cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kriek
Kriek /kri:k/ er et belgisk fruktøl, laget av lambic (spontangjæret øl) tilsatt sure kirsebær. Navnet er avledet av det nederlandske navenet på en type sure, mørke kirsebær kalt kriek. Tradisjonelt brukte man ”Schaarbeekse krieken” (en sjelden belgisk variant av Morello) fra området rundt Brussel, Schaarbeek. På grunn av at Schaarbeek-kirsebærene har blitt vanskeligere å få tak i, har noen bryggerier byttet ut disse (delvis eller fullstendig) med andre, billigere, varianter av sure kirsebær produsert i Limburg (Belgia), Tyskland eller Danmark.
Tradisjonelt blir kriek brygget av bryggerier i og rundt Brussel av lambic-øl som man tilsetter sure kirsebær. Lambic er et surt og tørt spontangjæret belgisk øl, gjæret på luftbåren gjær. Lambicen står mellom tre til åtte måneder og modnes på trefat før saften av kirsebærene eller hele bær blir tilsatt. Gjennomsnittlig tilsettes det 200 gram kirsebær per liter øl. Kirsebærene blir så liggende og modne sammen med ølet i ni måneder før de blir silt av. Dette gjør at det tilsatte sukkeret gjærer. Vanligvis vil det ikke være igjen noe sukker, noe som gir ølet en fruktsmak uten søtsmak.
Etter bærene er fjernet fortsetter modningen på flasker. Flaskene må derfor tåle trykk. Ifølge tradisjonen blir krieken derfor tappet på 75 cl champagneflasker. Nå finnes det også mer kommersielle varianter på 25 cl flasker med metallkork på markedet.
For å imøtekomme smaken til et større publikum, har enkelte lambic-bryggerier nylig tilsatt sukker til sin kriek for å gjøre dem mindre bitter. De bruker også kirsebærjuice istedenfor hele kirsebær og kortere modningsperioder.
Kriek er tradisjonelt et sommerøl som drikkes av et konjakkglass. Alkoholprosenten ligger rundt 5 % og skal serveres kaldt (5–6 °C).
Kommersielle eksempler
Tradisjonelle kriek:
Søte kriek:
'Kriek' basert på Oud Bruin:
Nordvannet
Nordvannet er en innsjø i Asker kommune i Viken, og er et av Dikemarkvannene. Innsjøen ligger 181 meter over havet. Etter at Verkensvannet ble oppdemmet ligger de to sjøene på samme høyde, sammen med Ulvenvannet i vest og Svinesjøen i nord.
Martin Birch
Martin Birch (født 27. desember 1948, død 9. august 2020) var en britisk lydtekniker og musikkprodusent som produserte album for blant andre Deep Purple, Rainbow, Black Sabbath, Iron Maiden, Whitesnake og Blue Öyster Cult. Han jobbet også som produsent på Fleetwood Macs og The Faces' første utgivelser.
Han sluttet som produsent rundt 1993, etter å ha produsert Iron Maidens album Fear of the Dark, pluss å ha hjulpet til med produksjonen på albumet Black Sabbath: The Dio Years av Black Sabbath.
Diskografi (utvalg)
Kilde: AllMusic unntatt hvor annet er angitt.
Narcisse Virgilio Diaz
Narcisse Virgilio Díaz de la Peña (født 25. august 1807 i Bordeaux i Frankrike, død 18. november 1876 i Menton) var en fransk maler som var tilknyttet Barbizon-skolen.
Bakgrunn
Diaz ble født i Bordeaux av spanske foreldre, som han mistet da han var i tiårsalderen. Noe venner av moren tok ham til seg. De bodde nær Sèvres, hvor han ble bitt av et krypdyr. Såret ble infisert, og han mistet foten og gikk med trebein resten av livet.
Sèvres var allerede da berømt for porselenet som ble laget der. Diaz begynte å interessere seg for maling, men likte ikke den bundne stilen og fast arbeidstid. Han begynte å male orientalske figurer i farge- og folderike kostymer. Mange av disse maleriene er bevart.
Karriere
Selv om han begynte karrieren som fargerik figurmaler, ble han etterhvert en skildrer av skogsinteriører med en var tonalitet. Han tilbragte mye av sin tid i Barbizon, og regnes i dag som en av de «små» malerne derfra – dog med noen svært gode verker iblant.
Han støtte på Théodore Rousseau for første gang trolig i 1831. Selv om Rosseau var yngre, beundret Diaz ham. Ti år senere ble de nære naboer. Rousseau var da i gang med sine skogsbilder, og Diaz fikk ikke kontakt med ham, nok mye på grunn av Rousseaus hjemlige og andre bekymringer. Resultatet var at Diaz listet seg rundt i skogen på trebein for å avlure mesteren mest mulig om teknikken. De ble venner etter en tid. Rousseau ble såpass rørt av historien, at han villig vekk ga undervisning.
Diaz stilte bilder på parisersalongen i flere år, og ble dekorert med Æreslegionen i 1851. Han holdt seg i Brussel under den fransk-tyske krigen. Etter 1871 ble arbeidene hans regnet som fasjonable, og samlere begynte å vise interesse. Han hadde derfor god økonomi de siste årene.
I 1876 ble han sterkt forkjølet ved sin sønns begravelse og døde 18. november i Menton på Rivieraen, hvor han hadde reist i håp om å få bedre helse. Han ble begravet på Cimetière de Montmartre.
I ettertid er Diaz mest kjent for sine skogsscener og stormbilder. Bildene hans finnes i flere museer og samlinger i England og Frankrike. Han hadde ingen elever, men noen av de andre Barbizon-malerne tok opp elementer fra ham i sine bilder.
Når mørket er forbi
Når mørket er forbi er en film produsert i 1999 og hadde premiere på Tromsø internasjonale filmfestival i januar 2000. Filmen er basert på boka Tango Bacalao av forfatteren Alf R. Jacobsen. Store deler av filmen er tatt opp i Berlevåg med lokale statister.
Michael Momyr
Michael Jan Momyr (født 8. august 1956 i Trondheim) er en norsk politiker (H). Han er leder i Trøndelag Høyre fra 2017, og var stortingsrepresentant for Sør-Trøndelag 2001–2005 og Åfjords ordfører 1990–1995.
Når mørket er forbi
Handling
Etter å ha blitt offer for utroskap forlater unge Josef Omgang en ellers tilsynelatende vellykket tilværelse som advokat i Oslo. I en tilstand et sted mellom drøm og virkelighet drar han tilbake til barndomsstedet Korshavn i Nord-Norge. Denne fiskerlandsbyen er for tiden inne i en finansiell krise som blir et bilde på de store familieproblemene i fortiden, Josef nettopp må røske tak i for å finne seg selv.
Michael Momyr
Familie og yrkesliv
Han vokste opp på slektsgården Nordre Momyr i Norddalen i Åfjord som sønn av landpostbud og gårdbruker Melkior Momyr og kontorfullmektig Jorunn Johansen. Han er gift med sykepleier Jorunn Windspoll.
Politisk arbeid
Momyr var medlem av Åfjord kommunestyre og formannskap 1988–1999, varaordfører 1988–1990 og ordfører 1990–1995. Han var også leder i Åfjord Høyre 1980–1988, leder i Sør-Trøndelag Høyre 1994–2002 og medlem av Sør-Trøndelag fylkesting og fylkesutvalg 1995–2001.
Momyr var vararepresentant til Stortinget fra Sør-Trøndelag 1993–2001 og 2005–2009 samt fast innvalgt representant 2001–2005, og har til sammen fem års ansiennitet fra Stortinget. Momyr var medlem av Stortingets næringskomité 2001–2005, og fungerte som Høyres landbrukspolitiske talsmann.
Momyr har vært styremedlem i TrønderEnergi, medlem av SpareBank 1 Midt-Norges forstanderskap 1995–2005 og leder i det regionale brukerutvalget for Helse Midt-Norge. Han var lagrettemann, doms- og skjønnsmann ved Frostating lagmannsrett 1983–1995.
Thap Put (kommune)
Amphoe Thap Put (Thap Put kommune) er den østligste og nest minste kommunen i provinsen Phang Nga i det sørvestre Thailand.
Kommunesenteret er småbyen Thap Put med anslagsvis 3Thap Put000 innbyggere. Andre større tettsteder er Bang Riang i nord, Tham Thong Lang i vest, og Bo Saen i sørvest. Befolkningen er buddhister med noe innslag av muslimer, som har to moskeer i Bo Saen i sør. Det viktigste buddhistiske tempelet er Wat Rat Uppatham i Bang Riang, nord i kommunen.
Kommunen strekker seg nord-sør fra fjellene i nord (600 moh.), via elvedalen rundt marui-elven, ned til den sterkt innskjærte delta- og mangrovelandskapet i sør mot Phang Nga-bukten. Arealet er 272,4 km², og i 2005 var det i alt 24 046 innbyggere i kommunen.
Tor Helge Eikeland
Tor Helge «Totto» Eikeland (født 28. juni 1960 i Oslo) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han representerte Vålerengens Idrettsforening.
Eikeland spilte 50 offisielle landskamper for Norge, og deltok i vinter-OL for Norge i 1988 i Calgary med tolvteplass.
La venda
«La venda» (norsk oversettelse: bindet for øynene) er en spansk sang som fremføres av den spanske sangeren Miki. Den er skrevet av Adrià Salas og var ett av ti deltakerbidrag i den spanske sangkonkurransen Operación Triunfo på TVE 20. januar 2019. «La venda» vant konkurransen med 34 prosent av stemmene og var Spanias bidrag til finalen i Eurovision Song Contest 2019 i Tel Aviv lørdag 18. mai. I finalen endte sangen på 22. plass av 26 deltakere og fikk 54 poeng.
Studioversjonen ble utgitt 7. mars 2019. Den offisielle musikkvideoen er regissert av Adrià Pujol og Fèlix Cortés, og ble spilt inn 13. februar 2019 på antikkmarkedet Mercantic i Sant Cugat del Vallès.
Johan Hegg
Johan Hegg (født 29. april 1973) er vokalist og frontfigur i det svenske death metal-bandet Amon Amarth. Han har vært medlem i bandet siden 1991.
Han er kjent for sin dype stemme og growleteknikk.
Noen av hans idoler er James Hetfield, Ozzy Osbourne, Bon Scott og Bruce Dickinson.
Afridi (pashtun)
Afridi (pashto: اپريدي, urdu: آفریدی, hindi: आफ़रीदी), tidligere kalt Abaörtean (uttalt Abaortae på latin), er navnet på en pashtunsk fjellstamme i Afghanistan og Pakistan. Afridi-folket bor over et område på ca. 3 000 km² med kupert terreng i den østlige delen av Safed Koh, vest for Peshawar-dalen og øst for Torkham, og Maidan i Tirah, som kan nås over Kajurhi-slettene og dalene i Bara og Churah. Stammen har rundt 315 000 mennesker.
Stammen er delt inn i åtte klaner: Adam Khel, Aka Khel, Kamar Khel, Kambar Khel, Kuki Khel, Malikdin Khel, Zakka Khel og Sipah.
Noen kjente folk som tilhører Afridi-stammen er Shahid Afridi, en velkjent cricketspiller fra Pakistan, Misri Khan Khatir Afridi, en fremstående poet som skrev over 40 000 dikt i løpet av kun fire år og Zeek Afridi, en kjent sanger.
Tunøya
Tunøya er ei øy i Sarpsborg med 35 500 innbyggere (2021). Øya er 82 kvadratkilometer stor og ligger i Glommas nedre løp. Øya er Norges største fluviale øy (øy i et vassdrag) 8g Norges nest folkerikeste øy uansett type. Borg havns anlegg på Alvim ligger på øya, det samme gjør Sarpsborg sentrum. Ellers er det mye kupert skogsterreng med Buråsen (176 meter over havet) som høyeste punkt. I sør er det småbåthavner og betydelige jordbruksarealer, og åsryggen Raet går på tvers over øya og demmer opp innsjøen Tunevannet og Vestvannet, en del av Glommavassdraget. Tunøya kan sammenliknes med Hisingen, Sveriges mest folkerike øy. Begge ligger så langt vekk fra havet at man knapt oppfatter at man er på ei øy. Tunøya forbindes med fastlandet via fire veibroer ved Solli (E6), Sandesund, Sarpsfossen og Trøsken. I tillegg er det gangbro ved Sølvstufoss nær Trøsken og jernbanebroer ved Sarpsfossen og Rolvsøysund, der det også er veibro over til Rolvsøy og industribro til Nesøya.
Vekt
En vekt er i allmennhet et måleinstrument som skal kunne måle et legemes masse (SI-enhet: kilogram, kg) indirekte via måling av tyngde (SI-enhet: newton, N). Måleprosessen kalles en veiing fra verbet å veie. Måleresultatet er legemets masse, uformelt av og til kalt «vekt» (selv om vekt egentlig refererer til en kraft).
Instrumenter som mer korrekt oppgir måleresultatet i krefter (målt i newton) kalles også for vekter.
Typer
Instrumentet vekt blir hovedsakelig bygd opp på to forskjellige måter som blir opphav til typebetegnelsene fjærvekt og skålvekt. De to målemetodene er fundamentalt vesensforskjellige.
Smartvekt
Smartvekt brukes løst av vekter med flere mer eller mindre nyttige ekstrafunksjoner. Eksempler på dette er smarte badevekter med nettilkobling (for eksempel via WiFi eller Bluetooth) som logger vektutviklingen, og som for eksempel kan vises i en nettleser eller mobilapplikasjon. Mange smartvekter kan også beregne benmasse, kroppsmasseindeks, fettprosent, muskelmasse og andel vann i kroppen. På den måten kan smarte vekter til en viss grad ta hensyn til faktorer som om man er dehydrert eller har gått på toalettet før målingen.
Konvertering mellom masse og vekt
Siden en med veiing oftest vil frem til stoffmengden (massen) av objektet, er det bare skålvekta som er prinsipielt korrekt. Fjærvekta ville vise helt feil på månen og har noen små feil på jorda; ca. 0,5 % forskjell mellom polene og ekvator. I detalj:
Måling av masse med likearmet skålvekt
dvs.
Med skålvekter veies et legeme ved at en likearmet vektbjelke utbalanseres av flere lodd med kjente masser. Gravitasjonens størrelse er likegyldig og vi måler vekten som gjenstandens masse i kilogram (kg) ved sammenligning. Noe gravitasjon må dog være til stede for at skålvekten skal fungere.
Masse kan også måles uten gravitasjon, se masse og treghet.
Måling av masse med ulikearmet skålvekt
dvs.
Slike skålvekter kalles ofte for bismer og var hyppig å se i tidligere handel. På et bismer kan opphengningspunktet eller referansemassen flyttes inntil balanse er oppnådd. Objektets masse blir så beregnet.
Måling av masse med fjærvekt
Med en fjærvekt veies et legeme ved at en elastisk fjær deformeres av kraften som legemet får i jordas gravitasjonsfelt. Deformasjonen er lineært avhengig av kraften som virker på fjæren. Det som måles, er derfor en kraft og ikke egentlig en masse. Kraften er proporsjonal til produktet av jordas gravitasjon og legemets masse. Kraften blir likevel ikke angitt i N, men i kg idet skalaen er forfalsket og forutsetter jordas tyngdekraft som en gitt fast størrelse på 9,81 m/s².
Moderne digitale kjøkken- og personvekter er fjærvekter av type.
Anton Anderledy
Antonius Anderledy (født 3. juni 1819 i Berisal ved Brig i Wallis i Sveits, død 18. januar 1892 i Fiesole i Toscana) var generalsuperior for jesuittordenen fra 1887 til 1892.
Bakgrunn
Antonius Anderledy ble født i det tyskspråklige Sveits, ble jesuitt i 1838, og studerte filosofi og teologi ved universiteter i Roma og Fribourg. Etter at jesuittene ble fordrevet fra Fribourg i 1847, begav Anderledy seg til Piemonte. Da jesuittordenen ble forbudt også der i 1848, dro han til USA, der han ble sogneprest i Green Bay i Wisconsin.
I 1851 dro han tilbake til Europa, og kom til Bayern, Ermland og til Niederrhein i Tyskland. I 1853 ble han rektor for jesuittenes studieanstalt i Köln. I 1856 ble Anderledy kalt il rektor for Theologisches Kolleg Paderborn, og hadde dette embede i tre år. I 1859 avanserte Anderledy til provinsial, og i 1865 ble han professor for moralteologi ved Maria Laach. Fire år etter ble han rektor ved abbediet Maria Laach og i 1870 assistent for jesuittgeneralen pater Peter Johann Beckx i Roma.
Generalsuperior for jesuittordenen
Tretten år etter trådte pater Beckx tilbake som generalsuperior på grunn av høy alder, og da ble pater Anderledy valgt til hans etterfølger.
De få rundskrivene han sendte ut til ordenens medlemmer dreide seg for det meste om religiøs og åndelig tematikk: Kanoniseringen (helligkåringen) av Edmund Campion (og andre), fremme av andakten til Jesu hellige hjerte, og kanoniseringene av Alphonsus Rodriguez, Johannes Berchmans og Aloysius Gonzaga.
Han uttrykte sterk støtte til pave Leo XIII, først ved å gi sterke støtte (i et brev av 1884) til pavens fordømmelse av frimureriet i Humanum genus, og senere ved å fordømme voldsomme anti-pavelige skrifter som sirkulerte i Frankrike.
På hans tid var jesuittordenen forbudt i flere europeiaske land; dette betød indirekte at ordenens apostoliske arbeid i oversjøiske verdensdeler kunne styrkes. Den kanadiske misjon kunne oppgraderes og gjøres uavhengig av England. Under Anderledy etablerte ordenen nye misjoner i Moldavia, Pune (India) og El Minya (Egypt). En rekke teologater og universiteter kunne også opprettes: Enghien (franske jesuitter i eksil i Belgia, 1887), Los Gatos (California), Kurseong (India, 1888), Tananarive (Madagaskar, 1888), og andre.
Anton Anderledy redigerte og publiserte en ny utgave av Reuters Neo-Confessarius, som han adnoterte.
Antallet jesuitter steg fra 11 481 til 13 275.
Gammelholm
Gammelholm (inntil rundt 1800 Bremerholm) er et område i København og omkranses av Københavns havn, Slotsholmskanalen, Holmens Kanal og Nyhavn. Den nåværende gaten med navnet Bremerholm ligger ikke i dette området, men fører dit.
Bremerholm
Området var opprinnelig en holme mellom Amager og Sjælland, med en bro for enden av den nåværende gaten inn til København over Dybet ved Dybensgade. Navnet Bremerholm skyldes trolig at kong Hans (1481-1513) tilkalte skipsbyggere fra Bremen da han anla flåtens skipsverft. I 1510 omtales stedet første gang som flåtens verft, da kong Hans bad høvedsmannen på Københavns slott om å få tekket et par av husene på holmen. Året etter omtaler kildene en skipsbygger på stedet.
I de følgende århundrer befant flåtens skipsverft seg her. Holmen lå rett overfor Slotsholmen, adskilt fra fastlandet av den grunne kanalen Dybet. Under Christian 3. ble Dybet fylt opp slik at holmen ble landfast. Gatenavnet Dybensgade er til minne om det gamle farvannet. På Christian 4.s tid gikk det fremdeles en vollgrav fra det nåværende Kongens Nytorv og forbi våre dagers Kongelige Teater og ut i havnen. Vollgraven ble senere utfylt og fikk navnet Holmens Kanal, selv om det var blitt en gate og ingen kanal.
Lovbrytere kunne inntil 1741 dømmes til «arbeid i jern», dvs. i lenker, på Bremerholm. Det var en hard straff, og ofte ble de lenket sammen to og to. Likevel lyktes flere rømningsforsøk. Den islandske bøsseskytten Jon Olafsson forteller om en student blant sine bekjente, som ble idømt 18 års straffarbeid i jern på Bremerholm, men rømte sammen med syv andre ved at «de skred baklengs ned gjennom hullet i doen». Derfra sprang de ned i Dybet og svømmet langs muren ut til en sandbanke, der de fikk av seg lenkene og fortsatte til Sverige.
Mellom våre dagers Herluf Trolles gade og Cort Adelers gade lå en stor mastegrav, der de rå mastene lå til de ble tatt i bruk. I havnen lå også tømmerlageret, kaldt «dehlehaven», ettersom dehler var datidens ord for «planker» eller «bredder». Der startet bybrannen i 1795 som ødela store deler av det som stod igjen av bygninger fra Københavns middelalder etter bybrannen i 1728.
Gammelholm
Bremerholm ble omdøpt til Gammelholm da flåten flyttet sine aktiviteter til Nyholm, i dag kalt Holmen, i 1859. Gammel- og Nyholm var lenge Danmarks største arbeidsplass. Den første danske dampmaskinen kom i drift på Gammelholm i 1790.
Gammelholm ble deretter omdannet til boligkvarter etter planer av Ferdinand Meldahl, og bebygget i perioden 1861-77. På den tiden benyttet man kun arkitekter til offentlige bygninger, så bygningene i området her er derfor tegnet av håndverkerne som bygget dem. Husene ble oppført med rekordfart, og det tok bare ca. 28 uker fra den første stenen ble lagt til man var ferdig med taket. Kvarteret er inspirert av boligområder i Paris med brede gater og elegante fasader. Husene i kvarteret ble oppført i 4-5 etasjer med flotte fasader ut mot gatene, men med grå, triste baksider og overfylte og mørke bakgårder. Årsaken til dette var de dyre tomtene, og byggherrene utnyttet plassen maksimalt. Noen av bakgårdshusene hadde bare 2 meters avstand mellom hverandre, og disse ble sanert bort i 1970-årene. I dag har området bare hus ut mot gatene og store bakgårder med grøntareal.
Stockholmsyndromet
Stockholmsyndromet er en betegnelse på at gisler og ofre for bortføringer over tid utvikler en sympati for sine kidnappere. Ordet stammer fra et bankran i Kreditbanken i Norrmalmstorg, Sverige i august 1973.
Fenomenet er psykologisk, der forbryteren og ofrene får sympati med hverandre, og der ofrene til slutt utvikler negative følelser overfor politiet som forsøker å redde dem ut av situasjonen. Gislene opplever at livene deres ligger i gisseltakerens hender, og at de er under en viss beskyttelse hos denne personen. Mens det er politi og myndigheter, som nekter å etterkomme forbryterens krav, som setter gislenes sikkerhet på spill. I de periodene politiet ikke forhandler med gisseltakeren, blir det tid til samtaler mellom ofre og overgriper. Det snakkes om familie, om barn, om gleder og bekymringer. Slik knyttes det følelsesmessige bånd, og etter hvert får alle parter en felles interesse av å komme ut av krisen uten at noen blir skadet. I utgangspunktet er relasjonen mellom forbryter og offer preget av et maktforhold i disfavør offeret, men gjennom å nærme seg forbryteren og ta dennes perspektiv oppstår en følelse av at maktforholdet jevnes ut.
Bakgrunn
Navnet kommer av et bankran av Kreditbanken på Norrmalmstorg, sentralt i Stockholm i 1973. Etter seks dager (23. til 29. august) som gisler i banken, motsatte flere av gislene politiets forsøk på frigjøring, og nektet å vitne mot ranerne i den påfølgende rettssaken.
Ranet av Kreditbanken på Norrmalmstorg
23. august 1973 forskanser raneren Janne Olsson seg i banken på Norrmalmstorg i Stockholm. Han har tatt tre bankansatte som gisler, og krever at politiet skal løslate en gammel cellekompis, Clark Olofsson, og føre ham til banken. Samtidig krever han 3 millioner svenske kroner, en bil og fritt leide. For første gang i svensk mediehistorie overfører fjernsynet gisseldramaet direkte, og TV-tittere kan følge dramaets gang fra sofakroken. Politiet slipper Clark Olofsson inn i banken, og lover å innfri de andre kravene også. Når Clark Olofsson ankommer banken, oppdager han ytterligere en bankansatt som har gjemt seg i lokalene og som også blir tatt som gissel. Clark Olofsson fikk som oppdrag av politiet å prøve å løse konflikten innenfra, men det tok ikke lang tid før det ble stilt spørsmål ved hvilken side Olofsson egentlig stod. Når raneren ber om å få ta med seg to av gislene, sier politiet stopp og konflikten låser seg.
Janne Olsson truer med å henge gislene dersom politiet går til aksjoner. Forbryterkompis Clark Olofsson forteller dessuten på telefon inne fra banken at Olsson går med sprengstoff på seg, og er innstilt på å blåse hele banken i lufta om nødvendig. Sveriges Radio intervjuer også et av gislene over telefon. Trass i truslene fra raneren, kan hun forsikre lytterne om at alle har det bra.
I ettertid har det vennskapelige forholdet som oppstod mellom gisler og gisseltaker på Norrmalmstorg i 1973, fått navnet Stockholmsyndromet. Kriminologen og psykiateren Nils Bejerot assisterte politiet i det seks dager lange ranet, og brukte begrepet Norrmalmstorgssyndromet i en nyhetssending i sin forklaring på det som hadde hendt. Utenfor Sverige ble dette oversatt til Stockholmsyndromet.
Mary McElroy
Mary McElroy ble som 25-åring kidnappet fra hjemmet sitt i 1933 av fire menn. De truet henne med pistol og tvang henne med til et forlatt hus, der de lenket henne til en vegg. Hun fikk sympati for kidnapperne sine da hun ble løslatt. Hun hevdet de bare var forretningsmenn. Mens kidnapperne satt i fengsel, fortsatte hun å besøke dem. McElroy begikk selvmord og etterlot seg følgende notat: «Mine fire kidnappere er de eneste menneskene som ikke anser meg for å være en idiot. De har dødsstraff nå, så vær så snill. Gi dem en sjanse til.»
Natasha Kampusch
Natascha Kampusch ble kidnappet som 10-åring i 1998. Hun ble holdt isolert i et mørkt rom under garasjen til Přiklopil. Hun opplevde en rekke fysisk og seksuell vold og ble sterkt kontrollert. Åtte år senere klarte Kampusch å rømme og Přiklopil endte med å begå selvmord. Etter kidnapperens død rapporterte politiet om at Kampusch hadde et bilde av ham i lommeboken.
Kampusch eier huset hun ble holdt fanget i, og har sagt: «Jeg vet det er ekkelt at jeg nå må betale for strøm, vann og avgift for et hus jeg aldri har ønsket å bo i.» Det er rapportert at hun bestemte seg for å overta huset til Přiklopil fordi hun ville beskytte det fra å bli revet. Hun har sagt at hun har besøkt huset i ettertid etter at hun klarte å rømme. Da den tredje jubileumsdagen nærmet seg for da hun klarte å rømme, ble det avslørt at hun har ryddet i huset og gjort det klart for å flytte inn selv.
I et intervju fra 2010 avviste Kampusch at hun slet med Stockholm-syndromet. Hun sa at de ikke tok hensyn til de rasjonelle valgene folk må ta i spesielle situasjoner: «Jeg finner det naturlig at du vil tilpasse deg ved å identifiseres med kidnapperen, spesielt hvis du bruker mye tid med personen. Det handler om empati og kommunikasjon. Å finne en normalitet i en forbrytelse er ikke et syndrom, men en overlevelsesstrategi.»
Patty Hearst
Patty Hearst, barnebarnet til William Randolph Hearst ble holdt som gissel i 1974 av Symbionese Liberation Army (SLA) (en urban geriljagruppe). Offentlig har hun uttrykt sympatiske følelser ovenfor SLA.
Senskader
Ofre kan utvikle «positive følelser for kidnapperne og sympati for årsaken og deres mål», samt negative følelser mot politiet.
Fysiske og psykologiske effekter
Symptomer de ofte utvikler:
Mobilt steinknuseranlegg
Fordelen med disse er at de kan flyttes til steder det er behov for å knuse stein og opparbeide et lager av steinmasse, for veianlegg, industritomter, boligtomter og annet. Bruk av mobile beltegående steinknuseranlegg medfører store økonomiske besparelser, når det gjelder tid og transport. Man slipper å kjøre bort sprengstein fra et anleggsområde. Og man slipper å kjøpe pukk fra nærmeste stasjonære steinknuseanlegg. Overskuddsmasser kan selges videre.
Sekhar Basu
Sekhar Basu (født 20. september 1952 i Muzaffarpur i Bihar i India, død 24. september 2020 i Kolkata i Vest-Bengal) var en indisk atomforsker og administrator. Han forestod bygging av sentrale elementer for det indiske atomkraftprogram, både sivilt og medisinsk og militært.
Bakgrunn
Sekhar Basu gikk på Ballygunge Government High School i Kolkata og tok eksamen som maskiningeniør ved Veermata Jijabai Technological Institute ved University of Mumbai i 1974.
Atomfysiker
Fra 2012 til 2016 var han direktør for Bhabha Atomic Research Centre (BARC). Han var prosjektleder for landets atomubåt program, og sener administrerende direktør for BARCs Nuclear Recycle Board. Fra 2015 til 2018 var han formann for Atomic Energy Commission of India.
Han fikk heder for å ha spilt den sentrale rolle ved byggingen av atomreaktoren til Indioas første atomubåt, INS «Arihant» (SSBN 80), og likeså for atomavfallsanleggene i Tarapur og Kalpakkam, og det indiske nøytrinoobservatorium i Theni i Tamil Nadu.
Han initierte også økt utvinning og leting etter uran i India.
Han mottok den indiske nasjonale høye utmerkelse Padma Shri i 2014. Dette er Indias fjerde høyeste sivile utmerkelse, etter Bharat Ratna, Padma Vibhushan og Padma Bhushan. Basu døde av covid-19 i Kolkata den 24. september 2020, fire dager etter sin 68. fødselsdag.
Pollux-kvartalet
Pollux-kvartalet (svensk: Kvarteret Pollux) er et kvartal i Gamla stan i Stockholm. Kvartalet er omgitt av Österlånggatan i vest, Stora Hoparegränd i sør, Skeppsbron i øst og Skottgränd i nord. Området til det nåværende kvartalet Pollux kom til etter 1640-tallet, da den østlige bymuren ble revet og nye tomter ble anlagt på delvis gjenfylt land langs Skeppsbron.
Etymologi
De fleste av kvartalene i Gamla stan er oppkalt etter begrep (hovedsakelig guder) fra gresk og romersk mytologi. Pollux var en av de to brødrene, Castor og Pollux. De var hjelpere og beskyttere av mennesker i nød. Som i mytologien har også Pollux-kvartalet sitt tvillingkvartal Castor, som ligger rett sør for Pollux.
Eiendommer i utvalg
Kvartalet ble etablert i 1729, og var delt 13 eiendommer (Östra 75 til 87). Også på Lundgrens kart fra 1885 er det inntegnet disse 13 eiendommene, som er angitt med romertall (Pollux I-XIII). På et eiendomskart over Stockholm fra 1982 er kvartalet Pollux oppdelt i 11 eiendommer.
Pollux 1
Mot Skeppsbron ligger Pollux 1 med Hobelinska huset, bygget i 1670, sannsynligvis etter Nicodemus Tessin den eldres tegninger for kjøpmannen Johan Paul Hobelin. I 1767 ble det påbygget og omgjort for handelsmannen og jernhandleren Eric Osterman med en etasje etter tidens smak. Fasadetegningene fra 1767 er signert av ikke mindre enn byarkitekt Johan Eberhard Carlberg med følgende kommentar: ''«Wid denna Gafvel-bÿggnad är intet något at påminna. J.E. Carlberg»''.
Pollux 6
I Pollux 6 med adresse Skottgränd 9 ligger Källaren Stralsund, en kro som kan dateres tilbake til 1502. De første kjellerhvelvene som etter hvert begynte å bli brukt som vinkjeller, ble sannsynligvis bygget en gang på 1300-tallet. Huset over ble bygd etterpå og inneholdt vinstue og herberge. De tidligste juridiske spor til eierforholdet går tilbake til begynnelsen av 1500-tallet. Tidligere tilbød bl.a. Båtsman Hiertz enka «illegal utskänkning och galanta damer under nitton års tid».
Pollux 7 og 8
Pollux 7 og 8 er husene mot Österlånggatan. Detaljer i fasader, vinduer og beslag, tyder på at begge bygningene stammer fra 1700-tallet og tidligere. Fasadene ble dog gjort om på 1800-tallet. Huset Österlånggatan 23 (Pollux 8) var eid av jernvarehandleren Erik Eriksson Lund. Her hadde han sin handelsvirksomhet i årene 1647-1682. Fra byggeåret stammer også den tønnelignende gjennomgangen til Stora Hopares gränd, der eiendommen er sammenbygd med Österlånggatan 25. Huset ble delvis påbygd i 1849 og fikk da sitt nåværende utseende. Fasaden til Österlånggatan 21 (Pollux 7) ble endret i 1873.
Svømming under Sommer-OL 1932
Svømming under Sommer-OL 1932. Svømming var med for niende gang på det olympiske programmet i Los Angeles 1932. Det ble konkurrert i elleve svømmeøvelser, seks for menn og fem for damer. Japan ble beste nasjon tett fulgt av USA.
100 m fri
Yasuji Miyazaki satte nytt OL-rekord i semifinalen med tiden 58,0 sekunder.
200 m bryst
Reizo Koike satte nytt OL-rekord i semifinalen med tiden 2.44,9 minutter.
100 m rygg
Eleanor Holm satte nytt OL-rekord i semifinalen med tiden 1.18,3 min.
Bundesliga 2002–2003
Bundesliga 2002–2003 var den 40. sesongen siden opprettelsen av ligaen. Den ble spilt i tidsrommet fra 9. august 2002 til 24. mai 2003.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Alessandro Nora
Alessandro Nora (født 24. mai 1987) er en italiensk vannpolospiller.
Han representerte Italia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes turnering.
Nerone, o la caduta di Roma
Nerone, o la caduta di Roma er en italiensk stumfilm fra 1909.
Handling
Den romerske keiseren Nero er vant til å få alt han ønsker seg. Han har for lengst gått lei av sin kone Octavia, og har blitt forelsket i Poppea.
Paul Bocuse
Paul Bocuse (født 11. februar 1926 i Collonges-au-Mont-d'Or i Frankrike, død 20. januar 2018 samme sted) var en fransk kokk og kokebokforfatter.
Han regnes som en av de beste kokkene i nyere tid og var en sentral eksponent for såkalt nouvelle cuisine, en retning innen kokkekunsten som la vekt på friskhet, letthet og rene smaker . Bocuse var en av de første kokkene som fikk kjendisstatus i de brede lag av befolkningen og bidro til å løfte kokkene inn i rampelyset.
Det uoffisielle verdensmesterskapet i matlaging Bocuse d’Or er oppkalt etter ham.
Kokkekarrieren
Paul Bocuse tilhørte en familie som hadde drevet restaurant siden 1600-tallet og allerede som niåring gjorde han innsats som kokk i farens kjøkken.
Da han var 20 år gammel ble han lærling hos Eugénie Brazier i Pollionnay, vest for Lyon. Brazier var kjøkkensjef for to av områdets beste «bouchons lyonnais», spisesteder som serverer tradisjonskost. Tradisjonelt var det kvinner som var kjøkkensjefer på disse spisestedene, og de gikk under betegnelsen «mêres lyonnais» (No: lyonske mødre). Bocuses læremester var følgelig kjent som «mêre Brazier» og ble i 1933 den første kvinnelige kjøkkensjefen som mottok tre stjerner i Michelinguiden, hun fikk tre stjerner for begge sine spisesteder i samme tildelingsrunde.
I 1940-årene tok Bocuse kokkeutdannelse ved forskjellige restauranter i Lyon og Paris, og arbeidet for Fernand Point, eier av trestjernesrestauranten La Pyramide i Vienne. Etter fullført utdannelse overtok Bocuse familierestauranten fra faren. Han ble tredje generasjonen som drev restauranten som lå ved bredden av Saône og var startet av Bocuses oldefar i 1840.
Han drev tre restauranter i Lyon og i Collonges au Mont d'Or, L’Auberge du Pont de Collonges og L’Abbaye de Collonges au Mont d’Or. Han fikk sin første stjerne i Michelinguiden i 1958, to i 1960 og tre stjerner i 1965. L’Auberge du Pont de Collonges hadde tre stjerner i 55 år, som er det lengste for en restaurant noensinne.
I motsetning til sine kolleger Alain Senderens og Michel Guérard holdt han fast ved lokal tradisjonell kokkekunst. I sin bok Cuisine de France (1990) tydeliggjorde han atter at det ideelle var det jordnære kjøkken, basert på markedsplassens utvalg, årstidenes gang og regionale tradisjoner. «Kjøkkenet betyr 20 prosent for restauranten, resten er atmosfære», skrev Bocuse.
Bocuse markedsførte ikke bare seg selv, men også delikatesseprodukter, blant annet vin fra egne vinmarker, champagne, te, marmelader, terriner og konserver under merket Bocuse på det internasjonale markedet. I 1982 åpnet han sammen med kokkene Roger Vergé og Gaston Lenôtre restauranten Pavillon de France i Epcot Center i Orlando i USA. I 2012 var årsomsetningen til Bocuses samtlige virksomheter (ca 20 restauranter over hele verden og et hotellanlegg) og hans kulinariske produkter og kjøkkenutstyr knapt 50 millioner euro, med ca 700 ansatte.
I 1975 utnevnte Frankrikes president Valéry Giscard d’Estaing han til ridder av den franske Æreslegionen. I den anledning tilberedte han sammen med tolv andre kokker – blant dem Paul og Jean-Pierre Haeberlin, Michel Guérard og Jean Troisgros – en femrettersmeny som de nøt sammen med presidenten i Elyséepalasset. Den svarte trøffelsuppen som han kreerte til ære for Giscard d’Estaings til dette måltidet var legendarisk. Den ble et fast innslag på menyen i hans restaurant L’Auberge Du Pont De Collonges under navnet «La Soupe aux Truffes V.G.E», og den kostet 80 euro i 2010.
Bocuse grunnla i 1987 også den viktigste internasjonale konkurransen i kokkekunst for profesjonelle kokker, Bocuse d’Or, som finner sted annethvert år i Lyon.
I 2004 utnevnte Jaques Chirac han til kommandør av Æreslegionen, og Bocuse selv stod for overrekkelsen da den norske kokken Eyvind Hellstrøm ble ridder av Æreslegionen i 2007.
I 2008 grunnla Bocuse «Paul Bocuse Institutt for hotellfag og kulinarisk kunst» i Écully, nær Lyon.
Privatliv
Kort før hans 80-årsdag utkom hans memoarer med tittelen Le feu sacré (norsk: Den hellige ild). Forordet til boken var skrevet av Giscard d’Estaing. I boken fortalte han at han i årevis hadde ført et ekteskapslignende samliv med tre kvinner samtidig. Den ene var hustruen Raymonde, som han giftet seg med i 1946 og som han hadde datteren Françoise sammen med. I tillegg hadde han i over 50 år et forhold til Raymone Carlut, som var mor til hans sønn Jérôme Bocuse, samtidig som han hadde i 35 år langt forhold til Patricia Zizza. Han var også en farsskikkelse for Zizzas datter Ève-Marie Zizza-Lalu, som bistod ham med å skrive boken.
I sine siste leveår led Bocuse av Parkinsons sykdom. Han døde 20. januar 2018 i det samme rommet han ble født 91 år tidligere.
AT&T Pebble Beach Pro-Am
AT&T Pebble Beach National Pro-Am er en golfturnering på PGA-touren. Den avholdes vanligvis i februar på rekreasjonsstedet Pebble Beach i California, på tre forskjellige baner: Pebble Beach, Poppy Hills og Spyglass Hill.
Turneringen ble arrangert for første gang i 1937 med Bing Crosby som vert, da med navnet National Pro-Amateur Golf Championship, i Rancho Santa Fe i California. Sam Snead vant det første året, der førsteprisen var en sjekk på 500 dollar. Formatet er «pro–am», hvor lag med profesjonelle og amatører spiller sammen. De fleste amatørene er kjendiser.
Etter annen verdenskrig ble turneringen relansert i Pebble Beach som Bing Crosby Pro-Am. Etter at Crosby gikk bort overtok teleselskapet AT&T som tittelsponsor i 1986. AT&T Pebble Beach National Pro-Am er stadig en stor suksess på PGA-touren, til tross for regnværet som nesten hvert år skaper forsinkelser i arrangementet. Turneringen har likevel kun blitt utsatt én gang, i 1999 da sisterunden ble flyttet til april.
Blant de største stjernene som har vunnet de siste årene er Tiger Woods, Vijay Singh, Phil Mickelson, Mark O'Meara, Davis Love III og Payne Stewart.
Vinnere
1 = Turneringen forkortet til 3 runder på grunn av dårlig vær
The Gathering (band)
The Gathering er et nederlandsk band som spiller i sjangeren alternativ rock og hard rock. Bandets første albumutgivelse ble beskrevet som «atmosfærisk death/doom» , en undersjanger av heavy metal, og inspirasjonen kom fra band som Celtic Frost og Hellhammer.
Historie
Deres to første album Always... (1992) og Almost a Dance (1993) spilte en viktig rolle i etableringen av gotisk metal, og hadde bidrag fra fire forskjellige vokalister. Vokalist Anneke van Giersbergen fikk sin debut på deres påfølgende utgivelse Mandylion (1995).
Deres følgende studioalbum Nighttime Birds (1997), How to Measure a Planet? (1999), if then else (2000) og Souvenirs (2003) tok bandet videre fra gotisk metal til alternativ rock. Sleepy Buildings (2004) var en konsertinnspilling fra halvakustiske opptredener. Deres siste album Home ble lansert i april 2006.
Nafarroa Beherea
Nafarroa Beherea (fransk: Basse-Navarre, spansk: Baja Navarra, norsk: Nedre Navarra) er en av det historiske Baskerlands syv provinser og en region i det franske departementet Pyrénées-Atlantiques. Sammen med den spanske regionen Nafarroa var det tidligere en del av Kongedømmet Navarra.
Den baskiske dialekten som snakkes i området er navarro-laburdinsk, den samme som i Lapurdi. Rundt 69% av befolkningen snakker baskisk, 11% forstår baskisk men bruker det ikke, og 19% snakker gasconsk eller bare fransk.
Historie
Kongedømmet Navarra ble dannet da den lokale baskiske lederen Íñigo Arista ble utropt til konge i Pamplona i 824 og ledet et opprør mot det regionale frankiske styret.
Nafarroa Beherea er den delen av kongedømmet som var igjen etter den spanske erobringen av det sørlige Nafarroa mellom 1512 og 1524.
Håkan Bergman
Carl-Håkan Bergman (født 23. januar 1954) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 2010. Han ble valgt inn i riksdagen for Örebro läns valkrets på plass 306.
Bergman sitter i utdanningskomiteen, samt at han er vara i sosialsikringskomiteen.
Nafarroa Beherea
Historie
Tittelen Konge av Nafarroa fortsatte å følge blodlinjen fram til den franske revolusjon. Kongedømmet ble en del av Frankrike i 1620.
Utvær
Utvær er Norges vestligste øy. Den ligger i Solund kommune. På øyen ligger Utvær fyr, som har vært i drift siden 1900. Under krigen ble fyret angrepet av britiske fly, og er i dag lavere enn det originalt var. Fyret og øya brukte 40–50,000 liter diesel i året.
Tommy Skaarberg
Tommy Sigurd Skaarberg (født 6. oktober 1960 i Sarpsborg) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han representerte Idrettslaget Sparta.
Skaarberg spilte 13 offisielle landskamper for Norge, og deltok i vinter-OL for Norge i 1988 i Calgary med 12.-plass.
Haslum menighet
Haslum menighet tilhører Bærum prosti i Oslo bispedømme. Haslum ligger i Bærum kommune som 1 av totalt 10 menigheter.
Menigheten sogner til Haslum kirke som er en steinkirke fra middelalderen. Sokneprest er Torunn Jåvold.
Venezuela under OL
Venezuela deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1948 i London, og har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. De har deltatt fire ganger i vinterlekene, første gang under Vinter-OL 1998 i Nagano.
Peter Therkildsen
Peter Nysted Therkildsen  (født 13. juni 1998) er en dansk fotballspiller som spiller for FK Haugesund.
Truls Kristiansen
Kristiansen spilte 20 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1988 i Calgary med 12.-plass.
Marcus Kink
Marcus Kink (født 13. januar 1985) er en tysk ishockeyspiller.
Han representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok sølv.
What Do You Want?
«What Do You Want?» er en britisk sang fra 1959, skrevet av Les Vandyke.
Adam Faith with Accompaniment directed by John Barry spilte den inn 25. september 1959 i Abbey Road Studios, London. «What Do You Want?» ble utgitt 24. oktober 1959 på singlen Parlophone 45-R 4591. . Sangen ble også arrangert av Barry. Produsent var John Burgess. B-siden var «Now Until Forever».
Coverversjoner
Coverversjoner ble spilt inn av de amerikanske sangerne Ersel Hickey i 1959 på singlen Epic 5-9357 og Bobby Vee i 1960 på singlen Liberty F-55234.
Svensk versjon
Eric Sandström har skrevet den svenske teksten. Den svenske tittelen er «Ge mig bara ett enda ord baby».
Listeplassering
Versjonen til Adam Faith entret den britiske singlelisten 20. november 1959 og tilbrakte nitten uker der. Den lå som # 1 i tre uker og delte denne plassen siste uken med Emile Ford & The Checkmates' «What Do You Want to Make Those Eyes at Me For?» Med en lengde på 1:38 var «What Do You Want?» den korteste sangen som lå på førsteplassen på den britiske singlelisten.
Carroll Shelby
Carroll Hall Shelby (født 11. januar 1923 i Leesburg, Texas, USA, død 10. mai 2012 i Dallas, Texas) var en amerikansk racingfører og bildesigner.
Da Shelby gikk ut fra Woodrow Wilson High School i Dallas vervet han seg til det amerikanske flyvåpenet, og tjenestegjorde som flyinstruktør og testpilot i den 2. verdenskrig. Da krigen var over, gikk han over til å drive en kyllingfarm, frem til kyllingene hans døde, og en venn inviterte ham til å kjøre amatør-racing. Det ble raskt klart at Shelby hadde anlegg for racing, og dermed var en karriere som profesjonell racerfører i gang.
Shelby hadde stor suksess som fører, og kjørte blant annet for teamene Cad-Allard, Aston-Martin og Maserati på 1950-tallet. Bak rattet i en spesialbygget Austin-Healey 100S satte han 16 amerikanske og internasjonale fartsrekorder, og med Roy Salvadori som lagkamerat vant han 24-timersløpet i Le Mans i 1959, bak rattet i en Aston-Martin.
I oktober 1959 ble Shelby tvunget til å slutte som racerfører, og begynte i stedet som førerinstruktør, samtidig som han startet selskapet Shelby-American. Her designet og bygget han de berømte Cobra-bilene, som ble bygget på et AC-chassis med motor fra Ford. Shelby deltok også i designarbeidet bak noen av de mest kjente bilene fra denne tiden: Ford GT40, de Mustang-baserte Shelby GT350 og Shelby GT500, og selvfølgelig 427 Shelby Cobra. Etterhvert avsluttet Shelby samarbeidet med Ford, og arbeidet i årene som fulgte, med alle de tre store amerikanske bilprodusentene. I senere tid har han blant annet deltatt i utviklingsarbeidet bak Dodge Viper, samt flere andre bilmodeller.
I 2003 inngikk Ford Motor Co. og Carroll Shelby et nytt samarbeid, og Shelby ble teknisk rådgiver for Ford GT-prosjektet. Samme år stiftet han Carroll Shelby International Inc., basert i Nevada, USA.
Han døde 10. mai 2012, 89 år gammel.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Noter
<references group='lower-alpha />
Ætt
Ætt er et ord som har samme betydning som slekt. Det gamle norrøne samfunnet beskrives gjerne som et ættesamfunn.
På gammelnorsk kunne ordet skrives både som ætt og som átt. Ordet har etymologisk sammenheng med det gotiske ordet aihts, «eiendom», altså «som hører en til», «pårørende».
Definisjon
Det er forskjellige oppfatninger av hvilke personer som kan regnes som å tilhøre samme ætt eller slekt. Utgangspunktet er at ætten består av personer som har en felles avstamming. I tradisjonell slektsforskning og i bymiljøer karakteriseres denne avstammingen er gjennom mannsledd. I tillegg regnes da likevel med inngiftede kvinner og tildels også kvinner fra samme mannslinje, men inngiftet i andre ætter. Også personer hvis slektsnavn har fulgt med gjennom kvinneledd, har vært regnet med i samme ætt. I nyere tid mener de fleste at også adopterte personer er med i ætten. Om fosterbarn også skal regnes med, kan avhenge av hvor fast og langvarig fosterforholdet er.
Utenom byene har mange operert med et mer utvidet ættebegrep hvor avstamming gjennom kvinneledd er godtatt. Etter nyere tids navnelovgivning i skandinaviske og mange andre land kan slektsnavn gå gjennom kvinneledd.
I daglig språkbruk er det mange som bruker ordene min ætt om slektninger både gjennom kvinne- og mannsledd. Språkbruken kan være uttrykk for at en person har en nær følelsesmessig tilknytning til de personer vedkommende regner som å tilhøre sin ætt.
Det er et til dels åpent spørsmål om, og i hvilken grad, tidligere tiders tjenere og lignende ansatte, treller, husmenn, leilendinger og andre nærstående personer, har vært regnet som med i ætten.
Burg
Burg er en bykommune i Ditmarsken i delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Burg er administrasjonssentrum for Burg-Sankt Michaelisdonns amt. Burg ligger like ved Kielkanalen, som også utgjør grensen mot delstaten Niedersachsen.
Albysjön (Botkyrka og Huddinge)
Albysjön er en innsjø på grensen mellom kommunene Huddinge og Botkyrka, i landskapet Södermanland, Sverige. Innsjøen utgjør en del av Mäleren, forbundet med et smalt sund, Fittjanäset. Det er fritt fiske her ved bruk av håndredskaper, med unntak av fiske etter kreps. Nærmeste tunnelbanestasjoner er Fittja og Masmo. Mellom stasjonene går tunnelbanen på en bro over den nordlige delen av Albysjön. Navnet har innsjøen etter gården Alby gård, som ligger på Botkyrkasiden av innsjøen.
Fra broen kan man se Flottsbro, som ligger i forbindelse med en åskam, i sør. Ved Flottsbro er det en badeplass og kanoutleie. I den sørlige enden av Albysjön går den smale Flottsbrokanalen til Tullingesjön.
Innsjøen er den dypeste i Huddinge kommune, og er rik på fiskearter, blant annet arten sandsmett.
Karl J. Brommeland
Karl J. Brommeland (født 13. januar 1913 i Haugesund, død 19. juni 1999) var en norsk forretningsmann og politiker som representerte Kristelig Folkeparti. Han var vararepresentant til Stortinget i perioden fra 1954 til 1957. I 1958 ble han valgt som representant for Rogaland. Han ble gjenvalgt i 1961, 1965 og i 1969. I perioden 1965 til 1969 var han medlem av presidentskapet. I perioden 1958 til 1961 var han sekretær i Den hemmelige protokollkomiteen.
Karl J. Brommeland gikk på Handelsskole i 1933. Han var i praksis på shippingkontor fra 1929 til 1931 og i 1934. Han var sjømann fra 1931 til 1933. I 1935 ble han medeier i en spesialforretning for radio. Dette eierskapet beholdt han frem til 1979. I periodene 1947 til 1948, 1954 til 1955 og 1979 til 1981 var han formann i Haugesund Kristelig Folkeparti.