cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
De mørke århundrer
Middelalderens mørke og lys
I middelalderens tidlige fase var det på flere områder forfall og tilbakegang. Gamle og bærende samfunnsformer hadde brutt sammen i tidlig folkevandringstid, og det vestromerske keiserriket hadde gått under i 476. Handel, samferdsel og økonomi hadde blitt svekket i senantikken, dette fortsatte inn i middelalderen. Folketallet hadde en klar nedgang frem til 650, og for denne tidlige perioden er det vanlig å fremheve alminnelig fattigdom, stadige hungerkatatrofer, og lav levealder, selv om dette er basert på et ytterst spinkelt kildemateriale. Det økonomiske grunnlaget for et allment skolevesen var borte.
Også i intellektuell aktivitet og i litterær og kunstnerisk produksjon var det nedgang i middelalderens tidlige fase. Det kan synes som at allerede romerne hadde hatt liten interesse for abstrakt og teoretisk naturvitenskap og matematikk. I senantikken og middelalderen hadde man heller ikke anledning til i samme grad som før å drive med overskuddsaktiviteter som naturfilosofi. Dessuten ble tilgangen til den greske naturfilosofien begrenset pga. språkbarrieren. Dermed gikk det naturvitenskapelige aktivitetsnivået ned i middelalderens tidligste fase.
Områdene for det tidligere Vestromerriket ble i tidlig middelalder angrepet av avarer og madjarere fra øst, av arabere langs middelhavsgrensen, og av sjøfarende norrøne i nord og vest. I en tid med mange stammer og stort konfliktpotensial ble det etter hvert dannet nye riker, for eksempel Frankerriket. Også samlingene av riker kunne bli brutalt gjennomført.
Korstogene var en rekke stort sett ikke koordinerte fremstøt i høymiddelalderen med flere motiver, blant annet religiøse og politiske.
På grunn av kirkens verdslige makt ble de første sekter dannet i høymiddelalderen, særlig fra ca. 1150, disse bestred kirkens rett til makt og eiendom og krevde apostolisk fattigdom, derfor kan straff for kjetteri et godt stykke på vei sees på som politiske oppgjør. Også deler av kirkens egne reformbevegelser kom i klammeri med paven på grunn av strid om eiendomsrett. Det var ikke bare politiske oppgjør, på 1200-tallet ble kjetterbegrepet utvidet i møte med katarer og også jødiske grupper. 1184 ble inkvisisjonen innført, der straffene for øvrig ofte var mildere enn i verdslig rettspraksis, siden formålet ikke var å straffe men å få synderen til å omvende seg.
Pest var et problem først og fremst før ca. 700 og etter ca. 1300. Svartedauden (1347–51) var den største. Etter svartedauden regner man med at det gikk 150 år før folketallet nådde sin gamle høyde.
Videreføringer fra den greske og romerske antikken
I tidlig middelalder var kirken den eneste organisasjon med et administrativt apparat av romersk type, med embetsdistrikter og embetsmenn. De nye embetsmennene, biskopene, skaffet mat til befolkningen, pleiet syke og tok vare på flyktninger. Biskopene løste også konflikter mellom innbyggerne. Biskopene kunne til og med organisere forsvaret.
Den romerske litterære og kulturelle tradisjonen ble videreført. Romernes språk, latin, ble kirkens språk. Pga. kirken fikk Europa ett felles språk for all kultur og dannelse, religiøs og verdslig. Klostre og flere munkeordener spilte svært stor betydning for å bevare de antikke tekstene. Ikke minst gjelder dette benediktinerordenen, som kort etter Vestromerrikets sammenbrudd ble grunnlagt, skriver middelalderhistoriker Ole Jørgen Benedictow. Klosterskoler, og etter hvert katedralskoler, ble utbredt. Romerske historieverker eller sitater fra disse ble lest i skolene gjennom hele middelalderen. Også Romerretten hadde overlevd folkevandringene og ble en av de bærende tradisjoner både i middelalderens og senere tids rettstenkning.
Også grekernes lærdom ble ivaretatt. Respekten og interessen for antikkens skrifter gjorde at flere av disse ble oversatt til latin og bevart i klostrene i vest. I Østromerriket og de etter hvert de arabiske områdene hadde de lærde tilgang til atskillig mer av de greske verkene. Lærde i vest fikk flere muligheter til kontakt med lærde i disse områdene, og en rekke greske verker ble oversatt til latin. Dermed ble et av antikkens utdanningsprogram, de frie kunster, gjenoppvekket på 700-tallet, matematiske og naturvitenskapelige studier fikk hevet anseelse fra 1000-tallet, og på 1100-tallet fikk vi den såkalte gammelfranske renessansen med gresk filosofisk og naturvitenskapelig litteratur (bl.a. Aristoteles) oversatt til latin.
Nye tanker
Sammenlignet med antikken kom også nye elementer til. Noen av antikkens filosofer hadde ment at historien er syklisk, der verden oppstår og går under på ny og på ny, mens andre av antikkens filosofer hadde ment at historien er en gradvis forfallsprosess som begynte med en gullalder. Helmer Dahl mener at en tidsforståelse der fremtiden repeterer fortiden gjorde det vanskeligere å finne motivasjon for fremskritt. I motsetning til dette hadde Augustin (354-430) stått i en jødisk-kristen tradisjon og ment at historien er en lineær, enveiskjørt prosess, der verden har en begynnelse og verdens historie har virkelig betydning, før den kommer til en absolutt slutt. Augustins historiefilosofi har siden hatt stor betydning for vestlig historiefilosofi.
I motsetning til i senantikken ble fysisk og praktisk arbeid verdsatt i middelalderen. Kombinert med Augustins historiesyn betydde dette en oppfordring til å arbeide for å forbedre verden, utfra de evner og anlegg den enkelte har. Så mens den greske og romerske borgeren helst ikke skulle arbeide, var middelalderens ideal å arbeide og gjøre fremskritt. Og siden Gud i skapelsen både hadde arbeidet og prist resultatet, skulle også mennesker arbeide, og latskap ble senere en av de syv dødssynder.
«Legesentre» hadde det vært mange av i antikken, og i tidlig middelalder var det ved klostrene at syke ble pleiet. Kirken hadde i antikken begynt å gi behandling også til syke som ikke kunne betale for seg, og hospitaler hadde blitt lovpålagt i alle katedralbyer.
Noe annet som var nytt med middelalderens filosofi var forholdet mellom tro og forstand. Mens noen mente at troen var et mysterium som var utilgjengelig for menneskets forstand, mente andre at troen kunne underbygges ved fornuftige argumenter. Og mens den førstnevnte oppfatningen ble dominerende i den islamske verden, var det den sistnevnte som fra 1000-tallet ble mest utbredt blant lærde i vest. Bagge mener at den grundige diskusjonen i vest om forholdet mellom tro og vitenskap gav tidens lærde utfordringer som inspirerte til større originalitet enn det en tradisjonell sivilisasjon normalt forutsetter.
I Europa utviklet det seg også et skille mellom stat og religion (kirke). Dette ser ut til å ha ført til en egen dynamikk i utviklingen av institusjoner, ideer og nye oppfinninger.
Moderne tall hadde sin opprinnelse i India på 500- eller 600-tallet, ble adoptert av arabiske matematikere på 800-tallet, og nådde Vesten på 900-tallet. En systematisk bruk av null, slik at null på slutten av et tall gjør tallet ti ganger større, ble tatt i bruk i arabiske områder på 800-tallet og nådde på 900-tallet Vesten gjennom franskmannen Gerbert de Aurillac (som senere ble valgt til pave og tok navnet Sylvester II). (For mer, se Matematikkens historie.)
Å skrive musikk som noter kan blant annet tilbakeføres til benediktinermunken og musikklæreren Guido fra Arezzo ca. 1025. Innen tangentinstrumentene ble det gjort fremskritt, som kromatisk toneskala. (For mer, se Musikk i middelalderen.)
Universitetene
Fra 1200-tallet ble universitetene dannet. Det som skilte dem ut fra tilsvarende institusjoner i andre sivilisasjoner var deres indre selvstyre. Universitetene kunne selv avgjøre
I tillegg hadde universitetene rett til å gi og håndheve egne regelverk i indre saker. Formelt sett ble universitetene tilknyttet paven. Første avdelingen ved universitetene var de syv frie kunster. Den moderne examen philosophicum er en rest av denne studieordningen. Deretter kunne man gå videre innen teologi, medisin eller juss.
I høymiddelalderen fikk rettsvitenskapen med studier av kanonisk og romersk rett, og med tolking og harmonisering av tilsynelatende uforenlige oppfatninger i og mellom disse, stor betydning både for senere rettstenkning og for den intellektuelle utviklingen i det hele tatt. Bagge skriver at arbeidet med logikk, filosofi, teologi og rettsvitenskap som foregikk ved universitetene i høymiddelalderen, ser ut til å ha vært av avgjørende betydning for de store naturvitenskapelige oppdagelsene som kom senere.
Det ble også lagt et teoretisk grunnlag for senere oppdagelser gjort av Kopernikus, Kepler og Galilei. Thomas Bradwardine (ca. 1290-1349) forsøkte å beskrive bevegelser matematisk. William Heytesbury (ca. 1313-73) beskrev korrekt bevegelsen til et objekt i konstant akselrasjon. Jean Buridan satte frem teorien om at et objekt i bevegelse vil fortsette bevegelsen inntil en annen kraft virker på objektet. Nicole Oresme (ca. 1325-82) videreførte dette, og viste hvordan en pil skutt rett opp allerede følger jordens rotasjon, og at pilen derfor akkurat som bueskytteren vil fortsette å følge jordens rotasjon til den lander. Og Nicholas av Cusa (1401-64) argumenterte for at jorden ikke er sentrum av universet, men i stedet beveger seg gjennom rommet, han foreslo også et grenseløst univers og liv på andre planeter.
Teknologi
Oppfinnelser som til dels var gjort tidligere og andre steder ble forholdsvis rakst spredt og kom i allment bruk, og ble også videreutviklet i middelalderen.
I jordbruket var den mest næringsrike jorden tyngre og vanskeligere å arbeide med, og forbedringer av plogen var dermed et stort fremskritt. Nytt seletøy til hester, bogtreet, gjorde at en hest som tidligere hadde kunnet trekke knapt 250 kilo, nå kunne trekke litt over 1000 kilo. Vekselbruk ble tatt i bruk dels for å unngå at jorda ble utarmet og dels for å få to avlinger i året.
Vannmøllen, vindmøllen og tidevannsmøllen ble videreutviklet og kom i allment bruk. Middelalderens Europa ble den første sivilisasjon som ikke primært brukte muskelkraft, den europeiske sivilisasjon ble bokstavelig talt drevet av relativt sett kraftigere «maskiner» drevet av vind og vann. På 1100-tallet var det en industriell revolusjon i Europa. Cistercienserordenen var blant de fremste i utviklingen av vannkraft og jordbruk. Europa var i ferd med å bli ledende innen teknologi.
Studier i optikk, særleg i Oxford på 1200-tallet, ledet til oppfinnelsen av briller.
Studier i mekanikk ledet til oppfinnelsen av det mekaniske uret rundt år 1300. Det er mulig at vi her har å gjøre med påvirkning fra Kina, men Bagge mener at en slik påvirkning ikke ville hatt betydning uten at det fantes et grunnlag i vest i form av teoretiske studier.
På 1400-tallet var Vesten blitt overlegen både når det gjaldt båtbygging, våpen, tekstiler og glass.
Fyrstinnen av Asturias’ pris for sport
Fyrstinnen av Asturias' pris for sport (spansk: Premio Princesa de Asturias de los Deportes) er en pris, som siden 1987 årlig tildeles for innsats innen sport. Prisen kan tildeles både enkeltpersoner, grupper og institusjoner som gjennom sin innsats framstår som eksempler for andre og som har nådd langt innen sin idrett eller som har virket for å fremme og utbre sport. Den er en del av en Fyrstinnen av Asturias-prisene. De deles ut årlig i Oviedo.
Prisen ble etablert i 1987 av Fundación Princesa de Asturias og har navn etter tittelen til Spanias kronprinsesse. Den var først kjent som Fyrsten av Asturias-prisen, men etter at Felipe i 2014 ble konge og datteren Leonor ble kronprinsesse med tittelen fyrstinne av Asturias, skiftet navnet til Fyrstinnen av Asturias-prisen. Stiftelsen endret samtidig navn til Fundación Princesa de Asturias.
Eksterne lenker
Prince of Asturias Awards
AK-74
AK-74 er et automatgevær i kaliber 5,45 x 39 mm utviklet tidlig i 1970-årene i Sovjetunionen av Mikhail Kalasjnikov. Det var den første sovjetiske rifla som ble kamret i et middels riflekaliber. Våpenet ble innført i 1974, og ble blant annet brukt av sovjetiske styrker under krigen i Afghanistan. Våpenets navn er en forkortelse for Avtomat Kalashnikova model 1974, Автомат Калашникова образца 1974 года; «Kalashnikov automatgevær modell 1974». Våpenet er nå i bruk i de fleste tidligere deler av Sovjetunionen.
Lisensproduksjon
Det blir eller har blitt produsert på lisens i diverse lokale varianter i:
Design
AK-74 er i hovedsak en oppdatert versjon av 7,62 mm automatgeværet AKM, men har flere viktige forbedringer. Endringene kommer hovedsakelig av at våpenet er tilpasset den mindre 5,45 x 39 mm riflepatronen. Resultatet av disse endringene er et mer presist og driftssikkert våpen enn AKM. Våpenet har en del felles deler med AKM, hovedsakelig låsepinner, fjærer og skruer.
Våpenet har et nytt forsterket løp som er forkrommet innvendig, og har en riflestigning på 1:8.
Varianter
En av hovedvariantene er AKS-74 (S – So skladnym prikladom) med foldbar kolbe i metall. Denne varianten, som ble konstruert med tanke på luftbårne infanteristyrker, ble introdusert samtidig med basismodellen AK-74. I motsetning til AKMS, er kolben til AKS-74 triangelformet, og mangler den foldbare kolbekappa som AKMS har, noe som gjør kolben stivere. Kolben foldes inn på venstre side av glidekassen. Den hengslede foldekolben låses i utbrettet posisjon av en låsemekanisme i bakkant av glidekassen. Utløserknappen for låsemekanismen sitter på venstre side av glidekassen. Når kolben er foldet inn, blir den holdt på plass av en fjærbelastet mekanisme. Bakre remfeste sitter på høyre side i forkant av kolben.
I 1979 ble en kortere variant av AKS-74 tatt i bruk – karabinen AKS-74U (U – Ukorochenniy), som dekker gapet mellom en maskinpistol og et automatgevær. Den var tenkt brukt hovedsakelig av spesialstyrker, luftbårent infanteri, styrker i de bakre linjer og mannskaper på pansrede kjøretøyer. Våpenets kompakte dimensjoner, sammenlignet med AKS-74, ble oppnådd ved å bruke et kort 200 mm løp, noe som også gjorde at gasstempelets overføringsarm ble kortere. For å stabilisere prosjektilet i det korte løpet, ble også riflestigningen forandret. Den nye gassblokka er montert ved munningen av løpet. Våpenet bruker en ny sylinderformet flammedemper. Flammedemperen låses i gassblokka i et spor på høyre side. Fremre remfeste ble flyttet til venstre side. Frontsiktet på våpenet er integrert i gassblokkas sokkel.
Jul på Sesam stasjon
Jul på Sesam stasjon var en norsk julekalender som gikk på NRK for første gang i 1992. Handlingen i serien er bygget opp rundt miljøet på Sesam stasjon, som allerede var et etablert univers i NRK Barne-TV. Manuset ble skrevet av Eyvind Skeie.
Handling
Serien handler for det meste om de store og små juleforberedelsene som må gjøres på togstasjonen før jul. I tillegg til små situasjoner som dukker opp i enkeltepisoder så er gjennomgangshistorien sentrert rundt Leonoras julegave. Alfa får tidlig ideen om å gi Leonora - som er tidligere sangerinne - et piano til jul, og får overtalt Bjarne Betjent, Max Mekker og stasjonsmester O. Tidemann til å bli med. Store deler av handlingen handler om hvordan de skal få det til. Først om hvor de skal få tak i det, og deretter hvordan de skal få rå til det. For å tjene penger selger de unna flere verdifulle personlige eiendeler til en antikvitetshandler. Tidemann selger eksempelsvis sine uniformsbukser, og må bruke sine gamle, som er for korte. Til slutt, når pianoet endelig ankommer, blir utfordringen selvsagt å sørge for at Leonora ikke oppdager det før julaften - noe som er vanskelig ettersom pianoet er så stort. I tillegg faller O. Tidemann og slår foten, og blir pleietrengende.
Navle
Navlen er det runde arret på buken hos alle pattedyr med morkake, som avmerker stedet der navlestrengen har sittet. Den er hos de fleste mennesker en fordypning, men hos noen er den en forhøyning. Hos de fleste andre pattedyr fremstår den bare som en tynn hårløs strek.
Det er naturlig nok bare dyr med navlestreng som har navle. Pungdyr, kloakkdyr, krypdyr, fugler og andre virveldyr har ingen navle, men kan ha en strek som strekker seg langs hele buken der dyret har grodd igjen rundt plommemassen under fosterutviklingen. Selv om de ikke har navlestreng, har de en fosterhinne kalt allatois som samler opp avfallsstoffer fra fosteret. Denne faller av og blir værende igjen i egget. Den etterlater et mye mindre arr, og dette vil normalt ikke være synlig på det voksne dyret. Hos skilpadder, krokodiller og fugler kan det oppstå navleliknende arr hos arter som klekkes med plummesekken fortsatt hengende ute, dersom den ikke absorberes normalt.
Knipetangsmanøver
Knipetangsmanøver er betegnelsen på en taktikk brukt av militære styrker. En styrke under fremrykning angripes på begge flanker (sider) og blir så omringet og avskåret fra å få støtte fra andre vennlige styrker.
Første kjente bruk av knipetangsmanøver var i slaget ved Cannae. De tyske styrker på Østfronten under andre verdenskrig utførte en rekke gigantiske knipetangsmanøvrer hvor titusener av sovjetsoldater ble tatt til fange. Etter hvert lærte Den røde armé leksen, og ved slaget om Stalingrad og slaget om Kursk ble de tyske styrkene selv ofre for taktikken.
Aggiramento
Tor
Bakgrunn, personlighet og rolle
Tor var gift med åsynjen Siv, som var nesten like fager som Frøya, som var den vakreste. De fikk sønnen Mode og datteren Trud. Tor fikk også barn med en del andre kvinner bl.a. fikk han Magne med jotunkvinnen Jernsaksa. Tor og Siv sin bolig i Åsgard heter Bilskirne som ligger i Trudvang (Tors rike i Åsgard, Trudvang betyr «Styrkens bolig»).
Som mange andre av æsene hadde han flere roller. Han hadde også rollen som fruktbarhetsgud og krigsgud. Krigsguder var det mange av, bl.a. Odin selv, og andre kjente fruktbarhetsguder var Njord, Frøy og Frøya. Som sedvanlig når man er fruktbarhetsgud, rår han også over jordbruket.
Hans humør er kjent for å svinge veldig. Han skal også være brå, sta og korttenkt.
Tor kjempet stadig mot jotnene, som var kjemper som bodde forskjellige steder, både i fjellene og i ødemarken, i skogen og i havet. Som våpen hadde han hammeren Mjølner, smidd av dvergen Sindre, som traff alt han siktet på, og kom alltid tilbake til hånden hans. Den kunne også gjøres stor eller liten, alt etter hva Tor hadde bruk for. Han brukte også en jernhanske for å holde Mjølner, og han hadde et styrkebelte (Megingjord) rundt livet.
Tor hadde en vogn som ble dratt av to bukker; Tanngnjost (den tanngnissende) og Tanngrisne (åpne mellomrom mellom tennene). Bukkene kunne han spise, men de var like levende neste dag, så lenge han samlet alle beinene i hudene etterpå. Da han kjørte over himmelen med vogna si, bråkte det forferdelig, dette kaltes Tor-drønn (torden). Jotnene var redde for Tor, så de gjemte seg når de hørte ham.
Som den nest mektigste æsen, finnes det mange historier om Tor. Nedenfor følger noen.
Tors fisketur
En gang ba Tor jotnen Hyme ta ham med ut å fiske. Han forkledde seg som en jotne-unge og derfor ville ikke Hyme ta ham med. Hyme ga seg til slutt, på betingelsen at gutten skaffet sitt eget agn; Tor rev hodet av Hymes største okse. Tor ble satt til å ro, og satte opp en veldig fart. Hyme begynte å bli urolig da gutten rodde forbi, og lenger enn alle hans vanlige fiskeplasser. Ute på åpent hav stoppet Tor og trev oksehodet. Han brukte et anker som krok. Det gikk kort tid før noe bet på. Etterhvert som gutten ikke klarte å dra den opp, og båten skalv, ble Hyme virkelig redd. Tor reiste seg i båten, strammet inn styrkebeltet til full gudestyrke, båten revnet rundt ham mens han stevnet beina mot havbunnen. Mens tordenen samlet seg i himmelen, viste Midgardsormen sin eter-pustende kjeft, og Tor brølte i triumf. Idet han hevet Mjølner til slag fikk Hyme nok og kappet fiskesnøret; Tor drepte Hyme rasende, og vasset i land. Samme kveld ble Norden rammet av en forferdelig storm.
Tor får Roskva og Tjalve
En natt Tor var ute og red med bukkene sine ble det så sent at han og Loke måtte ta inn på en gård for kvelden. Her bodde det en fattig bonde og hans kone, datteren Roskva og sønnen Tjalve, som gav dem husly. På gården slaktet Tor bukkene sine for å ete dem sammen med familien. Etter måltidet ga Tor beskjed om at alle beina måtte kastes på bukkeskinnene. Men Tjalve gjorde ikke som Tor sa, og knakk et lårbein for å spise margen! Neste morgen oppdaget Tor at den ene bukken var halt, og skjønte at bondefamilien ikke gjorde som han hadde sagt.. Da Tor blir sint, tilbyr bonden ham alt han eier. Tor svarer ved å frata ham Roskva og Tjalve, og siden den dag har de fulgt ham.
Tor hos Utgards-Loke
Etter at Tor hadde tatt Roskva og Tjalve fra bonden, lot han bukkene stå igjen, og red videre mot Jotunheim. Tjalve var rask til beins, og bar nistepakken til Tor. Da kvelden kom, fant de seg et herberge, med svære rom, og de la seg til å sove i det ene rommet. Midt på natten våknet de av et jordskjelv, og hele huset ristet. De trakk inn i et av de andre rommene, mens Tor holdt vakt ved inngangen, sammen Mjølner. Da de våknet, så de en kjempe som lå ved siden av herberget, og herberget var hansken hans! Så stor var han. Kjempen het Skryme.
De ble enige om å dra videre sammen. Skryme bandt sammen maten deres med sin, og bar den på ryggen. Neste natt kom, og Skryme la seg til å sove, mens de andre ville spise kveldsmat. Men Tor fikk ikke knyttet opp nisteposen! Til slutt ble han så sint at han slo Skryme i hodet med Mjølner så hardt han kunne. Kjempen våket til, og spurte om det hadde falt ned et løvblad i hodet sitt... Senere på natten våknet Tor av snorkingen til kjempen igjen, og slo ham i hodet igjen. Kjempen våknet, og lurte på om det hadde falt en eikenøtt i hodet sitt. Tor ble frustrert over dette, og kunne nesten ikke vente til kjempen hadde sovnet igjen, da skulle han slå ham ihjel. Kjempen sovnet nok en gang, og Tor slo det han maktet i tinningen til kjempen. Han våknet, men lurte bare på om det hadde falt ned rusk og rask fra treet over seg, og truffet ham i hodet. Her skiltes deres veier, kjempen skulle videre opp i fjellene, mens Tor og følget hans skulle til Utgard. De var glade de var kvitt kjempen.
Endelig kom de fram til borgen til Utgard-Loke. Her var det mange kjemper som satt inne i salen. Da de kom inn, sa Utgard-Loke at her måtte alle kunne en kunst, som ingen andre var like flink i! Han spurte Tor og følget hans hva de kunne. Loke svarte at ingen kunne ete like fort som ham. Utgard-Loke ba derfor Loge komme fram på gulvet for å kappspise med Loke. De kappåt i samme trauet, og møttes på midten, men siden Loke bare spiste kjøttet, mens Loge spiste beina og trauet med, så tapte Loke. Utgard-Loke spurte så hva Tjalve kunne, og fikk vite at Tjalve gjerne ville kappløpe med en derfra. Han fikk Huge til å kappes. I første løp kom Huge så lenge før Tjalve til mål at han kunne snu seg mot Tjalve før han kom i mål. Andre løpet gikk likedan. Tredje gang hadde ikke Tjalve kommet halvveis engang, da Huge var kommet i mål. Utgard-Loke spurte så Tor hva han kunne. Tor ville drikke om kapp med en. Utgard-Loke ba sin skutilsvein finne det store hornet som hirdmennene ble dømt til å drikke av dersom de hadde forbrutt seg. De sa til Tor at han burde greie hele hornet i en slurk, for det var få som trengte to slurker, og nesten ingen som trengte tre. Men, selv etter tre slurker, hadde ikke hornet blitt særlig tommere. Da utfordret Utgard-Loke Tor i nok en lek – å løfte katten hans fra gulvet. Det pleide ungguttene i Utgard å leke seg med, så det burde Tor greie. Men samme hvor høyt Tor strakk seg for å løfte katten, letten den bare såvidt på en fot. Tor ble sint, og utfordret da en eller annen til å komme å ta i seg, så skulle de kjenne hvor sterk han var. Utgard-Loke ropte på sin gamle fostermor Elle, som kom inn og tok tak med Tor. Men samme hvor mye Tor tok i, sto Elle like fast. Det gikk ikke bedre enn at Elle brukte triks mot Tor, og fikk ham i kne.
De lå over til neste dag, og nøt all mulig gjestmildhet. Neste morgen, da Tor og følget skulle dra, spurte Utgard-Loke hva Tor syntes om oppholdet sitt der. Tor svarte at han hadde ingen ære av oppholdet, og gremtes over at de så på ham som en usling. Utgard-Loke innrømte da overfor Tor at siden Tor var så sterk, vil han aldri få komme inn i borgen, for han ville bare bringe dem i ulykke. Han fortalte så Tor at de hadde vært lurt av et synsbedrag, for det var Utgard-Loke som var kjempen Skryme, og han hadde holdt et fjell imellom seg og hammeren til Tor, ellers ville Tor ha drept ham. Og konkurransene – Loge var ilden, som kunne fortære både kjøtt og trau. Huge var Utgard-Lokes tanke. Og i andre enden av hornet som Tor drakk av, lå selveste havet, og selv havet hadde sunket da Tor drakk. Da Tor løftet katten, ble de alle redde, for det var Midgardsormen. Tor hadde løftet den så høyt at kun hodet og halen rørte bakken. Og til sist, den gamle Elle som Tor hadde tatt tak med, var alderdommen selv. Aldri har det vært, og aldri kommer det til å bli noen som ikke faller for alderdommen. Utgard-Loke håpet at Tor aldri kom dit igjen, for da måtte han finne på lignende kunster. Tor hevet hammeren og ville slå Utgard-Loke, men plutselig var han borte. Borgen var også borte, og Tor vendte seg om og dro tilbake til Trudvang.
Tor og fergemannen
Tor hadde vært og kjempet mot troll, slik han ofte gjorde. På vei hjem måtte han over et sund, men fergemannen som sto på andre siden ville ikke ta Tor over. Han kalte ham rekefant, og hånet Tor fordi han var barbeint og lurvete, og minte ham på den gangen han hadde gjemt seg i Skrymes hanske (se over). Tor fikk vite at fergemannen het Hårbard, men visste ikke at det var Odin som hadde forkledd seg. Samme hvilke bragder Tor skrøt av, fikk han bare hån tilbake. Når Tor spurte Hårbard hvor han hadde lært å egle slik, fikk han til svar at han hadde lært det av de gamle gubbene som bor i heimehaugene. Han sa også at Tor burde pelle seg hjem til Siv, for hun hadde en elsker på besøk. Tor ga til slutt opp, og dro derfra, men lovet å hevne seg neste gang de møttes.
Trym stjeler Tors hammer
Kort gjengivelse av Trymskvida.
Historien forteller at Tor en gang mistet Mjølner. Loke fant ut at det var den onde jotnen Trym som hadde stjålet den, og nektet å gi den tilbake før han fikk gifte seg med den vakreste av alle gudinnene, Frøya. Heimdall foreslo at Tor kledde seg ut som Frøya, med to steiner som bryster, og Loke kledde seg ut som brudepike. Trym la merke til at bruden spiste usedvanlig mye for en dame, Loke forklarte da at hun ikke hadde spist noe på 8 dager fordi hun ventet spent på å gifte seg. Så spurte Trym hvorfor hun hadde så onde øyne, Loke forklarte derpå at hun heller ikke hadde sovet på 8 dager, fordi hun gledet seg så mye til giftemålet. De får da hammeren av søsteren til Trym, hvorpå Tor knuser alle jotnene med hammeren, og reiser hjem. Etter dette passer jotnene på å aldri begå samme feil.
Tor redder Loke fra jotunen Geirrød
Jotunen Geirrød hadde en gang tatt Loke til fange. Loke blir tvunget til å lure Tor dit uten hammeren og styrkebeltet sitt. På vei dit møter Tor et par jernhansker, et annet styrkebelte, og mystiske Grid-staven. Når Tor kommer fram til Geirrød, dreper han først de to døtrene hans, ved å knekke ryggen på dem. Geirrød blir sint, og kaster en glødende jernstang etter Tor. Tor tar stangen, og kaster den gjennom en jernsøyle, videre gjennom Geirrød, og ned i bakken utenfor. Slik døde Geirrød.
Tors kamp mot Rungne og Mokkurkalve
Tor hadde vært ute og drept troll, samtidig som Odin red på Sleipner til Jotunheim. Der kom Odin til jotunen Rungne. Rungne lurte på hvem Odin var, og kommenterte både hjelmen og den fine hesten til Odin. Odin ga til svar at raskere hest finnes ikke. Men Rungne hadde hesten Gullfakse, som han mente var raskere. Odin red mye raskere enn Rungne, og Rungne ble så sint at han glemte hvor han red, og endte opp i Åsgard. Der ble han buden inn på drikke, og Tors skåler ble budt ham. Han tømte dem etter tur. Rungne ble full, og begynte å skryte. Han skulle løfte opp hele Valhall og flytte den til Jotunheimen. Han skulle også senke hele Åsgard, og drepe alle unntatt Frøya og Siv, de skulle han ta med seg, for de var så vakre. Æsene ble litt redd ham, og begynte å snakke om Tor, akkurat da kom Tor inn, med løftet hammer. Han var sint fordi Rungne satt der, han var jo ingen ås, men en jotun. De kranglet litt, og Rungne utfordret Tor til holmgang på Grjotunagard. Da de kom dit, hadde Rungne fått laget en ni mil høy leiremann som het Mokkurkalve, som han sto ved siden av. Tjalve løp fram til Rungne og fortalte at Tor hadde sett ham, og planla å komme opp av bakken under ham. Rungne la derfor skjoldet sitt under seg. Tor sprang imot Rungne og svingte Mjølner. Rungne kastet slipesteinen sin mot Tor, men Tor slo den i to biter i lufta. Den ene delen traff panna til Tor så han datt overende, den andre falt i bakken. Mjølner traff Rungne i panna så hodet sprakk. Tjalve felte Mokkurkalve med en pil, så foten falt over halsen til Tor, slik at Tor ikke fikk rikket seg. Tors sønn Magne kom og fikk flyttet foten, enda han var bare tre dager gammel. Magne fikk da Gullfakse som takk. Volven Groa sang galder for å få brynesteinen ut av panna til Tor, men da Tor fortalte om hvordan han en gang hadde reddet mannen hennes, Aurvandil, ble hun så glad at hun glemte galdrene. Brynesteinen ble derfor sittende.
Tors død
Det sies at Tor skal møte Midgardsormen ved Ragnarok, og der skal de drepe hverandre. Etter at Tor dreper ormen, orker han bare ni skritt, før han segner om og dør på grunn av all giften som ormen utsatte han for.
Personnavn
Siden Tor var en populær gud over hele det germanske området, ble navnet hans benyttet som forledd i mange personnavn som stadig er i bruk. Rundt hvert fjerde navn i Landnåmabok begynner med Tor-. I et register over de 110 høvdingene på Island i årene 930-1030, hadde rundt seksti navn som viste til gudene, f.eks Åsbjørn eller Torbjørn, mens rundt femti av disse begynte med Tor-. Om samtlige var viet til Tor, vet vi ikke, men mye taler for at sønner som var tilegnet Tor, ble foretrukket fremfor eldre eller yngre brødre. I vikingtid og tidlig middelalder var det viktigste for en høvding at den best egnete av sønnene hans overtok maktstillingen, ikke om gutten var eldst eller født i ekteskap.
Parlamentsvalget i Latvia 2011
Parlamentsvalget 2011 fant sted lørdag den 17. september 2011, under et år etter det siste parlamentsvalget som ble avholdt 2. oktober 2010. Ved valget skulle det velges 100 medlemmer til Saeima, Latvias nasjonalforsamling.
Bakgrunn
Latvias daværende president Valdis Zatlers kunngjorde den 28. mai 2011 at han ville bruke sin konstitusjonelle makt til å gjennomføre en folkeavstemning for å oppløse nasjonalforsamlingen. Begrunnelsen var at Zatlers anklaget nasjonalforsamlingen for ikke å gjøre nok for å bekjempe korrupsjonen i Latvia. Den formelle årsaken til denne avgjørelsen var at nasjonalforsamlingen den 26. mai avviste å tillate at politiet ransaket hjemmet til Ainārs Šlesers, partilederen for det konservative Latvijas Pirmā Partija og et sentralt medlem av forsamlingen og tidligere minister som en del av en korrupsjonsetterforskning.
Zatlers er den første presidenten i Latvias historie som har benyttet seg av denne konstitusjonelle retten. I henhold til grunnloven må det holdes en folkeavstemning om vedtaket om å oppløse nasjonalforsamlingen. Dersom vedtaket får støtte, blir det holdt nytt valg til nasjonalforsamling. Derimot hvis vedtaket ikke får støtte så skal han gå av som president.
Berts dagbok
Berts dagbok er en ungdomsroman i dagboksform av svenske forfatterne Anders Jacobsson og Sören Olsson. Boken ble utgitt i 1987 og handler om Bert Ljung fra 14. januar til 6. juni det året han fyller 12 og begynner vår-sermesteret i 5 klasse. Bert liker en jente, Rebecka, i 5 B. Senere i boken liker han en annen jente, fiolinisten Nadja i 5 E i Jungbergska skolan. Boken er den første i Bert-serien og begrepet «Berts dagbok» brukes noen ganger om hele serien.
Parlamentsvalget i Latvia 2011
Bakgrunn
Til tross for at Zatlers gikk av som president 7. juli etter å ha tapt presidentvalget til Andris Bērziņš, fikk vedtaket om å oppløse nasjonalforsamlingen 94,3 prosent av stemmene, og valg på ny nasjonalforsamling ble satt til september.
Berts dagbok
Boken ble revidert i 1993.
Handling
Berts dagbok finner sted i løpet av vår-terminen i 5. klasse, og går fra 14. januar til 4. juni. Bert går i klasse 5 A ved Becka-skolan. Han liker egentlig ikke sitt eget navn, og foretrekker å bruke kallenavnet Treb Walker. «Treb» er «Bert» stavet baklengs, navnet «Walker» kommer fra Fantomet fra karakteren Kit Walker. Bert forsøker også å finne på sine egne historier, om superhelten Kobåj-Kurt. Bert og Åke har også funnet opp deres eget fiktive land, kalt «Hoppalotjingien» som senere i boken slutter å eksistere etter en «borgerkrig»
Parlamentsvalget i Latvia 2011
Resultat
Stemmetall og mandater ved parlamentsvalget i Latvia 2011 (landsbasis)
Berts dagbok
Handling
I det handlingen begynner er Bert forelsket i Rebecka i klassen 5 B. Deretter følger en periode fra slutten av februar, hvor Bert ikke bryr seg sørlig om jenter i det hele tatt, og skaper dermed mer plass til andre interesser. Når klasse 5 A skal spille fotball mot klassen 5 B, og synsproblemene til Bert oppdages. Når Bert får briller, blir han ertet av andre elever i klassen. Under et arrangement ved skolen en fredag ​​kveld i mai, blir Bert forelsket i Nadja Nilsson som går i klasse 5 E på Jungberska skolan.
Länsväg 822 (Jämtlands län)
Länsväg Z 822 er en svensk sekundær länsväg som går mellom Holmtjärnen og Gäddede i Strömsund kommune. Veiens lengde er 26,8 km.
Fylkesvei 219 (Hordaland)
Fylkesvei 219 i Hordaland (Fv219) gikk mellom Rævura og Hanøytangen i Askøy kommune. Veiens lengde var 4,4 km.
2019 ble veien del av fylkesvei 562.
Gjengedal
Gjengedalsstølen ved Storevatnet ligger innerst i Gjengedalen. Området rundt stølen og vannet kalles Gjengedalsmarka og er ulent fjellterreng med en rekke mindre fiskevann. Grensen mellom Gloppen og Naustdal kommune er trukket gjennom fjellområdene i Gjengedalsmarka.
Fra Storevatnet renner en kort elv til Dalevatnet, derfra renner Gjengedalselva forbi Aastølen, den innerste gården, Dalheim, og videre gjennom kaskaderende fosser og ville stryk ned dalen, før den stilner og renner ut i Ommedalsvatnet. Elva herfra til fjorden heter Åelva, og er en middels god lakseelv.
Kjente personer med etternavnet Gjengedal
Listen er delt i fire familier, alle med opphav fra Gjengedal i Hyen.
Alversund kirke
Tidligere kirker på stedet
Den første gang det blir beskrevet en kirke i Alversund er mest sannsynlig i den islandske Flateyarbok fra 1127 der det blir omtalt en kirke i Aluiðru. Man kan ikke være helt sikker på at det er Alversund som er ment her, men i Bergens kalveskinn fra omtrent 1350 blir det også beskrevet en kirke i Alversund som passer til beskrivelsen i Flatayarbok. Også flere kilder fra denne tiden omtaler en kirke i Alversund. Dette var mest sannsynlig en stavkirke som sannsynligvis stod litt vest for dagens kirke.
På 1600-tallet, ifølge muntlige kilder i 1629, stod det klar en ny kirke litt nordvest for dagens kirke. I 1865 skal denne tømmerkirken ha hatt 90 plasser.
Den nåværende kirken
Dagens kirke ble vigslet 27. mai 1879 av biskop Birkeland. Arkitekten, Jon Jonsen Alvær, var broren til den daværende kirkevergen. Den gamle kirken stod fremdeles da dagens kirke ble bygd, og ble stående noen år før den ble auksjonert bort. I 1979 ble kirken pusset opp.
Konstruksjon
Kirken er en rektangulær langkirke i tømmer. Koret er litt smalere enn kirkeskipet, og på nord- og sørsiden av koret er det sakristier. I vestenden er tårnet som en takrytter over våpenhuset. I kjelleren under kirken er det venterom for dåpsfamilier, samt et bårerom. Kirken er hvitmalt.
Interiør
Innvendig er veggene kledd med furupanel. Korskillet er markert med brystninger som går litt over en og en halv meter ut i rommet fra hver side. Gulvet i koret er tre steg høyere enn i kirkeskipet. I korskillet står en døpefont og kirkens prekestol. I vestenden av kirken er det et galleri, med adkomst fra våpenhuset. Orgelet er plassert på galleriet. En del av interiøret, som benker, vinduskarmer og dører, er malt grønne, rødbrune og grå, med enkelte marmorerte felt.
Orgelet er bygget av J. H. Jørgensen i 1956 og har elleve stemmer, fordelt over to manualer pluss pedal.
Alteret er et enkelt kassealter. Bak det står en gotiserende altertavle med et sentralt bilde malt av Olaf Isaachsen i 1879. Bildet viser Jesu oppstandelse. Rundt alteret er det en oval alterring. Døpefonten i tre er åttekantet, og formet som en kalk. En middelalderdøpefont i stein skal også stå i kirken. Prekestolen er også åttekantet, og ble satt inn da kirken var ny. Den er pyntet med symbolene til de fire evangelistene, samt et kristussymbol. Dette ble malt i forbindelse med at kirken ble malt innvendig i 1929.
Mediestrategi
Mediestrategi oppstod som fagfelt på 1970- tallet da enkelte reklamebyråer dannet egne mediebyrå. Mediebyrå opererer som et kontaktledd mellom en annonsør og mediene. De er ansvarlige for utforming av mediestrategier og anbefalinger innen kommunikasjon og media, de har ansvar for forhandlinger med mediene, budjsettallokeringer, mediemålgrupper, konkurrentanalyser og følger kontinerlig med annonsørenes medieinvesteringer. Eksempler på mediebyrå i Norge er: OMD, Medieedge:cia, Naked, Mediacom, Carat, iProspect, Mindshare, Mediebyrået Semo AS og RED dentsu X.
Effekten av mediestrategi kan, noe formelt, formuleres som innhold x spredning, dvs. reklamens innhold og reklamens plassering i media. Viktige spørsmål knyttet til planleggingen er:
Sentrale tema innenfor mediestrategi
Kommunikasjonsmål:Vi kan skille mellom minst fire ulike kommunikasjonsmål: kategoribehov, merkeoppmerksomhet, merkeholdning og kjøpsintensjon. Ulike effektmålinger vil kunne vurdere disse målene basert på en rekke kriterier som eksempelvis dekning (eksponering), kjennskap (hjulpen / uhjulpen), kunnskap, sympati, preferanser (endring av mentale markedsandeler) og kjøp (endring i markedsandeler). Tradisjonelt har annonsørene og deres rådgivere prioritert kommunikasjonsmål (som kjennskap, oppmerksomhet og liking) høyere enn sentrale forretningsmessige mål. Studier knyttet til IPA Effectiveness Award i England hevder at kommunikasjonsmål i større grad bør integreres i kommersielle mål som kan etterprøve reklamens effekt. Kommersielle mål kan i denne sammenheng være salgsvekst (volum), økning av markedsandeler, evne til å beholde markedsandeler eller økt betalingsvillighet for produkter.
Målgrupper: Valg av målgrupper er et kritisk steg i mediestrategi. I markedskommunikasjon kan målgrupper defineres ut fra forbrukernes kjøpsmønster og lojalitet (Rossiter & Percy), og ulike kategorier av forbrukertyper (Rossiter & Percy). Tradisjonelle segmenteringskriterier som kjønn, alder, utdannelse, bosted, interesser etc. kan også brukes.
Mediebruk: Publikums mediebruk er en svært sentral del av mediestrategi. Mediebyråer overvåker derfor konstant endringer i mediebruken, blant annet gjennom et nært samarbeid med de ulike mediene og TNS Gallup. Spesielt interessant er Gallup's TV-panel, et representativt utvalg av ca. 1000 husstandene hvor TV-seing registreres kontinuerlig. Gjennom PPM måles også 500 personers radiobruk. Gallups målinger er bransjens offisielle verktøy.
Frekvens: Med frekvens i mediestrategi mener vi antallet ganger en person blir eksponert for en reklame. Blir publikum eksponert for mange ganger for en og samme reklame kan man risikere at publikum går lei av reklamen, og man får en slitasjeeffekt. De tre hovedformene for frekvens benevnes i engelske begreper som «continuity», «flighting» og «pulsing».
Kontinuitet: Angir hvor lenge, hvor ofte og når reklamekampanjen skal pågå. En hovedregel er å beregne eksponeringen så nær
Lundehaugen ungdomsskole
Bygget ble ferdigstilt i 1985, men skolen ble åpnet i 2009 som ungdomsskole. Det første året måtte elevene ha undervisning i brakker ved siden av Lundehaugen videregående skole som nå er borte. Lundehaugen videregående skole ble høsten 2010 flyttet til nye lokaler i Sandnes sentrum, under navnet Vågen videregående skole. Lundehaugen ungdomsskole flyttet da inn i skolebygget, med god plass til elevene. Lundehaugen ungdomsskole tar inn elever fra barneskolene Ganddal og Sørbø.
I løpet av skoleåret 2010–2011 ble skolen pusset opp. Den nye forsterkede avdelingen ble bygget ut og stod klar høsten 2019. Det er forventet at Lundehaugen skal være den eneste forsterkede ungdomsskolen i Sandnes fra 2021.
Jamestown
Jamestown var en landsby ved James-elven i Virginia, rundt 70 kilometer sørøst for Richmond. Både elven og bosetningen i 1607 ble oppkalt etter kong Jakob I som nylig hadde overtatt den engelske tronen. Bosetningen i Jamestown ble den første permanente engelske kolonien i den nye verden som overlevde.
1607: Første bosetning
Jamestown ble grunnlagt i 1607 av London Virginia Company. Tre skip, Susan Constant, Godspeed og Discovery ankom Jamestown 14. mai med 104 menn og gutter som begynte den første permanente engelske bosetning i Nord-Amerika. Nybyggerne bestod hovedsakelig av engelske bønder og polske skogsarbeidere som var blitt hyret i Preussen. Da de ankom, åpnet de hemmelige ordrer fra Virginia Company som nominerte John Smith som en av rådsherrene. Smith var blitt arrestert på reisen over av admiral Christopher Newport for mytteri og skulle henges, men ble satt fri etter at ordrene ble åpnet.
Til tross for at Jamestown Island er et myrområde, valgte mennene fra Virginia Company å bosette seg der. De mente at de da var langt nok inne i landet til å unngå kontakt og konflikt med den spanske flåte og samtidig at elven var dyp nok til at de kunne ankre sine skip og ha en enkel og rask utseiling dersom det ble nødvendig.
Länsväg 818 (Jämtlands län)
Länsväg Z 818 er en svensk sekundær länsväg som går gjennom Gäddede i Strömsund kommune.
Jamestown
1607: Første bosetning
De hadde bare vært i Jamestown i mindre enn to uker da de ble angrepet av Paspahegh-indianere den 26. mai. En av nybyggerne ble drept i angrepet, og elleve andre ble såret. Innen 15. juni fullførte nybyggerne et trekantet fort i Jamestown og én uke senere seilte Newport tilbake til London med Susan Constant, lastet med svovelkis og jord.
Edward Maria Wingfield ble utnevnt til den første president for kolonien, og forble i den stillingen til september. Da ble han kjent skyldig i å ha bakvasket andre, og ble avsatt. John Ratcliffe ble valgt til å overta. Ett år senere ble John Smith valgt som Ratcliffes etterfølger. Han var så president inntil han ble skadet i 1609. Da ble Ratcliffe president igjen. Men kort etter ble han tatt til fange av høvding Powhatan og torturert i hjel av kvinner fra Powhatan-stammen. Vinteren 1609-10 var en sultetid i Jamestown.
Nybyggerne som kom over på de tre første skipene, var ikke så godt rustet for de livsvilkår som de fant i Jamestown og mange led av saltvannsforgiftning. De fikk infeksjoner, feber og dysenteri. Smith ble skadet da hans kruttpose eksploderte og ble sendt tilbake til England. Der forfattet han A True Relation om sine opplevelser i Jamestown og The Proceedings of the English Colony of Virginia. Offentliggjørelsen av denne boken førte til en fornyet interesse for kolonien. Da nybyggerne var nær ved å gi opp og begynte å legge planer om å oppgi Jamestown i 1610, ankom det en ny guvernør, Lord de la Warr. Han tvang de gjenlevende 90 bosetterne til å bli.
Mens han var president for kolonien, ledet Smith en matsankingsekspedisjon opp til Chickahominy-elven. Hans menn ble overfalt av indianere, og flere ble drept. Da bandt Smith sin indianske veiviser foran seg for å bruke ham som skjold. Smith ble likevel fanget av Opchanacanough, halvbror til høvding Powhatan. Han gav høvdingen et nytt kompass og det gjorde at indianerne bestemte seg for å la Smith leve. Men da han ble ført foran høvding Powhatan, bestemte høvdingen seg likevel for å henrette ham. Henrettelsen ble forhindret av Powhatans unge datter, Pocahontas, som opprinnelig het Matoaka. Hennes kallenavn betyr «den lekne».
Selv om Pocahontas' liv fra nå av ble knyttet til engelskmennene etter dette første møtet, hadde hun ikke noe forhold til Smith. I løpet av vinteren 1608, etter at Jamestown hadde brent ned, brakte Pocahontas mat og klær til kolonistene. Hun forhandlet senere med Smith om løslatelse av indianere som var blitt fanget av nybyggerne under et raid for å få tak i engelske våpen. Pocahontas konverterte til kristendommen og tok navnet Rebekka i 1613. Hun hadde fått sin trosveiledning av pastor Alexander Whitaker, som hadde ankommet Jamestown i 1611 for å grunnlegge den presbyterianske kirke i Virginia. Hun giftet seg med nybyggeren John Rolfe den 24. april 1614. Innen to år dro de til London hvor Pocahontas døde i Gravesend 17. mars 1617.
Oppgangstider
Rolfe var den første som lyktes i å dyrke tobakk i Jamestown. Tobakk som ble dyrket i Virginia før dette, Nicotiana Rustica, var ikke populær i Europa. Men Rolfe hadde tatt med seg noen frø av Nicotiana Tabacum fra Bermuda. Kort tid etter at han ankom, døde hans første kone etter å ha født en datter i Bermuda som ikke levde lenge nok til å se Virginia. Selv om de fleste ikke ville arbeide på tobakksmarkene, klarte Rolfe å skape seg en formue ved tobakksdyrking. Da han dro til England med Pocahontas, var han en rik mann. Paret hadde fått en sønn, Thomas. Da Rolfe kom tilbake til Jamestown etter Pocahontas' død, forble Thomas i England.
Rolfe giftet seg med Jane Pierce da han kom tilbake til Jamestown og fortsatte å foredle tobakken. Resultatet var at da han døde i 1622 var Jamestown en blomstrende produsent av tobakk. Befolkningen hadde allerede overskredet 4000. Tobakksdyrkingen førte til at de første av koloniens første svarte kontraktstjenere ble bragt dit. Det kom samtidig kvinner fra England i 1619.
Samme år møttes Burgesses-forsamlingen, den første lovgivende forsamlingen av valgte representanter i Amerika, i kirken i Jamestown. Deres første lov var å fastsette minimumspris for salget av tobakk. I 1622 drepte opprørere ledet av Opechancanough nesten 400 nybyggere. Jamestown ble spart fra ødeleggelsene fordi en indianergutt ved navn Chanco hadde rukket å advare Richard Pace, en nybygger som var ankommet omkring 1613. Etter å ha sikret seg selv og sine naboer på sørsiden av James-elven, tok Pace en kano over elven for å advare Jamestown som så vidt unngikk ødeleggelse. Ett år senere arbeidet William Tucker og dr John Potts frem en fredsavtale med Powhatan-indianerne. For å besegle den foreslo de en skål. Men de hadde forgiftet spriten. 200 indianere ble drept av giften og 50 flere ble slaktet av kolonistene.
I 1624 mistet Virginia Company sin kontrakt og Virginia ble en kronkoloni.