cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jernbaneferge
Forskjellige typer
Forskjellige sporvidder var ikke uvanlig, i Danmark hadde fergen «Mommark» fra 1922 fireskinnespor for 1000 og 1435 mm. Dermed kunne denne fergen brukes mellom jernbaner forskjellig sporvidde, men det er som regel bare enkeltsporferger som hadde fireskinnespor.
Små jernbaneferger er ikke uvanlig gjennom historien, men disse som en del av et sporveissystem hørte til det uvanlige som sporveisfergesambandet mellom Sommarbo og Ropsten (Stockholmssiden) for Lidingö Trafik AB som del av Norra Lidingöbanan nord for Stockholm. Den første fergen, «Lidingöfärjan I», seilte for første gang i 1909 med trikk om bord. Men sambandet ble avbrutt i 1914 og ble aldri gjenåpnet på nytt. Broen til Lidingsö ble åpnet i 1925.
Store passasjerferger med jernbanespor overtok i tillegg etter hvert på de internasjonale fergerutene, ofte med to vogndekk, den ene for bilkjøretøyer, den andre for jernbanevogner. På utsiden er disse vanskelig å skille fra ordinære passasjerferger, men som med den norske jernbanefergen «Borgen» fra 1975 kan disse ha store vertikale fallporter ytterst ut på akterskipet. «Skåne» levert fra Asterillos Espanoles i 1998 til Scandlines AB er ansett for å være den største jernbanefergen i verden selv hvis bare på dimensjonene; 200 m i lengde, 29,6 m i bredde og bruttotonnasje på 42,558 tonn med kapasitet for mellom 600 og 900 passasjerer. Sporlengden på seks spor er på 1110 m, noe som var mulig ved å ha vognheis på de to midtspor i det enslige vogndekket. Vognheisene stoppet opp så ekstra spor kan frigjøres for andre vogner.
Liste over jernbaneferger i Norge
To jernbanefergelinjer hadde eksistert i Norge, den enslige jernbanefergen innlands over Tinnsjøen og den internasjonale jernbanefergen mellom Kristiansand og Hirtshals. Den siste jernbanefergen, MF «Skagen» fraktet det siste godstoget i juni 1996.
VM i langdistanseduatlon 2006
VM i langdistanseduatlon 2006 (verdensmesterskapet i langdistanseduatlon) ble arrangert i Fredericia i Danmark i 2006.
Duatlon er en variant av triatlon, men uten svømming.
Aster Aweke
Aster Awekes far var en høyet ansatt tjenestemann i den keiserlige administrasjonen, og Aster vokste opp i Addis Abeba. Tretten år gammel begynte hun å synge, forbildet var Bizunesh Bekele.
Karrieren begynte på midten av syttiårene da hun sang i det tradisjonsrike Hager Fikir teateret i Addis Abeba. Hun sang også i lokale band inntil hun ble oppdaget av Etiopias mest kjente musikkprodusent, Ali Tango. Sakari Kukko, leder for det finske jazzfolkbandet Piirpauke, befant seg i Addis Abeba da hun gjorde sine aller første opptak og spiller fløyte på disse opptakene. Aster Aweke sang deretter i det etablerte bandet Roha, men på grunn av urolighetene og den politisk usikre situasjonen under den etiopiske revolusjonen, forlot hun etter kort tid bandet.
I 1981 reiste Aster Aweke fra Etiopia og kom via California til Washington, hvor hun har bodd siden. Her ble hun fort en kjent størrelse i det store etiopiske miljøet og opptrådte på restauranter og klubber. Hun var fortsatt populær i Etiopia, og i 1997 opptrådte hun for over 50 000 tilskuere i Addis Abeba, og 9. mai 2009 foran 10 000 tilskuere under «Peace through Unity, Unity through Music» konserten i Addis Abeba.
Awekes særpregede stemme er influert av andre etiopiske sangere, som ungdomsidolet Bizunesh Bekele. Hun fremfører bl.a. tizita-musikk.
Det Kongelige Danske Kunstakademis Skoler for Arkitektur, Design og Konservering
Undervisning og forskning på KADK baserer seg på de tre vitensfelter: vitenskapelig forskning, kunstnerisk utviklingsvirksomhet og profesjonell praksis. De tre tilgange understøttes av et læringsmiljø hvor prosjektundervisning, teoriundervisning, verksteder og laboratorier alle er viktige grunnelementer.
KADK har campus flere steder, blant annet på Esplanaden i København og på Bornholm, men størsteparten av institusjonen holder til på Holmen i København.
KADK ca. 2000 studenter fordelt på bachelor-, kandidat,- ph.d.- og etterutdannelser, og på tre skoler:
Historie
26. mai 2011 vedtok Folketinget en lov om endring av lov om videregående kunstneriske utdannelsesinstitusjoner under Kulturministeriet, som muliggjorde fusjonen.
Især en rekke ansatte på Arkitektskolen har vært motstandere av fusjonen, blant andre professor Carsten Thau.
Cadwallon ap Cadfan av Gwynedd
Cadwallon ap Cadfan (født ca. 591, død 634) var konge av Gwynedd. Han var sønn av Cadfan ap Iago.
Omkring år 630 førte Cadwallon en hær inn i Dumnonia, hvor han møtte mercierne, som beleiret Exeter. Han inngikk en allianse med deres konge, Penda, og beseglet denne ved å gifte seg med Pendas søster. Cadwallon lyktes i å gjenerobre Gwynedd, og de to kongene gikk sammen mot Northumbria. Krigen som fulgte endte i Edwins død i slaget ved Hatfield Chase i 633. Hans sønn Osfrith falt også i slaget, og sønnen Eadfrith ble tatt til fange og senere henrettet. Dette førte til at kongedømmet Northumbria ble delt i to, Deira og Bernicia.
Cadwallon utnyttet situasjonen ved å fortsette med plyndringstokt inn i Northumbria, men nå uten Pendas hjelp. Han erobret York, og Osric av Deira falt da han forsøkte å beleire byen. Cadwallons styrker brøt ut og kom seg i sikkerhet. Kong Eanfrith av Bernicia ble også drept av Cadwallon, etter mislykkede fredssamtaler.
Snota
Snota er et fjell i Trollheimen, i Surnadal kommune i Møre og Romsdal. Hovedtoppen har en høyde på 1 669 meter over havet og er det høyeste punktet i Surnadal kommune. Omtrent en kilometer nord for hovedtoppen ligger en lavere topp på 1 562 moh.
Toppen er lett tilgjengelig fra Gråsjøen eller Trollheimshytta på merket sti. En annen variant er å ta turen fra Vindøldalen. Samtidig finnes flere klatreruter mot toppen fra sør. Toppen er karakteristisk og kan lett sees på lang avstand, f.eks. fra høyder i Trondheimsområdet. På østsiden av Snota ligger en isbre som blir kalt Snotbreen.
Smaragdgruvene ved Minnesund
Smaragdgruvene ved Minnesund er et gruveanlegg ved Byrud gård i sørenden av Mjøsa, ved RV 33 mot Feiring og Gjøvik. Gruvene er Nord-Europas eneste smaragdgruver og blant de få steder i Norge hvor det har vært drevet kommersiell drift på edelsteiner. Her var det drift fra 1899 frem til anlegget ble nedlagt i 1909. Navnet Byrud kommer av gammelnorsk bædurud etter elva Bædu, som renner i sydenden av gården og rud som betyr rydning. Gården ble ryddet i tidlig kristen tid, nedlagt under svartedauen og tatt opp igjen på 1600-tallet.
Det var engelskmannen Edward Y. Aston som satte i gang gruvedrift etter smaragder på Byrud. Han var geolog, interessert i mineralforekomstene på Eidsvoll og dannet selskapet «The Norwegian & General Exploration Company Ltd.». Smaragdforekomsten var kjent i litteraturen allerede, og foreløpig prospektering og sprengning ble gjennomført omkring 1880. (Maud) Evelyn Aston var datter av Edward Y. Aston og hadde geologisk utdannelse. Da hun i november 1898 ville se på en grotte på vestsiden av Mjøsa som hun visste om, var det denne forekomsten hun undersøkte. Hun tok seg denne dagen en tur dit på ski med noen enkle skjerperedskaper stukket i beltet for å inspisere grotten. Det hadde ved siden av den gått et ras av snø og stein som hun fant grunn til å se nærmere på. Da hun løsnet noen steiner, oppdaget hun grønne krystaller. Hun tok neste dag de største krystallene med til juvelér David Andersen i Oslo. Og ikke bare bekreftet han at det var smaragder, men han kjøpte dem også.
I de første årene ble det funnet godt med smaragder og det ble brukt dynamitt og krutt for å få ut disse. Den største smaragden som ble funnet, hadde et tverrsnitt på størrelse med en blyant. Mesteparten ble solgt til Storbritannia, Tyskland og USA, og det sies at det sitter smaragder fra Byrud gård i den britiske kongekronen. Det finnes tolv gruveganger i alt, og den lengste strekker seg åtti meter inn i fjellet. Den totale utstrekningen av gruvefeltet er ca. 300 m og det ligger tipper med utsprengt stein fra gruvene langs hele denne strekningen og ut i vannet. Hvorfor gruvedriften opphørte allerede i 1909 er uklart. Fra gruvene ble nedlagt i 1909 og frem til 1960-årene var det liten aktivitet ved smaragdgruvene. De eneste som undersøkte gruven var tyskerne under 2. verdenskrig.
Siden 1992 har stedet vært en turistattraksjon, og med opptil 5-6.000 besøkende i året er det en av de mest besøkte mineralforekomstene i Europa. Forholdene er lagt til rette for at man kan kjøpe eller finne smaragd i massene etter gruvevirksomheten langs stranden utenfor gruvene og det blir arrangert guidete turer inn i de gamle gruvegangene. Det koster 120 kroner pr. voksen og 60 pr. barn. Grupper med mer enn 10 personer får rabatt. Det tar omtrent 15 minutter (ca. 1 km) å gå fra Byrud gård til gruveområdet. Det er ikke lov til å lete etter smaragd på fjellet eller inne i gruvegangene. Smaragdgruvene holder åpent fra 15. april til 1. oktober.
Smaragdfunnene er gjort i en inntrengningsmasse av mænaitt, dannet i perm for ca. 270 mill. år siden, i kambrisk alunskifer (kambrium: fra 500 til 570 mill. år før vår tid). En lys pegmatittgang som i partier også er rik på sulfider har ligget lett tilgjengelig som en rusten malmgang ved Mjøsa strand. Denne pegmatitten er nesten flatliggende og er blitt fulgt i ca. 200 m lengde. Små utløpere av pegmatittmassen er blitt presset inn i alunskifer og det er ofte her de beste smaragdene er blitt dannet. Vanligvis er det grunnstoffet krom som gir smaragden den grønne fargen, men på Byrud er det imidlertid mest vanadium i mineralet og det antas at det er alunskiferen som er kilden. Det er funnet mange forskjellige mineraler i tillegg til smaragder ved Byrud Gård. Her kan man finne mineraler som beryll (gulbrun til lysegrønn), flusspat (lilla og grønn), topas (hvit og honninggul), kvarts, apatitt (fargeløs til dypblå), albitt, bavenitt, muskovitt, granat, laumontitt og mikroklin.
Acer obtusatum
Acer obtusatum er en lønneart. Den står nært italialønn (Acer opalus) og regnes ofte som en underart eller varietet av den.
Den er et opptil 15 m høyt tre. Bladene skiller seg fra italialønn ved å være litt større og ha mer avrundede og korte lapper. Bladranden er bølgende med noen få tenner, eller kan være nesten hel. Undersiden av bladet er håret. Blomster og frukt er som hos italialønn.
Stjernepose
Stjernepose er et norsk musikkprogram som har gått på NRK Radio siden 2014. Programmet spesialiserer seg på å spille rock fra 1970-, 1980- og 1990-tallet. Det varer i to timer og sendes alle hverdager på P13. Programmet ble fra starten av ledet av Totto Mjelde og Tarjei Strøm. Nåværende programledere er Totto Mjelde og Kjartan Ericsson.
Navnet på programmet refererer til de hvite godteposene fra åttiårene med kort av rockeartister i hver pose.
Kjenningsmelodien til programmet er en snutt av låten London England av bandet Corduroy.
HKB 2./975 Utvorden-Süd
Utvorda kystfort (HKB 2./975 Utvorden-Süd) ligger nordøst for Utvorda i Flatanger kommune i Trøndelag, og er et av de best bevarte kystfort fra andre verdenskrig.
På fortet står fortsatt de gamle kanonene rettet inn mot det siste innrettede målet. Kanonene er 155 mm med en rekkevidde på 17,3 km. Med disse kontrollerte tyskerne innseilingen til Namsos samt de strategisk viktige områdene på utsiden som var kystleden for konvoier. Fortet ble bygd ut ved hjelp av krigsfanger, særlig var den russiske kontingenten stor.
Hillsborough County (New Hampshire)
Hillsborough County er et fylke i den amerikanske delstaten New Hampshire. Det ligger helt sør i staten og det grenser mot Merrimack County i nord, Rockingham County i øst, Cheshire County i vest, Sullivan County i nordvest og mot delstaten Massachusetts i sør.
Hillsborough Countys totale areal er 2,311 km² hvorav 41 km² er vann. I 2000 hadde fylket 380,841 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byenene Manchester og Nashua
Nesbyen (tettsted)
Nesbyen har et kompakt sentrum omkranset av gårdsbruk og jorder. Nesbyen er også sete for sorenskriveren i Hallingdal.
Gamle Nes
I det som i dag kalles Gamle Nes finnes det bygninger fra en tidligere tid: Gamle Nes er den eldste delen av Nesbyen sentrum. Nesbyen var administrasjonssentrum og bosted for embetsmenn i Hallingdal og her finnes mange bygninger som viser en helt annen kultur og stil enn den som kommer til uttrykk i de mer beskjedne hallingstuene som også finnes i samme område.
I Gamle Nes kan man se Hallingdals første fortau, eller trottoir, som de yndet å kalle det den gangen. Her bodde prest, sorenskriver og lensmann, og her kom også Hallingdals første butikk. Gamle Nes omfatter i hovedsak bebyggelsen i Nesbyen fra før 1900.
Geografisk strekker området seg fra Hallingdal museum, langs Rukkedalselva til Hallingdalselva og Alfarveien i sentrum av Nesbyen. Gamle Nes består også av enkeltstående gammel bebyggelse utenfor dette området, for eksempel Kirken, Hagaled, Stasjonsbygningen og Mortensløkka fengsel. Omkring i området står 15 statuer («Otto-figurene») lagd av skrapmetall av den lokale kunstneren Otto Skaret (1935–2012), i tillegg til større steiner av gardnosbreksje fra krateret lenger nord i kommunen. Innenfor kommunens grenser finner vi grendene Svenkerud (lengst nord), Haugaplassene, Dokken, Rukkedalen, Liegrenda (med Liodden ), Øygardene (med Bromma) og Bergheim (lengst sør). Kommunen har det vesentlige av sine inntekter fra industri, landbruk og turisme.
Kulde- og varmerekord
Det er typisk innlandsklima i denne delen av Norge, kalde vintre og varme somre.
Nesbyen innehar norgesrekorden for høyeste målte temperatur på 35,6 grader, satt den 20. juni 1970. Nesbyen hadde også kulderekorden for gamle Buskerud fylke på – 38,0 grader, satt den 13. januar 1914 inntil 6. januar 2010.
Fjellet
Nesbyen er omgitt av fjell på flere kanter, og det er gode veier til de fleste fjellområdene. Nes kommune har gjennom de siste 15 år blitt en betydelig hyttekommune. Mest kjent er Natten og Mykingområdet, med alpinanlegg og golfbane. Hallingnatten er kommunens høyeste punkt, 1314 moh. Herfra kan en se store deler av Sørøst-Norge, fra Jotunheimen i nord til Gaustatoppen i sørvest.
Samferdsel
Samferdselsmessig ligger byen ved riksvei 7 og Bergensbanen med Nesbyen stasjon. Det er mye turisttrafikk til Nesbyen, først og fremst på grunn av de mange hyttene i kommunen.
Antropos forlag og bokhandel
Antropos forlag og bokhandel er det sentrale stedet for utgivelse og formidling av antroposofisk litteratur i Norge.
Bokhandelen og forlaget holder til i Josefines gate 12 i Homansbyen og holder åpent daglig. Bokhandelen kan skaffe til veie all tilgjengelig antroposofisk litteratur på nordiske språk, engelsk eller tysk. Bokhandelen har også en egen avdeling for barn og ungdom, og formingsmateriell og barneleker i naturvennlige materialer.
Josefinesgate 12
Huset i Homansbyen ble bygget av og for byggmester Hans Olsen i 1872 etter tegninger av arkitekt Niels Stockfleth Darre Eckhoff. Da det ble solgt til Antroposofisk selskap i 1955, ble det ombygget etter forbilde av Goetheanum i Sveits, og huset mistet fullstendig sitt opprinnelige preg. Arkitekt Eivind Thomassen ledet av ombyggingen av den to-etasjes villaen assistert av Odd Gengenbach og med ingeniør Kaare Godager. I Aftenposten stod det følgende 23. november 1957 om huset i Homansbyen: «... en gammel arkitektur er i ferd med å gjennomgå en metamorfose – gesimser og annen krimskrams dekkes av sement og betong og det kommende “bygg” ser ut til å være inspirert av selveste Le Corbusier. Så er det snarere tvertimot, det er Antroposofisk Selskap som er iferd med å omdanne en ærverdig Homansbygård til et slags Goetheanum. Det kommer til å bli et merkverdig byggverk, en severdighet i bydelen.» Josefinesgate 12 eies i dag av en husstiftelse, og en venneforening av huset er dannet.
Antroposofisk forlag
Antropos forlag utgir antroposofisk og annen litteratur på norsk og har flere bokutgivelser i året. Det siste er en serie med Rudolf Steiners foredrag i Norge. En annen serie er essaysamlinger av norske forfattere som har hatt tilknytning til antroposofien. Forlaget har en egen Antropos Bokklubb, og det gir ut billedbøker for barn.
I 1972 ble tidsskriftet Libra startet opp for å belyse antroposofien og Rudolf Steiners livsverk som en kulturimpuls i vår tid. Det tar opp aktuelle temaer innenfor vitenskap, kunst, religion og samfunnsliv, intervjuer, dikt, naturbetraktninger og bokanmeldelser. Tidsskriftet kommer ut fire ganger i året, og Antropos er utgiver.
Det første antroposofiske forlaget ble grunnlagt i 1908 av Marie von Sivers sammen med Johanna Mücke i Berlin for å utgi Rudolf Steiners bøker. Forlaget fikk navnet Philosophisch-Theosophischen Verlag. Det flyttet senere til Goetheanum i Sveits og heter i dag Verlag am Goetheanum.
Indre Søndhordland
Indre Søndhordland var en valgkrets i Søndre Bergenhus amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Ytre Søndhordland valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Indre Søndhordland bestod av herredene Tysnes, Strandvik, Hålandsdal, Fuse, Kvinnherred/Kvinnherad, Fjelberg, Ølen fra 1918, Etne og Skånevik med rundt 21 000 innbyggere og 10 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Kunstnett Norge
Kunstnett Norge var en offisiell nettportal til norsk kunst på Internett i perioden 1999–2002.
Prosjektet ble initiert og finansiert av Kirke- og kulturdepartementet, lansert 16. juni 1999 under nettadressen kunst.no og virket som selvstendig prosjekt ut 2002.
Vertsinstitusjon var Norsk nettverk for Teknologi, Akustikk og Musikk (NoTAM), en avdeling av Universitetet i Oslo. Ansvarlig redaktør for nettstedet var Jøran Rudi, samtidsmusikkomponist og daglig leder ved NoTAM. Prosjektleder og redaktør var Erik Hesby, med studiebakgrunn fra blant annet Intermediaavdelingen ved Kunstakademiet i Trondheim.
Formål og drift
Kunstnett Norge (kunst.no) var fra oppstarten av en formidler av kunst på Internett og produsent av kunst laget spesielt for å vises på Internett. Diverse tjenester for publikum (lenkesamling, kunstnerregister, etc.) og tjenester for kunstnere innen ulike disipliner ble utviklet (mulighet for å presentere seg gjennom et kunstnerregister, Internettjenester utviklet for å møte kunstneres formidlingsbehov, nettkurs, etc.). Kunstnett var sentral i innarbeidelsen av begrepet nettkunst i den norske offentligheten, definert som kunst laget spesielt for visning på Internett. Nettkunstprosjekter ble aktivt promotert overfor pressen, og egne nettfora for diskurs rundt nettkunsten ble opprettet. Satsningen ble presentert som del av utstillingen «Å bygge en samling» ved Museet for Samtidskunst, januar-mars 2001. Flere nett-teoretikere, -designere og -kunstnere var knyttet til virksomheten i Kunstnett Norge i kortere eller lengre perioder, på frilansbasis eller i fast engasjement, deriblant Atle Barcley, Dag Hensten Pettersen, Tore Ferner, Kevin Foust, Marius Watz, Jill Walker, Grethe Melby og Per Platou.
Kunstnett Norge driftet et nettgalleri for kunst laget spesielt for å vises på Internett. Ambisjonen var å presentere det mest interessante som skjedde innenfor det norske feltet. Hvert arbeid ble presentert sammen med en introduserende tekst i form av intervju, artikkel eller omtale. n2art, et nordisk nettkunstgalleri, ble initiert av de nordiske kulturnettene i fellesskap, og finansiert med støtte fra Nordisk ministerråd og Nordisk kulturfond. n2art åpnet samtidig i alle de nordiske hovedstedene. Den norske åpningen fant sted i Telenor Expos lokaler i Oslo. Kunstnett Norge hadde ansvar for utforming og teknisk løsning for nettstedet n2art.nu.
Hans Grade
Hans Gustav Bernhard Grade (født 17. mai 1879, død 22. oktober 1946) var en tysk luftfartspioner.
Et år senere, den 30. oktober 1909 flyr han en ny endekker og vant han 40 000 Reichsmark "Lanz-Preis der Lufte" for det første tyske fly som fløy et  "8"-tall med et tysk fly med tysk motor rundt to master plassert 1 000 meter fra hverandre.
I 1910 etablerte han den første luftfartsskole i Tyskland.
En Grade endekker gjennomførte Tysklands første luftpost da piloten Pentz fløy fra Bork til Bruck i februar 1912 med en liten postsekk i fanget. Selv om hans forsøk var vellykkede, ble ikke Grades fly like berømte som mange andre av europeisk design, og dette er årsaken til at relativt få ble bygget.
I 1921 etablerte han en bilfabrikk "Grade Automobilwerke AG" som produserte små, 2-seters personbiler.
Den lille flyfabrikken som ble grunnlagt overlevde ikke Versaillestraktaten i 1919 som forbød flybygging i Tyskland. Hans ekstraordinære konstruksjon av en bil uten girboks stod ikke i mot de etablerte konstruksjoner.
Grade Automobilwerke AG ble nedlagt i 1927 på grunn av økonomiske problemer. Etter den nazistiske overtakelse i 1933 prøvde Grade uten hell å utvikle en nytt «folkefly»,Volksflugzeug og i 1934 utførte han forskningsprosjekter for tyske flyprodusenter.
Den 14. mai 1939 fløy han på nytt sin opprinnelige endekker fra 1909, da 30 år gammelt, på Tempelhof Flyplass en strekning på over 550 meter for å feire sin seksti-årsdag.
Hans Grade døde i 1946 i en alder av 67 i Borkheide.
Unntakstilstand
Unntakstilstand er en ekstraordinær krisetilstand der statsorganene blir tildelt særlige fullmakter for å kunne avverge truende eller inntrådte farer. Det kan dreie seg om trusler mot det sivile samfunnet for eksempel naturkatastrofer, eller trusler mot statens eksistens, for eksempel et politisk opprør.
Begrunnelse og former for unntakstilstand
Grunnene for å innføre unntakstilstand kan være omstendigheter som truer samfunnets struktur eller eksistens. Unntakstilstand erklæres normalt av statens overhode, eller den som besitter nasjonens suverenitet, ettersom suverenen er hevet over loven, og har juridisk makt til å oppheve den normale rettsorden. Unntakstilstand erklæres oftest som følge av naturkatastrofer, sivile uroligheter, krig eller lignende.
Norge
Noen land har lovgivning om hvor og når en regjering kan erklære en unntakstilstand, og om hvilke rettigheter tilstanden kan ha innflytelse på.
ULF
ULF har flere betydninger, blant annet som forkortelse:
Vannkran
Vannkran eller armatur er en ventil på et vannrør med en stoppemekanisme som skrues inn og stopper eller åpner for vanntilførselen. Avhengig av bruk skilles det mellom en stoppekran som er laget for enten å kunne stoppe eller åpne for vannstrømmen i røret, og en tappekran som er laget for å tappe vann ut av røret.
Det tre hovedtyper oppbygninger av vannkraner:
Stoppekran
I alle hus er stoppekran påbudt, både ute og inne. I tillegg finnes stoppekraner til installasjoner som vaskemaskin og oppvaskmaskin i boliger.
Blandebatteri
Dersom kranen er lagd slik at den kan blande kaldt og varmt vann til vann med høvelig temperatur, er det vanlig å kalle det et blandebatteri. Blandebatterier brukes i dusj og badekar for å blande kaldt og varmt vann i riktige mengder med det formål å unngå skolling (forbrenning).
Blandebatterier ble oppfunnet i 1937 av den norskættede amerikaneren Alfred Melvin Moen.
Noen begreper brukt for blandebatterier er:
Spring
En tappekran kan også kalles spring, særlig eldre typer kraner. Dette er helt enkle ventilkraner, ofte med kun kaldt vann og mulig å koble til en slange.
Tungmetaller
Det finnes ingen standard for CE-merking av vannkraner. Sintef Byggforsk har en frivillig godkjenningsordning for vannkraner og annet VVS-utstyr, og Sintef tester da blant annet for tungmetaller som bly, kadmium og nikkel. Enkelte kraner som har blitt testet har inneholdt høye nivåer av tungmetaller. Et tips for å få friskere vann med mindre tungmetaller er å la vannet renne litegrann.
Støy
Vannkraner og vaskeservanter kan støye en del under bruk, særlig når det er turbulent strømning. Støy fra vannkraner kan påvirke trivselen når man arbeider på kjøkkenet, og kan til og med bidra til hørselstap dersom man utsettes for sammenhengende støy over lengre tid. Ifølge en studie kan støy i hus fra vannforsyning deles inn i strømningsstøy, fallstøy, kontaktstøy og servantstøy. Vaskekummer av metall støyer ofte mer enn servanter av andre materialer. Foruten støy fra selve vannkranen hender det også at det kommer støy fra vibrasjoner i rørledningene.
Eksterne lenker
ˆ Sanitærutstyr i SNL
Skagen (andre betydninger)
Skagen kan vise til
Baishan
Baishan (kinesisk: 白山; pinyin: Báishān; Wade-Giles: Pái-shān) er en by på prefekturnivå i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Baishan har et areal på 17 474 km² og ca. 1,29 millioner innbyggere (2004).
Frem til mars 1994 het prefekturet Hunjiang.
Elven Yalu utgjør prefekturets sørgrense; Yalu er grenseelv mot Nord-Korea.
Samferdsel
Kinas riksvei 201 fører gjennom området. Den begynner i Hegang i provinsen Heilongjiang og fører via blant annet Mudanjiang og Dandong sør til Liaodonghalvøya til Lüshunkou/Dalian.
Ingrid Klimke
Ingrid Klimke (født 1. april 1968) er en tysk rytter, som spesialiserer seg i feltritt. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull i lagkonkurransen. Hun tok også gull i samme øvelse under Sommer-OL 2008.Hun er datter av Reiner Klimke
Hun tok sølv under Sommer-OL 2016.
Charlotte Sibylle von Ahlefeldt-Rixingen
Charlotte Sibylle von Ahlefeldt-Rixingen (født 1672, død 1716) var en grevinne av den danske adelslekten Ahlefeldt.
Hennes foreldre var Frederik Ahlefeldt og Maria Elisabeth av Leiningen-Dagsburg-Hartenburg. Hun giftet seg 12. januar 1696 med den tyske greven Ludwig av Solms-Rödelheim.
Jérémie Jacques Oberlin
Jérémie Jacques Oberlin (født 8. august 1735 Strasbourg, død 10. oktober 1806 i Strasbourg) var en filolog og arkeolog fra Alsace.
Han var bror av Jean Frédéric Oberlin. Mens han studerte teologi ved universitetet rettet han spesiell oppmerksomhet mot bibelsk arkeologi. I 1755 ble han knyttet til gymnasiet i hjembyen, ble bibliotekar ved universitetet i 1763, professor i retorikk i 1770 og i logikk og metafysikk i 1782.
Oberlin publiserte flere manualer om arkeologi og oldtidsgeografi, og gjennomførte ofte ekskursjoner til forskjellige provinser av Frankrike for å undersøke antikvariske materiale og studere dialekter, resultatene av studiene finnes i Essai sur le patois Lorrain (1775); Dissertations sur les Minnesingers (1782–1789); og Observations concernant le patois et les mœurs des gens de la campagne (1791). He publiserte også flere verker av latinske forfattere.
Inocatops
Inocatops er en slekt av mycelbiller.
Utseende
Små, fint hårete, blanke, brunlige til svarte biller. Kroppsformen varierer fra bredt oval til nokså avlang.
Levevis
Biologien til disse artene er svært dårlig kjent.
Utbredelse
Slekten er utbredt på New Zealand.
Kilder
Leiodidae i Tree of life
Skriv deg, Jesus, på mitt hjerte
«Skriv deg, Jesus, på mitt hjerte» er en salme av den danske biskop og salmedikter Thomas Kingo. Den er forfattet i 1689. Melodien er fra 1400-tallet med ukjent opphav, men gjengitt hos Louis Bourgeois 1551. Samme melodi brukes også for salmen «Jesus, dine dybe vunder».
Dansk tekst
(I bearbeidet form fra 1844) Skriv dig, Jesus, på mit hjerte, du min konge og min Gud! at ej lyst, ej heller smerte dig formår at slette ud! Denne indskrift på mig sæt: Jesus udaf Nazaret, den korsfæsted, er min ære og min salighed skal være!
Norsk oversettelse
Skriv deg, Jesus på mitt hjerte, du min konge og min Gud, at ei lyst, ei heller smerte, deg formår å slette ut! Denne innskrift på meg sett: Jesus ifra Nasaret, den korsfestede, min ære og min salighet skal være
Melodi
Melodien til salmen fra Genève-psalteret.
Klomifen
Klomifen (Clomid) tilhører en gruppe legemidler som kalles antiøstrogener. Som navnet sier hemmer klomifen virkningen av de kvinnelige kjønnshormonene, som med et felles navn kalles østrogener. Den antiøstrogene virkningen skyldes at klomifen binder seg til reseptorer (hormon-mottakere) i de cellene som østrogenene normalt påvirker. På den måten hemmer klomifen de normale virkningene av østrogenene. Medisinsk brukes Clomid hovedsakelig for å stimulere eggløsning hos kvinner som har problemer med å bli gravide.
Innen doping blir Clomid også brukt for å forebygge gynekomasti og andre østrogenrelaterte bivirkninger. Noen typer anabole steroider, inkludert testosteron kan omdannes til østrogener i kroppen av enzymet aromatase. Dette kan føre til utvikling av kvinnelige bryster hos menn.
Lucanus hansi
Lucanus hansi er en billeart i familien hjortebiller (Lucanidae).
Kjennetegn
En stor (40-60 millimeter), kraftig, mørkbrun hjortebille. Hannen er svært kraftig bygd, en av de mest robuste artene i slekten Lucanus. Mandiblene er rette, med en kraftig tann i den indre delen, en liten tann litt utenfor midten, litt kløvet i spissen. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte. Kjølene langs sidene og bakkanten av hodet er ganske høye, hodet er litt utvidet bakover. Kjølen danner også et "horn" over hvert antennefeste. Beina er brune.
Systematisk plassering
Arten er muligens identisk med Lucanus hayashii, som ble beskrevet nesten samtidig.
Oliver! (film)
Oliver! er en Oscar-belønnet britisk filmmusikal fra 1968 regissert av Carol Reed. Hovedrollen som Oliver spilles av Mark Lester, mens andre sentrale roller spilles av Ron Moody, Shani Wallis, Oliver Reed og Jack Wild. Filmen er basert på Lionel Bart musikal Oliver! fra 1960. Begge er løst basert på Charles Dickens' kjente roman Oliver Twist fra 1838. Den ble belønnet med seks Oscar, inkludert Beste film og Beste regi.
Oliver ble meget godt mottatt av filmkritikerne og ble populær hos publikum. En av grunnene til at filmen ble så populær, var at man lettet noe på fortellingens ganske tragiske karakter. Filmen ble belønnet med flere filmpriser, inkludert seks Oscar og to Golden Globe.
Om filmen
Filmen ble i sin helhet innspilt i Shepperton Studios i England. Innspillingstiden var på et halvt år (fra juni 1967 til januar 1968). Mark Lester utkonkurrerte 250 andre unggutter for rollen som Oliver.
Oliver! ble godt mottatt av filmkritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye som 84% på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den toppkarakter og skrev blant annet at: «''Sir Carol Reed's "Oliver!" is a treasure of a movie. It is very nearly universal entertainment, one of those rare films like "The Wizard of Oz" that appeals in many ways to all sorts of people''».
VGs anmelder gav den terningkast seks.
Den innbrakte ca $40 millioner på verdensbasis, hvorav $16,8 millioner i USA. Dens produksjonsbudsjett var på ca $10 millioner.
Polen under EM i friidrett 1946
Polen deltok med 18 utøvere under EM i friidrett 1946 som ble arrangert 22.–25. august 1946 i Oslo. Polen tok en medalje under mesterskapet.
Kari Postma
Kari Postma (født i 1975) er en norsk sopran.
Bakgrunn
Hun er datter av harpisten og musikkpedagogen Willy Postma.
Som syttenåring dro Kari Postma til USA for å gå på dramaskole. Tilbake i Norge bestemte hun seg for å satse på musikken, og fikk plass på sangstudiet ved Musikkonservatoriet i Trondheim. Senere studerte hun videre ved Norges musikkhøgskole og Operaakademiet i København. Hun startet på studiet i København høsten 2001, der hun hadde Susanna Eken som sangpedagog.
Karriere
Postma debuterte i rollen som Pamina i operaen Tryllefløyten av Wolfgang Amadeus Mozart. Hun har siden sunget store opera- og operetteroller ved flere av verdens mest anerkjente operahus. Hun opptrer også som konsertsolist.
I 2003 sang hun rollen som Pamina i Danmark Radios fjernsynsproduksjon av Tryllefløyten. Forestillingen ble tatt opp i Det Kongelige Teater i København.
Fra 2007 til 2011 var hun ansatt i operaensemblet ved Hamburgischer Staatsoper. Deretter ble hun frilanser, med gjesteroller på scener rundt om i verden. Allerede sommeren 2011 sang hun hovedrollen i La Traviata ved Opera Hedeland, som er Danmarks største utendørsscene.
Da hun høsten 2015 opptrådte på Den norske Opera i tittelrollen i operaen Katja Kabanova av Leoš Janáček, var Aftenpostens musikkanmelder Astrid Kvalbein svært begeistret for Kari Postmas rolleprestasjon:"„Kari Postma var helt innlevd i Katjas klaustrofobiske univers, og formidlet et stort følelsesregister i sin avspente, vakre stemme. Allerede i scenen der Katja, i hvit underkjole, minnes friheten i barndommen, aner vi at hun er usedvanlig følsom og vinglete, slitt mellom pliktfølelsen for ektemannen og kjærligheten til Boris (Alexey Kosarev).“"Våren 2017 sang hun tittelrollen i operaen La Wally av Alfredo Catalani ved Volksoper Wien. Selve oppsetningen fikk blandede kritikker, men Postma fikk ros for sin innsats:"„Eine hochanständige Leistung bei ihrem Volksoperndebüt liefert indes die Norwegerin Kari Postma in der Titelrolle ab, die mit der Arie 'Ebben! Ne andro lontana' auch den einzigen Hit der Oper vortragen kann.“ (Norsk: «En høyverdig prestasjon leverte imidlertid norske Kari Postma i tittelrollen, som er hennes debutrolle ved Volksopern, der hun også fremfører operaens eneste hit.»)"
Priser og utmerkelser
I 2001 mottok Postma Anders Jahres pris for unge kunstnere. Det var operasangeren Knut Skram som sammen med forfatteren Knut Ødegaard ble tildelt Anders Jahres kulturpris – hovedprisen – det året. Mottagerne av hovedprisen utpeker en yngre kunstner som mottager av det aktuelle årets «juniorpris», og Skram utpekte Kari Postma som «sin» junior-prisvinner.
Hun har deltatt i en rekke internasjonale musikkonkurranser. I 1999 vant hun den nasjonale finalen i Dronning Sonja Internasjonale Musikkonkurranse. I 2000 vant hun førsteprisen i the International Phillips Music Competition, som er en stipendkonkurranse for mastergrads- og diplomstudenter ved Norges musikkhøgskole. Hun har også vunnet 2.pris og Leipzig-operaens pris i Francisco Vinas International Singing Contest i Barcelona. Hun kom dessuten til finalen i Montserrat Caballé International Singing Competition i Andorra.
I 2009 mottok hun Adresseavisens kultupris i hjembyen Trondheim.
Fylkesvei 231 (Hordaland)
2019 ble veien del av fylkesvei 561.
Jon Lauritz Qvisling
Jon Lauritz Qvisling (født 16. september 1844 i Fyresdal, død 5. februar 1930) var en norsk prost i Øvre Telemark. Han var også kjent for et rikt genealogisk og historisk forfatterskap, og utga et stort antall verker om Telemarks historie, lokalhistorie, prestehistorie, gårdshistorie og gamle Telemarksslekter, i tillegg til bøker om generelle historiske temaer, skjønnlitterære verker, dikt og forskjellig annen sakprosa.
Han var far til Vidkun Quisling.
Bakgrunn
Han ble født som sønn av lensmann Lars Abraham Qvisling (1816–1876) og Gro Jonsdatter Spokkeli (1821–1900) i Fyresdal i en gammel Telemarksfamilie. Qvisling-navnet stammet fra den danskfødte presten Laurits Ibsøn Quislinus. Navnet er en latinisert utgave av Kvislemark på Sjælland, som Lauritz Quislinus antok da han kom til Christiania som slottsprest i slutten av 1600-årene.
Forfatter
En særegen del av Qvislings forfatterskap gjenspeiler hans dype interesse for åndeverdenen, med verker som Om aanderne eller englene (1890) og Djævelen og hans engle (1897). Derfor har det noen ganger blitt sagt at Vidkun Quisling vokste opp med en virkelighetsfjern far, men i forhold til sin samtid var ikke Qvisling senior noen eksentriker. Quisling-biograf Hans Fredrik Dahl kommenterer at ''«bøkene [hans] fikk da også gjennomgående god mottakelse i den teologiske fagpresse, selv om teologiens utvikling etter århundreskiftet tok helt andre veier og gjorde denne type granskninger mindre aktuelle også i den vitenskapelige diskusjon. Jon Qvislings teologi hadde imidlertid den begrensning av den var hjemmegjort: skrevet i prestegårdens ensomhet, uten systematisk tilgang til den nyeste internasjonale faglitteratur og debatt annet enn den mest opplagte.» (Hans Fredrik Dahl: Vidkun Quisling: En fører blir til'', 1991, s. 41.)
I sitt kjente lokalhistoriske verk ''Gjerpen. En Bygdebok'' (1919/1921) har J.L. Qvisling flere nøkterne og jordnære kommentarer, bl.a. om det høystemte verset på en minnestøtte fra kronprins Fredriks besøk 1788 i Skien: "Det synes underlig, især naar man tænker paa den tullete far i Danmark og den meget uanselige kronprins, at slikt kunde bydes og mottages, uten at føles som den groveste harcellas. Men saa var tiden." (Gaardshistorie I, «Klosteret på Gimsø»).
Familie, etterkommere
Jon Lauritz Qvisling var gift med Anna Caroline Bang (1860–1941) og far til Vidkun Quisling (1887–1945), og til Jørgen Bang Quisling (1888–1954), Esther Quisling (1893–1914) og Arne Quisling (1898–1991).
Norma Velarde
Norma Velarde (født 30. desember 1946) er en peruansk volleyballspiller.
Hun representerte Peru under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor hun ble nummer 4.
Jaramataia
Jaramataia er en kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil.
Og mysteriet med den glemte sangen
Og mysteriet med den glemte sangen er et musikkalbum fra Alzheimer/Silverspurs, utgitt i 1993. Dette var bandets eneste offisielle utgivelse. Platen ble i 2003 kåret til det 37. beste albumet noensinne i Norge av norske musikkjournalister.[4]
Produksjon: Geir Luedy Andersen og Jo T. Gjedrem, unntatt sang 6 (Tor Harald Rødseth, Andersen og Gjedrem), og sang 11 (Gjedrem), Harald Skeie, Martin Smith-Sivertsen og Rødseth.
Tekst: Gjedrem, unntatt sang 6 (Rødseth).
Arrangement: Alzheimer/Silverspurs.
Vokal: Gjedrem.
Bass: Gjedrem.
Trommer: Smith-Sivertsen.
Gitar: Skeie.
Keyboard: Rødseth.
Jixi
Jixi kan sikte til:
Enfield
Enfield kan vise til:
Arne-Ivar Kjerland
Arne-Ivar Kjerland (født 1952 i Granvin i Hardanger) er en antikvarbokhandler som driver Nynorsk Antikvariat i Tvedestrand.
Kjerland var leder i Granvin Mållag i perioden 1974–1977 og redaktør av Granvinsmaole 1975–1977. Han var disponent i nynorskavisen Dag og Tid i perioden 1981–2004, og var samtidig sekretær for Riksfondet for nynorsk presse.
Olga Asato
Olga Asato (født 31. mars 1949) er en peruansk volleyballspiller.
Hun representerte Peru under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor hun ble nummer 4.
U17-VM i fotball for menn 2015
U17-VM i fotball for menn 2015 ble arrangert i Chile i 2015.
Kodinsk
Kodinsk (russisk: Кодинск) er en by i Krasnojarsk kraj i Russland. Den ligger ved elva Angara, 500 km nordøst for Krasnojarsk. Innbyggertall: 14 746 (folketelling 2002), 14 050 (folketelling 1989).
Byen ble grunnlagt i 1977 som bosetningen Kodinskoje (russisk: Кодинское) under byggingen av vannkraftverket Bogutsjanskaja. Den fikk status som bymessig bosetning i 1978 og fikk innvilget bystatus i 1989.
Michel Oksenberg
På det akademiske område underviste Oksenberg ved University of Michigan i tyve år, og underviste også ved Stanford University, Columbia University og The East-West Center i Honolulu. Han har hatt stor innflytelse på amerikansk sinologi.
Mellom 1977 og 1980 var Oksenberg et ledende stabsmedlem på USAs National Security Council, med særlig ansvar for Kina og Indokina. I 1978 begynte han på prosessen med normalisering av USAs relasjoner fil Folkerepublikken. Veien for en slik normalisering var fra amerikansk side blitt åpnet av president Richard M. Nixon ved hans besøk i Beijing i 1972, men i 1978 anerkjente USA fortsatt regjeringen i Taiwan som Kinas rettmessige representant i diplomatiet. Oksenberg hjalp den amerikanske regjering til å endre på dette, samtidig som man fikk på plass en forsvarsavtale med Taiwan.
Homoeomorphus
Homoeomorphus er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore, brede og kraftige, mørkbrune hornbiller. Hannen mangler horn. Dekkvingene er litt ujevne, ruglete.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Jequiá da Praia
Jequiá da Praia er en kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil.
Callichromatini
Callichromatini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Ganske store, slanke og langbeinte, gjerne metallisk grønne trebukker. Antennene er vanligvis lengre enn kroppen. Bakbeina er særlig lange, leggene (tibiae) gjerne tydelig krumme.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i alle verdensdeler bortsett fra Australia og Oseania.
Xuancheng
Xuancheng (kinesisk: 宣城市; pinyin: Xuānchéng Shì) er et byprefektur sørøst i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Liste over sjømannskirker
Dette er en liste over sjømannskirker, norske kirker i utlandet.
Xuancheng
Kulturminner
Dobbeltpagodene til Guangjiao-tempelet (广教寺双塔, Guǎngjiāo sì shuāng tǎ) og Chenshan-stedet (陈山遗址, Chénshan yízhǐ) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminnesmerker.
Liste over sjømannskirker
[Hjelp oss med oversettelser]
Xuancheng
Administrative enheter
Xuancheng består av ett bydistrikt, ett byfylke og fem fylker:
Kongedømmet Gwynedd
Gwynedd var i middelalderen et kongedømme i Wales, i samme område som det moderne grevskapet Gwynedd. Det omfattet et område i den nordvestlige delen av landet, omkring Snowdonia, mellom elvene Dyfi og Dee, inkludert øya Anglesey. Terrenget i området gjorde det vanskelig for engelske konger å ta kontroll over det. Landets konger — som Maelgwn Hir, Owain Gwynedd, Llywelyn den store og Llywelyn den siste — klarte vanligvis å holde et overtak over sine rivaler. Til ære for kongedømmets grunnlegger er dets kongelige familie noen ganger kalt for Huset Cunedda.
Den eldste historien
De tidligste kjente innbyggere var ordovikene. Grunnleggelsen av kongedømmet Gwynedd regnes tilbake til Cunedda, ca. år 450. Cunedda kom sammen med sine sønner og følgesvenner fra det som i dag er det nordlige Skottland. Navnet på riket ser ut til å opprinnelig å ha kommet fra latin, Venedotia, men dette ble i løpet av omkring to århundrer forvansket til Gwynedd. En gravstein fra slutten av 400-tallet som nå er i kirken Penmachno synes å være den tidligste opptegnelsen av navnet. Den er reist til minne om en mann ved navn Cantiorix og dens latinske inskripsjon er: «Cantiorix hic iacit/Venedotis cives fuit/consobrinos Magli magistrati» (= «Cantiorix ligger her. Han var en borger av Gwynedd og en fetter av dommeren Maglos»). Referansene til «borger» og «dommer» antyder at romerske institusjoner kan ha overlevd i Gwynedd selv etter at romerske legioner hadde forlatt området.
Man kan ikke snakke om en egentlig hovedstad i riket, men kjerneområdet var først Deganwy hvor Maelgwn Gwynedd (død 547) hadde sin besfestning, men ble senere flyttet til Aberffraw på Anglesey. Kongene av Gwynedd ble ofte beskrevet som «Prins av Aberffraw» eller «Herre av Aberffraw».
Under normannernes erobring av Wales mellom 1066 og 1282 var Gwynedd et sentrum for walisisk motstand, og området ble det siste som sto imot de engelske kongene.
De første kjente kongene
Blant de mer betydningsfulle tidlige kongene av Gwynedd var Cadwallon ap Cadfan som invaderte Northumbria og for en kortere tid kontrollerte det, og Rhodri den store (844 – 878) som klarte å legge Powys og deler av det sørlige Wales under sin kontroll, og han ble således den første hersker som kontrollerte større deler av Wales. Rhodris eldste sønn Anarawd ap Rhodri skulle etablere prinsehuset av Aberffraw som skulle komme til styre Gwynedd fram til 1200-tallet.
Hywel Dda av Deheubarth klarte å legge Gwynedd inn under sitt eget kongedømme mellom 942 og 950, men det tidligere dynastiet overtok makten straks han døde. Kystområdene, spesielt Anglesey, kom mellom 950 og 1000 under økende angrep fra danske vikinger slik irske sjøfarere hadde gjort århundrene tidligere. Det sies at Godred Haraldsson fraktet vekk to tusen fanger fra Anglesay i 987, og at kongen av Gwynedd, Maredudd ab Owain, betalte en større løsesum for å frigjøre sine landsmenn fra slaveri.
Gruffudd ap Llywelyn, opprinnelig konge av Gwynedd, klarte å gjøre seg til konge over det meste av Wales rund år 1055, og han holdt også deler av England i nærheten av grensen etter flere seire over engelske hærer. Imidlertid, i 1063 ble han beseiret av Harold Godwinsson og deretter drept av sine egne menn. Bleddyn ap Cynfy og hans bror Rhiwallon kom til enighet med kong Harold og overtok styret av Gwynedd og Powys.
Normannisk tidsalder
Kort tid etter at normannerne erobret England i 1066 begynte de å legge press på den østlige grensen av Gwynedd. De dro nytte av en intern strid. Etter at Bleddyn ap Cynfyn ble drept i Deheubarth i 1075 overtok hans fetter Trahaearn ap Caradog tronen, men ble øyeblikkelig utfordret av Gruffydd ap Cynan som hadde vært i eksil på Irland. Gruffydd klarte for en kort periode å overta kontrollen over Gwynedd, men ble igjen tvunget til å flykte tilbake til Irland. Trahaearn styrte så inntil 1081 da Gruffydd igjen forsøkte å invadere landet. Trahaearn ble beseiret og drept i slaget ved Mynydd Carn. Gruffydd kunne igjen styre Gwynedd, men igjen kortvarig. Han ble lurt til et møte med jarlen av Chester, tatt til fange og holdt i fangenskap i Chester i mange år. Rundt 1086 hadde normanneren Robert av Rhuddlan tatt kontroll over det meste av Gwynedd, men til slutt greide Gruffydd ap Cynan å flykte og hjalp til å lede et walisisk opprør mot normannerne i 1094 hvor de vant tilbake mange av de okkuperte territoriene.
Likevel ble Gruffydd ap Cynan igjen tvunget til å flykte til Irland i 1098 da jarlen av Chester og jarlen av Shrewsbury invaderte Gwynedd og tok makten over Anglesey. Uventet hadde den norske kongen Magnus Berrføtt kommet med en større flåte til Irskesjøen for å hevde norsk kontroll over norrøne områder, som Orknøyene, Hebridene, de skotske øyene lengst øst og Man. Kong Magnus inngikk dessuten allianser med småkonger på Irland og fikk en avtale med skottekongen. Magnus Berrføtts flåte angrep normannerne i nærheten av den østlige enden av Menai Straits. I slaget ble jarlen av Shrewsbury drept og nordmennene seiret. Normannerne flyktet fra Anglesey. I henhold til Snorre Sturlason ble Anglesey lagt inn under den norske tronen, men mer sannsynligvis involverte nordmennene seg mot normannerne på walisisk side for å danne en allianse. Gruffydd var i stand til med norsk hjelp å komme tilbake og inngikk en fredsavtale med jarlen av Chester. Kort senere ble norskekongen drept på Irland og da måtte Gruffydd støtte seg på egne krefter.