cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barysj
Barysj (russisk: Барыш) er en by i Uljanovsk oblast i Russland. Den ligger ved elva Barysj (ei sideelv til Sura), rundt 110 km sørvest for Uljanovsk.
Byen ble grunnlagt i 1954 gjennom en sammenslåing av de to bymessige bosetningene Barysj og Gurjevka.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Aatu Laitinen
Aatu Laitinen (født 13. september 1853 i Suonenjoki, død 31. desember 1923 i Rovaniemi ) var en finsk prest preget av læstadianismen og salmedikter. Han ble ordinert til prest i Kuopio i 1877 og ble læstadianer i 1881. Han jobbet som prest fram til sin død i 1923.
Acer velutinum
Acer velutinum er en lønneart.
Aatu Laitinen
Laitinen gav ut et kristent magasin som kom ut en gang i måneden i årene 1883–1887. Han skrev også salmer, og er blant annet representert med en salme i Norsk salmebok 2013.
Acer velutinum
Den er et løvfellende tre som vanligvis blir 20–25 m høyt, men den kan bli 40 m. Barken er glatt og skaller bare av på eldre trær. Knoppene er brune, store, silkehårete og smalt koniske. Løvet spretter ikke før seint i mai. Bladene er 15–20 cm brede med 5 sagtannede lapper. Blomstringen er etter løvsprett, og de gulgrønne blomstene sitter i vide halvskjermer. Samaraene er svært like de hos platanlønn, men vinkelen mellom dem er som regel større.
Acer velutinum er utbredt på kystslettene mot Det kaspiske hav i sørlige Aserbajdsjan og nordlige Iran. Her vokser den i fuktig subtropisk klima i de artsrike hyrkanske skogene. Det er to etasjer med trær. Den høyeste består av kastanjebladeik blandet med Acer velutinum, svartor og vanlig vingenøtt. En lavere, tettvokst etasje består av Gleditsia caspia sammen med Buxus hyrcana, Albizia julibrissin og daddelplomme. Acer velutinum finnes også i fjellene vestover til Nakhitsjevan og østlige Georgia og vokser der opptil 1800 moh.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Trefoldighetskirken er en sentral storbykirke på Hammersborg i Bydel St. Hanshaugen i Oslo. Den ble innviet i 1858. Med over 1200 sitteplasser er den blant landets største.
Trefoldighetskirken er en korskirke med fasader av rød tegl, og med en stor sentralkuppel. Den ble tegnet i nygotisk stil av Hamburg-arkitekten Alexis de Chateauneuf, mens hans elev Wilhelm von Hanno stod bak mange av interiørdetaljene i kirken. Claus Jensen bygget hovedorgelet i 1872, Adolph Tidemand malte altertavlen i 1886, Emanuel Vigeland laget lysekronen i 1923 og Frøydis Haavardsholm laget glassmaleriene i 1936.
John Lie
John Lie eller Jon Lie (født 1846 i Fyresdal, død 1916) var en norsk forfatter, lærer og bonde. Han var far til forfatteren og forstmannen Haakon Lie (1884–1970), bror til Hallvor Lie (1856–76) og svigerfar til Johannes Skarprud.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Historie
Trefoldighetskirkens form ble avgjort i Norges første arkitektkonkurranse i 1849. Alexis de Chateauneuf (1799–1853) vant med sin nygotiske sentralkirke med åttekantet kuppel. Chateauneuf døde i 1853 og kirken ble derfor fullført av hans assistent Andreas Friedrich Wilhelm von Hanno (1826–1882).
Luke McDermott
Luke McDermott (født 1. september 1987 i Albany i New York) er en kjelkehockeyspiller fra USA. Han har én paralympisk gullmedalje i kjelkehockey for USA, og et VM-gull.
John Lie
Biografi
Han skrev både på norsk og dansk. En del av bøkenes hans ble publisert som fortsettelsesfortellinger i norskamerikanske blad og gjorde sitt til å styrke språkfølelsen for det norske språket blant utvandrerne.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Behovet for ny stor kirke i Oslo
Den stadig økende folkemengden i byens sentrum og «den større sands for religiøsitet, der etter commissionens mening er begynt at spores blant mængden» var hovedbegrunnelsen for byggingen av en ny kirke i tillegg til Vår Frelsers kirke (Oslo domkirke). Det strategisk mest sentrale området for en ny kirke ville vært Tullinløkka, men det området lå for lavt for et kirkebygg etter manges mening. Etter mange forslag og lange diskusjoner ble Hammersborg stedet.
Luke McDermott
Bakgrunn
McDermott tjenestegjorde for US Marines i Afghanistan, da han i 2010 satt i en bil som kjørte på en improvisert bombe. Han måtte amputere begge beina under kneet etter skadene han pådro seg. Han begynte med kjelkehockey i 2010, og debutere på USAs landslag i 2015.
Idrettskarriere
Han deltok i VM i kjelkehockey 2015 i Buffalo i USA, der USA vant mesterskapet etter seier 3-0 over Canada i finalen. Han deltok også på USAs lag kom på andreplass i VM i kjelkehockey 2017, etter at USA tapte finalen 0-1 mot Canada.
John Lie
Biografi
John Lie var også medarbeider i bladet Fedraheimen som ble startet av Arne Garborg.
Bibliografi
I 1874 ga John Lie ut diktsamlingen «Hugaljo» sammen med broren, Hallvor Lie. I 2004 ble dikt fra denne samlingen benyttet på CD-en «Det hjartet ser» av og med Veslemøy Solberg, Jon Solberg og Sven Ohrvik.
Luke McDermott
Idrettskarriere
I 2018 deltok han i Turin Para Ice Hockey International Tournament, som USA vant. Han representerte USA under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. USA vant der finalen 2-1 over Canada.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Behovet for ny stor kirke i Oslo
Kirken var tenkt plassert i Teatergatens akse. Dessverre visste ikke de som bygget kvartalet rett over gaten for kirken om det, og det gikk derfor ikke slik.
Hotel Arts
Bygningen sto ferdig i 1994, og har en høyde på 154,0 meter. Den er tegna av Skidmore, Owings & Merrill, og er et eksempel på strukturell impresjonisme. Sammen med Torre Mapfre, skyskraperen ved siden av, har Hotel Arts blitt et kjent landemerke i Barcelona. Disse to bygningene er byens høyeste.
I 2006 ble hele hotellet renovert, og man installerte ny teknologi og pussa opp romma for å øke standarden.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Behovet for ny stor kirke i Oslo
Da kirken ble bygget, var det bare lave trehus rundt kirken, og Trefoldighetskirken ruvet enormt blant de lave husene. Planen var i begynnelsen at man skulle se kirken i enden av gaten slik man ser slottet i enden av Karl Johans gate. Muligens skulle man også kunne se den helt fra Karl Johan. Det var pga. disse planene at kirken ble bygget med to tårn. Et enkelt tårn ville sperret utsikten til kuppelen, som var ment som kirkens hovedmotiv. To tårn er dessuten også et gammelt symbol på byporten. Byporten er fra gammelt av igjen et symbol på sivilisasjon, der porten skiller og beskytter sivilisasjonen innenfor fra barbariet, mørket og kaoset utenfor.
Den negroide rase
Den negroide rase eller negroider var den antropologiske betegnelsen fra 1800-tallet for klassifikasjon av mennesker, og faller sammen med uttrykket «neger» eller «svarte» i vid betydning. Negroidene utgjør tradisjonelt hovedparten av den innfødte befolkningen i Afrika sør for Sahara og enkelte spredte folkeslag i tropiske områder av Asia. Australias urbefolkning ble fram til tidlig 1900-tall også regnet som negroider. Som typiske negroide trekk regnes bred nese, krusete hår og mørk hud.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Behovet for ny stor kirke i Oslo
Da kirken ble bygget, var området et spesielt fattig område av byen, eller strengt tatt en forstad ettersom det var utenfor datidens bygrense. Det ble hevdet at de som var fattige i hvert fall skulle ha en skikkelig kirke som kunne danne en himmel over deres liv. Kanskje er nettopp plasseringen midt i et fattig område årsaken til at diakoni har vært så viktig for menigheten helt frem til i dag.
«Til vor stads største prydelse»
Den 9. juni 1849 ble det utlyst arkitektkonkurranse. Flere kjente arkitekter var med i konkurransen, men bare arkitekt Linstow hadde holdt seg innenfor den stipulerte økonomiske rammen på 70 000 speciedaler. Andre arkitekter som leverte forslag var Schirmer og Nebelong. Den franskfødte Hamburg-arkitekten, Alexis de Chateauneuf, leverte et forslag han beregnet ville koste 80 000 speciedaler.
Den ni mann sterke juryen så imidlertid bort fra de fastsatte byggeomkostningene og anbefalte sterkt arkitekt Chateauneufs kostbare løsning. I sin anbefaling skriver juryen bl.a.: «Chateauneufs kirke ikke blot vil blive vor stads største prydelse og et betydningsfuldt mindesmærke for den slegt, der satte den i værk, men at den tillige vil, ved sin gjennemførte og skjønt udprægede Characteer, være af en uberegnelig indflydelse paa kunstaanden og kunstutviklingen i vort fædreland.» Kirken skulle gi rom til 1200 sitteplasser og 800 ståplasser. Kirken skulle etter planen stå ferdig i 1853.
Den negroide rase
Ordet negroid
Moderne genetikk har avslørt at kapoidene er mindre beslektet med kongoidene enn kongoidene er med de fleste ikke-afrikanske folkegrupper. Gruppen «den negroide rase» i sin opprinnelige betydning er derved ikke en enkelt folkegruppe, men en samlebetegnelse på flere tropiske folkegrupper som alle har beholdt en del originale fellestrekk fra de første moderne menneskene. I snever forstand er den negroide rase det samme som kongoidene, som omfatter de folkene som snakker nigerkongo-språk (med unntak av xhosaene og pygméene som er kapoider).
Trefoldighetskirken (Oslo)
Arkitektene
Arbeidet ble satt i gang. Arkitekt Chateauneuf begynte å utarbeide detaljtegninger. I slutten av juli 1850 var arkitekten ferdig, og til kommunens undring var det foretatt en rekke endringer i forhold til konkurranseprosjektet. Dette skapte store diskusjoner. I denne tiden ble arkitekt Chateauneuf syk, og han hadde reist hjem til sitt hjemland Tyskland hvor han døde høsten 1853. En undersøkelse viste at det var mange feil i overslaget til arkitekt Chateauneuf, ja så mange at det ble bestemt å utlyse ny arkitektkonkurranse selv om arbeidet med grunnmuren allerede var kommet i gang.
Den negroide rase
Kjennetegn
De negroide folkeslagene lever spredt på tre kontinenter og mange av dem er bare fjernt beslektet. Likevel deler de en del fellestrekk som skiller den fra øvrige folkeslag, og som representerer de originale mennesketrekkene.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Arkitektene
Til sist skjer det at bystyret enstemmig den 23. april 1851 beslutter å fastholde sitt vedtak fra mai 1850 om å godkjenne Chateauneufs første prosjekt til 80 000 speciedaler. På grunn av Chateauneufs sykdom ble arkitekt Wilhelm von Hanno engasjert som utførende arkitekt. Han var en ung assistent av Chateauneuf. Til tross for at han da bare var 23 år gammel, var han allerede anerkjent som en usedvanlig dyktig murer, steinhugger og arkitekt. Han hadde Chateauneufs fulle tillit.
Under Hannos ledelse ble det foretatt betydelige endringer i forhold til de opprinnelige tegningene, ikke uten protester og diskusjoner. En av grunnene til dette var at man fant ut at Chateauneufs endrede forslag ikke ville koste 80 000 speciedaler men 141 000 spd. For å redusere dette beløpet tok von Hanno bl.a. bort en del av de ytre detaljene Chateauneuf hadde planlagt.
Grunnsteinen ble lagt den 21. april 1853 nærmest i stillhet uten noen som helst seremonier. Byggearbeidet gikk fremover, men i oktober 1855 ble det oppdaget sprekker i hvelvet. Hvelvets øvre del måtte mures om. Den 19. desember 1854 ble spiret reist.
Den negroide rase
Ansikt og hodeskalle
Kjeven hos negriode folk er fremspringende, med relativt større tenner enn det man ser hos asiatiske og europeiske folkeslag. Den tredje jekselen har en tydelig korsformet forsenkning. Et unntak er negritoene, som har relativt små kjever med tenner formet tilsvarende dem hos omkringliggende sørasiatiske folkeslag. Neseryggen er også lav og jevnt hvelvet, mens neseåpningen er bred, slik at nesa framstår som lav og bred. De høyere og smalere nesene hos andre folkeslag, særlig europeere, er en tilpasning til andre klimatiske forhold. Hjernekassen er lang og hos de fleste ganske smal. Hos afrikanske negroider er hjernekassen lang og høy, hos australiere er den lang og lav mens mange negritoer har en mer avrundet hjernekasse.
Hår
Håret kjennetegnes på å være stridt og krøllete, hårstråene er flate og gror langsomt. Graden av krøller varierer, fra «pepperkornhår» hos buskmenn og andre afrikanske folkegrupper, til relativt lengre (men fortsatt krøllete) håret hos negritoer og australske urinnvånere. Hårfargen er alltid svart, med unntak av stammefolk på Melanesia som er blonde takket være en enkel lokal mutasjon. Hos asiater er håret like mørkt, men alltid glatt, og europeere har tynnere hårstrå og lysere hår.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Arkitektene
Det viste seg å oppstå mange og store problemer i byggeperioden, men onsdag den 28. april 1858 kl. 1030 ble Trefoldighetskirken vigslet av biskop Jens Lauritz Arup. Morgenbladet kunne fortelle at nærmere 3000 mennesker fylte kirken til trengsel. Aldri hadde så mange prominente personer overvært en lignende seremoni. Vigslingen skjedde fem år etter den opprinnelige planen. Helt ferdig var kirken riktignok ikke. Det store alteret var for eksempel ikke komplett. Den nye menigheten, Trefoldighet menighet, hadde nå imidlertid fått sin menighetskirke, og byen hadde fått en monumental kuppelkirke.
Den negroide rase
Hudfarge
Selve ordet «negroid» betyr svartaktig, og den mørke hudfargen er det mest iøynefallende kjennetegnet ved gruppen. Hudfargen faller i området mørk brun til svart (22-36 på von Luschans skala) hos de aller fleste negroide folkeslag. Den mørke hudfargen er en tilpassing til det sterke sollyset i tropiske og subtropiske områder. Kapoidene i det sørlige Afrika lever imidlertid på høyere breddegrader og er nærmest sandfargede (15-32 på von Luschans skala). Mørk hudfarge finnes også hos en del ikke-negroide indiske folkeslag, slik at den mørke fargen som gir gruppen navnet alene ikke er noen godt kjennetegn.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Enkel eksteriørmessig utsmykking
Arkitekt Alexis de Chateauneuf sa at han hadde hentet motivet for kirken fra det nå nedbrente Gertrude kapell i Hamburg. Trefoldighetskirken er likevel en selvstendig komposisjon, særpreget med den faste, velproporsjonerte bygningskroppen. Detaljene i eksteriøret er svært enkle. Den har tre særegenheter.
Den negroide rase
Moderne bruk av ordet
Etter at Carleton S. Coon delte afrikanske negroider inn i den kongoide rase og den kapoide rase på 1930-tallet, har begrepet negroid i sin originale betydning stort sett forsvunnet. Uttrykket brukes likevel av og til i antropologien som synonymt med kongider, det vil si «svarte afrikanere». Grunne til dette er delvis at de andre folkeslagene som originalt utgjorde den negroide rase (capoider, negritoer og australias urbefolkning) er svært fåtallige og sjeldent eller aldri dukker opp som innvandrere utenfor sine hjemmeområder. De eneste negroidene man kan treffe på i for eksempel Europa eller Nord-Amerika er folk med kongoid bakgrunn, som utgjør en mer ensartet folkegruppe enn den originale vide betydningen.
I den vestlige verden i dag består befolkningen nesten utelukkende av representanter fra tre folkegrupper: Europeere, asiater fra et begrenset område og svarte afrikanere (kongider). Dette er grunnlaget for at en tredeling av menneskeraser fortsatt praktiseres i for eksempel rettsantropologi, selv om det gir et skjevt bilde av den virkelige variasjonen hos vår art. Disse betegnes gjerne som «kaukasoider», «mongoloider» og «negroider», eller mer nøytralt som «europeere», «asiater» og «afrikanere».
Se også
שחורים
Trefoldighetskirken (Oslo)
Enkel eksteriørmessig utsmykking
Kirkens ytre strekker seg mot himmelen, det ser man i spissene, tårnene og kuppelens «spiss». Det er ingen skulptural utforming, bare sparsom bruk av granitt i sokkelen, bånd og avdekninger.
Jan van den Broeck
Jan van den Broeck (født 11. mars 1989 i Dendermonde) er en belgisk mellomdistanseløper, som spesialiserer seg på 800 meter.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Enkel eksteriørmessig utsmykking
Dette nøkterne, alvorlige og sterke eksteriøret står i kontrast til det rike, høystemte interiøret med sine oppadstrebende linjer mot den vakre, stjerneprydede kuppelen. Interiørmessig er det også en rikdom på detaljer. Idet man går inn i kirken, anskueliggjør langskipet den hellige vei (via sacra), mens korsrommet symboliserer Kristi kors, og det majestetiske kuppelrommet billedgjør himmelen.
Jan van den Broeck
Karriere
Van den Broeck er belgisk mester på 800 utendørs i 2010 og innendørs i 2011.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Høystemt interiør
Mye av utsmykkingen i kirken var ikke på plass da kirken ble innviet i 1858, men noe var der. Først og fremst den mektige kuppelen, som reiser seg ca. 30 meter over gulvflaten. De fine teglsteinsveggene, de åtte veldige steinstolpene som så å si bærer hele hvelvet, de vakre gotiske buene og ikke minst de mange fine håndhugne toppstykkene (kapitélene) på de mindre søylene var på plass ved innvielsen. Kapitélene har arkitekt von Hanno selv laget. Alle kapitélene på søylene er forskjellige. Dette symboliserer mangfoldet i skaperverket.
Det som ellers var på plass av kirkeinventar da Trefoldighetskirken ble vigslet var: kirkebenkene, prekestolen, alter (uten altertavle), kirkeklokkene som var støpt av klokkestøper Olsen, og orgelet som var bygd av en kjent dansk orgelbygger, Claus Jensen, i Bergen. Sammen med et foreløpig dåpsfat var det på plass kalk, vinkanne, oblateske og to store lysestaker, alt i rent sølv.
Jan van den Broeck
Karriere
Ved VM innendørs 2012 kom han på 5.-plass på 800 meter, av de seks som løp i finalen.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Høystemt interiør
Når det gjelder selve kirkerommet, er det en kombinasjon av tre forskjellige former/plantyper: sentralkirke, korskirke og langkirke.
Sentralkirke
Sentralkirkeformen er det som tydeligst kjennetegner kirken. For Trefoldighetskirken betyr det at den er åttekantet (oktogonal). Åttekanten har flere symbolske betydninger. Tallet åtte minner om de åtte menneskene som overlevde storflommen. Dette symboliserer kirken (og troen) som et skip som redder oss fra fare. Noas ark har også gjennom kirkens historie vært brukt som et bilde på dåpen (frelse gjennom vann).
Thiasos
Thiasos (gresk: θίασος, thiasos) er et begrep i gresk mytologi og gresk religion i antikken for den ekstatiske følget og prosesjonen til guden Dionysos, ofte avbildet som berusete ranglefanter. Mange av mytene om Dionysos er knyttet til hans ankomst i form av en prosesjon. Den fremste av disse var hans triumferende gjenkomst fra India som påvirket de symbolske begrepene til den romerske triumf, og ble fortalt i begeistrete detaljer i poeten Nonnos' epos Dionysiaka. I denne prosesjonen red Dionysos i en stridsvogn, gjerne trukket av store kattedyr som pantere, løver eller tigre.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Korskirke
De to sideskipene, inngangspartiet og koret danner et gresk kors. Tidligere var dette understreket ved at det var en «midtgang» også mellom sideskipene, slik at det ble et kors mellom benkeradene. Lysekronen er bygget for å understreke dette korsmotivet. Kombinasjonen av grunnplanet som danner et gresk kors og en stor kuppel er svært uvanlig i Europa. Trefoldighetskirken er den eneste kirken i Skandinavia (Nord-Europa?) som er bygget slik. Denne stilen er noe man først og fremst forbinder med bysantinske kirker.
Thiasos
De mest betydningsfulle deltagerne i thiasos var de kvinnelige tilhengerne av guden, mænadene, som gradvis erstattet de udødelige, overnaturlige nymfene. På gresk vasemaleri eller relieffer kan enslige kvinnelige figurer ble gjenkjent som tilhørende thiasos ved deres karakteristiske attributter som en lang stav, en ''thyrsos bestående av en fennikel dekket med eføyblader og løv, og alltid med furukongler på toppen.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Langkirke
Inngangspartiet og koret er lenger enn sideskipene. Dette fører langkirkeplantypen inn. Her er det en spennende symbolikk som dessverre er vanskelig å se nå. Kirkens lengde er tenkt som en reise, utenfra og innover, fra mørke og kaos mot det guddommelige lys.
Thiasos
Andre deltagere i opptoget var ulike naturånder og demoner, blant dem silenere (eller menneskelige dansere utkledd som slike), store kunstige falloser, satyrer, og Pan. Falliske silenere er ofte vist dansende på vasemalerier. Læreren til Dionysos er representert med den enkeltstående aldrende Silenos. Opptoget er noen ganger vist som ført fram for et sittende mottaker: de tragiske mennesker som ønsker vinen som gave velkommen. Dette mennesket er Ikarios av Athen eller Semachos, og hans datter Erigone. I dette dionysiske triumftoget kunne gudinnen Ariadne tidvis ride sammen med Dionysos som hans kvinnelige ledsager. Herakles fulgte thiasos for en kort tid etter hans nederlag i en drikkekonkurranse mot Dionysos.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Langkirke
Det er tre nivåer i denne reisen. Våpenhuset ligger langt nede. Det var meningen at det skulle være litt mørkt her. Det lyset som kommer inn, kommer ovenfra. Fra mørket går man opp til kirkerommet, der det kommer lys fra alle kanter. Og man ser koret og alteret langt fremme som reisens mål.
Thiasos
På Françoisvasen fra 500-tallet f.Kr. er Dionysos fulgt i prosesjonen av horere, gudinner for årstidene. Andre kjente kunstbeskrivelser er Det store sølvfatet fra Mildenhall-kostbarhetene, Lycurgosbegeret, og i renessansens maleri Bacchus og Ariadne av Tiziano. Dionysosprosesjoner fortsatte å være et populært emne i romersk kunst, særlig relieffer og på sarkogfagpaneler.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Langkirke
Lysmotivet er viktig. Vinduene på galleriet i enden av sideskipene og bak orgelet er større enn de andre for å understreke korsmotivet. Orgelet er bygget slik at det er lavest på midten. Det bøyer seg for lyset.
Thiasos
Annen thiasoi
Maritime thiasos avbildet Poseidon og hans følge. Et originalt verk av skulptøren Skopas på dette temaet ble tatt til Roma hvor det gikk tapt, men scenen er hyppig gjentatt i romersk kunst i små dekorative relieffer og på store sarkofagpanaler til omfattende mosaikker.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Langkirke
Det øverste nivået er koret. Nok en gang går man opp en trapp. Chatauneufs mening var at de fem vinduene i koret skulle være mye større. De skulle fylle hele buen. Von Hanno endret dette i sine tegninger. Det er ukart om årsaken til endringen var behovet for å spare penger eller om det var pga. den tekniske utfordringen det var å få relativt tynne søyler til å bære vekten av taket. Planen var at det bare skulle være klart glass i vinduene. Lyset i seg selv var hovedpoenget, mer enn bilder. Da det senere ble foreslått å sette inn glassmalerier ble det stor uenighet. I en nygotisk kirke skulle vinduene være lysbærere uten bilder. De som ville ha glassmalerier vant imidlertid kampen. Noen ville endog ha glassmalerier i alle vinduene.
Thiasos
Annen thiasoi
Mer generelt var thiasoi var et hvilket som helst religiøst opptog til de tallrike kultene i antikkens Hellas som var beskyttet av loven.
Trefoldighetskirken (Oslo)
Dåpsengelen
Siden innvielsen har Trefoldighetskirken fått en rekke nye kunstverk og utsmykninger. I 1863 kom den store dåpsengelen. Kunstverket er laget av bildehuggeren Julius Middelthun (1820-86) fra Kongsberg. Han regnes som Norges fremste skulptør før Gustav Vigeland og har bl.a. laget Schweigaard-statuen på Universitetsplassen, og en rekke andre kunstverk som pryder Oslo.
Dåpsengelen er et vakkert kunstverk. Engelen holder et havskjell mellom hendene, det er dåpsfatet. Kunstverket står på et rundt og romslig fotstykke med et staselig messinggitter omkring.
Alterbildet
Bildet med skjellet har røtter langt tilbake i gammel kristen kunsttradisjon. Tidemands alterbilde er detaljert utpenslet i samsvar med den tids kunstsyn, men enkelt og sterkt i komposisjonen.
Rammen rundt alterbildet er tegnet av arkitekt von Hanno. Inne i rammen er det felt inn to statuetter av apostlene Paulus og Peter, én på hver side av dåpsbildet. Statuettene er skåret ut i tre av bildehuggeren Olaf Olafsen Glosimodt fra Seljord.
Alterbildet skygger for det store sentrale glassmaleriet (Treenighetsbildet) som kom til senere. Det ble i sin tid drøftet med byarkitekten om altertavlen kunne flyttes til et annet sted i kirken, men det ble avvist. Det kom i stedet et forslag om å ta bort de forgylte fyllingene i altertavlen slik at det i det minste var en del av frontbildet som ble synlig. Det gikk byarkitekten med på, og slik er det i dag.
1200 kg tung lysekrone
I 1924 fikk Trefoldighetskirken Emanuel Vigelands helt spesielle lysekrone. Den henger fra toppen av kuppelen i høyde med galleriet. Lysekronen er formet som seks digre furugrener som går ut fra en sentralknute. I de ytterste kvistene har lyspæreholderne fått sin plass. I alt er det 120 pærer. Lysekronen veier 1200 kg og kan heises opp og fires ned ved hjelp av en elektrisk motor over kuppelen. Inne i kjettingen som kronen henger i, er det satt en engel som kommer ned fra himmelen med Jesus-barnet i armene.
Fem store glassmalerier
Det som likevel mer enn noe annet løfter interiøret i Trefoldighetskirken opp på et høyt kunstnerisk plan, er Frøydis Haavardsholms fem store glassmalerier i koret. Det var den svenske bankmannen Knut Wallenberg og hans norskfødte frue, Alice F. Nickelsen, som gjorde dette finansielt mulig. De ble viet i Trefoldighetskirken i 1878, og til minne om dette ga de 50 000 kroner på gullbryllupsdagen sin for bruk til glassmalerier i koret. 50 000 kroner i 1878 tilsvarer nær 3 millioner kroner i dagens verdi! Pengene ble satt inn i et fond og ble benyttet først 57 år etter doneringen.
Kunstneren Frøydis Haavardsholm ble født i Tromsøy i 1896. Hun var elev hos maleren Oluf Wold-Thorne og billedhuggeren Lars Utne og har utdannelse både i Norge og utlandet. Hun har levert glassmalerier også til andre kirker, bl.a. Våler kirke og Korskirken i Bergen. De fem glassmaleriene i Trefoldighetskirken ble ferdige i 1935. Det var firmaet G. A. Larsen som tok på seg selve brenningsarbeidet, og det er fortalt at kunstneren var så kritisk og knuste så mange «mislykkede» glassbiter at firmaet G. A. Larsen holdt på å gi opp.
Historien om Israel
Bildet står på venstre side i koret sammen med bildet om skapelsen. Her dominerer grønnfargen. I dette glassmaleriet bør en begynne nederst og så gå oppover. Først ser vi Abraham som møter Melkisedek og får løftet om velsignelse over seg og sin ætt. Her er Isak som sauegjeter, og her er Jakob og himmelstigen. Vi ser Josef med sine fremtidsdrømmer, og vi blir ført ut i ødemarken der Israels folk er i trengsel og på vandring. Folket berger livet ved å se på kobberslangen. Over dette feltet kommer så Moses ned av fjellet med lovtavlene. Øverst på bildet står evangelisten Markus og profeten Jeremia. Sistnevnte gråter over sitt folks ulydighet og ulykke.
Jesu fødsel og barndom
Vi er nå på høyre siden i koret. Også på dette glassmaleriet er det klokt å begynne nederst. Den første vi møter der er Maria, Jesu mor. Hun minner sterkt om en norsk bondekone. Hun står med Jesusbarnet klemt inn til sitt hjerte og stirrer spørrende og bekymringsfull inn i fremtiden: Hva skal det bli av dette barnet? I nederste felt står også Josef som en gammel bygdehåndverker, i ferd med å sage av et trestykke som ligger rett over et annet trestykke og på den måten former et kors.
Over Josef står en norsk gjetergutt med et sykt lam i fanget. Det er ikke vanskelig å forstå at denne gutten skal føre tankene hen til den gode hyrden. Ser en nøye etter på dette bildet, så oppdager en at hele landskapet er norsk, en norsk fjord eller innsjø med bratte fjellsider. Over fjelltoppene ser vi et kapell. Det skal fortelle oss at høyere enn fjelltoppene stiger vår lengsel til den levende Gud. Dette glassmaleriet på sørsiden av kirken er holdt i dype farger slik at det i gråværsdager blir i svakeste laget. Men på solskinnsdager stråler det! På toppen av bildet står evangelisten Lukas og profeten Daniel.
Jesu lidelse
Dette bildet står også på sørsiden, ved siden av foregående bilde. Det nederste feltet er et nattverdbilde. Her er en veldig kontrast mellom den lyse Kristus ved øvre bordenden, og den mørke svikeren Judas ved den nedre. Den ene er ferdig til å ofre sitt hjerteblod til frelse for alle mennesker. Den andre er ferdig til å øse ut uskyldig blod til ulykke for menneskeslekten. Lenger oppe ser vi Jesus i Getsemane. Enda lenger oppe er korsfestingen og gravleggingen. Avslutningen av dette bildet er det herlige feltet om Jesu oppstandelse. Det er den seirende frelser som med flagrende linklær bryter ut av dødens favntak. Øverst står evangelisten Johannes og profeten Jesaja.
Treenighetsbildet
Dette er det siste av de fem glassmaleriene. Det står bak hovedalteret. Bildet samler i seg fruktene av Jesu frelsesverk. Alle de store kristendomssymbolene er samlet på dette bildet: trekanten, duen, tornekransen, korset, kalken, svetteduken, naglene, spydet, hammeren, og nederst en elv, livets vann, som deler seg i flere småbekker og som en tørst gjetergutt bøyer seg ned og drikker av. Aller øverst er trekanten, symbol på Gud, og under dette stiger den oppstandne Kristus ut av skyene som en flammende lysskikkelse. Fra Ham og Faderen går Den hellige ånd, duen, ut og ruster Herrens vitner til tjeneste for evangeliet. Hele bildet er fylt av seier, sang, tilbedelse, håp og fremtidsdrømmer.
Fire mindre glassmalerier
Under galleriene ser vi fire mindre glassmalerier, to på hver side av koret. De to på sørveggen (høyre side) ble ferdige i 1958 og er også utført av Frøydis Haavardsholm. Begge disse bildene står på samme side som døpefonten og har rike dåpssymboler.
Livets vann: På bildet nærmest alteret sees to sildrende bekker, som symboliserer livets vann. Mellom disse skimtes to barn. Den ene plukker av markens grøde. Den andre sitter i livets tre som slynger seg opp mot himmelen, hvor vi ser Den hellige ånd i duens skikkelse. Vi ser også davidsstjernen.
Livets tre: Det andre glassmaleriet er betydelig sterkere i sin fargekomposisjon. Her møter vi igjen livets tre som strekker seg mot himmelen. Vi ser også Kristussymbolet, omgitt av en rød sirkel inndelt i segmenter – evighetens symbol. Også på dette bildet er det barn som leker ved en bekk, livets vann. Nederst sitter Jesus og taler til og velsigner barna. Også på dette bildet finner vi dåpssymboler.
På nordveggen, samme side som prekestolen, er det to glassmalerier av nyere dato; utført av Veslemøy Nystedt Stoltenberg i begynnelsen av 1980-årene.
Perlen: På bildet lengst fra koret ser vi et glassmaleri som viser en av Jesu liknelser. Matteus 13.45-46: «Himmelriket er også likt en kjøpmann som lette etter fine perler. Da han fant en særlig verdifull perle, gikk han bort og solgte alt han eide, og kjøpte den.» Vi ser også i bildet en due – symbolet på Den hellige ånd. Vi ser også lyset som stråler ut fra perlen og duen.
Hvetekornet: Det andre glassmaleriet viser hvetekornet som faller i jorden og dør, for så å vokse opp og bære rik frukt (Johannes 12.24). Dette er et symbol på hvordan Jesu død ikke er forgjeves, men bærer frukt.
Stort restaureringsarbeid fra 1956 til -58 og 1993 til -96
Allerede i 1863 ble det en diskusjon om kirkens vakre, røde teglsteinsmurverket i søyler og vegger. Kirkens første sogneprest Sven Brun mente det ikke var vakkert nok og fikk støtte av arkitekt Georg Bull. I 1870 ble vegger og søyler kalket, til sterke protester fra von Hanno. Ved å kalke veggene ble det veldige kirkerommet unektelig «renere» enn før, men alt i alt var dette en sørgelig forsimpling av Trefoldighetskirken. Det er med rette blitt kalt en «vandalistisk forandring».
Ved oppussingen av kirken til 100-årsjubileet i 1958 ble kirken ført tilbake til slik den så ut fra starten av. Kalken ble brent av slik at teglsteinsveggene igjen stod frem med sin gamle fargetone, alle kapitéler ble renset, fargene i de gotiske buene ble oppfrisket, og kuppeltaket ble mye lysere.
Opprinnelig var det lagt asfalt på gulvet i kirken. Dette var nok en finere variant enn den vi kjenner fra våre veier. Sannsynligvis var den «støpt» i et dekorativt mønster. Den ble fjernet, og sentrumspartiet i kirken fikk nytt steingulv. Det ble ved denne restaureringen bygget toalettrom, betjeningsrom samt to garderober for kor og konfirmantkapper. I koret ble det plassert 60 nye stoler og fire spesielle brudestoler. Orgelet ble gjennomgått, det ble foretatt en teknisk modernisering og en utbygging av ryggpositiv. Det elektriske anlegget ble fornyet.
I 1993 ble kirken stengt fordi kirken da var i svært dårlig forfatning. Det hadde vært store lekkasjer fra taket over en periode. Da det begynte å falle ned store biter med murpuss fra taket, måtte man stenge kirken av sikkerhetshensyn. Kirken ble gjenåpnet i 1996 med nyrestaurert tak.
Prester
Fra og med september 2013 ble Trefoldighet, Gamle Aker, Markus, Lovisenberg og Domkirken sogn slått sammen til ett: Sentrum og St. Hanshaugen sogn.
Fra 1. januar 2020 ble Trefoldighetskirken innlemmet i det nye Domkirken sokn sammen med Oslo domkirke.
Robert E. Glanzer
Robert E. Glanzer (født 13. september 1945 i Huron i Sør-Dakota i USA, død 3. april 2020 i Sioux Falls i Sør-Dakota) var en amerikansk politiker som tjenestegjorde i South Dakota House of Representatives som medlem av det republikanske parti fra 2017 til sin død.
Bakgrunn
Robert E. Glanzer var sønn av Jacob S. Glanzer og Mattie King. I 1963 avsluttet han James Valley Christian School i Huron og i 1967 tok han slutteksamen fra  Tabor College i økonomi og gymnastikk. I 1968,giftet han seg med Penny Glanzer, de fikk to barn.
Karriere
Han underviste i økonomi og gymnastikk ved Wessington Springs High School. I 1975 ble han manager for Dakota State Fair og trakk seg tilbake fra sin bankmannskarriere i 2012 etter 33 år.
I 2016 stilte han for første gang opp til politisk valg, og vant sete i for District 22 i delstatens lovgivende forsamling. Dette distriktet omfatter Beadle County og Kingsbury County. Han satt der i komiteene for jordbruk og naturressurser og for Discipline and Expulsion.
Død
Den 22. mars 2020 testet han positiv for covid-19 og ble først innlagt på Huron Regional Medical Center. Han ble senere overført til Avera McKennan Hospital i Sioux Falls. Den 3. april 2020 døde han i sykdommen i en alder av 74 år. Han var den andre i sin familie som døde av koronaviruset og den tredje i delstaten Sør-Dakota.
Presidente Jânio Quadros
Presidente Jânio Quadros er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Alexia Bohwim
Alexia Knutsdatter Bohwim (født 13. mars 1969) er en norsk forfatter, filmhistoriker og aktivist som debuterte i 2008 med romanen Frognerfitter. Boken var i 2018 solgt ut i 40,000 eksemplarer. Hun har senere utgitt flere andre bøker, studert teatervitenskap, journalistikk, norsk og internasjonal filmhistorie.
Bohwim har spesialisert seg på norsk film under okkupasjonen og skriver om antisemittismen i den norske filmbransjen.
Filmskaperen Nina Grünfeld startet i 2014 å dokumentere Bohwims liv og virksomhet, med sikte på å lage en dokumentarfilm. Underveis i filmprosjektet fikk Grünfeld solgt inn ideen til fjernsynskanalen TV 3, og i 2018 hadde en dokumentarfilmserie skrevet og regissert av Grünfeld premiere på TV 3.
Alexia Bohwim er aktivist for dyrs rettigheter.
Bakgrunn
Bohwims far er filmregissør Knut Bohwim (1931-2020). Hun er vokst opp på Frogner.
Morden undergrunnsstasjon
Morden undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den er sørlig endestasjon på Northern-linjen, og ironisk nok den sørligst beliggende stasjonen på hele undergrunnsnettet.
Omtrent 700 meter fra stasjonen ligger Vest-Europas største moskékompleks, Baitul Futuh.
Fylkesvei 2842
Fylkesvei 2842  går mellom Breivik i Modum og Skotselv i Øvre Eiker.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 149.
Detoxing
Detoxing er debutalbumet til det norske bluesrock bandet Pristine. Bandet dro til det legendariske Juke Joint Studio på Notodden og spilte inn 9 låter live fra 24.mai til 28.mai 2011. Med seg hadde bandet Andreas Mjøs fra Jaga Jazzist som produsent, det var et samarbeid Solheim videreførte fra soloprosjektet sitt Found. Albumet snek seg til og med inn på VG-lista.
Musikere
På albumet medvirker de faste medlemmene i Pristine
Gjestemusikere er:
Coverdesign:
Fylkesvei 6468
Fylkesvei 6468 (Fv6468) går mellom Purkvik og Gårdsøya i Mausund i Frøya.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 436 (Sør-Trøndelag).
Ole Irgens (biskop)
I 1748 ble han ansatt som personell-kapellan hos sin syke far, Johannes Irgens, en stilling han hadde fram til 1756. På en reise til Marokko var han skipsprest, men han tålte ikke livet på sjøen og gikk i land til en stilling som prest i Fåberg. Han var en av de berømte 'potetprestene' som virket for opplysning og fremgang i norsk landbruk. I 1773 ble han stiftsprost og sogneprest til Nidaros domkirke. I 1779 ble han utnevnt til biskop i Bjørgvin bispedømme, hvor han var til han døde i 1803.
Ole Irgens ble i 1761 gift med Christiane Bang, datter av biskop i Nidaros bispedømme Marcus Fredrik Bang.
Presidente Tancredo Neves
Presidente Tancredo Neves er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Jegor Tolstoj
Jegor Petrovitsj Tolstoj (født 19. juli 1802 i St. Petersburg, død 12. mars 1874) var en russisk greve, generalløytnant og senator.
Han var sønn av grev Pjotr Aleksandrovitsj Tolstoj.
Tolstoj fikk hjemmeundervisning og begynte i 1819 å tjenestegjøre ved Uglitsk-regimentet. Ble senere overført til Jegerskij-regimentet og ble adjutant hos general Aleksander von Neidgart. I 1826 deltok han i russisk-persisk krigen som adjutant hos generalmajor fyrst Aleksandr Sergejevitsj Mensjikov. I 1827 ble han adjutant hos keiser Nikolai I av Russland. Under Den russisk-tyrkiske krig (1828-1829) eksellerte han ved beleiring av Anapa festning, ble tildelt Sankt Georgsordenen og ble utnevnt til oberst. Under beleiring av Varna ble han såret. I 1831 deltok han i undertrykking av det polske opprøret og fikk Sankt Vladimirs orden for stormløpet mot Warszawa.
Fra 1835 var han embetsmann ved Innenriksdepartement til han tok avskjed i 1840. I april 1851 var han ansatt som guvernør i Kaluga og ble i 1854 overført til Taganrog som militær guvernør. Ledet Taganrogs forsvar under Beleiring av Taganrog. Han hadde denne stillingen inntil 1856 og under bombarderingen av byen 22. september 1855 deltok han i krigsoperasjoner mot fienden. Fra 31. august 1859 var han guvernør i Penza og to år senere ble han senator.
VM i hagleskyting 1961
VM i hagleskyting 1961 (verdensmesterskapet i skyting) ble arrangert i Oslo i Norge i 1961.
Agberto Matos
Agberto Correa de Matos (født 8. april 1972) er en brasiliansk profesjonell håndballspiller, som representerte det brasilianske håndballandslaget under Sommer-OL 1996 i Atlanta og Sommer-OL 2004 i Athen.
Bruttonasjonalprodukt
Bruttonasjonalproduktet (BNP) viser verdien av alt som produseres i et land i en viss periode, vanligvis et år, og omfatter verdiskapingen (value added) i all næringsvirksomhet, offentlig forvaltning og ideelle organisasjoner. Man kan komme fram til bruttonasjonalproduktet ved å summere bruttoproduktene til alle produksjonsforetakene i landet. Begrepet BNP per innbygger angir gjennomsnittlig verdiskaping per innbygger i et land, og brukes ofte som et mål på velstandsnivået selv om fordelingen mellom individene også er viktig. Begrepet økonomisk vekst er strengt tatt et mål for at bnp per innbygger øker, det vil si at verdiskapingen øker raskere enn befolkningen.
Bruttonasjonalprodukt kan måles på tre hovedmåter: i løpende priser, i faste priser, eller etter kjøpekraftpariteter. Løpende priser er målet for BNP i faktiske priser (monetær verdi), hvor man ikke tar hensyn til om endringen i BNP skyldes reelle endringer, eller bare endringer i for eksempel pengeverdien. BNP i faste priser er et mål på den virkelige eller reelle verdiskapingen i et land hvor man forsøker å fjerne effekten av inflasjon og endret pengeverdi, og brukes særlig når man skal studere utviklingen over tid. BNP etter kjøpekraftparitet (purchasing power parity) er målet for hvor stor kjøpekraft den aktuelle verdiskapingen gir lokalt, altså justert for lokalt prisnivå (og i realiteten for valuta-kurs). Dette brukes for å sammenligne velstandsnivået eller veksten mellom ulike land.
Norges bruttonasjonalprodukt var på 2,500 milliarder kroner i 2008 og økte med 2,0 prosent fra året før, målt i faste priser. Bruttonasjonalprodukt per innbygger var 530 000 kroner i Norge dette året. Det er bare Luxembourg som har høyere BNP per innbygger enn Norge i Europa, når man justerer for ulikheter i prisnivå mellom landene. Zimbabwe, et av verdens fattige land, har til sammenligning ca. 1,000 kroner i BNP per innbygger.
Definisjon av BNP
BNP er en indikator for samlet verdiskaping i et land, og gir samtidig uttrykk for opptjent bruttoinntekt fra innenlandsk produksjon. BNP tilsvarer den engelske forkortelsen GDP (gross domestic product). BNP kan defineres og bestemmes ut fra tre ulike hovedmetoder (se de tre definisjonsblokkene nedenfor): henholdsvis produksjonsmetoden (I), utgiftsmetoden (II) og inntektsmetoden (III). I første blokk kan størrelsen «korreksjon for FISIM» alternativt inngå i produktinnsats, og i driftsresultat i tredje blokk, kort sagt det landet tjener i året.
Bruttonasjonalprodukt (BNP) er definert som verdien av samlet innenlandsk produksjon av ferdige varer og tjenester, verdsatt til markedspriser, i en gitt periode som et år eller et kvartal. BNP er i en enkel Keynes-modell definert som G + C + I + X – M, hvor
Eventuelt eksportoverskudd finner vi i X-M. Norge hadde i 2008 et eksportoverskudd på 465 milliarder kroner. Dette utgjorde 18 prosent av BNP. Det vil si at Norge eksporterer mer enn vi importerer (eksport av olje, gass, fisk, maskiner osv.).
Frivillig arbeid, ubetalt arbeid hjemme og svart arbeid som prostitusjon er eksempler på tall som normalt ikke regnes med i BNP. Høy BNP betyr ikke nødvendigvis at landet har høyere velferd. Det viser seg likevel at land med høy BNP har høyere levestandard enn andre land, i form av høyere utdannelse, helseordninger og høy levealder.
I England økte BNP plutselig med fem %, etter at staten begynte å ta verdien av prostitusjon og narkotikaomsetning med i regnestykket. Samtidig er BNP helt blind for andre samfunnskostnader, slik at New Zealand rangerer høyt, selv om landet har en av OECDs høyeste selvmordsrater blant ungdom, og en svært høy andel hjemløse.
Produksjonsmetoden (I)
Bruttonasjonalproduktet kan her fremstilles for eksempel sektorvis, det vil si at man oppstiller hvor mye av bruttoproduktet (verdiskapingen) som stammer fra de ulike sektorene i økonomien som eksempelvis landbruk, industri, finansvirksomhet, forsvar, undervisning, osv. En bransjevis fremstilling er enda mer detaljert, da skiller man for eksempel innen industrien mellom treforedling, metallindustri, verkstedindustri, osv. I Norge vil Statistisk sentralbyrå hvert år beregne slike sektorregnskap ved å summere bruttoproduktene til de enkelte foretakene innen hver enkelt sektor eller bransje. Dette gir viktig informasjon om hvordan verdiskapingen i de ulike delene av økonomien utvikler seg, og kan gi viktig informasjon til de som utformer den økonomiske politikken eller næringspolitikken.
Utgiftsmetoden (II)
I Norge fremstiller Statistisk sentralbyrå detaljerte oversikter over bruttonasjonalproduktets utgifter (formål), iog denne informasjonen danner ofte grunnlag for de som skal utforme finans- og pengepolitikken. Dersom for eksempel konsumet øker mye mens investeringene går ned, kan det være aktuelt å endre bankenes utlånspolitikk, justere momsen eller gjøre noe med investeringsavgiftene.
Tiémoko Meyliet Koné
Philippe-Henri Dacoury-Tabley var sentralbanksjef fra 2008, og skulle sitte i en seksårsperiode, men ble avsatt etter at han nektet å anerkjenne Alassane Ouattara som president etter presidentvalget i Elfenbenskysten i november 2010, og at Outtara skal kunne disponere sentralbankens kontoer. Jean-Baptiste Compaore, som var visesentralbanksjef da Dacoury-Tabley ble avsatt, overtok som midlertidig sentralbanksjef, fram til 30. mai 2011, da Koné ble utnevnt til ny sentralbanksjef.
Før han ble sentralbanksjef var han direktør for Statsministerens kontor (for statsminister Guillaume Soro), samt Minister for bygg og byutvikling (ministre de la Construction et de l'Urbanisme) i Laurent Gbagbos siste regjering før presidentvalget i november 2010.
Han begynte å jobbe i Sentralbanken for de vestafrikanske statene første gang i 1975, og har tidligere bl.a. vært nasjonal direktør for sentralbanken i Elfenbenskysten.
Koné tiltrådte 19. april 2022 som Elfenbenskystens visepresident.
Colin Dagba
Colin Dagba (født 9. september 1998) er en fransk fotballspiller som spiller for Paris Saint-Germain FC.
No Regret
Musikere
På albumet medvirker de faste medlemmene i Pristine
Gjestemusikere er:
Coverdesign:
Arnobiopsis
Arnobiopsis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
En middelsstor (ca. 6 millimeter), avlangt oval, glatt, svart bladbille, antenner, bryst, scutellum og lårenes indre del rødlig. Antennene er tynne. Pronotum er nesten sylindrisk. Dekkvingene er betydelig bredere enn pronotum, med fine punktrader. Lårene er fortykkede med en liten tann.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Sumatra.
Depot
Depot eller magasin er et lager der det oppbevares større mengder materiell for senere bruk. Uttrykket brukes oftest om militære lagre, gjerne for uniformer, feltutrustning eller kjøretøy. Et depot for våpen kalles vanligvis et arsenal. Innenfor medisin brukes depot om tabletter eller sprøyter som er laget slik at det gir langsommere, men lengre frigjøring av virkestoffer.
Militære depoter
Depoter bygget fram til midten av 1900-tallet var gjerne bygget i murstein. I motsetning til andre militære bygninger kan depoter ofte kjennes igjen på mange store doble dører, og forskjellige former for heiseanordninger for å frakte materiell. Unntaket er såkalte krutthus, depoter for svartkrutt. Disse har gjerne bare én enkelt dør og ingen vinduer. I land der det er mulig, vil større depoter ofte ligge i umiddelbar nærhet av kanaler. Det gamle hoveddepotet i København er bygget i en firkant rundt et 6000 m² stort utgravet havnebasseng.
Depoter bygget under og etter andre verdenskrig er ofte huset i nissenhytter, halvbueformede bygninger av bølgeblikk. Mindre feltdepoter kan være nedgravde og ta form av bunkere.
Motorsport
I motorsport er et depot et verksted eller område ved siden av en motorsportsbane hvor kjøretøyene kan klargjøres, vedlikeholdes og repareres i løp under depotstopp.
Etymologi
Ordet «depot» er kommet inn via fransk dépôt, fra latin deponere – å legge fra seg. Ordet har samme ordstamme som deponi, som i motsetning til depot brukes om et lager av noe en ønsker å bli kvitt. Ordet «lager» kommer fra tysk, og betyr en (militær) leir. Det tilsvarende skandinaviske uttrykket er hus, som i «krutthusene» på Fredriksvern, Fredriksberg fort og Hovedøya og Tøyhuset, det gamle arsenalet i København.