cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Inglourious Basterds
Handling
Hicox, sammen med Stiglitz og Wicki, reiser til en taverna i det tysk-okkuperte Nord-Frankrike for å møte den tyske film-stjernen Bridget von Hammersmark, en undercover alliert agent som også skal delta på premieren. Hicox får utilsiktet oppmerksomheten til Wehrmacht-sersjant Wilhelm og major Dieter Hellström, og avslører hvem Basters egentlig er. En skuddveksling oppstår som dreper alle bortsett fra sersjant Wilhelm og von Hammersmark, som blir skutt i beinet. Underveis forsøker Landa å få kontakte med noen overordnede for de allierte styrkene i forsøk på å inngå en avtale: Han er villig til å la oppdraget deres fortsette, i bytte mot at han selv skal få full benådning for alt han har vært med på - samt en rekke andre privilegier.
McDowell County (Vest-Virginia)
McDowell County er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger sør i staten og grenser mot Wyoming County i nord, Mercer County i øst og mot Mingo County i nordvest. Det har også grense mot delstaten Virginia i sør og vest.
McDowell Countys totale areal er 1 385 km² hvorav 0 km² er vann. I 2000 hadde fylket 27 329 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i Welch.
Fylket ble grunnlagt i 1858 og er oppkalt etter guvernør James McDowell.
VM i sjakk for kvinner 1934
VM i sjakk for kvinner 1934 (verdensmesterskapet i sjakk for kvinner) ble arrangert i Rotterdam i Nederland i 1934.
Aurstaupet
Aurstaupet er en foss i elva Aura ved Finnset i Eikesdalen i Nesset kommune i Møre og Romsdal.
Da Aura ble utbygd til kraftproduksjon på begynnelsen av 1950-tallet ble også vannføringen i Aurstaupet sterkt redusert. Det er bare under snøsmeltingen om våren og ved kraftig regn om sommeren og høsten at fossen kan oppleves noenlunde som den engang var.
Kempon Hokke-shū
Kempon Hokke-shū (japansk: 顕本法華宗) er en japansk Nichirenbuddhistisk bevegelse som bygger på lærdommene til den japanske religiøse reformatoren Nichiren (1222–1282). Den ble grunnlagt av Nichijū (1314–1392) i 1384.
I Japan har den et medlemskap på omkring 100,000 husholdninger og flere legmedlemmer befinner seg i USA. Den internasjonale grenen av Kempon Hokke-shū er for øyeblikket Sinyou Tsuchiya.
Fletch lever
Fletch lever (originaltittel: Fletch Lives) er en amerikansk krimkomedie fra 1989 med Chevy Chase i hovedrollen som journalisten Fletch. Andre sentrale roller spilles av Hal Holbrook, Julianne Phillips og R. Lee Ermey. Regien er ved Michael Ritchie. Fletch lever er en oppfølger til Fletch.
Filmen fikk lunken mottakelse av filmkritikerne, men ble en moderat publikumssuksess.
Handling
Fletch (Checy Chase) arver en gammel tante, og reiser fra Los Angeles til Louisiana for å overta plantasjen Belle Isles. Han havner etterhvert til sengs med sakføreren som skal overlate ham tantens arv, og problemene starter når han neste morgen finner henne myrdet. Fletch starter egen etterforskning, men havner selv i fengsel. Etter det kortvarige fengselsoppholdet leder etterforskningen ham til en kristen vekkelsesbevegelse som ledes av den predikanten Jimmy Lee Farnsworth (R. Lee Ermey). Fletch oppdager at predikanten bruker tvilsomme metoder under sine store vekkelsesmøter og han blir også kjent med at han ønsker å bygge en kristen opplevelsespark på eiendommen til Fletch. Men eiendommen viser seg også å være ønsket av et firma som driver med kjemikalier.
Om filmen
VGs anmelder gav den terningkast fire og mente at den var riktig underholdende, til tross for at den hadde en «syltynn historie». Dagbladets anmelder gav den terningkast tre.
Den innbrakte $35,1 millioner på amerikanske kinoer og havnet dermed på en 35.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1989.
Arnaud Destatte
Arnaud Destatte (født 26. juli 1988 i Uccle) er en belgisk sprinter, som spesialiserer seg på 400 meter.
Nyhrox
Bakgrunn
Bergquist ble introdusert til Fortnite i 2018. Han vant halvannen million dollar i Fortnite-VM i 2019 som fant sted 26. til 28. juli 2019 i Arthur Ashe Stadium i Flushing, sammen med David Wang, kjent som spilleren «aqua».
Karriere
Noen måneder etter å ha vunnet verdensmesterskapet signerte Nyhrox kontrakt med den tyske fotballspilleren Mezut Özil og hans team M10 Esports. Nyhrox forlot M10 til fordel for Nordavind i mars 2021.
I 2021 ble han UNICEF Norge Youth Advocate. Han jobber for å øke voksnes bevissthet når det gjelder hvordan barn og unge lever i sin digitale verden og hva de trenger av støtte og tilrettelegging fra voksne.
Bergquist delte ut prisen «Årets trener» under Idrettsgallaen 2020 sammen med Joachim Haraldsen. Det var altså første gangen e-sport ble representert på Idrettsgallen i noen form.
Bergquist var med i NRK TV-serien Gamerne, som følger hverdagen til noen av Norges beste e-sportsutøvere. Han var også med i dokumentarserien Enter e-sport på samme kanal.
Fotballklubben Vigør
Fotballklubben Vigør (stiftet 5. oktober 1918) er et idrettslag fra Kristiansand, med om lag 1 000 medlemmer som i tillegg til fotball også driver med curling, innebandy, squash, barneidrett og fotballfritidsordning FFO.
Arnaud Destatte
Karriere
Destatte ble belgisk mester på 400 meter i 2010, med ny personlig rekord på 46,28. Dette gjorde at han kvalifiserte seg til EM i friidrett 2010 i Barcelona. Her deltok han både individuelt og på stafett. På 400 meter nådde han semifinalen, men kom der på syvendeplass, og ble slått ut. Fire dager senere var han med på stafettlaget som vant bronse på 4 x 400 meter stafett. De fikk tiden 3.02,60, og ble slått av Russland og Storbritannia. De øvrige på laget var Kevin Borlée, Cédric Van Branteghem og Jonathan Borlée.
Fotballklubben Vigør
Klubben har flere fotballanlegg, blant annet er det en full elleverbane på Hellemyr, med en tribune på den ene langsiden og kiosk. Her er det også planer om å bygge klubbhus. Vigør har også en hall som ligger på Tinnheia, den består av to squashbaner, en kunstgressbane, garderober og en klubbstue med blant annet kiosk og alle Vigørs pokaler. Klubben disponerer også to 7'er baner, en på Krossen og en på Kartemyr.
Historikk
På sitt øverste nivå ble klubben rangert som Norges 38. beste klubb etter semifinaleplass i NM i 1938. Finaleplass var svært nære i 1938, men det ble tap for Mjøndalen på nøytral bane i Larvik. Gjennom store deler av 1950- og 1960-tallet var Vigør blant Sørlandets beste lag, dog ikke så klart som i storhetstida på 1930-tallet.
Vest-Telemark Skikrins
Vest-Telemark Skikrins er en tidligere krets i Norges Skiforbund.
Telemark Skikrets ble delt i Øst-Telemark Skikrets, Vest-Telemark Skikrins og Grenland Skikrets i 1918. De tre kretsene ble slått sammen til Telemark Skikrets igjen i 1986.
Jehovas vitners styrende råd
Jehovas vitners styrende råd, eller bare Det styrende råd, er Jehovas vitners øverste organ for åndelige spørsmål.
Nebria rufescens
Nebria rufescens er en av billene i delgruppen (underfamilien) rovløpere (Nebriinae) i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Nebria rufescens finnes i Europa, østover i Asia, til Sibir, samt i Nord-Amerika. Finnes i Norge.
Jehovas vitners styrende råd
Det styrende råd blir i Jehovas vitners litteratur framstilt som en talsmann for «den tro og kloke slave» (også omtalt som en klasse, som i «slaveklassen» ), og at Jesus Kristus bruker «den tro og kloke slave» som en forvalter for sine jordiske interesser, alle rikets jordiske aktiva inkludert. Det styrende råd utnevner både medlemmer av utvalgene ved hovedkontorene og alle reisende tilsynsmenn, sistnevnte gruppe etter anbefaling fra det lokale avdelingskontoret.
Nebria rufescens
Utseende
Nebria rufescens er mellom 9 og 12 millimeter lang. Dekkvingene er svarte eller mørkt rød-brune. Halsskjoldet (ponotum) og hodet i samme farge. Beina er noe lysere, brun-orange. Følehornene er mørke, svart brune med lysere rotledd.
Jehovas vitners styrende råd
Nåværende medlemmer
Jehovas vitners styrende råd har siden januar 2018 bestått av sju medlemmer:
Nebria rufescens
Levevis
Nebria rufescens finnes like ved vannlinjen langs strender og i fjellet. Larvene lever som rovdyr.
Jehovas vitners styrende råd
Nåværende medlemmer
Det styrende råd var fram til 1971 identisk med styret i Watch Tower Bible and Tract Society of Pennsylvania (Selskapet Vakttårnet).
Nebria rufescens
Levevis
De tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Jehovas vitners styrende råd
Noter
<references group="upper-alpha"/>
Nebria rufescens
Eksterne lenker
http://www.faunaeur.org/full_results.php?id=112493
Akselavstand
Akselavstand er avstanden mellom akselene (rotasjonssenteret i hjulene) på et kjøretøy. Et eksempel er avstanden mellom for- og bakhjulene på en bil (se bilde til høyre).
En kortere akselavstand gir bilen en større manøvreringsevne mens en lengre akselavstand gir bilen bedre retningsstabilitet. Her vil imidlertid distribusjonen av masse og tregheten spille en stor rolle.
Katarina Barley
Katarina Barley (født 19. november 1968 i Köln) er en tysk jurist og politiker (SPD), og fra 2019 medlem av Europaparlamentet. Hun ble født som britisk statsborger og ble tysk borger senere.
Barley var Tysklands justisminister fra 2018 til 2019, og tidligere fra 2017 til 2018 Tysklands familieminister. En kort periode fungerte hun som arbeids- og sosialminister. Barley ble medlem av Forbundsdagen ved valget i 2013. Hun var SPDs generalsekretær fra 2015 til 2017.
Bakgrunn
Katarina Barley er datter av en engelsk journalist i Deutsche Welle, og en tysk lege. Etternavnet har hun fra sin far, som er fra Lincolnshire i England. Hun ble født som britisk statsborger, og fikk først tysk statsborgerskap senere i livet, og har dobbelt statsborgerskap.
Katarina Barley var tidligere gift med advokaten Antonio som i likhet med henne selv er statsborger i to europeiske land, Spania og Nederland. De møttes da begge studerte i Paris og har to barn. Hun har bemerket at hennes barn har fire besteforeldre fra fire forskjellige europeiske land.
Yrkeskarriere
Hun studerte jus ved Philipps-Universität Marburg og Université Paris-Sud. Hun tok diplom i fransk rett (Diplôme de Droit Français) i Paris i 1990, tysk juridisk embetseksamen i 1993 og juridisk doktorgrad ved Westfälische Wilhelms-Universität Münster i 1998.
Barley arbeidet først som forretningsadvokat i advokatfirmaet Wessing & Berenberg-Gossler i Hamburg (nå Taylor Wessing etter fusjonen med et britisk advokatfirma) frem til 1999. Deretter var hun vitenskapelig ansatt ved Rheinland-Pfalz' landdag og vitenskapelig ansatt ved Bundesverfassungsgericht. Barley var fra 2005 til 2006 tysk utsending til Maison de la Grande Région/Haus der Großregion i Luxembourg, et regionalt samarbeidsforum for Luxembourg og tilgrensende tyske, franske og belgiske regioner. Fra 2007 til 2008 arbeidet hun som dommer og fra 2008 til 2013 var hun ansatt som rådgiver i Justis- og forbrukerdepartementet i delstaten Rheinland-Pfalz.
Politiske verv
Barley har vært engasjert i lokal- og delstatspolitikk siden 1994 og ble valgt som medlem av Forbundsdagen i 2013. Hun ble utnevnt som familieminister i den føderale regjeringen 2. juni 2017, da hennes forgjenger Manuela Schwesig gikk av for å bli ministerpresident i Mecklenburg-Vorpommern. Barley var fra 14. mars 2018 til 27. juni 2019 Tysklands justisminister. Hun gikk av som justisminister da hun i 2019 ble valgt som medlem av Europaparlamentet, og sa dermed også fra seg medlemskapet i Forbundsdagen.
Solbergtjern
Solbergtjern (51 daa) er et tjern som ligger en snau kilometer vest for Tyristrand i Ringerike kommune, Buskerud, og på vestsiden av Tyrifjorden, i skråningen opp mot Holleia. Tjernet er tett omkranset av jordbruksarealer på alle kanter, og er kun skjermet av en smal kantsone.
Solbergtjern naturreservat
Solbergtjern naturreservat (48 daa, hvorav cirka 11 daa landareal) ble fastsatt ved kgl. res. 22. juni 2018 med hjemmel i lov 19. juni 2009 nr. 100 om forvaltning av naturens mangfold (naturmangfoldloven) § 34, jf. § 37 og § 62. Fremmet av Klima- og miljødepartementet. Solbergtjern naturreservat inngår i Tyrifjorden våtmarkssystem IBA.
Tjernet har en rik fauna av vann- og våtmarksfugler, blant annet andefugler. I tillegg finnes fiskeartene suter, abbor og gjedde der. Tjernet har også rik vegetasjon. Floraen domineres av vassrørkvein, flaskestarr, sjøsivaks, myrkongle, selsnepe, myrhatt, kjempepiggknopp, gul nøkkerose og vanlig tjønnaks. I tillegg forekommer blant annet skogsivaks, andemat, myrmaure, slyngsøtvier, elvesnelle, fredløs, myrtistel, pors, stortranebær, myrmjølke, sumpkarse, bukkeblad, mjølkerot, trådstarr, myrrapp, stor myrfiol, bekkeblom og kvasstarr.
Hertugdømmet Jülich
Hertugdømmet Jülich var en stat i Det tysk-romerske rike innenfor den nederrhinsk-westfaliske rikskrets. Det meste av området ligger innenfor dagens Nordrhein-Westfalen, mens en mindre del ligger innenfor dagens Nederland.
Riksumiddelbarhet ble stadfestet av keiser Ludvig IV av Wittelsbach i 1328, og det ble opphøyd til hertugdømme av keiser Karl IV av Det tysk-romerske rike i 1356. I 1423 fikk Jülich og Berg en felles hertug, og ble deretter ofte omtalt som Hertugdømmet Jülich-Berg.
I perioden 1521 til 1614 var det del av de forente hertugdømmene Jülich-Kleve-Berg 1521 til 1614, gikk sammen med Berg inn i Pfalz-Neuburg som følge av Xantentraktaten av 12. november 1614.
Hertugdømmet ble okkupert av den franske republikken i 1794. Ved freden i Lunéville mellom den franske republikken og Habsburgmonarkiet i 1801 ble området formelt avstått til Frankrike.
Etter Wienerkongressen i 1815 kom det meste av området under Kongeriket Preussen som Provinsen Jülich-Kleve-Berg, fra 1822 Provinsen Rhinland, mens en mindre del med byene Sittard og Tegelen ble en del av provinsen Limburg i Det forente kongeriket Nederlandene.
Liten husedderkopp
Liten husedderkopp (Tegenaria domestica) er en edderkopp som tilhører familien traktedderkopper.
Utseende
Hunnens kropp er 9–10 mm lang, mens hannens kropp er 6–9 mm og noe smalere enn hunnens. Kroppen er tett besatt av korte hår. Den er lyst gulbrunlig med enkelte mørkere flekker. Beina er lange og slanke.
Den er nært beslektet med den noe større og ofte vanligere stor husedderkopp, men kan skilles fra denne ved å ha mørkere ringer på beina.
Levevis
Liten husedderkopp lever i hus og finnes over hele verden. Den spinner tette nett som ender i en trakt. Den foretrekker litt mørke steder, som kroker, bak gjenstander og oppunder tak. Hunnen kan klare seg uten mat og drikke i flere måneder. Husedderkopp er helt ufarlig for mennesker, de stikker seg raskt bort om de blir forstyrret.
Madonna i grotten
Madonna i grotten av Leonardo da Vinci finnes i to versjoner. Et av dem er fra 1483-1486, og finnes ved Louvre i Paris, mens det andre er fra 1495-1508 og henger på National Gallery i London. Begge maleriene viser jomfru Maria, Jesu mor med en ung kvinne framfor seg.
Malme
Malme (også brukt Malmefjorden) er et tettsted i Hustadvika kommune i Møre og Romsdal. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger ved Malmefjorden omtrent 11 kilometer sørøst for kommunesenteret Elnesvågen og ca. 13 kilometer nordøst for Molde sentrum. Fylkesvei 64 går gjennom Malme.
Hermann Keller (musikkviter)
Hermann Keller (født 20. november 1885, død 17. august 1967) var en tysk kirkemusiker og musikkviter.
Han ble født i Stuttgart og studerte i likhet med sin far arkitektur i sin hjemby og i München. Han tok privatundervisning hos Max Reger, som anbefalte ham å studere musikk. Keller fulgte Regers råd, og studerte musikk i München, Stuttgart og Leipzig. Fra 1910 var han lærer og organist i Weimar, før han dro tilbake til Stuttgart i 1916. I 1924 tok han en filosofisk doktorgrad med avhandlingen ''Die musikalische Artikulation insbesondere bei Joh. Seb. Bach''. Keller ble i 1928 utnevnt til leder for kirke- og skolemusikkavdelingen ved musikkhøyskolen i Stuttgart, hvor han ble frem til 1933. Etter annen verdenskrig ble han direktør for musikkhøyskolen, fra 1946 til 1952. Han døde i en trafikkulykke i 1967. Den 17. august 2007, 40-årsdagen for hans død, opprettet sønnen hans et nettsted for ham, med lenker, bilder og andre ressurser.
Marokko under Vinter-OL 1988
Marokko under Vinter-OL 1988. Tre mannlige sportsutøvere fra Marokko deltok i alpint under Vinter-OL 1988 i Calgary i Canada. Marokko, som deltok for tredje gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 41.-plass i slalåm for menn.
Vemundvik
Vemundvik er en tidligere kommune i Nord-Trøndelag, etablert i 1837 ved innføringen av formannskapslovene. Den er siden 1964 en del av Namsos kommune.
Vemundvik kommune ble opprettet ved innføring av formannskapslovene i 1837. I 1846 ble Namsos utskilt, I 1891 ble Klinga utskilt som egen kommune. Grensen mellom Vemundvik og Klinga er Namsen, slik at Vemundvik ligger nord for Namsen. Klinga, Vemundvik, Namsos ladested, deler av Otterøy og Finnangerodden i Fosnes ble i 1964 slått sammen til Namsos kommune.
Vemundvik hadde et areal på 239 km², og ligger øst og nord for Namsos by. 13 km² av arealet er øyer og holmer.
Kommunalhistorie
I 1941 kjøpte kommunen eget hus på Tiendeholmen. Her ble det innredet herredskassererkontor i 2. etasje og leilighet for herredskassereren i 1. etasje. På grunn av lite plass og usentral beliggenhet, ble kontoret snart flyttet til byen. Vemundvik kommunes administrasjon var altså stadig på flyttefot, men de kommunale kontorene lå det meste av tiden i Namsos eller i umiddelbar nærhet.
Vemundvik kirke ble bygget i 1875.
Røbergvik skole ble bygget i 1897 og Hals skole på Guldvik i 1898. I 1902 kom Sørenget skole og i 1926 fulgte Høknes skole.
Namdals folkehøgskole ble satt i gang på Hylla ved Namsos høsten 1884 av Marius Hægstad. Siden flyttet skolen fra bygd til bygd i flere år. Fra 1911 fikk skolen fast tilhold i Havika. I 1935 brant skolebygningen ned og skolen ble deretter flyttet til Grong. Sameskolen i Havika var i drift fra 1910 til 1951.
Demografi
Ved folketellingen i 1960 var de fleste sysselsatt i jordbruk og industri. Dernest kom bygg og anlegg, men det var også mange som var sysselsatt i varehandel og transport. Bare to personer drev med fiske.
Kommunikasjon
I 1891 hadde kommunen vegforbindelse med Overhalla over Engan. Til Namsos gikk det veg gjennom Havika, og i løpet av 1890-årene kom det veg til Namsos over Toddum og Guldvika. Etter krigen kom det veg fra Lavika til ferjeleiet Varpnesset med ferjeforbindelse over Lokkaren til Otterøya.
Veganlegget fra Sørenget til Løding ble fullført i 1928. Forbindelsen sørover til Klinga kommune gikk over Namsen fra ferjeleiet på Høknesnes til ferjeleiet Strømhylden på Spillum. Da Namsenbrua var ferdig i 1922 var dette av stor betydning for vegforbindelsen sørover.
Patrice Motsepe
Patrice Tlhopane Motsepe (født 28. januar 1962 i Gauteng) er en sørafrikansk advokat, forretningsmann og gruvemagnat.
Motsepe er utdannet ved University of Swaziland og University of the Witwatersrand. Han leder African Rainbow Minerals. Selskapet driver forretninger med gull, platina, jernholdige og uedle metaller, samt kull. I 2011 ble han regnet som Sør-Afrikas rikeste mann av den sørafrikanske avisen Sunday Times.
Jackson Irvine
Jackson Alexander Irvine (født 7. mars 1993) er en skotsk-australsk fotballspiller som spiller for den tyske klubben.
Landslaget
Den 15. oktober 2013 fikk han sin første landskamp for mot.
Arkivet etter Arendals Turnforening 1857–2011
Arkivet etter Arendals Turnforening 1857–2011 er innlemmet i Norges dokumentarv, et register over de viktigste dokumentene i norsk historie. Registeret er en nasjonal utgave av UNESCOs verdensminne-program (Memory of the World).
Thelma Coyne Long
Thelma Dorothy Coyne Long (født 14. oktober 1918 i Sydney, død 13. april 2015) var en australsk kvinnelig tennisspillere.
Arkivet etter Arendals Turnforening 1857–2011
Arkivet befinner seg på KUBEN i Arendal og inneholder blant annet, journaler, saksarkiv, regnskap, diplomer, trykksaker og omtrent hundre fotografier fra foreningens historie. Arkivet omfatter også foreningens stambok. Denne protokollen fra 1857 er bundet inn av Joseph Stockinger selv og inneholder blant annet foreningens lover og flere beretninger fra foreningens mange jubileer og andre markeringer.
Thelma Coyne Long
Thelma Long vant i løpet av sin tenniskarriere 19 Grand Slam-turneringer, to i single, 12 i double og fem i mixeddouble. Atten av titlene vant hun i australske- og en i franske mesterskapet.
Arkivet etter Arendals Turnforening 1857–2011
Nominasjonen
I nominasjonen skriver juryen: ''«Arkivet er et eksempel som dokumenterer fremveksten av den frivillige idrettsbevegelsen som en bred folkebevegelse med stor innvirking i norsk samfunnsliv. Arkivet er unikt i nasjonal sammenheng fordi det er fra landets nest eldste idrettslag og det er nærmest komplett fra opprettelsen fram til i dag. Arkivet forteller om tidlig rekruttering og hva som motiverte til medlemskap.»''
Thelma Coyne Long
I double vant Long i perioden 1936–52 ti GS-titler sammen med Nancye Wynne Bolton, alle i det australske mesterskapet. Hun vant også tre doubleturneringer sammen med Mary Bevis Hawton, i (1954, 1956 og 1958). I 1954 vant hun forøvrig en «triple crown», det vil si hun vant single-, double- og mixeddoubleturneringen.
Williams Santamaría Valdera
Williams Santamaría Valdera (født 5. august 1962 i Lambayeque i Peru, død 30. april 2021 i Callao) var en peruansk politiker. Han var borgermester i distriktet Mi Perú.
Biografi
Santamaría var sønn av Toribio Santamaría Chapoñán og Santos Manuela Baldera Chapoñán. Han studerte bedriftsadministrasjon og tekniske fag i Lima.
Jackson Irvine
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.
Williams Santamaría Valdera
Biografi
Han stilte - uten suksess - som kandidat til Perus kongress i provinsen Callao. I 2014 ble han medlem av Ventanillas distriktsråd og året etter prøvde han og bli valgt til borgermester i Mi Perú. Han lyktes først ved sitt annet forsøk, i 2018, og tiltrådte 19. januar 2019.
Jackson Irvine
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Williams Santamaría Valdera
Biografi
Santamaría døde av covid-19 i Callao den 30. april 2021.
Christen Grønnerup
Christen Grønnerup (2. april 1780–28. august 1846) var en dansk-norsk kjøpmann og stortingsmann fra Hjørring, aktiv i Holmestrand. I slutten av 1838 var han Holmestrands ordfører.
Grønnerup var fra byen Hjørring på Jylland. I 1809 ble han tilsatt på et handelskontor i Holmestrand, noen år senere giftet han seg med en kjøpmannsdatter i kjøpstaden og ble selv kjøpmann og eier av en bygård.
I 1815 kom Grønnerup med «en frimodig uttalelse» i Nationalbladet. Utsagnet bevirket at han ble tiltalt for brudd på trykkefridomen, men han ble frikjent da saken kom til doms to år senere. Grønnerup var Tønsberg og Holmestrand sin representant på Stortinget i 1821 og på det overordentlege Storting 1822. I 1821 var han medlem av fire komiteer, blant annet i komiteen om politistellet i stiftsbyene, og komiteen om toll- og konsumpsjonsstellet. Senere representerte han Holmestrand alene på stortingsamlingene i 1827, 1828, 1836, 1836-37. Her var han i 1827 med i komiteen om handel- og næringsfrihet, på det overordentlege Storting i 1828 i komiteen om valgloven, mens han i 1836 var medlem av budsjettkomiteen, og på det overordentlege Storting 1836-37 av gasjekomiteen.
Få måneder før han døde i Holmestrand i 1846 opprettet Grønnerup et legat verdt 1 500 speciedaler i sølv, penger som gikk til «et asyl med haandgjerningsskole». Kapitalen i legatet var på kroner 10 000 ved år 1900.
Kokstein
Kokstein er betegnelsen på løse stein som finnes i forhistorisk kontekst, og som bærer preg av å ha vært utsatt for kraftig oppvarming.
Bruk av stein for å magasinere varme er et fenomen som kjennes fra hele verden. I Norden finnes kokstein enkeltvis eller i konsentrasjoner på boplasser, fra tidlig steinalder til opp i middelalderen. Funn av kokstein i dyrket mark kan være en indikator på at det ligger gamle kulturspor under pløyelaget.
Kokstein kan brukes til å tilberede mat i kokegroper. Da fordeles rødglødende stein i bunnen av gropa, maten pakkes inn og legges oppå, og et nytt lag med kokstein legges oppå før gropa forsegles med torv. Ellers kan steinen slippes oppi en beholder med væske som skal varmes. Keramikkar, men også kar av brennbart materiale, som trebutter og skinnsekker, kan brukes. Kokstein kan også være stein brukt til oppvarming av hus, for eksempel badstuer.
Trondheim Skikrets
Trondheim Skikrets (stiftet 6. mars 1916) er en tidligere krets i Norges Skiforbund.
Kretsen het opprinnelig Trondhjems Skikreds. Kretsen skiftet navn til Trondheim og Omegn Skikrets i 1945, og til Trondheim Skikrets i 1964.
Kretsen ble slått sammen med Sør-Trøndelag Skikrets i 1971.
Louisa Martindale
Louisa Martindale (født 30. oktober 1872 i Leytonstone, død 5. februar 1966 i London) var en britisk lege, kirurg og forfatter. Hun fungerte som sorenskriver i Brighton-distriktet. I tillegg var hun fengselskommisjonær og medlem av National Council of Women. Hun jobbet på «Skotske Kvinners Sykehus» i Royaumont Abbey i Frankrike under første verdenskrig, og som kirurg i London under andre verdenskrig. Gjennom sitt forfatterskap fremmet hun medisin som en karriere for kvinner.
Bakgrunn
Louisa Martindale ble født i Leytonstone i Essex, og var det første barnet til William Martindale (ca. 1832–1874) og hans andre kone Louisa, født Spicer (1839–1914). Louisas mor var «en forkjemper for et bedre liv for kvinner». Hun var en aktiv suffragist og medlem av Liberal Federation, og medlem i den utøvende komité i National Union of Women's Suffrage Societies.
I 1880-årene holdt fru Martindale åpent hus for Brightons unge kvinnelige butikkansatte på regelmessig basis, og Lousia vokste opp i et støttende miljø for hennes fremtidige karrierevalg.
Etter at William Martindale døde, flyttet familien til Cornwall og derfra til Tyskland og Sveits, og endelig tilbake til England for å bo i Lewes, East Sussex. I 1885 flyttet familien igjen, denne gangen til Brighton, slik at Louisa og hennes søster Hilda kunne gå på Brighton High School for Girls. Fra tidlig alder hadde det blitt bestemt at Louisa skulle bli lege, og da hun var 17 år ble hun sendt til Royal Holloway, University of London i Egham. Hun begynte på London School of Medicine for Women i 1893. I 1901 dro hun nordover til Hull som assistent for dr. Mary Murdoch (1864–1916), og dette ble begynnelsen på hennes profesjonelle liv.
Karriere
Etter fem år i Hull tok Martindale doktorgraden i medisin i 1906 og returnerte til Brighton. Der startet hun sin egen allmennpraksis og snart ble hun bedt om å bli med i Lewes Road Dispensary for kvinner og barn (som i 1911 ble Lady Chichester Hospital, Brighton Branch). I 1920 var hun medvirkende i opprettelsen av det nye Sussex Hospital og hadde stillingen som senior kirurg og overlege der til 1937. Hun forlot Brighton og Hove i 1922 og flyttet til London for å starte en skole for kirurger, men fortsatte å operere på deltid på det nye Sussex Hospital. Martindales medisinske interesser var noen ganger kontroversielle, spesielt hennes studier av venerisk sykdom og prostitusjon; i hennes bok Under the Surface (1909) snakket hun ganske åpenlyst om nettopp disse temaene. Tydeligvis forårsaket dette en bevegelse i Underhuset. Likevel ble hun tildelt CBE i 1931.
Hun hadde et langt og fremragende liv og en bra karriere i medisin. Hun utførte over 7000 operasjoner. Hun fikk respekt og anerkjennelse fra både kolleger og sine pasienter for sitt arbeid. Hun ble gjort til medlem av Royal College of Obstetricians i 1933, og var medlem av Royal Society of Medicine. Til slutt ble hun spesialist i tidlig behandling av livmorhalskreft ved X-ray, og senere foreleste hun i hele Storbritannia, USA og Tyskland.
Martindale ble pensjonert fra praksis i 1947 og døde den 5. februar 1966. Da hun døde var hun hele 93 år.
Privatliv
Louisa Martindale giftet seg aldri og levde over tretti år med en annen kvinne, Ismay FitzGerald. Ismay var datter av baron FitzGerald av Kilmarnock. I sin selvbiografi A Woman Surgeon, skriver hun ganske åpent og ømt om sin kjærlighet for FitzGerald.
Andrew Wommack
Andrew Wommack (født 30. april 1949) er en amerikansk konservativ TV-evangelist og helbredelsespredikant.
Wommack har siden 1978 drevet sin forkynnervirksomhet gjennom selskapet Andrew Wommack Ministries. I 1994 etablerte han også Colorado Bible College, senere har denne bibelskolen skiftet navn til Charis Bible College. Totalt driver han virksomhet i ni land. Hans TV-program The Gospel Truth har tidvis blitt sendt på den norske kristne TV-kanelen God TV.
I 2018 var Wommack en av gjestetalerne på sommerkonferansen til den norske pinsemenigheten Filadelfia Kristiansand.
Hyndluljod
Hyndluljod (norrønt Hyndluljóð, «Hyndlas kvad») er et eddadikt fra en gang på 1200-tallet som vanligvis blir listet som en del av Den eldre Edda (også kalt Den poetiske Edda), men diktet finnes ikke i hovedmanuskriptet Codex Regius og er kun i sin helhet blitt bevart i Flateyboka fra 1300-tallet. Diktet består av 51 vers. Versene 30-45 kalles for «Den korte Voluspå» (Völuspá in skamma) da strofe 35 skal være hentet fra denne i Den yngre Edda (også kalt Prosa-Edda), og som opprinnelig kan ha vært et større og selvstendig verk. I diktet framfører jotunkvinnen (gygren) Hyndla en slektsoppramsing fra de mytiske helte- og kongsslektene som sies å være forfedrene til gudinnen (åsynjen) Frøyas elsker Ottar Innsteinsson (Ottar heimske).
Opprinnelse
Peter Andreas Munch tidfester diktet til midten av det 8. århundre ut fra det faktum at Harald Hildetann nevnes (vers 29), men ikke Sigurd Ring. Harald Hildetann falt i slaget ved Bråvalla som tidfestes til rundt 750. Haakon Shetelig mener det sannsynligvis er yngre, fra 9. århundre. Men, som Shetelig også skriver, det ville være nærliggende å tro at diktet opprinnelig er diktet til Ottar heimske selv, og han må ha levd i det 7. århundre uten at det nødvendigvis nå foreligger i sin opprinnelige form.
Tilknytning til andre sagaer
Ottar Innsteinsson, som diktet ramser opp forfedrene til, er ifølge Finnur Jónsson, sønn av den Innstein som forekommer i Sagaen om Halv og halvsrekkene. Innstein deltok på krigertoktene til rogalandskongen Halv og hans krigere, sannsynligvis rundt år 800 eller litt senere. Ottar skulle da ha levd rundt 850, og Jónsson hevder at sagnet rundt ham ikke kunne blitt til før minst 100 år senere. Han tidfester derfor det opprinnelige diktet til rundt 975 og peker også på at det er forvansket og omgjort i stor grad fram til nedskrivingen i det 13. århundre.
Frøya og Hyndla
I diktet møter kjærlighetsgudinnen Frøya jotunkvinnen og volven Hyndla og sammen rir de til Valhall. Frøya rir på sin gris, galten Hildesvinet mens Hyndla rir på en ulv. Deres ærend er å avdekke slektskapet til Ottar Innsteinsson, Frøyas elsker, slik at han kan få sin arv og vinne et veddemål med den danske sagnkongen Angantyr. Det viser seg at Ottar nedstammer fra en rekke oldtidshelter som blant annet Sigurd Fåvnesbane. I den korte Voluspå fortelles det også om en rekke figurer fra norrøn mytologi, og diktet er formet som en samtale mellom Frøya og Hyndla, men som helhet består det i stor grad av at Hyndla framsier en rekke navn fra Ottars ætt.
En pussighet er beskrivelsen av den overnaturlige unnfangelse som skjer i vers 41 hvor Loke blir «mor» til en volve etter å ha spist en kvinnes hjerte.
Tolkning
Den norske filologen og en av de fremste forskere på norrøn mytologi, Gro Steinsland, har analysert diktet i henhold til diskusjonen om de nordiske kongenes sakrale karakter og begrepet det hellige bryllup (hierogami-myten). En mulig tolkning er at den ytre handlingen er kongeinitiasjon hvor Frøya følger den unge og vordende kong Ottar på en reise til dødsriket (Valhall). Det unge kongsemnet skal symbolsk overtre dødens grenser. Åpningslinjen forteller hensikten:
I en linje i kom volven Hyndla med en profeti om den samme visjonen som nevnes i Voluspå, og hun er heller ikke ulik volven i sistnevnte dikt. Visjonen, slik Steinsland tolker den, i setningen «Da kommer en enda mektigere, ham våger jeg ikke nevne», er muligens en ny Heimdall som den øverste og fremste guden etter Ragnarok. Muligens en ny dimensjon i den norrøne hedendommen i den siste fase av religionens utvikling.
Proteinini
Proteinini er en gruppe (stamme) av små biller som er vanlige i kompost og annet råtnende plantemateriale. Til Kortvinger (Staphylinidae) å være har de forholdsvis lange dekkvinger, og de kan minne om enkelte glansbiller.
Utseende
Små (vanligvis 1 – 2 mm), brede, litt flate biller, gulaktige, brunaktige eller svarte. Hodet er bredere enn langt med små fasettøyne. Hos slekten Metopsia er det firkantet, hos de andre slektene omtrent trekantet i omriss. Antennene ender i en svakt antydet kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt. Hos slekten Proteinus er sidene jevnt krummet, hos Megarthrus og Metopsia er de innskåret ved bakhjørnene. Dekkvingene er ganske lange, mye lengre enn brystskjoldet, og dekker de fremste ryggleddene. Bakkroppen er bred og noe flattrykt. Beina er korte og ganske kraftige, leggene (tibiae) er noe utvidet særlig hos hannene.
Levevis
Artene finnes ofte tallrikt i kompost og på sopp. Slekten Metopsia, som er ganske sjelden i Norge, ser ut til å være knyttet til gressmarker. Disse billene flyr godt og man kan finne dem svermende i solskinn.
Akvakultur i Norge
Akvakultur i Norge omfatter all virksomhet som arbeider med akvakultur, altså mat fra havet, gjennom fiskeoppdrett, fiskeri og fiskeforedlingsindustri, i Norge. Fiskeindustribedrifter kjøper fisk og annen sjømat fra fiskeflåten. De sorterer og behandler sjømaten, før den blir videresolgt til det norske eller det utenlandske markedet. Mesteparten blir eksportert av eksportører som er godkjent av eksportutvalget for fisk. Mottakerne er importører i land over hele verden. Fiskeri- og havbruksnæringen er en av Norges største eksportnæringer.
Fiske har lenge vært en bærebjelke i bosetningen langs norskekysten. Før ble fisken bearbeidet og fraktet til større byer. Noen av disse byene var eksporthavner mot Europa og andre verdensdeler som Latin-Amerika. Den største og mest kjente tørrfisk-byen var Bergen. Kristiansund var den største klippfisk-byen. Stavanger og Haugesund var også store fiskeribyer. Lofotfisket er det viktigste sesongfisket etter torsk i Norge.
Bakgrunn
For dem som kjøper fisken er det viktig at de får fisk som er av høy kvalitet, at den er oppbevart under gode forhold og at den har brukt kort tid fra mottak til butikk. Derfor kan det lønne seg å satse på ferskvaredisker med stort utvalg av fisk og skalldyr og med faglærte fiskehandlere bak disken. Men fisk som er fryst etter moderne metoder har like høy kvalitet som fersk fisk, bare utgangspunktet er prima råstoff.
Videreforedling av fisk og skalldyr foregår på mange forskjellige måter. Av foredlings og konserveringsmetoder er det de tradisjonsrike metodene salting, røyking og klippfiskproduksjon. I tillegg selges fisk fryst og hermetisert.
Havbruksnæringen i Norge ble bygget opp fra 1960-årene, med aktiv rolle fra staten, ved regulering, støtte til forskning- og utvikling, ved utviklingstillatelser og ved Statkorn Holding, kjent som fôrselskapet Cermaq.
Dagens virksomhet
Langs kysten har mange havbruksanlegg spesialisert seg på oppdrett av blant annet laks, ørret, torsk eller dyrking av blåskjell. Oppdretterne leverer til slakterier og selger til utlandet gjennom godkjente eksportører. Mange bedrifter utfører alle oppgavene fra oppdrett av råvare til salg av bearbeidet produkt. Oppdrettsnæringen har vokst hurtig og i stadig utvikling. Det eksporteres sjømat fra Norge til mer enn 150 land over hele verden. I 2005 eksporterte Norge 2 millioner tonn sjømat for 32 milliarder kroner, med fersk oppdrettslaks som det dominerende produktet.
Norsk fiskeri og havbruksnæring selger sjømat til hele verden. Norges lange kyst er som skapt for fiske og havbruk. Norges havområder er mer enn seks ganger større enn våre landområder, og har noen av verdens rikeste fiskebanker.
Konsolidering og fordeling av verdiskapning
Over tid har særlig havbruksnæringen blitt konsolidert (bedrifter slått sammen). Mens det i begynnelsen av 1990-årene var 650 selskaper som hadde konsesjon for oppdrett, ble det redusert til rundt 100 selskaper i 2019, og 4 selskaper eier 50 % av produksjonskapasiteten. Konsolideringen har gitt bedre produktivitet, men også gjort at havbruksnæringen i dag (2021) er del av global industri, hvor 30–40 prosent eies fra andre land.
Arctic Circle Raceway
Arctic Circle Raceway er en asfaltert motorsport-bane ved Storforshei (25 nord for Mo i Rana) i Nordland fylke.
Banen er 3 753 m lang, og er Norges lengste asfaltbane. Baneanlegget sto ferdig i 1995, og kostet mer enn 60 millioner kroner å realisere. Banen ble først og fremst utformet for roadracing med motorsykkel, men benyttes også til bilsport. Banebredden er på 11-13 meter, og det har flere ganger vært arrangert runder i det svenske touringcar-mesterskapet, STCC her.
Banen er bygd etter moderne sikkerhetskrav. På baneområdet fins det også en motocross-bane og en gokartbane.
Anlegget ligger på steinfyllingene fra uttaket av jernmalm hos Rana Gruber. Denne virksomhet har sine røtter tilbake til Dunderland Iron Ore Company.
Akvakultur i Norge
Konsolidering og fordeling av verdiskapning
Ved at havbruksnæringen er beskyttet mot konkurranse gjennom konsesjonsordningene får de ifølge seniorforsker Eric Nævdal, en betydelig, statsgarantert markedsmakt.
Arctic Circle Raceway
Eksempler på typer løp som kjøres på anlegget er:
I tillegg arrangerer lokale klubber og entusiaster trackdays (åpne treningsdager) for vanlige biler.
Klubber
Følgende klubber har banen som «hjemmebane»:
Barbour County (Vest-Virginia)
Barbour County er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Taylor County i nord, Tucker County i øst, Randolph County i sørøst, Upshur County i sørvest og mot Harrison County i vest.
Barbour Countys totale areal er 888 km² hvorav 5 km² er vann. I 2000 hadde fylket 15,557 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i Philippi.
Fylket ble grunnlagt 3. mars 1843 av land fra Harrison County, Lewis County og Randolph County. Barbour County er oppkalt etter dommer Philip Pendleton Barbour. Slaget ved Pilippi den 3. juni 1861 var det første slaget til lands under den amerikanske borgerkrigen.
Wearside Football League
Wearside Football League er en non-league fotball-konkurranse basert i England. Den består av en enkelt divisjon, som sitter på trinn 7 (eller nivå 11) av National League System. Under 2010-2011 sesongen, var det 20 klubber som konkurrerer i ligaen.
Til tross for navnet, dekker forbundet et langt større område enn bare Wearside, for 2009-10 sesongen inkluderte den klubber fra så langt sør som North Yorkshire, og fra så langt vest som Cumbria-området. Ligaen driver også tre cup konkurranser: The Monkwearmouth Charity Cup og Charity Cup, som begge har vært omstridte helt siden 1890-tallet, og i tillegg har de The League Challenge Cup, som for alvor ble etablert på 1930-tallet.
Steyr (andre betydninger)
Steyr har flere betydninger:
Berkeley County (Vest-Virginia)
Berkeley Countys totale areal er 833 km² hvorav 1 km² er vann. I 2000 hadde fylket 75,905 innbyggere og i 2005 var det 93,394. Administrasjonssenteret ligger i byen Martinsburg.
Fylket ble grunnlagt i 1772 av land fra Frederick County i Virginia, og er det nest eldste fylket i Vest-Virginia. Det er oppkalt etter enten Norborne Berkeley eller William Berkeley.
Spooks: The Greater Good
Spooks: The Greater Good er en britisk spion-film fra 2015. Den bygger videre på den britiske TV-serien Spooks som ble sendt på BBC fra 2002 til 2011, og er lagt flere år etter sesong 10 av TV-serien. Peter Firth gjentok sin rolle som karakteren Harry Pearce. Filmen hadde premiere i Storbritannia, den 8. mai 2015.
Sammendrag
Harry Pearce leder fremdeles en antiterror-avdeling i MI5. Han skal transportere en terrorist, Adem Qasim, gjennom London. De blir angrepet, Qasim stikker av, og en CIA-agent blir drept. MI5 blir ydmyket i pressen, og forholdet mellom britisk og amerikansk etterretning kjølner kraftig. Harry forfalsker sitt eget selvmord ved å hoppe ut i Themsen. Imidlertid blir det raskt avslørt at Harry fremdeles lever, og forfalsket sin død fordi han ble sabotert av noen høyere opp i MI5 som prøver å ødelegge dem fra innsiden.
Tidligere hadde Harry gitt en agent, Erik Watts, i oppdrag å gå undercover i en terrorcelle og spore opp Qasim. Harry snakker med Qasim for å finne ut hvem som hjalp ham flykte. Qasim avslører at han vet hvem Erin var, og har tatt henne som gissel. Han skyter Erin i magen, og hun dør. I Moskva blir Will Holloway plukket opp av MI5-agenten Hannah Santo, og tatt med til ledelsen av MI5. Det blir avslørt at Wills far jobbet sammen med Harry, og ble drept i en aksjon under et oppdrag i Berlin. Harry ber Will om å finne forræderen i MI5.
Will snakker med June som var med på den mislykkede transporten. Hun ber Will undersøke Robert Vass som også var med på transporten. Hos Vass finner de konto-utskrifter som kan tyde på at han har fått flere hemmelige innbetalinger. Når Vass kommer hjem, dreper June ham. En selvmordsbomber dreper flere høytstående militære og etterretningsagenter. Qasim tar kreditt for dette, og planlegger et angrep på Oxford Circus som vil drepe hundrevis av sivile. Harry innser at June plantet bevis mot Vass, og drepte ham for å få ham til å virke skyldig.
Will, Harry og flere M15-agenter klarer å ta ut Qasim og hans menn. Harry snakker med M15-visedirektør Geraldine Maltby og avslører at han vet at hun var den som saboterte fangetransporten og lot Qasim rømme. Men hun nekter å ta konsekvenser for sine handlinger. Harry avslører at han forgiftet maten hennes, og hun bare har to timer igjen å leve. Men Harry er fremdeles mistenkt for å være dobbeltagenten som lot Qasim unnslippe. Derfor må han fremdeles flykte fra MI5 og myndighetene.
Zvenigorod
Historie
Bosetningen har eksistert siden 1100-tallet, dog er den første gang nevnt i dokumenter i 1338.
Zvenigorod ble for alvor kjent på slutten av 1300-tallet, etter at Dmitrij Donskoj testamenterte den til sin andre sønn Jurij, som grunnla sin residens på den bratte bredden av Moskva-elva. I den lokale kreml, kalt Gorodok, finnes det eneste fullt bevarte eksemplet på 1300-talls Moskva-arkitektur, Maria Himmelfartskatedralen fra 1399. I katedralens interiør finnes fresker av den store Andrej Rubljov.
Zvenigorod blir primært husket for krigene som ble utkjempet av Jurijs sønner for kontroll over Moskva i regjeringstiden til deres slektning Vasilij II (1425–1462). Etter at de hadde tapt ble byen innlemmet i Storfyrstedømmet Moskva.
Zvenigorod fikk byrettigheter i 1784. På slutten av 1800-tallet fikk ble byen populær blant Moskvas intelligentsia. Mange ekstravagante dachaer ble bygget i nærheten. Noen av disse huser i dag museer for Sergej Tanejev, Anton Tsjekhov og Isaac Levitan.
Savvino-Storozjevskij-klosteret
Prins Jurij ba i 1398 St. Savva, en av Sergij Radonezjskijs første disipler, å dra til Zvenigorod og etablere et kloster på Storozji Holm (Utkikksåsen). St. Savva av Storozji ble i den hvite Jomfrufødselskatedralen i 1407. Denne diminutive, grovt tilhugde kirken står fremdeles, selv om dagens utsøkte utseende er et resultat av en nylig restaurering. Fresker i alteret dateres til rundt 1420, men resten av interiøret ble malt i 1656. En storslått ikonostasis i fem rader og himmelporter i Stroganov-stil ble installert i 1652.
I 1650 ble klosteret valgt av tsar Aleksej I som hans residens utenfor byen. I løpet av fem år bygget de et kongelig palass i hvit stein og et lysthus for tsarina. Klosteret ble innringet med steinmurer og tårn, etter mønster fra Troitse-Sergijeva Lavra. Aleksejs sønn, tsar Fjodor III tilbrakte mesteparten av sin tid her, men etter hans død i 1682 gikk det tilbake med klosteret.
I mai 1918, da bolsjevikene forsøkte å konfiskere relikviene av St. Savva, ble flere personer skutt og drept. I 1985 ble klosteret underlagt Danilov-klosteret i Moskva. St. Savvas relikvier ble returnert til klosteret i 1998.
Helligkåring
Helligkåring eller kanonisering er en erklæring om at en avdød person er en kristen helgen, slik at personen blir gjenstand for helgenkult. Helligkåring har røtter tilbake til oldkirken, men prosessen har siden gått gjennom mange endringer. De kirker som praktiserer helgenkåring i den tradisjonelle forstand er Den katolske kirke, Den ortodokse kirke og de orientalske ortodokse kirker. Den anglikanske kirke har også en form for helligkåring, som avviker fra tradisjonen ved at også personer som ikke er medlemmer av kirken kan helligkåres, og ved at det ikke medfører noen helgenkult.
Historie
Bakgrunnen for helligkåring er tanken om at kirken består av tre deler: Den stridende kirke (de levende på jorden), den lidende kirke (sjelene i skjærsilden) og den seirende kirke (de hellige i himmelen). Disse tre gruppene utgjør en helhet, som går utover grensene for den synlige kirke. Allerede i oldkirken oppsto idéen om at de forskjellige grupper kan gå i forbønn for hverandre, og det er da naturlig å tenke seg at de som er i best posisjon til å hjelpe andre er de som er nærmest Gud. Helgenkult er således ikke dyrkelse av helgener på linje med dyrkelsen av Gud, men æresbevisninger mot de man tror har nådd de kristnes mål, frelse og inntreden i Guds rike.
For at en helgenkult skal regnes som universell – gjeldende for hele kirken – må den godkjennes av kirkens overhode. I Den katolske kirke vil dette si paven, mens det i de ortodokse kirker er patriarkene. Ettersom man så at lokale avgjørelser ikke alltid var tatt på spesielt godt grunnlag – det å ha en lokal helgen kunne gi stor prestisje, og dette ble enkelte ganger tellende – begynte en gradvis sentralisering av helligkåringer. Spesielt tydelig er dette i Den katolske kirke, der pave Alexander III (1159–1181) innskrenket retten til å helligkåre til paven. Man så dog ofte litt stort på det, og det finnes eksempler på lokale helligkåringer også etter dette. Men i 1634 utstedte pave Urban VII en bulle som formelt la alle helligkåringer og saligkåringer til Den hellige stol.
Praksis i ulike kirker
Som i mange andre spørsmål er det et typisk skille mellom øst og vest. Den katolske kirke har en juridisk prosess, mens man i øst har en mer uformell tilnærming.