cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Framtiden i våre hender
Publikasjoner og rapporter
I 2000 kom en rapport som hevdet at Norge lå på etterskudd i forhold til de internasjonale avtalene de hadde signert på miljøområdet. På starten av det nye tiåret begynte det også å komme rapporter fra Framtiden i våre henders forskningsinstitutt. Dette var rapporter som i all hovedsak problematiserte aspekter ved forbrukersamfunnet. Men også miljøvern stod på agendaen. I rapporten Miljøtrusler og døve ører (2001) argumenterte organisasjonen for at miljøkatastrofer kunne vært unngått hvis man hadde lyttet til advarsler og relevant kunnskap.
Deretter fulgte flere rapporter som satte fokus på spisevaner, matproduksjon og forbruk. Både i 2002 og 2005 kom det rapporter som argumenterte for et redusert kjøttforbruk. Forbruksvekst var et gjennomgående tema for flere rapporter, deriblant den årlige rapporten Økologisk Utsyn som i 2004 omtalte betydelige forbruksveksten i Norge. Den årlige rapporten I-hjelpen fortsatte også å sette politisk dagsorden i det nye tiåret, med sin problematisering av lave råvarepriser og internasjonal handel. En situasjon, som ifølge FIVH, skapte en situasjon der pengestrømmen, på tross av bistand, fortsatte å gå tilbake til I-land. I 2007 kom en rapport som satte fokus på bruktklær, og som hevdet at eksport av norske bruktklær skapte problemer for den lokale tekstilindustrien i fattige land. Noe av den samme problematikken ble videreført i en senere rapport, fra 2010, som satte fokus på rettigheter hos arbeidere i den asiatiske tekstilbransjen, spesielt knyttet til begrepet «levelønn». Et tema som skulle vise seg å ble en viktig sak for FIVH i årene som kom.
I 2014 kom en rapport som problematiserte kortreist mat i forhold til miljøgevinst. Som i tidligere rapporter argumenterte FIVH for en reduksjon i forbruket av kjøtt til fordel for et mer plantebasert kosthold. Bærekraftig matproduksjon var også tema for en rapport som kom sommeren 2017. Senere, samme år, kom en rapport som påpekte hvordan økningen i Nordmenns reiseaktivitet ikke var forenlig med de politiske målene som var satt for den norske samferdselssektoren med hensyn til reduksjon av klimagassutslipp.
Ola Bremnes
Ola Martin Bremnes (født 18. april 1955 i Svolvær) er en norsk musiker, forfatter og visesanger, bosatt i Kvæfjord i Troms. Han er bror av musikerne Kari Bremnes og Lars Bremnes.
Han har arbeidet mye med Petter Dass, blant annet i oppsetningen Vær hilset! (1995) som har vært fremført på en rekke festivaler. Hans Reysetøy var bestillingsverk til Festspillene i Nord-Norge 2001. Han fikk Spellemannprisen 2000 sammen med søskenene Kari og Lars i klassen viser og viserock for Soløye (2000), Nordlysprisen (2004), Kardemommestipendiet (2006) og Prøysenprisen 2009 sammen med Lars. Han deltok dessuten på Torskeaften i Nordlendingenes Forening 2006.
Ola Bremnes utgav i 2007 barneboka Trøbbel i trapesen, illustrert av Odd Henning Skyllingstad.
På gang 5
På gang 5 er en musikkassett med diverse artister, utgitt i 1982.
Charles Mackay
Charles Mackay (født 27. mars 1814, død 24. desember 1889) var en britisk journalist og forfatter, mest kjent for sin bok Extraordinary Popular Delusions and the Madness of Crowds.
Mackay ble født i byen Perth i Skottland, hans mor døde kort etter fødselen og faren var soldat. Mackay ble utdannet ved The Caledonian Asylum i London og tilbrakte mye av unge år i Frankrike. Han kom tilbake til London i 1834 og begynte å arbeide som journalist, først for The Morning Chronicle fra 1835 til 1844, derpå ble han redaktør for The Glasgow Argus. I 1848 skiftet han arbeidssted og begynte i The Illustrated London News hvor han ble redaktør i 1852.
Mackay publiserte sanger og dikt, en historie om London, og en bok om vrangforestillinger og massesuggesjon, hvor han blant annet beskrev et av de tidligst kjente finanskrakk, det såkalte Tulipankrakket. Det var imidlertid sangene han var mest kjent for i samtiden, det kjente diktet «You have no enemies, you say?» er og forfattet av Mackay.
<poem class="flow-2column"> You have no enemies, you say? Alas, my friend, the boast is poor, For those who have mingled in the fray Of duty, that the brave endure, Must have made foes! If you have none, Small is the work that you have done. You’ve hit no traitor on the hip, You’ve dashed no cup from perjured lip, You’ve never turned the wrong to right. You’ve been a coward in the fight.
Du har ei fiender sier du? Å nei min venn, er billig skryt For de som blandet seg ståket Av plikten, som den tapre gjør Må ha fått fiender. Om du har ingen Er ditt livsverk lite Du slo ei en forræder Eller avslørte en løgner Du endret aldri vondt til godt Du var en feiging i bataljen.
Bekkelaget renseanlegg
Bekkelaget renseanlegg sto ferdig i 2001 og er et biologisk avløpsrenseanlegg med nitrogenfjerning. Renseanlegget eies av Oslo kommune, men drives av en privat driftsoperatør, Bekkelaget Vann AS (BVAS). Anlegget behandler 50 millioner kubikkmeter avløpsvann i året eller ca. 40 prosent av avløpsvann og regn- og smeltevann fra Oslo og Oppegård kommuner som, etter behandling i flere rensetrinn, slippes ut som rent oksygenrikt vann i Bunnefjorden.
Michael Romeo
Michael James Romeo (født 6. mars 1968) er gitarist og grunnlegger av det amerikanske progmetallbandet Symphony X.
Roing under Sommer-OL 1948
Roing var med på det olympiske programmet for tiende gang under 1948 i London. Det ble konkurrert i sju roøvelser, alle for menn. Konkurransene ble gjennomført mellom 5. og 8. august og Storbritannia ble beste nasjon foran USA begge med to gullmedaljer.
Bekkelaget renseanlegg
Vann- og avløpsetaten åpnet 16. februar 2010 et biogassanlegg som skal levere drivstoff til busser. Anlegget skal levere biogassdrivstoff tilsvarende to millioner liter diesel årlig.
Charles Bozon
Charles Bozon (født 15. desember 1932 i Chamonix, død 7. juli 1964) var en fransk alpinist.
Under VM 1962 i Chamonix gikk han til topps i slalåm. Under OL 1956 kom han på andreplass i kombinasjonen, og under OL 1960 i Squaw Valley tok han bronse i slalåm.
Han omkom i en snøskredulykke på Mont Blanc i 1964.
Boksing under Sommer-OL 1924
Det var fjerde gangen som boksing var med på det olympiske programmet under lekene i Paris i 1924. Det var åtte vektklasser som ble avviklet i perioden 15. til 20. juli 1924. USA ble beste nasjon med seks medaljer totalt foran Storbritannia med fire. Otto von Porat vant gull for Norge i tungvekt, mens Sverre Sørsdal vant en bronsemedalje.
Chironomoidea
Chironomoidea er en gruppe (overfamilie) av mygg som omfatter fire familier av små mygg. De aller fleste artene er mindre enn 5 mm lange. De har larver som lever i vann eller på fuktige steder. Den artsrikeste familien er fjærmygg, som finnes ved praktisk talt alle ferskvann på hele jorden, noen få arter også i havet. Larvene kan finnes i en mengde forskjellige miljøer i vann og på land, mange arter har larver som er bunndyr i ferskvann, der de kan være viktige som mat for fisk. De er ofte meget tallrike. Knott og sviknott er også artsrike familier, der de voksne hos en del arter suger blod. Larvene til knott lever i rennende vann, larvene til sviknott gjerne i fuktig jord. Også disse familiene kan opptre i svært høye tettheter. Den fjerde familien, målermygg, forekommer sjelden tallrikt. Larvene lever på fuktige steiner (for eksempel under fossefall), de voksne er kortlivede og man finner dem sjelden. Familien fjærmygg har trolig den videste utbredelsen av alle insektfamilier, dermed finnes denne overfamilien også nesten over alt.
Somerled
Somerled eller Somairle mac Gillai Brigte (født 1100, død 1164) av både norrøn og gælisk herkomst var en hærfører og leder for øyene på den skotske vestkysten på 1100-tallet. Han erobret det norrøne kongedømmet Man, før han falt i et slag i Galloway på det skotske fastlandet.
Somairle mac Gillai Brigte er hans skotsk gæliske navn. I norrøne kilder kalles ham for Sumarlidi, i engelske for Somerled og en latinsk tekst benevner ham som Somerled Rex Insularum.
Somairle mac Gillai Brigte opptrer første gang i historiske krøniker i året 1140 som regulus, dvs. konge, av Cinn Tire (Kintyre) da han blir gift med Raghnailt (Ragnhild?), datter av kongen på Man. I året 1143 dør to konger; kong David I av Skottland og Amhlaibh (gælisk eller mansk for Olav) av Man. I forvirringen og uordenen som oppstår i vakuumet ser Somairle sin sjanse og angriper både Skottland og Man. På Man er det hans svoger Goraidh (mansk for Guorror eller Godfred) mac Amhlaibh som styrer.
De historiske detaljene er uklare, men historikerne mener at følgende hendelser er sannsynlige:
Dokk
En dokk er et lukket område med vann eller sjø nok til at et skip eller flere kan seile inn og ut. Det kan lukkes mot tidevann eller andre vannstandsendringer ved hjelp av solide dokkporter. Verftsdokker kan også tømmes for vann, for at en skal kunne utføre arbeid på skip under vannlinjen.
Somerled
I 1156 ble Goraidh beseiret i et sjøslag mot Somairles 80 skip, og de to fiendene kom til fredsforhandlinger og delte øyene mellom seg i en avtale hvor Somairle stilte vilkårene. Goraidh beholdt øyene nord for Ardnamurchan mens Somairle overtok de øvrige.
Dokk
Det kan skilles mellom havnedokkanlegg, tørrdokker og flytedokker.
Somerled
To år senere kom Somairle tilbake til Man med 53 skip og beseiret Goraidh for andre gang. Goraidh måtte flykte og seilte helt til Norge. Somairle var nå hersker ved makt over Man og hans rike strakte seg fra Man i syd til Hebridene i nord og de ytre øyene i mellom.
Dokk
Havnedokkene er ofte store områder for flere skip, som kan ligge i relativ ro i forhold til tidevannsendringer som mange steder er på flere meter. Portene er da åpne to ganger i døgnet, ved høyvann.
Somerled
Over tid hadde den norrøne og gæliske kulturen blitt sammenslått, og var nå forent under en hersker. På Galloway ble de kalt for Gall Gaidheal, bokstavelig for de fremmede gælere. Sannsynligvis tospråklige, både norrønt og gælisk, med det sistnevnte som førende språk. Deres makt var bygget på den norrøne kunnskap om skipsfart. Derimot truet nye farer fra øst. Stewartene kom langs vestkysten og etter hvert følte øyensynlig Somairle seg nødtvunget til å samle en hærstyrke og møte skottene. Somairle invaderte Stewartenes eget landområde ved Renfrew, hvor et stort slag ble utkjempet i 1164.
Dokk
Tørrdokkene er utsprengte eller oppmurte kaier med bedding i bunnen. Vannet blir pumpet ut før arbeidet tar til.
Somerled
Det er lite håndfast som foreligger om slaget, men det er klart at Somairle ble drept, skjønt ingen detaljer finnes. I kjølvannet av hans død gikk hærstyrken i oppløsning og trakk seg tilbake.
Dokk
Flytedokker er flytende tørrdokker og utstyrt med flytetanker som løfter dokken og skipet, samtidig som vannet pumpes ut. De er ikke i samme grad avhengige av stor plass på land, og brukes ofte som supplement for verft som ligger trangt til. Dokken fylles med vann og senkes til skipet flyter når det skal ut igjen.
Somerled
En følge ved Somairles død var at flere hærførere i øyriket trådte fram, først og fremst fra to ætter; Somairles slektninger og slektningene til Goraidh mac Amhlaibh.
I løpet av 1100-tallet og 1200-tallet utviklet Norge seg i tiden etter borgerkrigen til et sentralisert kongedømme av europeisk modell. Det skjedde derimot ikke på de skotske øynene, som også lå for langt unna til at Norge kunne ha tilsvarende sentralstyring der som hjemme. De ytre øyene ble derfor absorbert av Skottland, men områdenes lojalitet til skottenes konge forble perifer og preget av motstridende følelser i flere århundrer.
Somairles ettermæle ble at han var den som først overvant den norrøne styringen på den skotske vestkysten, inkludert Man, og var dermed begynnelsen på den utvikling at norrøn kultur og språk svant hen og befolkningen ble absorbert i den gæliske.
Guldmasken
Guldmasken er en teaterpris som ble innstiftet av Stockholms privatteatersjefer i 1987 og som ble delt ut til og med året 2009.
Prisen ble delt ut ved en seremoni i begynnelsen av mars hvert år, men ble ikke delt ut i 1988. Den bestod av en statuett formgitt av kunstneren Hertha Hillfon.Perioden for bidrag som ble regnet med i konkurransen var fra 1. februar foregående år til og med 31. januar samme år.
Vinnere
Flere personer har vunnet flere Guldmasker. Følgende personer mottok Guldmasken mer enn to ganger:
Kategorier
Prisen ble delt ut i en rekke kategorier: 2006: Mamma Mia! på Cirkus (Stockholm) 2006: Paul Garrington for Mamma Mia! 2006: Robert Gustavsson for Lögn i helvete, Vasan 2006: Anita Ekström for Lögn i helvete, Vasan 2006: Peter Jöback for Cabaret'', Tyrol 2006: Gunilla Backman for Mamma Mia!, Cirkus 2006: Christer Sjögren, Show me Vegas!, Rondo 2006: Linus Wahlgren for Beauty and the Beast, Göta Lejon 2006: Charlott Strandberg for Mamma Mia!, Cirkus 2006: Mathias Clason for Beauty and the Beast, Göta Lejon 2006: Mark Thompson for Mamma Mia!, Cirkus 2006: T.J Rizzo for Saturday Night Fever, Oscarsteatern 2006: Gösta Ekman 2006: Björn Ulvaeus, Benny Andersson, Görel Hanser
The Slim Shady LP
The Slim Shady LP er rapperen Eminems første internasjonale suksess, og ses på som hans debut, selv om han i 1996 ga ut Infinite. Stort sett ble albumet lagd for Eminems oppgang mot berømmelse og for å angripe de som kritiserte hans første album. «The Slim Shady LP» inneholder tegneserie-aktig humor, men også lyst, politisk og satirisk. Slim Shady er karakteren Eminem har i hodet, og er den onde siden ved ham. Han ble antakelig tatt livet av i 2005 på albumet Encore, hvor Eminem skyter seg selv. Men dette albumet ses på av mange fans som Eminems beste, og vakte oppsikt blant kvinner og homofile, som følte at rapperen satte dem i dårlig lys.
Hærens vernedyktighetsmedalje
Hærens vernedyktighetsmedalje er en av fire norske vernedyktighetsmedaljer fra Forsvaret.
Per G. Ravne
Per Galby Ravne (født 10. november 1925 i Drøbak, død 29. april 2021) var en norsk diplomat som var ambassadør i Peking fra 1971 til 1974.
Hærens vernedyktighetsmedalje
Tildeling
Den deles ut etter retningslinjene for Forsvarets vernedyktighetsmedaljer til personell som har fullført førstegangstjeneste i en av Hærens avdelinger. Medaljen ble innstiftet 1. mai 1982.
Utførelse
Medaljens advers viser Hærens emblem, det vil si Norges riksvåpen flankert av to oppadrettede sverd. Motivet er omgitt av en laurbærkrans. Revers har Hærens motto «HÆREN – FOR FRED OG FRIHET» i bokmålsutgaven og «HÆREN – FOR FRED OG FRIDOM» i nynorskutgaven. Medaljen er opphengt i et bånd i Hærens farger, rødt og gult. Båndet er rødt med ti smale gule striper. Det kan utstyres med stjerner. Stjernene skal i henhold til statuttene være forgylt.
Utfyllende bestemmelser
Kvalifisering: Diplom: Stjerner: Rangering:
Per G. Ravne
Han var sivil etterforsker i Follo 1945 til 1946 og ble i 1954 attaché ved det norske generalkonsulatet i London. I 1955 ble han sekretær i UD. Fra 1958 til 1961 var han ambassadesekretær ved den norske delegasjonen til FN i New York. Han ble konsulent i UD i 1961 og byråsjef i 1963. Så kom han igjen til delegasjonen til FN i 1967, denne gang som ambassaderåd. I 1970 ble han ministerråd og året etter ambassadør i Peking. Fra 1975 var han Utenriksdepartementets rådgiver i energispørsmål, og i 1982 ble han utnevnt til ekspedisjonssjef og leder av politisk avdeling i UD.
Roger Albertsen
Roger Albertsen (født 15. mars 1957 i Austvågøya i Nordland, død 2. mars 2003) var en norsk fotballspiller. Albertsen reiste allerede som 17-åring ut i Europa, og ble proff i den nederlandske klubben FC Den Haag. Han spilte senere for Feyenoord, belgiske KFC Winterslag (som i dag heter Racing Genk) og den greske toppklubben Olympiakos, før han i 1985 returnerte til Norge, og debuterte i den norske toppserien for Rosenborg.
Albertsen døde av kreft i 2003.
Karriere som spiller
* Kun seriekamper
Brønshøj
Brønshøj er en del av bydelen Brønshøj-Husum i København, og er bygd opp rundt landsbyen Brunshoga. Brønshøj ble innlemmet i Københavns kommune i 1901.
Brønshøj består fortrinnsvis av villastrøk beliggende rundt Brønshøj torv, Brønshøj Kirke og Rytterskolen, som er fra 1723.
Brønshøj flankeres av Utterslev Mose, Husumvej, Hulgårdsvej og Vestfolden ved Husum og gjennomskjæres av Frederikssundsvej. Det bor vel 40 000 innbyggere i bydelen (innbyggere i Husum inngår i dette tallet).
En del av Bjarne Reuters romaner har handling fra Brønshøj, bl.a. Busters verden og Månen over Bella Bio.
Svenska Fotobokspriset
Svenska Fotobokspriset (tidigere Årets Fotobok) er en svensk pris som ble innstiftet i 1996 og deles ut av Svenska Fotografers Förbund. Vinnende fotograf tildeles 60 000 SEK (2016), forlag og formgiver får diplom.
Istanbul
Istanbul (tyrkisk: İstanbul, tidligere Konstantinopel, tyrkisk: Konstantiniyye) er med sine ca. 15 millioner innbyggere (medregnet forstedene) den største byen i Tyrkia. Byen ble grunnlagt av keiser Konstantin som Roma Nova (Nye Roma) der den gamle greske handelsskolonien Byzantion( Bysants) hadde ligget, og den ble hovedstad i Imperium Romana i 330, etter delingen av Romerriket ble den hovedstad i Det østromerske riket, Etter Konstantins død kom navnet Konstantinopel i bruk, men byens offisielle navn forble Roma Nova, og som sideform til 1930. Den ble hovedstad i Det osmanske riket etter erobringen av byen i 1453. I 1923 ble Ankara gjort til hovedstad i den nye tyrkiske republikken, og i 1930 fikk Istanbul sitt nåværende navn. Byen går fortsatt under navnet Konstantinopel i Hellas og i land som er medlemmer av den østlige ortodokse kirke.
Dagens Istanbul er en megaby med en sammenhengende bebyggelse som strekker seg i et 10-20 km bredt og 60-70 km langt belte langs nordkysten av Marmarahavet, med omtrent samme utbredelse på hver side av Bosporos. Bybebyggelsen strekker seg også nordover på begge sider av Bosporos nesten til Svartehavet. Medregnet den asiatiske delen er Istanbul den nest største byen i Europa etter Moskva. Byen ble trolig grunnlagt omkring 660 f.Kr. og er en av Europas eldste byer.
Det sentrale og historiske Istanbul består av Stambul mellom Marmarahavet og Det gylne horn (kommunene Eminönü og Fatih) og Galata og Pera (Beyoğlu) på nordsida av Det gylne horn. Til det historiske Istanbul kan også regnes byene Üsküdar og Kadıköy på asiatisk side.
Etymologi
Navnet Istanbul kommer fra gresk «εις την Πόλιν» eller «στην Πόλη» [(i)stimboli(n)], som betyr «til/i byen».
En mer trolig etymologi er at tyrkere hadde problemer med uttalen av det vanskelige navnet. 500 år før byen ble tatt av tyrkerne, omtale de byen både som Konstantya og Istanbul. Konstantinopoulis ble gjerne først til Stantinopolis, senere Stantinpol, Stantinbul, Istanbul, og endelige det vanlige (ikke offisielle navnet) Stambul (Stamboul) i dag.
Historie
Neolittiske gjenstander, som dateres tilbake til det 7. årtusen f.Kr. og ble avdekket av arkeologer i begynnelsen av det 21. århundre e.Kr., viser at Istanbuls historiske halvøy ble bosatt tidligere enn før antatt, faktisk før Bosporos ble dannet. Før denne oppdagelsen var oppfatningen at trakiske stammer, blant andre frygere, begynte å slå seg ned på Sarayburnu mot slutten av det sjette årtusen f.Kr. På den asiatiske siden har det blitt funnet gjenstander som stammer fra rundt det 4. årtusen f.Kr. i Fikirtepe (i Kadıköy). På samme sted lå også et fønikisk handelssted ved begynnelsen av det 1. årtusen f.Kr., samt byen Khalkedon som ble etablert rundt 680 f.Kr.
Det er likevel vanlig å regne at historien om Istanbul begynner rundt 660 f.Kr. da nybyggere fra Megara, under ledelse av kong Byzas, etablerte Bysants på den europeiske siden av Bosporos. Nybyggerne fortsatte å bygge en akropolis ved det gylne horn, på tuftene av de tidlige trakiske bosetninger, noe som næret opp under den gryende byens økonomi. Byen opplevde en kort periode med persisk styre på begynnelsen av det 5. århundre f.Kr., men grekerne gjenerobret den under de gresk-persiske krigene. Bysants fortsatte deretter som en del av Det athenske sjøforbundet og dens etterfølger, Det andre athenske rike, før byen til slutt oppnådde uavhengighet i 355 f.Kr. Bysants var lenge alliert med romerne, før den offisielt ble en del av Romerriket i 73 e.Kr.
Bysants beslutning om å støtte den romerske generalen Pescennius Niger i hans kamp mot den romerske keiseren Septimius Severus kostet byen dyrt, da de måtte overgi det på slutten av 195 hadde to år med beleiring ødelagt byen. Likevel begynte Severus fem år senere å gjenoppbygge Bysants, og byen fikk tilbake sin tidligere velstand.
Konstantinopel
Konstantin den store ble keiser av hele det romerske imperiet i september 324. To måneder senere la han fram planer for en ny, kristen by som skulle erstatte Bysants. Som den østlige hovedstaden i imperiet ble byen kalt Nea Roma (Nye Roma). De fleste brukte likevel navnet Konstantinopel, et navn som vedvarte inn i det 20. århundre. Seks år senere, 11. mai 330, ble Konstantinopel proklamert hovedstaden i et imperium som til slutt ble kjent som Det bysantinske riket eller Østromerriket.
Etableringen av Konstantinopel ble en av Konstantins mest varige prestasjoner, den romerske makten ble flyttet østover etterhvert som byen ble et sentrum for gresk kultur og kristendom. Mange kirker ble bygget over hele byen, blant annet Hagia Sofia, som forble verdens største katedral i tusen år. Andre forbedringer av byen foretatt av Konstantin inkluderte en omfattende renovering og utvidelse av Konstantinopels hippodrom. Med plass til titusenvis av tilskuere ble hippodromen sentral i samfunnslivet og i det 5. og 6. århundre, episenter for episoder med uro som blant annet Nikaopprøret. Konstantinopels beliggenhet har bidratt til at byen forble en viktig del av historien; murene og befestningene langs kysten beskyttet i mange århundrer Europa mot inntrengere fra øst, og dermed også mot islams frammarsj. Under det meste av middelalderen, som var sammenfallende med den siste delen av den bysantinske perioden, var Konstantinopel den største og rikeste byen på det europeiske kontinentet og til tider den største i verden.
Det var også på denne tiden at mange nordiske vikinger reiste til Konstantinopel, byen de kalte Miklagard. Det var spesielt de svenske vikingene som reiste dit som handelsmenn. Her handlet de på store basarer med arabere og grekere. Mange menn fra Norden gikk også i tjeneste hos den bysantiske keiseren i Miklagard, blant andre den senere norske kongen Harald Hardråde. Disse ble kalt væringer og utgjorde en garde av elitesoldater.
Konstantinopels nedgang begynte etter det fjerde korstog, da byen ble plyndret og herjet. Byen ble senere sentrum i Det latinske riket, som ble skapt av de katolske korsfarerne for å erstatte det ortodokse bysantinske riket. Det latinske riket var kortvarig, og Det bysantinske riket ble gjenopprettet, riktignok svekket, i 1261. Konstantinopels kirker, forsvar, og grunnleggende tjenester var i forfall, og byens befolkning var redusert til mellom hundre tusen og en halv million i løpet av det 8. århundre.
Ulike økonomiske og militære vedtak fattet av Andronikos II, slik som reduksjonen av de militære styrkene, svekket imperiet og gjorde det mer utsatt for angrep. På midten av det 14. århundre, begynte osmanene en strategi for å ta mindre byer og tettsteder over tid, for på den måten å kutte Konstantinopels forsyningsveier og kvele byen sakte. Den 29. mai 1453, etter en åtte ukers beleiring (hvor den siste romerske keiseren, Konstantin XI, ble drept), lyktes sultan Mehmet II erobreren i å erobre Kontantinopel og erklærte byen den nye hovedstaden i Det osmanske rike. Timer senere red sultanen til Hagia Sofia og innkalte en imam for å forkynne den islamske trosbekjennelsen, og konverterte dermed den store katedralen til en keiserlig moské.
Osmansk og tyrkisk styre
Etter Konstantinopels fall begynte Mehmet II umiddelbart arbeidet med å revitalisere byen, som på den tiden også var blitt kjent som Istanbul. Han oppfordret de som hadde flyktet fra byen under beleiringen til å komme tilbake, og tvang muslimer, jøder og kristne fra andre deler av Anatolia til å bosette seg her. Sultanen inviterte folk fra hele Europa til hovedstaden sin, og skapte et kosmopolitisk samfunn som vedvarte gjennom mye av den osmanske perioden. Samtidig reparerte Mehmet II byens skadede infrastruktur, og fikk bygget Topkapipalasset, sultanens offisielle residens.
En periode med opprør i starten av det 19. århundre førte til fremgangen til den progressive sultan Mahmud II og til slutt til Tanzimatperioden, som ga politiske reformer og introduserte ny teknologi til byen. Det ble bygget broer over Det gylne horn i denne perioden og Istanbul ble koblet til resten av det europeiske jernbanenettet i 1880. Moderne fasiliteter, som et stabilt vannettverk, strøm, telefon og trikker, ble gradvis introdusert til Istanbul i løpet av de neste tiårene, om enn noe senere enn til andre europeiske byer. Likevel var moderniseringsinnsatsen ikke nok til å hindre tilbakegangen til Det osmanske riket.
I begynnelsen av det 20. århundre ble sultan Abd-ul-Hamid II kastet av ungtyrkernes statskupp og en rekke kriger plaget det skrantende rikets hovedstad. Den siste av disse, første verdenskrig, resulterte i den britiske, franske og italienske okkupasjonen av Istanbul. Den siste osmanske sultanen, Mehmet VI, ble forvist i november 1922, og året etter ble okkupasjonen av Istanbul avsluttet med signeringen av Lausannetraktaten og anerkjennelsen av republikken Tyrkia, erklært av Mustafa Kemal Atatürk.
I de tidlige årene av republikken ble Istanbul oversett til fordel for Ankara, valgt som Tyrkias hovedstad for å distansere det nye, sekulariserte landet fra sin osmanske historie. Men, fra slutten av 1940-tallet og tidlig på 1950-tallet, gjennomgikk Istanbul store strukturelle endringer. Nye offentlige plasser, boulevarder og avenyer ble bygget over hele byen, noen ganger på bekostning av historiske bygninger. Befolkningen i Istanbul begynte å raskt øke i 1970, da folk fra Anatolia flyttet til byen for å få jobb i de mange nye fabrikkene som ble bygget i utkanten av den viltvoksende metropolen. Denne plutselige, kraftige økningen i byens befolkning forårsaket en stor etterspørsel etter boliger, og mange tidligere avsidesliggende landsbyer og skoger ble oppslukt i byområde til Istanbul.
Geografi
Istanbul ligger i nordvestlige Tyrkia i Marmararegionen og har et samlet areal på 5343 km². Bosporosstredet, som forbinder Marmarahavet til Svartehavet, deler byen i en europeisk, thrakisk side som omfatter det historiske og økonomiske sentrum og en asiatisk, anatolisk side. Byen er videre delt av Det gylne horn, en naturlig havn der det tidligere Bysants og Konstantinopel ble grunnlagt. Samløpet av Marmarahavet, Bosporos, og Det gylne horn i hjertet av dagens Istanbul har avskrekket angripende styrker i tusenvis av år og er fremdeles et fremtredende trekk ved byens landskap.
I likhet med Romamodellen sies den historiske halvøya å være preget av syv åser, hver av dem toppet av keiserlige moskeer. På den østligste av disse åsene ligger Topkapipalasset på Sarayburnu. På motsatt side av Det gylne er en annen, konisk ås, hvor den moderne bydelen Beyoğlu ligger. På grunn av topografien ble bygningene i Beyoğlu konstruert ved hjelp av terrasser med støttemurer, og veier ble lagt ut i form av trappetrinn. Üsküdar på den asiatiske siden viser tilsvarende kuperte egenskaper der terrenget gradvis strekker seg ned til Bosporoskysten, men landskapet i Şemsipaşa og Ayazma er brattere. Det høyeste punktet i Istanbul er Camlicahøyden på 288 meter.
Istanbul ligger i nærheten av den nordanatoliske forkastningen, nær grensen mellom den afrikanske og den eurasiske kontinentalplaten. Denne forkastningssonen, som går fra nordlige Anatolia til Marmarahavet, har vært årsak til flere dødelige jordskjelv i hele byens historie. Blant de mest ødeleggende av disse seismiske hendelsene var jordskjelvet i 1509, som forårsaket en tsunami som slo inn i veggene i byen og drepte mer enn 10,000 mennesker. Mer nylig, i 1999, førte et jordskjelv med episenter i nærheten İzmit til at 18,000 mennesker døde, deriblant 1,000 personer i Istanbuls forsteder. Folket i Istanbul er bekymret for at en enda mer katastrofal seismisk hendelse kan ligge i byens nære fremtid, tusenvis av nylig oppførte bygg ment å imøtekomme Istanbuls raskt økende befolkning kan ha blitt bygget for dårlig. Seismologer sier at risikoen for at et skjelv i størrelsesorden 7,6 eller større rammer Istanbul innen 2030 er mer enn 60 prosent.
Klima
Istanbul ligger i grenselandet mellom fuktig subtropisk klimaet (Köppens klimaklassifisering: Cfa) og middelhavsklimaet (Köppens klimaklassifisering: Csa). Men siden byen dekker et så stort område med varierende topografi har byen flere mikroklima. I nord Istanbul har et maritimt klima (Köppens klimaklassifisering: Cfb) på grunn av fuktigheten fra Svartehavet og relativt mye vegetasjon. Klimaet i de mer folkerike områdene lenger sør er varmere og mindre fuktige.
Portugal under Sommer-OL 1996
Portugal under Sommer-OL 1996. 106 sportsutøvere fra Portugal deltok i atten sporter under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Portugal kom på delt 41.-plass med en gull- og en bronsemedalje. Friidrettsutøveren Fernanda Ribeiro var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Istanbul
Klima
Somrene i Istanbul er varme med høyest temperatur i juli og august, i snitt 28 ºC. Ekstrem varme er derimot sjelden, og temperaturen stiger bare over 32 ºC i snitt fem ganger per år. Regnfall er heller uvanlig om sommeren, bare fire til fem regndager per måned. Vintrene er kalde, våte og ofte med snø, og temperaturen i januar og februar er normalt omkring 4 ºC. Snøen faller ofte tungt når den kommer, men snødekket og temperaturer under null varer sjelden mer enn få dager. Våren og høsten er mild, men ofte våt med ustabilt vær. Kjølige vinder fra nordvest og varme vinder fra sør, noen ganger i løpet av samme dag, skaper temperatursvingninger.
Portugal under Sommer-OL 1996
Herrer
100 m:
800 m:
Istanbul
Klima
Istanbul har alltid høy luftfuktighet, noe som kan gjøre sommervarmen verre. Fuktigheten når generelt 80 % om morgenen og tåke er vanlig, selv om den som regel løser seg opp i løpet av formiddagen. Byen har tåke i snitt 228 dager i året, og konsentrasjonen er høyest om vinteren. Tordenvær er uvanlig, og skjer bare i snitt 23 dager hvert år, hyppigst om sommeren og tidlig på høsten. Istanbul har i snitt 124 nedbørsdager og i snitt faller det 855 mm nedbør i året. Varmerekorden i byen er 40,5 ºC og kulderekorden er -16,1 ºC. Den største nedbørsmengden som er målt på en dag er 227 mm, mens det største snøfallet er 80 cm.
Portugal under Sommer-OL 1996
Herrer
1500 m:
Istanbul
Befolkning
Stor-Istanbul hadde i 2000 en befolkning på 10 millioner, hvorav 9,1 millioner i selve byen og 0,9 millioner i mindre, spredte tettbebyggelser. Istanbul mottar stadig innflyttere fra andre deler av landet og har en årlig vekst som ligger betydelig over landsgjennomsnittet. I seinere år har den ligget på over 3%.
Portugal under Sommer-OL 1996
Herrer
5000 m:
10000 m:
Istanbul
Befolkning
I motsetning til de fleste byer i Vest-Europa er den minst velstående delen av befolkningen bosatt i de sentrale bydelene, mens befolkningen i de moderne forstedene består av relativt sett bedrestilte sosiale grupper. Det finnes likevel mange forsteder med en befolkning med lav gjennomsnittsinntekt, som Gaziosmanpaşa, Esenler, Güngören, Ümraniye og Beykoz.
Portugal under Sommer-OL 1996
Herrer
Maraton:
Istanbul
Kultur
Dagens Istanbul har et pulserende liv, og her møtes øst og vest. Kjente kulturminner er Hagia Sofia, som etter å ha vært kristen kirke, moské, museum og etter 2020 igjen en moské. Det finnes en rekke andre bevarte kirker fra bysantinsk tid, ettersom byen var et arnested for utviklingen av bysantinsk arkitektur og bysantinsk kunst. De fleste av disse opprinnelige kirkene har vært eller er moskeer. Byen har også en rekke kjente moskeer oppført etter tyrkernes erobring. Mest kjent er Den blå moské (Sultanahmet Camii), som er dekket innvendig med tyrkiske fliser i fine mønstre og har seks minareter.
Kategori (matematikk)
I matematikken kan egenskaper til mange matematiske systemer uttrykkes ved hjelp av diagrammer bestående av piler. Ved å innføre kategorier kan man formalisere denne ideen.
Portugal under Sommer-OL 1996
Herrer
20 km kappgang:
Kategori (matematikk)
Definisjon
En kategori \mathcal{C} består av en klasse objekter og for hvert par a, b av objekter en mengde av morfier fra a til b og for hvert trippel a, b, c av objekter en sammensettingsfunksjon  slik at følgende aksiomer holder
Istanbul
Kultur
Bedre kjent er Topkapipalasset, hvor sultanen bodde og hadde sitt harem.
Portugal under Sommer-OL 1996
Herrer
50 km kappgang:
Istanbul
Kultur
Byen er også kjent for sin godt bevarte basar, hvor en kan kjøpe tepper, gull og en mengde andre varer.
Systemskiftet
Systemskiftet fant sted 24. juli 1901 og er den vanlige betegnelsen i Danmark for overgangen fra kongevalgte regjeringer til regjeringer basert på Folketingets flertall. Denne såkalte folketingsparlamentarismen innebar at det konservative parti Højre, som hadde vært ved makten siden 1865, måtte overlate regjeringsmakten til bondepartiet Venstre.
Istanbul
Istanbul i litteraturen
En rekke kjente personer har tilbrakt deler av sitt liv i Istanbul, bl.a. Agatha Christie. Deler av filmen Mord på Orientekspressen ble filmet på jernbanestasjonen der.
Portugal under Sommer-OL 1996
Herrer
400 m hekk:
Systemskiftet
Christian IX valgte imidlertid en strategi hvor han på forhånd utpekte Johan Henrik Deuntzer som forhandlingsleder ved regjeringsdannelsen, og den foretrukne kandidaten for flertallet på Folketinget, I.C. Christensen, måtte avfinne seg med en sekundær rolle i regjeringsdannelsen.
Istanbul
Istanbul i litteraturen
Tyrkias mest kjente nålevende forfatter, nobelprisvinneren Orhan Pamuk (født i 1952), har skildret sin hjemby Istanbul i flere bøker. Gjennombruddsromanen Lys og mørke fra 1979 er fortellingen om tre generasjoner av en rik familie som bodde i det strøket av byen hvor Pamuk selv vokste opp. Den kom i ny utgave i 1982 under tittelen Cerdet Bey og hans sønner. Mitt navn er Karmosin fra 2000, på norsk i 2003, gjorde ham for alvor kjent for et internasjonalt publikum. Handlingen er lagt til Istanbul vinteren 1591, i Sultan Murat IIIs regjeringstid. I 2006 utkom hans egen, delvis selvbiografiske, fortelling om byen, Istanbul: byen og minnene.
Portugal under Sommer-OL 1996
Herrer
3000 m hinder:
Systemskiftet
Maktskiftet foregikk med utgangspunkt i Grunnlovens krav om at Finansloven (Statsbudsjettet) skal vedtas i Folketinget før noen annen lov kan settes i kraft. Rent konkret innebar dette at kongen ikke lenger kunne innsette regjeringer etter eget forgodtbefinnende, men i stedet måtte utnevne den regjering som hadde et folketingsflertall bak seg. Dette avsluttet den såkalte forfatningskampen.
Istanbul
Transport
Konstantinopel fikk tidlig et godt utbygd nett av trikkelinjer. Utover på 1900-tallet ble imidlertid trikken forsømt, og kollektivtransporten gikk mer og mer over på buss. Fra 1990-årene har økende problemer med trafikkavviklingen tvunget fram en satsing på skinnegående kollektivtransport, og Istanbul er i dag i ferd med å bygge opp et moderne nett av metro-, light rail- og trikkelinjer.
Portugal under Sommer-OL 1996
Herrer
Stavhopp: !5,20!!5,40!!5,60!!5,70!!Resultat
Istanbul
Transport
Båt har til alle tider vært et viktig transportmiddel mellom de ulike bydelene og mellom Istanbul og nabobyene. To veibruer over Bosporos har redusert båttrafikkens omfang, og avtok ytterligere da den nye jernbanetunnelen under Bosporos åpnet i 2008.
Systemskiftet
I samtiden var det først og fremst kampen om Folketingets rett som sto i sentrum, men i tilbakeblikk kan prosessen rundt systemskiftet også sees som en løsning på de begynnende sosiale spenninger i industrisamfunnet. Fra denne synsvinkelen hadde systemskiftet fem elementer:
Portugal under Sommer-OL 1996
Herrer
Tresteghopp: !width=20%|1!!width=20%|2!!width=20%|3!!Resultat
Bjarne Brustad
Bjarne Brustad (født 4. mars 1895 i Oslo, død 20. mai 1978) var en norsk komponist og bratsjist. Brustad var først fiolinist og deretter solobratsjist i Oslo Filharmoniske Orkester i en årrekke fram til 1943 da han tok avskjed fra orkestret og helliget seg komposisjon og undervisning. Han var knyttet til Musikkonservatoriet i Oslo.
Han var sønn av Postfunksjonær Olaf Baden (1871–1943) og Mathilde Halvorsen (1871–1962). Etter å ha spilt fiolin fra 1902 fikk han som 12-åring begynne ved Musikkonservatoriet i Oslo i 1907 hos Gustav Fr. Lange (1861–1939). I 1912 dirigerte han Tivoli teaters orkester og i 1913 studerte han hos den danske Julius Thornberg (1883–1945) i Berlin som var konsertmester for Berlinfilharmonien. Han debuterte i 1914 som fiolinist i Kristiania men dro rett tilbake til Berlin for å lære hos ungareren Carl Flesch (1873–1944) der han ble til i 1918 da han ble konsertmester for Stavanger Symfoniorkester, hvorpå han 1919–1922 fikk spille fiolin i det nystartede Filharmonisk Selskaps Orkester i Oslo.
Istanbul
Administrasjon
Borgermester i storkommunen var mellom 2004 og septenber 2017 Kadir Topbaş fra partiet AKP.
Portugal under Sommer-OL 1996
Kvinner
100 m:
Bjarne Brustad
Fra 1922 gikk han enda mer over til komposisjon og debuterte i 1924 som komponist med blant annet sin «Suite nr. 1 for orkester, Fiolinkonsert nr. 1, Atlantis» med seg selv bak taktstokken og Leif Halvorsen (1887–1959) bak fiolinen. Fra 1928 var han fast bratsjist i Filharmonisk Selskaps Orkester på solo helt til tyskeren og krigen kom. Ved musikkonservatoriet underviste han fra 1937, såvel som skrev lærebøker og selvbiografier. Etter krigen ville han helst skrive musikk og endte opp med i alt ni symfonier, fire fiolinkonserter, den til nå ikke oppførte operaen Atlantis fra 1945 og forskjellig kammermusikk og vokalmusikk. Fra 1951 fikk han kunstnerlønn.
Systemskiftet
Bak disse fem punktene lå den usagte forutsetningen at samtlige sosiale grupper anerkjente at alle andre gruppers interesser var legitime. Derfor innebar systemskiftet at man gikk fra et eksklusivt, politisk system, hvor både bønder og arbeidere ble holdt utenfor innflytelse, til et politisk system hvor alle hadde både rett til og adgang til å være med på å bestemme.
Portugal under Sommer-OL 1996
Kvinner
200 m:
Bjarne Brustad
Brustad ble i 1941 gift med keramikeren Elisabeth Scheel (1898–1980).
Systemskiftet
Selv om parlamentarismen først ble skrevet inn i grunnloven i 1953, var det parlamentariske prinsippet fra 1901 dansk statsskikk og fikk etter hvert status som en sedvanerett og ble dermed en del av forfatningen.
Portugal under Sommer-OL 1996
Kvinner
800 m:
10000 m:
Maraton:
10 km kappgang:
Diskoskast: !width=20%|1!!width=20%|2!!width=20%|3!!Resultat !width=20%|1!!width=20%|2!!width=20%|3!!Resultat
Kulestøt: !width=20%|1!!width=20%|2!!width=20%|3!!Resultat
Ludvig Irgens-Jensen
Ludvig Paul Jerndahl Irgens-Jensen (født 13. april 1894 i Oslo, død 11. april 1969 i Sicilia, Italia) var en norsk komponist.
Bakgrunn
Ludvig (Paul Jerndahl) Irgens-Jensen ble født inn i borgerlige kår. Hans far Peter Marinius Jensen fra Moss, begynte å studere jus, men avsluttet studiene for å gå inn i farens, Ludvig Christian Jensens møllerfirma. Ludvig Irgens-Jensens mor, Elisabeth Frederikke Gløersen var datter av justissekretær Paul Irgens Gløersen.
Opprinnelig studerte han filologi og tok klaverundervisning ved siden av. Som komponist var han selvlært, men med en imponerende beherskelse av form, kontrapunkt og instrumentasjon.
Kunstnerisk virke
Irgens-Jensen debuterte som komponist i 1920 med en rekke sanger som vakte betydelig oppsikt og som den gang virket svært radikale på mange. Vokalmusikk kom til å bli viktig i hans produksjon. Best kjent er kanskje sangen Altar til tekst av Halldis Moren Vesaas. I anledning 900-årsjubileet i 1930 for Olav den helliges død og Norges kristning vant oratoriet Heimferd, en "dramatisk symfoni" for soli kor og orkester, 1. pris i en statlig konkurranse. Verket (tekst: Olav Gullvåg) vakte enorm begeistring og måtte i løpet av de første måneder etter urfremførelsen settes opp 12 ganger for å møte publikumstilstrømningen. Heimferd anses som et nasjonalmonument både på grunn av innhold og musikalsk utforming og står som et hovedverk innen norsk oratorietradisjon. Av andre store vokalverker kan nevnes Der Gott und die Bajadere (tekst: Goethe) (1932) og Japanischer Frühling (dikt fra japansk lyrikk) (1957).
Under den andre verdenskrig komponerte han sanger og korverk som ble offentliggjort uten opphavsmann fordi tekstene hadde patriotisk innhold. Under okkupasjonen av Norge skrev han også sin Symfoni i d-moll, som vant 1. pris ved en hemmelig konkurranse i 1943 i anledning av 25-årsjubileet til Norsk Komponistforening. Han var også innom andre kunstarter og tegnet og malte godt. Dertil var han en språkbegavelse med suveren beherskelse av hovedspråkene. Irgens-Jensen karakteriseres gjerne som humanist og europeer. Som person var han beskjeden og selvkritisk. Han fikk kunstnerlønn fra 1946.
Flakkfjorden
Flakkfjorden er en delfjord av Trondheimsfjorden. Den befinner seg mellom Byneset i sør og Rissa i nord. I vest går den over i Korsfjorden, i øst Strindfjorden.
Flakkfjorden krysses av fergesambandet mellom Flakk og Rørvik, som er del av fylkesvei 715.
Miyanomori-bakken
Miyanomori-bakken (japansk: 宮の森ジャンプ競技場, Miyanomori-jampu-kyōgijō) er en hoppbakke i Sapporo i Japan. Bakken ligger i Miyanomori-området i bydelen Chūō-ku, i hellingen av fjellet Okura. Den har K-punkt 90 meter og bakkestørrelse 100 meter, og ble brukt under vinter-OL 1972 og ski-VM 2007, samt vinter-Universiaden i 1991. I alle tre mesterskapene ble storbakkerennet holdt i den større Ōkurayama-bakken, som ligger ca. 1 km nord for Miyanomori-bakken.
Bakken ble konstruert av den tyske hoppbakkekonstruktøren Heini Klopfer, som døde i 1969. Byggingen startet i oktober 1968 og bakken sto ferdig i januar 1972, da med størrelse K86. Den opprinnelige planen var å bygge normal- og storbakken på samme sted, men dette ble endret da det ble bestemt at Ōkurayama-bakken skulle utbygges til OL, siden det ikke var plass til begge bakkene der storbakken lå. Miyanomori-bakken har i dag plastmatter slik at den kan brukes hele året.
Miyanomori-bakken har vært arena for flere verdenscuprenn i hopp, sist i 1997. De senere årene har bakken blitt brukt blant annet i kontinentalcupen og FIS-cupen.
Anerkjent bakkerekord er 102 meter, satt av Adam Małysz (Polen) i VM (spesielt hopp) 3. mars 2007. Eric Frenzel (Tyskland) hoppet 106 meter i VM (kombinert) 2. mars 2007.
Wulfstan II av York
Wulfstan (død 28. mai 1023) var erkebiskop av York fra 1003 til sin død. Han var den andre erkebiskop av York med dette navnet. Han er, sammen med Alfric av Eynsham, en av de fremste forfatterne i den benediktinske reformperioden i England.
Bakgrunn
Man antar at Wulfstan innledet sitt liv som kleriker som munk i benediktinerordenen.
Biskop av London
Han ble biskop av London i år 996.
Mens han var biskop der, skrev han en serie prekener som viser stor kyndighet i retorisk prosa. Han skrev i en rytmisk form med allitterasjon. Prekenene ble skrevet på gammelengelsk, selv om de er kjent under sine latinske navn.
Den mest kjente av dem er Sermo Lupi ad Angelos («Ulvens preken til anglerne»), hvor han fremstiller danene som en straff fra Gud for engelskmennenes synder: Han anklaget det engelske folk for umoral og dårlig disiplin. Wulfstan anså vara dette som årsaken til at Gud lot vikingene herje landet.
Sermo Lupi inneholder en svart liste over syndere, hekser og illgjerningsmenn, og blant dem nevnes blant annet waelcyrge - sammr ord som valkyrier, asaguden Odens kvinneliga vesen som velger ut de falne kjemparne på slagmarken og fører dem til Valhall.
Flere av hans prekener omhandler de siste ting og Antikrists komme.
Under Ethelred II den rådville og Knut den store var han ansvarlig for å skrive ned engelsk lov, både verdslig og kirkelig. Han ser ut til å ha hatt en viktig posisjon ved hoffet.
Erkebiskop av York
I år 1002 ble han valgt samtidig til biskop av Worcester og erkebiskop av York, og innehadde begge embedene til 1016, da han frasa seg Worcester, men forble som erkebiskop av York frem til sin død.
Representasjonsutgifter
Representasjonsutgifter er kostnader ved tiltak som retter seg utad til personer, bedrifter ol., som ikke er knyttet til bedriften som eier, ansatt, styremedlem, aksjonær m.v. Representasjonskostnader pådras gjerne i forbindelse med forhandlinger eller demonstrasjon av varer eller tjenester.
Kostnader tilknyttet representasjon er etter hovedregelen ikke fradragsberettiget for den næringsdrivende. Det er likevel unntak ved enkel bevertning, i hovedregelen under 421 kr (fra 2013) per person og ikke brennevin. Dersom kostnadene per person overstiger dette beløpet, vil ingen del av kostnadene være fradragsberettiget.
Møte- og kurskostnader er i utgangspunktet er fradragsberettiget, men om kunder og forretningsforbindelser deltar på kurs og møter vil det kunne anses som ikke fradragsberettiget representasjon dersom kostnadene overveiende er tilknyttet selskapeligheter.
Ikke fradragsberettiget representasjon føres på egne konti i regnskapet, slik at bedriften ikke oppnår inntektsfradrag for kostnaden.
Representasjon skal være dokumentert på en slik måte i regnskapet at et ev. bokettersyn kan konkludere med at representasjonskostnaden er innenfor lovverkets rammer.
The Micropops
The Micropops er et bergensbasert band. Bandet består av Håkon Njøten og Sofie Storaas på vokal, Alf Holme på Gitar og Bjarte Baade Sandal på trommer.
The Micropops slo gjennom som "Ukens urørt" med singelen "Moonlight"i uke 21, 2008. Siden har de gitt ut albumet "Nintendo or devotion" og singelene "Telephonebaby!" og "So surreal".
The Micropops ble etablert i 2007 som et lite urbant pop-prosjekt i regi av Håkon Njøten. Låtene tok den gang utgangspunkt i demoer fra Håkons ”kjøkkenstudio” og skapte raskt interesse i undergrunnen ved å fremstå som meget melodiøst samtidig som den utstrålte noe mer ubegripelig og mystisk. Siden den gang har The Micropops skaffet seg en fyldig historie gjennom P3-hiten “Moonlight”, respektfulle giger, nytt særegent materiale og samarbeid med de fremste i Norsk musikkbransje.
I dag er The Micropops mer bevisst og målrettet enn noen gang. De er i gang med innspilling av album nr 2 som kan ventes første halvår 2011. Nytt materiale blir skrevet av Sofie og Håkon, og er inspirert av et bredt spekter pop som omfavner kommersiell pop så vel som den mer uoppdagede urbane pop-verden. The Micropops utfører nyskapende og kall det gjerne trendy pop, som fremføres gjennom et vått, synthbasert og sårt lydbilde som kan relateres mot en krysning av svenske JJ, Lady Gaga og The XX. Et slikt lydbilde samt et ytterst sårt samspill mellom den nye Norske pop-duoen resulterer i et norsk unikt band.
Johanna Kinkel
Johanna Kinkel (1810–1858) var en tysk komponist, musikkpedagog og forfatter.
Sammen med sin seinere ektemann, den politiske aktivisten, poeten og musikkritikeren Gottfried Kinkel, grunnla hun i juni 1840 dikterkretsen Maikäferbund («Oldenborreforbundet»).
Johanna Kinkel var den eneste betydelige 1800-talls forfatter som skrev på Bonn-dialekten. Hun kan også regnes som en tidlig kvinnesaksforkjemper.