cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Beleiringen av Mafikeng
Beleiringen
Arbeidet med å bygge forsvarsverk rundt den 10 km lange utkanten av Mafikeng startet den 10. september 1899, og byen ble til slutt utstyrt med et omfattende nettverk skyttergraver og kanonstillinger. President Paul Kruger i Den sørafrikanske republikk erklærte krig den 12. oktober 1899. Etter ordrer fra Piet Cronje ble Mafekings jernbane– og telegraflinjer avskåret samme dag, og byen ble beleiret fra 13. oktober. Mafikeng ble først beskutt den 16. oktober etter at Baden–Powell ignorerte Cronjes frist klokka ni til å overgi seg.
Selv om de var tallmessig underlegne ovenfor de 8000 boerne, stod garnisonen i mot beleiringen i 217 dager og trosset prognosen til politikerne på begge sider. Mye av dette skyldtes de utspekulerte militære bedragene som ble satt i gang av Baden–Powell. Falske landminer ble lagt ut rundt byen foran åsynet til boerne og deres spioner i byen, og hans soldater ble beordret om å late som de unngikk piggtråd som ikke eksisterte mens de beveget seg mellom skyttergravene. Kanoner og et søkelys, improvisert av acetylen–lampe og kjeksboks, som ble flyttet rundt i byen for å få det til å se ut som de var flere enn de var. En haubitser ble bygget i Mafekings jernbaneverksteder, og til og med en gammel kanon ble tatt i bruk igjen. Moralen til sivilbefolkningen fikk også oppmerksomhet, og våpenstillstander på søndager ble fremforhandlet slik at sport, konkurranser og teaterforestillinger kunne avholdes.
Boerne bestemte seg for at byen var for tungt beskyttet til at de kunne ta den, og den 19. november ble 4000 boere flyttet til et annet område, selv om beleiringen fortsatte og beskytningen av Mafikeng fortsatte. Boerne var klar over at britiske unnsetningskolonner var på vei og satte i gang et siste angrep om kvelden den 11. mai. De lyktes i å bryte de ytre forsvarsverkene og satte noe av byen i brann, men ble til slutt slått tilbake.
Unnsetningen
Tre Victoria Cross ble gitt som resultat av heltemodig innsats under beleiringen, til sersjant Horace Martineau og menig Horace Ramsden for handlinger under angrepet på boernes Game Tree Fort, og til kaptein Charles FitzClarence for Game Tree og to tidligere aksjoner.
Frederick Roberts avdekket i september 1904 en obelisk ved Mafikeng som bærer navnene til de som falt i forsvaret av byen. Totalt ble 212 drept under beleiringen med over 600 sårede. Boernes tap var betydelig høyere. Beleiringen etablerte Baden–Powells kjendisstatus i Storbritannia, og da han started speiderbevegelsen noen få år senere, bidro dermed hans status til en rask innledende vekst.
Bukollen
Bukollen (1 121 moh.) er et fjell i Flå kommune og ligger fysisk helt sør i Vassfaret, der fjellet grenser mot det nordlige Strømsoddbygda mot sør.
I overgangen mellom fjell og skog ligger den kjente Bukollgrasingen, der det er påtruffet brunbjørn mange ganger gjennom tidene. Det var gjerne her bjørnen fant seg et hi for vinteren. Et titalls brunbjørner er skutt i dette området, den siste i 1956.
Ved sørfoten av fjellet ligger Buvatnet som drenerer til Buvasselvi og er en del av Soknavassdraget. Bukollen og Buvatnet er også porten til Vidalen fra sør, der det er mulig å ta seg over fjelldalen med bil til sørenden av Hedalen og Nes i Ådal.
Litteratur
Forfatterne Edvard Elsrud og Mikkjel Fønhus har begge to skrevet bøker hvor Bukollen er sentral. Et eksempel er: Elsrud, Edvard: Bjørnejakt i Vassfaret, Landbruksforlaget,Oslo 1991, ISBN 82-529-1900-6.
HyTime
HyTime er en svært avansert ISO-standard for hypertekst, formelt definert i ISO/IEC 10744:1997 Hypermedia/Time-based Structuring Language (HyTime). HyTime er en utvidelse av SGML-standarden, og inneholder langt mer enn bare mekanismer for hypertekst. Konkret inneholder standarden følgende:
HyTime er en meget omfattende og komplisert standard, og har aldri blitt fullstendig implementert, selv om det har blitt laget implementasjoner av ulike deler av standarden. I dag er HyTime knapt i bruk, men standarden har hatt betydelig innflytelse på andre standarder, og har på ulike måter gitt opphav til:
Jack Davenport
Jack Arthur Davenport (født 1. mars 1973 i Merton i London i England) er en britisk skuespiller. Han er best kjent som rollen som «Commodore Norrington» i filmene Pirates of the Caribbean, men har også spilt i en rekke andre Hollywood-filmer som Den talentfulle mr. Ripley (1999). Han har også delt tatt i TV-dramaseriene FlashForward og Smash.
Tord Gustavsen
Tord Gustavsen (født 5. oktober 1970 i Oslo) er en norsk jazzpianist.
Gustavsen er oppvokst i Hurdalog er utdannet ved Jazzlinja i Trondheim og ved Universitetet i Oslo. Sammen med bassisten Harald Johnsen og trommeslageren Jarle Vespestad utgjorde han jazztrioen Tord Gustavsen trio. Deres første album ble utgitt 2003, med navnet Changing Places. Trioens andre album The Ground ble i 2005 den første instrumentale jazzplata som toppet VG-lista. Plata endte også på topp av de ti beste på den amerikanske Billboard Top Jazz Album. Harald Johnsen døde i 2011. Senere er Mats Eilertsen ny bassist og Tore Brunborg saksofonist i Tord Gustavsen Quartet. I 2018 ble en ny utgave av Tord Gustavsen Trio lansert, med albumet The Other Side og Sigurd Hole som bassist. På albumet Opening (2022) er Steinar Raknes bassist.
Fra 2008 utvidet Gustavsen sin virksomhet med et mer fleksibelt ensemble som supplement til trioen. Medlemmer her er saksofonisten Tore Brunborg, bassisten Mats Eilertsen og trommeslageren Jarle Vespestad. I noen prosjekter er også sangeren Kristin Asbjørnsen, skuespilleren Cecilie Jørstad og trommeslageren Rune Arnesen med. Her spiller Gustavsen i både duo-, trio-, kvartett- og kvintett-besetning. Ensemblet sprang ut fra et bestillingsverk skrevet til festivalen Vossajazz i 2008.
For albumet Restored, Returned vant ensemblet Spellemannprisen 2009 i klassen jazz.
Munkebekken
Munkebekken kan vise til:
Großes Schauspielhaus
Direktører var
Kunstnerisk leder var Erik Charell.
Nazistene tok over bygningen i 1933 og døpte den om til Theater des Volkes. De beskrev teatret som et eksempel på entartete kunst og endret på interiøret.
Fra 1945 fikk bygningen navnet Friedrichstadt-Palast og ble først drevet som et privat revyteater, senere nasjonalisert av DDR fra 1952. I 1980 ble bygningen stengt på grunn av råtnende trefundamenter. Fundamentene ble ødelagt da grunnvannstanden sank under byggearbeider på det nærliggende sykehuset Charité. Dette ble holdt skjult av myndighetene fordi også områder i Vest-Berlin ble berørt. I 1988 ble bygningen revet. I dag er stedet en åpen plass med navnet Bertolt-Brecht-Platz.
Alexa Nikolas
Alexa Nikolas (født 4. mai 1992 i Chicago i Illinois) er en amerikansk skuespiller, kjent fra serien Zoey 101. Hun spiller Nicole Bristow, den unge bestevennen til Zoey Brooks (Jamie Lynn Spears).
Qi Xuefei
Qi Xuefei (født 28. februar 1992) er en kinesisk-fransk badmintonspiller.
Hun representerte Frankrike under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i gruppespillet i singel.
Kvanefjeld
Kvanefjeld er et fjellplatå åtte kilometer nordøst for Narsaq i Sydgrønland. Platået ligger 5-600 meter over havet og er den nordligste del av Ilímaussaq-komplekset, en intrusjon med høyt innhold av sjeldne grunnstoffer.
På 1960-tallet ble det foretatt en prøveutvinning av 20 000 tonn uranholdig malm i Kvanefjeld, med henblikk på utnyttelse i planlagte danske atomkraftverk. Det ble påvist 325 g uran per tonn malm. Kartleggingen viste en forekomst av | milliard tonn uranmalm, med drivverdig innhold av thorium, zirkonium, niob, yttrium, sink, tinn, litium og beryllium.
Den politiske stemningen vendte seg bort fra atomkraft på 1970-tallet. Da Folketinget i 1985 vedtok at det ikke skulle bygges atomkraftverk i Danmark, ble utvinningen fra Kvanefjeld utsatt på ubestemt tid. I 2013 åpnet Grønlands Selvstyre igjen for uranprospektering, og siden 2015 har det delvis kinesiskeide australske selskapet «Greenland Minerals» forberedt utvinning av sjeldne jordarter, med uran som biprodukt. Selskapets miljøutredning ble godkjent i 2020.
Lokalt var det i 2021 en protestbevegelse, «Urani? Naamik» (Uran? Nei takk)
Jiyu-demningen
Jiyu-demningen er en demning med et vannkraftverk i elva Min, ei venstre sideelv (øst for Dadu He-elva) til midtre Chang Jiang i provinsen Sichuan i det sørlig-sentrale Kina. Installert effekt er 92 MW.
Bernt Ingvaldsen
Familiebakgrunn og yrkeskarrière
Han ble født inn i borgerskapet i Trondhjem som sønn av telegrafkasserer Ingvald Ingvaldsen og Edvarda Carstens Holtermann. Han var tippoldebarn av eidsvollsmann og stortingsmann Anders Rambech. Ingvaldsen giftet seg i 1928 med Aase Matheson Brun, datter av provisor Johan Fredrik Hagen Brun ved Svaneapoteket i Trondhjem.
Etter studentereksamen i 1920 studerte Ingvaldsen til sivilingeniør i elektroteknikk ved NTH. Han var assistent ved NTHs elektroniske laboratorium 1926–1928, hvoretter han ble ansatt i den elektrotekniske virksomheten AS National Industri på Brakerøya i Drammen som konstruktør. Han gjorde seg tidlig bemerket med «både lederegenskaper og stor teknisk innsikt». Som 30-åring ble han fabrikksjef i 1932. Ingvaldsen var administrerende direktør i AS National Industri 1949–1968. I 1968 kjøpte han Wessels Kabelfabrikk AS i Drammen, der han konstruerte blant annet nye landbruksmaskiner.
Ingvaldsen var tillitsvalgt i Den Norske Ingeniørforening, som tildelte ham sitt hederstegn i 1950. Av andre faglige verv var han formann i Drammen polytekniske forening 1942–1944 og medlem av Norsk Arbeidsgiverforenings hovedstyre som representant for Mekaniske Verksteders Landsforening 1953–1955.
Politisk arbeid
Han var medlem av Drammen bystyre 1945–1959 og viseformann i Drammen Høyre 1945–1947. Ingvaldsen var innvalgt på Stortinget fra kjøpstedene Drammen, Hønefoss og Kongsberg i Buskerud 1945–1953, deretter fra Buskerud 1954–1973. Han manglet politisk erfaring da han trådte inn i bystyret og Stortinget i 1945, men vant raskt tillit for sin væremåte, på tross av sine ofte kontroversielle meninger. Han var Høyres parlamentariske nestleder 1958–1965.
Ingvaldsen var partiets 1. viseformann 1954–1962 og medlem av sentralstyret 1962–1974. I slutten av 1950-årene var han blant strategene bak å knytte Libertas-kretsen nærmere Høyre for å avhjelpe partiets økonomiske problemer. Da forholdet skapte konflikter i 1960-årene, var han blant de første til å gi partiorganisasjonen sin uforbeholdne støtte. For Libertas gjorde dette ham til en yndet skyteskive ved siden av C.J. Hambro og Alv Kjøs. Ingvaldsen ble ansett som en politisk motsats til John Lyng og Sjur Lindebrækkes ønske om generasjonsskifte og et politisk linjeskift i partiet. Spesielt holdt han fast på Høyres historiske rolle som en modererende kraft. På en annen side deltok han i Lyng og Lindebrækkes fremstøt for å privatisere statseide selskaper.
Ingvaldsen var medlem av tre ulike fagkomiteer før han kom inn i Stortingets militærkomité (senere Stortingets forsvarskomité) i 1961 der han satt fram til 1973. Han var formann i Stortingets militærkomité 1961–1965 og Stortingets valgkomité 1965–1973. Da de borgerlige partiene fikk flertall i 1965, ble Ingvaldsen valgt til stortingspresident. Han ble i det hele tatt rost for korrekt opptreden, men ble beskyldt for å ha brukt sin rolle for å skaffe de borgerlige partiene mer tid da Per Bortens regjering fratrådte i 1971. Etter regjeringsskiftet i 1972 måtte Ingvaldsen fratre til fordel for Leif Granli, men fortsatte som visepresident.
Ingvaldsen var medlem av Den Norske Nobelkomite 1967–1975. Han var viseformann hele perioden, unntatt en kort periode som formann i siste del av 1967. Det er i ettertid kommet fram at han – sammen med Sjur Lindebrække – samarbeidet med den brasilianske ambassadøren i Oslo for å hindre at biskop Hélder Câmara fikk Nobels fredspris. Câmara var en sterk kritiker av militærdiktaturet i Brasil.
Nordsjøløypa
Nordsjøløypa – North Sea Trail er navnet på et nettverk av vandreruter i 26 norske, svenske, danske, tyske, nederlandske, engelske og skotske regioner. Tilsammen er det opparbeidet mer enn 6 000 km vandringsled. I Norge er det seks fylker som står sammen for å fremme kystvandring.
Arbeidene startet opp i 2003, og er delvis finansiert av EUs Interreg IIIb Nordsjøprogram. Prosjektet blir avsluttet i 2007. En rekke nye og tidligere eksisterende turveier langs Nordsjøkysten inngår i nettverket av stier. Det er naturlig nok mange forskjellige naturscenerier langs stiene, og det er noe av poenget; Nordsjøkystens særegne landskaper («the many faces of the North Sea»).
Gjennom informasjon på ulike måter skal besøkerne oppdage det som kjennetegner hvert av landskapene og historien, det som skiller dem fra hverandre og det som gir dem en felles Nordsjøkultur. Et viktig mål er å forbedre tilgangen til mange kulturminner slik at turistnæringene kan tilføres ekstra verdi til opplevelsen av løypa, som stadig er under utvikling.
I Norge har mange turlag arbeidet med tilrettelegging og utbedring av gamle stier, og arrangerer noen turer med følge. Løypene er imidlertid merket slik at det ikke skal være for vanskelig å gå på egen hånd. De viktigste opplysningene er der satt opp informasjonstavler om.
Nedre Eiker kirkegård
Nedre Eiker gravlund ligger i Krokstadelva i Drammen kommune. Gravlunden som er plassert rundt Nedre Eiker kirke grenser i syd til Fylkesvei 283 og i nord til Gamle Riksvei. På nordsiden av Gamle Riksvei ligger Nedre Eiker kapell, som ble oppført 1916, og ombygget i 1950-årene etter tegninger av overlærer Carsten Lien. På oversiden av kapellet fortsetter gravlunden.
Liste over modellflyplasser i Norge
Dette er ei liste over modellflyplasser i Norge. Lista er neppe fullstendig.
De fleste av de eksterne lenkene i lista går til modellflyklubbenes sider om flyplassene og/eller til klubbenes sider om regler for flyplassene.
Olav Schram Stokke
Olav Schram Stokke (født 9. desember 1961) er en norsk statsviter og professor ved Universitetet i Oslo.
Stokke er cand.polit. i statsvitenskap ved UiO fra (1987), med historie og sosialøkonomi som støttefag. Han avla dr.philos-graden i 2010 på en avhandling med fokus på geopolitisk styring i nordområdene.
Hans interessefelt er internasjonal politikk, med særlig vekt på miljø- og ressurspolitikk. Han har forfattet en rekke fremtredende norske og internasjonale publikasjoner, og har blant annet blitt utgitt på MIT Press.
Roh Moo-hyun
Bakgrunn
Roh ble født i en fattig bondefamilie i Gimhae, nær Busan, sørøst i Sør-Korea. Før han ble politiker var Roh menneskerettsadvokat.
Politiker
Hans politiske karriere var preget av dramatiske begivenheter, blant annet forsøk på å bekjempe regionalismen i Sør-Koreas politiske liv.
Flere kontroverser preget presidentskapet hans. Opposisjonen forsøkte blant annet en riksrettssak mot ham, uten å lykkes. Selv om han ble gjeninnsatt på presidentposten (og med sterkere mandat enn da han startet), hadde de fortsatte kontroverser og beskyldninger om inkompanse svekket hans popularitet.
Rohs politiske høydepunkter inkluderte en upopulær beslutning om å sende koreanske tropper til Irak, et mislykket forsøk på at flytte hovedstaden fra Seoul til Chungcheong-regionen og et bud på en koalisjon med det konservative parti, Det store nasjonalpartiet, noe som ble kritisert bredt.
Akkurat som forgjengeren Kim Dae-jung var han katolikk. Man han frafalt kirken mot slutten.
Roh ble mot slutten av sin levetid etterforsket for korrupsjon som også involverte hans familie. Dette skuffet mange av hans tilhengere da han hadde et image som en «ren» politiker. Roh innrømmet aldri noen korrupsjon, og etterforskningen tok slutt da han, som følge av skandalen, begikk selvmord. Hans død skapte stor oppsikt, og sittende president Lee Myung-bak ble anklaget for å ha ført en politisk motivert kampanje mot Roh.
Roh mottok i 2004 Den hvite ørns orden fra Polens president.
Harpoon (spill)
Harpoon er et brettspill utviklet av Larry Bond og et videospill basert på brettspillet. Det simulerer moderne sjøkrig, og legger stor vekt på realisme.
Terje Røe
Terje Røe (født 23. desember 1958 i Tylldal) er en norsk politiker. Han var ordfører i Elverum 2003–2011 for Arbeiderpartiet, og satt i kommunestyret fra 1995 til 2011. Røe kunngjorde i 2010 at han ikke ville fortsette i kommunepolitikken etter lokalvalget i 2011. Pr 2018 arbeider han som sekretariatsleder for Regionrådet for Sør-Østerdal.
Røe er opprinnelig fra Tynset, og satt i kommunestyret der fra 1979. Han flyttet til Elverum i 1989.
Pol Amat
Pol Amat (født 18. juni 1978) er en spansk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sjetteplass med det spanske landslaget. Han tok sølv under Sommer-OL 2008 og Sommer-OL 1996.
Ana Gallay
Ana Gallay (født 16. januar 1986) er en argentinsk sandvolleyballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i gruppespillet.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun utslått i gruppespillet.
Roel Braas
Roel Braas (født 11. mars 1987) er en nederlandsk roer som spesialiserer seg i åtter. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 5.
Strandgata (Sandnes)
Strandgata har tradisjonelt industribygg og kaier på østsiden, og tette småhus med boliger og næring på vestsiden. I dag er området i forandring, industrien er på vei ut og det legges helhetlige planer for større boliger, kontorbygg og opprustning av sjøfronten samtidig som den historiske stilen skal bevares.
En rekke bygninger i Strandgata er fredet som en del av bymiljøet på Norestraen. Gaten er i dag en del av riksvei 505 og har en årsdøgnstrafikk på 11 400–13 000.
EM i duatlon 2017
EM i duatlon 2017 (europamesterskapet i duatlon) ble arrangert i Soria i Spania i 2017.
Duatlon er en variant av triatlon, men uten svømming.
Jiangsheba-demningen
Jiangsheba-demningen er en demning med et vannkraftverk i elva Min, ei venstre sideelv (øst for Dadu He-elva) til midtre Chang Jiang i provinsen Sichuan i det sørlig-sentrale Kina. Installert effekt er 128 MW.
Kongeindisk forsvar
Kongeindisk forsvar er en sjakkåpning som begynner med og der svart følger opp med ...Lg7 og ...d6. Hvis svart spiller bonden til d5 kalles åpningen Grünfeld i stedet. Som regel følger hvit opp med
Kongeindisk er en av de «hypermoderne» åpningene. Svart tillater hvit å bygge opp et stort sentrum men satser på å blokkere og angripe den, i tillegg er et kongeangrep med trekk som ...f5 vanlige planer. Svart spiller imidlertid lite på dronningfløyen, og hvit har sjanser til motspill der. Åpningen regnes som risikabel, men er populær på alle nivåer, verdensmestere som Bobby Fischer og Garry Kasparov spilte ofte kongeindisk.
Hvis hvit starter med et lignende oppsett med omvendte farger (altså med g3, d3, Sf3, Lg2 og 0-0) kalles åpningen for kongeindisk angrep.
Varianter
Klassisk kongeindisk forsvar er der hvit spiller Sf3 og Le2. En typisk trekkrekkefølge er Hvis hvit etter hvert låser sentrum vil hun ha godt spill på dronningfløyen med mulighet til å avansere med b2-b4 og c4-c5. Svart satser på å spille trekk som ...f5 for å åpne opp om den hvite kongen. En del hvitspillere som misliker disse skarpe stillingene spiller forenklingsvarianten 7.dxe5 dxe5 8.Dxd8 Txd8. Uten dronninger på brettet er sjansene for et kongeangrep betydelig redusert, men hvits fordel er i beste fall minimal.
Shiny Beast (Bat Chain Puller)
Shiny Beast (Bat Chain Puller) er Captain Beefheart & The Magic Bands tiende album. Det regnes som Beefhearts comebackalbum etter at han ikke hadde hatt noen suksess siden Clear Spot i 1972.
I 1976 ble det innspilt en del spor for Frank Zappas label DiscReet, disse skulle utgis på et album med navnet Bat Chain Puller. På grunn av juridiske problemer ble albumet imidlertid aldri utgitt, de sporene en finner på Shiny Beast er stykker som ble spilt inn på nytt i 1978. Andre av de opprinnelige stykkene ble også nyinnspilt for de følgende albumene Doc at the Radar Station og Ice Cream for Crow. Originalinnspillingene er ikke offisielt utgitt, men de finnes på diverse bootlegs, som for eksempel The Original Bat Chain Puller + Paris 1972, Original 1976 Shiny Beast Version, Bat Chain Puller – The 1976 Sessions og Dust Sucker.
Bakgrunn og innspilling
Etter å ha innspilt albumet Bongo Fury sammen med Frank Zappa, dannet Don Van Vliet et nytt Magic Band og begynte innspillingen av et albumet Bat Chain Puller for DiscReet og Virgin Records. Herb Cohen, en av DiscReet's grunnleggere og Zappa's forretningsmanager, betalte albumets produksjonskostnader med Zappa's "royalty checks", hvilket ledet Zappa til å slutte samarbeidet Cohen. Cohen og Zappa krevde hver for seg å bli betalt på forskudd av Virgin Records, hvilket gjorde at Zappa holdt tilbake mastertapene, noe Cohen saksøkte Zappa for.
Shiny Beast (Bat Chain Puller) ble innspilt fra 6. juli til 27. august 27, 1978 i innspillingsstudioet Automatt i San Francisco. På grunn av saksøkningen, spilte Van Vliet fire Bat Chain Puller spor inn på nytt for Warner Bros.: "The Floppy Boot Stomp", "Bat Chain Puller", "Harry Irene", og "Owed T'Alex". Et spor som ikke kom med på Bat Chain Puller, «Candle Mambo» ble også spilt inn på nytt for albumet, sammen med noen eldre ubrukte sanger, «Ice Rose» (et uttak fra albumet Strictly Personal, tidligere kjent som «Big Black Baby Shoes» og «Suction Prints» (et uttak fra Clear Spot, kjent som «Pompadour Swamp«», ingen relasjon til den senere utgitte sangen med det samme navnet). Fire nye sanger gjorde albumet komplett. Disse var «You Know You're A Man», «When I See Mommy I Feel Like A Mummy», «Love Lies» og «Tropical Hot Dog Night». Den siste sangen var basert på et riff fra sangen «Odd Jobs» fra albumet Bat Chain Puller. Albumet ble fullført med «Apes-Ma», hvilket er den samme innspillingen i begge versjoner, fra Van Vliet's egne hjemmeinnspillinger. Versione av «Run Paint Run Run» og «The Witch Doctor Life» ble utprøvd under innspillingene, men ble ikke brukt. De ble gjort ferdige til albumene Doc at the Radar Station og Ice Cream for Crow.
Sporliste
Alle stykkene er av Don Van Vliet unntatt «Owed t' Alex», som er skrevet av Don Van Vliet og Herb Bermann.
Nordberg kirke (Oslo)
Nordberg kirke ligger på Nordberg i bydel Nordre Aker i Oslo, og er en sekskantet kirke med 620 sitteplasser. Kirken sto ferdig i 1962 og ble restaurert og utvidet med en kirkestue i 1982. Fasaden er i hvitslammet tegl og har et karakteristisk tårn som kan ses fra store deler av Oslo. Nordberg menighet hører inn under Nordberg prestegjeld i Oslo bispedømme. Nordberg menighet ble stiftet i 1946, før kirken ble bygget holdt menigheten til i et kapell kalt "tømmerhuset" som ligger rett nedenfor kirken. Etter at det permanente kirkebygget sto ferdig ble "tømmerhuset" omdøpt til "ungdomshuset" og brukes i dag av Nordberg menighets barnehage.
Annie Martin
Annie Martin (født 7. september 1981) er en canadisk sandvolleyballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i gruppespillet.
NRK (andre betydninger)
NRK eller Nrk har flere betydninger:
Busanan Ongbamrungphan
Busanan Ongbamrungphan (født 22. mars 1996) er en thailandsk badmintonspiller.
Hun representerte Thailand under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i åttendedelsfinalen i singel.
Charles Dickens
Charles John Huffam Dickens (født 7. februar 1812 i Landport ved Portsmouth i England, død 9. juni 1870 på Gad's Hill Place ved Rochester i Kent) var en engelsk forfatter fra viktoriatiden, kjent for romaner som Oliver Twist og David Copperfield. Han skapte noen av verdenslitteraturens mest minneverdige figurer. Han betraktes i England som den fremste viktorianske romanforfatteren og i sin levetid fikk hans bøker en berømmelse uten sidestykke verden over. Hans romaner og noveller er den dag i dag meget populære.
Dickens ble tvunget til forlate skolen for å jobbe i en fabrikk da hans far ble kastet i gjeldsfengsel. Selv om han fikk liten formell utdannelse, drev fattigdommen i hans unge år ham til overlevelse og suksess. I sin karriere redigerte han et ukemagasin i tjue år, skrev femten romaner, fem lange noveller, foruten hundrevis av noveller og artikler. Han holdt dessuten foredrag og høytlesninger, var en utrettelig brevskriver, og kjempet kraftig for barns rettigheter, utdannelse og andre sosiale reformer.
Dickens ble berømt med føljetongutgivelsen av Pickwick-klubben i 1836. I løpet av noen få år ble han en internasjonal litterær berømthet, kjent for sin humor, satire, og treffende observasjon av figurer og samfunn. Hans romaner ble hovedsakelig utgitt i ukentlige eller månedlige avsnitt, hvor føljetongen i form av et 32-siders hefte ble en nyskapende måte å utgi skjønnlitteratur for det brede lag av folket. Denne utgivelsestakten gjorde det mulig for Dickens å evaluere reaksjonene til sitt lesende publikum, og han endret ofte både utviklingen av handlingen og figurene basert på lesernes tilbakemeldinger. Hans handlingsforløp var omsorgsfullt bygget opp, og Dickens vevde ofte inn elementer fra dagsaktuelle hendelser i sine fortellinger.
Unge år
Han ble født i Landport i Hampshire som det nest eldste av de åtte barna til John Dickens og Elizabeth Barrow. Da han var fem år gammel, flyttet familien til Chatham i Kent, og da han var ti år flyttet de videre til Camden Town i London.
Hans familie hadde det relativt bra økonomisk sett, og han gikk noe på privatskole. Familiens kår endret seg da faren, etter å ha brukt for mange penger på å leve opp til sin sosiale posisjon, havnet i gjeldsfengsel. Allerede før farens fengsling måtte den tolv år gamle Charles begynne å arbeide ti timer daglig i Warrens skokremfabrikk som lå like ved dagens Charing Cross jernbanestasjon. Med disse pengene måtte han betale for losji hos en venninne av familien og bidra til husholdningsutgiftene hjemme. Familien hadde flyttet til Marshalsea, i nærheten av farens fengsel. Inntrykkene fra besøkene i gjeldsfengselet har Dickens senere gjengitt i David Copperfield og Lille Dorrit.
Etter noen få år ble familiens finansielle situasjon bedre på grunn av en arv fra farens familie. Familien kunne forlate Marshalsea og flytte inn hos fru Roylance, hvor Charles allerede bodde til leie. Men moren tok ham ikke straks ut av skokremfabrikken, og Dickens tilgav henne aldri for dette. Hans senere skolegang ble springende, med noe tid ved Wellington House Academy.
Forfatter
I 1834 ble Dickens journalist. Han rapporterte hovedsakelig fra parlamentsdebatter og reiste rundt i Storbritannia for å dekke valgkampene for avisen Morning Chronicle. Småstykker og skisser fra aviser og tidsskrifter samlet han i sin første bok, Sketches by Boz fra 1836. Han hadde en viss suksess allerede med debutboken, og den ledet til at forlaget Chapmann og Hall kontaktet ham for å få ham til å skrive en månedlig komisk føljetong basert på foreliggende tegninger av en herreklubb på søndagsjakt. Dickens påpekte at han hadde liten kjennskap til jakt, og han mente også at tegningene burde følge teksten, ikke omvendt. Fra en beskjeden begynnelse, med et månedlig opplag på 400, vokste Pickwick-klubben fra å være en komisk eskapade, til å bli en eventyrlig suksess med 40,000 i opplag, og en bred lesergruppe fra tjenestefolk, til studenter og øvrighetspersoner. Samtidens kritikk berømmet forfatteren både for hans satire over rettsvesenet, og for hans «evne til uforfalsket å gjengi de lavere klassers medfødte vidd».
2. april 1836 giftet han seg med Catherine Hogarth (1816–1879), en datter av redaktøren i Evening Chronicle. De slo seg ned i Bloomsbury i London og fikk etterhvert ti barn. I 1842 reiste de sammen til USA. Reisen er beskrevet i en kort reiseskildring Amerikanske notater og er også basis for noen av episodene i Martin Chuzzlewit.
Dickens fulgte opp suksessen fra Pickwick-klubben med to tendensromaner om samtidens oppvekstvilkår. Oliver Twist fra 1838 er et angrep på fattiglovene, med mindre humor enn i Pickwick-klubben, men med stort engasjement og melodrama. Allerede på dette tidspunktet opptrer Dickens som en bevisst forsvarer for de svakeste i industrialismens britiske samfunn. I sine senere romaner fortsatte han å sette et kritisk søkelys på mange sosiale skjevheter og bidro til å påskynde reformprosessene for et bedre og mer rettferdig samfunn. Eksempelvis var en av de sosiale tendensene i romanen Nicholas Nickleby (1838-39) et «angrep på private kostskoler i Yorkshire».
Fra slutten av 1840-årene inntreffer det en endring, eller modning, i forfatterskapet. Den første delen av forfatterskapet karakteriseres som «något improviserade och planlösa i formen», mens de senere er «mer omhyggelig komponert». Den første av romanene som preges av strammere komposisjon er Dombey og sønn (1846–1848), som skildrer et familiefirma i med- og motgang. Også den delvis selvbiografiske jeg-romanen David Copperfield (1849–1850) er godt komponert, og er dertil «helt forskjellig fra hans tidligere [bøker], skrevet i en ny stillferdig tone, med tilbakeblikkets lykke, vemod og humor». Etter David Copperfield fulgte noen bøker som har blitt beskrevet som «Dickens 'mörka romaner'» : Bleak House (1852–1853), Hard Times (1854) og Lille Dorrit (1855–1857), hvor «det disharmoniske og demoniske hos den ytre sett så joviale forfatteren kommer mer frem.» Den første av de tre beskrives som «en nästan absurd beråattelse av den juridiska byråkratiseringen vid högsta domstolen». Hard Times er en politisk ladet beskrivelse av arbeidsmiljøet ved et bomullspinneri i en liten by. Lille Dorrit inneholder riktignok mye humor, men er «dødsens trist i sin grunntone» og preget av Dickens blandede følelser for samfunnsutviklingen.
Hans økonomiske suksess gav ham råd til å kjøpe stedet Gad’s Hill Place i 1856. Dette store huset i Rochester i Kent var særlig betydningsfullt for Dickens fordi han hadde spasert forbi det som barn og hadde drømt om å bo i det. Området var også åstedet for noen hendelser i Shakespeares verk Henry IV, del 1, og denne litterære koblingen gledet Dickens.
I 1857, da Dickens forberedte oppføringen av et nytt teaterstykke, engasjerte han profesjonelle skuespillerinner til å spille kvinnerollene. En av dem var Ellen Ternan, som Dickens innledet et livslangt forhold til. Da han døde ble hun i testamentet tilgodesett med en sum som gjorde henne økonomisk uavhengig. Da Dickens ble separert fra sin kone i 1858, var skilsmisse nesten utenkelig, og spesielt for noen så kjent som han var. Han fortsatte å betale underholdsbidrag til sin fraskilte kone inntil hennes død.
Sene år
Den 9. juni 1865, på hjemvei etter et besøk i Frankrike sammen med Ellen Ternan, var Dickens involvert i en togulykke i Staplehurst. De sju fremste vognene i toget styrtet ned fra en bro som var under reparasjon. Den eneste førsteklassevognen som ble stående på skinnene var den som Dickens satt i. Dickens brukte en del tid på å hjelpe de skadde og døende før redningsmannskapene ankom. Men da han skulle forlate ulykkesstedet, kom han på at han hadde glemt det uferdige manuskriptet til «Our Mutual Friend», og returnerte til sin vogn for å hente det. Selv om han ikke ble skadet under ulykken, kom han aldri over den, og hans produktivitet tok nesten slutt. Etter et langt opphold rakk han bare å fullføre Vår felles venn og begynne på den ufullendte The Mystery of Edwin Drood. Mesteparten av sin tid brukte han til offentlige opplesninger av sine mest populære romaner. Opplesningene var utrolig populære, og til tross for dårlig helse og legens advarsler gjennomførte han flere opplesningsturneer i England, Skottland og Irland i 1866-67
2. desember 1867 innledet Dickens sin andre turné med opplesninger i USA, ved et teater i New York. Turneen i USA fortsatte utover våren 1868, til han 23. april gikk ombord i skipet som førte ham hjem til England. Opplesningene fortsatte neste år på De britiske øyer, og energien og følelsene han brukte på å opptre, med individuelle stemmer for hver rolle, antas å ha bidratt til hans tidlige død. Turneen i 1869 måtte avbrytes etter at han fikk et lett slag, men han gjenopptok opplesningene i London i 1869.
Han ble rammet av et nytt slag mens han arbeidet hjemme på Gad's Hill med manuskriptet til «Edwin Drood». Neste dag, den 9. juni 1870, på dagen fem år etter Staplehurstulykken, døde han. Til tross for sitt ønske om å bli gravlagt i Rochesterkatedralen ble han gravlagt i «Poet's Corner» i Westminster Abbey. Inskripsjonen på hans grav er: «He was a sympathiser to the poor, the suffering, and the oppressed; and by his death, one of England’s greatest writers is lost to the world.» (Han sympatiserte med de fattige, de som led vondt, de undertrykkede, og ved hans død er en av Englands største diktere tapt for verden.)
Dickens i ettertid
I 1880-årene ble det historiske Eastgate House i Rochester i Kent omgjort til et Charles Dickens-museum, og en årlig Dickens-festival blir siden 1978 arrangert i byen. Eastgate House ble stengt i 2004 av Medway kommunestyre for å spare utgifter, men en «Dickens World» temapark ble åpnet i 2007 i Chatham, som ikke ligger så langt unna. Dickens' fødested i Portsmouth er også gjort om til et museum. Charles Dickens Museum i Holborn, London er bygget opp i huset hvor Dickens bodde 1837-39. Victoria and Albert Museum har mange gjenstander som knyttes til forfatteren. Oppfatningen av Dickens' forfatterskap har variert gjennom tidene, og det finnes ingen entydig samlet dom. Vurderingene var mest negative i tiårene omkring 1900. Da ble han blant annet kritisert for sentimentalitet, usannsynlige hendelser og innviklede intriger, grotesk karikerte skikkelser og en ulykksalig hang til happy ending. Motsatt er han blant annet også berømmet for sine personskildringer, for sitt sosiale engasjement og for sin fortellerglede. I den fellesnordiske Verdens litteraturhistorie (Cappelen, 1972) pekes det, i oppsummeringen av Dickens forfatterskap, på at «hver ny generasjon trekker fram nye sider av forfatterskapet. Vår generasjon kritikere har særlig beskjeftiget seg med nattsiden av Dickens' dikterbegavelse, hans uhyggesskildringer, symbolikken, hans forhold til det underbevisste. [...] kanskje det nå er på tide å vende tilbake til den Dickens hans samtid kjente: humoristen med den uimotståelige, barokke fantasi, den varmhjertede forsvarer av de lidende …»
Dickens' romaner har vært grunnlag for svært mange filmer og tv-serier. Oliver Twist var grunnlaget for en musikal i 1960 (Oliver!) som ble filmet i 1968 (Oliver!), og romanen har også dannet grunnlag for Disney-tegnefilmen Oliver og gjengen (1988), med katter i mange av rollene. En julefortelling har blitt filmet med Albert Finney (musikalfilmen Scrooge), som Oscarvinnende kortfilm (A Christmas Carol i 1971), med Disney-figurer (Mickey's Christmas Carol 1983), med Muppetfigurer og Michael Caine (The Muppet Christmas Carol 1992), og med Jim Carrey (A Christmas Carol 2009).
Vinger over Europa
Vinger over Europa er et musikkalbum av Rune Rudberg, utgitt i 1989.
Kyrill av Alexandria
Kyrillos er regnet blant kirkefedrene og kirkelærerne, og hans omdømme innenfor den kristne verden førte til hans titler som «troens søyle» og «kirkefedrenes segl», men han var hard, stridig og uforsonlig, og keiser Theodosius II fordømte ham for å oppføre seg som en «stolt farao», og de nestorianske biskopene ved Efesos erklærte ham som en kjetter og betegnet ham som et «uhyre, født og utdannet for kirkens ødeleggelse.»
Kyrillos er velkjent for sin strid med Nestorius og for dennes tilhenger, patriark Johannes fra Antiokia, som Kyrillos fikk ekskludert fra konsilet i Efesos for at han hadde kommet for sent. Han er også kjent for sitt ansvar i forvisningen av novatianere (tilhengere av Novatianus) og jøder fra Alexandria, og ikke minst for å ha hisset opp og således utløst spenningene som førte til mordet på den nyplatonistiske og hellenistiske filosofen Hypatia av en kristen mobb. Historikere er uenige i hvilken grad bidra til drapet, og særlig fra kristen side har det vært avvist og bedømt som anti-kirkelig.
Tidlig liv
Det er få kjente detaljer om Kyrillos’ tidligste liv. Han født en gang rundt 376 i den lille byen Didouseya på Nildeltaet som i dag har det arabiske navnet El-Mahalla El-Kubra. Noen få år etter at han ble født ble hans onkel på morssiden, Theofilos av Alexandria, patriark av Alexandria. Hans mor forble nær sin bror og under hans ledelse ble Kyrillos godt utdannet. Hans skrifter viser hans kjennskap til de betydelige kristne forfatterne i hans samtid, inkludert Eusebius av Cæsarea, Origenes, Didymus den blinde og forfattere ved kirken i Alexandria. Han mottok den formelle kristne utdannelsen som var vanlig på hans tid: han studerte lesning og grammatikk fra han var tolv til han var fjorten (390–392), retorikk og humanistiske fag fra femten til tjue (393–397) og til sist teologi og bibelstudier (398–402).
I 403 fulgte han sin onkel til «synoden ved eiketreet» i Konstantinopel, et politisk motivert kirkemøte under påtrykk fra keiserinne Aelia Eudoxia som fordømte og avsatte Johannes Khrysostomos som patriark av Konstantinopel. Året før hadde Theofilos blitt stevnet av keiseren til Konstantinopel for å unnskylde seg foran et synode som Khrysostomos skulle lede for å svare på anklager som var rettet mot ham av egyptiske munker. Theofilos hadde forfulgt dem som tilhengere av Origenes. I ledelsen for soldater og bevæpnete tjenere hadde Theofilos marsjert mot munkene, brent ned deres boliger og mishandlet de som han fanget. Theofilos kom mannsterk til Konstantinopel med tjueni av sine biskoper, og rådførte seg med de som var i opposisjon til patriarken og skrev en lang liste av stort sett ubegrunnede anklager mot Khrysostomos, som på sin side nektet å akseptere lovligheten i et kirkemøte hvor hans fiender skulle være dommere. Khrysostomos kunne ikke forhindre prosessen og ble avsatt.
Patriark av Alexandria
Theofilos døde den 15. oktober 412 og hans nevø Kyrillos, som fulgte sin onkels kirkepolitikk, ble gjort til pave eller patriark av Alexandria den 18. oktober 412, noe som skjedde etter voldelige opptøyer av hans tilhengere og de til hans rival, erkediakon Timotheus, som hadde støttet de som Theofilos hadde forfulgt med harde virkemidler. Kyrillos fulgte sin onkel i en posisjon som hadde blitt mektig og innflytelsesrik, og som rivaliserte den til politiske prefekten (guvernøren) i en tid preget av uro og jevnlige voldelige konflikter mellom storbyens hedenske, jødiske og kristne innbyggere. Han begynte å utøve sin autoritet ved å få kirkene til novatianere stengte og beslaglagde de hellige kar og kostbarheter.
Strid med prefekten
Orestes, praefectus augustalis, egyptisk guvernør av dets dioecesis, forsøkte standhaftig å motsette seg Kyrillos’ religiøse inntrenging i sekulære emner. Orestes hadde fått posisjonen kort tid i forveien og slet med å utøve sin posisjon i striden mellom Kyrillos’ uforsonelige kamp mot hedninger, kjettere og jøder.
Mats Bergman
Mats Bergman (født 5. mai 1948 i Göteborg) er en svensk skuespiller. Han er sønnen til Ingmar Bergman og Ellen Bergman. Mats er bror til Anna (tvillingsøster), Eva og Jan Bergman. Han er halvbror till Ingmar jr, Daniel Bergman, Maria von Rosen og Linn Ullmann.
Mats Bergman gikk ut fra Teaterhögskolan i Stockholm i 1971. Mange kjenner igjen ham fra rollen som Bruno Anderhage i Lasse Åbergs filmer.
Kyrill av Alexandria
Strid med prefekten
Sokrates Scholastikos, som skrev lenge etter hendelsene, har fortalt at da Kyrillos fikk høre om den strenge avstraffelsen av Hierex, truet han med å ta hevn over jødene i Alexandria med «den største hardhet» om ikke trakassering av de kristne opphørte umiddelbart. Da jødene fikk høre om Kyrillos’ trusler ble de enda mer rasende og det oppsto voldelige håndgemeng mellom jøder og kristne. Scholastikos hevdet at jødene planla å vekke de kristne om natten ved å rope at det var brann i Alexandrias kirke. Da de kristne kom ut i gatene, ble det sagt at «jødene umiddelbart kastet seg over dem og drepte dem». Den neste dagen stormet Kyrillos i spissen for en stor menneskemengde jødenes synagoger og plyndret det de kunne og fordrev jødene ut av byen. Sokrates Scholastikos, som neppe kan mistenkes for å gi et objektivt referat av hendelsene, hevder at alle jødene ble forvist mens Johannes av Nikiû, som skrev en krønike på slutten av 600-tallet, sier at kun de jødene som var involvert i nattens hendelser. Historikeren Susan Wessel sier at det ikke er klart om Scholastikos var en novatist (tilhenger av Novatianus), hvis kirker Kyrillos plyndret og stengte, men han viser åpenbar sympati for dem og gjør det klart at Kyrillos ikke verget seg for å misbruke sin posisjon som patriark på å blande seg inn og overstyre rettighetene og pliktene til den verdslige makten, men «... Sokrates gir antagelig ikke nøyaktige og utvetydig informasjon om Kyrillos’ forhold til den keiserlige autoritet.»
Liste over færøyske lagtingsmedlemmer 1980–1984
Det var 32 medlemmer av Lagtinget på Færøyene mellom lagtingsvalgene 1980 og 1984. Javnaðarflokkurin og Sambandsflokkurin ble største partier, og Pauli Ellefsen etablerte en borgerlig flertallsregjering med Sambandsflokkurin, Fólkaflokkurin og Sjálvstýrisflokkurin som varte ut hele lagtingsperioden. Som en kuriositet hadde hele 5 lagtingsmedlemmer Olsen som etternavn, hvorav 4 representerte valgkretsen Eysturoy.
Kyrill av Alexandria
Strid med prefekten
Kyrillos forvisning av jødene førte til at «Orestes [...] ble fylt av stor indignasjon over disse meddelelsene, og var omfattende sorgfull at en by av slik størrelse kunne plutselig ha blitt berøvet av en slik stor andel av sin befolkning.» På grunn av dette ble striden mellom Kyrillos og Orestes ytterligere skjerpet, og begge skrev til keiseren for å klage over situasjonen. Til sist forsøkte Kyrillos å komme til en forsoning med Orestes med ulike fredsforslag, og da det feilet, henviste han til Bibelen som i henhold til hans tolkning viste at Kyrillos’ religiøse autoritet krevde at Orestes underkastet seg patriarkens politikk. Orestes forble uberørt av disse argumentene, og det kostet ham nesten livet.
Rundt 500 fanatiske munker fra Natrondalen (Wadi El Natrun), det vil si fra den ene av tre tidlige kristne klostre lokalisert i ørkenen i nordvestlige Nildeltaet og hvor det er sagt at Kyrillos hadde studert, kom til Alexandria, antagelig rekruttert Kyrillos, og satte i gang et opprør mot Orestes blant de kristne i byen. Disse munkene hadde grepet til vold femten år tidligere til støtte for Kyrillos’ onkel Theofilos. Munkene angrep Orestes og anklaget ham for ikke å være en kristen, og til tross for Orestes nektet for dette, var det en av munkene, en mann ved navn Ammonius, som slo ham i hodet med en stein, slik han ble dekket med blod. Orestes’ vaktgarde fryktet at de ville bli steinet av munkene og flyktet, men andre borgere i Alexandria kom ham til hjelp, grep Ammonius og jagde munkene. Angrepet på prefektens autoritet kunne ikke bli oversett og Orestes fikk Ammonius henrettet. Kyrillos fikk tatt Ammonius’ lik og stilte det ut i kirken og utropte ham som en martyr og helgen. I henhold til Scholastikos var det ikke overbevisende for den kristne befolkningen, som viste at Ammonius var blitt drept for sitt angrep og ikke for sin tro. Orestes skrev til keiseren for å klage og Kyrillos gjorde det samme.
Drapet på Hypatia
Prefekt Orestes hadde politisk støtte fra Hypatia, en astronom, filosof og matematiker som hadde betydelig moralsk autoritet i Alexandria. På den tiden hun ble myrdet var hun antagelig over seksit år gammel. Mange studenter fra rike og innflytelsesrike familier kom til Alexandria for å følge hennes forelesninger, og mange av disse fikke senere høye posisjoner i regjeringen og i kirken (to av dem ble biskoper). Orestes hadde tidlig i sin tid som guvernør oppsøkt Hypatia for råd og hun hadde oppmuntret ham for å holde fast på hans sekulære autoritet. Kyrillos lot dem komme fram at det ville ikke ha vært problemer med Orestes om det ikke var for «den satanske heksen» Hypatia. Hedendom var antagelig ikke den egentlig årsaken for Kyrillos’ fiendskap, det er mulig at Hypatia selv kan ha vært kristen, og mange av hennes studenter som var kristne som ikke så noen konflikt med deres tro og hennes undervisning. Om Kyrillos var direkte ansvarlig eller ikke, ble drev en opphisset mobb en dag i 415, etter sigende ledet av en mann kalt Peter, mot Hypatia, slet henne ned fra hennes vogn og drepte henne, hakket henne opp i småbiter og brente likdelene utenfor bymurene.
Undervisning i filosofi opphørte ikke med Hypatias død, men det er klart at Alexandria ikke lenger var en by som trakk til seg lærde dedikert til åpen, akademisk undersøkelser. Den nyplatonske filosofen Damaskios la skylden for drapet på Hypatia på Kyrillos. I henhold til Johannes av Nikiû ble Kyrillos aldri tiltalt for drapet. Sokrates Scholastikos skrev at Hypatia til sist falt som «offer for den politiske sjalusien som var rådende i tiden». Drapet på Hypatia provoserte stor offentlig fordømmelse, ikke bare mot Kyrillos, men mot hele den kristen befolkningen i Alexandria. Orestes selv ga opp og forlot byen.
Konflikt med Nestorius
Kyrillos sto sentral i en annen betydelig konflikt, denne gangen mellom to kristne retninger, den i Alexandria, ledet av Kyrillos, og den i Antiokia, som angikk teologiske emner som refleksjon, fromhet og preken. Mens teologene i Alexandria framhevet de allegoriske tolkningene av Bibelen som fremmet en kristologi som fremmet foreningen mellom det menneskelige og det guddommelige, holdt teologene i Antiokia fast på en mer bokstavtro tolkning og en kristologi som framhevet skillet mellom det menneskelige og det guddommelige i personen Jesus Kristus. Nestorius, før han ble patriark av Konstantinopel, hadde vært munk i Antiokia og således preget av den teologiske skole i Antiokia.
Denne langvarige konflikten bredte seg ut ved første konsil i Konstantinopel i 381 hvor dets tredje kanonisk lov ((gresk: κανών, kanon, «regel, standard») bestemte at Konstantinopel skulle ha forrang over de eldre bispedømmene Alexandria og Antiokia. Striden mellom de to sistnevnte omfattet da også Konstantinopel. Konflikten ble løftet fram da Nestorius i 428 ble gjort til erkebiskop av Konstantinopel.