruise. Filmen er basert på Devery Freemans roman Father Sky, utgitt på 1970-tallet.
Rosignal ble forholdsvis godt mottatt av filmkritikerne og ble en moderat publikumssuksess.
Filmen ble utgitt på video i Norge under tittelen Kadettenes opprør. Den har også blitt sendt på TV under denne tittelen.
Handling
Militærakademiet Bunker Hill besluttes nedlagt av myndighetene for å gi plass til moderne boliger. Dette faller general Harlan Bache tungt for brystet og han bruker all sin innflytelse for å stoppe vedtaket. I en tale til skolens unge kadetter forteller han om skolens skjebne og klarer ved hjelp av sin karismatiske begavelser å oppildne de unge kadettene såpass at de sverger på at de ikke under noen omstendigheter vil oppgi sin skole.
Under en tilstelning like utenfor leiren noen dager senere, skjer det en dramatisk hendelse som skal få drastiske konsekvenser for lokalsamfunnet. Under en håndgemeng med noen lokale tenåringer blir generalens pistol revet ut av hans hylster og en av ungdommene blir drept av et vådeskudd. General Bache blir arrestert og like etter får kadettene vite at han har blitt innlagt på sykehus etter et hjerteslag. Derfra blir det opp til den unge og nyutdannede kadettmajor Brian Marveland å ta kommandoen, og under hans ledelse startes en protestaksjon som går over i opprør og okkupasjon av skolen. Politiet tilkalles, men slåes tilbake av de unge kadettene som nå har væpnet seg med automatvåpen. Disse dramatiske hendelsene gjør at tropper fra nasjonalgarden tilkalles og legger skolen under beleiring.
En natt løsnes et skudd og ved en feil blir et barn på skolen skutt og drept. Forvirring, hat og kampvilje blusser opp og protestaksjonen utvikler seg til et regelrett slag mellom to bevæpnede styrker. Alt dette skjer mens kadettenes bekymrede foreldre står utenfor og forsøker å overtale deres barn til å oppgi kampen.
Om filmen
Rosignal var filmdebuten til Sean Penn og den andre filmen som Tom Cruise medvirket i.
Filmen ble innspilt på Valley Forge Military Academy and College i Philadelphia.
Filmanmeldere og publikum
Filmen fikk forholdsvis god mottakelse av filmkritikerne og har oppnådd 71 % på Rotten Tomatoes. Den kjente amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den tre av fire stjerner og dro paralleller til den kjente romanen Fluenes herre. Han gav særlig ros til skuespillerprestasjonene.
Filmen ble en moderat publikumssuksess i USA hvor den innbrakte $35,6 millioner. Den endte opp på en 16.-plass over de meste innbringende filmene i USA for 1981.
Priser og nominasjoner
Timothy Hutton ble nominert til en Golden Globe for sin rolletolkning i filmen.
Lock Up the Wolves
Lock Up the Wolves er det femte studioalbumet av heavy metal-bandet Dio, utgitt i 1990.
Albumet er det første med helt ny besetning foruten Ronnie James Dio selv.
Sporliste
All tekst av Ronnie James Dio.
Falsk flying fox
Falsk flying fox er en art i gruppen Garra. Det er en fisk som lever i ferskvann. Den finnes i Mekong, Chao Phraya og på Malayahalvøya. Den forveksles lett med flying fox, derav navnet. Falsk flying fox blir ca. 15 cm lang.
Othon Friesz
Othon Friesz, fullt navn Henri-Achille-Émile-Othon Friesz (født 6. februar 1879 i Le Havre i Frankrike, død 10. januar 1949 i Paris), var en fransk fauvistmaler.
Bakgrunn
Hans forfedre var skipsbyggere og sjøkapteiner flere generasjoner bakover. På skolen ble han venn med Raoul Dufy. De gikk sammen på det lokale kunstakademi 1895-96 og dro til Paris, hvor de ble kjent med kretsen rundt Matisse (Albert Marquet og Georges Rouault, bl.a.) Da disse gjorde opprør mot akademikunsten slik Bonnat sto for den, ble han med i fauvistbevegelsen, og stilte ut bilder sammen med dem i 1907.
Kunstnerisk karriere, utstillinger
Han dro på denne tiden hjem til Normandie igjen. Han følte at hans røtter der ville bety noe for ham som maler, og endret stilen til en mere tradisjonell.
Det fulgte deltakelser på utstillinger av Berliner Sezession i Tyskland, og i 1913 ved Armory Show i New York City og en utstilling i Chicago.
Hans senere arbeider er mindre preget av livlige arabesker og lysende farger. Han malte mere likt det hans gamle lærer fra Le Havre hadde lært fra seg, med islett av inspirasjon fra idealer som Poussin, Chardin og Corot, med respekt for Cezannes tanker om logisk komposisjon, enkel fargetonalitet, soliditet og klart skille mellom flatene. Han kan også sies å ha en snev av noe barokt i strøkene som har gitt mere liv til landskaper, stilleben og figurkomposisjoner.
Syria under Sommer-OL 2000
Syria under Sommer-OL 2000. Åtte sportsutøvere, seks menn og to kvinner fra Syria deltok i fire sporter, boksing, friidrett, svømming og skyting under Sommer-OL 2000 i Sydney. Syria, som deltok for niende gang i et sommer-OL, vant ikke noen medalje.
Othon Friesz
Kunstnerisk karriere, utstillinger
Han er gravlagt i Cimetière du Montparnasse i Paris.
Forum of European Geological Surveys
Forum of European Geological Surveys (FOREGS) er en uformell gruppe som består av direktørene fra de ulike avdelingene av EuroGeoSurveys. Gruppen ble etablert i 1971.
David Fiegen
David Fiegen (født 3. september 1984 i Esch-sur-Alzette) er en friidrettsutøver fra Luxembourg som konkurrerer i mellomdistanseløp.
Fiegens gjennombrudd kom da han i 2002 tok bronse på 800 meter i junior-VM. Som senior deltok han i OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøkene. Under EM 2006 i Göteborg ble han Luxembourgs første medaljør noensinne da han tok sølv på 800 meter med tiden 1.46,59.
Chute-des-Passes-demningen
Chute-des-Passes-demningen er en demning med et undergunns vannkraftverk i elven Péribonka i Québec i Canada, som ligger med reservoarspeilet 399 moh. Installert kapasitet i kraftverket er om lag 750 – 854 MW. Demningen demmer opp reservoaret Lac Margane, hvor det også er en større sjøflyplass.
Kraftverket stod ferdig i 1959, og utnytter et fall (hydraulic head) på 143 – 195 meter. Operatør og eier er metallelskapet Rio Tinto Alcan, og anlegget støtter aluminiumsindustrien i området.
Rundt Saint-Jean-innsjøen (Lac Saint-Jean), som får tilsig fra Péribonka og gir tilsig videre til Saguenay, ligger følgende demninger med hvert sitt tilhørende vannkraftverk, regnet ovenfra og nedover vassdraget:
Oddusuddan
Oddusuddan er en by i distriktet Mullaittivu på Sri Lanka. Byen ligger langs A-34, som er vegen mellom Mankulam og Mullaittivu. Under den srilankiske borgerkrigen var det flere blodige begivenheter i Oddusuddan.
Kvalsundet tidevannskraftverk
Kvalsundet tidevannskraftverk var to tidevannskraftverk i Kvalsundet i Hammerfest kommune i Finnmark. Midlere årsproduksjon var 0,7 GWh. Verket fikk konsesjon i 2001.
Driften av kraftverket ble gitt opp 2008 av økonomiske grunner. 2016 ble tre turbiner fra Kvalsundet overtatt av tidevannsprosjektet MeyGen i Skottland.
Kraftverket var et pionerverk laget for å teste ut ny teknologi. Verket besto at en turbin som var plassert på havbunnen under Kvalsundbrua. Installert effekt var 300 kW. Turbinen var en propellturbin med pitchregulerte blader for å høyne virkningsgraden og kunne utnytte vannstrømmen begge veier.
Carlos Luciano da Silva
Carlos Luciano da Silva, bedre kjent som Mineiro (født 2. august 1975, i Porto Alegre, Rio Grande do Sul) er en brasiliansk fotballspiller. Han spilte defensiv midtbane for Bundesliga-klubben Hertha Berlin. I 2008 ble han hentet til Chelsea FC. Her har han ennå ikke fått sjansen på førstelaget.
Caustic Grip
Caustic Grip er et musikkalbum i industrial-sjangeren av Front Line Assembly som ble utgitt i 1990.
Asbjørnsenselskapet
Asbjørnsenselskapet har som formål å utbre kunnskap om Peter Christen Asbjørnsens liv og virke som folkeminnesamler, folklorist, forstmann, naturvitenskapsmann, folkeopplyser, forfatter, oversetter og friluftsmann (fra vedtektene §1). Selskapet utgir også årsskriftet Juletræet.
Selskapet ble formelt stiftet ved en sammenkomst på Asbjørnsens fødselsdag tirsdag 15. januar 2008, da det ble nedsatt et interimsstyre. Første årsmøtet, onsdag 23. april 2008, valgte et styre med Bjørn Ringstrøm som formann. Da styret konstituerte seg påtok lederen seg også oppgaven som kasserer, Erik Henning Edvardsen ble nestleder, Jorunn Vandvik Johnsen sekretær, Tallak Moland webredaktør, og Henning Østberg og Lanne Bjørn-Hansen styremedlemmer.
Asbjørnsengjengen, som var en klubb med lange aner og som formål å dyrke Asbjørnsens forhold til Nordmarka ble av initiativtakerne invitert til å knytte seg til selskapet. Meningen var at disse utfra spesiell ekspertise omkring Asbjørnsens vandringsveier skulle bidra til arrangementer, ekskursjoner og kulturvandringer i Asbjørnsens spor.
Med hensyn til Peter Christen Asbjørnsens 200 års jubileum i 2012, utarbeidet selskapet en handlingsplan for årene 2008-2012, og stilte seg i spissen for å gjennomføre en verdig feiring med jubileumsbok, En dør til Asbjørnsen og hans verden, en Asbjørnsen-utstilling på Ibsenmuseet i Oslo, som innlemmet også Jørgen Moe året etter, og utstrakt foredragsvirksomhet, for det meste overfor ideelle foreninger, folkeuniversitet og lag i Oslo og omegn, men også så langt til Baroniet Rosendal i vest til Fredrikstad i øst og på eldreakademiet i Hamar og legekonferanse i Tønsberg. Styrets representanter; Ringstrøm, Edvardsen og Vandvik Johnsen holdt, inkludert flere radiointervjuer, til sammen nesten hundre foredrag i løpet av jubileumsåret 2012.
Det ble videre bestemt at selskapet skulle utgi et årsskrift, Juletræet, som tok opp tråden fra Asbjørnsens egne utgivelser under samme tittel i 1850, 1851, 1852 og 1866. Første utgave av andre serie startet allerede i stiftelsesåret med en språklig modernisert utgave av Asbjørnsens årsskrift fra 1852, Erindringer fra Egypt 1849-1850 med akvareller av Hans Johan Frederik Berg, som han jula 1849 møtte i Kairo. Året etter fulgte selskapet opp med Fire Eventyr illustrert av Nils Wivel, hvorav tre av eventyrene aldri tidligere har vært publisert. I fortsettelsen har skriftserien bestått av egenproduserte artikkelsamlinger, vitenskapelige avhandlinger og utgivelse av originalkorrespondanser mellom Asbjørnsen og andre aktører fra akademia og norske kunstnere. Selskapet utga også i 2011 en bibliografi over Asbjørnsen og Moes eventyr- og sagnutgivelser, som senere er blitt et standard referanseverk for samlere, antikvariats- og auksjonskataloger.
Selskapet kom dessuten til å videreføre Asbjørnsengjengens tradisjoner med å arrangere årlige fødselsdagsselskap for Asbjørnsen den 15. januar.
Målet har vært å engasjere fagfolk innenfor alle de disipliner Asbjørnsen utfoldet seg innenfor; zoologi, marinbiologi, folklore (eventyr, myter og sagn) skogbruk (forstvesen), gastronomi, jakt, friluftsliv, etc.. Om selskapet forteller historieprofessor i New York, Peder Anker: «Peter Christen Asbjørnsen har i dag fått et eget Selskap, en fanklubb som jeg også har blitt medlem av, og på deres fine websider har jeg lest meg opp på hans mange geskjefter. Der lærte jeg at han også var en habil naturvitenskapsmann, kanskje mest kjent for å ha funnet en enorm sjøstjerne på en loddrett bergvegg fire hundre meter nede i Hardangerfjorden. Han syntes den var vakker og kalte den derfor Brisinga, etter smykket til den norrøne gudinnen Frøya, kalt Brisingamen. Det er en romantisk form for vitenskap der hans beundring for naturens storslagenhet får ham til å bringe en vakker myte inn i et marinbiologisk artsnavn. En serie med andre naturvitenskapelige arbeider og bøker er også signert Asbjørnsen, inkludert flere illustrerte lærebøker for barn og ungdom. Eventyr og kunnskap var for ham to sider av samme sak» (Anker 2022:17-18).
Asbjørnsenselskapet har inngått uformelt samarbeid med Norsk Folkeminnesamling (UiO), Norsk Folkeminnelag, Norsk Folkemuseum, Eventyrmuseet Villa Fridheim og Ringerikes Museum, og spilte en sentral rolle i markeringen av Asbjørnsens 200-årsjubileum i 2012 og i Jørgen Moes i 2013.
I 2022 har selskapet utgitt i alt femten boktitler (se Juletræet).
Dream Tower
Dream Tower (hangul: 드림 타워) er en planlagt skyskraper i Seoul, Sør-Korea. Bygningen planlegges som en 665 m høy bygning, som skal bli en del av Dreamhub i Yongsan International Business District i bydelen Yongsan i Seoul, Sør-Korea. Etter planen skal bygningen stå ferdig i 2016 og skal da rage 25 meter høyere enn nabobygningen Digital Media City Landmark Building (640 moh) som er under oppføring i samme område i Seoul, og planlegges som verdens nest høyeste bygning etter Burj Khalifa, som i likhet med Dream Tower bygges av Samsung C&T.
Nylandsveien
Nylandsveien finnes flere steder:
Nedre Porsa kraftverk
Nedre Porsa Kraftverk er et vannkraftverk i Hammerfest kommune i Troms og Finnmark.
Kraftverket utnytter et fall på 215 meter fra Storvatnet til havnivå. Til Storvatnet overføres det vann fra Øvre Porsa kraftverk. Verket startet produksjonen i 1959.
Det er installert to francisturbiner på totalt 12,8 MW. Midlere årsproduksjon er på 58 GWh.
Eier av Porsa Kraftlag AS.
I forbindelse med gruvedrift ble det bygd et kraftverk her i 1918. Det ble ødelagt av tyskerne under tvangsevakueringen i 1944. I 1947 ble det igjen satt i drift, og ble så nedlagt da det nye kraftverket overtok i 1959.
Øvre Porsa kraftverk
Øvre Porsa Kraftverk er et vannkraftverk i Hammerfest kommune i Troms og Finnmark.
Kraftverket utnytter fallet fra Gruvvatnet til Storvatnet som er inntaksmagasin for Nedre Porsa kraftverk.
Det er installert en horisontal francisturbin på 1,7 MW. Årsproduksjonen er om lag 10 GWh.
Krafverket ble helrenovert i 2017, det ble satt inn nytt, mindre aggregat. Generatoreffekt ble redusert fra 3,3 til 2 MVA.
Kraftverket eies av Porsa Kraftlag AS, som eies av Hammerfest Energi, Alta Kraftlag og Repvåg Kraftlag med hhv 70-, 20- og 10% eierandel.
Minori
Minori er en by og en kommune på Amalfikysten av Italia, ca. 55 km sør for Napoli.
Hello Afrika
Hello Afrika er debutalbumet til den svenske artisten Dr. Alban, utgitt i 1990. Albumet ble sluppet i en andre utgave (2nd Edition) i 1991 med noen endringer.
Minori
Navnet kommer fra elva La Rheggina som renner gjennom byen. Det gamle latinske navnet på elva var Rheggina Minor – til forskjell fra elva i nabobyen Maiori, Rheggina Maior.
Iranocichla hormuzensis
Iranocichla hormuzensis er den eneste arten i gruppen Iranocichla. Det er en munnrugende ciklide. Den finnes ved Hormuzstredet i sørlige Iran, og er en av de veldig få ciklidene som lever i Asia
Alfheim
Alfheim og Alvheim (norrønt: Álfheimar) har flere betydninger, særlig som stedsnavn brukes de tildels om hverandre for samme sted. Innen norrøn mytologi var det bolig for guden Frøy. Ifølge Den yngre Edda var det navnet på boligen for de gode lysalvene, mens motsatsen, svartalvene fantes i Svartalvheim. Alvheim var også et norrønt smårike mellom elvene Glomma og Göta älv.
Girolamo Frescobaldi
Girolamo Frescobaldi (født september 1583 i Ferrara i Italia, død 1. mars 1643 i Roma) var en italiensk komponist og musiker. Han var en av de mest innflytelsesrike komponister for klaviaturinstrumenter i renessansen og tidlig barokk. Fra 1608 til sin død var han organist i Peterskirken i Roma.
Hans mest kjente verk er Fiori Musicali (1635) – Musikalske blomster, orgelmusikk til bruk i messen. Johann Sebastian Bach hadde en kopi av dette verket.
Johann Jakob Froberger (1616–1667) var elev av Frescobaldi. Louis Couperin, Georg Böhm, Dietrich Buxtehude, Johann Sebastian Bach og Johann Pachelbel er komponister som gjennom Froberger har blitt påvirket av Frescobaldi. Påvirkningen går helt til vår egen tid, György Ligeti (1926–2006) skrev i 1951 en ricercar han kalte Ommagio a Girolamo Frescobaldi.
Andrew Carnegie
Andrew Carnegie (født 25. november 1835 i Dunfermline i Skottland, død 11. august 1919 i Lenox, Massachusetts, USA) var en skotsk-amerikansk finansmagnat og filantrop. Han skrev The Gospel of Wealth (Formuens evangelium) i 1889, der han blant annet argumenterte for at samtidens store sosiale forskjeller er nødvendige og av det gode, samt at de rike heller skulle bruke sin rikdom til å berike samfunnet framfor å kaste den bort på de fattige. Tidlig i livet jobbet Carnegie i en tekstilfabrikk, og livet hans er en klassisk «rags to riches»-fortelling.
Carnegie ble verdens nest rikeste mann. I ettertid huskes han først og fremst for sine donasjoner til mange institusjoner (mange er også blitt oppkalt etter han) og kunst.
Yrkesliv
I 1851 fikk den 16-årige Andrew jobb som telegrafist i sin nye hjemby Pittsburgh. Hans lærenemhet gjorde att han snart ble ansatt som telegrafist og sekretær for sjefen for et lokalt jernbaneselskap. Ganske snart hadde han avansert til sjef for selskapets Pittsburgh-kontor. Allerede i 1855 begynte han å investere sine sparepenger i forskjellige aktiviteter i jernbanebransjen, fremst en satsing på sovevogner. Under den amerikanske borgerkrig arbeidet han aktivt ute på feltet for å se til at Nordstatenes tog rullet så friksjonsfritt som mulig.
Carnegie hadde nese for forretninger, og alle penger han kunne spare i krigsårene investerte han, foruten i jernbanen også på oljemarkedet. Etter borgerkrigen forlot han jernbanen og satset sine penger i et selskap som bygde jernbanebroer. Dette førte med tiden til investeringer i stålindustrien, og mot slutten av 1890-tallet var Andrew Carnegie en av USAs stålbaroner, eier av en rekke stålverk.
I 1901 solgte Carnegie sitt stålimperium (Carnegie Steel Company) til det blivende kjempekonsernet U.S. Steel i verdens største personlige forretningstransaksjon. Carnegies gruppe av stålverk utgjorde halvparten av det nye selskapets verdier og ble kjøpt for en sum tilsvarende 120 milliarder dollar (i 2007-verdi). Halvparen av den summen gikk til Andrew Carnegie og gjorde ham til verdens nest rikeste mann. Den eneste som var rikere var John D. Rockefeller.
Carnegie og Filippinene
I 1898 forsøkte Carnegie å sikre Filippinene selvstendighet. Mot slutten av den spansk-amerikanske krig kjøpte USA Filippinene av Spania for 120 millioner dollar. Dette opplevde Carnegie som et uttrykk for imperialisme, noe han anså at USA ikke skulle befatte seg med, han tilbød derfor det filippinske folk 120 millioner dollar slik at de skulle kunne kjøpe seg sin uavhengighet. USA var imidlertid ikke interessert av å gi slipp på sin nye koloni og i stedet utbrøt den filippinsk-amerikanske krig.
Samfunnsgagnlig veldedighet
Lenge før salget av sitt stålimperium hadde Carnegie begynt å donere store summer til forskjellige velgjørende formål, og som en følge av salget av stålinteressene forlot han i 1901 forretningslivet og gikk over til å bruke sin enorme formue til veldedigheten. Dette var helt på linje med en artikkel han skrev i 1889 i North American Review, med tittelen Wealth (Rikdom). I artikkelen hevdet han at en rik industrimanns liv skal bestå av to faser: Den første vier han til å skape sin rikdom og i den andre skal han fordele sin formue til passende allmennyttige og veldedige formål.
Hans største velgjørenhetsbragd var trolig byggingen av biblioteker. Fra 1883 til sin død 1919 grunnla han 1689 allmenne bibliotek i USA, og ytterligere 820 i flere deler av det britiske imperium. I 1919 fantes det 3500 allmenne biblioteker i USA, hvorav nesten halvparten var bygd ved hjelp av Carnegies penger.
I 1901 startet han Carnegie Institute of Technology i Pittsburgh, som senere kjennes som Carnegie Mellon University, og to år tidligere var han hoveddonator ved opprettelsen av Birminghams universitet.
Han startet også stiftelsen Carnegie Hero Fund i 1904, som belønner heltemot i hverdagen. Den fikk raskt etterfølgere i ti europeiske land. Carnegies Heltefond i Norge ble opprettet i 1911 som en norsk del av det internasjonale Carnegie Hero Fund.
Han donerte også mye til byggingen av Fredspalasset i Nederlands hovedstad Haag, og Carnegie Hall, et konserthus på Manhattan i New York City. Han grunnla videre også tankesmien Carnegie Endowment for International Peace i Washington i 1910.
The Cloud
Bygningene blir en del av den nye bydelen som nå konstrueres i Yongsan. Kostnaden for hele prosjektet beregnes til 22,6 milliarder USD. Plasseringen er ved Hanelva nær Yongsan stasjon. Byggearbeidene startet ved å rive eksisterende bebyggelse i 2010 og grunnarbeidene startet i 2011.
Gullmarsfjorden
Fjorden er Sveriges eneste marine verneområde.
AMD CrossFireX
AMD CrossFireX (tidligere kjent som CrossFire) er et varemerke for multi-GPU løsningen til Advanced Micro Devices, opprinnelig utviklet av ATI Technologies. Teknologien tillater opp til fire GPUer til å bli brukt i en enkelt datamaskin til å forbedre grafikkytelsen.
Chesterfield FC
Chesterfield Football Club er en engelsk fotballklubb fra Chesterfield. Klubben ble stiftet i 1867, og ble valgt inn i The Football League i 1899. Klubben forsvant ut av The Football League i 1909, før de kom inn igjen i 1921. To påfølgende nedrykk i 2017 og 2018 gjorde at klubben spiller i National League fra og med 2018–19-sesongen, etter 96 år ubrutt i Football League. «The Spireites», som er kallenavnet til Chesterfield, spiller hjemmekampene sine på Proact Stadium. Byen Chesterfield ligger i den engelske regionen Øst-Midlands, omtrent fem mil nord for Derby, og to mil sør for Sheffield.
Bislama
Bislama er et kreolspråk som snakkes på Vanuatu og Ny-Caledonia. Språket er en blanding av ord fra engelsk, fransk og diverse austronesiske språk. Ordforrådet består av 95 % engelske ord. Det er et offisielt språk på Vanuatu sammen med fransk og engelsk og benyttes som lingua franca i landet.
Språket er nært relatert til Tok Pisin, som snakkes i Papua Ny-Guinea.
Alfabet
A a /ɑ/
B b /b/
E e /e/
F f /f/
G g /g/
H h /h/
I i /i/
J j /t͡ʃ/ (på kreolspråkene Tok Pisin og Solomon Pijin uttales bokstavet /d͡ʒ/, som på engelsk)
L l /l/
M m /m/
N n /n/
Ng ng /ŋ/
O o /o/
P p /p/
R r /r~ɾ/ (forskjellige variasjoner på øyene)
S s /s/
T t /t/
U u /u/
V v /v/
W w /w/
Y y /j/
Diftonger
I Bislama brukes fire diftonger:
"ae" [aɪ] (naef ~ knife = kniv)
"ao" [aʊ] (haos ~ house = hus)
"oe" [ɔɪ] (boe ~ boy = gutt)
"ei" [ɛɪ] (dei ~ day = dag)
Beady Belle
Beady Belle er artistnavnet til Beate S. Lech, som i 1999 dannet bandet med samme navn. Musikkstilen beskrives som funky elektronisk jazz med sterke soulinnslag preget av Beate Lechs vokal. Beate S. Lech er både tekstforfatter, komponist, arrangør og frontfigur. Bandet ble startet sammen med Marius Reksjø og etter hvert Erik Holm. Det ble oppløst i 2015, og Beate S. Lech fortsatte som artisten Beady Belle med ulike musikere i bandet.
Beady Belle vakte internasjonal oppmerksomhet med debutalbumet Home (2001), og hun drev intensiv turnévirksomhet i Europa og Asia i tiåret som fulgte. Beady Belle har gitt ut 9 album på Bugge Wesseltofts plateselskap Jazzland Recordings i tidsrommet 2001 - 2018, og hvert album utforsker ulike stilretninger. Internasjonale stjerner som Jamie Cullum, India Arie, Joshua Redman (saksofon) og Gregory Hutchinson (trommer) har spilt på albumene hennes, samt Jarle Bernhoft og Lars Horntveth.
Beady Belle er kjent for sine intense improviserende sceneopptredener, slik at konsertene er forskjellige fra studioinnspillingene. Musikere som har spilt med Beady Belle på konserter er bl.a. Marius Reksjø (bass), Erik Holm (trommer), David Wallumrød ( tangenter), Bugge Wesseltoft (tangenter), Jørn Øien (tangenter), Anders Aarum (tangenter), Lars Andreas Aspesæter (tangenter), Bjarne Gustavsen (tangenter), Sofie Tollefsbøl (backingsvokal), Anja Martine Mørk (backingsvokal), LaSharVu (backingsvokal), Bjørn Sæther (trommer), Thomas Gallatin (trommer), Andreas Bye (trommer), Geir Sundstøl (gitar), Kjetil Stensnes (gitar), Bjørn Lier (gitar) og Tommy Raymond Kristiansen (gitar).
Brystbein
Brystbein (latin sternum, av gresk στέρνον, sternon, «mannens brystkasse») er på mennesket et langt flatt bein formet som et slips og lokalisert midt på brystkassen. Slik bidrar det til å beskytte hjertet, lungene og større blodårer.
Brystbeinet minner om et romersk gladiatorsverd, noe som har gitt navn til øverste del, «håndtaket» eller manubrium sterni. Midtdelen kalles «kroppen» eller corpus sterni, mens spissen nederst kalles processus xiphoideus, etter det greske ordet for «sverd», xyphos.
Hos menn er brystbeinets «kropp» oftest over dobbelt så lang som «håndtaket», mens den hos kvinner er kortere, og ordet sternon som Galenos tok i bruk om brystbeinet, viser til menns bryst, ikke kvinners bryst. I 1.500 år etter Galenos, frem til renessansen, var det latinske os pectoris den foretrukne betegnelsen på brystbeinet.
Michael Kiske
Michael Kiske (født 24. januar 1968 i Hamburg, Vest-Tyskland) er en tysk låtskriver og hovedvokalist i det tyske power metal-bandet Helloween. Kiske var hovedvokalist i Helloween fra 1986 til 1993, og ble igjen medlem i bandet i 2016 sammen med Kai Hansen. I Helloween deler Kiske idag rollen som hovedvokalist med Andi Deris og Kai Hansen (som også er gitarist i bandet).
Franz Josef Huber
Franz Josef Huber (født 22. januar 1902 i München, død 1975 på samme sted) var en tysk politimann og SS-general som var leder for Gestapo og inspektør i SIPO og SD i Wien, Niederdonau og Oberdonau under det tredje rike. Han nådde graden SS-Brigadeführer.
Huber gikk inn i politivesenet i München i 1922 og ble medlem av NSDAP og SS i 1937.
Bohumil Kudrna
Bohumil Kudrna (født 15. mars 1920, død 11. februar 1991) var en tsjekkisk padler som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.
Kudrna ble olympisk mester i padling under Sommer-OL 1948 i London. Sammen med Jan Brzák-Felix vant han C-2 1000 meter foran Stephen Lysak og Stephan Macknowski fra USA
Fire år senere, under Sommer-OL 1952 i Helsingfors, vant de en ny medalje i C-2 1 000 meter. De kom på andreplass bak danskene Bent Rasch og Finn Haunstoft.
Orre
Orre er en bygd i Klepp kommune i Rogaland fylke. I det grøderike og flate området, med mange gårder, drives det mye landbruk. Blant annet finnes det flere gartnerier og drivhus. Det drives også grønsakdyrking.
Forfatteren Alexander Kielland var ofte innom Orre de gangene han besøkte Jæren, og kan ha brukt det som inspirasjon for noen av jærromanene sine.
Geografi
Stedet er kjent for Orrestranda, som er den lengste sandstranden i Norge. Innbyggertallet i kretsen var i 2004 1283, og som resten av kommunen har bygden en ung befolkning.
Orrevatnet på 8,04 km² utgjør nedre del av Orrevassdraget, og er den største innsjøen på Jæren.
Bygninger
På stedet ligger Orre gamle kirke, en middelalderkirke fra 1200-tallet, og Orre kirke fra 1950.
I nyere tid er Orre blitt kjent lokalt for Friluftshuset, et bygg som er tilpasset det flate landskapet og som forteller om miljøet i området. Huset er åpent hver søndag og har en permanent utstilling knyttet til Jærstrendene landskapsvernområde. Her er også andre utstillinger og sommerkonserter.
Kultur
På Orre arrangeres Orremesså hvert år, og i 2019 fylte den 50 år. Alt overskudd fra messen går tilbake til idrettslag og organisasjoner i bygda.
Idrett
Orre har et 4.divisjonslag, Orre IL.
Teleocichla
Teleocichla er en gruppe ciklider. Det er små fisk som lever i ferskvann i Amazonasbekkenet i Sør-Amerika. Alle artene lever i hurtigstrømmende vann og har en avlang kroppsform.
Iguanidae
Iguanidae er en familie med øgler som spenner fra de små anolene og paddeiguanene til storvokste arter som haviguan og grønn iguan, som er blant de største artene øgler i verden. Mange iguaner er planteetere, noe som ellers er uvanlig blant krypdyr.
Kroppsbygning og levevis
Iguaner er som regel dagaktive, og de fleste artene er marklevende, eller klatrende. Mange er gode svømmere som dykker godt, og det finnes også noen få gravende arter. De små artene er insektetere, mens de store artene er planteetere. Iguanene har som regel velutviklede sosiale systemer, der hannene hevder territorier. De fleste legger egg, men levendefødsel er utviklet mange ganger innenfor ulike delgrupper.
Utbredelse
Iguanene er en av de mer artsrike krypdyrgruppene. Utbredelsesområdet er stort, men ikke sammenhengende: De finnes i Amerika fra det sørlige Canada til Argentina, på Fiji og Tonga, og på Madagaskar og Komorene. Dette er de varme strøkene på Jorda, der det ikke finnes agamer. Disse to nærstående gruppene av øgler ser ikke ut til å kunne leve i det samme området. Boa- og pytonslangene deler verden mellom seg på en lignende måte.
Det ser ut til iguanene kan spre seg til isolerte øyer ved å seile på flåter av vegetasjon. På denne måten har de antakelig kommet til Galápagos og øyene i Karibia. En har trodd at iguanene også har spredd seg slik den lange veien til Fiji og Tonga, men det hevdes nå at de har levd på disse øyene siden superkontinentet Gondwana ble brutt opp.
Forekomsten på Madagaskar er vanskelig å forstå. Det afrikanske kontinentet skilte lag med Madagaskar og India for 165 millioner år siden, og med Sør-Amerika for 100–120 millioner år siden. Madagaskar kan likevel ha hatt landfast forbindelse med Sør-Amerika via Antarktis helt fram til sein kritt for omtrent 80 millioner år siden. Det kan forklare utbredelsen til iguaner, boaslanger og skilpaddene i familien Podocnemididae.
Fossiler
Også i Europa er det funnet fossile iguaner. Best kjent er Geiseltaliellus fra eocen, som blant annet er funnet i Messelgruven. Denne slekten ser ut til å stå nær Corytophanidae. Faunaen i Europa hadde på den tiden også andre innslag som en nå forbinder med Amerika, som kondorer, den solrikseaktige Messelornis, og kanskje den omstridte «maurslukeren» Eurotamandua.
Iguaner og mennesker
I Latin-Amerika er det mange steder vanlig å spise iguaner. Noen av artene, særlig grønn iguan og båndiguaner blir holdt som terrariedyr. I Norge er det forbudt å holde iguaner og andre krypdyr i fangenskap.
Navn
Opprinnelsen til navnet «iguan» er arawak iuwana. Linné brukte dette som utgangspunkt for navnet på slekten Iguana. På engelsk og de romanske språkene brukes «iguana». «Leguaner» brukes på tysk, dansk og svensk. Ordet kommer via nederlandsk leguaan, fra spansk la iguana, der la er den bestemte artikkel. På norsk har gruppen blitt kalt både iguaner og leguaner, men i dag er «iguan» tilnærmet enerådende.
Systematikk
Iguanene tilhører gruppen Iguania sammen med agamer og kameleoner. Iguania er en godt definert naturlig gruppe, men slektskapet innenfor gruppen er mer usikkert. Agamer og kameleoner har akrodonte tenner, det vil si at tennene er festet til toppen av kjevebeinet uten at de sitter i en fordypning. Iguaner, og de fleste andre øgler, har pleurodonte tenner, altså tenner som er festet på innsiden av kjevebeinet. Dette bygningstrekket gjør at agamene og kameleonene plasseres i gruppen Acrodonta, som antas å være søstergruppen til iguanene. Det har vært vanlig å regne alle iguaner til én familie kalt Iguanidae. Frost et al. har i 1989 og 2001 publisert arbeider der iguanene fordeles på mange familier. En har her valgt å følge Frost & Etheridges systematikk fra 1989 der iguanene omfatter åtte familier. Denne inndelingen brukes også i The Reptile Database, og wikipedia på andre språk.
Nexon
Nexon (koreansk: 넥슨) er et sørkoreansk selskap som utvikler videospill og er utgiver av spill på Internett. Hovedkontoret er plassert i Seoul i Sør-Korea, og har internasjonale kontorer i blant annet Tokyo, Los Angeles og London.
Iguanidae
Systematikk
Bakgrunnen for at Frost & Etheridge splittet Iguanidae i mange familier, var at de ikke var sikre på at Iguanidae i vid betydning var en monofyletisk gruppe. Oppsplittingen ble møtt med blandede reaksjoner, og noen fortsatte å regne iguanene til én familie. Macey et al. viste i 1997 at gruppen er monofyletisk. Dette innebærer at det er like riktig å regne alle iguaner til Iguanidae, som å fordele dem på mange familier. I litteraturen kan en fortsatt se begge alternativene brukt.
Nexon
Historie
Nexon utga sitt første spilltittel, Nexus: The Kingdom of the Winds, i 1996 og var det første grafiske MMORPG-spillet. I 2001 utga Nexon MMORPG-strategi-spillet Shattered Galaxy som vant Seumas McNally Grand Prize under Spillutviklernes konferanse.
Iguanidae
Systematikk
En fylogenetisk analyse av gruppen basert på mitokondrielt DNA ble publisert i 2003. Utfra denne studien ser det ut som om Polychrotidae og Tropiduridae, som de er definert hos Frost & Etheridge (1989), er polyfyletiske grupper. Forfatterne av denne studien velger å opprettholde Iguanidae som en stor familie som omfatter alle iguaner.
Nexon
Historie
I 2003 skapte Wizet det meget framgangsrike MMORPG-spillet Maplestory som senere kom å ha servere i Sør-Korea, Hongkong, Taiwan, Thailand, Sørøst-Asia, Nord- og Sør-Amerika, Europa og Vietnam. Wizet gikk senere sammen med Nexon og styrte Maplestory sammen. Med over 92 millioner spillere ble Maplstory plassert blant de mest populære MMORPG-spill i verden.
Avdelinger
Foretaget er oppdelt i ulike avdelinger som har ansvar for selskapet virksomheter i ulike områder:
Henrik Ødegaard (ishockeyspiller)
Henrik Ødegaard (født i 1988) er en norsk tidligere ishockeyspiller som har spilte back for Frisk Asker i Get-ligaen fram til 2019. Ødegaard har venstre fatning.
Han debuterte for moderklubben Frisk Asker i 2006 og spilte der til han gikk til Sparta i 2011. 2. oktober 2013 signerte han en kontrakt i med Chicago Wolves i AHL i USA, hvor han spilte én kamp for klubben i sesongen 2013/2014. Han ble overført til Missouri Mavericks i Central Hockey League for resten av sesongen og spilte totalt 58 kamper for Mavericks. Fra 2014 til 2016 spilte han for Lørenskog IK, før han gikk tilbake til Frisk Asker i 2016.
Kramfors kommune
Kramfors kommune er en kommune i Västernorrlands län i landskapet Ångermanland i Sverige. Kommunen har grenser mot nabokommunene Härnösand, Sollefteå og Örnsköldvik. Kommunens administrasjonssenter ligger i Kramfors.