cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Treskjæring
Treskjæring i Norge
Mange av treskjærerene fra den tiden skar også altertavler, prekestoler og annet kirkeinventar. Jens Jenssen Arnkvern (1619-1682) fra Hedmarken var antagelig mester for altertavlene i Eidskog (1667), Blaker (1674), Hovind (1675) kirker og Hurdal kirke (1676). Anders Smith (1620-1692) var opprinnelig fra Skottland, men var svenn og arbeidet i Norge. I 1658 dro han til Stavanger for å skjære prekestolen i domkirken. Her hadde han et verksted med mange svenner som lagde møbler, kister og skap, i tillegg til altertavler, prekestoler og epitafium. Christopher Ridder (?-1695) var fra Oslo og skar inventar til mange kirker som Risør (1674), Brevik (1675), Fet (1684) og Skedsmo (1694). Også i Eidsberg, Enebakk, Vatnås, Strømsø og Holmestrand kirke mener man han kan ha utført arbeide. Han jobbet også med modeller til ovnsplater. Lars Pinnerud (1700-1762) fra Ringsaker var ved siden av Jakob Bersveinsson Klukstad en av de fremste innen akantusstilen. Pinnerud skar en mengde kirkeinventar, som prekestol, døpefont og altertavle i Østsinni kirke (1725). Til Veldre kirke (1738) skar han prekestol med himling. Lars Jenssen Borg (?-1710) skar omkring 1702 akantusdekoren til det første orgel i Vår Frelsers kirke i Oslo. Han laget altertavler, prekestoler og kirkeinventar til en rekke kirker på Østlandet. Til Ringsaker kirke og Bragernes gamle kirke laget han prekestoler med svulstige barokke akantusskjæring. Altertavlen til Bragernes gamle kirke var også laget av han, det som er bevart av den viser at han kunne skjære flotte gjennombrutte akankusmotiver som på altertavlens vinger, og at han virkelig behersket billedhuggerkunsten. Iver Gundersen Øvstrud (1711-1775) fra Rollag i Numedal hadde en mangfoldig produksjon av benker, kister, skap, mangletrær, kanner og skrin. I Veggli kirke har han skåret almissetavle og benker, samt at han utførte noe arbeid i Rollag stavkirke og han har sannsynligvis skåret prekestolhimlingen i Svene kirke. Arbeidene hans finnes på Lågdalsmuseet, Drammens Museum, Bergen Museum, Norsk Folkemuseum og i Nordiska museet i Stockholm.
Ole Nielsen Weierholt (1718-1792) lagde en prekestol med himling til Flosta kirke (1750). Han malte også korskille med motiv fra kostfestelsen. Til Dybvåg (1776), Risør, Østre Moland (1784) og Indre Søndeled kirke (1788) laget han altertavlene. Han laget også modeller i en elegant rokokko stil til Froland, Fossum, Nes og Bolvig jernverker. Også Jakob Sæterdalen (1756-1821) har etterlatt seg mange fine arbeider som en rekke stueinteriører i Gudbrandsdalen og prekestol- og korskilledekorasjon i Lom stavkirke. Lars Kinsarvik (1846-1925) fra Kinsarvik var viktig for den norske stilen innenfor treskjæring. I tillegg til møbler og kister dekorerte han også Hotell Hardanger i Odda og Mælands hotell i Granvin. Han dekorerte 13 kirker i området fra Nordfjord til Trøndelag.
Dagfin Werenskiold (1892-1977) er mest kjent for å ha malt bilder fra norsk bondeliv. Men han har også laget kirkekunst blant annet altertavlene i Hornindal (1930) og Sandefjord kirke (1963), den siste omfatter hele 17 felt med temaer fra Jesu liv. Han har også laget et alterskap til Årdal kirke i Sogn (1935). Han har laget flere relieffarbeider som bronsedørene i Oslo domkirke (1937), hvor han først laget trerelieffer som modeller. Motivene på dørene er fra Bergprekenen. Hans mest kjente trerelieffer befinner seg i borggården foran Oslo rådhus (1950). Yggdrasilfrisen består av 16 malte trerelieffer på 2,3 x 2,2 meter med temaer fra norrøn mytologi. Han har også laget et sett med malte relieffer Life in the Forest (1958) til den kristne privatskolen St. Olaf College i Northfield, Minnesota, USA. Motivene er av fugler, dyr og furutrær. Også Gustav Vigeland (1869- 1943) var i tillegg til billedhugger også treskjærer.
Også i nyere tid er det mange dyktige norske kunsthåndverker som arbeide med tre. Henning Engelsen (1918-2005) fra Toten spesialiserte seg på trefigurer av vikinger, dyr, motiver fra norsk folklore og tusser og troll. Hans firma hadde på det meste 25 håndverkere og firmaet eksisterer ennå, i 2022. Arnfinn Haugen (1951-) henter inspirasjon fra gamle norske trearbeider, men omformer det tradisjonelle til et nytt og moderne formspråk. Liv Mildrid Gjernes (1954-), Leif Stangebye-Nielsen (1955-) og Lillian Dahle (1956-) er alle norsk kunsthåndverker som arbeider med tremateriale. Dahle arbeider utenfor tradisjonell norsk treskjærerkunst, hun lager både skap og kister, fat og benker. Marianne Berg (1961-) er en annen norsk trekunstner. Hun er en av de som har fornyet den norske treskjærer kunsten, hun er tydelig inspirert av gammel norsk folkekunst og naturen.
Treskjæring i forskjellige kulturer
Treskjæring er en av menneskehetens eldste kunstformer. Fremstilling av bruksgjenstander og skulptur/figurer i tre har vært mye brukt i de fleste kulturer, men ikke så mange eldre arbeider har overlevd forråtnelse, insektskader og brann. Det finnes derfor flere eldre gjenstander utarbeidet i stein og bronse enn i tre. I tillegg til bruksgjenstander er mange religiøse gjenstander er også laget i tre.
Utendørs treskulpturer varer ikke lenge i de fleste deler av verden, så det er fortsatt ukjent hvordan for eksempel totempæltradisjonen utviklet seg. Mange av de viktigste skulpturene i Kina og Japan er laget i tre, og det samme er det store flertallet av afrikansk og oseaniske skulptur.
At tre ble valgt som materiale istedenfor mer varige materialer som stein er fordi det er mye lettere å jobbe i tre, og man kan lage svært fine detaljer. Tre er også lett så det egner seg godt for masker og andre skulpturer beregnet for å bæres.
Arbeidene kan både være ubehandlede eller malt for å få fargene til å forsterke utskjæringen, eller for å skape detaljer eller mønster på figurer. I tillegg til maling brukes også enkelt ganger forgylling med bladgull eller lignende materialer, man kan også se arbeider som har innfelling av ben, horn eller elfenben.
Treskjæring er også til stede i arkitektur både i Norge og i store deler av resten av verdenen.
Europa
I Europa kjenner vi til treskjæringer fra langt tilbake i tid, for eksempel er dørene til Santa Sabina, i Roma, fra 400-tallet. Fra Skandinavia og Island finnes det eksempler på gamle fine dekorative utskjæringer, dette finner man også fra flere andre steder i Europa, man da ikke i norrøn stil. Fra omtrent hele Europa finner man utskårne bruksgjenstander. I kirker fra 1400-tallet i Tyskland, Frankrike og England er det vakre utsmykninger.
I Nord-Italia ble det på slutten av 1500- og 1600-tallet bygget 160 kapeller, Sacri Monti (hellige fjell), med scener fra livet til Jesus, Jomfru Maria eller helgener i form av treskulpturer og freskomalerier. Kapellene ligger langs 9 pilgrims-veier.
Axel Robert Petersson, Döderhultarn (1868-1925) var en svensk treskjærer som spikket en rekke karikerte småfigurer i tre med motiv fra svensk folke- og bygdeliv.
Nord-Amerika
Innvandrere fra blant annet Skandinavia og Tyskland hadde med seg sine treskjærer tradisjoner til Nord-Amerika. Men treskjæring var allerede utbredt blant flere lokale folk, ikke minst Hope-folket i British Columbia, Canada. Der holdes den lange treskjærings tradisjonen ved like, i dag holder det også motorsagtreskjæringskonkurranser og utstillinger her.
Totempåler er laget av en rekke urbefolkningsgrupper i Nord-Amerika, som Tlingit, Haida. Haida-folket lager robuste og svært stiliserte kunstformer, dette gjenspeiles også i deres treskjæringer. I Britisk Columbia det også flere andre grupper som har lange tradisjoner innen treskjæring. Heiltsuk-folket er kjent for sine ferdigheter som snekkere, skjærere, malere av seremonielle gjenstander som tremasker, stilen blir ofte forbundet med formlinjekunst.
Også på Hawaii er det lange treskjærings tradisjoner.
Sør-Amerika
Det var også treskjæring i Mayakulturen. Blant annet i forbindelse med Tikal-kulturen er det funnet relieffer, datert til det 700-tallet, de er i teotihuacan-stil og viser krigs-slanger, fjær-slanger, jaguarer og høvdinger. Figurer datert helt tilbake til 500-tallet er funnet.
Wari-kulturen i Andesfjellene var også dyktige treskjærere.
Senere er flere kirker og andre religiøse bygninger utsmykket med vakre utskjæringer og figurer.
I dag er treskjæringen fremdeles populært, som i Mexico hvor Alebrije, fargerike kunstskulpturer av fantasi skapninger, blir laget.
Asia
I Asia er treskjæring utbredt i flere land. I Kina er det flere tradisjonelle stilarter som for eksempel Mudiao og Teochew. Mudiao er tradisjonell kinesisk treskjæring, ofte med gjennombrutt mønster og enkelte ganger belagt med bladgull, ofte brukt på møbler, kister, skjermer og også på bygninger. Teochew stammer fra Tang-dynastiet og er veldig populært i Chaoshan regionen. Den er mye brukt som utsmykning av bygninger.
I Sui og Tang-dynastiene benyttet man også røtter som materiale til treskjæringer. I Tang-dynastiet la man vekt på de naturlige formene på røttene. I Song og Yuan-dynastiene utviklet kunsten seg til også å skjære buddha figurer av røtter.
Kashmir valnøtt utskjæringer er en annen kjent type utskjæringer fra Jammu og Kashmir, i India (Pakistan/Kina). Treskjæring har også en lang historie på Taiwan. Etter nedhuggingen av store deler av Taiwans kamfertre skoger dukket det opp en lokal industri for å grave opp og deretter skjære ut de gjenværende trestubbene.
Inami i Japan er kjent for sitt treskjærerarbeid, som kan spores tilbake til byggingen av Inami Betsuin Zuisen-ji-tempelet i 1390. Tempelet var laget av tre og utsmykket med intrikate utskjæringer, men brant ned flere ganger og ble sist gang gjenoppbygget, med enda rikere utsmykking, under Meiji-perioden i 1885.
På Filippinene har Tboli og andre kulturer lang tradisjon med å skjære trefigurer. Senere ble det også laget mange fine religiøse figurer på øyene.
Jah Hut-folket som bor i Pahang og Mah Meri-folket som bor på nord-vestkysten av Malaysia, lager masker og skulpturer. Men treskjæringskunsten her er ikke så gammel, først når Britene introduserte dem for treskæringsverktøy på 1950-tallet begynte de å arbeide i tre.
Afrika
Egypterne lagde fine masker, sarkofager og figurer i tre som er funnet i pyramider og gravkammer. I Nigeria, Kamerun og Gambia er flere områder kjent for sin treskjæring, som i byen Brikama.
Oseania
Maoriene er kjent for sine tatoveringer og sin fint formede trekunst. Malayerne har lange tradisjoner innen treskjæring og utsmykket sine båter, våpen, graver, musikkinstrumenter og redskaper med motiver fra flora, kalligrafi, geometri og kosmiske symboler. Også folk fra Tiwi-øyene har tradisjonelt skåret grav utsmykninger. Marquesan trehåndverk regnes som de fineste i Fransk Polynesia, de lokale håndverkerne er kjent som tuhuna. Tuhunaene er ikke bare dyktige på treskjæring, men er også dyktige på tatoveringskunst.
Også i aboriginenes kultur er treskjæring viktig. Som mønster og dekorasjon benyttet de også brente flater. En av de mest kjente kunstnerne var Erlikilyika (ca 1865 – ca 1930) som er representert på flere museer som South Australian Museum, Museums Victoria, Old Timer's Traeger Museum og Australian Museum i Sydney.
Lappland (andre betydninger)
Lappland kan vise til:
International Centre for Geohazards
International Centre for Geohazards, ICG, er et nasjonalt Senter for fremragende forskning, opprettet av Norges forskningsråd i 2002.
NGI er ledende institusjon i ICG, de andre deltakende institusjoner er Faggruppa for geoteknikk ved NTNUs institutt for bygg, anlegg og transport, Institutt for geofag ved UiO, Norges geologiske undersøkelse (NGU) og NORSAR. ICG ble opprettet i 2002 med godkjent finansiering i 10 år. ICG skal utføre forskning for å vurdere risiko, hindre og redusere skader som følge av geofarer (geohazards).
Geofarer omfatter skredfare i løsmasser og berg på grunn av stor nedbørsmengde, oversvømmelse, jordskjelv eller menneskelig aktivitet i naturen, samt geofarer på dypt vann offshore. Senteret bidrar også til utdanning av forskere og spesialister innen dette fagområdet ved NTNU og UiO.
Meteorologiåret 1875
Meteorologiåret 1875 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1875.
Dødsfall
...
Alexandre de Knorré
Alexandre Dimitri de Knorré (født 5. mai 1894 i Sankt Petersburg, død 1985 i Nice) var en russiskfødt fransk offiser med en mangslungen militær karriere. Han utmerket seg under andre verdenskrig i slaget om Narvik og ble tildelt det norske Krigskorset.
De Knorré tjenestegjorde i den keiserlige russiske livgarde og var også i tjeneste for sjahen av Iran. Han gikk inn i den franske Fremmedlegionen og ble i 1927 fransk statsborger.
Etter at Tyskland angrep Norge 9. april 1940 ble de Knorré sendt nordover med Fremmedlegionens 13. halvbrigade i det fransk-polske ekspedisjonskorps. I slaget om Narvik var han kompanisjef og utmerket seg i kamp: «Kompanikommandør i 1ste echelon under kampene ved Elvegårdsmoen, bemektiget han sig alle sine mål trods fiendens voldsomme motstand. Ved sine rekognoseringer kunne han gi nøiaktige oplysninger til tanksene om de motstandscentre som fantes og bidrog således til den heldige gjennemførelse av kampen.» På bakgrunn av denne innstillingen ble de Knorré i norsk statsråd 20. mars 1942 tildelt Krigskorset.
Etter at de allierte styrkene i juni 1940 ble evakuert fra Norge sluttet han seg til De frie franske styrker under general Charles de Gaulles ledelse.
I 1946 ble de Knorré sjef for fyrsten av Monacos Garde des Carabiniers. Han tjenestegjorde under fyrstene Ludvig II og Rainier III til han gikk av i 1954.
Timothy Pickering
Timothy Pickering (født 17. juli 1745 i Salem i Massachusetts, død 29. januar 1829 på samme sted) var en amerikansk føderalistisk politiker kjent fra flere storpolitiske verv, blant annet som landets utenriksminister under presidentene George Washington og John Adams i perioden 1795 til 1800.
Den amerikanske revolusjonen
I desember 1776 ledet han et veltrente militsregiment fra Essex County til New York, hvor han vekket oppmerksomheten til blant andre George Washington. Som følge av dette tilbød Washington han stillingen som generaladjutant i Den kontinentale armeen i 1777. I ly av sin posisjon kontrollerte han byggingen av Hudson River Chain, som blokkerte britene fra å seile oppover Hudsonelva. Pickering mottok også positiv kritikk fra sitt arbeid med å forsyne troppene under resten av konflikten. Som følge av sitt arbeid ble han av Den kontinentale kongressen i august 1780 utnevnt til Quartermaster general.
Kabinettmedlem
Etter den amerikanske revolusjonen hadde Pickering flere forsøk på å gjøre en finansiell karriere, men mislyktes flere ganger og begynte i stedet med å arbeide innen en rekke offentlige stillinger i Luzerne County i delstaten Pennsylvania. I 1791 ble han utnevnt til postminister (Postmaster General) av George Washington, et verv han beholdt til januar 1795 da han tok over som krigsminister frem til desember samme år. Etter dette ble han utnevnt til landets 3. utenriksminister etter Edmund Randolph, et verv han også fikk beholde til 1800 selv etter at John Adams ble valgt til ny president i 1797.
Som utenriksminister er han mest husket for hans sterke føderalistiske bånd til engelske saker samt viljen til å føre krig mot Frankrike i tjeneste av disse sakene under Adams-administrasjonen, spesielt etter den såkalte XYZ-affæren. Etter en krangel med president John Adams over Adams plan om å skape fred med Frankrike ble Pickering avskjediget fra embetet i midten av mai 1800 mot Pickerings egen vilje.
Medlem av Senatet og senere karriere
Pickering ble valgt inn i Senatet fra Massachusetts som medlem av Føderalistpartiet i begynnelsen av mars 1803. Han satt i dette vervet helt til han mistet plassen i 1811. Etter dette ble han valgt inn på Representantenes hus i 1812, hvor han satt frem til begynnelsen av mars 1817. Etter dette trakk han seg tilbake fra politikken og vendte tilbake til hjembyen Salem hvor han arbeidet som bonde frem til sin død den 29. januar 1829 i en alder av 83 år.
Shawn Michaels
Michael Shawn Hickenbottom (født 22. juli 1965), bedre kjent som Shawn Michaels, også kjent som «Heartbreak Kid» (HBK),  er en pensjonert amerikansk fribryter som er under kontrakt med WWE World Wrestling Entertainment i en legends deal. Han var wrestler i 26 år og har vært WWF Champion tre ganger og World Heavyweight Champion en gang.
Han returnerte til ringen på Summerslam i 2002 der han slo sin gamle venn Triple H i en street-match. Dette var Michaels første kamp siden mars 1998. I november samme år, på Survivor Series, kapret han The World Heavyweight Championship etter at han vant den aller første Elimination Chamber-kampen. En måned senere mistet han tittelen til Triple H. Han har vunnet Match of the Year flere ganger i sin karrière og hadde fantastiske kamper mot blant annet Kurt Angle, John Cena, Ric Flair og The Undertaker på Wrestlemania. På grunn av kvaliteten i kampene på Wrestlemania har han fått kallenavnet Mr. Wrestlemania. Han la opp 28. mars 2010, da han tapte mot The Undertaker på Wrestlemania XXVI. Året etter ble han medlem i WWEs Hall of Fame.
Lamborghini Estoque
Lamborghini Estoque er en konseptbil fra den italienske bilprodusenten Lamborghini. Det er en firedørs sedan som ble introdusert på bilutstillingen i Paris i 2008. Estoque er den første frontmotoriserte modellen fra Lamborghini siden LM002 gikk ut av produksjon.
Estoque er utstyrt med en 5,2 liters V10-motor, og selv om bilen foreløpig kun er en konseptmodell vurderer Lamborghini å sette den i produksjon om ikke så lenge.
Som med andre modeller fra Lamborghini er navnet «Estoque» hentet fra tyrefekting, og er en type sverd som brukes av matadorene.
Araguaína
Araguaína er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Gustav Emil Holter
Gustav Emil Holter (født 16. oktober 1859 på Søndre Holter i Frogn, død 13. juni 1940 på Bekkelagshøgda i Oslo) var en av Norges fremste xylografer.
Oppvekst og læreår
Ved folketellingen i 1865 bodde familien Holter i Grønland 9, en forstad til Christiania som nettopp var blitt innlemmet i byen. Her drev faren, garvermester C. Anders Holter (f. i Frogn 1818), handel med lær, skinn, osv. for to andre garvermestere, Jørgen Hasleff Berner og Carl Hansen, som begge drev garverivirksomhet fra samme adresse. Moren het Ellen Iversdatter (f. i Aker 1813). Hennes eldre søster, Marthe Goffeng (f. 1807), som var enke etter en smed, bodde sammen med dem. Ellers hadde de som losjerende i gården optikerenken Marthe Kahn (f. 1801), som solgte optiske instrumenter, og frøken Ellen Thuesen (f. 1818), som drev en privat jenteskole. I gården var det også en enke fra Gol i Hallingdal som holdt kyr, og hadde to mindreårige barn.
Gustav Emil var den yngste av i alt fem søsken. Han ble innført i xylografikunsten av storebroren Carl Fredrik Holter, som hadde ervervet seg store kunnskaper som treskjærer, med sikker formsans og et godt håndlag med gravørstiklene. Mot lillebrorens virtuositet i faget kunne han likevel ikke måle seg. Så mens Carl Fredrik etter hvert ble trukket inn i redaksjonsarbeidet for Folkebladet, kom Gustav Emil til å rendyrke og videreutvikle sin kunst, slik at han etterhvert fremsto som en grafiker av internasjonalt format.
Gustav Emil Holter hadde sin læretid hos broren, fra august 1876 til i 1881, samtidig som han var elev ved Kunst- og Haandværkskolen i Kristiania. I 1885 mottok han Statens håndverksstipendium, og ble året etter, (i 1886), tildelt Johan Finnes legat, slik at han kunne fortsette utdannelsen ved de mest renommerte xylografianstaltene i utlandet.
Utøvelsen av xylografihåndverket
Straks Holter vendte hjem ble han fast knyttet til Folkebladet, som nettopp på denne tid tok spranget fra å være et middelmådig ukeblad, til å bli et bladet som satset på gode skribenter, novellistisk innhold og original kunst. Utlodning av malerkunst til abonnentene var en av virkemidlene for å heve opplagstallet. Det mest radikalt nye var imidlertid spektakulære helsides gjengivelser av landskapsfotografier. Disse ble i hovedsak utført av xylografene Ludvig Bernhard Hansen og Gustav Emil Holter. Holter skar også bilder for Skilling-Magazin, og i det mest prestisjetunge blant de norske billedmagasinene Ny illustreret Tidende, men ingen av dem viste tegn til endret form og innhold og de bukket begge under i konkurransen og opphørte i 1891.
Som xylograf tok Gustav Emil Holter seg også av de første avisillustrasjonene. Det var i Morgenposten og i Verdens Gang at de i siste halvdel av 1880-årene tok til å satse på nyhetsbilder og politikerportretter. For å håndtere tidspresset knyttet til dagspressen utviklet Holter en egen form for klisjéteknikk, eller laget grovt uthugde portretter. For å holde prisnivået nede og samtidig skape hurtige gjengivelser nyttiggjorde han seg, i stedet for den vanlige, harde buksbomstokken, det tette treverket, men ikke fullt så harde veden i frukttrær (pære og kirsebær). Dette var også tidligere tatt i bruk av xylografer dersom det enten skortet på buksbom eller det måtte tys til billigere løsninger. Det er imidlertid flere grep i Holters raskt utmeislede avisillustrasjoner en senere kan dra kjensel på i Edvard Munchs upolerte trykkflater i tresnitt. Det paradoksale er at det Munch så på som et materielt kunstuttrykk oppfattet Holter som hasteverksarbeider i utøvelsen av xylografihåndverket.
Eget xylografisk atelier, familie og bosteder
Fra slutten av 1880-årene bodde han igjen hos sine foreldre, i annen etasje av forbygningen til Trondheimsveien 129, hvor han også hadde verksted fra 1882 til i 1889, da han fikk ordnet seg privat bolig i fjerde etasje av Trondheimsveien 15 og gikk i kompaniskap med xylografen Ludvig Bernhard Hansen. Atelieret fikk lokaler i tredje etasje i Svaneapotekets gård i Kirkegaten 23. Firmaets navn ble Holter & Hansen XA. Samarbeidet holdt i omtrent ett års tid.
Holter ble gift med Sofie Nyquist (1871–1946) fra Drammen, og fikk sønnen Arne (f. 1893). I 1895 etablerte Holter verkstedet sitt i Øvre Vollgate 2, men samme år flyttet også familien opp til Bekkelagshøgda.. Her ble døtrene Elen (f. 14. mai 1899) og Margit (f. 7. juli 1900) født. På eiendommen "Hygga" under gnr 157 bnr 41 Åslie i Østre Aker ble Holter en pioner blant nybyggerne i området. Ved folketellingen i 1900 blir det opplyst at de hadde ei tjenestejente, Laura Arneberg (f. 1883) fra Hoff i Solør, og at de som eneste tilleggsnæring holdt høns på eiendommen. I 1897 fikk han flyttet xylografiverkstedet til fjerde etasje i Kongsveien 1, i 1898 lå atelieret til fjerde etasje i Karl Johans gate 13, og dernest til Grønlandsleiret 10, hvor han ble værende til i 1910. Senere kom han til å arbeide hjemmefra.
Ustillinger
På verdensutstillingen i Paris i 1889 oppnådde Gustav Emil Holter å få en bronsemedalje. Han var også godt representert ved industriutstillingen i Skien i 1891. Dessuten stilte Holter sine arbeider til rådighet for Kunstavdelingen ved den nasjonale jubileumsutstillingen i 1914.
Xylografiets møte med den moderne tid
Xylografikunsten nådde sitt ypperste stadium av perfeksjonering i 1880-årene, men samtidig kom både sinketsinger og bruken av litografisk kritt til å gjøre seg sterkt gjeldende innenfor reproduksjonen av bilder for ukebladene. Holter var blant dem som bidro til å gjøre xylografiet fortsatt konkurransedyktig. Dypt skuffet over å se at xylografihåndverket var i ferd med å dø ut, jobbet han intenst for å fornye og holde yrket, verdigheten og bestillingene oppe på et anstendig nivå.
I 1900 mottok han nok en gang arbeidsstipendium fra Johan Finnes legat for å videreutvikle sine vakkert utførte portrett-xylografier av "bekjendte Nordmænd". Våre tre ledende xylografer, Hans Christian Olsen, Ludvig Bernhard Hansen og Holter fant en siste utvei i å skjære store, helsides portretter. Mens Olsen og Hansen viet seg til å skjære førstesider til ukebladene, utga Holter xylografiske ettbladstrykk, i minst like stort format som ukebladene hadde, av diverse kjente personer. Blant dem ble portretter var Fridtjof Nansen, Bjørnstjerne Bjørnson, Wilhelm Peters, de kongelige, Fritz Thaulow, Gustav Vigeland o.s.v..
Enkeltarbeider
I 1892 laget Holter et Portræt af Bjørnstjerne Bjørnson. Bjørnson var såre fornøyd med prøven han fikk tilsendt fra Holter året før:
Planen var å gjengi dikteren i profil, med et dikt, og med Bjørnsons signatur gjengitt i faksimile.
Men så kom Bjørnson til å omstemme seg:
Platene ble trykket i Centraltrykkeriet i Kristiania.
Minst like henrykt var Fritz Thaulow over hva han fikk se av Holters arbeider:
I sær portrettet han skar av Gustav Vigeland i helsetrøye og med skulptørhammeren i hånda førte til stor oppmerksomhet. Vigeland ville ikke ha noe med Holter å gjøre og kastet ham ned trappa fra sitt atelier, men Holter børstet av seg og banket på en gang til: ”Nå er du der igjen da?” spurte Vigeland da han åpnet døren. ”Ja, jeg vil ikke gå før jeg får sagt i hvilket ærend jeg er her,” svarte Holter. Han ville at Vigeland skulle sitte modell for ham. Det ville billedhuggeren absolutt ikke, men han må ha vært ganske imponert over motet som den godt voksne xylografen utviste og ga ham et fotografi som var tatt av ham selv i arbeidsantrekket.
Etterpå må Vigeland ha ant uråd og at hans skjebne lå i xylografens hender, for han sendte ham et brev og gjorde det klart at uansett resultat så var de begge kunstnere, og han ville aldri komme til å kommentere sitt portrett. Det var det derimot andre som gjorde. Fra direktør Henrik Grosch (1848–1929) ved Kunstindustrimuseet mottok Holter et rosende brev, hvor det ble hevdet at han med sin fremstilling av Vigeland hadde vist en ny vei for hvordan xylografikunsten kunne gripe den nye tid og fremtidens utfordringer.
Hele serien med originalfotografiet, det xylografiske tresnittet, den støpte galvanoplaten og det ferdige trykk sto utstilt i forbindelse med Gustav Emil Holters verksted i Håndverksutstillingen på Norsk Folkemuseum fra 1959 til den ble pakket ned i 1992. Fra 2000 til 2005, og våren 2009 var trestokken med Vigelands ansikt, et par stikler, falsebein og sandputen også utstilt i montre på Ibsenmuseet i Oslo.
Norsk grafisk kunst har vel knapt utvist et høyere presisjonsnivå enn hva som ble oppnådd gjennom Gustav Emil Holters fremstilling av Gustav Vigeland. Likevel opplevde også Holter, som så mange andre dyktige xylografer, i mellomkrigsårene å måtte ta til takke som stempelskjærere og skytsengler for reklametegninger, og særlig utstilte maskiner av ulike slag, som det ikke lot seg gjøre å få liv og lys i ved rent mekanisk reproduksjon av fotografier. Så fra 1920-årene av, da sinkografien nærmest var blitt enerådende, utførte Holter for det meste tekniske saker innenfor reprobransjen; stempler og faksimiler.
Dobbeltbønder
I sjakk er dobbeltbønder to bønder av samme farge som står i samme linje. Slike bønder kan bare oppstå ved at en bonde slår en annen brikke.
Strategisk betydning
Som regel regnes dobbeltbønder som en svekkelse i stillingen. Dobbeltbønder er ikke i stand til å forsvare hverandre, og kan derfor bli utsatt for angrep. Om dobbeltbøndene er isolerte i tillegg er det en alvorlig svekkelse. I sluttspillet er dobbeltbønder dårligere til å presse frem fribønder enn andre bønder.
Reginald Arvizu
Reginald Quincy «Fieldy» Arvizu (født 2. november 1969 i Bakersfield, California) er nu metalbandet Korns bassist.
Oliver Heaviside
Oliver Heaviside (1850–1925) var en autodidakt engelsk elektroingeniør, matematiker og fysiker som hadde stor påvirkning innenfor utviklingen av teorien rund elektromagnetisme og teknologiutvikling i siste halvdel av 1800-tallet. Han utviklet matematiske teknikker for løsning av differensiallikninger (senere funnet å være lik Laplacetransformasjon), reformulerte Maxwells ligninger på formen for elektriske- og magnetiske krefter og energifluks, samt reformulerte teknikker for vektoranalyse. Selv om han var i opposisjon til det vitenskapelige etablissement gjennom det meste av sitt liv, hadde han stor innflytelse innenfor så vel praktiske som teoretiske felter, spesielt innenfor elektromagnetisme og matematikk. Han gjorde også viktige bidrag innenfor utviklingen av telefoni.
Dobbeltbønder
Strategisk betydning
I f.eks Sämischvarianten av nimzoindisk 1.d4 Sf6 2.c4 e6 3.Sc3 Lb4 4.a3 Lxc3+ 5.bxc3 (diagram) har hvit påtatt seg en dobbeltbonde i c-linjen. Bonden på c4 er svært svak og kan ikke lenger beskyttes av en bonde på b3. Den blir gjerne utsatt for angrep med ...Sa5 og ...La6. Likevel gir bonden hvit en åpen b-linje for tårnet og bonden på c3 gir støtte til sentrumsbonden på d4.
Reginald Arvizu
Før dette, startet han bandet L.A.P.D sammen med Munky og David Silveria, som også er medlemmer av Korn, og Richard Morrel (en person fra Bakersfield som ikke har relasjoner til Korn). L.A.P.D sto for «Love and Peace, Dude».
Kallenavnet «Fieldy» kommer fra en forkortelse for «Garfield», basert på Garfield med samme navn. Originalt kalte bandet han for «Gopher», på grunn av hans store kinn. Gopher ble til «Garf», Garf ble til «Garfield», og Garfield ble til «Fieldy». Hans fulle alias er «Fieldy Snuts,» som når det blir sagt høres ut som «Feel these nuts», eller «Fieldy's nuts». Det siste er også navnet på hans plateselskap.
Oliver Heaviside
Oppvekst og familie
Heaviside ble født i Kings Gate 55 (nå Plender Street) i bydelen Camden Town i London, som den yngste av fire sønner til Thomas Heaviside og Rachel West. Faren Thomas Heaviside var treskjærer, mens moren Rachel West var guvernante, blant annet hos familien Spottiswoode. , som senere ble president i Royal Society, var en av hennes elever. Familien Heaviside var svært dårlig stilt, og fattigdommen i de tidlige årene hadde varig innflytelse på sønnen Oliver.
Heaviside var kortvokst og rødhåret, og som barn fikk han skarlagensfeber noe som førte til hørselshemming. Dette gjorde at han som gutt hørte så dårlig at han ikke kunne leke sammen med de andre barna i nabolaget. Livet i Camden Town var hardt med mange mennesker som kjempet for levebrødet. Heaviside observerte tuskhandlernes sjofle triks som han foraktet. Han så også de voksnes fyll på vertshusene, noe som han selv ga som forklaring på at han ble totalavholdsmann for resten av livet.
Reginald Arvizu
Han spiller en 5-strengs Ibanez model SDGR SR5005, med navnet K-5, som selges signert av han.
Sternrapporten
Sternrapporten (Stern Review on the Economics of Climate Change) kalles populært den oppmerksomme rapport som ble skrevet av den britiske økonomen Nicholas Stern på oppdrag av den britiske finansministeren Gordon Brown. Rapporten ble publisert den 30. oktober 2006, og beskriver et scenario der følgene av global oppvarming målt i penger. Sterns rapport hevder at kostnaden for en 5 graders middeltemperaturøkning fram til år 2100, skulle koste mellom 5 til 20 prosent av det globale bruttonasjonalprodukt. Derimot hevder rapporten at det bare skulle koste 1 prosent av verdens samlede bruttonasjonalprodukt fram til år 2050 å bremse utslippene av drivhusgasser om det gjøres i god tid.
Reginald Arvizu
Hans spillerstil består slag, doble slag, dobbel klimpring, doble smell, standard fingerspill og muting med håndflaten. Hans standard strenger er: A, D, G, C, F.
Fieldy er det eneste venstrehendte medlemmet av Korn, selv om han spiller bass med høyrehånden. De fleste av Filedys bass-riffer er hiphop-inspirert. Han sier han får inspirasjon fra hvilken som helst hiphop. Ved siden av Korn, er Fieldy ansvarlig for alle korns handelsvarer, han kjøper og selger. Han finner mange design, viser dem til bandet, som vil enten være enige eller uenige. Det sies at han har satt tittelen på samtlige korn album. Fieldys første jobb var å gå fra dør til dør å selge planter, og etter det jobbet han med å vaske tepper.
Livet utenom Korn
I tillegg til Korn, har han ett rap-prosjekt på siden:Fieldy's Dreams. Han har gitt ut ett album, Rock'n Roll Gangster. Hans andre album er under produksjon.
Fieldy giftet seg med kjæresten Deena Beber tirsdag, 16. mai 2006. Korns gitarist «Munky» en akustisk gitar med nylonstrenger i bryllupet. Det er hennes første ekteskap, og hans andre. Fieldy har to døtre,Serena og Olivia Arvizu, fra hans første ekteskap med Sheela Arvizu, og han og hans nåværende kone, Deena fikk en sønn i 2007, med navnet Israel.
I ett intervju medThe Fox radio, sa Munky :
«I'm actually gonna play Spanish guitar," Shaffer says. "He asked me to play, so I'm gonna play nylon string Spanish guitar for him, and do the wedding dum-dum-de-dum, and then after that I'll get drunk» (latter).
Fieldy har startet produksjonen av hans andre soloalbum: "I'm working on another solo record," sier Fieldy. "It's heavy, man. It's gonna be totally the flipside of Fieldy's Dreams." Fieldy jobber sammen med produsent Polarbear, som også bidro på"Rock N Roll Gangster." "I've got about eight songs, instrumentals with hooks in them," sier Fieldy. "I'm singing and it's just more heavier hardcore, not really like the goofy, funny rap thing." Publiseringsdatoen på CD-en er ennå ikke fastsatt, fordi Fieldy er bare fokusert på Korn akkurat nå. Han ble valgt til bassist of the year 2005 i Englands Metal Hammer Reader's Poll.
Basser
Ibanez Soundgear SR1305 5-string (Natural finish, Lollapalooza '97 bass)
Ibanez Soundgear SR1305 5-string (Maroon, med sandpair merker på )
Ibanez Soundgear 505's (Black w/ face scratched out & Natural)
Ibanez ATK305 (Amber/ash body)
Ibanez K5TKF 5-String (Fieldy Signature/black & red)
Ibanez "K15" custom 15-string (5 courses of 3 strings, tuned Aaa – Ddd – Ggg – Ccc – Fff) – a 5-string bass with additional sets of octave strings (akin to a 12-string guitar), kommer til å bli hørt på Korns neste studioalbum.
Forsterkere
Hughes & Kettner BC 410's
2 Mesa/Boogie M-2000 heads (no mids, and a heavily tweaked 18-band EQ)
Hughes and Kettner 2x15 cabinet (på tunré)
Mesa/Boogie 4x10 cabinet
I det siste har han brukt Ampeg PR410HLF kabinett.
Effekter
Sans Amp Pedal EQ Boost Pedals
Solo album
Rock'n Roll Gangster (22nd January, 2002)
Fieldy's Nightmare - Sobriety (TBA)
Produsent
Videodrone – Videodrone (February 23, 1999)
Oliver Heaviside
Oppvekst og familie
En liten arv tillot familien å flytte til en bedre del av Camden da han var 13 år. Der ble han sendt til Camden House Grammar School. Han var en flink elev (for eksempel ble han rangert som nummer 15 av 500 studenter i 1865), men til tross for dette kunne ikke foreldrene holde ham på skolen etter at han var fylt 16 år. Dermed ble det til at han fortsatte å studere på egen hånd det neste året. Ut over dette hadde han ingen videre formell utdanning.
Start på yrkeskarrièren
Heavisides filleonkel var professor Charles Wheatstone (1802-1875), en av de opprinnelige oppfinnerne av den første kommersielt vellykkede telegrafen i 1830-årene, og en internasjonalt anerkjent ekspert på telegrafi og elektromagnetisme. Wheatstone fikk tidlig interesse for sin nevøs utdanning og i 1867 ble han sendt nordover for å arbeide sammen med sin eldre bror Arthur som administrerte ett av Wheatstones telegrafselskaper i Newcastle upon Tyne.
To år senere tok Heavisides jobb som telegrafist ved det danske Store Nordiske Telegraf-Selskab. Dette selskapet arbeidet med å legge en kabel fra Newcastle til Danmark med britiske entreprenører, og Heaviside ble snart tekniker i selskapet. Han fortsatte å studere mens han var i arbeid, og i en alder av 22 år publiserte han en artikkel i det prestisjetunge Philosophical Magazine. Tittelen på denne var «Den beste ordningen for å bruke Wheatstone-broen for å måle en gitt resistans med et gitt batteri». Artikkelen fikk positive mottagelser fra fysikere som uten hell hadde forsøkt å løse dette algebraiske problemet, blant annet William Thomson og James Clerk Maxwell.
Han publiserte også en artikkel om dupleksmetoden for en telegraflinje, og gjorde narr av R. S. Culley som var sjefingeniør for Post Office-telegrafen. Culley hadde nemlig tidligere forkastet dupleks som en umulig og upraktisk løsning på et problem for telegrafoverføring. Senere i 1873 søkte Heaviside om å bli medlem av Society of Telegraph Engineers, men ble avvist med kommentaren at «de ikke ønsker telegrafbetjenter som medlemmer». Dette opphisset Heaviside som spurte sin venn Thomson om støtte, og dermed ble han innvalgt, «på tross av P.O.-snobbene».
I 1873, da Heaviside var 23 år, hadde han støtt på James Clerk Maxwells nylig publiserte og berømte tobindsverk A Treatise on Electricity and Magnetism. I sin alderdom fortalte Heaviside om denne hendelsen: «Jeg husker min første titt på den store avhandlingen til Maxwell da jeg var en ung mann... Jeg så at den var stor, større og størst, med uhyre muligheter i sin kraft... Jeg var fast bestemt på å mestre boken og satt i gang å arbeide med den. Jeg var veldig uvitende. Jeg hadde ingen kunnskap om matematisk analyse ( jeg hadde bare lært skolealgebra og trigonometri som jeg stort sett hadde glemt) og med dette var arbeid lagt ut for meg. Det tok meg flere år før jeg kunne forstå så mye som jeg muligens kunne. Så jeg satte Maxwell til side og fulgte min egen kurs. Og da kom mine fremskritt mye raskere... Det skal være klart at jeg forkynner evangeliet ifølge min tolkning av Maxwell.»
Heaviside drev sin egen forskning på fritiden og bidrog til å utvikle en teori for overføringslinjer (bedre kjent som telegrafligningene). Han viste blant annet matematisk at jevnt fordelt induktans i en telegraflinje vil redusere både demping og forvrengning av signalet. Dersom induktansen var stor nok og motstanden i isolasjonen ikke er for høy, ville transmisjonen kunne bli uten forstyrrelser, samt at strømmer av alle frekvenser ville ha lik hastighet. Heavisides ligninger ble dermed viktig for den videre utviklingen av telefoni.
Utvikling av teorier for elektromagnetisme og praktiske anvendelser
Fra 1882 til 1902, med unntak av tre år, bidrog han jevnlig med artikler til tidsskriftet The Electrician. Dette tidsskriftet ville forbedre sitt faglige nivå og han ble derfor betalt 40 pund per år for sitt bidrag. Beløpet var neppe nok til å leve av, men hans krav til tilværelsen var små og han likte å gjøre det han selv ville. Mellom 1883 og 1887 var hans bidrag i gjennomsnitt to til tre artikler per måned og disse dannet senere størsteparten av hans Electromagnetic Theory og Electrical Papers.
I 1880 forsket Heaviside på skinneffekt i telegraflinjer. Samme år patenterte han koaksialkabelen i England.
I 1884 forandret han på arbeidet til Maxwells om elektromagnetisme som opprinnelig hadde en tungvint form (Maxwells analyse hadde på dette tidspunktet blitt omgjort til evaternioner.) Heaviside omformet på sin side Maxwells ligninger til den moderne vektorterminologien som i dag er vanlig. Han introduserte de matematiske begrepene curl og divergens som er operatorer i vektorregning. I tillegg introduserte han begrepene magnetisk flukstetthet B, Elektrisk felt E, elektrisk strømtetthet J og elektrisk ladningstetthet ρ i forbindelse med Maxwells likninger. Dermed kunne tolv av de opprinnelige tjue ligningene med tjue ukjente kortes ned til de fire differensialligninger med to ukjente.
Denne formen er i dag kjent som Maxwells ligninger. De fire reformulerte maxwellske ligninger beskriver statiske og bevegelige elektriske ladninger og magnetiske dipoler, samt forholdet mellom de to som er elektromagnetisk induksjon. Mindre kjent er at Heavisides bearbeidelse av ligningene og Maxwells opprinnelige form, ikke er akkurat den samme. En fordel med Heavisides form er at det er lettere å gjøre dem kompatible med kvantefysikken.
Lulu’s Back in Town
«Lulu's Back in Town» er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Harry Warren og Al Dubin til musikalen Broadway Gondolier (1935).
Oliver Heaviside
Utvikling av teorier for elektromagnetisme og praktiske anvendelser
Mellom 1880 og 1887 utviklet Heaviside operatoralgebraen som en metode for å løse differensialligninger ved å forvandle dem til ordinære algebraiske likninger. Dette forårsaket store kontroverser da konseptet ble introdusert på grunn av mangel på stringens i utledningene. Han ble berømt for sin kommentar til kritikken: «Matematikk er en eksperimentell vitenskap og definisjoner kommer ikke først, men senere.» Ved en annen anledning uttalte han noe mer defensivt: «Jeg nekter ikke å spise middag selv om jeg ikke forstår prosessen med fordøyelsen.»
I 1887 arbeidet Heaviside sammen med broren Arthur på en artikkel med tittel «The Bridge System of Telephon». Publisering av artikkelen ble imidlertid blokkert av Heavisides overordnede William Henry Preece, sjefen for Post Office, fordi en del av forslaget var at seriekoblede spoler ble foreslått å skulle settes inn i telefon- og telegraflinjer for å øke selvinduktansen. Dette for å korrigere forvrengningen som da var et problem. Preece hadde nemlig på denne tiden erklært at selvinduktans var den store fiende til støyfri overføring. Heaviside var også overbevist om at Preece stod bak oppsigelsen av redaktøren av tidsskriftet The Electrician, noe som førte til at Heaviside fikk et opphold i sin langvarige artikkelproduksjon (helt til 1891) Dette var én av flere episoder i det langvarige fiendskapet mellom Preece og Heaviside. Heaviside anså Preece å være matematisk inkompetent, en vurdering som også ble støttet av hans biograf Paul J. Nahin: «Preece var en mektig embetsmann, enormt ambisiøst, og i noen bemerkelsesverdige måter, absolutt dum.» Preece motivasjon i å undertrykke Heavisides arbeid var å beskytte sitt eget omdømme, samt unngå å måtte innrømme egne feil.
Madrid
Madrid er hovedstaden og den største byen i Spania og den autonome regionen Madrid. hadde innbyggere per, og i storbyområdet bor det om lag 6,5 millioner mennesker. Dette gjør den til den tredje største byen i EU. Madrid ligger midt i Spania på 667 meter over havet og dekker et areal på 604,3 km².
Byen ligger på den vestre bredden av elva Manzanares.
Historie
Arkeologiske funn viser at det har vært bosetning i Madrid-området fra forhistorisk tid.
På 800-tallet anla maurerne en borg (alcázar), Mayrit, på samme sted som slottet i Madrid nå ligger, for å beskytte den nordlige innfarten til Toledo. Byen ble i 1038 gjenerobret fra maurerne og ble en del av kongeriket Castilla. Etter dette falt byen tilbake til en søvnig, landsens tilværelse. Mange av de første kristne innbyggerne var munker som etablerte klostre på stedet, og etter en tid hadde byen også nitten kirker. Jøder og arabere ble fordrevet til forstedene. I 1199 fikk Madrid retten til som by å bli representert ved hoffet i Castilla. I 1201 ga kong Alfonso VIII gjennom et charter Madrid retten til å regulere et byråd, en rett som ble utvidet i 1222 av Fernando III av Castilla.
Oliver Heaviside
Utvikling av teorier for elektromagnetisme og praktiske anvendelser
Dette tilbakeslaget fikk Heaviside til å snu oppmerksomhet mot elektromagnetisk stråling. I to artikler i 1888 og 1889 beregnet han deformasjonene av elektriske og magnetiske felt rundt en ladning i bevegelse, samt effekter som skjer når disse feltene forplanter seg fra et medium til ett annet. Dette innebar en prediksjon av det som nå er kjent som tsjerenkovstråling, og inspirerte hans venn George FitzGerald til å foreslå det som i relativistisk fysikk er kjent som lengdekontraksjon eller Lorentz–FitzGerald kontraksjon.
Madrid
Historie
I 1561 flyttet spanskekongen sin residens til byen, og i 1606 ble byen den offisielle hovedstaden i Spania. Under den spanske arvefølgekrigen ble byen i 1706 erobret av britiske og portugisiske styrker. Mellom 1808 og 1813 ble byen kontrollert av franske styrker, og Napoleons bror Joseph Bonaparte var konge.
Oliver Heaviside
Utvikling av teorier for elektromagnetisme og praktiske anvendelser
I 1889 var Heaviside den første til å publisere en riktig avledning av den magnetiske kraften som virker på en bevegelig ladet partikkel, det som i dag er kjent som lorentzkraften.
Madrid
Historie
Under den spanske borgerkrigen hadde venstresiden, republikanerne, sin sterkeste oppslutning i Madrid. Allerede i 1936 ble byen beleiret av Francisco Francos tropper, men motstanderne hadde forskanset seg i fjellene, og klarte å motstå alle angrep. Byen ble ikke erobret av Falangen før i mars 1939, bare få dager før borgerkrigen ble avsluttet.
Oliver Heaviside
Utvikling av teorier for elektromagnetisme og praktiske anvendelser
På slutten av 1880-årene og begynnelsen av 1890-årene arbeidet Heaviside med konseptet om elektromagnetisk masse. Heaviside behandlet dette som materiale med masse som er i stand til å produsere de samme effektene. Wilhelm Wien verifiserte senere Heavisides uttrykk (for lave hastigheter).
Madrid
Historie
Byen regnes som et senter for handel og kultur for hele den spansktalende verden, og dette har blant annet også medført stor innvandring fra Latin-Amerika og Afrika. Etterkrigstiden har vært en ekspansiv periode for byen, særlig etter at Spania i 1986 ble medlem av EU.
Oliver Heaviside
Utvikling av teorier for elektromagnetisme og praktiske anvendelser
I 1891 anerkjente Royal Society Heavisides bidrag til den matematiske beskrivelsen av elektromagnetiske fenomener ved å gi ham tittelen Fellow av Royal Society. Året etter viet Philosophical Transactions of the Society (norsk: Vitenskapelige transaksjoner fra Royal Society) mer enn femti sider til hans vektormetoder og teorier om elektromagnetisme. I 1905 ble Heaviside gitt en æresdoktortittel ved Universitetet i Göttingen.
Madrid
Historie
Under Terrorangrepet 11. mars 2004 ble byen rystet av flere eksplosjoner ombord på pendlertog. 191 mennesker ble drept og over 1 400 personer skadet.
Byen Madrids navn er nevnt første gang i 939 og var den gang en liten befestet by som ble kalt Magerit.
Lulu’s Back in Town
Sangen ble popularisert av Fats Waller i midten av 1930-årene og i 1950-årene av Mel Tormé.
Norsk versjon
Finn Evensen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Gunnhild er i byn».
Lønnsarbeid
Arbeid eller lønnsarbeid er aktiviteter eller deltakelse i yrkeslivet som gir lønnsinntekt. Hva som betraktes som arbeid, varierer både over tid og på tvers av kulturer. Arbeid blir likevel oftest knyttet til posisjoner i yrkeslivet som gir inntekt. Arbeidskraftens formidling og pris (lønn) foregår og fastsettes i arbeidsmarkedet.