cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roy Carroll
Klubblag
I mai 2005 gikk Carrolls kontrakt med United ut, og 15. juni 2005 signerte han for West Ham United. Han debuterte for West Ham 13. august 2005 da de slo Blackburn Rovers 3-1 i en ligakamp, og totalt spilte han 19 ligakamper for the Hammers i 2005/06-sesongen. I den neste sesongen ble det 12 ligakamper og 4 cupkamper for klubben fra London før han den 7. juli 2007 skrev under en 1-årskontrakt med den skotske klubben Rangers. Carroll debuterte for the Gers 26. september 2007 i en ligacupkamp mot East Fife, men det ble ikke flere kamper i Rangers på Carroll, og 31. januar 2008signerte han en korttidskontrakt med Derby County. Han debuterte for Derby 2. februar 2008 i en ligakamp mot Birmingham City.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Landslagskarriere for Nord-Irland
Fotnote
Kilder
Headline Book Publishing, London. ISBN 978-0-7553-1820-9
Öræfajökull
Öræfajökull er en isdekket vulkan som ligger sørøst på Island, og som glasialt er en sørlig utløper av Vatnajökull. Det er den største aktive vulkanen i landet. På den nordøstre eggen ligger Hvannadalshnúkur som er den høyeste fjelltoppen på Island. Geografisk sett er Öræfajökull å betrakte som en del av isbreen Vatnajökull, og området som er dekket av isbre ligger innenfor grensene til Skaftafell nasjonalpark.
Öræfajökull har hatt flere større utbrudd i historisk tid. I 1362 hadde vulkanen et eksplosivt VEI-5-utbrudd der ti km³ tefra bla kastet ut, og et jökulhlaup med en styrke av 100 000 - 250 000 m³ vann per sekund. Det meste av Litla-Hérað-distriktet ble vasket bort av flommen, og resten ble begravet i tefranedfall. Distriktet besto av fire prestegjeld med 400-500 innbyggere. Alle omkom eller ble fordrevet. 16 km av kystlinjen ble endret. Det tok mer enn 40 år før folk igjen slo seg ned i området som etterhvert ble kjent som Öræfi. Navnet betyr bokstavelig talt et område uten havn, men betyr i dag også ødeland på islandsk.
Et utbrudd i august 1727 var mindre, selv om flommen 8. august tok livet av tre personer.
Clytra espanoli
Clytra espanoli er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er utbredt bare på Den iberiske halvøy. .
Clytra espanoli er omtrent 10 mm lang. Kroppen er langsmal og sylindrisk, ikke så oval som bladbillene ofte er. Den har et svart hode, scutellumet og halsskjold (pronotum). Dekkvingene er gul-røde, med to svarte flekker hver, den fremste er liten, mens den bakerste er ganske stor, slik at det nesten dannes en mørk tverrlinje over dekkvingene.
De voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene er ikke planteetere, men lever derimot i maurtuer, der de spiser matrester, men trolig også kan forgripe seg på maurlarvene.
Hunnen legger eggene sine nær en maurtue, den kan også sitte i en busk over turen og slippe eggene ned på den. Eggene er beskyttet av en hard hinne, og blir båret inn i maurtua av maurene. Når larven klekker, beholder den hinnene som beskyttelse, og bygger på den med sandkorn og sekreter etter som den vokser, den unngår slik maurenes angrep.
Clytra espanoli tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Joaquín Rodrigo
Joaquín Rodrigo Vidre (født 22. november 1901 i Sagunto nær Valencia, Spania død 6. juli 1999 i Madrid) var en spansk komponist og pianist.
En stor del av Rodrigos musikk er skrevet for å fremføres på gitar, og hans kanskje mest kjente verk er Concierto de Aranjuez for gitar og orkester.
I en alder av tre år mistet Rodrigo det meste av synet, da han ble han rammet av en Difteri-epidemi.
Liste over norske reality-TV-serier 2010–2019
Dette er en liste over norske Reality-TV-serier som hadde premiere på norsk TV i perioden 2010 til 2019. Den inkluderer også noen skandinaviske samproduksjoner. Listen er kronologisk organisert etter sendestart, men kan sorteres alfabetisk.
Listen innbefatter ikke studiobaserte talentkonkurranser eller dokusåper.
Meg Whitman
Margaret Cushing «Meg» Whitman (født 4. august 1956) er en amerikansk forretningskvinne. Hun er konsernsjef i Hewlett Packard Enterprise og styreleder i HP Inc. Hun har en grad i økonomi fra Princeton University og en grad i forretningsledelse (MBA) fra Harvard Business School.
Isa Katharina Gericke
Isa Katharina Gericke (født 30. juli 1973 i Berlin) er en norsk sanger (sopran).
Isa Katharina Gericke vokste opp i Namsskogan der faren var lege, senere i Kongsberg. Hun studerte med professorene Ingrid Bjoner og Svein Bjørkøy ved Norges musikkhøgskole og med professor Ingrid Figur ved Hochschule der Künste i Berlin. I år 2000 fikk hun sin operadebut ved Internationalen Opernfestival Kammeroper Schloss Rheinsberg som Susanna i Figaros Bryllup av Wolfgang Amadeus Mozart. Gericke debuterte ved Den norske opera som Grete i Humperdincks Hans og Grete i 2003. I åpningssesongen til den nye operaen i Bjørvika sang hun Euridice i Monteverdis Orfeus. Hun er en av initiativtakerne til Oslo Barokkopera, og har siden 2001 vært kunstnerisk leder for de årlige Glogerfestspillene på Kongsberg.
Isa Katharina Gericke synger både opera, kantater og messer, men har spesialisert seg innen lied- og romansegenren.
Follese Fotballklubb
Follese Fotballklubb (stiftet 21. april 1929) er et idrettslag fra Follese på Askøy rett utenfor Bergen i Hordaland. Klubbens A-lag spiller for tiden i 5. divisjon.
Historikk
Idrettslaget ble til etter at noen tenåringer tok initiativ til det i 1929. Banene de spilte på var myrer som etter hvert ble drenerte, og først i 1935 ble det spilt kamp på en godkjent fotballbane, da mot Voss. Siden det har Follese på herresiden hatt til gode å utmerke seg, om enn de i det siste har gjort det hederlig i cupen.
Kvinnelaget rykket i 1991 opp til den nest øverste divisjonen, og i sin første sesong fikk de en hederlig tredjeplass i sin pulje. Follese forble et nesten-topplag i sin pulje ut nittitallet. I 1997 tapte Follese kampen om opprykkskvalifisering på målforskjell mot Kaupanger, og i 2000 vant Follese sin divisjon på bekostning av Sandviken. Follese møtte imidlertid et oppadgående Røa som slo dem 6-1 på Askøy. Det ble en beskjeden trøst at de slo det andre laget i gruppen, Haugar. I cupen har Follese sjelden kommet lenger enn første eller andre runde. Dette er i stor grad fordi på grunn av omkostningsinnsparinger, spiller Follese stort sett mot bergenslag, og da er som oftest Sandviken eller Arna-Bjørnar motstander. Folleses hyppigste cupmotstander er nok likevel tidligere seriemester Nymark, som de svært ofte møter i første runde.
Frode Øverlis barn har bakgrunn i Follese.
Tommy Svenskberg er lagets toppscorer.
Daneøks
Daneøks, eller den danske øks er en stridsøks som hovedsakelig ble brukt i vikingtiden og tidlig middelalder. Andre navn er også engelsk langøks.
Historie
I løpet av 900- og 1000-tallet var daneøksen populær utenfor Skandinavia, i området der påvirkning av vikingene var sterk, slik som i England, Irland og Normandie. Historiske beretninger forteller om daneøksen som et våpen for krigereliten i denne perioden, som for eksempel huskarler (dansk: huskarle) fra det angelsaksiske England.
På Bayeux-tapetet, som viser hvordan William Erobreren vant Englands trone, blir daneøksen nesten utelukkende brukt av huskarler. Disse var Harold Godvinsons nærmeste soldater under slaget ved Hastings. Bayeux-veven viser også en normanner som kløyver et hestehode med ett slag.
Daneøksen ble også brukt av væringene kjent som pelekyphoros phroura (πελεκυφόρος φρουρά), «den øksebærende vakt». Bilder fra Konstantinopel viser en vakt fra væringene som holder en høy øks.
IK Sirius
IK Sirius er en idrettsklubb som hører hjemme i Uppsala i Sverige.
Historikk
Gjennom byggingen av Studenternas idrottsplats i 1908 som den første moderne idrettsplassen i Uppsala ble forutsetningene forbedret for å bedrive en tilfredsstillende virksomhet. Klubbens første Distriktsmästerskap (DM) ble vunnet allerede i 1912. Det gjaldt blant annet terrengløp og 1500 meter. De største fremgangene i klubben har kommet innenfor bandy og fotball. Sirius bandyklubb hadde blant annet stor sportslig fremgang på 1960-tallet.
Arkeologiåret 1489
Arkeologiåret 1489 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1489.
Anne-Marte Kolbjørnshus
Kolbjørnshus var nominert som fylkesvaraordførerkandidat ved lokalvalget i 2015, og utgjorde sammen med fylkesordførerkandidat Even Aleksander Hagen tidenes yngste toppduo for Oppland Arbeiderparti. . Hun var gruppeleder for Arbeiderpartiet, medlem i fylkesutvalget og leder komité for opplæring og kultur i Oppland fylkeskommune. Ved sammenslåingen fortsatte hun som gruppeleder og medlem av fylkesutvalget i Innlandet fylkeskommune. I 2021 gikk hun over i jobb som administrasjonsleder hos Lillehammer Institute of Music Production and Industries (Limpi).
Som folkevalgt har Kolbjørnshus vært medlem av formannskapet og kommunestyret i både Søndre Land og Nordre Land. Ved stortingsvalget 2009 var hun Arbeiderpartiets 10. kandidat i Oppland. Hun er i dag kvinnenettverksleder i Innlandet Arbeiderparti.
Verv
2021 - kvinnenettverksleder Innlandet Arbeiderparti
Frank País
Frank Isaac Pais Garcia (født 7. desember 1934 i Santiago de Cuba; død 30. juli 1957 i Santiago de Cuba). Pais var student ved Universitetet i Santiago de Cuba, stod sentralt i undergrunnsarbeidet mot diktatoren Fulgencio Batista og var en av grunnleggerne av 26. juli-bevegelsen. I 26. juli-bevegelsen var han leder for bevegelsen i provinsen Oriente, Han ble også valgt til nasjonal leder for den gruppen av 26. juli-bevegelsen som skulle drive med sabotasjer og nøre opp under motstanden mot Batista.
Etter at Fulgencio Batistas soldater i dagene etter 5. desember 1958 hadde kraftig desimert Castros revolusjonære gruppe ved Alegria del Pio, overlevde de gjenværende takket være nettverket som Pais og Celia Sánchez hadde bygget opp i Oriente.
Organisatoren
Det fantes undergrunnsgrupper overalt på Cuba etter Batistas kupp 10. mars 1952, men ingen steder var de flere og sterkere enn i Oriente. Det kommer tydelig til syne når «New York Times» korrespondent Matthews i juni 1957 rapporterer at Santiago de Cuba er en by i åpent opprør mot Batista.
Frank País stiftet «ANR» (Acción Nacional Revolucionaria) etter Batistas statskupp i 1952, og deltok også aktivt i en rekke andre undergrunnsgrupper som for eksempel «Acción Libertadora» og «ARO» (Acción Revolucionaria Oriental). I likhet med de fleste Batista-motstandere, var Pais svært kritisk til det cubanske kommunistpartiet – PSP – (Partido Sosialista Popular) og Foss (2004) går så langt som å hevde at Pais var anti-kommunist.
Che Guevara møtte Frank País kun en gang i januar 1957, men møtet gjorde inntrykk på Guevara og han fikk stor respekt for Pais (Guevara, 1968).
Aksjonisten
Etter Fidel Castros mislykkede overfall på militærleiren Moncada 26. juli 1953 ble 26. juli-bevegelsen etablert i juni 1955. Like etter dro Fidel Castro og mange andre i eksil i Mexico. Pais deltok i stiftelsen og slo «ANR» (Acción Nacional Revolucionaria) sammen med M-26-7. Han ble bevegelsens leder i Oriente og fikk også et nasjonalt ansvar for sabotasjeaksjoner og motstand mot regimet til Fulgencio Batista.
Den 30. november 1956 ledet País og 26. juli-bevegelsen en oppstand i Santiago de Cuba ut fra planen om at Granma med Fidel Castro og 81 andre revolusjonære skulle ha ankommet Niguero i Oriente. Granma ankom imidlertid først 2. desember 1956. Frank Pais var ennå uvitende om dette, og iverksatte derfor det planlagte overraskelsesangrepet. Sammen med 86 medlemmer av 26. juli-bevegelsen angrep de politiets hovedkvarter mens Moncada-garnisonen ble beskutt med 81mm bombekastere. Straks politiets hovedkvarter var blitt erobret, var planen å dele ut våpen til befolkningen og deretter angripe Moncada-garnisonen.
Overraskelsesmomentet gikk imidlertid tapt ved at en av angriperne ble oppdaget. Politiet barrikaderte seg og forsterkninger ble fløyet inn til Moncada-garnisonen, trolig fra Bayamo. Om kvelden valgte derfor Frank Pais å avblåse angrepet. Medlemmene i 26. juli-bevegelsen trakk av seg sine olivengrønne uniformer og forsvant inn blant sivilbefolkningen i byen. Tre av dem lå igjen etter angrepet.
Etter oppstanden ga Batista politiet frie hender. I de påfølgende uker og måneder ble det vanlig at mange politifolk brukte lokale restauranter, butikker og kafeer uten å betale for seg. En del politifolk ble også beryktet for tortur, drap og voldtekter. Frank Pais og 26. juli-bevegelsen slo periodevis tilbake mot politiet og snikmyrdet de verste torturistene og voldtektsforbryterne. Dette økte ytterligere deres popularitet i befolkningen.
Drapet
Frank Pais fortsatte å verve medlemmer for 26. juli-bevegelsen og utvide bevegelsens nettverk av informanter, kommunikasjonslinjer og skjulesteder over hele Oriente-provinsen. Den 11. mars 1957 ble han arrestert, mistenkt for sin deltakelse i oppstanden 30. november 1956. Dommeren i rettssaken var den opposisjonelle Manuel Urrutia Lleó som dømte Pais og andre mistenkte til 2 måneders fengsel (Sweig, 2002). Etter løslatelsen fortsatte Pais undergrunnsarbeidet, men etter mordet på broren, Josué País, 30. juni 1957 bestemte han seg for å forlate Santiago de Cuba og slå seg sammen med Fidel Castros geriljagruppe i Sierra Maestra. Idet han skulle forlate huset i Santiago 30. juli 1957 ble han skutt og drept av politioberst José Salas Cañizares.
Dagen etter fyltes gatene i Santiago de Cuba av 60 000 mennesker som deltok i begravelsen. Menneskemengden var for stor til at politiet kunne kontrollere den. Av den grunn ble det like etter begravelsen innført portforbud i tre dager.
Frank País ble 23 år, og regnes som en av Cubas største revolusjonshelter. Etter hans død overtok René Ramos Latour lederskapet for den bybaserte delen av 26. juli-bevegelsen i provinsen Oriente.
Spetakkel
Spetakkel var et Hip Hop band fra Bergen.
Historie
Bandet ble etablert i 1999, og det bestod av «Piddi», «Gest», «Trost», «Leven» og «TomTom». Forløpere var gruppen Lynx Connection etablert i 1996 av Gest og Piddi. Den ble senere til gruppen Verbally Vicious. Den skiftet navn til Spetakkel i 1999. De ble først landskjent med Kem Rocker der de rapper på bergensk. På låten har de også med artisten Myrna på vokal.
Spetakkel var det første hiphop-bandet som slapp til på scenen i rockeklubben Garage i Bergen. I 2002 debuterte de med EP-en Opp av bekkalokket.
De spilte under by:Larm i 2003 og ble kåret til Ukas Urørt på Petre samme år. I 2003 ble de også nominert til alarmprisen for debutplaten Spetakkel.
Albumet Spetakkel gjorde at de ble kjent utenfor Bergen og det ble fulgt opp av EP-en Hansadansen i 2004. Den inneholder også en hiphop-versjon av Jan Eggums «På’an igjen».
I april 2005 ga de ut en plate til som het Spetakkel presenterer Slaglinjelaget før endt norgesturné med den platen gikk medlemmene hver til sitt. Gest startet så sin solokarriere.
Amber Hearn
Amber Hearn (født 28. november 1984) er en newzealandsk fotballspiller. Under Sommer-OL 2012 i London deltok hun for landet sitt der laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Agonotrechus
Agonotrechus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Soúdabukten
Soúdabukten (gresk Κόλπος Σούδας, Kólpos Soúdas) er en bukt og naturlig havn på nordvestkysten av Kreta i Hellas. Bukten er 15 km lang og bare 2–4 km bred mellom Akrotírihalvøya og neset Drápano, og går fra vest til øst. Åser ligger på begge sider av bukten med et relativt lavt og smalt skar i vest nær Khaniá.
Agonotrechus
Utseende
Små til middelsstore (ca. 5 millimeter), avlange, blankt brunlige løpebiller med lange antenner. Fasettøynene er nokså små men ikke reduserte. Pornotum er rundet med avsatt siderand, dekkvingene rundede uten lengdestriper.
Soúdabukten
Nær munningen av Soúdabukten, mellom Akrotiri og byen Kalýves, ligger flere småøyer med venetianske festningsverk. Den største øyen er Soúda, som har gitt navn til bukten. Venetianerne holdt disse strategiske øyene i over tredve år etter at Kreta var blitt underlagt Det osmanske riket. Det har vært havner i bukten siden antikken. Osmanerne bygget festninger ved Aptéra og Kalámi. Mye senere grunnla de byen Soúda innerst i bukten, som havn for den nærliggende byen Khaniá. Soúda er i dag en viktig havn for frakt og ferger til Pireus, og en strategisk NATO-base som særlig er passende for undervannsbåter.
Liste over Luxembourgs storhertuger
Storhertugen av Luxembourg er statsoverhodet i den europeiske staten Luxembourg. Staten er verdens eneste fungerende suverene storhertugdømme.
Agonotrechus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Faren
Faren (svensk: Fadren) er en tragedie fra 1887 av August Strindberg.
Klarissene
Klarissene (Ordo Sanctae Clarae, «Den hellige Klaras orden», forkortet O.S.C) er en katolsk orden og den kvinnelige delen av Fransiskanerordenen, opprettet av Klara av Assisi allerede i 1212. Etableringen var i samarbeid med Frans av Assisi, og han spilte en stor rolle gjennom sin etablering av Fransiskanerordenen. I Klaras levetid ble de kalt «De fattige kvinnene» eller «Damianittene» etter San Damiano-kirken hvor de hadde sitt tilholdssted.
Ordenen bygger på fransiskanernes ordensløfter om fattigdom, kyskhet og lydighet, med en sterk vektlegger bønn og stillhet. I 1216 fikk ordenen tilltaelse av pave Innocens III til å leve kun av gaver og almisser og uten noen form for eiendom.
Ordenen vokste raskt og spredte seg til det øvrige Europa, og ved Klaras død i 1253 hadde den 111 klostre i det sørlige og sentrale Europa. Utover på 1300-tallet spredte også ordenen seg til England og Skandinavia. De kom til Danmark 1497 og opprettet i København et kloster, Skt. Clare, i Klareboderne, en gate i Indre By i København.
Sarah Gregorius
Sarah Gregorius (født 6. august 1987) er en newzealandsk fotballspiller. Under Sommer-OL 2012 i London deltok hun for landet sitt der laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Jason Grimsley
Jason Alan Grimsley (født 7. august 1967 i Cleveland, Texas) var tidligere en profesjonell Major League Baseball-spiller. 8. september 1989 startet han som pitcher for Philadelphia Phillies, og spilte senere for Cleveland Indians, Anaheim Angels, New York Yankees, Kansas City Royals, Baltimore Orioles, og sist for Arizona Diamondbacks. Diamondbacks løsrev han senere fra kontrakten etter hans eget ønske da det ble klart i juni 2006 at han hadde brukt ulovlige prestasjonsfremmede preparater. 12. juni 2006 ble Grimsley suspendert i 50 kamper for brudd på dopingbestemmelsene.
21. januar 2005 krasjet et fly i huset til Grimsley. Han var ikke hjemme da det skjedde, konen, datteren, og barnepasseren slapp uskadet fra hendelsen. Piloten og fire passasjerer ble drept
Bruk av dopingmidler
I september 2006 innrømmet Grimsley å ha brukt veksthormoner, amfetamin og steroider gjennom deler av karrieren.
Valdini
Valdini er en gruppe av små, rødlige eller brunlige biller. Gruppen omfatter bare én kjent art.
Utseende
En liten, avlang, gulbrun køllebille. Oversiden er halvblank og fint og jevnt hårete. Hodet er noe bredere enn langt med små fasettøyne. Antennene er nokså kraftige, litt utvidete utover, det ytterste leddet er større og danner en én-leddet klubbe. Pronotum er nesten sirkelrundt sett ovenfra. Dekkvingene er noe bredere enn forkroppen, rundede, med en lengdefure som går fra forkanten ikke helt til bakkanten. Bakkroppen er nokså jevnbred, fire ledd er synlige bak dekkvingene, sett fra siden er den høyt hvelvet. Beina er slanke.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra det nordlige California.
Stortingsvalget 1969
Valget var særdeles jevnt mellom venstresiden og høyresiden. Det var en teoretisk mulighet for at hver side skulle få 75 representanter hver. Da ville det ha blitt problematisk å avgjøre hvem som skulle danne regjering. Før stortingsvalget 1973 ble det lagt til fem ekstra mandater, for å unngå en slik situasjon i fremtiden. Arbeiderpartiet gikk fram i forhold til stortingsvalget 1965 og fikk nesten alene halvparten av alle mandatene i Stortinget. Venstresiden fikk ikke flertall i Stortinget, i og med at Sosialistisk Folkeparti gikk tilbake og ikke fikk representanter denne gangen.
Per Bortens regjering fortsatte etter valget.
Resultat
² Mandater fra borgerlige felleslister fordelt på enkeltpartiene.
De borgerlige felleslistene var:
Vogtland
Vogtland er et landskap og en historisk region i grenseområdet til de tre tyske delstatene Fristaten Bayern, Fristaten Sachsen og Fristaten Thüringen og den tidligere tyske regionen Egerland (idag regionen Karlovy Vary i Tsjekkia). Navnet er avledet av det forhold at området mellom 1209 og 1572 ble forvaltet av fogden (tysk: Vogt) av Weida, Gera, Plauen og Greiz.
Noen ganger kalles Egerland litt misvisende for «det böhmiske Vogtland». Egerland var ikke böhmisk område, men tilhørte det tysk-romerske rike da det ble forpaktet av kronen i Böhmen. I 1281 mottok Heinrich I., fogd av Plauen, eiendomsretten til markedet Asch (Aš). I 1322 ble Egerland pantsatt av Ludvig IV av Det tysk-romerske rike «som garanti for full uavhengighet fra kongeriket Böhmen», hvoretter kronen i Böhmen overlot forvaltningen av Egerland til fogdene.
Navnet
Det er sannsynlig at Fredrik I Barbarossa omkring 1180 ansatte en advocatus, en fogd, hos adelen i Weida. Tittelen ble uansett videreført ved delingen av stamhuset og dets nedarvede rikslen (Reichslehen). I 1254 inngikk fogden av Gera, Greiz, Plauen og Weida en avtale og en allianse med markgreven Heinrich III av Meißen der de ble behandlet som likeverdige partnere. Avtalen skiller mellom markgrevens land (terra marchionis) og deres land (terra nostra, «vårt land»). Sannsynligvis ble markgrevens land avgrenset fra fogdenes land (terra advocatorum), og avtalen ble således ikke oppfylt. I 1317 og senere forekommer benevnelsen woyte lande om eiendommene til andre adelige i området. Navnet Vogtland er første gang kjent brukt i 1343.
Idag lever navnet Vogtland videre på folkemunne som et geografisk område. Den delen av Vogtland som tilhører Fristaten Sachsen har siden 1. januar 1996 vært en del av Vogtlandkreis, med administrativt sentrum i byen Plauen. Navnet Vogtland brukes noen ganger som synonym for denne kretsen.
Navnet brukes også om naturlandskapet Vogtland som strekker seg fra Thüringen og Bayern i vest til den vestlige delen av Erzgebirge i øst.
Geografi
Vogtland er preget av et kupert terreng, med marker, enger og skoger. Høyden varierer mellom 250 og 974 meter over havet. I sør og sørøst stiger høylandet Mittelgebirge opp, og tar med seg deler av Erzgebirge i øst. Dette området kalles Obere Vogtland. Her dominerer barskog i form av gran, hovedsakelig i monokultur. Det høyeste fjellet er Schneehübel (974 m) i Westerzgebirge. Også fjelltoppene Aschberg (936 m) ved Klingenthal og Schneckenstein (883 m) befinner seg i Westerzgebirge.
Høydedragene i nord gjennomskjæres av elvedalene til elvene Weißen Elster og Göltzsch. Elven Saale flyter gjennom landskapet i den bayerske og thüringske delen av Vogtland, og er en kilde til mange mindre elver.
For å krysse dalene med jernbane og langs veiene, er det bygd store bruer. De to bruene Göltzschtalbrücke og dens «lillesøster» Elstertalbrücke er de to største mursteinsbruene i verden. Begge befinner seg langs banestrekningen Nürnberg–Dresden.
I tillegg til veibroene ved Hof i Bayern og ved Pirk (Weiße Elster) langs Bundesautobahn 72, finner vi Göltzschtalbrücke ved Weißensand (Göltzsch) og Friedensbrücke i Plauen. Den sistnevnte er den største steinbue-broen i Europa.
Det finnes også flere demninger i Vogtland. Kjent som rekreasjonsområder er Pöhl-demningen for elven Trieb, en sideelv til elven Weißen Elster, Pirk-demningen for Weiße Elster, Bleiloch-demningen og Untreusee.
Vogtland grenser i vest og sørvest til Fichtelgebirge og til de østlige delene av de Thüringske Schiefergebirge ved Frankenwald. Den sørøstlige delen av det saksiske Vogtland tilhører Naturparken Erzgebirge/Vogtland. Vogtland er en del av Euregio Egrensis, et forbund med arbeidsfellesskap i Bayern, Sachsen, Thüringen og Tsjekkia.
Vogtland regnes som en av de mest vulkansk aktive soner i Mellom-Europa, og gir utslag i jordvarme, varme kilder og gassutblåsinger. Helberedende kilder har ført til den sterkeste radiumkilde i verden i kurstedene Bad Elster og Bad Brambach. Sammen med Marienbad, Franzensbad og Karlsbad på den böhmiske siden av grensen, danner de den såkalte Bäderfünfeck.
Viktige byer
Sachsen
Thüringen
Bayern
Böhmen
Språket
I Vogtland finnes alle variasjoner av østfrankisk eller overtysk. Dette kan gi språklige problemer fra regionen omkring og sør for Plauen til Göltzschtal med byene Auerbach og Falkenstein. I den sørøstlige delen av Vogtland går det en flytende grense mellom Erzgebirgisk og oversaksisk. I den thüringske delen snakkes det ulike variasjoner av thüringsk. I det øvre Vogtland omkring byene Adorf, Markneukirchen og Bad Brambach tales det en nordbairisk dialekt. Den Erzgebirgiske dialekten omkring Klingenthal har en egenartet melodisk klang («singsang»), og de som taler denne dialekten kaller den Vogtlandisk.
United States–Mexico–Canada Agreement
United States–Mexico–Canada Agreement (USMCA) er en handelsavtale mellom USA, Mexico og Canada som trådte i kraft 1. juli 2020. USMCA erstattet NAFTA (North American Free Trade Agreement), og er en oppdatert avtale mellom de tre land, tilpasset digital økonomi. 95 % av innholdet i handelsavtalen inngikk også i NAFTA-avtalen. USMCA inneholder i tillegg nye momenter innenfor immaterialrett, legemidler, e-handel og arbeiderrettigheter. NAFTA-avtalen ble kritisert av Donald Trump under hans presidentkampanje i 2016 da han mente avtalen var dårlig for USAs industri.
Zapadna Morava
Zapadna Morava (serbisk: Западна Морава, (Vest-Morava, noen ganger kalt Serbiske Morava)) er en elv i Serbia. Den er en av kildeelvene til Velika Morava (Store Morava) som renner ut i Donau ved Smederevo.
Zapadna Morava oppstår fra samløpet av elvene Đetinja og Golijska Moravica nær Požega i Zlatibor-distriktet. Derfra renner den østover til Čačak, opptar den viktigste sideelven Ibar nær Kraljevo, renner forbi byene Vrnjačka Banja, Trstenik og Kruševac, og forenes til slutt med Južna Morava noe sør for Varvarin og danner her Donaus sideelv Velika Morava.
Navnet «Vest-Morava», i motsetning til «Sør-Morava», ble først etablert på 1900-tallet. Spesielt i den geografiske litteraturen på 1800-tallet brukes uttrykket Serbiske Morava (serbisk: Српска Морава; Srbska Morava) ofte, i motsetning til Bulgarske Morava, siden regionen på den tiden ble regnet som serbernes område.
Fotnoter
<references group="lower-alpha"/>
Lidenskap (1934)
Lidenskap (originaltittel: La signora di tutti) er en italiensk dramafilm fra 1934 regissert av Max Ophüls. Manus er basert på en roman av Salvator Gotta. Filmen handler om en stor kvinnelig filmstjerne, hvis liv ender tragisk. Hovedrollen spilles av Isa Miranda.
Handling
Gaby Doriot er en stor filmstjerne, som har hatt et ulykkelig liv. Tilslutt tar hun livet av seg. Under forsøkene på å redde henne, og i de narkosedrømmer hun da har, gjenopplever hun hele sin fortid fra hun som fattig offisersdatter ble utvist av skolen, skjønt hun intet galt hadde gjort, til hun som signore Nannis elskerinne opplever hans hustrus død, hans ruin og selvmord. I virkeligheten er det hans sønn, Roberto og hun som har elsket hverandre.
Om filmen
Dette var den eneste filmen Max Ophüls lagde i Italia. Filmen var både en økonomisk og kritisk suksess og gjorde Isa Miranda til en populær filmstjerne i flere europeiske land.
Artur Jussupow
Artur Jussupow, (russisk Артур Маякович Юсупов, Artur Majakovitsj Jusupov, født 13. februar 1960 i Moskva, Russland) er stormester i sjakk. Han er nå tysk statsborger.
Calycopis
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn 18-30 millimeter) stjertvinger med én eller to små stjerter på bakvingene. Oversiden er mørkbrun til svart, vanligvis med metallisk blåaktige felter i det minste på bakvingen. Undersiden er brunlig, oftest med en litt uregelmessig, mørkere (ofte rød) tverrstrek.
Levevis
Disse sommerfuglene lever på skogbunnen der larvene utvikler seg på visne blader av ulike løvtrær.
Systematisk inndeling
thumb|300px| Calycopis isobeon I tillegg til de navngitte artene er det kjent en del hittil ubeskrevne arter.
Occupy Central (andre betydninger)
Occupy Central kan sikte til:
Leopold III av Belgia
Leopold III av Belgia (Leopold Philippe Charles Albert Meinrad Hubertus Marie Miguel, født 3. november 1901 i Brussel, død 25. september 1983 i Woluwe-Saint-Lambert) var Belgias konge 1934–1951.
Ekteskap
I 1938 traff Leopold III, som da var blitt konge, Lilian Baels (senere prinsesse de Réthy) på en golfbane. Hun ble utsett til guvernante til hans barn, og i september 1941 giftet de seg i en kirkelig seremoni i hemmelighet. I desember samme år giftet de seg borgerlig.
Konge
Leopold ble kronet 23. februar 1934. Leopold hadde vært svært godt likt som kronprins, og populariteten vedvarte. Han forsøkte som konge å utjevne motsetningene mellom vallonere og flamlendere i Belgia.
Under andre verdenskrig nektet kong Leopold å følge regjeringen i landflyktighet. Han levde som krigsfange på slottet Laeken frem til den allierte invasjonen i 1944. Hans bror Charles ble utnevnt til regent.
Han og hans barn ble flyttet til en borg ved Hirschstein i Sachsen og senere et hus i Strobl i Østerrike. Der ble de befridd av amerikanske soldater i mai 1945. Stemningen var imidlertid ikke gunstig for en retur som konge i Belgia. I noen kretser var han kommet i miskreditt på grunn av tyskvennlighet. . På grunn av motstand fra venstrepartiene kunne han ikke returnere. Han ble beskyldt for samarbeide med tyskerne og for å ha hatt sympatier for fascismen ettersom han i 1940, vilkårsløst og mot parlamentets vilje, hadde overlatt landet til nazistene.
Familien oppholdt seg i fem år i Sveits, mens de ventet på at «det kongelige spørsmål» om hans tilbakekomst skulle løses. Etter en folkeavstemning i 1950 vendte de tilbake til Belgia.
Abdikasjon
Leopold og prinsesse de Réthy bosatte seg i Laeken. Ekskongens motstandere hevdet at hans residens her ga ham for mye nærhet og makt over kong Baudoin. Han døde i Woluwe-Saint-Lambert (Sint-Lambrechts-Woluwe) i 1983.
Han er begravet ved siden av dronning Astrid og prinsesse de Réthy i det kongelige kapell i Vår Frue kirke i Laeken.
Barn
I 1926 giftet hadde han seg med prinsesse Astrid av Sverige. Sammen fikk de barna:
Etter prinsesse Astrids død i 1935, giftet Leopold III seg med prinsesse Lilian Baels, også kalt prinsesse de Réthy. Sammen fikk de barna:
Coffs Harbour
Coffs Harbour er en kystby i New South Wales, Australia. Det er en kjent ferieby på grunn av den korte distansen fra Sydney. Mange av innbyggerne i Coffs Harbour er pensjonister.
Tor Haver
Tor Haver (født 21. april 1949, død 29. juli 2021) var en norsk forretningsadvokat med spesialisering innen bygg- og entrepriserett.
Haver har vært styreformann i SpareBank 1 SR-Bank og i Stavanger Krets av Den Norske Advokatforening. Han har siden 1991 vært formann i Advokatforeningens Disiplinærutvalg for Aust-Agder, Vest-Agder, Stavanger og Haugesund kretser.
Haver fikk graden cand. jur. i 1975. Han var dommerfullmektig og konstituert byfogd ved Stavanger byfogdembete 1975–1976. I 1976 ble han advokatfullmektig i firmaet til Karl Wyller og Arne Pedersen jr. Han ble senere partner i firmaet, som også skiftet navn til Advokatfirmaet Haver. Haver har undervist i jus ved Folkeuniversitetet i Rogaland og i kurs i regi av Advokatforeningen. Haver var styreleder i Kaptein Reinert Tørresen og Hustru Jorines Legat.
I 2008 ble Haver, sammen med advokat Per T. Sekse, oppnevnt til bobestyrer for ekteparet Baasland.
Pumper julen rett inn
«Pumper julen rett inn» er en julesang fremført av Janove Ottesen & Kitchen Orchestra. Tekst og musikk er skrevet av Ottesen, og arrangement er av John Lilja. Låta ble sluppet i et begrenset opplag av 1000 eksemplarer på vinyl 16. desember 2011, med «Jul in memoriam» som B-side. Sangen ble også gjort tilgjengelig for digital nedlastning og på strømmetjenester 12. desember 2011. Singelen er spilt inn live på Tou Scene Singelen har noen likhetstrekk med Kitchen Orchestras forrige julesang; at den er produsert og mikset av Ashley Stubbert, utgitt i begrenset vinylopplag, at designet er gjort av Kjetil D. Brandsdal og at de har med en ekstern vokalist til å lede bandet og singlene er utgitt på Checkpoint Charlie Audio Productions.
Sporliste
Side 1 Side 2
Eksterne lenker
Teksten til sangen
NM i telemarkskjøring
I Morgedal avholdt Svingen Skiklubb i 1986 Lancia Cup, som ble regnet som uoffisielt NM, og man avholdt også en norgescup med fire renn samme året. I 1987, da telemarkskjøring ble inntatt i Norges Skiforbund avholdt man skihopp-rennet NM i Telemark både for lag og individuelt.
Liangzhukulturen
Liangzhukulturen (kinesisk: 良渚文化, pinyin: Liángzhǔ wénhuà) fra 3400 f.Kr. til 2250 f.Kr. var den siste neolittiske jade kultur i Yangtzeflodens delta i Kina.
Kulturens innflytelsessfære strakk seg fra rundt Taisjøen nordover til Nanjing og langs Chang Jiang, østover til Shanghai og havet, og sør til dagens Hangzhou. Kulturen hadde en svært lagdelt struktur, der gjenstander av jade, silke, elfenben og lakk utelukkende er å finne i elitens graver, mens keramikk ble lagt i de fattiges graver. Kulturen har navn fra funnstedet Liangzhu i fylket Yuhang i provinsen Zhejiang, som ble utgravd første gang av Shi Xingeng i 1936.
Særtrekk og oldsaksfunn
Kulturen hadde et avansert jordbruk, med irrigasjon, rismarker i kunstig anlagte overflommingsfelter, og akvakultur. Husene stod ofte på påler i elver eller langs elvebreddene.
De typiske jadearbeidene fra denne kulturen er nøye utarbeidede, store, rituelle objekter, ofte med innrisset taotie motiv. Mest typiske for denne kulturen er dens cong-sylindere. Den største cong funnet veiet 3,5 kg. Bi (runde plater) og Yueøkser (seremonielle økser) er også blant funnene. Jadependanter fra kulturen har avbildninger av småfugler, duer og fisker. Mange jadegjenstander fra Liangzhoukulturen hadde et melkehvitt, beinaktig aspekt på grunn av steintypen tremolitt og påvirkningen av vannbaserte væsker i gravfeltene, selv om man også har funnet jader laget av actinolitt eller serpentin.
Et neolittisk alter fra Liangzhukulturen, utgravd i Yaoshan i Zhejiang, viser at de religiøse konstruksjonene var svært forseggjorte. Et nytt funn av rester av gamle bymurer ble offentliggjort av Zhejiangs provinsregjering den 27. november 2007. Det ble konkludert at funnstedet må ha vært Liangzhourikets hovedstad. Dette riket strakk seg på det meste helt nord til Shandong. Liangzhukulturmuseet ble ferdig og åpnet i 2008. Stedet ligger 17,5 kilometer nordvest for det nordøstlige hjørnet av Vestsjøen i Hangzhou.
I tillegg til de ovennevnte funnstedene har det blitt gjort særlig betydningsfulle funn fra denne kulturen i Fanshan, Sidun, Mojiaoshan og Huiguanshan.
Jacques Deray
Jacques Deray (født 19. februar 1929, død 9. august 2003) er en fransk manusforfatter og filmregissør som var mest kjent for å lage thrillere og gangsterfilmer.
Frederick Blesse
Fredrik Corbin "Boots" Blesse (født 22. august 1921 i Colón i Panamakanalsonen, død 31. oktober 2012 i Melbourne i Florida i USA) var en amerikansk generalmajor og flyveress. Han ble begravet 22. mars 2013 på Arlington National Cemetery med fulle militære æresbevisninger, offisielt «Flyin West».
Biografi
Han ble uteksaminert fra United States Military Academy i 1945. Han fløy under Koreakrigen og gjennomførte 67 oppdrag med F-51, 35 oppdrag med F-80 og 121 oppdrag med F-86. Under den andre turen i en F-86 ble han offisielt kreditert for å ha skutt ned ni MiG-15 og en La-9.
General Blesse forble jagerflyver i praktisk talt hele sin militære karriere. I 1955 vant han Air Force Gunnery Championship, han vant alle seks troféer for individuell ytelse, en prestasjon som aldri siden er tangert. Under Vietnamkrigen var han to omganger i Sørøst-Asia, og på sin første tur i 1967-1968 fløy han 156 kampoppdrag.
I desember 1952 ble general Blesse overført til Nellis Air Force Base, Nevada, der han virket som instruktør.
I februar 1956 ble han overført til Randolph Air Force Base, Texas, som sjef for Fighter Divisjon av Crew Training Air Force. General Blesse ble plassert ved 32. Fighter Interceptor-Skvadronen, Soesterberg Air Base, Nederland, i juli 1958, og her fungerte han som base- og skvadronsjef for F-100 Super Sabre, F-102-organisasjonen. Han kom tilbake til USA i august 1961 som medlem av Air Staff, som generalinspektør for Norton Air Force Base, California.
I 1965 ble han valgt til å delta på National War College i Washington, D.C. Under dette oppdraget gikk han på kveldskurs og tok en mastergrad i internasjonale relasjoner ved George Washington University.
Generelle Blesse meldte seg igjen som frivillig, og i april 1967 ble han direktør for operasjoner for 366. Taktiske Fighter Wing ved Da Nang Air Base i Sør-Vietnam. I løpet av dette ett-års oppdraget, fløy han 108 kampoppdrag over Nord-Vietnam og ytterligere 46 i Laos og Sør-Vietnam. Han ble dekorert for tapperhet for å ha hjulpet med å losse bomber fra et brennende F-4 Phantom II-fly under et rakettangrep.
I mai 1968 ble han igjen stasjonert ved Nellis Air Force Base, denne gangen som leder for operasjoner av U.S. Air Forces første General Dynamics F-111-ving, og i juni 1969 ble han dens sjef. I juli 1970 ble general Blesse sjef for den 831. Air Division ved George Air Force Base i California, og deretter sendt for en ny omgang til Vietnam, nå som assisterende direktør for operasjoner for Syvende Air Force, Tan Son Nhut Air Base.
I september 1971 var han assisterende nestleder for operasjoner ved hovedkvarteret for Pacific Air Forces, Hickam Air Force Base, Hawaii, og i mars 1972 assisterende stabssjef for operasjoner. I november 1973 ble han tildelt rollen som senior Air Force-medlem med oppgave å evaluere våpensystemer ved forsvarsministerens kontor.
Generelle Blesse ble i august 1974 utnevnt til assisterende generalinspektør for US Air Force.
Han pensjonerte seg fra USAF 1. april 1975, med mer enn 6 500 flytimer i jagerfly og mer enn 650 timer i luftkamp.
Utmerkelser og dekorasjoner
Han fløy mer enn 6 500 flytimer, de fleste i jagerfly inklusive P-40, P-47, P-51 Mustang, P-80, F-86, F-100, F-102, A-7, F-104, F-106, F-4, og F-111, og han rangeres som USAs sjette flyveress.
I 2016 ble han posthumt tildelt The Explorers Club-Medaljen.
Pachygastrodini
Pachygastrodini er en gruppe av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.
Utbredelse
Gruppen er bare fra kjent fra Madagaskar.
Loiredalen
Loiredalen (fransk:Val de Loire) er et landskap langs de sentrale deler av elven Loire i Frankrike, som omfatter departementene Maine-et-Loire, Indre-et-Loire, Loir-et-Cher og Loiret i de historiske provinsene Anjou, Touraine og Orléanais.
Strekningen mellom Chalonnes-sur-Loire (vest for Angers) og Sully-sur-Loire (øst for Orléans) ble i 2000 oppført som verdensarvområde (UNESCO). Det tidligere verdensarvminnet Chateau de Chambord ble samtidig innlemmet i det nye verdensarvobjektet.
Tyssefaldene
AS Tyssefaldene eller Aktieselskabet Tyssefaldene er et kraftselskap som produserer, distribuerer, overfører og omsetter elektrisk kraft. Tyssefaldene leverer konsesjonskraft til Odda kommune, Ullensvang Herad og Hordaland fylkeskommune.
Snittproduksjonen de siste 20 år (1986 – 2005) var 2206 GWh. Høyeste produksjon hadde Tyssefaldene i år 2000 med 2892 GWh. Selskapet hadde i 2008 en omsetning på 616,2 mill. kroner, driftsresultat på 11,5 og årsresultat på 8,6 mill. kroner. Tyssefaldene eies av DNN Industrier AS 40% og Statkraft 60%. Selskapet har i dag 13 ansatte og administrerende direktør er Karstein Bremnes.
Kraftverk
Tyssefaldene samarbeider med Odda Energi i selskapet Hardangerkraft om å bygge og drifte nye småkraftverk. I tillegg har selskapet de siste årene satset på bredbåndsutbygging og IKT-drift gjennom selskapet Hardangernett. Selskapet eier også Tyssedal Hotell.
Historie
20. april 1906 ble Aktieselskabet Tyssefaldene stiftet på ingeniør Sam Eydes kontor i Kristiania. Grunnlaget for kraftutbyggingen i Tyssedal var de vannrike fossefallene fra det nære fjellplatået på Hardangervidda og etableringen av den kraftkrevende industrien ved fjorden. 15. juni 1906 inngikk Tyssefaldenes avtale om levering av 20000 Hk fra 1. mai 1908 og 30 år fram i tid til The Sun Gas Co. Ltd. og deres karbidfabrikk i Odda. Etter en bitter intern strid i Den Norske Turistforeningen (DNT) fikk A/S Tyssefaldene kjøpt fallrettighetene for Skjeggedalsfossen og Tyssestrengene. I 1967 ble Tysso II kraftverk åpnet og kraftproduksjonen, sammen med tilknyttingen til sentralnettet, ga grunnlag for økt produksjon ved Odda Smelteverk og byggingen av «ovn 3», verden største karbidovn.
Jelena Guljajeva
Jelena Guljajeva (russisk: Елена Гуляева, født 14. august 1967 i Moskva) er en tidligere russisk høydehopper. Hun har en personlig rekord på 2.01 meter, oppnådd i mai 1998 i Kalamata. I 1991 ble hun utestengt i to år for brudd på dopingbestemmelsene.
Lars T. Ugland
Lars Torgeir Ugland (født 2. juni 1949 i Grimstad) er en norsk skipsreder og shippinggründer bosatt på Isle of Man.
Bergen Open Research Archive
Bergen Open Research Archive er et fritt tilgjengelig, digitalt arkiv over forskningsmateriell drevet av Universitetet i Bergen.
Lars T. Ugland
Ugland flyttet fra Norge i 1972. Han har drevet innen shipping og finans i London siden 1972 og flyttet til Isle of Man i 2007. Han er sønn av Johan Jørgen Ugland og var fra 2001 rådgiver for farens shippingselskap.
Ugland etablerte LT Ugland i 2007, et selskap som ikke er affiliert med farens shippingselskap, og flyttet etter dette til Isle of Man.
Den skotske uavhengighetskrig
Den skotske uavhengighetskrig var en serie militære felttog og kamper som ble utkjempet mellom Skottland og England på slutten av 1200-tallet og begynnelsen av 1300-tallet.
Den første krigen (1296–1328) startet med at England invaderte Skottland i 1296 og sluttet med at Edinburgh-Northampton-traktaten ble signert i 1328. Den andre krigen (1332–1357) begynte med at Edvard Balliol og «de arveløse» invaderte i 1332, og endte rundt 1357 med signeringen av Berwick-traktaten. Krigene var en del av en stor nasjonale krise for Skottland og perioden ble en av de mest avgjørende øyeblikk i skotsk historie. På slutten av begge kriger hadde Skottland fortsatt sin status som en fri og selvstendig nasjon. Skotsk selvstendighet var drivkraften gjennom hele konflikten. Krigen var også betydningsfull av andre årsaker, som utviklingen av langbuen som et nøkkelvåpen i middelalderens krigføring, og at Skottland fikk tette forbindelser til Frankrike.
Skottland fikk to store helter i den tidlige krigen. Den første var den ikke-adelige William Wallace (1270-1305) som til sist ble henrettet av engelske myndigheter. Den andre var Robert Bruce (1274-1329) som etter store vanskeligheter ble kronet som skottenes konge. På tidspunktet for uavhengighetskrigene var England en langt rikere og mektigere nasjon enn Skottland, og den hadde i det minste delvis lykkes med å underlegge alle sine nære naboer, inkludert Wales og Irland, og var innstilt på å erobre Frankrike. Til tross for den formidable krigsmaskinen som England representerte, klarte Skottland ved to avgjørende anledninger å påføre engelskmennene knusende og ydmykende tap: Slaget ved Stirling Bridge den. 11. september 1297; og slaget ved Bannockburn mellom 23. og 24. juni 1314.
Bakgrunn og opptakt
I iveren etter å skaffe seg en mannlig arving red kong Aleksander III av sted gjennom natten i et fryktelig uvær til sin unge brud Yolande av Dreux den 19. mars 1286. Ingen vet hva som skjedde, men han synes å ha blitt kastet av hesten og omkom, 44 år gammel. Han ble gravlagt i klosteret Dunfermline Abbey, og Skottland sørget over sin døde konge. Et stykke sørgevers ble bevart av Andrew av Wyntoun:
Hans død kastet Skottland inn i en konstitusjonell krise som til sist førte det ut i en kamp for sin eksistens og uavhengighet som nasjon og kongerike mot England, et allmektig naborike og en fryktelig fiende.
I henhold til Walter Scott pedagogiske fortelling om Skottlands historie: «De fulle konsekvensene av ondskapen var ikke synlige i begynnelsen; for selv om alle Aleksanders barn var døde før ham, hadde likevel en av dem, som hadde giftet seg med Eirik, Norges konge, etterlatt seg en datter som het Margaret...» Etter Alexanders død i Kinghorn ble tomrommet i styring fylt av seks av de fremste adelsmenn og biskoper i Skottland, communitas regni Scotie, kjent som Guardians of Scotland (vokterne eller vergene av Skottland). De besto av to biskoper: William Fraser av St. Andrews og Robert Wishart av Stirling; to jarler: Alexander Comyn, 2. jarl av Buchan og Duncan III MacDuff, jarl av Fife; og to baroner: James Stewart og John Comyn, lord av Badenoch. Tre av dem skulle regjere var fra nord for Firth of Forth og tre av sør for denne bukten, men den mektige adelsfamilien i sørvestlige Skottland, huset Bruce, var påtagelig ikke representert. Det var heller ikke John Balliol av Galloway, svoger av John Comyn, en utfordrer ved slektskap til den skotske tronen, slik også Robert Bruce av Annandale var det. Straks kongen var død sendte Wishart og Fraser to dominikanermunker sørover til kong Edvard I av England, den avdøde kongens svoger fra hans første ekteskap og til nå en venn av Skottland, med beskjed om hva som hadde skjedd.
Edvard var i Gascogne og forhandlet med den franske kongen over uenigheter om grenser og mottok de skotske utsendingene i byen Saintes i september 1286. Han ønsket vergene velvilje, men innad begynte han å utpensle en annen visjon for Skottlands framtid. I henhold til Fiona Watson, forfatter av en biografi over Edvard I: «Fra Skottlands ståsted var det svært uheldig at vi hadde en dynastisk krise i en tid da England hadde en så dynamisk konge. Jeg tror det er en av de største tragediene i perioden.»