cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bjørndaltrilogien
Det blåser fra Dauingfjell
Marit Karine Slotnæs trekker en parallell mellom Trygve Gulbranssens vektlegging av lojalitet til forening og hjem som idrettsmenns fremste dyd, slik han beskriver i Idrættens ansvar, med Gammel-Dags innsats for å sikre liv og helse til folket i Bjørndals grend. Hun poengterer også at Gulbranssen gjennom skildringen av nøden opp mot 1814 tematiserer «forholdet mellom varige og forgjengelige verdier.»
Slotnæs trekker dessuten frem en av de få referansene Gulbranssen gjør til andre forfattere, nemlig til Jean-Jacques Rousseau og La nouvelle Héloise i første kapittel. Hun ser flere likhetstrekk ved de to forfatterne: «De var begge en type klassereisende forfattere som representerte noe nytt og uhørt da de kom. Felles for dem er at de artikulerte følelser som tidligere ikke var kommet til orde i offentlighetene de forholdt seg til», likevel ser hun også markante forskjeller: «Historiens aller største skurk var ifølge Rousseau den første som gjerdet inn et område og sa at «dette er mitt!» Eiendomsretten til jord er en grunnleggende verdi i Trygve Gulbranssens romanunivers.»
Som en videreføring av dette viser viser hun til hvordan bykulturens møte med Bjørndal også kommer til uttrykk i måten Gulbranssen skriver og skildrer: «Sentimentaliteten i utdraget er slående kontrast til det første bindets korthugne saga-stil, og representativ for den bykulturen Adelheid var i alle fall delvis en del av. Både Rousseau og Ossian var selvsagte referanser for tidens dannede byborgerskap.»
Ingen vei går utenom
Ingen vei går utenom (1935) er det tredje bindet. Boken følger etter Det blåser fra Dauingfjell direkte i tid, men skiller seg fra de to foregående bindene i trilogien ved at de innledende kapitlene utelukkende skildrer en legdekalls ferd tilbake til Bjørndal. Handlingen etter disse første kapitlene etterfølger også det foregående bindet. I en del oversettelser ble denne første delen fjernet for å knytte boken tettere sammen med Det blåser fra Dauingfjell, ofte markert ved at de to bøkene ble trykket sammen i ett bind. I tid strekker handlingen seg fra årene etter 1815 til årene etter 1830.
Boken innledes med beskrivelsen av Mekkal Hoggers vandring tilbake til Bjørndal etter å ha blitt satt på legd. Etter denne første skildringen vender forfatteren fokuset tilbake på hovedpersonene fra de to foregående bindene. Gammel-Dag, Unge-Dag og Adelheid snakker ikke sammen, og Adelheid frykter ingen har noen bruk for henne mer. Major Barres livsforlis blir en forløsning for konflikten. Gammel-Dags avlatstanker fra forrige bind førte til fortrolige samtaler med Adelheid en lang stund, men det var uten hennes hjelp han kom frem til svaret.
Etter Barres død har også «støtte» kommet inn som et nøkkelbegrep for Gammel-Dag. Han har unngått Adelheid fordi han har gjort seg travelt opptatt, med å sette i stand og i gang, overalt som hører ham til. Bibelordene han fikk av Adelheid i forrige bind, og som han har grunnet lenge på, har han tolket slik: «Den siste strofa i biskopens vers i bibelen: Bønn er menneskenes viljeferd til Gud, den kan ha en annen mening enn en først tror. Jeg tyder den slik nå at det er viljestria vår, ikke bare i tanker og bønneord, men også i gjerningen, som er den redelige bønnen, - og det er gjerningene som krever mest av oss - og så gir de noe til andre. Det gjør tankene og bønneordene ikke.» Adelheid er enig, men ser ingen gjerninger for henne å utføre.
Gammel-Dag gjør seg oppmerksom på Adelheid og Unge-Dags dårlige forhold. Selv har han heller ikke snakket særlig med sønnen, og han oppsøker ham derfor for å få sagt det som ligger ham sterkest på hjertet; en advarsel mot «pengeblinda», som plaget han i mange år. Gammel-Dag dør kort tid etter møtet; som finner sted i skogen etter en anstrengende ferd. Hans siste ord blir «Ingen vei går utenom - Krist», som skal forstås som hjertelag.
Marit Karine Slotnæs beskriver kapitlene etter Gammel-Dags død, bokens andre del, som «de ideologisk mest mettede i verket.» Forholdet mellom Adelheid og Dag er stadig dårlig, og Dag virker ustø etter å ha tatt over ansvaret etter faren. Uviljen Adelheid og Dag i mellom kommer etter hvert til overflaten. Tidlig i boken flytter Adelheids moster Eleonore Ramer inn på Borgland, Bjørndals motstykke i Den brede bygd. Herregården kom på Bjørndals hender i Gammel-Dags hardeste år, og er påtenkt en av de to tvillingene. Med hennes hjelp kommer det til en ny forståelse blant ektefellene, som forsones. Sakte, men sikkert, og gjennom aktiv innsats, tar Adelheid sin plass blant menneskene på Bjørndal.
En tiden etter dør Dag i et forsøk på å redde en gutt som var falt i en flomstor og isete elv. Adelheids siste handling blir å følge opp Dags vilje om å løse ut alle gårdene som har hørt Bjørndal til. Dette som en endelig frigjøring fra pengebegjær og maktlyst. «Det er manns plikt å gjøre seg til fri mann, men det er også manns plikt ikke å binde andre i tyngende gjeld.»
Om Gammel-Dags utvikling dette siste bindet sier Slotnæs at «[i] den tredje og siste boken problematiseres det man lever for, hvilke verdier og idealer det er verdt å etterstrebe.»
Mafia (EP)
Mafia er den første EP-en til det italienske death metal-bandet Fleshgod Apocalypse. EP-en ble gitt ut i 2010, året etter debut-albumet Oracles.
Bjørndaltrilogien
Vurderinger av verket
I sin samtid mottok Gulbranssen overveiende positiv kritikk, uten noe større skille mellom utenlandske og norske anmeldere. Som nevnt ovenfor er de få sterkt kritiske røstene siden blitt beskyldt for å ha lagt kulturpolitiske føringer for sin vurdering av verket, på bekostning av en ren litterær vurdering. I noen grad har dette også blitt knyttet til positive anmeldere i noen enkeltland, deriblant Norge, Sverige og Tyskland. Mot dette har den rosende engelske-språklige kritikken blitt fremholdt som mer etterrettelig.
Høste 1997 og våren 1998 pågikk det i Dag og Tid en debatt om tolkning av det verdimessige innholdet i trilogien. Willy Dahl fremholdt at trilogien inneholdt fascistiske tendenser, selv om det ikke gjorde forfatteren til fascist. Tore Hoel mente på den annen side at romanverket «er prega av ein kristen-humanistisk tendens og etikk som står i opposisjon til den antikristne og antihumanistiske valdsideologien i fascismen».
Trygve Gulbranssens samtidsmann Dr. C. Tazelaar fremhevet hans evne til å ta opp problemstillinger som opptok datidens mennesker sterkt. Marit Karine Slotnæs betoner også hans evne bare til å målbære verdier og idealer som fant, og fortsatt finner, resonans ikke bare blant nordmenn, men også blant mennesker verden over. Hun trekker også frem Gulbranssens språk, og«[h]ans særegne takt og tone, hans utpregede musikalske stil», som det som imponerer henne mest.
Tore Hoel peker på «det språklige og fortellertekniske mesterskapet» hos Trygve Gulbranssen.
Verket i ettertid
Bjørndaltrilogien har i årene etter den opprinnelige utgivelsen i Norge fått stor utbredelse over store deler av verden. Grunnlaget for dette ligger i de mange oversettelsene som er blitt laget og som inkluderer mer enn tredve språk, fra alle verdens kontinenter. Blant andre kan det nevnes de store verdensspråkene, engelsk, fransk, tysk og spansk, men også mindre språk, slike som afrikaans og grønlandsk.
Bøkene ble endelig i 1959 og 1960 filmatisert, etter mange år med interesse fra diverse filmskapere. Filmatiseringen ble et tysk-østerriksk samarbeid og resulterte i de to filmene Und ewig singen die Wälder og Das Erbe von Björndal. Til tross for at de ble en stor publikumsuksess, med bakgrunn i den sterke interessen for trilogien i disse landene, ble de for forfatteren et kunstnerisk og personlig nederlag. Mens drivkraften bak trilogien hadde vært et oppriktig engasjement for verdier som for ham var viktige, virket filmene først og fremst å være preget av økonomiske motiver. Dette resulterte i filmer som mer var laget for å underholde, enn for å gå i dybden på mennesket. Filmselskapenes mangel på interesse for opphavspersonens egne betraktninger rundt filmatiseringene var med på å understreke dette.
Trilogien har i årene etter sin utgivelse hatt en blandet klassikerstatus. Med bakgrunn i at bøkene ble blandet inn i en dyptgripende svensk litteraturstrid festet det seg ved dem at de var å regne utelukkende som publikumsfenomener. På 1990-tallet og fremover har det derimot skjedd en nyvurdering av romanene, og de regnes nå som like godt mottatt av kritikken som av leserskaren. Øystein Rottem er blant dem som igjen nevner forfatteren sammen med forfattere som Knut Hamsun, Olav Duun og Sigrid Undset.
Årbåren
Årbåren var en fri mann fjerde generasjon eller mer. Som årbåren hadde man rett til å tåle mannebot for noen typer forseelser, i stedet for fysisk straff. For en mindre forseelse var manneboten 2 mark eller tilsvarende 214,32 gram sølv på 1100-tallet.
Fylkesvei 4180
Fylkesvei 4180 går mellom Vatland og Tjørnhom i Kvinesdal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 824 (Vest-Agder).
Oscar Ruggeri
Oscar Ruggeri (født 26. januar 1962) er en argentinsk tidligere fotballspiller og fotballtrener. Som aktiv spilte han blant annet for Vélez Sársfield.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1986, der laget hans vant gull.
Mae Koime
Mae Koime (født 14. desember 1983) er en papuansk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Hun representerte Papua Ny-Guinea under Sommer-OL 2008, der hun ble utslått i de innledende rundene.
Bryne ungdomsskule
Bryne ungdomsskule er en middels stor ungdomsskole med ca. 450 elever fra 8. – 10. trinn (2010/11). Skolen ligger sørvest i Bryne sentrum i Time kommune i Rogaland. Elevene kommer fra barneskolene Hognestad skule, Rosseland skule og Bryne skule.
Kjøpmannssammenslutningen Køff
Køff-gruppen AS opphørte som samarbeidsorganisasjon i årsskiftet 1995/96. I 2004 inngikk Køff Nord AS som en del av Hakon Gruppen, som i dag tilsvarer ICA Norge.
Westmont College
Westmont College  er et privat, kristent universitet i Santa Barbara i delstaten California, USA. Det ble opprettet i 1937.
Ved universitetet var det 1 337 studenter og 142 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 29 470 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til bachelorgradsnivå.
Utrum
Utrum (latin, norsk: felleskjønn) er et grammatisk kjønn som finnes i dansk, norsk (riksmål, moderat bokmål samt bergensk dialekt), svensk og nederlandsk, og er en felles form for maskulinum og femininum. Det andre grammatiske kjønnet i disse språkene er nøytrum.
Trigonogenius
Trigonogenius er en slekt av tyvbiller og borebiller.
Utseende
Små biller, matte, kroppen mer eller mindre kledt av skjell. Mens andre arter er mer blanke og uten skjell. Fargene er varierer fra gyllen gul til mørkere rødbrun. Den bakre delen av kroppen er ofte rund.
Ulikt de fleste andre tyvbiller og borebiller er antennene lange og perlekjede-formede. Brystskjoldet er mye smalere enn dekkvingene, som har tydelige skuldre. Beina virker ofte litt lange og derfor kan tyvbiller ligne på små edderkopper.
Det er ofte stor forskjell på kjønnene, hunnene er større og rundere enn hannene, og har kortere antenner.
Biri
Biri er et sogn og et tettsted i Gjøvik i Innlandet. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger ved Mjøsbrua på vestsiden av Mjøsa, midt mellom Lillehammer og Gjøvik. Siden kommunesammenslåingen i 1964 har Biri vært en del av Gjøvik kommune. Stedet er tradisjonelt ei jordbruks- og skogbruksbygd, men mange av innbyggerne arbeider i de nærliggende mjøsbyene, noe som lett lar seg gjøre med stedets sentrale plassering. I Biri ligger også Redalen og Fra 1910 til 1964 var navnet på kommunen Biri.
Trigonogenius
Levevis
Tyvbillene kan spise mange ulike matvarer, også tekstiler, men blir sjelden så tallrike at de gjør stor skade. Disse billene trives best i et fuktig miljø og treffes derfor oftere i fjøs og lagerbygninger enn i bolighus.
Utrum
Eksempel
To eksempel på ord er «sol» (f) og «hund» (m). I riksdansk, rikssvensk, riksmål og bokmål (med to kjønn) har femininum og maskulinum falt sammen til utrum og bøyingene er slik i entall: På nynorsk og bokmål (med tre kjønn) fins et skille mellom femininum og maskulinum, der maskulinum bøyes likt med utrum over: I en del danske dialekter er det også et skille mellom femininum og maskulinum, men da er det femininum som bøyes likt med utrum:
I Sverige har tre grammatiske kjønn lenge vært enerådende i de fleste dialekter, men på grunn av press og påvirkning fra rikssvensk er dette på retur.
Biri
Geografi
Bygda består av flere «dalstrøk». De ulike bygdene i Biri kalles, i tillegg til selve sentrum, Biri Øverbygd, Udahlsroa, Austadroa, og Klomsteinroa. Det finnes flere gamle seter-områder her, blant annet Dempa, Biri-sætra, Grindlia, og flere små og store ansamlinger av små seter-lykkjer.
Elva Vismunda har vært en sentral livsnerve. Vismunda går fra Storlondammen på Vingromsåsen og ned til Mjøsa. Vismunda brukes til å bade i for de som bor nær, men det er også en del fisking og isbading.
Geologi
På Biri finnes sedimentære bergarter som tilhører Biriformasjonen i Hedmarkgruppen fra Sparagmittområdet i Sør-Norge. Sedimentene ble avsatt fra neoproterozoikum til tidlig kambriumtiden (750 542 mill. år siden). Biriformasjonen består av en 50 til 200 meter tykk lagpakke av leirskifer og kalkstein.
Næringsliv
Andre kjente bedrifter er Moelven Mjøsbruket, Biri Tapet, Biri Buss, Honne kurs- og konferansesenter, Skogbrukets Kursinstitutt og Biri Planteskole. Store deler av Biri planteskole brant ned til grunnen 23. april 2008.
Norge under EM i friidrett 1938
Norge deltok med 10 utøvere under EM i friidrett 1938 som ble arrangert for menn 3.–5. september 1938 i Paris og for kvinner 17.–18. september 1938 i Wien. Edgar Bruun fra Norge tok en bronsemedalje under mesterskapet.
Biri
Næringsliv
I 2011 vedtok A-pressen (Amedia) å etablere et nytt avistrykkeri på Biri. Trykkeriet kom i gang ved årsskiftet 2012/2013 og trykker blant annet avisene Oppland Arbeiderblad, Gudbrandsdølen Dagningen, Østlendingen, Hamar Dagblad, Dølen (Vinstra), Avisa Valdres og Ringerikes Blad.
På Sigstadplassen næringsområde rett sør for Biri sentrum ligger flere bedrifter. Blant disse var Nordic Isoelementer, som utviklet, produserte og solgte grunnmursystem, ringmurssystemer og ribbedekke som sine hovedprodukter. Nordic Isoelementer ble i 2017 kjøpt opp av konsernet Vartdal Plast.
Enkelte nyheter fra Biri-bygda legges med jevne mellomrom ut på nettstedet Biri.no, som per 2021 driftes av Biri Lions Club.
Kirkebygninger og kirkebøker
Biri kirke er en korskirke fra 1777 i Gjøvik kommune. Byggverket er i tømmer og har 450 plasser. Korskirken ble reist etter at den opprinnelige kirken brant ned. 13. september 1890 var det en ny storbrann, denne gang i Biri prestegård. I brannen i 1890 ble kirkebøkene for Snertingdal for 1789–1814 og 1854–1877 totalt ødelagt.
I april 2007 ble det avdekket store råteskader i kirken, noe som førte til en omfattende rehabilitering til om lag to millioner kroner. I den gamle stavkirken på Biri var Biri-madonnaen plassert, og Biri kirke og menighetsrådet fikk i 2013 laget en kopi av trefiguren i eiketre. I november 2017 ble det tatt initiativ til innsamling av et nytt kirkeorgel i Biri kirke som skal stå ferdig når kirken markerer sin 250-årsdag i 2027.
Travbane
På Biri ligger Biri Travbane.
Idrett
Biri Idrettslag er blant de største idrettslagene i Gjøvik kommune med rundt 900 medlemmer. Idrettslaget har fotballgruppe, skigruppe, sykkelgruppe, håndballgruppe, basketballklubb og allidrett. I tillegg til idrettsparken har også idrettslaget retten til å bruke småbruket Myrvang som har flere gressbaner, basketballbane og håndballbane som brukes av de minste. Den siste store investeringen som idrettslaget har foretatt er den nye kunstgressbanen, med en kostnad på vel 6,3 millioner kroner. En meget stor dugnadsinnsats, både innsatsmessig og pengemessig, førte til at banen kunne tas i bruk i juli 2008. Den offisielle åpningen skjedde 23. august 2008.
Øvrig frivillig virksomhet
Blant øvrige foreninger og interesseorganisasjoner som er svært aktive i bygda er Biri bygdekvinnelag, Biri sanitetsforening, Lions Club Biri, Biri-Treffen (som er en underavdeling av Gjøvik historielag) og ulike misjonsorganisasjoner.
Folketall
De første manntallene ble samlet inn på 1660-tallet, og da telte Biri og Snertingdal ca. 930 personer over 12 år. Folketallet vokste etter dette jevnt og trutt. Folketellingen for 1801 – som omfatter Biri og Snertingdalen– viser at det bor 2619 personer i de to bygdene, og folketellingen for 1865 – som omfatter Biri og Snertingdalen – angir at det da bodde 5465 personer her. I 1900-tellingen ble det registrert 4990 personer på 792 forskjellige gårder. (Kilde: Digitalarkivet)
Yngre steinalder, ca. 4000 år f. Kr.
I 1923 ble det funnet en nakkebøyd øks av grønnspettet porfyr på gården Heggset i Biri Øverbygd. Dette er det eldste funnet som er gjort på Biri.
Bronsealderen
Røyser som trolig stammer fra bronsealderen er avdekket ved gårdene Enge og Bjørke i Redalen.
Eldre jernalder
Ei grav er påvist ved garden Hov i Biri, og er datert til sen romertid. Inne i graven ble det funnet en bronsespenne, tre pilespisser av jern, et kvartsbryne samt en kniv.
1300-tallet
Etter svartedauden ble minst 22 garder i Biri liggende øde, og ifølge matrikkelen fra 1669 ble ytterligere 12 garder liggende ubrukt i lengre eller kortere tid.
1600-tallet
Sju soldater fra Biri mistet livet i forsvaret av Halden i 1660. De var medlemmer av Totenske kompani, som var en del av Det Oplandske Regiment.
1700- og 1800-tallet
Elva Vismunda sørget for tilførsel av tømmer til ulike virksomheter. I forbindelse med driften av Biri Glassverk ga tømmerfløtingen arbeid til mange personer i Biri. Biri Glassverk laget glass, vinduer og flasker, og «Verket» var tidligere en del av gården Svennes. Produksjonen kom i gang i 1764 etter at det ble opprettet av Det kongelige oktroajerede Norske Kompagni i 1761. Driften gikk konkurs i 1843, men gjenoppstod i 1855. I 1880-årene var det definitivt slutt. På slutten hadde man samme eiere av Biri glassverk som Hadeland glassverk og Hurdal glassverk. Birid Glasværk, Biri Glasfabrique og Biri Glasværk er blant navnene som har blitt brukt i virksomheten.
Biri Dampsag (også kjent som Diseth Sag og Teglverk) ble grunnlagt i 1813.
Biri og Snertingdal brannkasse ble etablert i 1842.
I 1857 ble det etablert en egen bank for bygda, Biri Sparebank.
Biri Meieris Interessentskap ble etablert 19. mai 1876.
Biri Landmandslag, som skulle arbeide til fremme for jordbruksnæringen, ble stiftet i 1885.
9. november 1860 ble Even Gloppenstuen henrettet på Biri for å ha myrdet sin kone, Gunhild Gloppenstuen. Samson Isberg var bøddel, også kalt skarpretter. Den vanligste henrettelsesmetoden på den tiden var halshugging med øks. Even Gloppenstuen var en av 44 mennesker som ble henrettet i Norge etter den vanlige straffeloven.
1900-tallet
Fellesfløytingen i elva Vismunda kom i gang i 1908.
Biri Bilselskap ble etablert i 1919.
22. april 1940 ble sju personer drept i forbindelse med tyskernes invasjon av Norge. Poståpneren på Biri, den 66 år gamle Jens Hemmingsen, ble drept da han flyktet fra tyskerne som kom til postkontoret. Den norske soldaten Johannes Ellefsen (32) fra Enebakk og de britiske soldatene Henry Brown (21), Davey Haydn (23), Samuel Arthur Kendrick (22), visekorporal Albert Taylor (21) og korporal Henry Arthur Maslin (42) ble alle drept da lastebilen de satt på ble truffet av en tysk granat.
I 1951 til 1954 ble det gitt ut tre bind av Biri-Snertingdal bygdebok. Det første bindet forteller om bygdenes eldre historie, blant annet gardsnavn, oldfunn, eldre historie, jordbruk, skogbruk, industri, håndverkere og så videre. Det andre bindet inneholder informasjon om kirkene, skolene, om ulike lensmenn, de to kommunene, om utvandring og andre folkeminner. Det tredje og siste bindet er ei ættebok. Bøkene ble gitt ut av en komité som var ledet av T. Laudal.
Biri kommune ble i 1964 slått sammen med Vardal og Snertingdal kommuner samt Gjøvik by.
Mjøsbrua og Biri Travbane ble åpnet i 1985.
2000-tallet
Biri postkontor ble lagt ned i 2001.
Lensmenn
Bygda har opp gjennom årene hatt en rekke lensmenn. Denne listen er hentet fra Biri og Snertingdal bygdebok:
Skoler
Skrinnhagen skole ble etablert som fastskole for Biri 22. april 1839 under navnet «Biri Præstegjelds Fastskole». Åtte barn mellom sju og 17 år var de første elevene ved skolen. Skolen ble dannet etter at sokneprest Fangen, i egenskap av å være formann i skolekommisjonen, sendte brev til departementet og foreslo at plassen Skrinnhagen skulle deles fra prestegarden til tomt for Biris faste skole. Den første skoleholder på Biri het Johannes Guldbrandsen.
Biri ungdomsskole ble etablert i 1974, og hadde i 2012 om lag 130 elever.
Det har imidlertid vært flere skoler i Biri og omegn. Klundby og Kringsrud skoler lå under én krets, Syversveen krets, fram til 1877 da Kringsrud ble kjøpt som skolehus for kretsen Kringsrud. Klundby ble da utskilt som egen krets. De to skolene hadde fram til 1913 felles lærere og lærerinner.
Øverbygden, eller Øverbygda skole, ble etablert rundt 1860. Fram til da var det omgangsskole i Øverbygda, og den gamle Hoffsfjerdingen skolekrets hadde fire roder. I 1895 ble fastskolen etablert med Bernt Nesje og Petra Roterud som de første lærerne for elevene. Johanne Engen ble lærerinne samme år, og ble ved skolen helt fram til 1927.
Kommunevalget 2011
Ved kommunevalget i 2011, stemte biringene slik:
Stortingsvalget 2013
Ved stortingsvalget i 2013, stemte biringene slik:
Ripuariske frankere
Romernes navn på disse stammene, Ripuarii, med variantene Ripaurii og Riparii, kan ha sin opprinnelse i ordet for «elvebredde» på latin, ripa, og i så fall henspille på bostedet deres, i kontrast til de saliske frankerne, som bodde lenger ute, og har navnet sitt enten etter elven Sal (IJssel)  eller etter det at det bodde nær (den salte) sjøen. ) Den første som nevner et folk som kan være de samme som ripuarierne, selv om navnet kunne betegne andre elveboere også, er Jordanes, som omkring 551 fører opp Riparii i verket Getica blant Aetius' allierte i slaget ved Chalons:
I første halvdel av 600-tallet ble en lovbok for de ripuariske frankerne skrevet, Lex Ripuaria.
Størk Avelsgaard Lien
Størk Avelsgaard Lien (født 7. februar 1992) er en norsk friidrettsutøver som representerer Stjørdal FIK.
Han vant ett NM-gull, ett NM-sølv og en NM-bronse i spydkast i perioden 2012–2014. Hans personlige rekord i spydkast er 72,67 meter, satt under NM i Kristiansand i 2012.
Velimir Valenta
Velimir Valenta (født 21. april 1929 i Klis, død 27. november 2004 i Mendrisio) var en jugoslavisk roer som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Valenta ble olympisk mester i roing under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på den jugoslaviske båten som vant rokonkurransen for firere uten styrmann foran Sveits og USA. Roerne på den jugoslaviske fireren var Duje Bonačić, Velimir Valenta, Mate Trojanović og Petar Šegvić.
Skillingen og drømmen
Skillingen og drømmen (The Moon and the Sixpence) er en britisk film fra 1942, regissert av Albert Lewin. Det er en filmatisering av William Somerset Maughams roman med samme navn. Filmmusikken av Dmitrij Tjomkin ble nominert til Oscar for beste originalmusikk.
Historien
Flere år senere besøker Wolfe Paris for å besøke sin venn Dirk Stroeve (Steven Geray). Stroeve er en dårlig maler, men en dyktig dommer over andres talent. Stroeve sier at Strickland er en stor maler, selv om han ikke har fått solgt noen av sine arbeider, og så vidt opprettholder livet med strøjobber. Strickland er syk. Der nærmer seg jul og Stroeve overtaler en motvillig Blanche til å ta ham inn i deres hjem og gi ham pleie. Etter seks uker kommer kunstneren seg og føler seg hjemme. Han jager til og med verten fra hans eget studio. Da Stroeve ber ham forsvinne, forteller han uventet at Blanche er sammen med ham. Stroeve prøver først å få Strickland til å forsvinne. Så, etter å gjenvunnet  sin fatning gir han paret leiligheten og forsvinner selv.
Senere gir Strickland opp Blanche (han hadde bare tatt henne fordi han ønsket å studere den kvinnelige form), og hun begår selvmord. Selv etter alt dette, tilbyr Stroeve Strickland å bo hos sin mor i Holland. Han avslår.
Wolfe reiser til Tahiti, hvor han får høre om Stricklands skjebne av kaptein Nichols (Eric Blore) og Tiara Johnson (Florence Bates). Tiara hadde arrangert et møte mellom Strickland og sin kusine Ata (Elena Verdugo). De gifter seg, lever lykkelig i Atas hjem og får et barn. Strickland får anledning til å male så mye som han bare ønsker.
Da blir Dr. Coutras (Albert Bassermann) budsendt. Han forteller Strickland han har blitt smitter av lepra. Ata nekter å forlate ham, og overlater til slutt sitt barn til andre. To år senere budsendes dr. Coutras på nytt. Det er for sent; Strickland er død i det forfalne huset, Coutras blir overveldet av maleriene som pryder hele huset. Han forstår, tross sin mangel på kunnskap om kunst, at Strickland har skapt mesterverk. Ata setter fyr på huset for å oppfylle et løfte som hun ga sin mann.
Fløtemugge
Fløtemugge eller melkemugge er en betegnelse på en liten mugge for servering av fløte eller melk til kaffe eller te. Mugger som inngår i et kaffeservise eller teservise er ganske små, mens melkemugger til et frokostservise ofte er ganske stor. Muggene kan være laget av ulike slags metall, keramikk eller glass. Eksklusive mugger er gjerne gjort i ekte sølv, sølvplett eller tynt høybrent feltspatporselen.
På 1800-tallet ble det vanlig med fløtemugger og sukkerkopper som hørte sammen, gjerne med et lite brett, og disse blir da kalt fløtestell. Fløtesett i keramikk kan inngå i hele kaffe- og/eller teserviser, men fløtesett i metall kan være tilbehør til kaffe- og/eller tekanner i samme design.
Jan Christiansen (færøysk politiker)
Jan Christiansen (født 6. mai 1958 i Tórshavn) er en færøysk rektor og politiker (Ff.).
Han var innvalgt i kommunestyret i Tórshavn 1985–2012 og Tórshavns borgermester 2001–2004.
Han er utdannet folkeskolelærer fra 1982 med videreutdannelse i spesialpedagogikk og ledelse. Han har undervist ved spesialskolen i Tórshavn siden 1982, og har siden 2005 hatt en åremålsstilling som rektor.
Han er sønn av Tórshavns tidligere borgermester og lagtingsmann Petur Christiansen og hustru Anna Poulsen. Morfaren var lagtings- og folketingsmann Johan Poulsen.
Constant Loriot
Constant Loriot var en belgisk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen. Han var med på det belgisk laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Italia. Det var 120 turnere fra fem nasjoner på fem lag som deltok i konkurransen som ble gjennomført 23. og 24. august 1920
Jan Christiansen (færøysk politiker)
Jan Christiansen ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen i 2010.
Dika Toua
Dika Loa Toua (født 23. juni 1984) er en papuansk vektløfter, som konkurrerer i klasse 63 kilo. Hun representerte Papua Ny-Guinea under Sommer-OL 2008, der hun kom på 8.-plass.
Reykjavíkurlistinn
Reykjavíkurlistinn (Reykjavíklista) eller R-lista, var en fellesliste i Reykjavík på Island, som inkluderte alle politiske partier på Island, med unntak av Sjálfstæðisflokkurinn (Selvstendighetspartiet). Lista fikk flertall i Reykjavík bystyre i tre påfølgende valg 1994, 1998 og 2002, og hadde ordføreren like lenge, inntil lista ble lagt ned høsten 2005. Opprinnelig stod partiene de fire partiene Alþýðuflokkurinn, Alþýðubandalagið, Framsóknarflokkurinn og Samtök um kvennalista bak lista, sammen med Vinstrihreyfingin – grænt framboð.
Fatty’s Finish
Fatty's Finish er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Fatty Arbuckle.
Reykjavíkurlistinn
Ingibjörg Sólrún Gísladóttir var listas kandidat til borgermestervervet i 1994 og valgseieren var en stor sensasjon. Splittelsen blant partiene i sentrum og på venstresiden hadde sikret Sjálfstæðisflokkurinn flertall i bystyret i 61 av de siste 65 årene, unntaket var 1978–1982, da venstresiden fikk flertall, men uten å klare å samle seg om en felles borgermesterkandidat. En nøytral kompromisskandidat ble Egill Skúli Ingibergsson fra Sjálfstæðisflokkurinn.
I 1994 gikk sentrum-venstrepartiene sammen om en felles ordførerkandidat, og der var Gísladóttirs egne politiske evner som bidro til at hun ble gjenvalgt to ganger. Sammenslåingen av fire sentrum-venstrepartier til det nye partiet Samfylkingin i år 2000 var godt forberedt i det politiske samarbeidet i Reykjavík. Det gikk da også nedover for lista da hun valgte å stille opp i alltingsvalget 2003. Samfylkingin gjorde det da også svært skarpt alene i Reykjavík noe som bidro til at Gísladóttir ble valgt til leder av Samfylkingin med tanke på alltingsvalget 2007. Hennes etterfølger Þórólfur Árnason måtte gå etter å ha medvirket til ulovlige prisavtaler da han var direktør i et oljeselskap, mens listas tredje borgermester Steinunn Valdís Óskarsdóttir aldri klarte å bli en samlende politisk figur.
Carlos Tapia
Han ble tatt ut til VM i fotball 1986, der laget hans vant gull. .
Reykjavíkurlistinn
Ettersom Samfylkingin vokste krevde partiet stadig flere av plassene til Reykjavíkarlistinn, noe koalisjonspartnerne, og særlig Vinstrihreyfingin – grænt framboð hadde problemer med å aksepete. Etter en intern drakamp der også Framsóknarflokkurinn var med, valgte Vinstrihreyfingin – grænt framboð å droppe samarbeidet, og lista ble i realiteten lagt ned, med det resultat at partiene stilte hver for seg. Ved lokalvalget i Reykjavík i 2006 var Sjálfstæðisflokkurinn tilbake som byens største parti.
Piancó
Piancó er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Lolei
Lolei (khmer: ប្រាសាទលលៃ ) er det nordligste av tre hinduisttempler i Roluosgruppen bygget sent i det 9. århundre i Angkor, Kambodsja, ikke langt fra Preah Ko og Bakong. Lolei var det siste av de tre templene bygget som en del av byen Hariharalaya, og ifølge en stele dedikerte kong Yasovarman I det i juli 893 til Shiva og medlemmer av kongefamilien. Navnet Lolei antas å være en moderne forvrengning av de gamle navnet Hariharalaya, som betyr «byen Harihara». Lolei lå en gang på en kunstig øy på 90 x 80 meter litt nord for sentrum i det nå tørrlagte Indratatakabarayen. Dette reservoaret med en lengde på 3800 meter og en bredde på 800 m hadde nesten blitt fullført under Yasovarmans far og forgjenger Indravarman I. Historikere mener at plasseringen av templet på en øy omgitt av vann skulle symbolsisere Merufjellet, som i hinduistisk mytologi er omgitt av verdens hav.
Samuel Massie
Samuel Massie (født 1992 i Bergen) er en norsk eventyrer, foredragsholder, programleder, forfatter og debattant.
Lolei
Området
Lolei består av fire tempeltårn av sandstein med en kvadratisk base med 6 meter lange side i to rader gruppert sammen på en terrasse. I motsetning til de seks tårnene til tempelet Preah Ko, som Lolei er bygget i samme stil som, er disse fire plassert litt asymmetrisk, noe som tyder på at det her kan ha vært planlagt to til. Opprinnelig ble tårnene omsluttet av en ytre mur med inngang gjennom en gopura, men verken veggen eller gopuraen har overlevd til i dag. Bare to av tårnene er relativt godt bevarte, et av de andre raste sammen i 1968. I dag er tempelet er ved siden av et kloster, akkurat som det i det 9. århundre var ved siden av en ashrama.
Samuel Massie
Massie ble kjent for det norske folk i 2011, da han deltok på Berserk-ekspedisjonen til Antarktis sammen med kapteinen Jarle Andhøy og tre andre kamerater. Målet var å nå sydpolen og hedre Roald Amundsen 100 år etter han først erobret sydpolen. Seilaset fikk et tragisk utfall da skuta med tre ombord forsvant sporløst i Sørishavet. Båten og mannskapet har aldri blitt funnet.
Lolei
Området
Tempeltårnene er kjent for sine dekorative elementer, inkludert de falske dørene, og de utskårne devataene og dvarapalaene som omgir både ekte og falske dører. Noen av motivene representert i utskjæringene er himmelguden Indra på elefanten Airavata, slange-liknende monstre kalt makaraer og flerhodete nagaer.
Samuel Massie
Han har senere seilt til Antarktis for å søke etter båten, hvor de blant annet i 2012 ble prøvd stoppet av tre marinefartøy og to søkefly, utsendt av newzealandske myndigheter. Men de gjennomførte allikevel ekspedisjonen. Ved retur til Chile ble mannskapet feilaktig fengslet med mistanke om kidnapping og menneskesmugling av maorihøvdingen Busby Noble, men ble løslatt to uker senere. Det har senere vært flere rettssaker hjemme i Norge samt bøter som har blitt iført ekspedisjonslederen.
Han har skrevet boken Hold fast! som er en selvbiografi om hvordan han gikk fra å være skoletaper og på kant med loven til å bli en målbevisst polfarer.
Han tar også et klart oppgjør med det såkalte diagnose-samfunnet.
I perioden 2014–2020 holdt han over 1000 foredrag for skoler og bedrifter.
Mens Samuel jobbet som programleder for Skal vi danse i 2016 fikk bestefaren hans kreft. Det førte til at han avsluttet sitt arbeid der og tok sin da 83år gamle bestefar med ut på en verdensreise. De reiste av og på i flere år og duoen har senere holdt mange foredrag sammen om «kunsten å leve».
Noen av TV-programmene han har vært med på:
Jesse Spencer
Jesse Gordon Spencer (født 12. februar 1979) er en australsk skuespiller og musiker. Han er mest kjent for sin rolle som barneskuespiller i såpeoperaen Naboer på australsk TV samt som doktoren Robert Chase i House M.D.. Spencer er født og oppvokst i Melbourne, Victoria, men har med rollen i House bodd i USA de siste årene. Spencer hadde også rollen som Matthew Casey i Chicago Fire.
Sīla
Śīla (sanskrit), eller sīla (pāli), er et buddhistisk begrep som kan oversettes som «disiplin for hvordan man skal oppføre seg», «moral» eller etikk. Det blir ofte oversatt med «rettledning». Det er en tilsiktet handling. Det er en av de tre praksiser (sila – samadhi – panya) og den andre pāramitā. Det viser til moralsk renhet i tanke, ord og handling. De fire forutsetningene for śīla er kyskhet, ro, stillhet og utslukning, altså at man ikke lenger er prisgitt lidenskapenes spill.
Sīla refererer til de generelle prinsippene for etisk oppførsel. Det er flere grader av sila, som korresponderer til «grunnleggende moral» (de fem rettledninger), «grunnleggende moral med askese» (pancasila), «nybegynner munk/nonne» (de ti rettledninger) og «munk/nonne» (vinaja eller patimokkha). Lekfolk påtar seg vanligvis å leve ved de fem rettledninger, som er felles for alle buddhistiske tradisjoner. Dersom de ønsker det kan de ta på seg de åtte rettledninger som har noen rettledninger om grunnleggende askese i tillegg.
De fem rettledninger gis ikke i form av forbud av typen «du skal ikke...», de er regler for hvordan man skal øve seg på å leve et bedre liv hvor man er lykkelig, uten bekymringer og hvor man kan meditere på en god måte. De fem rettledninger er:
I de åtte rettledningene blir den tredje rettledningen om seksuelle utskeielser gjort mer streng slik at det blir et løfte om sølibat.
De tre ekstra reglene i de åtte rettledningene er:
Vinaya er den spesielle moralske kodeksen for munker og nonner. Den inkluderer paimokkha, et sett med 227 regler i theravada-tradisjonen. Det eksakte innholdet i vinaya-skriftene er litt forskjellig ifølge de forskjellige skolene, og forskjellige skoler eller underskoler setter forskjellige standarder for hvilken grad de følger Vinaya. Nybegynner-munker og -nonner bruker de ti rettledninger, som er de grunnleggende rettledningene for munker og nonner.
I mahayana-buddhismen er det også en egen vinaya og en etikk for bodhisattvaer i mahayana-sutraen Brahmajala Sutra (som ikke må forveksles med pali-teksten ved samme navn). Den sier at man ikke bør spise kjøtt og oppfordrer aktivt til vegetarisme.
Østnordiske språk
Østnordiske språk er de språkene som har utvikla seg fra urnordiske, som rundt vikingtiden skilte seg fra de vestnordiske språkene. Til de østnordiske språkene regnes dansk og svensk. Noen ganger regnes også gutnisk som et østnordisk språk, men det regnes vanligvis som en egen gren av nordiske språk, på lik linje med vest- og østnordiske språk.
Østnordiske språk skiller seg fra vestnordiske språk blant annet gjennom følgende:
Svømming under Middelhavslekene 1951
Svømming under Middelhavslekene 1951. Svømming var en av tretten sporter under de første Middelhavslekene som ble arrangert i Alexandria i Egypt i perioden 5. oktober til 20. oktober 1951. Det var sju øvelser i svømming, fem individuelle og to stafetter, kun for menn. Frankrike ble beste nasjon, de vant alle sju gullmedaljene.
Franz von Mercy
Franz, friherre von Mercy (født cirka 1595 i Longwy i Lorraine, død 3. august 1645) var en tysk general i tredveårskrigen.
Mercy var lenge i keiserlig tjeneste, og ble generalfeltmarskalk i 1643.
I februar og juli 1643 drev han den franske feltherren Guébriant tilbake til Ehen og vant i november samme år ved en overrumpling av den franske leiren i Tuttlingen en overveldende seier.
Han ble skutt i 1645 under en trefning med de franske feltherrene ved Allersheim, nær Nördlingen.
Woolworth Building
Woolworth Building er oppført som et praktbygg etter inspirasjon fra middelalderens kirker, noe som ga den tilnavnet The Cathedral of Commerce da den sto ferdig. Bygningen er rikt utsmykket med spir, relieffer, mosaikker og andre ornamentale detaljer i gotisk stil, og den regnes av mange som en av New Yorks vakreste og mest spektakulære bygninger. Woolworth Building er tegnet av Cass Gilbert, og konstruksjonen kostet byggherren, Frank Woolworth, 13,5 millioner dollar i årene mellom 1910 og 1913, en sum han sies å ha betalt i kontanter ned til siste penny.
Frankrike under Kortbane-VM i svømming 2014
Frankrike deltok under Kortbane-VM i svømming 2014 i Doha, Qatar fra 3. - 7. desember 2014.
Woolworth Building
Bygningen ligger langs Broadway på nedre Manhattan, vis-à-vis City Hall. Etter angrepet på World Trade Center like ved var Woolworth uten strøm og telefon noen uker. Bygningen fikk ingen varige skader, men det rikt utsmykkede inngangspartiet ble stengt for publikum etter 11. september 2001.
De to norske ingeniørene Gunvald Aus fra Haugesund og Kort Berle fra Halden spilte en viktig rolle i byggingen av Woolworth Building, da det var disse to som designet stålrammen til skyskraperen. Mange norske snekkere, murere, malere og elektrikere arbeidet på bygget.
Wheaton College (Illinois)
Wheaton College  er et privat, kristent universitet i Wheaton i delstaten Illinois, USA. Det ble opprettet i 1860.
Ved universitetet var det 2 924 studenter og 295 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 22 450 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.
Fatty’s Gift
Fatty's Gift er en amerikansk stumfilm fra 1914 regissert av Fatty Arbuckle.
Epitaph
Epitaph er det andre og foreløpig siste studioalbumet til det tyske teknisk death metal-bandet Necrophagist.
Helvete (Innlandet)
Helvete er et gjel ved sørenden av Espedalsvatnet i Gausdal kommune i Innlandet. Her finner man Norges største samling av store jettegryter. De største er opptil 50 meter dype og 20–30 meter brede.
Eiker videregående skole
Eiker videregående skole ligger i Hokksund, i Øvre Eiker kommune. Skoleeier er Viken fylkeskommune. Rektor er Jan Helge Russnes. Skolen har om lag 70 ansatte og litt over 400 elever. Skolen ble startet i 1960 under navnet 'Hokksund Gymnas', og skiftet til det nåværende navnet i 1994.
Günther Prien
Günther Prien (født 16. januar 1908, antatt omkommet 7. mars 1941) var korvettenkapitän og et av de mest fremtredende tyske ubåtess under andre verdenskrig. Han var den første ubåtkommandør og den andre i Kriegsmarine som ble tildelt «Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes» (Jernkorsets ridderkors). Under Priens kommando senket ubåten «U 47» over 30 allierte skip med en total tonnasje på ca. 200,000 tonn. Hans mest berømte dåd er senkingen av det britiske slagskipet HMS «Royal Oak», noe som ga ham ridderkorset.
Helvete (Innlandet)
Navnet «Helvete» kommer av at gjelet var vanskelig å passere med hest og slede på den tiden det var gruvedrift i Espedalen.
Eiker videregående skole
Etter noen år med en klasse som hadde tilholdssted på realskolen i Hokksund, var et helt nytt skolebygg ferdig i 1967. Til skolestart høsten 2001 var skolebygningen ferdig påbygget og modernisert.
Günther Prien
Tidlig maritim karrière
Prien var en av tre barn av en dommer. Etter at foreldrene skilte seg, vokste han opp i Leipzig. Prien sluttet seg til Handelsmarine i 1923, gikk tre måneder på sjømannsskole i Finkenwerder i Hamburg, og gikk til sjøs som byssegutt på den tremastede fullriggeren Hamburg. Hans første ferd gikk til Azorene, Pensacola, Hobart (Tasmania) og Falmouth. Under en seiling til Cork i oktober 1925, ble skipet overrasket av en storm og gikk på grunn i nærheten av Dublin. Fartøyet ble forlatt og senere erklært vrak. Prien og mannskapet ble tatt til Bremerhaven og deretter Hamburg, hvor Prien fikk sine papirer som sjømann og fant at kostnaden av varer han hadde brukt ombord overskred seks månedslønner.
Eiker videregående skole
Skolen tilbyr utdanningsprogrammene studiespesialisering og service og samferdsel, samt en spesialklasse. Skolen har et godt fagtilbud innen studiespesialisering innen realfagene og språk, samfunnsfag og økonomi. Dette gir studiekompetanse og adgang til høyskoler og universitet. I tillegg tilbys programfaget breddeidrett. Skolen har også samarbeid med Mjøndalen IF om et tilbud i toppidrett fotball.
Günther Prien
Tidlig maritim karrière
På stø kurs mot styrmannspapirer, mønstret Prien på Oldenburg, som var en annen fullrigger (som nevnt i Jost Metzler bok The Laughing Cow ': The Story of U-69). Mens han fortsatt var lettmatros om bord på Oldenburg, tok Prien Metzler, som senere ledet U-69, under sine vinger. Metzler forteller i begynnelsen av The Laughing Cow hvordan hans forhold til Prien var "svært anstrengt" i starten, og hvordan Prien som ung sjømann, "kan til tider være svært hard og urettferdig." Senere ble de gode venner.
Eiker videregående skole
Etter førsteåret ved service og samferdsel har man mulighet for å velge salg, service og sikkerhet. Deretter kan man bli lærling eller ta Vg3 påbygg generell studiekompetanse.
Bokken Lasson
Familie og oppvekst
Hun var datter av regjeringsadvokat Christian Lasson og Alexandra von Munthe af Morgenstierne; mormoren Anastasia Soltikoff var russisk prinsesse og hoffdame hos tsarinaen. Bokken var en av ti søsken og vokste opp i en svært musikalsk familie. Blant disse var broren Per Lasson og søstrene Oda Krohg (født Othilia Pauline Christine Lasson) og Alexandra Lasson.
Eiker videregående skole
Eiker videregående skole har for tiden elevutveksling med skoler i Tyskland, Frankrike og Spania. Fra 2012 deltar skolen i et fylkeskommunalt "forseringsprosjekt". Der har elever i 10. klasse mulighet for å ta engelsk og matematikk på videregående skole-nivå. Elever i ungdomsskolens 9. og 10. trinn deltar på "Åpen dag" og "praksisdag" for å bli kjent med skolens tilbud. Skolen deltar i prosjektet NY GIV.
Günther Prien
Tidlig maritim karrière
Etter flere år med arbeid og studier som sjømann, tok Prien de nødvendige eksamener, fikk sitt styrmannssertifikat og operatørsertifikat for radio. Han mønstret på sin første seilas som offiser, og ble fjerde styrmann på passasjerskipet San Francisco fra Hamburg. Han hadde knapt begynt sin tjeneste da skipet kolliderte med et annet fartøy, Karlsruhe, i tett tåke i skipskanalen nær Hoheweg fyr.
Eiker videregående skole
Det er også en løpebane og en sandvolleyballbane på området.
Bokken Lasson
Familie og oppvekst
Navnet Bokken fikk hun fordi moren hennes sa «Lille kroppen min», da hun var liten. Søsteren misoppfattet det som «bokken».
Hjemmet deres lå i en stor hage, populært kalt «Lassons løkke», som var samlingssted for flere kunstnere i hovedstaden, og Christian Krohg og Frits Thaulow ble hennes svogre. Hun giftet seg med advokaten Vilhelm Dybwad, som også var visedikter, musiker og revyforfatter.
Günther Prien
Tidlig maritim karrière
Etter å ha hørt at marinen gav kommisjoner til handels-marineoffiserer for å fylle sine rekker etter tapet av Niobe, søkte Prien seg til Riksmarinen den 16. januar 1933, og ble akseptert som "Offisersaspirant" med rang som vanlig sjømann. Han gjennomgikk standard opplæring og tjenestegjorde på den lette krysseren Königsberg før han ble sendt til ubåttrening i Kiel. På slutten av ubåttreningen ble han sendt til U-26 ved Deutsche Schiff- und Maschinenbau AG-verftet (Deschimag) i Bremen som førstestyrmann. U-26 var på den tiden under kommando av Kapitänleutnant Werner Hartmann. U-26 gjennomførte to patruljer i 1937 (6. mai til 15. juni og 15. juli til 30. august) under den spanske borgerkrigen.
Bokken Lasson
Kristiania-bohemen
Bokken var ti år yngre enn sin søster Oda, og hun ble i svært ung alder trukket med i Kristiania-bohemen. «Jeg følte mig med mine 16 år aldeles voksen, drakk vin som de andre, røkte cigaretter og lærte den fordervelige kunst å innånde røken, laget ringer og røkte gjennom nesen. Jeg vilde da ikke stå tilbake for de eldre kameratene og kanskje bli regnet for et barn!» Talentfull, eventyrlysten og frimodig levde hun et omflakkende liv, men med gudstroen i behold.
Günther Prien
Tidlig maritim karrière
Prien steg jevnt i rang fra Fähnrich zur See i 1933 til Oberfähnrich zur See i 1935 Leutnant zur See også i 1935 da Oberleutnant zur See (løytnant) i 1937. Han ble utnevnt til kommandere den nye Type VIIB U-47 på hennes jomfrutur (17. desember 1938) og forfremmet til Kapitänleutnant 1. februar 1939. Prien giftet seg med sin forlovede Ingeborg i 1939.
Bokken Lasson
Kristiania-bohemen
I 1897 traff hun den danske dikteren Holger Drachmann i København. Han ville at hun skulle bli hans sekretær og være med ham på et sanatorieopphold i Gausdal. Bokken forgudet Drachmann og kalte ham «Kongen». De var også sammen i Skagen og Amerika i 1898. Senere giftet han seg med hennes dominerende søster Soffi.
Romansesangerinne og cabaretartist
Bokken Lasson utdannet seg først som klassisk sangerinne og var elev av blant andre Eva Nansen og Raimund von zur Mühlen. Hun var utdannet som såkalt romansesangerinne ved Musikkonservatoriet i Dresden. I 1894 debuterte hun som konsertsangerinne på Centralteatret og Fahlstrøms Theater. Hun dro på sin første turné i 1895 og sang og spilte lutt i Tyskland, Frankrike, England og USA. Hun var også skuespiller i den lettere sjangeren blant annet på Hoftheater in Stuttgart.
Med sine nordiske folkesanger til lutt akkompagnement var Bokken banebrytende, og hun forble aktiv helt opp i 90-årsalderen og fascinerte tilhørerne med sin vakre, kultiverte stemme. Hun deltok også i TV-programmer. Som sangpedagog var hun viden kjent.