cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Scandinavian Airlines
Operasjoner
De fleste flyvningene til SAS har utgangspunkt i selskapets tre huber. Den største er ved Københavns lufthavn, som er hovedbase for selskapets europeiske- og interkontinentale rutetrafikk. Noe mindre baser finnes ved Stockholm- og Oslo lufthavn, hvorfra SAS har omfattende innenrikstrafikk, samt tilbyr en rekke destinasjoner i Europa og enkelte interkontinentale destinasjoner. Selskapet flyr i høy frekvens på «hovedstadstriangelet», og mater passasjerer mellom de tre hubene.
Rutenettet i sin helhet har hovedtyngde på skandinaviske og europeiske destinasjoner. De fleste hovedsteder i Europa og øvrige større finanssentra og turistdestinasjoner i Vest-Europa trafikkeres av SAS. I tillegg trafikkerer selskapet enkelte interkontinentale destinasjoner i Nord-Amerika, Midtøsten og Asia.
Drift
De ansatte i SAS er organisert i en rekke fagforeninger ut ifra land og posisjon innenfor selskapet. Totalt var 13,479 personer ansatt i SAS i 2011, og samme år hadde selskapet en omsetning på SEK 36,7 milliarder.
Konsernstruktur
SAS AB har et antall datterselskaper. SAS Norge, SAS Danmark og SAS Sverige er de største.
Eierskap
Eierskapet i SAS er fordelt mellom den svenske og den danske stat og private aktører, og fram til oktober 2016 var fordelingen på 50 % av morselskapet SAS-gruppens aksjer. Den 27. juni 2018 solgte den norske staten alle sine aksjer i selskapet.
Følgende aksjonærer hadde mer enn én prosent eierandel i SAS-gruppen per 31. oktober 2021:
Ronda Alta
Ronda Alta er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Scandinavian Airlines
Nøkkeltall
Tallene er for kalenderår, unntatt oversikten for 2012 som omfatter perioden 1. januar til 31. oktober. Selskapet har besluttet at dets fiskale år vil gå fra 1. november til 31. oktober, i stedet for kalenderår. Det inneværende fiskalåret startet derfor 1. november 2013, og slutter 31. oktober 2014. Netto inntjening i tabellen nedenfor inkluderer ikke netto resultat for SAS, som i perioden 2008–2010 var et underskudd på 11,3 mrd. svenske kroner.
Partnere
Utover samarbeidet SAS har med sine alliansepartnere i Star Alliance og øvrige flyselskap i SAS-gruppen har selskapet også en rekke avtaler med andre aktører. SAS har inngått strategiske samarbeid med blant andre Lufthansa, Swiss og Austrian Airlines, som omfatter rutesamarbeid og rutekoordinering for å effektivisere transitt mellom SAS' og partnernes nettverk.
SAS har også partnere i andre bransjer – mange av dem gjennom sitt fordelsprogram EuroBonus, hvor kjøp av tjenester blant annet hos utvalgte bilutleiefirma, hoteller, kredittkortselskaper og butikkjeder gir poengopptjening.
Logo og fargeskjema
SAS’ fly har, med unntak av de operert av SAS Braathens og SAS Norge fra 2004 til 2011, SAS Commuter fra 1988 til 2004 og SAS Snowflake fra 2003 til 2004 hatt en universell utformet logo og et helhetlig fargeskjema på hele flåten siden starten. Et element som har gått igjen i de tre fargeskjemaene er stiliserte utgaver av de tre skandinaviske flaggene. Fonten brukt i logoen er også tilnærmet uforandret siden starten.
Serviceprofil
SAS drives som et fullservice nettverkselskap i alle sine operasjoner. I det ligger det at selskapet tilbyr en rekke tjenester for sine kunder både på bakken og i luften utover selve flytransporten, at selskapet har utstrakt samarbeid med andre aktører og at det opereres med ulike klasser om bord.
Klasser om bord
Fra 2013 ble economy-, economy extra- og business-klasse på skandinaviske og europeiske flyvninger erstattet med bookingklassene Go og Plus. På interkontinentale flygninger tilbys fortsatt business-klasse. De ulike bookingklassene gir følgende fordeler: Alle tre har SAS app, mobilinnsjekk, kaffe og te og SAS Credits.
Lounger
SAS tilbyr tilgang til egne og eksterne lounger for enkelte av sine passasjerer. Adgang avhenger av billettype, EuroBonus- eller Star Alliance-nivåstatus.
Passasjerer med dagsaktuell Plus-billett med SAS på selskapets europeiske rutenett har automatisk adgang til selskapets lounger. På interkontinentale flyvninger har passasjerer med business-klassebillett tilgang til alle SAS' lounger, i tillegg til partnerlounger. Passasjerer med Plus-billett på interkontinentale flyvninger har tilgang til SAS' egne lounger og utvalgte partnerlounger. Passasjerer med Gold-status i EuroBonus, eller tilsvarende status hos andre fordelsprogram i Star Alliance har automatisk tilgang til SAS' lounger dersom passasjeren har en dagsaktuell billett med SAS eller andre Star Alliance-medlemmer.
EuroBonus
EuroBonus er SAS' fordelsprogram, og ble lansert i 1992. Fordelsprogrammet gjør det mulig for selskapets kunder å samle opp bonuspoeng ved flyreiser og ved kjøp av tjenester av partnerselskaper. Bonuspoengene kan i sin tur benyttes til kjøp av flyreiser, oppgradering av billetter om bord eller kjøp av andre varer hos SAS. EuroBonus fungerer dessuten som fordelsprogram for de øvrige flyselskapene i SAS-gruppen.
Fordelsprogrammet har fire medlemsnivå: Basic, Silver, Gold og Diamond. Basic-status er det laveste nivået, og gir ingen fordeler utover muligheten til å samle poeng. Silver-status nås ved å enten fly 20 flyvninger hos SAS eller Widerøe innenfor en gitt kvalifiseringsperiode, eller ved å tjene 20,000 grunnpoeng i samme periode. Silver-kunder får blant annet tilgang på business-innsjekk uavhengig av billettype, økt bonusopptjening og mulighet til å sjekke inn ekstra bagasje uten tilleggsbetaling. Det nest høyeste nivået – Gold nås ved å fly 45 flyvninger hos SAS eller Widerøe, eller ved å tjene 45,000 grunnpoeng i løpet av kvalifiseringsperioden. Blant fordelene for Gold-kunder er fri adgang til selskapets lounger, Fast Track-sikkerhetskontroll og prioritert ombordstigning og bagasje. Det høyeste nivået – Diamond nås ved å fly 90 flyvninger hos SAS eller Widerøe, eller ved å tjene 90,000 grunnpoeng i løpet av kvalifiseringsperioden. I tillegg til de samme fordelene som gjelder for Gold-kunder, har disse også fordelen av at opptjente poeng ikke forfaller så lenge en er Diamond-medlem, ingen gebyrer ved bestilling av bonusreiser, bud på oppgradering teller 30 % mer, gratis drikke i SAS Go på ruter der det tilbys salg om bord, samt velge en «goodie bag»
Det finnes også et femte «uoffisielt» medlemsnivå kalt Pandion. Nivået tildeles personlig av SAS' administrerende direktør til selskapets 1,500 beste kunder. Medlemslisten revalueres årlig, og avhenger av hvor mye penger kunden legger igjen i SAS fremfor antall flyvninger. Blant Pandion-kunders fordeler er garantert plass ombord selv ved overbooking og «eksklusiv service».
I kjølvannet av SAS' oppkjøp av Braathens i 2002 ble det lagt ned et forbud om å tilby bonuspoeng på flyreiser innenriks i Norge for å hindre at SAS ble satt i en monopolsituasjon. I 2013 klaget SAS forbudet inn til EFTAs overvåkingsorgan med det grunnlag at forbudet var i strid med EØS-avtalen. Forbudet ble hevet den 16. mai 2013.
Fast Track
Fast Track-sikkerhetskontroll er egne sluser i sikkerhetskontrollene ved utvalgte lufthavner SAS trafikkerer, som skal gi raskere passering. Tilgang gis til passasjerer med Plus- eller business-klassebillett, samt til passasjerer med EuroBonus Gold-status.
Destinasjoner
SAS' rutenett dekker de fleste større- og mellomstore lufthavner i Norge, Sverige og Danmark, samt større lufthavner i Europa. Selskapet har også et lite antall ruter til destinasjoner i Nord-Amerika, Midtøsten og Asia. De fleste høyfrekvensrutene trafikkeres fra selskapets tre hovedbaser i København, Oslo og Stockholm, og populære ferieruter trafikkeres dessuten også fra større regionale lufthavner.
Noen av destinasjonene SAS opererer utenfor Europa er:
I tillegg har SAS avtaler med mange av partnerne, som tilbyr "connection-flight".
Partner- og rutesamarbeidsavtaler
Utover samarbeidet med selskaper i Star Alliance har SAS partner- eller rutesamarbeidsavtaler med følgende flyselskaper:
Business
Business-klasse tilbys kun på selskapets langdistanseflygninger, som opereres med Airbus A330- og A350-fly. Disse flyene er utstyrt med henholdsvis 32 og 40 businessklasseseter. Seteradene er plassert med et mellomrom på 77 tommer (196 cm), og de er såkalte «Flat Beds» som kan lenes 180 grader tilbake. Setene er også utstyrt med personlig TV-skjerm med video on demand og strømuttak.
Plus
Om bord i selskapets øvrige fly reserveres fremre del av kabinen for Plus-passasjerer. Disse passasjerene har også muligheten til å reservere sete ved nødutgang eller helt foran i kabinen, hvor det er større benplass. SAS' Boeing 737-800-fly har 30 tommer (76 cm) mellom seteradene. Airbus A319 og A321, Boeing 737-600 og 737-700, Canadair CRJ-200 og CRJ-900 har alle 31 tommer (79 cm) mellom seteradene. Selskapets McDonnell Douglas MD-80-fly hadde 32 tommer (81 cm) mellom seteradene.
Go
På SAS' langdistanseflygninger er det 32 tommer mellom seteradene i Go. Selskapets Airbus A330- og A350-fly er utstyrt med henholdsvis 174 og 228 standard økonomiklasseseter. Disse har også personlig TV-skjerm med video on demand. På øvrige flyvninger reserveres bakre del av flyet for Go-passasjerer. Hvor langt frem billettklassen starter avhenger av antallet passasjerer i Plus. Mellomrommet mellom setene er det samme som i Plus om bord resten av flåten.
Flåtefornyelse
SAS' flåte består av en rekke ulike flytyper fra forskjellige fabrikanter, og er levert i ulike konfigurasjoner. Selskapet har derfor igangsatt et flåtefornyelsesprogram for å få en mer moderne, klimavennlig og strømlinjeformet flypark med en mer uniform setekonfigurasjon om bord. Selskapets siste McDonnell Douglas MD-80-fly – som hovedsakelig gikk i dansk og svensk produksjon ble faset ut i oktober 2013, og ble erstattet neste generasjons Boeing 737- og Airbus A320-fly. De eldre Boeing 737-flyene som SAS tok over etter Braathens-emisjonen i 2004 ble faset ut i desember 2013 og er erstattet av neste generasjons Boeing 737-fly.
I 2013 bestilte SAS 8 Airbus A350-900- og 4 Airbus A330-fly, som skal erstatte deler av dagens langdistanseflåte. De første A330-flyene leveres fra 2015, mens A350-flyene leveres fra 2018. Inntil syv av flyene i dagens langdistanseflåte som ikke umiddelbart skal erstattes vil få oppgraderte kabiner innen 2015.
Tidligere fly
Oversikten omfatter fly operert av; eller på vegne av ESAS, OSAS, SAS og de øvrige SAS-markedsførte flyselskapene, men ekskluderer fly operert av individuelle selskaper i SAS-gruppen. Listen er i kronologisk rekkefølge fra når første fly ble satt i trafikk.
SAS Braathens og SAS Norge
SAS Braathens ble etablert da den norske delen av SAS og Braathens fusjonerte til ett selskap i 2004. Selskapet var heleid av SAS-gruppen, men opererte med et eget driftssertifikat og med egne flyselskapskoder. Selskapet hadde sin hovedbase ved Oslo lufthavn, og var Norges største flyselskap. Hovedkontoret lå på Fornebu. Flåten utgjorde i underkant av 60 Boeing 737-fly tidligere tilhørende den norske delen av SAS og Braathens, og selskapet trafikkerte de fleste stamlufthavner i Norge og større lufthavner i Vest-Europa.
I 2007 skiftet selskapet navn til SAS Norge, og ble knyttet tettere sammen med resten av SAS-konsernet da det sammen med SAS Sverige, SAS Danmark og SAS International ble en av de fire SAS-enhetene innenfor SAS-gruppen. I 2009 fusjonerte alle de nasjonale enhetene i ett SAS, og driften av SAS Norge som egen enhet ble avviklet.
SAS Commuter
SAS Commuter var et datterselskap av SAS-gruppen som ble opprettet den 1. desember 1988. Selskapet trafikkerte kortdistanseruter innenriks i Skandinavia, og fra Sverige og Danmark til enkelte europeiske destinasjoner. Driften var delt i fire merkenavn: Eurolink fra og i Danmark, Norlink i Nord-Norge, Swelink fra og i Sverige og Westlink på Vestlandet. Selskapet opererte en flåte bestående av ulike turboprop-fly, og matet passasjerer fra regionale lufthavner til SAS' baser, med sikte på transitt videre på selskapets europeiske rutenett.
Selskapet ble avviklet som egen enhet i 2004. Operasjonene i Norge ble implementert i SAS Braathens, mens den svenske og danske driften ble implementert som en del av SAS Sverige og SAS Danmark.
SAS Snowflake
SAS Snowflake var et datterselskap i SAS-gruppen som ble opprettet den 13. mars 2003 og som tilbød punkt-til-punkt-lavprisflygninger. Produktet var modellert etter europeiske lavprisselskaper som Ryanair og EasyJet. SAS Snowflake fløy hovedsakelig fra København og Stockholm til populære feriedestinasjoner i Sør-Europa. Selskapet opererte som en del av SAS, og fløy derfor med fly eid av morselskapet og med SAS-personell om bord. Enkelte av flyene i deres produksjon ble imidlertid malt i SAS Snowflake-farger.
Selskapet ble nedlagt som egen enhet i 2004 etter drøyt et års drift, og Snowflake-produktet ble i stedet delvis implementert på de billigste billettklassene på utvalgte kortdistanseruter fra København.
Scanair
Scanair var et dansk, senere skandinavisk, flyselskap opprettet som et konsortium med SAS og en rekke andre investorer som deltagere i 1961. Selskapet fokuserte på pakkereiser fra Skandinavia til destinasjoner i Sør-Europa, og var i så måte det første virkelige skandinaviske charterselskapet. I 1966 ble Scanair omstrukturert til et syndikat, og ble innlemmet som et heleid datterselskap av SAS-gruppen med 3/7 svensk-, 2/7 dansk- og 2/7 norsk eierskap. En rekke av SAS' større jetfly ble brukt i selskapets produksjon, blant andre Douglas DC-8, DC-10 og Boeing 747–200 som åpnet for flyvninger til mer eksotiske destinasjoner.
Tross sterke passasjertall slet Scanair på hele 1980-tallet med store underskudd. Den 1. januar 1994 gikk selskapet ut av SAS-gruppen da det slo seg sammen med danske Conair, og etablerte det nye flyselskapet Premiair.
Aagot Normann
Aagot Normann (født 29. juli 1892 i Bergen, død 22. februar 1979 i Bergen) var en norsk svømmer. Hun satte 2 norske rekorder på 100 m fri på kortbane og hun deltok på 100 m fri under Sommer-OL 1912, første gang svømming var på programmet for damer.
Flekkbåndmåler
Flekkbåndmåler (Xanthorhoe ferrugata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet over hele Norge. Den ligner sterkt på rosa båndmåler (Xanthorhoe spadicearia), men er vanligvis mørkere på farge. Det sikreste kjennetegnet for å skille de to artene er at den hvite innerkanten på forvingens brede, mørke tverrbånd har en tydelig "tann" hos flekkbåndmåleren, ikke hos rosa båndmåler.
Utseende
En nokså liten (vingespenn 18 – 23 mm), slank, brokete farget måler. Den ligner rosa båndmåler, men er som oftest mørkere på farge, det brede vingetverrbåndet vanligvis svartgrått. Forvingen er lysbrun ved roten, i midten med et bredt tverrbånd som vanligvis er mørkt askegrått, men det kan også være rødbrunt. Innerkanten av dette båndet har en markert "tann" nær fremkanten som mangler hos rosa båndmåler. Ytterkanten er trekantet utbuktet rundt midten. Båndet er kantet med hvitt på begge sider. Utenfor det brede båndet er det en brun flekk ved vingens fremkant og to, vanligvis klart skilte, svarte flekker bak denne. Vingens ytterkant er lysgrå. Bakvingen er silkeaktig lysgrå uten markerte tegninger. Larven er lang og slank, naken bortsett fra noen korte børster, grå med noen mørkere flekker på ryggen.
Levevis
Larven kan finnes på mange forskjellige lave planter. Denne arten har to generasjoner hver sommer i sør, med voksne sommerfugler i mai – juni og i august. Lenger nord har den bare én generasjon, som er voksen i juni – juli. Den flyr om natten.
Utbredelse
Flekkbåndmåleren er holarktisk, det vil si den forekommer både i den palearktiske sone (over det meste av regionen) og i Nord-Amerika (mangler i sentrale områder). I Norge er den funnet over hele landet, men forekomsten på Vestlandet og i Nord-Norge ser ut til å være litt spredt.
Fylkesvei 1738
Fylkesvei 1738 går mellom Doglo og Jessnes i Ringsaker kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 69 (Hedmark).
Avantgardistisk metall
Avantgardistisk metall (også kjent som avant-metall eller eksperimentell metall) er undersjanger av heavy metal, som løselig definert ved bruken av eksperimentering og innovasjon, elementer fra avantgardistisk musikk, inkludert ikke-standardiserte og ukonvensjonelle lyder, instrumenter, sangstrukturer, spillestil og sangteknikker. Avantgardistisk metall er påvirket av progressiv rock og ekstremmetall, særskilt death metal, og er nært beslektet med progressiv metal. Avantgardistisk metall har sin opprinnelse i Sentral-Europa på begynnelsen av 1980-tallet. En del lokale miljøer er blant annet Los Angeles, San Francisco Bay Area, Boston, og Seattle i USA, Oslo i Norge, og Tokyo i Japan.
Avantgarde kontra prog-metal
Avantgardistisk metall kan til tider forveksles med progressiv metal, som har kompliserte og varierte oppbygninger, hastigheter og stilarter, en kompleks sjanger fordi musikken er meget teknisk og vokalen er operainspirert med stor dynamikk og variasjon. Det er det eksperimentelle og nyskapende i avant-garde metal som virkelig skiller disse sjangerne. I andre tungmetall-sjangre er det ofte en ideologi eller estetikk som er kjennetegn, mens i avant-garde er det ikke slike fellesnevnere.
Band
De tidligste avantgardistisk metall-bandene var blant andre Master's Hammer og Celtic Frost. Blant norske band i sjangeren er Arcturus, Solefald DHG, Ulver, Fleurety og Ved Buens Ende.
Athenske demokrati
Athensk demokrati utviklet seg i tiden rundt 400-tallet f.Kr. i den greske bystaten (polis) Athen, bestående av byen Athen og det omliggende landbruksområdet Attika. Det er et av de første demokratiene i verden. Andre greske bystater organiserte seg også i demokratier, de fleste fulgte den athenske modellen, men ingen er så godt dokumentert som Athens.
Det var et system av direkte demokrati hvor deltagende borgere stemte direkte på lovgivningen og utøvende lovforslag. Deltagelse var ikke åpen for alle innbyggere i Athen: for å kunne stemme måtte man være mannlig fri borger (kvinner, slaver og innvandrere var utelukket) av myndig alder, og antallet på disse «varierte mellom 30 000 og 50 000 ut av en total befolkning på mellom 250 000 og 300 000.»
Solon (594 f.Kr.), aristokraten Kleisthenes (508–507 f.Kr.), og Efialtes (463 f.Kr.) er kjente bidragsytere til utviklingen av demokratiet i Athen. Solon innførte en timokratisk styreform ved å avskaffe gjeldsslaveri og redusere aristokratiets makt, mens Kleisthenes og Efialtes videreutviklet dette til et fullverdig demokrati ved å innføre institusjoner som forsamlinger basert på geografisk tilhørighet fremfor rikdom, ytringsfrihet, ostrakisme m.m.
Frank Sve
Politisk virke
Han var ordfører i Stranda kommune fra 2002 til 2011. Han vant ordførervalget i 2002 med 36,2 % av stemmer. Han ble gjenvalgt i 2007 og satt til 2011 da Senterpartiet (Sp) overtok ordførervervet. Frank Sve har vært medlem av fylkestinget i Møre og Romsdal siden 2003.
Sve var fylkesleder i Møre og Romsdal FrP fra 2004 til 2010 og igjen fra 2014.
Athenske demokrati
Den demokratiske lederen som satt lengst var Perikles. Etter hans død ble demokratiet i Athen to ganger kortvarig avbrutt av oligarkiske omveltninger mot slutten av Peloponneskrigen. Det demokratiske systemet ble modifisert noe etter at det ble gjeninnført under tyrannen Eukleides etter det brutale fåmannsveldet, og det er dette demokratiet vi finner best omtalt i kildematerialet fra perioden. Demokratiet ble undertrykt av kongeriket Makedonia i 322 f.Kr. De athenske institusjoner ble senere gjenopprettet, men hvor nært de var et virkelig demokrati er diskutabelt.
Frank Sve
Bakgrunn
Frank Sve har yrkesfaglig bakgrunn som industrisnekker. Han har blant annet vært driftsleder i møbelindustrien.
Athenske demokrati
Etymologi
Ordet er dokumentert av Herodot som skrev en del av den første bevarte prosa på gresk, men det kan antagelig ikke ha vært før 440 eller 430 f.Kr. Det er heller ikke sikkert at ordet demokrati eksisterte da de politiske systemene som ble kalt demokratiske ble opprettet, men en gang rundt 460 f.Kr. er det kjent at en person hadde navnet Demokrates, en navn som muligens ble gitt som henvisning til demokratisk lojalitet; dette navnet er også blitt funnet i bystaten Temnos i Aeolis.
Et annet ord som inngår i denne sammenhengen er dêmos, vanligvis oversatt som «folket», men det har hatt vekslende betydning. De gamle oligarker brukte det i betydningen «allmuen», «de lavere klasser», med den nedsettende biklangen det har hatt helt tilbake til Iliaden. Demos betydde også «folket som helhet» i et demokrati hvor borgerfellesskapet som utøvde makten gjennom folkeforsamlingen. Datidens dokumentspråk omtalte folkeforsamlingens beslutninger som «vedtatt av demos og ikke vedtatt av ekklesia» (det greske ordet for forsamling).
Historie og utvikling
Athen var ikke det eneste polis i antikkens Hellas som hadde opprettet et demokratisk styre. Aristoteles omtaler flere andre byer, dog er det kun med referanse til Athen at det kan å spores en del særskilte hendelser på 500-tallet f.Kr. som førte til institueringen av demokrati på slutten av århundret.
Før det første forsøket på en demokratisk regjering var Athen styrt av en rekke arkonter, eller øverste myndighetspersoner, og Areopagos, en samling eldre bestående av en rekke tidligere arkonter. Medlemmene av disse institusjonene var generelt aristokrater, rike jordeierne med ættetavler tilbake i tid, og som styrte bystaten til beste for seg selv. Denne forsamlingens makt ble senere redusert under Efialtes. I 621 f.Kr. fikk lovgiveren Drakon erstattet det hittil muntlige lovsystemet med skrevne lover som skulle håndheves av en domstol.
Solons reformer
På 500-tallet f.Kr. hadde aristokratiet politisk monopol i sådan grad at noe måtte gjøres. Solon, den fremste arkont på den tiden og stamfar til Platon, ble gitt oppgaven å endre lovene til Athens beste. Det han gjorde var å redusere aristokratiets makt ved å avskaffe gjeldsslaveriet, og ved å gi vanlige borgere rett til å delta i forsamlingsmøter. Han opprettet en folkeforsamling kalt ekklesia (det greske ordet for forsamling) som var åpen for alle mannlige voksne borgere som eide eiendom, og denne overtok mange av funksjonene som areopagos tidligere utøvde. I tillegg ble det opprettet en rådsforsamling (boule) hvor 400 vanlige borgere (100 fra hver av Athens fire grupper) satt og styrte den politiske agendaen. Areopagus ble da redusert til å ha en rolle som øverste domstol. Aristoteles oppsummerte i sitt verk om Athens statsforvaltning følgende resultater av reformene: gjeldsslaveri ble opphevet og den som ble krenket kunne ta sin sak til domstolen. Begge deler fremmet fellesskapet ved at det svake og fattige flertallet fikk beskyttelse mot adelens vidtgående maktmisbruk. Rettssikkerhet ble athenernes kriterium til et sivilisert politisk system, og likhet for loven ble ansett som demokratiets grunnprinsipp. Konsekvensen av Solons reformer ble ikke et fullverdig demokrati, men «en timokratisk forfatning, der borgerne fikk innflytelse og privilegier etter den av de fire formuesklassene de tilhørte».
Kleisthenes' reformer
Kleisthenes er kreditert med å ha reformert Athens konstitusjon i 508 og 507 f.Kr. på en måte som for alvor la makten i hendene på folket, fremfor det gamle aristokratiet. For det første ble frie borgere i hele Attika formelt identifisert som athenske borgere - bystaten ble dermed gjort om til en politisk enhet fremfor en rent geografisk. I tillegg ble den eksisterende stammetilhørigheten gjort irrelevant; reformene satte opp ti nye stammer, hver av dem sammensatt av rundt tre tryttier, og hver av disse igjen bestående av flere demoi. Hver voksen, mannlig borger over atten år kunne bli registrert i sin deme, og ved denne registreringen ble hans borgerskap bekreftet. Alle frie, voksne athenske menn kunne med dette delta i demokratiet. For dette ble Kleisthenes av historikerne regnet som «det athenske demokratiets far». De politiske omveltningene til Kleisthenes ble ferdigstilt over de neste to generasjonene.
I de siste tiårene av 500-tallet f.Kr. gjennomgikk den athenske konstitusjon en betydelig endring, hovedsakelig ved å gi de ytre demoi en stemme i polisens politikk. Alle betydelige beslutninger ble tatt i en rådsforsamling som var åpen for alle voksne menn, inkludert de ytre demoi. Denne rådsforsamlingen, boulé, møttes en eller to ganger i måneden. En bestemt kvote av valgte årlige rådsmedlemmer kom fra hver deme i henhold til befolkningstallet; den største deme var Akharnai som sendte 22 rådsmedlemmer, mens den minste sendte kun én.
Den tredje reformbølgen ble gjennomført av Efialtes i 462-1 f.Kr. Han overtalte folkeforsamlingen til å redusere makten til Areopagus slik at denne ble en domstol for alvorlige straffesaker. På samme tid ble medlemskapet til denne domstolen åpnet for lavere samfunnslag slik at alle jordeiende borgere (ikke bare tidligere arkonter) kunne delta i den.
Demokratiets fall
Etter Athens tap under ekspedisjonen til Sicilia (415-413 f.Kr.) under Peloponneskrigen, gjennomførte en gruppe borgere en rekke steg for å begrense det radikale demokratiet som de mente førte byen til ruin. Dette endte med etableringen av et oligarki i 411 f.Kr., hvor en gruppe på 400 menn tok over styringen av staten. Dette oligarkiet varte bare i fire måneder før et demokratisk styre tok tilbake kontrollen, men krigen mot Sparta gikk dårlig og endte med athensk kapitulasjon i 404 f.Kr. Staten ble da overgitt de såkalte «30 tyranner», en gruppe oligarker oppnevnt av Sparta. Etter et drøyt år vant demokratiske krefter tilbake kontrollen, og demokratiet besto frem til Filip II av Makedonia erobret Athen i 338 f.Kr.
Institusjoner og organer
Valg ved loddtrekning var resultatet for demokratiet i Athen og som virkeliggjorde prinsippet om like muligheter for alle. Dermed kunne også fattige sitte i lønnede verv, i folkeforsamlingen og i domstolene. Perikles kunne stolt hevde, i henhold til historikeren Thukydides, at Athens positive særpreg var at fattigdom ikke var en hindring for å delta i politikken. Til sammen dannet deltakerne i folkeforsamlingen, rådet, domstolen og andre verv flere tusen deltakere, noe som skapte en uvanlig høy grad av politisk erfaring på tvers av klassestrukturene. Enhver borger var i prinsippet i kraft av sitt borgerskap kvalifisert til å ta del i statsstyret, selv om en viss grad av økonomisk uavhengighet fortsatt var en nødvendighet for direkte demokrati av Athens type. En kompleks stat som Athen, med sitt imperium og flåte, krevde kompetente politikere som kunne ofre seg for politikken på heltid. Tradisjonelt ble disse rekruttert blant de rike som hadde råd til det, men etter Peloponneskrigen dukket nye menn opp, og i de siste hundre årene med det athenske demokratiet var det kanskje til og med en tendens at slike menn dominerte.
Athens befolkning
Athenske kvinner hadde ingen politisk rolle, og ble kun anerkjent som athenske borgere for ekteskap og for å føde barn. En mann var kvalifisert som athensk borger om han hadde athenske foreldre på begge sider. Paradoksalt nok var kvinner mer undertrykt i Athen enn noen annen gresk bystat. Juridisk sett hadde de samme rettigheter som barn, de kunne ikke eie eiendom og hadde ingen arverett. Selv i et militaristisk samfunn som Sparta hadde kvinner bedre rettigheter enn i Athen. Athenske kvinner hadde også begrenset bevegelse i offentligheten og var svært adskilte fra menn.
Den delen av befolkningen som ikke hadde statsborgerskap var utenlandske innbyggere, metoikere, og slaver. Den siste delen var mest tallrike. Rundt 338 f.Kr. hevdet rettskriveren og taleren Hypereides at det var 150 000 slaver i Attika, men dette antallet er sannsynligvis ikke mer enn et inntrykk. Slavene var den største gruppen i samfunnet. Paradokset var at Athen, mer enn noen annen gresk bystat, kom til basere seg på slavehold, og etter at trusselen om gjeldsslaveriet opphørte var det stort sett utenlandske slaver. Frihet og demokrati vokste fram side og side med slaveri og undertrykkelse.
Athensk borgerskap
Kun voksne menn i Athen som hadde fullført deres militære utdannelse som efebos hadde stemmerett. Prosentandelen av befolkningen som faktisk deltok i styringen var mellom 10 og 20 prosent av det totale antallet innbyggere, men dette varierte fra 400- til 300-tallet f.Kr. Det utelukket flertallet av befolkningen: slaver, frigjorte slaver, barn, kvinner og utlendinger (metoikere).
Også utelukket fra stemmerett var borgere viss rettigheter var under suspensjon, vanligvis de som ikke hadde betalt sin gjeld til byen, se atimia. For en del athenerne kunne denne tilstanden være permanent (og tidvis arvelig) diskvalifisering. Gitt det eksklusive og arvelige konseptet av borgerskap som greske bystater opprettholdt, var det en relativ stor andel av befolkningen som deltok i styringen av Athen og i andre radikale demokratier som det athenske, sammenlignet med oligarkier og aristokratier.
I Athen var en del borgere langt mer aktive enn andre, men det store antallet som krevde for at systemet skulle virke er et vitnemål på graden av direkte deltagelse som langt overstiger noe demokrati i moderne tid. Athenske borgere måtte nedstamme fra athenere, men etter reformene til Perikles og Kimon i 450 f.Kr. måtte de bekrefte at at deres foreldre på begge sider var athenske. Selv om lovgivningen ikke hadde tilbakevirkende kraft, ble det fem år senere, da en fri gave på korn hadde kommet fra den egyptiske kongen skulle distribuert blant alle borgerne, ble «mange illegitime oppdaget» og fjernet fra registrene.
Borgerskap, ikke bare for de enkelte, men også for deres etterkommere, kunne bli innviglet av rådsforsamlingen, og ble tidvis gitt til store grupper, som folk fra Plataiai i 427 f.Kr. og Samos i 405 f.Kr., men ved 300-tallet ble det innviglet kun til enkeltindivider og med en særskilt stemmevekt på 6 000. Det var generelt gjort som en belønning for som ytelse eller tjeneste til bystaten. I løpet av et århundre var det begrenset og antallet borgerskap, ble heller gitt til hundrevis enn til tusenvis.
Radiohistorie
Radiohistorie
Hvem som egentlig oppfant radioen er usikkert, men det påstås at Nathan Stubblefield oppfant den. Men det apparatet han eksperimenterte med, så ut til å bli brukt til induksjonsoverføring i stedet for radiooverføring. Guglielmo Marconi blir ofte anerkjent som den moderne radioens far.
Radio i Norge
Den første offentlige demonstrasjon av radio i Norge fant sted 12. februar 1920, med pressen tilstede i studio, i intendanturets gamle bygning på Akershus festning. De første ord som ble sendt var «Hallo hallo!», og dermed var radioen kommet til Norge.
29. april 1925 ble det sprettet kake i lokalene til Kringkastingsselskapet AS. De hadde fått konsesjon, altså lov til å sende radio på Østlandet. Etter denne dagen fulgte hele landet etter, først og fremst storbyene. I oppstarten ble det sendt mye musikk, og målgruppa for alle sendingene var rett og slett det fåtallet som hadde radio.
I januar 1933 vedtok Stortinget statsdrift av kringkasting i Norge. Det samme året vedtok Stortinget oppretting av Norsk rikskringkasting. Lov om kringkasting konkluderer med dette: "Norsk rikskringkasting skal ha enerett til å opprette og drive stasjoner og anlegg til kringkasting av muntlige meddelelser, musikk, billeder og lignende."
Kringkastingsselskapet fikk mye kritikk de siste årene fram til 1933. De ble blant annet kritisert på grunn av administrasjon og teknikk. Selskapet hadde etablert seg i storbyene og ble derfor ikke radio for hele folket. I tillegg var ikke radioprogrammene gode nok for Kirkedepartementet.
Emilie Christensen (forfatter)
Emilie Christensen (født 13. juni 1987) er norsk skjønnlitterær forfatter bosatt på Sandsøya i Møre og Romsdal. Hun debuterte høsten 2007 med boken Andungen og jeg (jul) på Gyldendal Norsk Forlag.
Bøkene
Christensen ble tildelt Kulturdepartementets debutantpris for 2007, og ble i tildelingen beskrevet som «sjangermessig grensesprengende». Christensen fikk også av Grafill utmerkelsen Sølv for debutboken, i det årlige kulturarrangementet Årets vakreste Bøker. Illustrasjonene i bøkene er Christensens egne, og omslag er laget av grafisk designer/illustratør Benn Bolt.
Radiohistorie
Radio i Norge
Fra opprettelsen av NRK i 1933 og fram til 1940 fikk radiosendingene en bedre dekning og flere sendere. Dette økte dekningen i hele landet, og programtilbudene ble i tillegg utvidet.
Emilie Christensen (forfatter)
Bøkene
Våren 2008 utkom bok to, Andungen og jeg (torsdag). Bøkene var opprinnelig plassert i kategorien Barne- og ungdomslitteratur, men er siden flyttet over til kategorien "annet". Kritikere har omtalt Andungen og jeg som "barnebøker for voksne", og det har i den forbindelse vært trukket paralleller til bøker som Gjett hvor glad jeg er i deg av Sam McBratney, og Den lille prinsen av Antoine de Saint-Exupéry.
Radiohistorie
Radio under andre verdenskrig
Klokka 19.30 9. april 1940 erklærte Vidkun Quisling at Nasjonal samling (NS) hadde overtatt styringen i Norge. Tyskerne tok over alle medier og innsatte nazi-vennlige redaktører i avisene, mens NRK fikk sende ufarlige program og var direkte underlagt okkupasjonsmakta. Men de allierte klarte likevel å sende mye propaganda på andre frekvenser. Dette førte til at tyskerne beslagla nesten en halv million radioapparater på høsten i 1941. Det var kun tillatt for NS-medlemmer å ha radio. NRK fikk en kommissarisk ledelse.
Emilie Christensen (forfatter)
Bøkene
Andungen og jeg (jul) og Andungen og jeg (torsdag) ble i løpet av 2008 oversatt til fransk av den prisbelønte oversetteren Jean-Baptiste Coursaud, og utkom på det franske forlaget Éditions Être i november. I november 2009 ble Andungen og jeg (jul) og Andungen og jeg (torsdag) utgitt i Storbritannia, oversatt av Nadia Christensen på forlaget Winged Chariot Press.
Radiohistorie
Radio under andre verdenskrig
Mange folk gjorde motstand mot tyskerne og gjemte unna radioapparater. På denne måten fikk folk radiosendinger fra BBC i London. Noen NRK-medarbeidere hadde reist dit sammen med regjeringen, og sendte ukentlige oppdateringer og analyser av krigen hver søndag gjennom hele krigen. Dette var selvfølgelig fra de alliertes ståsted. Det var Toralv Øksnevad som var på lufta og informerte det norske folket om krigen. Han startet radiosendingene sine med: «Dette er London».
E. W. Brown kullkraftverk
E. W. Brown kullkraftverk  er et kullkraftverk i Mercer County, delstaten Kentucky i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 739 MW. Brenselkilden er kull. Operatæørselskapet er eid av E.ON.
Utslippet av CO2 i 2006 var på i alt 3,9789 mill tonn.
Reverence
Reverence (utgitt 1996) er den tredje EPn til de norske black metal bandet Emperor. Albumet var ment til å fange interesse for studioalbumet Anthems to the Welkin at Dusk. Albumet ble også utgitt på 7" og 12" vinyl, begge begrenset til 1000 kopier.
Manifest mot mobbing
Manifest mot mobbing, eller Manifest mot mobbing – et forpliktende samarbeid for et godt lærings- og oppvekstmiljø, er en serie manifester og tiltaksplaner som skal forhindre mobbing blant barn og unge i Norge. Dokumentene er underskrevet av representanter for regjeringen, KS (tidligere Kommunenes sentralforbund), Utdanningsforbundet og Foreldreutvalget for grunnskolen. De uttrykker støtte til og konkrete planer for arbeid for at barn og unge ikke skal bli utsatt for krenkende ord eller handlinger som mobbing, diskriminering eller utestenging. Partene jobber for et godt lærings- og oppvekstmiljø.
Det første Manifest mot mobbing gjaldt for perioden 2002–2004, og ble signert 23. september 2002 av daværende statsminister Kjell Magne Bondevik, daværende utdanningsminister Kristin Clemet med flere. En evaluering gjort av Rogalandsforskning i 2004 konkluderte med at forventningene til manifestarbeidet stort sett så ut til ha blitt innfridd. Et nytt manifest ble skrevet for perioden 2005–2007. Manifest mot mobbing 2006–2008 bygget videre på erfaringene fra de to forrige manifestperiodene. Partene la særlig vekt på tydelig ledelse, lokal handling, å inkludere foreldrene og at tiltakene mot mobbing skulle være koordinerte og langsiktige.
På vegne av regjeringen signerte statsminister Jens Stoltenberg det fjerde Manifest mot mobbing 27. januar 2011. Samtidig ble startskuddet for en kampanje mot digital mobbing markert. Manifestet skal gjelde for fire år framover og legger stor vekt på å forankre mobbearbeidet sterkere lokalt. Manifestet 2011–2014 ble i tillegg undertegnet av: Halvard Skard (KS), Mimi Bjerkestrand (Utdanningsforbundet), Loveleen Rihel Brenna (Foreldreutvalget for grunnopplæringen), Jan Davidsen (Fagforbundet), Stein Grøtting (Skolenes Landsforbund), Solveig Hvidsten Dahl (Norsk skolelederforbund), Lena Jensen (Foreldreutvalget for barnehager)
Rondinha
Rondinha er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Roque Gonzales
Roque Gonzales er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Gloria Swanson
Gloria Swanson (født 27. mars 1899, død 4. april 1983) var en amerikansk filmskuespiller.
Bakgrunn
Hun ble født Gloria May Josephine Svensson på en militærbase i San Juan på Puerto Rico med en svensk-amerikansk far og vokste opp i Chicago og Key West.
Karriere
Swansons film Dronning Kelly fra 1929 ble regissert av Erich von Stroheim og produsert av Joseph P. Kennedy sr., far til senere president i USA John F. Kennedy.
Ekteskaper
Gloria ble gift seks ganger og fikk to døtre og adopterte en tredje.
Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyenes riksvåpen
Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyenes riksvåpen ble antatt i 1985 etter opprettelsen av øyene som et eget britisk oversjøisk territorium. Fra 1962 til 1985 var Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene en del av territoriet Falklandsøyene og brukte deres riksvåpen. Før 1962 var øyene en del av Britisk Antarktis og brukte deres riksvåpen.
Riksvåpenet består av et skjold med en gyllen løve som holder en fakkel, som representerer Storbritannia og oppdagelse. Bakgrunnet på skjoldet er blått og hvitt, fra våpenskjoldet til James Cook som oppdaget øyene. En sel og en gulltoppingvin er henvoldsvis på skjoldets høyre og venstre side. På toppen av riksvåpenet er det et reinsdyr, etter de to stammene på Sør-Georgia som ble introdusert av norske hvalfangere.
East Bend kullkraftverk
East Bend kullkraftverk er et kullkraftverk i Boone County i delstaten Kentucky i det sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 648 MW, fordelt på 1 blokk / turbin. Operatør er Duke Energy Kentucky Co.
Anlegget ble bygget ut i årene 1975–1981. Brenselkilden er bitumenøst kull.
New Hampshires flagg
Seglet har orlogsskipet USS Raleigh som motiv. Dette ble bygget i Portsmouth i 1776 og var et av de aller første skipene i USAs flåte.
Som flere andre delstatsflagget er også New Hampshires laget etter modell av militære faner. Tradisjonelt har blått vært en dominerende farge for duken i slike faner. Også delstatene Pennsylvania, Connecticut, Sør-Carolina, Virginia, New York, Vermont, Kentucky, Indiana, Maine, Michigan, Wisconsin, Minnesota, Oregon, Kansas, Nevada, Nebraska, Nord-Dakota, Montana, Idaho, Utah og Alaska har delstatsflagg med blå flaggduk. Louisiana, Oklahoma og Sør-Dakota benytter en noe lysere blåfarge i sine delstatsflagg, mens Delawares delstatsflagg har en lysere, gråblå fargetone.
Løkeberg gård
Løkeberg gård er en tidligere gård i Bærum, der hovedbygning, kårstue, stabbur og drengestue er bevart. Hovedbygningen fra 1700-tallet ble fredet av Riksantikvaren i 1939. Gården har vært et bosted siden folkevandringstiden (400-ca 600 e.kr). Navnet er sammensatt av Laukr (løk) og berg, og kommer fra løk (muligens ramsløk) som vokser langs berget. På gården har det ligget kvern, sag og kalkovner.
Lysnattedderkopp
Lysnattedderkopp (Gnaphosa muscorum) er en av edderkoppene i gruppen flatbukedderkopper (Gnaphosidae).
Utseende
Lysnattedderkopp er en middelsstor, litt flat edderkopp med kraftige bein. Forkroppen er ganske bred bak, sterkt tilsmalnet forover (smalt hode). Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene danner to tverr-rader. De midtre øynene i den bakerste raden er mer eller mindre uregelmessig (ikke sirkelrundt) formet.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Barry Robson
Barry Robson (født 7. november 1978 i Aberdeen i Skottland) er en skotsk fotballspiller som spiller for Vancouver Whitecaps. Han er først og fremst sentral midtbanespiller, men kan spille overalt i midtbanelinjen.
Dundee United
Etter mange år i Inverness byttet Robson endelig klubb i mai 2003. Dundee United hadde lagt inn bud og avtalen var snart klar for undertegnelse. Debuten til Robson kom og i hans første kamp for United ble Robson sent av banen med rødt kort. Selv denne tråkige starten ble Robson en kjent figur i Dundees første-ellever utover årene og i sin andre sesong for klubben mistet han kun to kamper i løpet av sesongen og endte med nest flest mål av Uniteds spillere denne sesongen. På slutten av sesongen scoret han det avgjørende målet mot sin gamle klubb Inverness og berget dermed Dundee United i skotsk Premier League. Dette gjorde at han ble tatt opp i B-troppen til Skottland.
Robson gikk inn i 06-07 sesongen som lagkaptein for Dundee United og i løpet av denne sesongen nådde han 100 spilte kamper for klubben. Han signerte også en fire-års kontrakt ut sesongen 2011. I samme sesong ble han den mestscorende midtbanespilleren med 11 mål på 29 kamper. Sesongen 07-08 ble enda bedre og han scoret hele 12 mål på 24 kamper og endte på og ble nest-beste målscorer i den skotske ligaen dette året.
Celtic
Den siste dagen i overgangsvinduet i januar 2008 gikk Robson til Celtic for en ukjent sum, samt Celtic-spiller James O'Brien på lån ut sesongen.
Den 10. februar fikk han sin Celtic-debut mot Aberdeen FC og på hans aller første berøring på ballen som Celtic-spiller scoret han sitt første mål på frispark. Hans andre mål kom i en annen debut, debuten i Champions League mot Barcelona. Samme året, 27. april, kronet han sin debut-sesong med å score i sin første by-derby (Old Firm) mot Rangers. I dag er han fast på Celtics lag som leder den skotske toppserien.
Landslag
I mars 2006 ble Robson for første gang tatt opp til landslaget, da B-landslaget til Skottland. I august 2007, da som Dundee-spiller fikk han sin første a-lagsinnkalling da han fikk sin debut mot Sør-Afrika. Han ble også kalt inn til de forekommende kampene mot Litauen og Frankrike i EM-kvalifiseringen, men fikk ikke noen minutter denne gangen. Hans første landslagsmål kom i kvalifiseringskampen mot Island, selv om det er tvil om det er han eller James McFadden som er kreditert scoringen siden. Robson er senere offisielt kreditert scoringen fra FIFAs hold.
Trey Azagthoth
Azagthoth har uttalt at han er en fan av Eddie Van Halen og Jimi Hendrix. Han begynte å spille da han var 16 år gammel. Han nevner også Mozart som en stor påvirkning og inspirasjon på hans musikk. Decibel Magazine rangerte ham på 1.-plass på deres liste over de 20 beste death metal-gitarister.
Rosário do Sul
Rosário do Sul er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Nordisk Transportarbeiderføderasjon
NTF har vel 50 medlemsforbund med til sammen 400 000 medlemmer. Føderasjonen har kontor i Stockholm.
Leder i Nordisk Transportarbeiderføderasjon er Jan Villadsen.
Wimbledon-turneringen 1997
Wimbledon-turneringen 1997 ble avviklet mellom 23. juni og 7. juli i London og er en Grand Slam-turnering i tennis på gress. Amerikanske Pete Sampras vant singletittelen i Wimbledon for herrer. Singleturneringen for damer ble vunnet av Martina Hingis fra Sveits. Double-turneringen for herrer ble vunnet av det australske paret Mark Woodforde / Todd Woodbridge som dermed forsvarte sin tittel fra året før. Detsamme gjorde Helena Suková som vant mixed double, sammen med landsmannen Cyril Suk. Double for damer ble vunnet av Gigi Fernandez fra USA og Natasha Zvereva fra Hviterussland.
Pius III
Pius III (født 29. mai 1439 i Siena i republikken Siena, død 18. oktober 1503 i Roma), født Francesco Todeschini Piccolomini, var pave fra 22. september til 18. oktober 1503, det vil si, i bare fire uker. Dette er ett av historiens korteste pontifikater.
Bakgrunn
Til i dag strides de italienske byer Pienza, Siena og Sarteano om hvilken av dem som er denne pavens fødeby. De fleste historiske hilder legger imidlertid til grunn at det var Siena.
Kardinal
Etter å ha studert rettsvitenskap i Wien og ved universitetet i Perugia og fått sin doktorgrad i kanonisk rett, ble han i 1460 utnevnt til erkebiskop av Siena og noen uker etter til kardinaldiakon av Sant'Eustachio. Under sin onkel Pius II og så under pavene Paul II og Alexander VI gjorde han tjeneste som pavelig nuntius i England, Tyskland og Frankrike.
Fra tiden i Wien hadde han lært seg tysk, og han ble ansett som en venn av Tyskland og habsburgerne, og talsmann for tyske interesser i kurien. I samtiden ble han gjerne kalt Protector Nationis Germanicae.
Francesco Todeschini Piccolomini var en stor kunstvenn og mesén. I juni 1502 gav han Michelangelo oppdraget å lage femten statuer for katedralen i Siena.
Konklavet
Francesco Todeschini Piccolomini ble valgt til pave den 22. september 1503, men var da svært giktbrudden. Han valgte navnet Pius III til minne om sin onkel. Han stod utenfor de stridende parter under konklavet som ikke klarte å få drevet gjennom sine egne kandidater, og ble valgt som overgangsfigur, akseptabel for sitt meget gode rykte og ry for rettskaffenhet og fromhet. Man var dessuten kjent med hans labile sunnhetstilstand (men likevel neppe helt hvor svak den var) og forventet seg et kort pontifikat.
Det franske hoff var svært oppsatt på å fremme den franske kardinal Georges d'Amboise som etterfølger etter Alexander VI. Dette ble motarbeidet av kardinal Ascanio Sforza, som i pakt med den italienske herskerfamilie sforzaene verken ønsket seg noen fransk pave eller at italieneren Giuliano della Rovere skulle bestige pavetronen.
Pave
Den nye pave forbød at det ble lest sjelemesser for forgjengeren pave Aleksander III: «Det er blasfemisk å be for de fordømte». Den avdøde pave hadde ført seg på en alment skandaløs måte og ble ansett som en skam for seg selv og kirken.
Han døde ti dager etter at han var blitt innsatt i sitt embede, hvorved Pius IIIs pontifikat er et av historiens korteste. Det oppstod rykter om forgiftning, men de avvises av historieforskningen.
Pius III har fått sitt siste hvilested i kirken Sant'Andrea della Valle i Roma.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er: