cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Limnisk utbrudd
En mulig løsning: Avgassing av innsjøer
Forskning har pågått i lenge for å utvikle en løsning for å fjerne gassen fra disse innsjøene og forhindre en oppbygging som kan føre til en katastrofe. Et team av franske forskere begynte å eksperimentere ved Lake Monoun og Lake Nyos i 1990 ved hjelp av heverter til å frigjøre CO2 fra dypet av disse innsjøene på en kontrollert måte. Et rør ble plassert vertikalt i sjøen med sin øvre ende over vannflaten. Vann mettet med CO2 går inn i bunnen av røret, og stiger til toppen. Det lavere trykket på overflaten gjør at gassen frigjøres. Det interessante er at man bare trenger å pumpe en liten mengde vann gjennom røret for å starte prosessen. Når mettet vannet stiger frigjøres CO2 og former bobler. Den naturlige oppdrift av bobler trekker vannet opp røret i høy hastighet og forårsaker en stor fontene på overflaten. Dette vil igjen skape undertrykk i bunnen av røret og pumpe mer vann inn, dermed vil kjedereaksjonen bare fortsette. Dette er samme prosessen som leder til et naturlig utbrudd, men i dette tilfellet vil det begrenses av størrelsen på røret.
Hvert rør har begrenset pumpekapasitet og veldig mange rør ville være nødvendig for både Lake Monoun og Lake Nyos å sirkulere en betydelig del av det dype vannet og gjøre innsjøene trygge. Den dype vannet er litt surt på grunn av oppløst CO2, som fører til korrosjon på rør og elektronikk, og nødvendiggjør løpende vedlikehold. Det er også frykt for at CO2 fra rørene kan samle seg på overflaten av vannet som danner et tynt lag av kvelende luft og dermed forårsake problemer for dyrelivet.
I januar 2001 ble et enkelt rør installert i Lake Nyos. Et annet rør ble installert i Lake Monoun sent i 2002. Disse to rørene antas å være tilstrekkelig til å hindre en økning i CO2-nivået, og fjerner omtrent samme mengde gass som det naturlige tilsiget. I januar 2003 fikk et 18-måneders prosjekt godkjennelse til fullstendig avgassing av Lake Monoun. Prosjektet ser imidlertid ut til å ha blitt kansellert.
Kivusjøen
Dersom vannet skulle avgasses på samme måte som Lake Monoun og Lake Nyos, ville størrelsen på innsjøen og volumet av gass involvert en slik operasjon gjøre dette til en gigantisk operasjon, både teknisk og økonomisk. Det foreligger derfor ikke konkrete planer om tiltak for Kivusjøen. Naturgassen i Kiuvsjøen er svært verdifull, og mange aktører arbeider med å finne løsninger for å utvinne gass fra innsjøen uten å øke risikoen for et limnisk utbrudd.
Pierre Fränckel
Pierre Fränckel (født 13. september 1934 i Stockholm, død 5. juli 2004) var en svensk skuespiller, regissør, produsent og teatersjef.
Butjern (Aurskog-Høland, Setskog)
Butjern er et vann på Setskog i Aurskog-Høland kommune i Viken. Boligområdet Butjernkollen ligger like vest for Butjern.
Pierre Fränckel
Fränckel var rektor for Dramatiska institutet 1973-1978, sjef for Upsala Stadsteater 1981-1985 og sjef for Länsteatern i Örebro 1978-1991; han var videre administrerende direktør for Sveriges Riksteater 1992–1997. Fränckel benyttet seg av navnet Pierre Nyblom 1955-1968 ved innspillingen av filmroller.
Butjern
Det finnes flere innsjøer kalt Butjern:
Herman Wouk
Herman Wouk (født 27. mai 1915 i bydelen The Bronx i New York, død 17. mai 2019 i Palm Springs i California ) var en amerikansk forfatter som er kjent for blant annet Mytteriet på Caine (The Caine Mutiny), samt de to trebinds romanverkene Krigens vinder (The Winds of War) og Krig og erindring (War and Remembrance). I 1952 mottok Wouk Pulitzerprisen for romanen Mytteriet på Caine, som siden ble filmatisert med Humphrey Bogart i hovedrollen. Han skrev også manus til tv-serien Krig og erindring fra 1988, som bygger på romansyklusen av samme navn.
Bakgrunn
Herman Wouk ble født i New York i en jødisk familie som hadde emigrert fra Russland. Etter barndom og ungdomsår i The Bronx og studier ved Townsend Harris High School, studerte han ved Columbia University fra 1934.
Deretter arbeidet han ved radio i fem år.
Forfatter
Hans første roman, The Man in the Trenchcoat, ble utgitt i 1941.
Wouk tjenstegjorde i USAs flåte som offiser på to forskjellige minesveipere, USS «Zane» og USS «Southard».
Han ble forfatter på heltid i 1946. Han hadde påbegynt sin andre roman, Aurora Dawn, på fritiden som oppstod ombord. Romanen ble utgitt i 1947. Hans tredje roman, City Boy, ble en kommersiell skuffelse da den ble utgitt i 1948.
Hans neste roman, The Caine Mutiny (1951), som vant Pulitzerprisen for skjønlitteratur i 1952 og ble en bestselger, behandler hans krigserfaringer ombord på minesveipere under andre verdenskrig. The Caine Mutiny ble omarbeidet til et Broadwayskuespill, The Caine Mutiny Court Martial, og ble filmatisert i 1954 med Humphrey Bogart som Lt. Commander Philip Francis Queeg, kaptein på den fiktiva DMS Caine.
Han giftet seg med Betty Sarah Brown i 1945, og de fikk tre sønner. Hans førstefødte sønn, Abraham Isaac Wouk, døde i en ulykke som barn og Wouk dediserte romanen War and Remembrance (1978) til ham.
Hans romaner etter The Caine Mutiny er blant andre Marjorie Morningstar (1955), Youngblood Hawke (1962) og Don't Stop the Carnival (1965). Wouks første verk av ikkefiktiv natur This is My God ble utgitt i 1959 og er en beskrivelse av ortodoks jødedom.
Wouk døde i sitt hjem i Palm Springs i California 17. mai 2019. Han ble 103 år gammel.
Glitre
Glitre eller Glittre kan sikte til
Uruguayanske pass
Det uruguayanske passet (spansk: pasaporte uruguayo) utstedes til statsborgere av Uruguay. Passet kan brukes til utenlandsreiser og fungerer også som bevis på uruguayansk statsborgerskap. Passet er gyldig i ti år og er utformet på samme måte som de fleste av Mercosur-landenes pass.
Fakta
Uruguays riksvåpen er trykket på framsiden henhold ordene «República Oriental del Uruguay» (spansk): «Republikken øst for Uruguay». Ordene «PASS» og «PASAPORTE» er trykket under landets navn. De nye uruguayanske, maskinlesbare passene har et biometri (e-pass) symbol nederst.
Indentitetsinformasjon
Et uruguayansk pass inneholder følgende data:
Språk
Informasjonssiden er trykket på spansk, portugisisk og engelsk.
Mini-z
Mini-Z er små batteridrevne radiostyrte biler, produsert og levert av Kyosho. Foreløpig kommer bilene i 12 forskjellige varianter, ikke medregnet Mini-Z Lit, som er i en annen skala.
Varianter
MR01, MR015, MR02, MR-03 og AWD er "gatebiler",
Polyamid
Et polyamid er et polymer som inneholder monomerer av amider koblet sammen med peptidbindinger. De finnes naturlig, eksempelvis proteiner som ull og silke, men kan også framstilles kunstig ved hjelp av polykondensasjon. Eksempler på kunstig framstilte polyamider er nylon og aramider.
Mini-z
Varianter
og F1 er Formel 1-biler.
Polyamid
Produksjonen fra monomerer foregår ved at en amidkobling dannes fra kondensasjonsreaksjonen mellom en amingruppe og en karboksylsyre eller et syreklorid. Et lite molekyl, vanligvis vann eller hydrogenklorid elimineres.
Amingruppen og karboksylsyren kan være på samme monomer, eller polymeren kan bestå av to ulike bifunksjonelle monomerer, en med to amingrupper, den andre med to karboksylsyre- eller syrekloridgrupper.
Mini-z
Varianter
Forskjellen på MR01, MR015 og MR02 er chassiset eller "understellet".
Bilene fåes kjøpt i såkalte «ReadySet», som inneholder bil, radio og bruksanvisning, samt løse chassis-sett med kun bil både med og uten karosseri.
Polyamid
Aminosyrer kan sees på som et eksempel på en enkel monomer (dersom en ser vekk fra forskjellene mellom R-gruppene) som reagerer med like molekyler og danner et polyamid.
centre|thumbnail|600px| Reaksjonen mellom to aminosyrer. Mange slike reaksjoner resulterer i lange [[proteinkjeder.]]
Aramid (vist på bildet under) er et aromatisk polyamid som lages når to ulike monomerer danner en alternerende kjede:
Indianópolis (Paraná)
Indianópolis er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Stadion am Bruchweg
Stadion am Bruchweg er en idrettsarena beliggende i byen Mainz i Tyskland. Arenaen er hjemmebanen til fotballklubben 1. FSV Mainz 05 som spiller i den tyske Bundesligaen. Arenaen ble benyttet under U21-EM i fotball i 2004.
Ligue 1 1946–1947
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Nysætertjennet
Nysætertjennet er et vann på Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Venezuela under Sommer-OL 1956
Venezuela under Sommer-OL 1956. Nitten sportsutøvere fra Venezuela deltok i fire sporter, boksing, friidrett,skyting og sykling under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Det var tredje gang Venezuela deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer.
Norristown High Speed Line
thumb|300px|N-5-vogn #144 ved Gulph Mills Station i Upper Merion, Pennsylvania. thumb|right| Bullet. Disse vognene kom på skinner i 1931, og flere av dem var i drift til 1990. De var det første jernbanemateriell konstruert etter vindtunnelforsøk for å minimere luftmotstanden, og flere senere [[høyhastighetstog fikk en lignende konstruksjon.]] Norristown High Speed Line (NHSL) er en 22 km lang bane mellom Norristown og Upper Darby (69th St. Terminal) ved Philadelphia, Pennsylvania, USA. Den ble åpnet i 1912. Banen er en av de få som har overlevd siden mellombytrikkens (i USA kalt interurban) storhetstid i USA tidlig på 1900-tallet. Dette har trolig sammenheng med at den ble bygget med meget høy kvalitet og trafikkert med avansert materiell for sin tid. Banen ble bygget av Philadelphia & Western Railroad (P&W), som sammen med sporvognprodusenten J.G.Brill pionerte en del av teknologien som ligger til grunn for dagens høyhastighetstog. Banen trafikkeres fremdeles av hurtiggående sporvogner (som regel enkeltvis). Den har en 3. strømskinne. Grunnruten omfatter avganger hvert kvarter i hver retning, men med opptil 13 avganger pr. time i rushtidene. Ekspressvognene tilbakelegger Upper Darby–Norristown på 23 minutter, med seks stopp underveis. Banen har 2½ –3 mill. passasjerer i året. Siden 1969 har banen hørt under trafikkselskapet SEPTA (Southeastern Pennsylvania Transportation Authority).
Høyhastighet i en krisetid
1930-årene ble en krisetid for jernbaner og sporveier i USA. Det skyldtes både depresjonen og en voksende massebilisme. Mellombytrikkene var særlig utsatt. Trafikkgrunnlaget var ofte svakt fra før, og mange steder kjørte vognene seg fast i bygatenes bilkøer. De ordinære jernbanene – og de få tunnelbanene som fantes – slapp det siste.
De få mellombybanene som klarte seg, anskaffet høyhastighetsmateriell. De kjøpte nye vogner, anskaffet brukt materiell (de mange konkursene og sporvognenes lange levetid førte til at mye brukt materiell av høy kvalitet kom på markedet), og/eller oppgraderte gamle vogner. P&W gjorde alt dette. Sammen med Brill utviklet de en høyhastighestrikk ved navn Bullet. De hadde lært av Cincinnati Car Companys berømte Red Devils, som var levert til Cincinnati & Lake Erie Railroad i Ohio – men gjorde flere forbedringer. Ti Bulleter ble levert i 1931 (og året etter leverte Brill ytterligere fem til et annet selskap). Med langvarige vindtunnelforsøk – de første på jernbanemateriell – ble luftmotstanden minimert. Tester hadde vist at strømlinjeformen reduserte energiorbruket med 42½ % ved 145 km/t (90 mph). Ved å bygge vognen i aluminium fikk Brill vekten ned i 26 tonn. Toppfarten var minst 148 km/t (Middelton 1968, s. 72) – og er også oppgitt til over 160 km/t. Samtidig ble skinnegangen og signalsystemet ytterligere oppgradert. Under en prøvetur ble strekningen Norristown–Upper Darby tilbakelagt på 11 minutter (Middelton 1968, s. 72). Bulletene har stått modell for senere høyhastighetstog; likheten med f.eks. Fliegender Hamburger (som Tysklands jernbaner satte inn mellom Hamburg og Berlin i 1933) er slående.
P&Ws nabo LVT anskaffet 12-13 (antallet oppgis forskjellig i kildene) brukte høyhastighetsvogner av den berømte Red Devil-typen. På en enkeltsporet linje uten blokksignaler skulle dette vise seg meget farlig, med flere stygge ulykker til følge. Ellers var andre verdenskrig – med rasjonering på biler, bensin og gummi – en blomstringstid for USAs jernbaner og sporvogner. Den var kortvarig.
Pennsylvania som tilfluktssted for gamle mellombytrikker
LVT innstilte driften i 1951. Da lå mesteparten av USAs sporveisnett i ruiner. I 1954 ble P&W overtatt av Philadelphia Suburban Transportation Company (PSTC), mer kjent som Red Arrow Lines. De nedla Villanova–Strafford-linjen i 1956. I 1969 ble PSTC tatt opp i SEPTA, som omdøpte linjen til "Norristown High-Speed Line Trolley" (i USA-engelsk er trolley = trikk) eller Route 100. Deretter stabiliserte forholdene seg.
Pennsylvania ble et tilfluktssted for gamle mellombytrikker. Da North Shore i Chicago gikk konkurs i 1963, ble selskapets to Electrolinere – etter 22 år og over 5 mill. km – kjøpt opp og satt inn på Norristown–Upper Darby-ruten, i selskap med Bullet’ene og 11 såkalte Strafford-vogner. De siste var anskaffet i årene 1924-27, men fikk i 1931 kraftigere motorer og et mer strømlinjet frontparti. Dermed kunne hastigheten økes til nærmere 110 km/t.
Fornyelsen i 1993
Dagens vognpark utgjøres av 25 N5-vogner, levert av ABB Traction i 1993. Norristown High Speed Line regnes fortsatt som en mellombybane. Og den dag i dag er Philadelphias bybanesystem – mellombytrikkens etterfølger – USAs 5. største målt i antall passasjerer.
Ormtjern
Ormtjerna (eller Ørmtjenna) er to vann på Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Uppåkra
Uppåkra (tidligere dansk: Opager) er en liten landsby ca. 5 km sør for Lund i Skåne, Sverige. På 1990-tallet ble Uppåkra viden kjent for de oppsiktsvekkende funnene som ble gjort av bosetningsspor fra yngre jernalder. Det er nå godtgjort at det har vært en svært tidlig bydannelse på stedet, allerede så tidlig som i merovingertid.
Funnene var ikke bare mange i antall, men de indikerte også at her kunne det være spor etter noe langt større enn bare vanlig bosetning. Senere på 1990-tallet ble det tatt opp arkeologiske undersøkelser som har fortsatt opp til i dag. Hittil er ca. fem dekar flateavdekket, og funnene innbefatter spor av flere bygninger, derav en stor hallbygning. Størst oppmerksomhet fikk imidlertid en bygning som har hatt usedvanlig store takbærende stolper og ellers en uvanlig planløsning. Den er tolket som en førkristen kultbygning, et av de svært få sikre funn av sitt slag.
Laure Cinti-Damoreau
Laure Cynthie Cinti-Damoreau (født Montalant; 6. februar 1801 i Paris, død 25. februar 1863) var en fransk sangerinne.
Uppåkra
Bydannelsen ved Uppåkra er ikke sikkert belagt i skriftlige kilder. En antydning kan ligge i et avsnitt av Egil Skallagrimsons saga. Der beskrives hvordan Egil på vei fra Østersjøen gjennom Øresund nærmest i forbifarten plyndrer en rik by kalt Lund. Nå var dette tidligere enn Lund ble grunnlagt, så det kan muligens ha vært Uppåkra som ble plyndret.
Laure Cinti-Damoreau
Cinti-Damoreau sang først under navnet Mlle Cinti på Théâtre italien i 1822 i London, 1826-35 på den store operaen i Paris, 1835-48 på Opéra comique. Gioacchino Rossini, Daniel-François-Esprit Auber og andre store komponister skrev sangroller for henne, blant annet Den svarte dominon. Hun holdt konserter i Belgia, Nederland, St. Petersburg og i USA. Fra 1834 til 1856 var hun professor i sang ved konservatoriet i Paris. Cinti-Damoreau har utgitt Méthode de chant og komponerte flere romanser.
Uppåkra
Det har imidlertid i tillegg versert en noe uklar hentydning til en forløper til Lund, kalt «De tre högars marknad», og som skulle ha eksistert i lang tid før Lund ble grunnlagt. Dette beskrives blant annet i et historisk verk fra 1599, Monumenta Scanensia, som en hedensk kultplass, en vakker lund med klare kilder, som en gang skulle ha ligget nær tre gravhauger øst for Lund. Dit kom folk for å tilbe gudene Tor, Odin og Frigg, som hadde hvert sitt bilde på haugene.
Denne historien har lenge ikke vært tatt på fullt alvor, men etter funnet av bydannelsen og kulthuset har den blitt noe mer aktuell. Det er nemlig to store gravhauger fra bronsealderen ved Uppåkra, og det har eksistert en tredje ikke langt fra Uppåkra kirke. En hypotese kan være at nettopp disse haugene kan være de som nevnes i forbindelse med «De tre högars marknad». Så da Lund ble grunnlagt ble markedsfunksjonen lagt dit, og Uppåkra gikk tilbake til en vanlig landsby.
Cotentin
Halvøya tilhører til departementet Manche, i regionen Normandie.
Geografi
Halvøya er en del av Armoric-massivet, og ligger mellom elvemunningen til Vire og bukta Mont-Saint-Michel. Den er delt i tre deler: Neset La Hague, Cotentinpasset og dalen til elva Saire (Val-de-Saire). Halvøya utgjør mesteparten av departementet Manche.
Den største byen på halvøya er Cherbourg på nordkysten, her det går båter over Kanalen.
Andre byer og landsbyer er: Coutances, Barfleur, Saint-Lô, Bricquebec, Granville, Barneville-Carteret, Carentan og Avranches.
Cotentin var nesten en frittstående øy en gang i tiden. Bare en liten stripe med land i opplandet Lessay knyttet halvøya til fastlandet. Takket være de såkalte à flot, en fransk betegnelse, som lå nær flomområde og åpen ved fjære og som ble bygget opp på vestkysten og i Baie des Veys på østkysten, førte til at Cotentin ble en halvøy.
Historie
Før det ble anlagt moderne veger, var halvøya nesten utilgjengelig om vinteren etter store myrområde flømte over de lavereliggende områdene på selve neset, slik at Cotentin stundom har vært kalt ei øy opp gjennom historien.
Byen Valognes var fram til den franske revolusjonen en sosial ferieby for aristokrater, og fikk tilnavnet «Normandies svar på Versailles». Det er lite igjen av de store husene og châteaux, på grunn av kampene her under Operasjon Overlord i 1944. Det sosiale livet her har blitt skildret i romanene til Jules Barbey d'Aurevilly, som selv var fra området.
Slaget ved La Hougue fant stad i 1692 ved Saint-Vaast-la-Hougue nær Barfleur.
Kultur
Etter å ha avsluttet sitt politiske liv trakk den politiske tenkeren Alexis de Tocqueville seg tilbake til familiegodset i Tocqueville hvor han skrev mange av sine verker.
På grunn av relative isolasjon var halvøya det siste skanse for det normanniske språket, og den lokale dialekten som er kjent som cotentinais. Den normanniske poeten Côtis-Capel beskrev miljøet på halvøya mens den franskspråklige poeten Jacques Prévert dannet seg et hjem ved Omonville-la-Petite. Maleren Jean-François Millet var født på halvøya.
Den normanniskspråklige forfatteren Alfred Rossel, innfødt fra Cherbourg, komponerte mange sanger som dannet en form for regionens arv. Hans sang Sus la mé («På sjøen») er ofte sunget som en regionalpatriotisk sang.
Kexholms län
Kexholms län er et historisk svensk len som omfattet de delene av Karelen som lå vest og nordvest for innsjøen Ladoga.
Fredrikstad og Fredrikshald minedetasjement
Fredrikstad og Fredrikshald minedetasjement ble opprettet i 1899 med standplass og magasin på Isegran i Fredrikstad. Oppgaven var minelegging av Svinesund og Glommas to utløp. Det ble anlagt et mindre bestrykningsbatteri ved Alshus på Kråkerøy med to hurtigskytende 6,5cm kanoner. Tilsvarende et batteri på det tidliger Huth fort i Glommas vestre løp.
Fredrikstad og Fredrikshald mineforsvar ble lagt ned i 1935.
Fiolett nellikfly
Fiolett nellikfly (Sideridis rivularis) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Sør-Trøndelag i Norge.
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 30 – 33 mm), brunlig nattfly. Nyklekte eksemplarer har et purpuraktig eller fiolett skjær. Forvingen har hvitkantede nyre- og ringmerker som nærmer seg hverandre sterkt bakerst og noen ganger flyter sammen. Rett bak ringmerket er det en ganske stor, oval, svart flekk. Langs ytterkanten går det en hvit bølgelinje som danner en w i midten. Av mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er den ytterste tydelig i vingens bakerste halvdel, den innerste ikke i det hele tatt. Bakvingen er lysgrå.
Levevis
Arten finnes i åpne områder, særlig blomsterenger. Larvene lever på frøene av smeller (Silene spp.) og tjæreblom (Lychnis spp.) og andre planter i nellikfamilien. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juni.
Utbredelse
Den er utbredt over hele Europa. I Norge er den funnet nord til Sør-Trøndelag.
Inácio Martins
Inácio Martins er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Vietnam under Sommer-OL 1956
Vietnam under Sommer-OL 1956. Seks sportsutøvere fra Vietnam deltok i sykling under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Vietnam, som deltok for andre gang i et OL, vant ikke noen medaljer.
Fallen
Fallen kan sikte til:
Hans Munk
Hans Munk (født 20. juli 1770 i København, død 1848 i Skien) var en dansk-norsk lege.
Liv
Munk ble født i København hvor han tok doktorgraden i 1793. Han ble amtsfysikus i Stavanger amt 1799–1803, og ble dermed også lege ved radesygehuset samme sted. I årene 1803–1806 ble han amtsfysikus i Buskeruds amt før han i årene 1806–1817 var amtsfysikus i Smaalenenes amt. I denne siste perioden falt det i hans lodd å obdusere de fire ofrene etter massemorderen Peter Westerstrøm. Han avsluttet karrieren som amtsfysikus i Bratsberg 1817–1848.
Munk publiserte i 1815 en artikkel hvor han hevdet at radesyke egentlig var en manifestasjon av syfilis.
Knut Østby
Østby vant en olympisk sølvmedalje i padling under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på andreplass i K2 10 000 meter sammen med Ivar Mathisen bak svenskene Gunnar Åkerlund og Hans Wetterström. På K2 1000 meter ble de nummer fire.
Manx Telecom
Manx Telecom (mansk: Chellinsh Vannin) er det fremste selskapet for telekommunikasjon på Man. Det er heleid datterselskap av Telefónica Europe, som igjen er eid av Telefónica, et spansk, privateid og tidligere statseid telekommunikasjonsselskap i Spania.
Knut Østby
Østby vant kongepokalen i 1955, 1956 og 1957.
Svartlitjern
Svartlitjern er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, øst for tettstedet Lierfoss.
Manx Telecom
Manx Telecom har hatt den lokale politikeren Walter Gilbey som styreleder siden selskapets begynnelse i 1987. Direktør er Chris Hall.
Historie
Historisk har telefonsystemet på Man blitt drevet som et monopol av britiske General Post Office, og senere av British Telecom, og blitt operert som en del av telefondistriktet Liverpool (i England).
I 1985 annonserte Mans regjering at det ville tildele lisens med varighet på tyve år for å operere telefonsystemet i en anbudsordning. Som en del av denne prosessen opprettet British Telecom i 1986 et Man-registrert datterselskap, Manx Telecom, for å by på anbudet. Det ble antatt at en lokal identitet, tilknytning og ledelse ville være mer politisk akseptabelt i anbudsprosessen da de konkurrerte med Cable & Wireless for å vinne lisensen.
Ikke uventet vant Manx Telecom anbudsrunden og begynte kommersielle operasjoner under den nye identiteten fra 1. januar 1987.
Den 17. november 2001 ble Manx Telecom en del av mmO2 etter en splittelse av BT Wireless' operasjoner fra BT-gruppen.
Operasjoner
Manx Telecom består av to divisjoner: en divisjon for mobiltelefoni og en for faste linjer som utgjør landlinjeoperasjonene til Telefónica O2. I den delen har Manx Telecom investert over 50 millioner engelske pund i infrastruktur for telekommunikasjon på øya, og er forpliktet til ytterligere en investering på 30 millioner pund for de neste tre årene.
Birkaland
Birkaland (finsk: Pirkanmaa) er et av Finlands 19 landskap. Administrasjonssetet i landskapet er Tammerfors. Birkaland grenser til landskapene Egentliga Tavastland, Satakunta, Södra Österbotten, Mellersta Finland og Päijänne-Tavastland.
Kommuner og regioner
Birkaland består av 22 kommuner hvorav 11 er bykommuner. Den 1. januar 2009 ble følgende kommunesammenslåinger gjennomført. Kuru ble slått sammen med Ylöjärvi kommune, Mouhijärvi, Vammala og Äetsä ble slått sammen til den nye kommunen Sastamala, og Mänttä og Vilppula ble slått sammen til Mänttä-Vilppula kommune. Den 1. januar 2011 ble Kuhmalahti slått sammen med Kangasala, og Kylmäkoski ble slått sammen med Ackas.
Kommunene i landskapet utgjør fem økonomiske regioner. Nedenstående oversikt viser hvordan kommunene fordeler seg på de seks økonomiske regionene. Byene er oppført med fet skrift.
{|
Bolva
Bolva  (russisk: Болва) er ei elv i Kaluga og Brjansk oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Desna, og er 213 km lang, med et nedslagsfelt på 4 340 km².
Elva har sitt utspring på Smolenskhøydene, og den renner derfra i sørlig retning til samløpet med Desna i byen Brjansk. Foruten Brjansk renner elva gjennom byene Djatkovo, Fokino, Kirov og Ljudinovo.
Strekningen mellom Djatkovo og Brjansk var seilbar på 1800-tallet.
Umibōzu
Umibōzu (海坊主, sjøbonze) er en ånd fra den japanske mytologien. Umibōzu er sagt å holde til i havet, og kantrer båtene til alle som prøver å snakke til den. Åndens navn, som består av kanjiene for "sjø" og "buddhistmunk", er muligens basert på det faktum at umibōzu visst nok skal ha et stort rundt hode, som minner om de barberte hodene til buddhistiske munker. Alternativt kan de være enorme yōkai som ødelegger båtene til folk. De antas å være åndene til druknede prester, og speiler dette med sitt barberte hode, og ser ofte ut til å be. Den skal ha en grå torso som minner om skyer, og lemmer som minner om slanger.
Neolamprologus cylindricus
Neolamprologus cylindricus er en art i gruppen Neolamprologus. Det er en tropisk ferskvannsfisk som er endemisk til Tanganyikasjøen. Hannen blir ca. 12 cm lang, hunnen noe mindre. Det er en aggressiv territoriell fisk som legger eggene i huler. Neolamprologus cylindricus lever av benthiske smådyr.
Arten holder seg ved den steinbunnen i innsjøen, stort sett på mindre enn ti meters dyp. Den finnes først og fremst på den sørøstlige kystlinjen, fra Ifumeelva til Kalamboelva.
Finskebuktens utøyer
Finskebuktens utøyer er en gruppe øyer i Finskebukten. Siden 1944 tilhører øyene Russland. Før den tid tilhørte øyene Viborgs län i Finland. De tidligere finske utøyene er:
Ifølge artikkel 13 i fredsavtalen av 1917 mellom Finland og Russland skulle alle disse øyene være finske demilitariserte områder. Bare på holmene Sommarö og Nervö var det tillatt med militære observasjonsposter.
Samtlige av øyene er i dag russiske militære områder, og det er ikke tillatt for utlendinger å gå i land.
Litteratur
R. Hamari, M. Korhonen, T. Miettinen og I. Talve: Suomenlahden ulkosaaret, Lavansaari, Seiskari, Suursaari, Tytärsaari (Finskebuktens utøyer, Lavansaari, Seitskär, Hogland, Tyterskär), Finska litteratursällskapet, Helsingfors 1996, ISBN 951-717-879-4.
Rolf Edling
Rolf Edling (født 30. november 1943) er en tidligere svensk fekter. Han ble svensk mester i 1975, 1976 og 1977.
Han deltok i fire OL, Mexico by 1968, München 1972, Montréal 1976 og Moskva 1980. Han var med på det svenske laget som vant gull i kårde i OL 1976.
Han ble tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje for årets fremste svenske idrettsprestasjon i 1973.
Ipiranga
Ipiranga er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Sivblomst
Sivblomst (Scheuchzeria palustris) er en eneste arten i sivblomfamilien (Scheuchzeriaceae). Arten vokser på fuktige myr- og sumpområder i Norge
Fairbairn-Sykes commandodolk
Fairbairn-Sykes commando dolk er en britisk militær dolk
Dolken ble designet av kaptein William Ewart Fairbairn og kaptein Eric Anthony Sykes. de var begge instruktører i nærkamp på SOEs «Commando Basic Training Centre» i Achnacarry, Skottland, hvor de trente britiske kommandosoldater under den andre verdenskrig. Enkelte hevder at FS-dolken er en stilett; det er ikke riktig, da en stilett kun er et stikkvåpen og ikke har knivsegg, slik disse dolkene har.
Bladet til dolken er av stål med dobbel egg og gjennomgående tange. Parerstangen er en plate av jern med hull for tangen. Skaftet på de første modellene var av messing og farget svart. Tanken var gjenget i bakenden og hele våpenet ble holdt sammen med en mutter bakerst. Senere versjoner av dolken hadde et litt lengre blad og et grep som så ut som en serie ringer oppå hverandre. Dette var mindre effektivt enn de tidligere modellene, men kunne framstilles i en billigere legering enn forgjengerne. Den britiske commandodolken ble produsert fram til krigens slutt, men mange selskaper har fortsatt å fremstille mer eller mindre rene kopier siden.
Modeller
Det finnes tre hovedmodeller av Fairbairn-Sykes commandodolk:
Gardnoskrateret
Krateret er omtrent fem km i diameter og ble skapt av en meteoritt med en diameter som antas å ha vært 250–300 meter for 546 millioner år siden. Krateret ligger nær riksvei 7 i Hallingdal og er lett tilgjengelig.
Gardnoskrateret er unikt og av stor geologisk verdi, også i verdenssammenheng. Dette skyldes at det renner en elv gjennom krateret. Elvevannet har skylt vekk jordoverflaten, slik at man ser rett ned på berggrunnen. Her kan man se gardnosbreksja, en steinart som ble dannet under den høye temperaturen som oppsto da meteoritten slo ned.
Gardnos i dag
Ved krateret ligger i dag Gardnos Meteorittpark.
Tyrkia under Sommer-OL 1956
Tyrkia under Sommer-OL 1956. Tretten sportsutøvere fra Tyrkia deltok under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Tyrkia kom på 12.-plass med tre gull-, to sølv- og to bronsemedaljer.
Puttetjenn
Puttetjenn er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, øst for tettstedet Lierfoss.
San Donato Milanese
Historie
Selv om området har vært bosatt siden forhistorisk tid, går opprinnelsen til San Donato tilbake til 600-tallet da en pieve (rural kirke med baptisterium) ble opprettet her av hæren til Grimoald I, hertug av Benevento. Etter en periode under milanesisk familien De Advocati, havnet byen inn under besittelsene til erkebiskopene av Milano, noe som varte fram til 1500-tallet.
En rekke klostre ble opprettet i området av Bernhard av Clairvaux i løpet av 1000-tallet. Senere bodde Fredrik Barbarossa her for en tid etter at han hadde ødelagt Milano. Slaget ved Marignano ble også utkjempet i nærheten, og Frans I av Frankrike opprettet sitt hovedkvarter her etter slaget.
I dag er San Donato et moderne senter for industri og servicetjenester. Den mottok ærestittelen som by ved presidentvedtak den 30. desember 1976.
Demografi
San Donato Milanese har 13 731 husstander. Mellom 1991 og 2001 økte folketallet fra 31 331 til 32 354. Det representerer en prosentvis økning på 3,3%.
Andreas Schmidt von Puskás
Andreas Schmidt von Puskás (født 1943 i Mollwitz, Schlesien) har fra 2001 vært delstatsvalgleder i Berlin.
Han er oppvokst i Hessen og kom til Berlin i 1964 for å studere jus ved Freie Universität Berlin.
Før han ble delstatsvalgleder arbeidet han i innenrikssenatorens forvaltning.
I forbindelse med delstatsvalget i 2006 ble han blant annet kjent for å nekte det føderale styret i partiet WASG å avlyse delstatspartiets valgdeltagelse.
Tweede Kamer
Tweede Kamer der Staten-Generaal (norsk: «Generalstatenes andrekammer»), med kortformen Tweede Kamer, er det nederlandske underhuset. Sammen med Eerste Kamer (førstekammeret) utgjør andrekammeret det nederlandske parlament, Generalstatene.
Andrekammerets representanter blir valgt direkte av folket ved en valgordning der man bruker proporsjonal representasjon. Forsamlingen holder til i Haag.
Funksjoner
Tweede Kamer er det viktigste av de to kamrene i Generalstatene. Det er her lovgivning og kontroll av regjeringen finner sted. Både Tweede Kamer og regjeringen har rett til å foreslå nye lover; Tweede Kamer diskuterer dem, og dersom et forslag blir akseptert, blir det sendt videre til Eerste Kamer. Det er ikke mulig å være medlem av både parlamentet og regjeringen samtidig, med mindre det er et forretningsministerium, som ennå ikke har fått en etterfølgerregjering i det et nytt Tweede Kamer samles etter et nyvalg.
Tweede Kamer er også ansvarlig for den første utvelgelsen av dommere til landets høyesterett. Kammeret leverer en liste til regjeringen med tre navn for hver ledige plass.
Videre er kammeret ansvarlig for å velge en ombudsmann og hans underordnede.
Valg
Maksimum funksjonstid for Tweede Kamer er fire år. Alle som har rett til å stemme i Nederland kan også danne et politisk parti og stille til valg. Valg blir utlyst når en regjering har mistet parlamentets tillit, når en regjeringskoalisjon bryter sammen, valgperioden er over eller når ingen er i stand til å danne en ny regjering.
Partier som ønsker å stille til valg må registreres minst 43 dager før valget og stille en liste med minst 30 kandidater. Partier som ikke har noen kandidater i det utgående andrekammeret må betale et depositum (11.250 euro for valget i november 2006, for alle distrikter samlet) og skaffe 30 signaturer fra innbyggere av hver av de 19 valgdistriktene der de ønsker å stille til valg. Velgerne får tilgang til listene minst to uker før valget. To eller flere partier kan kombinere sine separate lister (listesamband) noe som øker sjansen for å vinne gjenværende stemmer. Hver liste er nummerert, og personen som står øverst på lista blir omtalt som lijsttrekker. Vedkommende har normalt hovedansvaret for å lede valgkampanjen. Dersom partiet får flest stemmer vil denne personen ofte bli statsminister. Partiene kan velge å konkurrere med forskjellige lister ved hver av de 19 valgdistriktene, men siden plassene allokeres på nasjonalt, snarere enn lokalt nivå, har de fleste partiene mer eller mindre identiske lister i alle distrikter. Bare de store partiene har normalt noen “regionale” kandidater på bunnen av lista.
Borgere av Nederland over 18 år har rett til å stemme; kun de dømt på grunn av maktsmisbruk, korrupsjon eller annet kriminalitet relatert til politikk er ekskludert. I tillegg til å velge parti, har velgerne også muligheten til å gi preferansestemmer til hvem som helst av kandidatene. Mange stemmer på partiets førstekandidat (lijsttrekker), men man kan også stemme på noen lengre nede på lista.
Når valgresultatene er kjent blir plassene i kammeret fordelt til partiene. Først starter en innledende utdeling av plassene, der hvert partis stemmer deles på 150, det vil si det samme som antallet plasser i kammeret. Sperregrensen for å få et mandat er 0,67 %, det vil si at de som får mindre enn en av 150 stemmer ikke får noen plasser i kammeret. Dette er en av de laveste sperregrensene ved et nasjonalt parlament noe sted i verden. Partier som får mer enn 75 % av denne sperregrensen får tilbakebetalt depositumet.
Etter at alle plasser i parlamentet er fordelt, blir det dannet en regjering, (normalt) basert på et flertall av representantene i parlamentet. Siden den nåværende listeordningen basert på forholdstallsvalg ble innført i 1918, har intet parti fått flertall alene i andrekammeret. Nederlandsk politikk er derfor basert på koalisjoner mellom to eller flere partier.
Louie Vito
Louis «Louie» Vito (født 20. mars 1988 i Columbus i Ohio) er en amerikansk snøbrettkjører som konkurrerer i halfpipe. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2010 i Vancouver, der han ble nummer 5.
Iporã
Iporã er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Julehefte
Julegave eller en liden samling av udvalgte Selskabs- og Drikkeviser ved norske Forfattere som utkom i Drammen i 1817 regnes for å være det første juleheftet som utkom i Norge. Julegaven for barnlige sind ble utgitt i 1845 var det første juleheftet for barn.
Hefter med religiøst, kulturelt og sosialt innhold
Fra omkring 1800 ble det utgitt norske litterære julehefter. Disse var forsseggjorte og hadde gjerne forsider trykket i fire farger. Fortellingene som ble trykket i disse bladene ble ofte godt betalt. Utover 1900-tallet skrev mange norske forfattere tekster for juleheftene. Blant disse finner vi Jonas Lie, Alexander Kielland, Knut Hamsun, Sigrid Undset, Gabriel Scott, Bjørnstjerne Bjørnson og Henrik Ibsen. Mikkjel Fønhus var forfatter i over 200 julehefter.
Juleheftene hadde ofte kunstbilag hvor det ble trykket verk av kjente kunstnere. Man finner julehefter med kunst av blant annet Erik Werenskiold, Hans Gude, Gerhard Munthe, Nikolai Astrup og Eilif Pettersen i.
Tegneserier
I andre tiår av 1900-tallet dukket de første tegneseriene opp i julehefter. Knold og Tots overmand Mester Graa fra 1914 regnes som det første regulære tegneseriejuleheftet. Heftet Knold og Tot i Skolen fra 1911 ble ikke trykket som et julehefte, men regnes ofte for å være det første.
På 1920- og 1930-tallet økte tallet på tegneseriejulehefter, og de aller fleste var av norsk opphav. Under andre verdenskrig økte etterspørselen etter juleheftene; mante tegnere ble arbeidsledige og så på juleheftene som en måte å skaffe seg inntekt på. Det var i disse årene mange av de senere klassiske tegneseriene dukket opp, slike som Vangsgutane, Smørbukk, Ingeniør Knut Berg på eventyr og Tuss og Troll. I de siste krigsårene fikk man problemer med å gi ut så mange hefter på grunn av papirmangelen.
Årene etter krigen var gode år for juleheftene. Øyvind Dybvad sto bak mange populære figurer, for eksempel Soldat 47, Peik og Bamsemann.
Etter fjernsynets inntog i Norge, endret utvalget av julehefter seg. Nå kom det mange julehefter basert på populære tv-serier, og det ble flere utenlandske og færre norske hefter. Kun de mest innarbeidede heftene klarte seg i konkurransen. I senere tid har interessen for norske julehefter blitt større igjen, på grunn av serier som for eksempel Pondus og Nemi.
London Overground
London Overground er et nettverk av jernbanelinjer i Stor-London. Det er representert på undergrunnskartet i form av doble oransje striper.
Bakgrunn
Persontogtrafikken på Storbritannias jernbanenett er lagt ut på anbud, og administreres av det britiske samferdselsdepartementet. Det har blitt fremmet flere forslag om at ansvaret for jernbanetrafikken i Stor-London burde overtas av lokale myndigheter, bl.a. for å samordne jernbanen bedre med øvrige transporttjenester i regionen. I november 2007 så London Overground dagens lys, da anbudspakken North London Railways ble overdratt til Transport for London; transportetaten for Stor-London. Siden har flere linjer blitt med i nettverket. Alle linjene er trafikkert av det private foretaket London Overground Rail Operations Ltd (LOROL), eid av MTR Corporation og Laing Rail, men det er Transport for London som avgjør takster, avgangsfrekvens og utarbeider informasjonsmateriell.
Linjer
Per i dag består nettverket av følgende jernbanelinjer: Togene kjører gjerne på flere av linjene; bl.a. kjøres en rute fra Clapham Junction til Stratford, som da benytter både West London– og North London-linjene.
Fremtid
Etter at utbygging og forbedring av de nevnte linjene ble fullført i 2012, uttrykte Tranport for London ønske om å ta over flere ruter i Londons omegn.
I juni 2013 ble det klart at deler av anbudspakken West Anglia Suburban Lines skal overtas av etaten mot slutten av 2015. Dette betyr at London Overground får trafikkere ruter ut av jernbaneterminalen Liverpool Street. Dette blir den andre London-terminalen som blir trafikkert av London Overground (den første var Euston på Watford DC-linjen).
Skyttellinjen Upmister – Romford blir også overtatt på samme tidspunkt.
Hettemåke
Hettemåke (Chroicocephalus ridibundus) er en av de vanligste måkene. Arten er utbredt i den palearktiske sone, men i Norge er den i tilbakegang og ble mellom 2015 og 2021 oppført som sårbar i Norsk rødliste for arter. I 2021 ble imidlertid den norske rødlistingen skalert opp til kritisk truet, med referanser til reell tilbakegang i populasjonsstørrelsen.
Hettemåke ble valgt til Årets Fugl i 2011 av Norsk Ornitologisk Forening (NOF).
Beskrivelse
Voksne hettemåker har grå overside, mens resten av kroppen er hvit. Føttene er røde og fuglene har svømmehud mellom tærne. Nebbet er også rødt. Sammen med den hvite stripa i fremkant av vingene, et karaktertrekk for hettemåker. Arten har store, spisse vinger og flyter lett. Hanner og hunner er like. Ungfuglene har brunspettet fjærdrakt. Sommerdrakten gir fuglene de karakteristisk svart hodehette som er opphavet til navnet.
Hettemåken er cirka 36–44 cm lang og veier typisk omkring 300 gram. Vingespennet er cirka 94–105 cm.
Det er beskrevet to underarter; vanlig hettemåke (C. r. ridibundus) og sibirsk hettemåke (C. r. sibiricus).
Atferd
Hettemåke er en trekkfugl som hekker i kolonier. I år med lite mat gir de ofte opp hekkingen og forlater gjerne koloniene. Ifølge NOF har toppender, horndykkere og forskjellige vaderarter stor nytte av hettemåkekoloniene. De aller fleste hettemåkene trekker sørover om vinteren, de fleste til De britiske øyer, Danmark og Mellom-Europa. Noen overvintrer i Norge.
Utbredelse
Hettemåke er en palearktisk art som hekker over store deler av Eurasia. De siste tjue åra har man også funnet hekkende bestander på Grønland og på Newfoundland i Canada.
STS-7
STS-7 var en romferd, gjennomført av NASA med romfergen Challenger. Challenger ble skutt opp den 18. juni 1983 og landet 24 juni samme år. STS-7 var den syvende ferden i romfergeprogrammet til NASA og Challengers andre. Denne romferden var også den første med en kvinnelig astronaut.
Hettemåke
Utbredelse
Hekkende hettemåker ble første gang registrert i 1867 i Norge, på Jæren. Arten trives både i kyststrøk og nær vann i innlandet, i Norge nord til Varangerfjorden. Hovedbestanden finnes i områdene rundt Oslofjorden her til lands. Den norske bestanden minker.
STS-7
Musikk
Med Geminiprogrammet begynte NASA en tradisjon med å spille musikk for astronautene for å markere en ny dag. Alle sanger er valgt ut spesifikt med tanke på astronautene selv eller med tanke på oppdraget.
Hettemåke
Habitat
Hettemåkene er tilpasset et variabelt miljø og trives i områder med våtmarker, fortrinnsvis i ferskvannshabitater. Arten etablerer seg også i skjærgården, ofte i sammenheng med makrellterner og til dels fiskemåker.
Annet
Norsk Ornitologisk Forening kåret hettemåke til Årets fugl 2011.
Arild Dahl
Arild Dahl (født 1. mars 1954 i Orkdal i Sør-Trøndelag) er en norsk forfatter og oversetter, oppvokst i Vinje i Telemark og på Skedsmokorset.
Dahl debuterte som forfatter i 1981 med diktsamlingen Motvind. Senere har han utgitt 15 bøker, hvorav åtte romaner - de øvrige er novellesamlinger, skuespill og barne- og ungdomsbøker. Hans skuespill er oppført på Den Nationale Scene.
Dahl er har i to perioder vært leder av Norsk Forfattersentrums Vestlandsavdeling. Han var fra 1993 til 1998 leder for Skrivekunst-akademiet i Hordaland. Med unntak av dette avbrekket har han vært forfatter på heltid siden 1983. Dahl har også holdt en rekke skrivekurs, blant annet ved Raulandsakademiet. Han er også en av få forfattere som utgir bøker både på nynorsk og bokmål.
Wayne County (New York)
Wayne County er et fylke i den amerikanske delstaten New York. Det ligger øst i delstaten ved Ontariosjøen og grenser mot Cayuga fylke i øst, Seneca fylke i sørøst Ontario fylke i sørvest og mot Monroe fylke i vest. Det har også grense mot Canada (vanngrense) i nord.
Wayne Countys totale areal er 3 585 km² hvorav 2 020 km² er vann. I 2000 hadde fylket 93 765 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i Lyons.
Fylket ble grunnlagt 11. april 1823 av land fra fylkene Seneca og Ontario. Wayne County er oppkalt etter general Anthony Wayne.
Oldrich av Böhmen
Oldrich (født ca. 975, død 11. november 1034) var hertug av Böhmen fra 1012 til 1033 og igjen i 1034. Han var sønn av Boleslav II og bror av Boleslav III og Jaromir.
Oldrich avsatte sin bor Jaromir 12. april 1012 og anerkjente Det tysk-romerske rikes. overhøyhet. Han skilte seg fra sin barnløse kone og giftet seg med Bozena, en kvinne av bondeslekt. Sammen med sin sønn Bretislav lyktes han i å gjenerobre Mähren fra Polen i 1029. Bretislavs forsøk på å erobre Slovakia fra Ungarn mislyktes året etter på grunn av manglende støtte fra keiser Konrad II.
I 1032 nektet Oldrich å møte på riksdagen i Merseburg. Dette fikk keiseren til å sende sin sønn Henrik mot tsjekkerne. Oldrich måtte overgi seg og ble sendt i eksil i Bayern og erstattet av Jaromir, men Oldrich dok tilbake makten og lot broren blinde. Oldrich døde brått 9. november 1034. En moderne undersøkelse av Skjelettet tyder på at han døde av et slag mot hodet. Jaromir frasa seg etter dette sitt krav på tronen til fordel for Bretislav.
Igletjern (Aurskog-Høland)
Igletjerna (eller Igletjenna) er to vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, øst for tettstedet Lierfoss.
Gedimino prospektas
Gedimino Prospektas er en hovedgate i Litauens hovedstad Vilnius. Gaten er oppkalt etter storhertug Gediminas går fra Katedralplassen og forbinder Gamlebyen i Vilnius med bydelen Žvėrynas med broen over Neris.
Langs Gedimino prospektas ligger mange av de viktigste rikspolitiske institusjonene, som parlamentet, regjeringskontorer, forfatningsdomstolen, samt kulturinstitusjoner som nasjonalteateret, musikk- og teaterakademiet, og Litauens nasjonalbibliotek Martynas Mažvydas.
På 1800-tallet het gaten Šventoljo Jurgio («St. Georgsgaten»), da byen var under polsk kontroll (1920–1939) het den Ulica Mickiewicza (etter Adam Mickiewicz), under den tyske okkupasjonen under andre verdenskrig fikk gaten navnet Adolf-Hitler-Strasse. Under den sovjetiske okkupasjonen gaten først – Stalino prospektas og senere Lenino prospektas. Dagens navn ble tatt etter at Litauen ble selvstendig.
Hvitpunktnellikfly
Hvitpunktnellikfly (Sideridis turbida) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er bare funnet i Rogaland i Norge.
Levevis
Hvitpunktnellikfly finnes på strender, sanddyner og andre tørre, sandete områder, mest ved kysten. Larvene lever på ulike lave planter og er aktive om natten. Om dagen graver de seg ned i sanden. De voksne sommerfuglene flyr i mai – juni.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord. I Norge er arten påvist på fire lokaliteter på den nordlige delen av Jæren i Rogaland. Dessuten er det et funn fra Tysvær lenger nord i Rogaland. Dette siste funnet er sannsynligvis et streifindivid. Arten er ikke påvist på tilsvarende biotoper på Lista.
Det er ikke registrert funn av arten i Norge etter 1977, og det er en reell mulighet for at arten allerede er borte fra norsk fauna.
Rødlistevurdering
Trusler er tråkk og slitasje fra badegjester, men også alle andre typer påvirkning på tørrenger i området kan være negativt. Oppdyrking og beiting med tilhørende gjødsling ødelegger også artens levesteder. På Nord-Jæren er det et sterkt utbyggingspress, og dette fører også til at artens leveområder fragmenteres og reduseres. Arten rødlistes i 2021 som kritisk truet CR.
Glitre (flaskevann)
Glitre er drikkevann på flaske levert av Aass Bryggeri i Drammen. Vannet kommer fra innsjøen Glitre i Finnemarka.
Ignacy Jan Paderewski
Ignacy Jan Paderewski, også kjent under det tyske navnet Ignaz Paderewski, (født i Kuryłówka  (Kurilivka) i det polske område av guvernementet Podolia i Tsarrussland, død 29. juni 1941 i New York City) var en polsk pianist og statsmann og første statsminister i det uavhengige Polen i 1919.