cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Länsväg 164
Länsväg 164 er en svensk vei, som går mellom Strömstad og Åmål. Veiens lengde er rundt 116 km.
Rhodopis (eventyr)
Rhodopis er en gresk-egyptisk variasjon fra antikken av eventyret om Askepott. Fortellingen ble første gang nedtegnet i det første århundret f.Kr. av den greske historikeren Strabo.
Rhodopis er regnet for å være den eldste kjente versjonen av eventyret om Askepott. En annen versjon av fortellingen som er kjent, har sin opprinnelse i Kina rundt 860 og finnes i «Blandete smuler» av Tuan Ch'eng-Shih, en bok som dateres fra Tang-dynastiet.
Eventyret om Rhodopis
Rhodopis, navnet skal bety «rosekinn», var en slavepike i Egypt. Hennes eldre egyptiske herre var snill, men brukte mesteparten av tiden til å sove og var derfor ikke oppmerksom på den dårlige behandlingen som piken fikk fra de andre kvinneslavene. Ettersom Rhodopis hadde lyst hår og hud, og var utlending ble hun mobbet og beordret av de andre slavene.
Da hennes herre en dag så Rhodopis danse for seg selv ga han henne et par av roseforgylte tøfler, men de andre tjenerne ble da enda slemmere mot henne.
En dag inviterte farao Ahmose folket i Egypt til en feiring i Memfis. De andre tjenerne forsøkte å forhindre Rhodopis fra å delta ved å gi henne en lang liste av oppgaver som måtte gjøres.
Mens hun satte seg ned ved elven for å vaske tøy ble hennes ene tøffel våt og hun tok dem av og lot dem tørke i solen. Plutselig dykket falken Horus ned, snappet til seg den ene tøffelen og fløy av sted med den. Rhodopis stakk den andre tøffelen i klærne sine.
I løpet av feiringen i Memfis kom falken flyvende og slapp tøffelen ned i fanget til farao. Da han forsto at dette var et tegn fra Horus ga han ordre om at alle ungpiker i kongedømmet måtte prøve tøffelen og at han ville gifte seg med den hvis fot passet i tøffelen.
Faraos søken etter eieren av tøffelen førte ham til slutt til Rhodopis’ bolig. Selv om Rhodopis skjulte seg da hun så faraos husbåt oppdaget han henne og ba henne forsøke å ta tøffelen på. Etter å ha demonstrert at den passer henne, trekker hun fram den andre, og farao erklærer at han vil gifte seg med henne.
Historisk kontekst
Æsop har en kort referanse til denne historien. Da hun var slave før hun kom til det egyptiske huset, hadde Rhodopis vært kjent med Æsop. Han hadde fortalt henne mange historier
Den greske geografiker Strabo (ca. 63 f.Kr. – ca. 24 e.Kr.) er den første kjente som nedtegnet historien om den gresk-egyptiske Rhodopis, noe som er betraktet som den eldste nedskrivne varianten av fortellingen om Askepott. En annen opptegnelse om Rhodopis har blitt bevart i romeren Claudius Aelianus’ (ca. 175 – ca. 235 e.Kr.) skrifter, noe som viser at Askepott-motivet må ha vært godt kjent i antikken. Hos Aelianus heter ikke farao Ahmose, men Psammetikus I. At en farao ville ha giftet seg med slavepike er dog usannsynlig da det var langt under hans stand. Tradisjonen tro giftet farao seg med sine søstre, slik tilfellet var med Ahmose. Det er dog ikke utenkelig at farao hadde flere slavepiker som elskerinner.
I den grad denne øyensynlige populære fortellingen har en parallell eller opprinnelse i det virkelige liv forteller den greske historikeren Herodot om en vakker pike fra Trakia, nord for Hellas, som var slave og kurtisane i den greske byen Naukratis i Egypt. Hun levde på samme tid som farao Amasis (570 f.kr.-536 f.Kr.) og som også kjente Æsop:
Piotr
Piotr er en polsk variant av mannsnavnet Peter som kommer fra gresk Πέτρος «Petros» gjennom latin Petrus, en oversetning av arameisk Kefa, som betyr «stein» eller «klippe».
Pjotr og Pyotr er vanlige transkriberinger av det russiske navnet Пётр, som også er en variant av Peter.
Bakken gard
Bakken fjellgård (200 meter over havet) er en gammel gård ved Lysefjorden. Ferge og hurtigbåt har stoppested på Bakken kai. Fra kaien går det løpestreng opp til gården, denne strengen er mekanisk og maskinhuset står oppe ved gården.
Bakken gård eies idag av Forsand kommune, uthuset på gården blir drevet som en ubetjent turisthytte.
Spike (Buffy)
Spike, også kalt William the Bloody, er en fiktiv figur som ble skapt av Joss Whedon til TV-seriene Buffy, vampyrenes skrekk og Angel. Figuren spilles av skuespilleren James Marsters.
Piotr
Utbredelse
Piotr er et svært vanlig navn i Polen, og Pjotr et svært vanlig navn i Russland.
Spike (Buffy)
Figurens bakgrunnshistorie
Spike ble født i London i 1860 med fornavnet William (uautorisert etternavn: Pratt). I 1880 var William en sjenert gentleman som levde sammen med sin mor Anne og skrev mer eller mindre vellykket poesi, noe som gav ham kallenavnet William the Bloody ("bloody awful poetry"). Etter å ha fått kurven av den unge aristokraten Cecily møtte William mystiske Drusilla, som viste seg å være en vampyr og som forvandlet ham til det samme. William "vampet" etterpå sin egen dødssyke mor for å redde henne fra døden. Da moren som vampyr gjorde narr av William og ikke ville ha noe mer med ham å gjøre, ble han fortvilet og drepte henne.
Piotr
Utbredelse
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til navnet Piotr i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Spike (Buffy)
Figurens bakgrunnshistorie
William og Drusilla dro fra London og ut i verden, i begynnelsen sammen med vampyrene Angelus og Darla. William slo om til et røffere språk og fikk en leken, fandenivoldsk holdning til jakt og drap. Snart begynte han å kalle seg Spike ("spiker"); han skal visstnok ha torturert sine ofre med togbanespikre. Drapet på to vampyrjegere gav ham et imponerende rykte. Den siste drepte han i New York i 1977.
Piotr
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Spike (Buffy)
Spike i Sunnydale og L.A.
I 1997 (sesong 2 av Buffy the Vampire Slayer) kom Spike og Drusilla til den lille, kaliforniske byen Sunnydale, der Spike fikk et nytt prosjekt: å drepe sin tredje vampyrjeger, Buffy Summers. Flere mislykkede forsøk gjorde ham bare mer ivrig, men i 1999 (sesong 4) ble han tatt til fange av en hemmelig forskningsgruppe (The Initiative) som implanterte en brikke i hjernen hans. Alle senere angrep på mennesker førte til intense hodesmerter. Han kunne fremdeles skade monstre og demoner, og dette gjorde at han av og til valgte å kjempe på det godes side. Hatet til Buffy utviklet seg til en annen slags besettelse.
Mot slutten av sesong 5 ble Spike et mer eller mindre godtatt medlem i Buffys "Scooby Gang" og fikk spesielt ansvar for å beskytte søsteren hennes. I sesong 6 innledet vampyren og vampyrjegeren et kort, men intenst, seksuelt forhold. Buffy avsluttet dette forholdet. For å "gi henne det hun fortjente" skaffet Spike seg en sjel og ble sentral i den siste kampen mot The First Evil. Han brant opp og døde, men ble gradvis levende igjen i sesong 5 av serien Angel. Selv om Spike og Angel (tidligere Angelus) så på hverandre som rivaler klarte de to til slutt å samarbeide i kampen mot det onde i L.A.
Spike blir i Buffy-universet regnet som en utradisjonell vampyr, følsom og romantisk til og med i sjelløs tilstand. I løpet av Buffy- og Angel-seriene var han både tøff og brutal storskurk, forførersk kjekkas, modig helt og komisk figur. Han ble veldig populær blant fansen, og Joss Whedon kalte ham sin mest fullt utviklede karakter.
Arkeologiåret 1684
Arkeologiåret 1684 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1684.
Referanser
1684 in archaeology
Myrmetallibelle
Myrmetallibelle er en øyenstikker som tilhører familiegruppen glanslibeller (Corduliidae).
Terje
Terje er en yngre form av mannsnavnet Torgeir. Den opprinnelige norrøne varianten Þórgeirr er dannet av gudenavnet Tor og geirr, «spyd».
Myrmetallibelle
Utbredelse
Myrmetallibelle er utbredt i Nord-Europa og det nordlige Asia. Noen få steder i Danmark, men er funnet i hele Sverige og Finland. I Norge, i fjellet, men mangler lengst nordøst i Finnmark.
Terje
Utbredelse
Terje er et vanlig navn i befolkningen i Norge, men er lite utbredt i andre land.
Myrmetallibelle
Utseende
Myrmetallibelle er en av de minste metalløyenstikkerne i slekten Somatochlora. Kjønnene er ganske like. Fargen er matt og mørk svart, med litt grønn metallglans. I pannen er det noen gule flekker. Hannen kan skilles fra andre hanner i familiegruppen på «tangen» (anal-vedheng), bakerst på bakkroppen.
CASA
CASA er en spansk flyprodusent.
Myrmetallibelle
Utseende
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 60 og 65 millimeter.
Terje
Utbredelse
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Terje i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
CASA
CASA ble en del av European Aeronautic Defence and Space Company (EADS) i desember 1999 og skiftet navn til EADS CASA.
Myrmetallibelle
Levevis
Nymfene lever i små pytter eller myrtjern. Den finnes på myrer med spredt skog og små vannpytter. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe. Ofte patruljerer de over tørre områder av myren, noen meter over bakken. De flyr sjelden langs selve vannkanten.
Terje
Utbredelse
Terje var blant de mest populære døpenavnene i Norge i perioden ca. 1940-1970.
Stavsjø kirke
Byggverket er i stein og har 300 plasser. Kirken er også utsmykket av Tove Tandberg Krafft.
Myrmetallibelle
Levevis
Flygetiden er fra slutten av juni til september.
Myrmetallibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Bratteli
Bratteli eller Brattlia er et lite sted nord i Lysefjorden i Sandnes kommune i Rogaland. Bratteli har egen kai, Brattlikaien. Opprinnelig var det en gård, Bratteli, og to husmannsplasser, Midtre Brattlia og Øvre Brattlia. Idag er gårdene fraflyttet og er omgjort til private hytter. Det er ingen veiforbindelse til Bratteli.
The Road to You
The Road to You (full tittel: The Road to You: Recorded Live in Europe) er det andre konsertalbumet til den amerikanske jazzgruppen Pat Metheny Group utgitt i 1993. Albumet kom etter et opphold på ti år siden deres første konsertalbum Travels. Albumet er en samling av opptak fra flere konserter i Europa som deler av gruppens turné i 1991, samt et spor som er spilt inn i studio. Musikken er preget av gitaristens interesse for brasiliansk musikk samt gruppens hovedfokus rundt fusion og jazz.
Innspilling og utgivelse
Albumet er gruppens andre konsertalbum, og gitaristen i gruppen Pat Methenys niende konsertalbum. Albumet ble spilt inn flere steder i Europa, derav blant annet Bari, Pescara, Jesi og Napoli i Italia og i Marseille og Paris i Frankrike. Albumet ble først utgitt av Geffen Records i 1993 og har senere blitt utgitt i nytt format av Nonesuch og Universal.
Bemerkelser
Tidene kan være unøyaktige da kilder opplyser om forskjellige lengder på sporene. Spor 2 er fra albumet First Circle, spor 5 og 10 er fra albumet Still Life (Talking), spor 6, 8 og 9 er fra albumet Letter from Home og spor 11 er en studioinnspilling som opprinnelig er en del av gruppens video More Travels.
Boksing under Panamerikanske leker 1963
Boksing under Panamerikanske leker 1963 ble arrangert i São Paulo i Brasil fra 20. april til 5. mai 1963. Det var totalt 10 vektklasser og Brasil ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran USA med to.
Juruá
Juruá er ei elv i Brasil og Peru, og ei sideelv til Amazonas.
Mauro Gianetti
Mauro Gianetti (født 16. mars 1964 i Lugano) er en sveitsisk sportsdirektør og en tidligere proffsyklist.
Med over 30 seiere, er Gianettis største triumf da han vant Liège-Bastogne-Liège og Amstel Gold Race i 1995.
Etter Tour de Romandie i 1998, hvor Gianetti lå 10 dager på sykehus og var i livsfare, ble det etter funn som legene gjorde åpnet en dopingetterforskning mot Mauro Gianetti.
Louis Hogganvik
Louis Hogganvik (født 16. mars 1883 i Halse, død 19. januar 1945) var en norsk motstandsmann og torturoffer under andre verdenskrig. Etter å ha blitt arrestert 10. januar 1945 ble han drevet til selvmord i Gestapos fangenskap på Sørlandet. Boken «Himmelarkivet» skrevet av Gaute Heivoll handler om hans historie.
Nasjonal kunnskapsbase
Nasjonal kunnskapsbase var navnet på en statlig norsk anbudskonkurranse, utlyst den 22. juni 2001 av Kulturdepartementet i samarbeid med Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet (KUF) og Nærings- og handelsdepartementet (NHD), om nasjonal tilgang til et leksikon på internett. Den statlige vurderingskomitéen ble ledet av jusprofessor Jon Bing.
Ifølge departementets pressemelding av 22. august 2001 hadde fire anbud kommet inn, men kun de tre kommersielle (fra Cappelen, Kunnskapsforlaget og Ementor) oppfylte de formelle fordringer. Dette gjorde ikke det eneste ikke-kommersielle forslag, Norgeslexi, som ble innsendt av Stein Ugelvik Larsen ved Institutt for sammenliknende politikk ved Universitetet i Bergen. For Kunnskapsforlaget ville utvikling av Store norske leksikon på internett koste omtrent 27 millioner kroner per år, ifølge samtidige opplysninger i pressen.
I november 2001 sto to anbud igjen: Kunnskapsforlaget ANS og en samarbeidsgruppe bestående av J.W. Cappelens Forlag A.S., stiftelsen Det Norske Samlaget, Schibsted Multimedia AS, Norsk rikskringkasting AS og Nasjonalbiblioteket. Etter at Bing-komiteen hadde konstatert at det var «betydelig usikkerhet om hva staten ville sitte igjen med» av verdier etter en to års prøveperiode og «en fare for at staten ville bli påført langvarige økonomiske utlegg», ble konklusjonen å ikke gå videre med saken.
Bing-komiteen tok dissens om hvilket anbud de skulle anbefale, men «Flertallet tilkjennegir tvil med hensyn til anbefalningen. Det innser at man ved å bygge på en tekstbase konvertert fra et konvensjonelt leksikon kan bli hengende ved en form for presentasjon av materialet som ikke tilstrekkelig er tilpasset nye medier.»
Strøget (København)
Strøget er en 1,1 km lang gatestrekning i København, som går fra Rådhuspladsen til Kongens Nytorv. Strøget fikk sitt navn i slutten av 1800-tallet. Inntil da snakket man om Routen.
Strøget består av følgende gater/torv:
Gaten ble som et forsøk lagt om til gågate 17. november 1962. Dette var Danmarks første gågate. Forsøket ble gjort permanent i 1964.
Unga Sjálvstýri
Unga Sjálvstýri (USj) er ungdomsorganisasjonen til det sosialliberale partiet Sjálvstýri, som ønsker å etablere Færøyene som en egen stat.
Den første organisasjonen med navnet Unga Sjálvstýri ble konstituert i Tórshavn våren 1939.
I 1985 ble Unga Sjálvstýri tatt opp som medlem i Nordens Liberale og Radikale Ungdomsforbund.
Songesand
Songesand er et lite sted langs Lysefjorden i Sandnes kommune i Rogaland. Stedet ligger mellom Lysebotn og Prekestolen, på nordsiden av fjorden.
DiskJokke
Joachim Dyrdahl (født 23. juli 1979 i Svelvik), kjent under artistnavnet diskJokke, er en norsk DJ og produsent innen elektronika/house. Han er del av den såkalte «Oslo-disco»-scenen.
Etter å ha gitt ut fire EPer, ga han i 2007 ut sitt første album Staying In på Smalltown Supersound. For albumet ble han nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen elektronika.
Songesand
I historisk tid har det i perioder bodd inntil 36 mennesker fast, mange av dem barn. Poståpneriet lå nede ved fjorden, mens skolehus og bedehus lå midtveis mellom gårdene langs veien, som var litt over 3 km. Skolen ble endelig nedlagt som skole i 1989 etter noen år med 3 – 4 elever.
DiskJokke
I 2010 remikset han David Lynchs elektronika-singel «Good Day Today».
Songesand
Inntil veiforbindelsen fra Årdal ble ferdig utbygd i 1994, var båten på Lysefjorden helt avgjørende. Båten gikk mellom Lysebotn og Stavanger, inn fjorden den ene dagen, og ut dagen etter.
DiskJokke
Diskografi
Singler & EP-er (utvalg):
Songesand
Ole Olsen Songesand, kjent som Pilt-Ola, var fra Songesand.
Arkeologiåret 1895
Arkeologiåret 1895 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1895.
Tropisk år
Et tropisk år er gjennomsnittlig 31,556,927 sekunder eller 365 døgn, 5 timer, 48 minutter og 47 sekunder = 365,24221065 døgn (epoke J2000.0). Et vanlig kalenderår har som kjent bare 365 døgn, og det er for å veie opp for dette avviket at vi har skuddår.
No Comprendo Press
No Comprendo Press er et norsk forlag som gir ut norske og utenlandske tegneserier og bøker i Norge. Forlaget ble startet av Espen Holtestaul og Hallvard Bratberg i 1992. No Comprendo Press har de siste år gitt ut mest tegneseriebøker, bildebøker for barn, og Anna Fiskes barneblad Rabbel, samt nyutgivelse av Olaf Gulbransson: Det var engang/Og så videre, og Pushwagner: Soft City, som er fra 1969-75. I 2009 gikk Dongery-kollektivet med sine bokutgivelser til No Comprendo Press.
I dag (2016) driver Espen Holtestaul forlaget, som holder til på Grünerløkka i Oslo, sammen med kona Cis-Doris Andreassen.
Noen norske tegneseriekunstnere på No Comprendo Press
Noen utenlandske tegneserieromaner utgitt av forlaget er Marjane Satrapis Persepolis "Jimmy Corrigan" av Chris Ware og "I dag er den siste dagen i resten av ditt liv" av Ulli Lust.
Błędówørkenen
Błędówørkenen (polsk Pustynia Błędowska) er en ørken mellom Błędów (en del av Dąbrowa Górnicza i Øvre Schlesiske Metropolforeining) og landsbyen Klucze i Polen. Ørkenen ligger hovedsakelig i Det schlesiske høylandet i Schlesiske voivodskap og har et areal på 32 km².
Bledowørkenen er den største samlingen av sand i Sentral-Europa som ikke ligger ved sjøen. Sanden kom hit som følge av smeltende isbreer i den siste istiden. Ørkenlandskapet begynte å utvikle seg i middelalderen som følge av gruvedrift etter sølv, sink og kull. På grunn av sanden, som i snitt dekker et 40 meter tjukt lag, noen steder opp mot 70 meter, blir området raskt drenert for vann som trekker dypt ned i sanden. De siste årene har ørkenen begynt å krympe.
Under den andre verdenskrigen benyttet det tyske Afrikakorpset området for trening og for å teste utstyr før det ble sendt til Afrika.
Chur bispedømme
Chur bispedømme er Sveits' eldste bispedømme – og det første bispedømmet nord for Alpene overhodet. Bispedømmet dekker i dag de sveitsiske kantonene Glarus, Graubünden, Nidwalden, Obwalden, Schwyz, Uri og Zürich. Bispesetet er den barokke bispegården i byen Chur, som har gitt bispedømmet sitt navn, og er hovedstad i kantonen Graubünden.
Bispedømmet nevnes for første gang i 451, men ble sannsynligvis grunnlagt på 300-tallet. Gjennom hele middelalderen var Chur et fyrstbispedømme, dvs. biskopen var samtidig verdslig hersker over (deler av) bispedømmet og fyrste av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Maktsenteret lå i Chur i Graubünden, men bispedømmet omfattet også Urseren (i dagens Uri), Chiavenna, Valtellina med Bormio (Lombardia), Vinschgau, Paznaun (Tirol) og deler av Vorarlberg og dagens Liechtenstein. Fyrstbiskopen stod stadig i konflikter og feider med naboene (hertugene av Milano, grevene av Tirol, habsburgerne), men også med sine egne fogder (friherrene av Matsch, Sax-Misox, Vaz, Werdenberg-Sargans m.fl.).
Selv om fyrstbiskopen i løpet av middelalderen mistet det verdslige herredømmet over så godt som alle tidligere territorier, forble disse kirkelig sett en del av bispedømmet. Selv hørte Chur bispedømme først til Milano erkebispedømmes kirkeprovins, men lå fra 843 under Mainz erkebispedømme.
For å forhindre at hele bispedømmet ble overtatt av habsburgerne, dannet biskopens undersåtter i 1367 «gudshusforbundet» (Gotteshausbund), en forløper til fristaten De tre forbund (dagens Graubünden). Fristaten bevarte sin uavhengighet mot de mektige naboene. Biskopen hadde imidlertid mistet sin siste verdslige makt, siden hans styre var blitt erstattet med et folkestyre. Selv om han fortsatt førte fyrstetittelen, deltok han heller ikke lenger på riksdagene. De tre forbund eksisterte frem til franskmennene opprettet Den helvetiske republikk i 1798.
I 1803 ble Den helvetiske republikk omformet til det sveitsiske edsforbundet. Graubünden ble dermed kanton. Samme år ble alle fyrstbispedømmer i Det tysk-romerske rike sekularisert. Alle Sveits' bispedømmer, Chur inkludert, ble direkte underlagt paven. Siden da har denne situsjonen vært uforandret.
1819 ble bispedømmets utstrekning tilpasset de politiske endringene. Kantonene Glarus, Nidwalden, Obwalden, St. Gallen, Schwyz, Uri og Zürich ble lagt under Chur bispedømme. Disse kantonene hadde tidligere hørt til Konstanz bispedømme. På den andre siden ble de ikke-sveitsiske områdene Vinschgau, Paznaun og Vorarlberg overført til Brixen bispedømme.
St. Gallen fikk etter hvert større kirkelig selvstendighet. I 1823 ble først bispedømmets navn endret til '''Chur-St. Gallen''', og i 1847 ble St. Gallen skilt ut som et eget bispedømme.
Den siste justeringen skjedde i 1997, da Liechtenstein ble løst fra Chur og opphevet til Vaduz erkebispedømme.
Wilhelm Emmanuel von Ketteler
Wilhelm Emmanuel friherre von Ketteler (født 25. desember 1811 i Münster i Westfalen i Tyskland, død 13. juli 1877 i Burghausen ved Altötting) var katolsk biskop av Mainz og tysk politiker; han hørte til grunnleggerne av Det katolske sentrumspartiet.
Bakgrunn
Han tilhørte den westfaliske uradelsslekt von Hüsten, som senere kalte seg von Ketteler. Wilhelm Ketteler var den sjette av ni barn til landråden Maximilian Freiherr von Ketteler (1779–1832) og hans hustru Clementine født von der Wenge (1778–1844). Hans sto storebrødre var August Joseph (1808–1853) og politikeren Wilderich Freiherr von Ketteler (1809–1873). Er entstammte dem westfälischen Uradelsgeschlecht
Han ble gikk årene 1824-28 hos jesuittene ved deres kollegium i Brig den sveitsiske kantonen Valais, og tok sin abitur hos dem.
Han studerte så jus ved Georg-August-Universität i Göttingen. Som ferdigutdannet jurist trådte han først inn i statstjenesten, men hans tro og overbevisning fikk ham til å begynne å studere teologi i München.
Prest
I 1849 ble han prost ved Hedvigskirken i Berlin.
Biskop
Den 15. mars 1850 ble han utnevnt til biskop i Mainz, og konsekrert av Freiburgs erkebiskop Hermann von Vicari den 27. juli. I dette kirkelige embede, som han innehadde til sin død, ble han en av den ultramontane katolisismes fremste støtter i Tyskland. Kjent er hans mot protestantismen rettede hyrdebrev ved den hellige Bonifatius' sekulærfest i 1855.
Med stor iver opprettet han katolske foreninger, oppfostringsanstalter og læresteder. Under Vatikankonsilet i Roma 1869-70 tilhørde Ketteler det mindretall av biskoper som bestred ufeilbarlighetsdogmens opportunitet, det vil si gunstigheten av dets proklamasjon. Da saken var avgjort, underkastet han seg møtets beslutning og forsvarte dent.
I en preken i 1870 erklærte han at den gjenerobrede elven Rhinen ikke vat en tysk, men en katolsk flod.
Han ble 1871/1872 medlem av den tyske Riksdagen. Sammen med Ludwig Windthorst grunnla han Det katolske sentrumspartiet som motvekt mot de protestantiske partiene og særlig Otto von Bismarck. Han ble en av Sentrumspartiets ledere, men nedla snart sitt mandat.
Kirkepolitisk gikk han inn for kirkens autonomi og var erklært motstander av en statskirke, noe som gjorde ham til en av Bismarcks fremste opponenter på katolsk side under kulturkampen.
I sine siste år så han sin innflytelse minsket, men fortsatte iherdig å forsvare ultramontanismens sak, også med pennen.
Blant hans ca. 40 stridsskrifter, hvorav mange utkom i flere opplag, kan nevnes Freiheit, Auctorität und Kirche (1862), Das Unfehlbare Lehramt des Papstes nach der Entscheidung des vaticanischen Concils (1871), Die preussischen Gesetzentwürfe über die Stellung der Kirche zum Staate (1873) og Die Anschauungen des Cultusministers Falk über die katholische Kirche (1874).
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Litteratur
Det finnes svært meget skrevet om Ketteler. En bibliografi utarbeidet i 1996 av Christoph Stoll og Bernd Goldmann 1995 ender på over 1.300 titler; siden da er flere tilkommet.
Etter publikasjonsår:
Idiotene
Idiotene (originaltittel: Idioterne) er en dansk dramakomedie og dogmefilm fra 1998 regissert og skrevet av Lars von Trier.
Filmen vakte stor oppsikt pga. av de eksplisitte seksuelle skildringene, spesielt en mye omtalt gruppesex-scene.
Idiotene er tatt opp i den danske Kulturkanonen, noe von Trier selv ikke viste synderlig begeistring for.
Handling
Karen er en kvinne i 40-årene som under et restaurantbesøk, treffer to psykisk utviklingshemmede og deres hjelpepleier. Hun blir tilfeldigvis kjent med dem, og blir med dit de bor.
Der oppdager hun at pleieren ikke er en hjelpepleier og at de funksjonshemmede ikke er funksjonshemmede. De er alle tre med i en liten gruppe mennesker som har som hobby å leke tilbakestående.
Karen blir sint, men etterhvert fascinert av denne «leken».
Córdoba (Spania)
Córdoba er en by med omtrent 325,000 innbyggere sør i Spania. Byen ble grunnlagt av fønikerne og etter hvert innlemmet i Romerriket. Córdoba er provinshovedstaden i provinsen med samme navn. Flere steder i Amerika har også det samme navnet.
Fra landsby til maurisk perle
I løpet av 400-tallet ble Den iberiske halvøy (dagens Spania og Portugal) bosatt av en rekke ulike innvandrende folk, blant annet germanere som vestgotere, vandaler og alaner. I 711 krysset arabiske og berbiske styrker Gibraltarstredet (Gibraltar, fra Djebel al-Tarik, arabisk for «Tariks klippe») og erobret raskt og uten større motstand store deler av dagens Spania. En arabisk fyrste, Abd al-Rahman I (den siste overlevende fra det styrtede umajjad-kalifatet i Damaskus) opprettet i 756 et emirat i den mauriske/muslimske delen av dagens Spania, det vil si det som gikk under navnet al-Andalus og som omfattet langt mer enn dagens Andalucía.
Byen Córdoba fikk en sentral plassering i al-Andalus. Med inspirasjon og kunnskap hentet fra datidens viktigste arabiske kulturbyer, Bagdad og Damaskus, vokste Córdoba raskt og ble et sentralt senter for filosofi, matematikk, språk, geografi og kultur og vitenskap generelt. Den arabiske filosofen ibn-Rushd (latinsk navn Averroës) var en av dem som sørget for at Aristoteles ble kjent for kristne teologer i Europa. Den jødiske tenkeren Moses ben-Maimon (Maimonides) levde og virket også i Córdoba i mange år, inntil han ble jaget fra byen. Men den lille synagogen han tilhørte står der fremdeles. Til tross for korte perioder der kristne og jøder ble undertrykket eller forvist fra Córdoba, levde muslimer, kristne og jøder fredelig sammen her i lange perioder. I løpet av 1200-tallet ble Córdoba erobret av de kristne, og da jødene og muslimene i 1492 ble nektet opphold i Isabella og Ferdinands (Los Reyes Católicos) Spania, var de fleste av dem allerede flyttet fra Córdoba.
Omkring år 1000 var byen den største i Europa og en av de mest utviklede. Folketallet var trolig godt over hundre tusen, kanskje så mye som 500,000, på samme tid hadde London og Paris 20,000-30,000 innbyggere, og Roma hadde 30,000-40,000. Av europeiske byer var bare Palermo i emiratet Sicilia i samme størrelsesorden. Noen kilder hevder at byen omkring år 1000 hadde så mye som 1 million innbyggere. Den hadde gatelys, springvann, kloakk og et bibliotek med 400,000 bind. Sylvester II oppholdt seg, før han ble pave, i Cordoba der han blant annet lærte arabisk språk og arabisk matematikk. Omkring år 1200 hadde folketallet falt til 60,000.
La Mezquita
Særlig kjent i Córdoba er den enorme moské-katedralen La Mezquita. Gjennom dette unike byggverket speiles en rik og viktig del av Spanias historie: På 500- eller 600-tallet bygget innvandrede visigotere en nokså liten steinkirke på plassen der La Mesquita står i dag. Ruiner av denne tidlige kirken er delvis gjenfunnet og kan sees av de besøkende. Da araberne/berberne erobret byen på 700-tallet ble den enkle steinkirken revet, og Abd al-Rahman startet i 780 byggingen av den store moskeen som ble ferdigstilt litt før år 1000. Med sine imponerende og luftige bueganger er La Mezquita blant Spanias vakreste, største og best bevarte bygg fra denne tiden. Da byen ble gjenerobret av de kristne på 1200-tallet, innså den nye herskeren hvor enestående moskeen var. Det ble bestemt å la den stå – for det meste som den var. I stedet for å rive den ned, slik det ble gjort i stor skala i denne perioden, ble det først bygget et relativt enkelt kapell inne i moskeen. Senere ble det bygget en katedral – også den midt inne i moskeen, og ferdigstilt i barokk tid.
I Córdoba finner man også ellers noen av Spanias best bevarte byggverk og monumenter i såkalt mudéjar-stil: En blanding av muslimsk, kristen og jødisk arkitektur.
Museer
Madinat al-Zahra Museum i Cordoba fikk prisen som Årets museum i Europa 2012.
De homeriske hymnene
Referansen til Homer skal ikke forstås som at han er forfatter, men at diktene er i samme stil, altså som epos. På samme måte som Iliaden og Odysseen er hymnene skrevet i daktylisk heksameter.
Gudehymnene var bygget opp etter et fast mønster: Guden påkalles, og hans vesen og virkefelt nevnes; deretter følger fødselshistorien, og en episk beretning om gudens gjerninger.
Hymnen til Hermes er en skøyeraktig røverhistorie, som blant annet har fått stor popularitet i England på grunn av Shelleys gjendiktning. Hymnen til Apollon er en hovedkilde til kunnskap om mysteriekultene i Delia og Delfi. Demeterhymnen er trolig den eldste av de overleverte homeriske hymnene, og ble etter alt å dømme brukt under den eleusinske mysteriekulten.
Kuomintang
Kuomintang, eller Kinas nasjonalistparti, er et politisk parti i Republikken Kina på Taiwan. Partiet bygger på Folkets tre prinsipper, formulert av grunnleggeren Sun Yat-sen.
Nasjonalistene kjempet mot Beiyang-krigsherrer og Det kinesiske kommunistiske parti i den kinesiske borgerkrigen, men led nederlag og måtte trekke seg tilbake til Taiwan i 1949. Kuomintang styrte Republikken Kina, lenge bare kalt «Nasjonalist-Kina», på Taiwan med unntakslovgivning og ingen lovlig opposisjon frem til 1987, men gjennomførte så rettstatsprinsipper og demokratiske reformer.
Kuomintang er det dominerende partiet i «den pan-blå koalisjonen», som holder fast ved ett-Kina-politikken og i praksis status quo, mens «den pan-grønne koalisjonen» ønsker taiwansk uavhengighet.
Historie
Partiet har sine røtter i den revolusjonære organisasjon Sun Yat-sen grunnla i 1894 for å styrte det herskende Qing-dynastiet. Den formelle etableringen som politisk parti skjedde rett før Qing-dynastiet ble styrtet av Xinhai-revolusjonen i 1911. Partiet vant det første parlamentsvalget i Kina i 1913, men republikkens første president, Yuan Shikai, oppløste parlamentet, og partiets ledere måtte leve i landflyktighet. Etter Yuans død i 1916 ble sentralregjeringen i Beijing svekket, og forskjellige krigsherrer fikk økt makt ute i provinsene. Sun Yat-sen skapte da en maktbase i Guangzhou med sovjetisk støtte, og forberedte en militærekspedisjon for å forene Kina.
I 1925 døde Sun, og året etter innledet hans etterfølger, Chiang Kai-shek, den såkalte Nordekspedisjonen, som skulle ende med Kinas forening. Han samarbeidet da med Det kinesiske kommunistiske parti. I samband med at Chiang erobret Shanghai, brøt han imidlertid alliansen med kommunistene, og beordret massakre på kommunister og fagforeningsmedlemmer. I 1928 hadde han klart å konsolidere sin kontroll over det sentrale Kina, og gjorde Nanjing til landets hovedstad.
Saudi-Arabia under Sommer-OL 1988
Saudi-Arabia under Sommer-OL 1988. Sportsutøvere fra Saudi-Arabia deltok under Sommer-OL 1988 i Seoul. Det var fjerde gangen som Saudi-Arabia deltok i et sommer-OL. De vant ikke noen medaljer.
Deliblatska Peščara
Deliblatska Peščara (serbisk: Делиблатска Пешчара) er et stort sandområde i fylket Južni Banat i den autonome provinsen Vojvodina i Serbia. Det ligger sør i Banat. Sandområdet er kalt opp etter landsbyen Deliblato i kommunen Kovin.
Deliblatska Peščara er det største sandområdet i Europa og var en gang en del av en stor førhistorisk ørken, som oppstod da Det pannoniske havet trakk seg tilbake. Det strekker seg mellom Donau, de sørvestlige skråningene av Karpatene og elven Timiş og omfatter 30 000 hektar. Reservatet frembyr et øde sanddynelandskap med en unik orografi, flora og fauna for Europa og kalles i Serbia gjerne for «Det europeiske Sahara». Ved begynnelsen av det nittende århundre ble sanddynene plantet med akasier og annen skog. I dag er mer enn halvparten av området skogbevokst og deler av det er sesongmessig jaktområde. Sandbergene går mer enn 200 meter over havet og det stadige fargespillet fra plantenes blomstring gjør sanddynene attraktive for besøkende. På grunn av skogene og omgivelsene er området erklært et spesielt naturreservat.
Astrid Nordang
Astrid Nordang (født 17. juni 1964) er norsk forfatter og oversetter.
Nordang vokste opp på Nesøya, Asker. Hun er utdannet litteraturviter ved Universitetet i Oslo med fagene italiensk, tysk og litteraturvitenskap. Nordang arbeider som forfatter og oversetter fra tysk og italiensk. For tidsskriftene Ny Poesi og Ratatosk har hun gjendiktet tyskspråklige og italienske poeter som østerrikske Peter Waterhouse og Andreotto, samt den tospråklige diktsamlingen Poesi i form av en rose (Aschehoug) av Pier Paolo Pasolinis og Dikt i utvalg av Nelly Sachs.
Pasolini – en litterær performance er en koreografert presentasjon av diktene på norsk og italiensk, utarbeidet og oppført sammen med Ina Kristine Hove.
På 1990-tallet arbeidet Nordang som skuespiller og dramatiker i flere frie teatergrupper, blant annet i Fortinbras Teater, Trasskompaniet og Teater ad Libitum. Hun debuterte skjønnlitterært i Cappelens Signaler '96 og har siden utgitt samtidsromaner som gir et skråblikk på samfunnet, omhandler identitet og relasjoner, og tar opp hvordan historien manifesterer seg i nåtiden. Faustina V (Pocket-tittel Vestalinnen) er en historisk roman med handling lagt til antikkens Roma.
Svein Arild Berntsen
Berntsen gjennomgikk forskole for tegnere ved Stavanger Yrkeskole i 1968-69 og tok deretter utdanning som reklametegner med kalligrafilære (1969–71). I 1972-73 tok han utdanning i kunst og håndverk på SLFN/Statens lærerskole i forming på Notodden. Siden 1974 har han vært profesjonell kunstner og kunstformidler. Han debuterte i 1977 på Unge Kunstneres Samfund i Oslo.
Bildene til Berntsen har ofte motiv fra natur, dans og musikk. Ofte er et musikkinstrument lagt inn i motivet. I 1983 tegnet han kommunevåpenet til Lund kommune. Våpenet består av tre eikenøtter, som symboliserer de tre sentrale stedene i kommunen, Hovsherad, Ualand/Heskestad og Moi. Badeanlegget «Polarbadet» på Bardufoss har et av Troms-fylkets største veggdekorasjoner, laget av Alvin Jensvold og Svein Arild Berntsen. Flere kirkebygg har kunstverk av Berntsen, blant annet bymisjonskapellet i Tromsø, der altertavla er malt av kunstneren.
I 2009 var Svein Arild Berntsen festivalkunstner på Varangerfestivalen. I 2010 var han såkalt VU-kunstner under Vinterfestuka i Narvik.
I tillegg til kunstvirksomheten har Berntsen vært en aktiv bluesmusiker, først med gruppen «Karva blues», deretter med «Pappa Svein bluesband». Berntsen er vokalist og trakterer munnspillet. På Trygve Hoffs album «Rækved og lørveblues», utgitt i 1980, spilte han munnspill.
Berntsen er nå bosatt i Vangsvik på Senja.
Utstillinger
Et utvalg av utstillinger:
Berntsen har også deltatt på Vestlandsutstillingen, Nord-Norsken og Høstutstillingen.
Stardalen
Stardalen er en dal i Jølster kommune i Sogn og Fjordane. Dalen ligger nordøst for kommunesenteret Skei.
Geografi
Stardalen ligger opptil Jostedalsbreen, med brearmene Befringsbreen og breen ved Kaldakari i umiddelbar nærhet. Gjennom dalen renner Stardalselva. Lyngstadfossen ligger også i Stardalen.
Næringsliv
I Stardalen finnes de to kraftverkene Befring kraftverk og Veiteberg kraftverk.
Samferdsel
Av veier finnes fylkesvei 453 mellom Klakegg og Fonn, som går gjennom dalen.
Paraguay under Sommer-OL 1988
Paraguay under Sommer-OL 1988. Ti sportsutøvere fra Paraguay deltok i fem sporter under Sommer-OL 1988 i Seoul. Det var femte gangen som Paraguay deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer
Phronima
Phronima er en slekt av frittsvømmende dyphavs-amfipoder. De ser ut som små gjennomsiktige reker. De finnes bare på store dyp, og er ca. 2,5 cm lange. Phronima eter dyreplankton.
Phronima sedentaria bruker ofte døde salper som hus. Phronima tjente som inspirasjon til H.R. Gigers Alien-monster.
Den første arten i slekten ble beskrevet av den svenske vitenskapsmannen Peter Forsskål og publisert i 1775 etter hans død, i en avhandling redigert av Carsten Niebuhr.
Taksonomi
Gruppen ble beskrevet av Latreille i 1802. Taksonomien er komplisert og under regelmessig revisjon. Systematikken nedenfor følger den nyeste taksonomien som oppgis i WoRMS-databasen.
Whatever (Green Velvet)
Whatever er Green Velvets andre album. På dette albumet eksperimenterer Green Velvet med litt mørkere industriell stil, og har sangtekster basert på rasisme, narkotikamisbruk, og hva hans stil er. Dette albumet ble mer kjent i Europa, med sanger som «La La Land» og «Genedefekt».
Sporliste
Inkluderer også videoer til «La La Land» og «Genedefekt».
McG
Joseph «McG» McGinty Nichol (født 9. august 1968) er en amerikansk regissør og film- og TV-produsent. Han ble født i Kalamazoo i Michigan.
Med en psykologiutdanning fra University of California, Irvine startet han som fotograf i musikkbransjen. Han tok bilder av lokale band og musikere som han kjente. Han produserte debutalbumet til Sugar Ray, Lemonade and Brownies. Dette førte han videre til musikkvideoredigering.
Hans filmer inkluderer Charlie's Angels, Charlie's Angels: Full Throttle, We Are Marshall, Stay Alive og Terminator Salvation. Hans TV-serier inkluderer Fastlane, The O.C., Supernatural, Chuck og Pussycat Dolls Present: Search for the Next Doll.
Dave Ulliott
Biografi
Ulliot ble født i Hull, Storbritannia som sønn av Stanley Ulliott, en fallskjermsoldat fra andre verdenskrig som senere jobbet som lastebilsjåfør og hans kone Joyce. Han vokste opp under typiske arbeiderklasse kår som var vanlig på den tiden i England. Han delte rom med sin søster Janet som senere døde av kreft. Under hele sin utdanning var Ulliot umotivert og forlot skolen da han var 15 år gammel for å jobbe for G K Beaulah, en lokal produsent av pokaler og premier. Han første gang han besøkte en bookie var med sin far og da vant han et 50:1 odds veddemål. Etter dette brukte han lunsjpausene sine på å velge ut vinnere for heste-løp med sine kollegere. Han fikk til slutt sparken for fordi han dro til veddeløpsbanen en ettermiddag istedenfor å møte opp på jobb. Da han var 19 år gammel ble Ulliot involvert i en slåsskamp på vei hjem fra en spillebule med sin bror. Ulliot ble overfalt av fem menn med sine koner. En av kvinnene kuttet Ulliot i ansiktet med en stål kam da han beskyttet sin yngre bror. Han slåss tilbake og kom seg etter hvert relativt uskadet hjem. Ulliot har senere sagt at han er stolt av episoden fordi han realiserte at han ikke kunne bli slått i en kamp «på innsiden».
Ikke lenge etter ble Ulliot medlem av en gruppe menn som ranet butikker og åpnet safer. Han ble fortalt at «alle» var med på opplegget; butikkene var med på det for å få utbetalt forsikringspenger og politiet som skulle se gjennom fingrene på dette. Sammen ranet de kiosker, alkohol-butikker og bil-butikker. Ved et tilfelle da Ulliot tapte over £ 5 000 hos en bookie, ranet han dem like etterpå og tok med seg safen hjem i en babyvogn. Etter at en av medlemmene til slutt ble arrestert av politiet fortalte han om de andre som var involvert, inkludert Ulliot. Han var på rømmen en ukes tid før også han ble arrestert.
Han ble satt i varetektsarrest på den lokale politistasjonen i Hull i tre uker før han ble overført til Leeds. Der ble han holdt isolert 23 timer i døgnet de to første måneden av hans ni måneder lange straff. Han feiret sin 21 år bursdag i isolat. Ikke lenge etter han ble løslatt ble han igjen arrestert, denne gangen for bevæpnet ran. Han ble løslatt tre dager senere uten tiltale. Like etterpå fikk han jobb hos en tømmerhogger, men det varte ikke lenge før han igjen var involvert i organisert kriminalitet. Han ble medlem av en ny ransgjeng og jobbet dessuten som dørvakt og med gambling.
Han ble igjen fengslet da han var 28 år gammel for en slåsskamp utenfor en nattklubb og sonet 18 måneder i Leeds og Durham. Under dette oppholdet traff han en yrkes-kriminell som het John. Sammen planla de å rane en bank, men samme dag som de skulle gjøre dette ble John arrestert. Etter samtaler med Johns kone bestemte Ulliot seg for å holde seg unna det kriminelle miljøet.
Han beskriver sin kriminelle karriere i detaljer i biografien Swimming with the Devilfish.
Begynnelsen
Ulliot begynte å spille poker ved en tidlig alder. Han begynte å spille en britisk variant av poker, three card brag, på kasinoer fra han var 16 år gammel. Etter han ble gift for andre gang arrangerte han private pokerspill i butikken hans og dominerte disse så mye at folk sluttet å komme og dessuten utelot å invitere ham til andre spill. På slutten av 1990-tallet møtte han Gary Whitaker, en café eier fra Wakefield i et Leeds kasino. De spilte poker sammen nesten kveld og Whitaker satte veddemål for ham etter Ulliot ble bannlyst fra William Hill etter å ha vunnet nesten £ 66 000; han startet med £ 4 000. Whitaker begynte å følge med Ulliot på hans turer for å spille poker som sjåfør og fikk 10% av alt Ulliot vant.
Da de først reiste til London, der de som regel spilte lowball poker, ble Ulliot tvunget til å forandre spillestilen sin da han syntes det var mye vanskeligere å bløffe i dette spillet. Han har senere sagt at denne opplevelsen har forbedret spillet hans. Ved en anledning tapte han en pot på £ 60 000 mot den irske pokerspilleren Donnacha O'Dea. Han vant pengene tilbake innen 24 timer. Ulliot har også sagt at han på en dag spilte i fem forskjellige byer og vant £ 35 000 i hver by.
Da Ulliot spilte poker på denne tiden tok han ofte med seg en pistol for å forsikre seg om at de kunne forlate spillet med fortjenesten. Han måtte ved en anledning avfyre varselskudd da de han vant pengene mot forsøkte å rane ham.
Navnet «Devilfish»
Ulliot spilte sin første nevneverdige pokerturnering i 1993. Og han forbedret sitt turneringsspill så mye at han i 1996 vant £ 100 000 i løpet av en to ukers periode. Han suksess gjorde at han og Whitaker dro til Las Vegas for første gang. Ulliot hadde med seg £ 10 000 på reisen og spilte en $ 500 pot limit Omaha hold 'em turnering. Der gjorde Ulliot det så pass bra at det kun var han og en spiller til, Men Nguyen igjen. Men Nguyens venner ropte konstant ut «Go on the Master» for å støtte sin venn. Whitaker svarte da med å rope ut «Go on the Devilfish». Kallenavnet «Devilfish» ble gitt til Ulliot av Stevie Au-Young som drev en pokerklubb der Ulliot spilte ofte. Navnet henspiller på en fisk som er nær relatert til skater som er giftig hvis den ikke tilberedes riktig. Ulliot reduserte alle Nguyens chips til kun en like før en planlagt pause. Turnerings styreren insisterte på at den times lange pausen skulle avholdes uansett, til tross for Nguyens protester. Ulliot skal da ha sagt til Nguyen: «Vi skal ha denne pausen. Og jeg syntes du burde gå opp og tenke litt på strategien din.» Ulliot vant like etter pausen og avisoverskriftene neste dag var «Devilfish devours the Master» (Djevelfisken fortærte mesteren).
Før dette kallenavnet kjente folk ham som Dave «The Clock» fordi han benyttet en gulvur som innbetaling til en turnering fordi han visste at en møbelforhandler spilte der.
1997 World Series of Poker
Ulliot ankom 1997 World Series of Poker med $ 200 000, men tapte alt på cash games og betaling av inngangsbillett til turneringer. Han lånte litt over $ 70 000 til, men tapte det også. Han skrapet sammen $ 2 000 for å kunne spille i pot limit Texas hold 'em turneringen, der han endte opp blant de to siste der han spilte mot en annen engelskmann Chris Truby. Under det siste spillet satset Ulliot all inn med et såkalt åpent straight og flush drag mot Trubys par. Ulliot slo Truby med en straight som kom på river og vant da $ 180 310. Whitaker hoppet over sperrene og jublet med Ulliot. Pressen skrev neste dag at Ulliot hadde hatt flaks, men matematisk sett hadde Ulliot 54,5% sjanse for å vinne potten. Etter han fikk WSOP armbåndet sitt graverte han «Devilfish» på det.
I tiden etter turneringen hadde Ulliot stor suksess med pokerspillingen sin hvor han vant mellom $ 10 000 og $ 20 000 hver dag i to uker. Etter råd fra sin venn Mansour Matloubi spilte han heads up pot limit Omaha mot Lyle Berman og vant totalt $ 168 000. På vei hjem til England hadde Ulliot og Whitaker $ 742 000 i kontanter som de smuglet inn.
Late Night Poker
I 1999 var Ulliot en av 40 som spilte i den første sesongen av Late Night Poker. Han vant hans kvalifisering og avanserte til finalen. Ulliot dominerte finalebordet fra første stund der han vant en stor pot med en flush mot en straight. I løpet av finalen fikk han fire like, han slo ut Liam Flood og fikk kommentator Nic Szeremeta til å uttale: «Jeg har aldri sett en hånd bli spilt så bra.» Ulliot vant til slutt head's up mot Peter Evans og vant førstepremien på £ 40 000. Finalen ble sett av 1,5 millioner mennesker, som var enorme tall for kanelen og tidspunktet programmet gikk. Serien gikk i 5 sesonger til og Ulliot har vært med i alle.
World Poker Tour
I januar 2003 vant Ulliot sin største turneringspremie da han blant annet slo ut Phil Ivey på finalebordet og vant $ 589 175. Han eliminerte også 4 av de 5 andre motstanderne på finalebordet.
Thorleif Lund
Thorleif Brinck Lund (født 7. juni 1880 i Stavanger, død 30. juni 1956 i København) var en norsk skuespiller.