cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aase Gulbrandsen
Kunst og teknikk
Av og til fremstår verkene rolige og meditative, andre ganger dynamiske og ekspressive, i en kamp mellom lys og mørke. Hun er spesielt kjent for sin unike bruk av kullet, som Rømcke Thue beskriver som følger:"Med sikker sans for valører, fra det helt hvite til det helt svarte, oppnår hun et rikt nyansert uttrykk. I møtet mellom det lysfylte, luftige og det mørke, hemmelighetsfulle oppstår en romopplevelse av poetisk karakter … Med sin store tekniske dyktighet og sin særegne bruk av stiften i et rikt register av valører tilfører Aase Gulbrandsen sine kullbilder fascinerende maleriske kvaliteter. Ved siden av Håkon Bleken er det knapt noen norsk kulltegner som i nyere tid har oppnådd så overbevisende resultater med den maleriske bruk av kullet."
Høsten 1995 gjennomførte modernisten og maleren Gulbrandsen et minneverdig «stunt» i protest mot konseptkunstneren Joseph Kosuth s uttalelser om at maleriet som kunstform hadde utspilt sin rolle. En stille søndag dro hun fra sitt atelier i Oslo rådhus opp til Kosuths utstilling i Kunstnernes Hus og klistret ett av sine egne enorme lerreter opp på «ordveggen» som konseptkunstneren hadde konstruert, slik at den ble fullstendig dekket av maleri.
Rørosseminaret
Rørosseminaret (engelsk: TAF International Celebration of Architecture) er en internasjonal arkitekturbiennale som arrangeres på Røros. Seminaret varer vanligvis i tre dager. Arrangør er Trondhjems arkitektforening (TAF).
Seminarets engelske navn (oversatt: TAFs internasjonale feiring av arkitektur) er basert på at arrangørene allerede fra 1990 formulerte intensjonen med arrangementet som en feiring av god arkitektur. Rørosseminaret skulle være et sted der «arkitekter møtes, nyter god arkitektur og finner inspirasjon.»
Det første Rørosseminaret ble arrangert i 1988, etter initiativ fra daværende formann i TAF: Lars Fasting. Seminaret fikk støtte fra Utenriksdepartementet, og Aga Khan Award for Architecture har samarbeidet med arrangørene siden 1990. Prisfondet foreslår foredragsholdere til seminaret, og TAFs medlemmer kommer med forslag til prisvinnere.
I 2010 ble seminaret arrangert i et samarbeid mellom TAF og NTNU, og inngikk i universitetets 100-årsjubileumsfeiring. Dette året ble noen av deltagerne forhindret fra å delta på seminaret, på grunn av luftfartsproblemene etter Eyjafjallajökulls vulkanutbrudd. Dette førte til at neste seminar, det trettende i rekken, ble arrangert allerede året etter, som del av TAFs markering av Arkitekturens år 2011. De påfølgende seminarene følger samme system som tidligere, de arrangeres annethvert år, f.o.m. 2011.
Rørosseminaret skiller seg fra de fleste andre arkitekturmøter og -konferanser, ved at arrangørene ikke inviterer internasjonalt kjente arkitekter som «trekkplaster», men bevisst inviterer kolleger fra «alle verdens utkanter», både geografisk og i forhold til arkitekters egen kunnskap om kollegers arbeid i resten av verden. Forbrødringen mellom kolleger fra ulike deler av verden er like viktig som det rent faglige (se punkt 5 nedenfor).
Helt siden 1988 har dette vært viktige innholdselementer i seminaret:
Selv om fellesskap og glede vektlegges, er seminaret også et forum for kritisk søken etter morgendagens arkitektur, gjennom foredrag, debatt og oppsummering. Det setter søkelys på forholdet mellom det lokale og det globale i arkitekturen.
En av arrangørene, professor Hans Skotte, sa i 1998 dette om seminaret: «Vi er et kontaktsted mellom regionale strømninger i ulike land og verdensdeler, og er med på å gi det regionale aspektet i arkitekturen en egen, legitim plass».
Siden Rørosseminaret første gang ble arrangert i 1988, har det utviklet seg til å bli blant de viktigste faglige begivenhetene i «den hjemlige profesjonens kursvirksomhet», ifølge redaksjonen i Arkitektnytt.
Kamakura-perioden
Kamakura-perioden er en periode i Japans historie, oppkalt etter Kamakurashogunatet, som hadde makten i denne perioden. Perioden varte fra 1185 og frem til 1333, da shogunatet ble beseiret og keisermakten ble gjenopprettet i en kort periode. Kamakuraperioden markerer overgangen til japansk middelalderhistorie, en periode som varte i rundt 700 år, og som var kjennetegnet av at keiserens makt ble redusert til en seremoniell rolle, mens ulike krigsherrer (shoguner) hadde den reelle makten. Denne perioden er også ofte henvist til som samuraienes tidsalder.
Bakgrunn
I Japan hadde keiseren frem til nederlaget i andre verdenskrig i 1945 guddommelig status, som følge av at han i henhold til den kongelige mytologien nedstammet direkte fra solgudinnen Ameratsu. Som følge av måten det japanske samfunnet var organisert på var imidlertid hans reelle makt redusert allerede før overgangen til Kamakuraperioden. Ulike krigsherrer hadde som følge av den oppdelingen av land som skjedde på 1100-tallet herredømme over rundt halvparten av all dyrkbar mark, rettigheter de forsvarte med sine egne private samuraistyrker. Det oppsto i denne perioden et føydalistisk system, ved at bønder som eide jord selv overførte denne til en krigsherre mot beskyttelse for å unngå hard skattlegging fra keiseren. Som følge av dette ble det vanskelig for keiseren å føre noen reell sentralisert kontroll med sitt rike, og i realiteten var det de ulike krigsherrene som hadde full kontroll over sine egne områder. Det oppsto på denne tiden maktkamper mellom ulike krigsherrer, der disses samuraihærer kom opp mot hverandre,og etter hvert var det et stadig færre antall krigsherrer som fikk mer og mer makt. Etter at Tairaklanen etter hvert opparbeidet seg kontroll over mesteparten av Japan rundt 1160, ble makten i 1185 overtatt av styrkene til Minamoto Yoritomo. I 1192 fikk Yoritomo keiserens tillatelse til å ta tittelen shogun, som oversatt betyr noe slikt som «øverste barbarundertrykkende general». Yoritomo kvittet seg ved hjelp av en svært brutal fremgangsmåte med rivalene fra Tairaklanen. Han slo seg deretter ned i byen Kamakura, i nærheten av nåværende Tokyo for å komme seg vekk fra Kyoto, der keiseren og Tairaklanen holdt til. Som en følge av dette ble navnet Kamakurashogunatet tatt i bruk, noe som igjen har gitt navn til perioden.
Politisk og militær utvikling
Yoritomo opprettet et sentralisert styre i Kamakura, som han kalte bakufu (i vesten er dette uttrykket ofte brukt synonymt med shogunat). I tiden som fulgte festnet den føydalistiske tradisjonen seg, med den forskjell at våpenmakt nå fikk mye større betydning. Det sies gjerne at Japan gikk inn i sverdets tid.
Selv om Tairaklanen var historie fikk ikke Kamakurashogunatet kontroll over hele Japan. Opprørske klaner holdt til i nord og vest, mest betydningsfull var Fujiwaraklanen i nord. Kamakurashogunatet klarte aldri å få kontroll over disse områdene, men i resten av Japan sluttet de ulike lensherrene seg i hovedsak til Kamakuraklanen. Etter at Yoritomo døde i 1199, tilfalt makten etter hvert hans svigerfar Hōjō Tokimasa fra Hōjōklanen. Tokimasa tok tittelen Sikken, og var formelt underordnet den egentlige shogunen, som i denne perioden ofte skiftet mellom forskjellige personer. Det var imidlertid sikken som hadde den reelle makten. I 1221 prøvde keiser Go-Toba å tilrive seg makten, og det oppsto kamper mellom keiserens styrker og styrkene til sikken Hōjō Yoshitoki, som på dette tidspunktet hadde overtatt makten fra sin far. Hōjōs styrker vant krigen med letthet, og som resultat ble keiserens makt redusert ytterligere. Det keiserlige hoffet fikk sin makt innskrenket, og måtte nå ha tillatelse fra Kamakura før de foretok seg noe. Keiseren nøt imidlertid fortsatt stor anseelse blant folket, og han og hans hoff fikk derfor beholde visse privilegier, noe som var nødvendig for å unngå opprør.
50 år på veien
50 år på veien er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i 2009.
Kamakura-perioden
Mongolsk invasjon
Etter å ha inntatt Kina i 1268 sendte Kublai-khan sine mongolske styrker til Japan i 1274 etter at et krav om overgivelse var blitt avslått. En styrke på anslagsvis 600 skip og 23 000 mann ankom den japanske kysten. Mongolene var i utgangspunktet både bedre utstyrt og bedre trent i den type kamp det var snakk om enn de japanske samuraistyrkene, og hadde overtaket i begynnelsen. Lengden på kampene, manglende forsyninger hjemmefra og opprør blant kinesiske og koreanske deltakere i den mongolske hæren svekket imidlertid mongolene. Japanerne hadde dessuten hellet med seg, da en stor tyfon tok med seg mesteparten av mongolenes skip, noe som førte til at mongolene måtte gi opp. Ved det andre angrepet som kom i 1281 var japanerne bedre forberedt. Kampene varte denne gangen i 7 uker, inntil en ny tyfon satte mongolene ut av spill. Kamakuraregjeringen forberedte seg etter dette på et nytt angrep, men dette kom aldri. Til tross for seieren ble misnøyen med styret etter hvert stort, ettersom kampene ikke førte noen erobringer med seg som kunne fordeles mellom de som hadde deltatt i kampene, i tillegg til at krigene hadde kostet store ressurser. Dette var opptakten til opprøret som førte til Kamakurashogunatets fall i 1333.
Keiseren tar makten
Hōjōklanen forsøkte å dempe misnøyen blant annet ved å øke makten til de ulike familieklanene. Dette fungerte i en periode, inntil 1318 da keiser Go-Daigo overtok. Go-Daigo var motstander av shogunatet, og opptrådte opprørsk mot Kamakurastyret ved å utnevne sin egen sønn til arving, noe som var i strid med keiserrekkefølgesystemet Hōjōklanen da hadde innført. Go-Daigo ble sendt i eksil i 1331, men dette førte til at generaler som var lojale mot keiseren gjorde opprør. Som følge av dette gikk Hōjōklanen i oppløsning, og shogunatet var dermed beseiret.
Go-Daigos mål var å gjenopprette den reelle keisermakten til slik det hadde vært tidligere. Han fikk imidlertid ikke beholde makten lenger enn rundt tre år. Generalene som hadde hjulpet ham med å fjerne Kamakurashogunatet hadde ikke som mål å gjenreise keiseren, men derimot å selv skaffe seg makten over Japan. To parter sto mot hverandre i maktkampen som oppsto, og dette resulterte i borgerkrig, som varte fra 1336 til 1392. Go-Daigo forlot Kyoto tidlig i denne perioden, og Ashikagafamilien tok etter dette over makten fra og med 1338, noe som markerte innledningen på Muromachiperioden.
Regina Vossen
Hun representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor hun ble nummer 6.
Fylkesvei 110 (Rogaland)
Fylkesvei 110 i Rogaland gikk mellom Bjerkreim og Urdalen i Bjerkreim. Veiens lengde var 14,0 km.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 4308 og en delstrekning av fylkesvei 4306.
Sjamkir vannkraftverk
Sjamkir vannkraftverk er en demning med vannkraftstasjon i elva Kura nordvest i Aserbajdsjan. Anlegget ligger ovenfor Mingetsjevir-demningen og dens store magasin.
Anlegget har turbiner med installert produksjonskapasitet (ytelse) på 380 MW.
Binaural
Binaural er Pearl Jams sjette studioalbum og ble gitt ut 16. mai 2000. Dette er det første Pearl Jam-albumet der Matt Cameron fra grungebandet Soundgarden medvirker. Det ble gitt ut to singler; «Nothing As It Seems» og «Light Years». Albumet kom på 2.-plass på Billboard 200.
Molybden
Molybden er et metallisk grunnstoff med kjemisk symbol Mo og atomnummer 42. Atommassen er 95,9 (u).
Historie
Navnet molybden kommer fra gresk Μόλυβδος molybdos (som betyr bly), og betegnet opprinnelig forskjellige blyholdige substanser. Senere omfattet begrepet visse blyglanslignende mineraler som grafitt, brunstein, molybdenglans osv.
Egenskaper
Molybden er et sølvhvitt transisjonsmetall som er hardt, men lettere formbart enn wolfram. Det reagerer ikke med hverken luft eller vann ved romtemperatur, men ved høyere temperaturer oksiderer det og danner molybdentrioksid. Av grunnstoffene er det bare tantal, osmium, rhenium og wolfram som har høyere smeltepunkt. Molybden brenner i temperaturer over 600 °C og har den laveste termiske utvidelseskoeffisienten av alle metaller i kommersiell bruk.
Isotoper
Naturlig forekommende molybden består av 7 isotoper, hvorav 6 er stabile: 92Mo (14,84 %), 94Mo (9,25 %), 95Mo (15,92 %), 96Mo (16,68 %), 97Mo (9,55 %), og 98Mo (24,13 %), og én er ustabil (og dermed radioaktiv): 100Mo (9,63 %) med halveringstid 8,56 × 1018 år. I tillegg er 26 kunstig fremstilte ustabile isotoper kjent. De mest stabile av disse er 93Mo med halveringstid 4 120 år, 99Mo med halveringstid 65,94 timer, 93m1Mo med halveringstid 6,85 timer, og 90Mo med halveringstid 5,56 timer. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 20 minutter, og de fleste kortere enn 1 minutt.
CAS-nummer: 7439-98-7
Forekomst
Molybden finnes ikke i ren metallisk form i naturen. Vanlig forekomst er som sulfidmalm sammen med andre tungmetaller som bly, sink osv. Molybdenglans (MoS2) er relativt vanlig i slike malmer. Sjeldne mineraler som wulfenitt (PbMoO4) har økonomisk betydning på grunn av at de ofte forekommer sammen med andre spormetaller som wolfram.
Fram til etter andre verdenskrig ble det brutt molybden i Knaben gruver i kommunen Kvinesdal i Vest-Agder.
I 2007 ble det fremstilt omtrent 187 000 tonn molybden på verdensbasis. De største produsentlandene var USA (59 400 tonn), Kina (46 000 tonn), Chile (41 100 tonn) og Peru (17 500 tonn). Andre land med molybdenproduksjon er Armenia, Canada, Iran, Kasakhstan, Kirgisistan, Mexico, Russland, Mongolia og Usbekistan. Verdens utvinnbare molybden-reserver er anslått til 8,6 millioner tonn. Gjenvinning av stållegeringer medfører at mye av molybdenet blir brukt om igjen, selv om rent molybden ikke blir gjenvunnet.
Anvendelse
Molybden brukes blant annet i stållegeringer for å øke smeltepunktet og for å gjøre det mer robust. Under den andre verdenskrig var det et ettertraktet metall for bruk i stålet på panservogner. De allierte bombet molybdengruvene på Knaben i Kvinesdal, Vest-Agder for å forhindre at den tyske okkupasjonsmakten skulle få tak i forekomstene. Molybden brukes også i skismøring for å gjøre skiene mer skittavstøtende og at de glir bedre. Det gjør også at smørningen holder lenger. Molybden brukes kun som topping under svært skitne snøforhold.
Fyllosilikater
Silicate minerals
Porsgrunn Ungdomskorps
Porsgrunn Ungdomskorps var et korps fra Porsgrunn i Telemark som ble stiftet 17. oktober 1930.
Karbonholdig kondritt
Karbonholdig kondritt eller C-kondritt er en klasse av kondritt-meteoritter bestående av minst 7 kjente grupper og mange ugrupperte meteoritter. Deres kjennetegn er som navnet angir, at de inneholder karbonat. De omfatter noen av de mest primitive kjente meteorittene. C-kondritter representerer bare en liten andel (4,6 %) av meteorittnedfallet.
Porsgrunn Ungdomskorps
Korpset ble 14. januar 1954 slått sammen med Porsgrunn Ungdomskorps til Porsgrunn Janitsjarorkester.
Historie
Porsgrunn Ungdomskorps ble stiftet på generalforsamling i forsamlingshuset Heimen i Porsgrunn. Korpset hadde ikke instrumenter, men lærer Martin Lunde fikk tillatelse av Stathelle formannskap til å låne noen instrumenter fra et nedlagt korps fra Stathelle. Dette viste seg at instrumenter av elendig forfatning.
Karbonholdig kondritt
Noen typer karbonholdige kondritter kan inneholde vann (opptil 22%), og organiske stoffer som aminosyrer, karboksylsyrer, sulfonsyrer, fosfonsyrer, alifatiske, aromatiske og polare hydrokarboner, fullerener, heterosykliske forbindelser, karbonylforbindelser, alkoholer, aminer og amider.
Porsgrunn Ungdomskorps
Historie
Andre verdenskrig satte etter hvert en stopper for driften av Porsgrunn Ungdomskorps. Korpset var ikke i virksomhet fra 12. februar 1943 til 8. mai 1945.
Dirigenter
Dirigenter i Porsgrunn Ungdomskorps
Det er vanskelig å være beskjeden
Det er vanskelig å være beskjeden er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i 2007.
International Garden Exposition Suncheon Bay Korea 2013
International Garden Exposition Suncheon Bay Korea 2013 arrangeres i Suncheon i Sør-Jeollaprovinsen i Sør-Korea fra 20. april 2013 til 20. oktober 2013. Arrangementet ble tildelt 16. september 2009 av The International Association of Horticultural Producers (APIH). Garden Expo vil omfatte et areal på 1 527 000㎡ rundt Suncheonbukta, og fokuserer på grønn industri og bærekraftig utvikling. Det vil bli arrangert mange utstillinger, blant annet av hager og arboreter. Arrangørene forventer fem millioner besøkende i løpet av de seks månedene arrangementet holder åpent.
Abu Dhabis Grand Prix 2009
Abu Dhabi Grand Prix 2009 (offisielt: I Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix) var det syttende og siste løpet i Formel 1-sesongen. Det fant sted 1. november 2009 på den nybygde banen Yas Marina Circuit, og var det første Abu Dhabis Grand Prix. Løpet startet kl. 17.00, og med solnedgang kl. 17.43 var dette også det første natt-og-dag-løpet i Formel 1-historien. Løpet ble vunnet av Red Bulls Sebastian Vettel, med lagkompisen Mark Webber på andreplass og Brawns Jenson Button på tredje. McLarens Lewis Hamilton startet fra pole position men måtte bryte løpet på grunn av en bremsesvikt.
Kvalifisering
Noter til tabellen:
Løpet
''Biler med KERS-system er merket med ( * )
Kvartal (tid)
Kvartal (latin: quartale (anni), «firedel (av et år)») er et firedels år. Vanligvis regnes årets fire kvartaler med begynnelse henholdsvis 1. januar, 1. april, 1. juli og 1. oktober. På engelsk forkortes ofte de fire kvartalene til Q1 (første kvartal), Q2 (andre kvartal), Q3 (tredje kvartal) og Q4 (fjerde kvartal).
Yousry Hafez
Yousry Hafez (født 30. august 1993) er en egyptisk bokser.
Han representerte Egypt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Songs From The Julekalender
Songs From The Julekalender er en CD og kassett som inneholder nesten alle sangene fra TV-julekalenderen The Julekalender, som opprinnelig ble innspilt av den danske musikk- og skuespillergruppen De Nattergale. Senere har denne julekalenderen blitt utgitt på norsk (The Julekalender) og finsk (The Joulukalenteri). Denne kassetten og CD-en ble utgitt både på dansk og norsk, og ble en hit i sine respektive land. Alle sangene er skrevet av De Nattergale, unntatt «Long Time Ago in Bethlehem», som er en tradisjonell julesang
Travellin' Strawberries, norsk
I 1994 oversatte Travellin' Strawberries The Julekalender til norsk. Denne versjonen er imidlertid prikk lik De Nattergales danske versjon, ved bare noen få unntak.
De Nattergale, dansk
Songs From The Julekalender er en CD av De Nattergale med nesten alle sangene fra deres julekalender, The Julekalender, inkludert en remix av «The Støvledance».
Sporliste
I motsetning til den norske versjonen, som ble utgitt på musikkplate i 1994, samtidig som julekalenderen gikk, ble den danske versjonen ikke utgitt før i 2001. Julekalenderen hadde gått på TV allerede i 1991.
Sigrid Terstegge
Sigrid Terstegge (født 3. juni 1960) er en tysk volleyballspiller.
Hun representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor hun ble nummer 6.
Oda Krohg
Oda Lasson Krohg (født Othilia Pauline Christine Lasson 11. juni 1860 i Åsgårdstrand, død 19. oktober 1935 i Oslo) var en norsk maler. Hun fikk lite formell kunstutdannelse, men absorberte raskt kunnskap fra kunstnermiljøet hun ble en del av. Hun debuterte på Høstutstillingen i 1886 med «Ved Christianiafjorden (Japansk lykt)». Hennes første år som kunstner regnes som en foregripen av nyromantikkens stemningsmaleri. De senere portrettene fikk et annet og mer robust uttrykk.
Familie
Oda Krohg var datter av regjeringsadvokat Christian Lasson, en fetter av Halfdan Kjerulf, og Alexandra von Munthe af Morgenstierne som var datter av prinsesse Anastasia Soltikoff (Saltykov), av russisk bojar- og fyrsteslekt og tidligere hoffdame hos tsarinaen som etterkommer av en bror av Katarina den stores favoritt Sergej Saltykov. Oda var nr tre i en søskenflokk på ti. Blant disse var broren Per Lasson og søstrene Bokken og Alexandra Lasson (sistnevnte gift med maleren Fritz Thaulow) de mest sentrale i hennes liv. Søsteren Soffi forlot sin første mann for å gifte seg med Holger Drachmann da han turnerte med Bokken i USA i 1899/1900. Familien Lasson bodde på syv rom i første etasje av huset i Grønnegata 19. I andre etasje bodde barnas farmor og en ugift tante. Oda ville bli maler, men da hennes far fikk vite det, sa han: «Ja, du kan jo begynne, men har du talent, så får du ikke lov.»
Oda giftet seg i 1881 med forretningsmannen Jørgen Marianus Flood Engelhart (1852–1921) og fikk to barn med ham, Sascha og Ba. Engelhart handlet med trelast og is. Da han gikk konkurs, tok Oda med seg barna i 1883, bosatte seg i Sporveisgata, og ble formelt skilt fra ham i 1888. Det hun reagerte på, var at han ikke hadde fortalt henne om situasjonen.
I 1885 ble hun elev av Erik Werenskiold og Christian Krohg. I 1885 fikk hun og Christian Krohg datteren Nana. Oda var formelt fortsatt gift med Engelhart, og reiste til Belgia der barnet ble født og plassert hos en fosterfamilie. Paret giftet seg i oktober 1888 etter skilsmissen fra Engelhart var klar, og Nana ble hentet hjem. Odas maleri «Stakkars liten» viser Nana med sin far. I 1889 ble sønnen Per født i Åsgårdstrand, og døpt der med Edvard Munch som fadder. Også Per Krohg ble en kjent maler.
3. juli 1893 feiret Odas far sin 60-årsdag på «Løkken»; 7. juli døde han. Oda flyttet da tilbake til barndomshjemmet på Lassonløkken. Våren 1895 flyttet Gunnar Heiberg hjem til sin mor som også bodde i Grønnegata. Slik kom han til å se en del til Oda Krohg. Sommeren 1897 tilbrakte Oda, mannen og sønnen Per i Dieppe hos Alexandra og Frits Thaulow. Per gikk på skole i Dieppe utover høsten og lærte fransk. I Thaulows hus bodde også Oscar Wilde etter sitt fengselsopphold i England, noe som ødela Thaulow-familiens ellers gode forhold til lokalbefolkningen. Oda Krohg reiste videre til Paris, der hun og sønnen Per flyttet sammen med Gunnar Heiberg. Stanisław Przybyszewski skrev i et brev at Oda hadde ødelagt fem gifte menn som angivelig hadde skrevet romaner og noveller om henne, og Edvard Munch hadde angivelig malt henne som en griff. Ragna Nielsen advarte unge slektninger mot Krohg-paret, og Oda Krohgs barn Sascha og Ba ble med sin far Jørgen Engelhart da han emigrerte til Brasil. I perioden 1901-09 bodde familien i Paris.
Karriere
Oda Krohg er kjent for landskapsbilder som «Ved Christianiafjorden (Japansk lykt)» (1886) og «Ved engen (Kinesisk lykt)» (1889), og andre arbeider som «En abonnent på Aftenposten» (1887), «Fra festen» (1892), «Rouge et Noir» (1912) og det muntre «Christian Krohg på Karl Johan» (1912). Hun malte også portretter av blant andre Aasta Hansteen, Ivar Arosenius, Gunnar Heiberg, Johanne Dybwad og Christian Krohg.
Aasta Hansteen sa: «''Fru Oda Krohg har fullendt mitt portrett. Det er utmerket. Hun er en mester.''»
Oda var en sentral skikkelse i den motkulturelle bevegelsen Kristiania-bohemen på 1880-90-tallet. Bildet av «bohem-prinsessen» har imidlertid til tider overskygget inntrykket av en kompetent kunstner. På Edvard Munchs etsning «Kafeinteriør» (1893) er Oda omgitt av bohemene og tilknyttede menn: Munch, Christian Krohg, Jappe Nilssen, Hans Jæger, Gunnar Heiberg og Jørgen Engelhart. Oda skal ha hatt et forhold til i alt fire av disse mennene: Sin første ektefelle Engelhart, Jæger, Heiberg og Krohg. I boka Syk Kjærlighet (1893) skildret Hans Jæger et trekant-forhold der Jæger hadde sterk kjærlighet til en kvinne som skulle gifte seg med en maler. Oda skal ha vært modell for kvinnen, og boka skildrer trekantforholdet mellom Jæger, Oda og Christian sommeren og høsten 1888.
Oda Krohg skrev også, men publiserte svært lite. I 1890 fikk hun trykt et utdrag fra sin selvbiografiske roman om forholdet til Jæger og Christian Krohg i Af Dagens Krønike i København. Teksten het «Maaneskind – (et fragment)», og mye stemmer overens med Odas eget liv. I Jægers selvbiografiske bøker nevnes at «Vera» (som Oda Krohg trolig var modell for) hadde sitt eget selvbiografiske prosjekt. «Maaneskind» handler om en fin sommerkveld ved Kristianiafjorden og den 18 år gamle Olgas romantiske drømmer. Hun er forlovet med Ludvig, en tykkfallen kar med blank skalle; men følelsene hennes er i stedet hos en pasient på Gaustad asyl. Oda Kroghs manuskripter ble imidlertid brent etter hennes død, etter hennes egne ønske. Men om det hun fikk trykt, skrev Amalie Skram til sin mann: «''Det var intresant hvad Du skrev om Kroghs. Nej hun er storartet; hvis nogen har frækhedens nådegave, så er det hende''.»
Oda Krohg er gravlagt sammen med ektemannen på Æreslunden i Vår Frelsers gravlund i Oslo.
Om Oda Krohg
Multikunstneren Ketil Bjørnstad utga i 1978 det store musikkverket Leve Patagonia om Kristiania-bohemen, med Oda Krohg som en av hovedpersonene. De ulike personene i Leve Patagonia er viet ulike sanger. Sangen Sommernatt ved fjorden handler om Hans Jæger og Oda som sitter i en pram ute på fjorden en sommernatt. Det er søsteren til Oda som betrakter paret ute på fjorden fra sitt vindu ved feriehuset på Hvitsten, og sangen handler om det hun ser ute på fjorden. Denne sangen er blant de mest kjente fra Leve Patagonia, og har blitt innspilt på plate av mange artister. Odas sang er en annen sang fra samme album. Den forteller historien om Oda og hennes forhold til menn - fra hennes egen synsvinkel.
Domenico Agostini
Domenico Agostini (født 31. mai 1825 i Treviso i Kongedømmet Lombardia-Venetia i Det østerrikske keiserrike, død 31. desember 1891 i Venezia i Italia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Venezia 1877–1891.
Bakgrunn
Han mottok de lavere vielser i 1850, etter å ha vendt tilbake til kleresiet.
Prest, biskop, patriark
Han ble presteviet den 26. januar 1851 i Venezia av patriark kardinal Giacomo Monico, og inkardinert i bispedømmet Treviso. Han ble valgt til biskop av Chioggia den 27. oktober 1871, og bispeviet 17. desember samme år av kardinal Giuseppe Luigi Trevisanato, patriark av Venezia; medkonsekratorer var biskop Federico Maria Zinelli av Treviso, og biskop ]]Salvatore Giovanni Battista Bolognesi]], C.O., av Belluno e Feltre.
Så ble han promovert til patriark av Venezia den 22. juni 1877.
Kardinal
Han ble kreert til kardinal i 1882 av pave Leo XIII, med Sant'Eusebio som tittelkirke. i 1886 opterte han for Santa Maria della Pace.
Kardinal Agostini døde nyttårsaften 1891.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Friidrett under Sommer-OL 2000
Friidrett under Sommer-OL 2000. Det ble konkurrert i 46 grener, 24 for menn og 22 for damer, i friidrett under Sommer-OL 2000 i Sydney.
4x400 m stafett
''USA ble diskvalifisert på grunn av dopingbruk av Calvin Harrison. ''
Smicromorphinae
Smicromorphinae er en gruppe som hører til blant parasittvepsene og er en familie i ordenen vepser. Gruppen omfatter 6 kjente arter som alle plasseres i én slekt.
Utseende
Små, lystfargede snyltevepser. Fasettøynene og punktøynene er påfallende store, antennene ganske korte, ni-leddete. Bakbeina har lange, forlengede hofter og korte, tykke, ovale lår. Leggen er fin og krum slik at den kan foldes tett mot låret. Bakkroppen (gaster) er festet høyt oppe på propodeum med en tynn stilk (petiolus).
Levevis
Ingenting er kjent med sikkerhet om biologien til denne gruppen, men man antar at de snylter på maur. Den nybeskrevne arten Smicromorpha masneri har blitt klekket fra en koloni av vevermauren Oecophylla smaragdina.
Utbredelse
Gruppen lever i Australia, dessuten én art i India og én fra Vietnam.
Floks
Floks (Phlox) er ei planteslekt i fjellflokkfamilien. Navnet kommer fra gresk φλόξ, floks, «flamme» og viser til de sterke blomsterfargene.
Artene er ett- eller flerårige urter. Stengelen er opprett eller utoverliggende, men det er også noen putedannende arter. Bladene er enkle og sitter motsatt, men øverst sitter de av og til spredt. Blomsterstanden er en kvast, men er noen ganger redusert til en enkelt blomst. Kronrøret er valseformet med store, utstående fliker. Frukten er en kapsel med 3 rom som vanligvis inneholder 1 frø. Frøene blir ikke klebrige når de blir våte.
Floksslekta omfatter nesten 70 arter. De er utbredt i Nord-Amerika på varierende voksesteder fra tundra til åpen skog og prærie. Slekta finnes også i Sibir, og én art går vestover til øst i europeisk Russland.
Flere av artene er populære hageplanter.
Fredrik Paasche
Johan Fredrik Paasche (født 3. februar 1886 i Bindal, død 1. september 1943 i Uppsala ) var en norsk litteraturhistoriker og professor i europeisk litteratur i 1920 og middelalderlitteratur i 1938.
Han var sønn av sogneprest og stortingsrepresentant Olaf Kristian Amundsen, og bror av juristen og politikeren Olaf Amundsen. Han var yngst av fem sønner og kom til verden på sin morfar Johan Fredrik Paasches dødsdag. Det ble derfor bestemt at han skulle føre morfarens slektsnavn videre, da moren ikke hadde noen brødre. I 1905 tok han sin mors pikenavn Paasche. Han var gift to ganger, begge ganger med svenske kvinner.
Utdannelse
I oppveksten gikk Paasche på skole i Bodø, men da faren fikk sognekall i Onsøy ble sønnen innskrevet ved Oslo katedralskole. Her fikk han overlærer Jens Christopher Delphin Schive til norsklærer. Da klassen leverte inn sin første norske stiloppgave, syntes Schive at Paasches besvarelse var så moden at han beskyldte gutten for å ha jukset og skrevet av etter en eller annen bok. Paasche meldte seg etter dette ut av katedralskolen og tok i stedet artium på et toårig kurs, der han ble preseterist.
Fagmann
Hans største faglige interesse som litteraturhistoriker var middelalderen. Hans Kristendom og kvads, en studie i norrøn middelalder (1914) lanserte nye, kontroversielle teorier om at skaldediktningen på Island på 1100- og 1200-tallet var preget av kristendommens verdensbilde. Hans første fagområde ved universitetet var tysk litteratur, hvor han var dosent fra 1917 og professor fra 1920. Han ble professor i middelalderlitteratur i 1938, og i eksil i Sverige under annen verdenskrig ble han æresdoktor i teologi ved universitetet i Uppsala. Hedenskap og kristendom, studier i norrøn middelalder utkom posthumt i 1948.
Medlemskap og utmerkelser
Paasche mottok Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning, historisk-filosofisk klasse i 1934. Han ble æresdoktor ved Uppsala universitet i 1941 og medlem av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien i 1943.
Landysj serebristyj
Handling
Lev Bolotov og Stas Pridorozjnyj er to suksessrike pop-produsenter. Kort tid etter at deres største stjerne Irma forlater dem, stopper de i en liten, fattig russisk landsby hvor de møter Zoya. Drømmen hennes er å bli en berømt sangerinne.
De to produsentene trenger en ny stjerne, så de tar henne med seg til Moskva og forsøker å få landsby-jenta til å bli inn i en pop-stjerne. Men Zoya forelsker seg snart i Lev Bolotov.
Andrea Sauvigny
Andrea Sauvigny (født 30. desember 1960) er en tysk volleyballspiller.
Hun representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor hun ble nummer 6.
Al-Ramadi
al-Ramadi (alternativt ar-Ramadi, eller bare Ramadi, arabisk الرمادي) er den administrative hovedstad for guvernementet al-Anbar i Irak.
Byen ligger ved floden Eufrat i den sentrale delen av landet, om lag 110 kilometer vest for Bagdad og 300 km øst for Ar Rutba. Byen hadde 192 556 innbyggere ved folketellingen i 1987. Det savnes (2014) ferskere offisielle tall. Hele distriktet som hører til byen hadde et anslått folketall på 491 700 innbyggere i 2009, på et areal på 8 543 km² (inklusive byen al-Habbaniyya).
Ramădī ble grunnlagt i 1869 av lokale herskere under Det osmanske rike nær ved den rute som forbinder Levanten (østkysten av Middelhavet) med Bagdad. Britene seiret over osmanene i et viktigt slag nær byen i 1917 og avskar dermed Bagdad fra Middelhavet.
I 1955 ferdiggjorde man en oppdemning av Eufrat, Ramadidemningen, tett ved byen.
Ramadī betraktes i dag som det sørvestlige hjørne av sunnitrekanten i Irak. Den har vært et arnested for motstanden mot USA og dets alliertes inngripen i Irak.
Wanetademningen
Wanetademningen er en demning som danner en kunstig innsjø i elven Columbia Rivers sideelv Pend Oreille i Britisk Columbia, Canada. Demningen er 12 meter høy. Anlegget ligger plassert like ovenfor der Pend Oreille renner ut i Columbia-elva, nord for grensen til USA.
Installert kapasitet i vannkraftproduksjonen er 450 MW. Anlegget ble påbegynt 1950 og var ferdig i 1954, med ny fase fullført 1966.
Skiskyting under Vinter-OL 2010 – Jaktstart kvinner
10 km jaktstart kvinner var en av øvelsene i skiskyting under Vinter-OL 2010, og ble avholdt i Whistler Olympic Park 16. februar 2010.
Kati Wilhelm fra Tyskland var regjerende olympisk mester i øvelsen.
Konkurranseregler
Kun de 60 beste fra sprinten deltok i jaktstarten.
Resultater
Teja Gregorin var den eneste utøveren som deltok under Vinter-OL 2010 med avgitt dopingprøve som ble underkjent ved retestingen i 2017. I oktober 2017 uttalte International Biathlon Union at to prøver testet positiv for GHRP-2, et ulovlig stoff som stimulerer kroppen til å produsere mer veksthormon, i prøver tatt en uke før konkurransen startet. Hun ble diskvalifisert i desember 2017.
Live at the Gorge 05/06
Live at the Gorge 05/06 er et konsertalbum av Pearl Jam, utgitt 26. juni 2007. Utgivelsen består av sju CD-er med konsertopptak fra bandets tre konserter på The Gore Amphitheatre i Gore i Washington i 2005 og 2006.
Maxime Yegnong
Maxime Yegnong (født 13. januar 1994) er en kamerunsk bokser.
Terrorbalanse
Terrorbalanse var det som forhindret atomkrig mellom USA og Sovjetunionen under den kalde krigen gjennom ideen om garantert gjensidig ødeleggelse, at frykten mellom nasjonene ble balansert av frykten for en atomkrig som ville ramme det ene landet like mye som det andre. Begrepet har siden blitt brukt utenom den kalde krigen, men da i en mindre grad.
Maxime Yegnong
Han representerte Kamerun under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Terrorbalanse
Med terrorbalanse som militær strategi oppnår en at krig blir meningsløst, og slik var terrorbalansen med på å hindre at krig brøt ut mellom de balanserende partene. Det er fortsatt tro på at garantien om gjensidig ødelegging er en garanti for fred.
Mutually assured destruction (MAD)
Mutually assured destruction, eller «garantert ødeleggelse av begge sider», ble sett på som en måte å garantere fred på. En viktig forutsetning for å oppnå «MAD» var at ingen part kunne slå ut den andre før denne rakk å reagere, slik at også den som gikk til angrep først selv skulle bli ødelagt. For å bevare slik likevekt fantes to alternative strategier:
Raymond A. Spruance
Raymond Ames Spruance (født 3. juli 1886 i Baltimore i Maryland i USA, død 13. desember 1969 i Pebble Beach i California) var en amerikansk admiral under andre verdenskrig. Han hadde vesentlig bidrag til seieren i slaget ved Midway og var øverstkommanderende ved erobringen av mange av øyene i Stillehavet. I årene 1952-1955 var han amerikansk ambassadør til Filippinene. Hans kvikke hode gjorde at han fikk tilnavnet «electric brain».
Marineoffiser
Spruance ble uteksaminert fra U.S. Naval Academy i 1906 og studerte deretter elektroteknikk i noen år. Han hadde etter hvert en omfattende karriere til sjøs, blant annet som skipssjef for fem jagere og slagskipet USS Mississippi. Spruance hadde også stillinger innen ingeniørfag, etterretningstjeneste, stabstjeneste og ved Naval War College fram til andre verdenskrig.
Annen verdenskrig
I de første månedene av andre verdenskrig i Stillehavet hadde kontreadmiral Spruance kommando over en krysserdivisjon. Han ledet Task Force 16 med to hangarskip under slaget ved Midway i begynnelsen av juni. Hans avgjørelser under disse kampene var viktige for utgangen da den endret den videre krigen mot Japan.
Etter slaget ved Midway ble han stabssjef for øverstkommanderende for den amerikanske Stillehavsflåten, og senere nestkommanderende. Fra midten av 1943 ble han sjef for Central Pacific Force som ble USAs Femte Flåte i april 1944. Mens Spruance hadde kommandoen i 1943-45 i sitt vanlige flaggskip USS Indianapolis, ledet han felttoget som erobret Gilbertøyene, Marshalløyene, Marianene, Iwo Jima og Okinawa, og beseiret den japanske flåten i juni 1944 ved slaget i Filippinerhavet.
Admiral Spruance hadde kommandoen over Stillehavsflåten i slutten av 1945 og begynnelsen av 1946.
Etterkrigstiden
Senere tjenestegjorde han som rektor ved Naval War College til han ble pensjonert fra marienen i juli 1948. Mellom 1952 og 1955 var han ambassadør til Filippinene.
USS Spruance er oppkalt etter ham.
Romanovy: Ventsenosnaja semja
Handling
Historien følger det siste året til tsar Nikolaj II av Russland og hans familie etter februarrevolusjonen i 1917 til henrettelsen i juli 1918. Filmen begynner natten til 22. februar 1917, rett før tsaren skal reise til krigsfronten i Stavka under første verdenskrig. Innen 1917 hadde Russland lidd veldig store tap under krigen. Likevel var tsarens autoritet overfor befolkningen veldig høy. Men Petrograd (tidligere St. Petersburg) var et unntak. Sent på kvelden blir tsar Nicholas og Alexandra av Hessen-Darmstadt vekket av sønnen deres Aleksej Nikolajevitsj som har høy feber. Neste morgen reiser Nicholas til Stavka.
I mellomtiden, i Petrograd, begynner en del innbyggere å gjøre opprør mot myndighetene. En gate blir bombet, og mange mennesker blir drept. Den russiske revolusjonen har dermed startet. På Vinterpalasset får Alexandra beskjed om at hun og ektemannen hennes ikke lenger er keiser eller keiserinne, og at de nå er plassert under husarrest. Nicholas, ikke lenger en tsar, vender snart tilbake til familien sin. Der blir de introdusert for Aleksandr Kerenskij, den nye lederen for Den russiske provisoriske regjering. Den 1. august 1917 må den keiserlige familien, og fire av deres lojale tjenere, forlate det store palasset deres for aller siste gang.
Familien blir deretter overført til Tobolsk, en landsby i Sibir, for å bo ved guvernørens herskapshus under videre husarrest. Den keiserlige familien, og deres tidligere tjenere, lever en veldig enkel tilværelse. Hverdagen deres består blant annet av vedhogst, snøkjøring og familie-middager. Men i november 1917 styrtet bolsjevikene den provisoriske regjeringen, noe som resulterte i opprettelsen av Sovjetunionen. Men om natten til 16. juli 1918 kommer det en ordre om å henrette hele den keiserlige familien.
Giacomo Monico
Giacomo Monico (født 26. juni 1776 i Riese i Treviso i Italia, død 25. april 1851 i Venezia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Venezia 1827–1851.
Han ble kreert til kardinal i 1833 av pave Gregor XVI, med Santi Nereo ed Achilleo som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
FA-cupen 1972/73
FA-cupen 1972/73 var den 92. sesongen av den engelske FA-cupen. Andredivisjonslaget Sunderland slo Leeds United 1–0 i finalen etter mål av Ian Porterfield.
Griffith Taylor
Thomas Griffith Taylor (født 1. desember 1880 i Walthamstow i England, død 5. november 1963 i Manly i Australia) var en britisk-australsk geolog, geograf, antropolog og polarforsker.
Familien hans emigrerte til Australia i 1893. Han studerte ved University of Sydney, der han var elev av Edgeworth David. Senere var han ved University of Cambridge, der han etablerte vennskap med Raymond Priestley, Charles Wright og Frank Debenham som alle senere skulle delta på Terra Nova-ekspedisjonen til Antarktis smmen med ham.
På Terra Nova-ekspedisjonen 1910–1912 under ledelse av Robert Falcon Scott bidro han til å utarbeide topografiske kart over vestkysten av McMurdo-sundet, det vil si mellom Dry Valleys og Koettlitzbreen, og fra Granite Harbour.
Senere hadde han professorater ved universiteter i Sydney, Chicago og Toronto.
Brandenburger Tor
Brandenburger Tor (Brandenburg-porten) er en byport som står ved Pariser Platz i Berlin i enden av paradegaten Unter den Linden. Plassen på vestsiden av porten er kalt Platz des 18. März til minne om Tysklands gjenforening og marsrevolusjonen.
Brandenburger Tor er et av Berlins og Tysklands viktigste vartegn. Den har blitt et symbol på både triumfer og tragedier.
Den første byporten på stedet
I hundreåret fra Fredrik Vilhelm var konge av Preussen og tiden etter tredveårskrigen og fram til byporten ble bygget, var Berlin en relativt liten, men befestet by. Den befestede byen hadde en rekke byporter, som Spandauer Tor, St. Georgen Tor, Stralower Tor, Köpenicker Tor, Neues Tor, og Leipziger Tor. Denne fredelige perioden, preget av religiøs toleranse, og byens status som hovedstad i kongedømmet Preussen gjorde at denne kom i en rask vekst.
Med bygging av tollmuren, ble Brandeburger Tor første byporten på veien mot Brandenburg an der Havel bygget i 1734. Den besto av et pylon med to tilhørende vakthus. Dette anlegget ble for lite etter en utvidelse av bymuren.
Dagens anlegg
Mellom 1788 og 1791 lot den prøyssiske konge Fredrik Wilhelm II porten oppføre på nytt i tidlig-klassisistisk stil. Arkitekten som hadde ansvaret for konstruksjonen var Carl Gotthard Langhans.
I 1793 ble portalen utvidet med en kvadriga øverst, en firspent vogn kjørt av den romerske fredsgudinnen. Da Frankrike okkuperte Berlin i 1806 sendte Napoleon denne figuren til Paris som krigsbytte. I 1814 kom den tilbake til Berlin. Den ble da utvidet med den tyske ørn og et nytt maktsymbol, det prøyssiske Jernkorset. Figuren ble samtidig omdefinert til den romerske seiersgudinnen Victoria.
Da nasjonalsosialistene tok makten i 1933, brukte de Brandenburger Tor som et partisymbol. Anlegget overlevde bombardementet og kamphandlingene under slaget om Berlin i 1945 og var en av de få byggverkene som fortsatt sto i Pariser Platz-området ved krigens slutt. Den var imidlertid ganske skadet, med hull i søylene fra kuler og eksplosjoner rett ved. Ett av hestehodene fra den originale kvadrigaen øverst overlevde og befinner seg i dag i samlingen i Märkisches Museum.
Den kalde krigen
Da krigen var over, ble anlegget delvis som et felles tiltak mellom myndighetene i øst og vest. Hullene i kolonnene ble lappet, og dette forble synlig i mange år senere. Under Tysklands deling under den kalde krigen gikk grensen mellom Vest- og Øst-Berlin gjennom anlegget, men kjøretøyer og fotgjengere kunne fritt passere fram til Berlinmuren ble reist 13. august 1961 rett vest for porten.
Det ble tilrettelagt for en grensepassering rett øst for porten, men ikke for personer fra Øst-Berlin, som fra da av måtte ha utreisetillatelse for å besøke den vestlige bydelen, og slike utreisetillatelser var svært vanskelig å få. Dette førte til store demonstrasjoner på vestsiden av porten, og allerede dagen etter, 14. august, ble grenseovergangen stengt «inntil videre», noe som skulle vare fram til 22. desember 1989, etter murens fall 9. november samme år. På østsiden av porten ble det reist en mindre mur på den østlige enden av Pariser Platz som hindret befolkningen i øst å komme fram til Brandenburger Tor.
Etter gjenforeningen
Etter den tyske gjenforeningen har porten symbolisert frihet og ønske om å samle den tidligere delte byen. Under murens fall samlet det seg flere tusen mennesker i området rundt porten for å feire murens fall. Den symbolske åpningen skjedde 22. desember samme år, da den vesttyske forbundskansler Helmut Kohl, gikk gjennom en åpning i muren, og ble tatt imot av den østtyske statsminister Hans Modrow. I løpet av det følgende året ble muren og sperringene fjernet fra området.
Rundt år 2000 har anlegget gått igjennom en omfattende restaurering.
Germanske språk
Germanske språk er en gruppe beslektede språk som er en grein av den indoeuropeiske språkfamilien. Språkenes felles opphav er urgermansk som ble talt av germanske folk i siste halvdel av det første årtusen før Kristi fødsel i jernalderens Nord-Europa. Urgermansk og dets etterkommere karakteriseres av et antall unike lingvistiske fenomener, som inkluderer et konsonantbytte som er kjent som Grimms lov. Tidligere variasjoner over germansk er kjent fra de germanske folkene som slo seg ned ved Romerrikets nordlige og østlige grenser fra det 2. århundre.
De største moderne germanske språkene er engelsk og tysk, med henholdsvis 380 og 120 millioner morsmålstalere. Andre større germanske språk inkluderer de nedertyske språkene med nedertysk, nederlandsk og afrikaans, de skandinaviske språkene med norsk, dansk og svensk, og de øynordiske språkene med islandsk og færøysk. Ethnologue anfører at det finnes 53 forskjellige germanske språk og dialekter.
De levende germanske språkene er:
Språkene som er nevnt i parentes blir delvis sett på som dialekter.
Klassifisering
Lista viser klassifiseringen av de moderne germanske språkene og dialektene. Alle dialektene kan også deles inn ytterligere. Lingvistisk sett er det umulig å trekke skiller mellom hva som er egne språk og hva som er dialekter, ettersom det i de fleste tilfellene er snakk om et dialektkontinuum. Skillene mellom språk og dialekt blir derfor kun politiske. Varianter som vanligvis klassifiseres som egne språk, av politiske eller historiske grunner, er i lista markert med feit skrift. Utdødde språk som har utvikla seg til språk som snakkes i dag er ikke markert med feit skrift.
Alternativ klassifisering
Et debattert spørsmål blant moderne lingvister er hvordan moderne norsk (dvs. talemålet i Norge som helhet i moderne tid) skal klassifiseres. Norsk språk i historisk-lingvistisk forstand oppfattes tradisjonelt som et i hovedsak vestnordisk språk, men innen moderne norsk språk finner man også talemålet standard østnorsk, som mange lingvister regner som en gren av dansk språk, dvs. østskandinavisk, i lingvistisk forstand. Generelt er norsk preget av å ligge på grensen mellom østskandinavisk og vestskandinavisk, og en del tradisjonelle norske dialekter, bl.a. den fra Båhuslen, ligger trolig nærmere østskandinavisk enn vestskandinavisk. I tillegg har norske talemål (andre enn standard østnorsk) blitt så sterkt påvirket av østskandinavisk, og ikke minst er skriftspråket så likt dansk, at en gruppering av norsk sammen med islandsk og færøysk separat fra dansk og svensk anses som lite relevant i dag. Klassifiseringen av hele det norske språket som vestskandinavisk er derfor problematisk, og moderne lingvister deler derfor ofte inn språkene på en måte som oppfattes som mer relevant, basert på moderne språk (altså hvor nære de ulike språkene anses å stå hverandre i dag) snarere enn genealogi (språklig stamtre). Det avgjørende blir dermed at norsk, svensk og dansk som moderne språk har utviklet seg til språk som er så like at de bør klassifiseres i samme gruppe, mens islandsk og færøysk har utviklet seg så langt bort fra norsk at de bør klassifiseres i en egen gruppe.
De moderne nordgermanske språka blir dermed klassifisert på denne måten:
Unge skudd
«Unge skudd» eller «Unge skudd på Norges byers stamme» (opprinnelig «Yngste skudd ...»), er Ålesunds bysang. Sangen ble skrevet av Kristofer Randers til Ålesunds 50-års byjubileum 13. april 1898. Den er tonesatt av H. J. Haagensen. Sangen har seks vers, men som oftest fremføres kun første, fjerde og sjette vers.