cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elnes
Forsvaret hadde tidligere beredskapslager og mobiliseringsplass ved Elnes; Elnes Leir. Rett nord for Elnes Leir ble det på 1980-tallet bygget forsøksanlegg for bølgekraft. Anlegget er ikke lenger i bruk.
Finstad skole
Finstad skole kan vise til flere skoler i Norge:
Kambodsjas riksvåpen
Kambodsjas riksvåpen har vært kongedømmets emblem siden landet ble uavhengig i 1953.
Su Buqing
Su Buqing (蘇步青, født 23. september 1902 i Pingyang i provinsen Zhejiang i Kina, død 17. mars 2003) var en kinesisk matematiker og pedagog.
Kambodsjas riksvåpen
Riksvåpenet inneholder elementer fra kambodsjansk kultur, men i vestlig heraldisk stil. På blå bakgrunn er våpenets sentralmotiv to gull skåler på en gull pidestall. Over skålene et liggende gull sverd. Over sverdet et gull khmer skrifttegn for mantraet om. Emblemet er omgitt av en rød kappe og gull kongekrone. Kongekronen har en gull strålekrans.
Su Buqing
Han ble utdannet ved Tohoku keiserlige universitet i Japan hvorfra han fikk sin matematiske doktorgrad i 1931. Etter hjemkomsten til Kina ble han professor ved Zhejianguniversitetet (han etablerte Chen-Su-skolen sammen Chen Jian'gong), og senere var han professor, president og ærespresident for Fudanuniversitetet. Han var æresformann for Det kinesiske matematiske selskap bble valgt inn i Academia Sinica og Det kinesiske vitenskapsakademi i henholdsvis 1948 og 1955. Sammen med Hua Luogeng ble han regnet som datidens Kinas mest fremtredende matematikere.
Han ble omtalt som Orientens første geometer og beskjefiget seg særlig med differensialgeometri og computational geometry.
Kambodsjas riksvåpen
Under våpenet Kambodjsas kongelige ordens stjerne i gull. Som skjoldholdere to gull mytiske dyr. Gajasimha, en løve med elefantsnabel til høyre, og singha, en løve til venstre. Dyrene holder hver sin gull æresparasoll.
Nederst et gull banner tre khmer ord: ព្រះចៅ (preah'jao) (konge) – ក្រុង (krung) (kongedømme) – កម្ពុជា (Kampuchea) (Kambodsja), eller altså ព្រះចៅក្រុងកម្ពុជា – kongedømmet Kambodsjas konge.
Historisk utvikling
Da det konstitusjonelle monarkiet ble avsatt i 1970 ble riksvåpenet byttet ut med ulike versjoner av Angkor Vats stiliserte profil, mens Røde Khmer førte et riksvåpen av sosialistisk type. Fra 1993 er kongens våpen gjeninnført som riksvåpen.
Rinde stavkirke
Rinde stavkirke var ei enskipet stavkirke av langkirketypen, som ifølge Riksantikvaren (kulturminne 84121-3) trolig ble reist rundt år 1150 og revet like før nye Feios kirke ble reist på samme tuften i 1866. Roar Hauglid antar imidlertid stavkirken ble reist i første del av 1200-tallet, uten at dette begrunnes noe nærmere. Stavkirken sto i Feios, i tidligere Leikanger kommune, nå Vik i Vestland. Sognet nevnes første gang i skriftlig materiale i forbindelse med planene til en bispevisitas i Nordfjord, Sunnfjord og Sogn i 1322/1323. Der står det å lese at Erling på Fedje (= Feios sogn i Leikanger) var én av dem som skulle holde kosten for bispefølget. Kilden til denne opplysningen er å finne i Bergens Kalvskinn (Bjőrgynjar Kálfskinn) på sidene 88–89 (DN VII nr. 98).
Kirkehistorien
Rinde stavkirke var lang og smal, 22 x 6,6 meter (skip og kor). Kirken ble påbygget i høyden i 1684, og samtidig kom det en ny svalgang på nordsiden. I 1858 var kirken «alldeles cassabel» og ble i 1866 erstattet av en ny kirke på samme tuften. I kirken var det en del dekor i urnesstilen. På loftet ble det funnet et krusifiks som i kunsthistoriisk litteratur er omtalt som Leikangekrusifikset. Dette krusifikset er ved Historisk Museum, Universitetet i Bergen. Krusifikset er datert til perioden 1100–1150. Bygget ble trolig forlenget rundt 1300.
En utskåret planke i urnesstil brukt som taktile er bevart. Den antas å stamme fra et hedensk hov. Planken havnet på en gård i Feios da kirken ble revet og ble senere anskaffet av De heibergske samlinger i Kaupanger. Roar Hauglid skriver at Rinde-kirken ikke hadde vegger eller portaler med skåret dekor og at planken trolig stammer fra en eldre kirke. Portalene i Rinde stavkirke var uten ornamentering omtrent som på en enkel steinkirke, i likhet med blant annet Undredal stavkirke.
Georg Andreas Bull besøkte stavkirken 2. september 1854 på en reise i Sogn der han besøkte flere kirker. Han laget tegninger av kirken bevart på fire blad. Bull målte også opp Årdal stavkirke.
Rinde omtales som en «støpul-stavkirke» som inntil midten av 1800-tallet var bevart i to eksempler, det andre var Årdal. Disse hadde støpultårn sammenbygd med kirkeskipet slik at Rinde hadde støpul over vestinngangen (til forskjell for eksempel fra Borgund stavkirke der klokkestøpulen står for seg selv uavhengig av kirken). Takflaten over skipet var trukket ut på siden av støpulen. Rinde stavkirke var enskipet med saltak. En synfaringsrapport fra 1721 viser at typen var utbredt på Vestlandet og kan ha dannet forbilde for laftede støpulkirker reist på 1600-tallet.
Slaget ved Helsingborg
Bakgrunnen
Danskekongen Fredrik IV hadde ikke glemt sin fars (Christian Vs) mislykkede forsøk under den skånske krigen (1675-79) for å erobre de tapte landområdene. 28. juni 1709 inngikk Sachsen og Danmark er forbundstraktat, hvor man avtalte at de først skulle få til en avtale med Russland, og deretter skulle Sachsen angripe svenskene i Polen, og Danmark skulle angripe Sverige fra Sjælland og Norge. Samme dato hadde Karl 12. lidd et katastrofalt nederlag ved Poltava i Ukraina, og hele den svenske armeen gikk til grunne. Svenskekongen måtte dessuten flykte til Tyrkia. Russland var derfor ikke så avhengig av en sterk allianse med Danmark og Sachsen, men likevel var den sterk nok til at Danmark erklærte krig mot Sverige 28. oktober 1709. Likevel var det lite gjennomtenkt, og krigserklæringen var årsak til store vansker for de militære. De var langt fra forberedt på en krig med hurtige manøvrer, og manglet transportmidler for rask overføring til Skåne. De manglet også nødvendige midler for å understøtte og etterforsyne troppene, og manglet viktige funksjoner, som et beleiringstren for det holstenske beleiringsartilleriet. Dette ville ha muliggjort erobring av Landskrona og Malmö.
Redningen kom den, da generalmajor Christian Ludvig von Ascheberg ankom til hovedkvarteret i Osby med tre erfarne regimenter og flere tilleggstyrker nordfra. Der hadde de hadde vært utplasset mot Norge allerede fra høsten 1709, med offiserer og mannskap som hadde deltatt helt siden før Poltava-slaget. Nordmennene hadde ikke klart å holde på den svenske grensestyrken, og den norske hærs manglende aktivitet skulle vise seg å få betydning for utfallet av kampene. Med nye soldater var Stenbock nå i stand til å mobilisere ti infanteriregimenter, hvorav sju nye, og ni kavaleriregimenter hvorav fire nye. Det var en broket blanding av veltrente og dårlig trente soldater, med et stort innslag av dårlig utrustede rekrutter av alle årganger.
Norges strategiske betydning som en andre front for å binde opp svenske styrker kunne ikke ha vært mer dramatisk demonstrert for de danske offiserene. Den norske hær klarte ikke å løse denne oppgaven tilfredsstillende, fordi krigen var kommet for brått på, slik at den var dårlig forberedt. Skrikende mangel på forråd og utrustning gjorde det umulig for den den norske hær å foreta så mye som et streiftog over grensen. Stillstanden langs grensen mot Norge gjorde at Stenbock fikk handlingsfrihet og kunne stole på at hans hær ikke ville bryte sammen. Nå kunne han engasjere danskene med nesten 18 000 mann den.
Reventlow hadde forstått at Stenbock nærmet seg, så han fikk hentet forsterkninger fra vestlige Skåne. Hans danske hærstyrke på 9 000 mann rykket fram mot Almaåen mellom Helgeåen og Finjasjön ved byen Hässleholm, 40 km nordøst for Kristianstad og 30 km sydvest for Osby. Der observerte de på motsatt side av Almaåen den svenske hæren, som hadde planlagt å rykke inn i Nordøstskåne mot Rönneån, omgå Reventlows høyre flanke og avskjære forbindelsen mellom Kristianstad og Helsingborg.
Reventlow besluttet etter å ha overveid sine strategiske valg å gå mot sørvest for å besette det sørlige Skåne mellom Malmö og Landskrona i vest, Kristianstad i nordøst og Ystad i sør. Der kunne han rekvirere proviant fra befolkningen og holde ut i påvente av hjelp fra den dansk-norske orlogsflåten. Men svenskene holde de to viktige byene i vest. Da den danske hæren skulle bryte opp, fikk Reventlow melding om at en dansk oppklaringsstyrke på 200 ryttere var slått under en trefning ved Hästveda av svenskene, som hadde oppnådd kontakt med Malmö og Landskrona.
Nyheten forvandlet situasjonen, slik at Reventlow må måtte endre sin plan og slå retrett vestover for å slutte seg til de danske styrkene i Lund og ved Malmö. Forsyningsforholdene var nå bedre fordi kongen igjen hadde fattet interesse for krigen, og forsterkninger var på vei. Reventlow ville nå våge slag nord for Getingebro mot Lödde å eller Kävlingeån ved Lund for å kjøpe seg tid bak en sterk forsvarsstilling.
Den rykket Rantzau nordover gjennom en flankemarsj som til hans hell ble lite forstyrret av Stenbock, som også vil ha mer tid på seg for å trene sine soldater. Stenbock var dessuten bekymret over meldinger om forsterkninger i Helsingborg og visste at han vanskelig kunne stå mot to brohoder. Reventlow hadde planlagt ikke bare å våge slag, men også holde stand ved Barsebäck, som hadde forbindelse med orlogsflåten. Fra et strategisk perspektiv var det dristig, men også gunstig, ettersom Stenbock sto med en stor hær som han ikke ville våge å lede i kamp uten sikkerhet for at slaget ville gi maksimal uttelling. Hans oppdrag var å fordrive danskene fra Skåne, og med tanke på tilstanden i hæren ville han ha ett eneste oppgjør. Rantzau ga det til ham som en gave.
Rantzau var dessuten bare en kavalerioffiser, så han forsto ikke behovet for å forsterke feltbefestningene foran den forskansede leiren ved Helsingborg. Ved ankomsten den mente han at moralen kunne bli svekket av å skjule seg bak feltbefestninger. Rundt 14 000 soldater kunne bli satt i beredskap for et slag ved Helsingborg.
ZSC Lions
Zürcher Schlittschuh Club Lions er et profesjonelt ishockeylag fra Zürich, Sveits, som spiller i National League A. Hallenstadion i zürichdistriktet Oerlikon er klubbens hjemmearena. Den har plass til 10 700 tilskuere. Klubben ble grunnlagt i 1930 og spilte på Dolder-Kunsteisbahn til 1950.
Slaget ved Helsingborg
Bakgrunnen
Stenbock var svært heldig, ettersom hæren som før talte 18 000 mann, nå slet med å opprettholde forsyningslinjer. Som under den skånske krig ble de dårlige utrustede soldater raskt revet bort av sykdom og sult. Mangel på disiplin ledet til grusomme overgrep mot sivilbefolkningen, som oppdaget at de svenske soldatene, særlig de nybakte rekruttene, oppførte seg som om de var i fiendeland. Reventlow hadde hindret ham fra å hente ut soldater, artilleri og forråd ved å stå innenfor rekkevidde av både Landskrona og Malmö, som begge var på svenske hender. Stenbock hadde behov for forsterkninger og forsyninger.
Slagoppstilling
Den kom Stenbock til Fleninge ti kilometer nordøst for Helsingborg og slo leir for natten. Det var en risikofylt flankemarsj som kunne ha endt galt om det hadde kommet et dansk angrep, men danskene gjorde ingenting mens svenskene rykket mot Fleninge og defra mot nordøst forbi Helsingborg. Det var fordi terrenget foran Helsingborg mot vest var ufremkommelig for en hær, med våtmark, dype diker, stenhøyder og andre hindre. Bedre terreng lå mot nord, der en lite bekk lå mellom Pilshult og tre bakker, Ringstorpshöjden mot havet og Pålsjö med en dyp kløft, og to mindre bakker mot en myr innover i landet. Langs bekken lå flere myrlender.
Stenbock stilte seg i slagorden i to linjer mellom Pålsjöskog mot havet og myren under Pilshult, men visste ikke at Rantzau hadde stilt sin hær i en tykk linje mellom Ringstorpshöjden mot bekken og en sjø over Ladegårdsbakken foran Helsingborg vendt mot Kropp, i troen på at svenskene skulle angripe derfra over Ängelhomsvägen. I stedet hadde Stenbock kommet langt mot vest til Pilshult og kunne true danskenes venstre fløy, forankret på Ringstorpshöjden.
Slaget
Ved kl. 11 om formiddag den lettet morgentåken og begge hærer ble overrasket over å oppdage motparten oppstilt i slagorden der den var minst ventet. Rantzau reagerte kjapt ved å sende artilleriet til Ringstorpshöjden og rykket ut fra forsvarsposisjoner i åpent lende for å kunne avvente svenske manøvreringer. Stenbock kom hurtig under sterk beskytning fra Ringstorpshöjden fra kl. 12.30, men istedenfor å gå til angrep dreide han hæren om mot venstre og sendte fram sin venstre fløy under generalløytnant Burenskiöld for å ri øst om Drottninghög mot danskenes høyre flanke og rygg. Rantzau observere det og gikk til angrep med den danske høyre fløy
Ca kl. 13 etter mindre enn en time med artilleribeskytning og manøvrer på begge sider kastet den danske høyre fløy seg under ledelse av Rantzau personlig over den svenske venstre fløy, som ble slått tilbake med store tap under brutale kamper. Danskene tok elleve standarder, og den svenske generalløytnant Burenskiöld ble tatt til fange. Men dette var bare begynnelsen på det som skulle utarte til et stort møljeslagsmål mellom de svenske og danske rytterne. Stenbock hadde flere kavalerister og kunne ha vunnet over den danske høyre fløyen som hadde fått forsterkninger med kavaleri fra den danske venstre fløy.
Rantzaus lite overveide handling ved å kaste seg inn i striden i spissen for sine ryttere, uten å være bevisst sitt ansvar som feltkommandant, skulle få katastrofale konsekvenser fordi infanteriet i sentrum var etterlatt til seg selv uten ordre eller instrukser. For ikke å miste kontakten med den danske høyre fløy måtte infanteriet marsjere et stykke videre og dreie til venstre i nordlig retning. De ble angrepet av svenske kavaleri som kom inn mellom sentrum og høyre fløy, men holdt stand til de fikk unnsetning fra venstre fløy. Men manøveren og sammenstøtet med det svenske kavaleriet fikk fatale konsekvenser, og det oppsto luker i den danske slagorden.
Rantzau ble såret av et skudd. Det oppstod panikk blant de pressede rytterne som plutselige var uten ledelse da ryktet spredte seg om at svenskene var i ferd med å omgå dem bak deres rygg. Den danske høyre fløyen gikk i oppløsning under flukt tilbake til Helsingborg ca. kl. 13.30 og tok med seg kavaleriet fra den danske venstre fløy.
Infanteriet i sentrum fortsatte uten å få kontakt med sin høyre fløy som de trodde fremdeles var foran. Det oppsto uorden i deres rekker; bare den første linjen fortsatte fremrykningen, mens den andre linjen ikke kom etter med regimentsartilleriet, som kunne ha hjulpet de langt fremskutte infanteristene som nådde Berga. Så gikk det svenske infanteriet til angrep under slagropet Med Guds och Jesu hjälp!. De danske infanterioffiserene mistet ikke fatningen, men kastet spanske rytter foran seg så de kunne sinke angrepet og skyte salver mot de fremrykkende svenske soldatene. Under stor disiplin rykket svenskene fram, støttet av 34 feltkanoner som løsnet en salve på tretti skritts avstand før de stormet mot den danske linjen.
I mellomtiden hadde kavaleriet på den svenske venstre fløy vendt om mot det danske senteret, som nå ble angrepet både i front og flanke og i ryggen. Dette utløste panikk i de meste utsatte enhetene, og deretter brøt den danske slagordenen fullstendig sammen. Men eliteregimentene Livgarden og Grenaderkorpset holdt lenge stand mot knusende overlegenhet og sloss med en imponerende tapperhet og dødsforakt helt til bare få overlevende fra Livgarden og Grenaderkorpset kunne unnslippe. Svenskene slet svært med å sprenge disse regimentene og led store tap.
På den danske høyre fløy ved Ringstorpshöjden holdt danskene stand mot svenske angrep helt til de gjenværende kavaleristyrkene måtte trekke seg bort fra de overlegne svenske rytterstyrkene som kunne ta artilleriet.
Først rundt kl. 14 til 15 om ettermiddagen trakk det danske Grenaderkorpset seg i ro og orden tilbake til Helsingborg. Underveis kunne de lett feie til side de svenske troppene som forsøkte å nedkjempe dem. Stenbock avbrøt angrepet før de svenske styrkene kom i nærheten av byen med festningen. Han hadde allerede vunnet et viktig slag som skulle avgjøre kampen om herredømmet over Skåne.
Tapene
Slaget hadde bare varet i halvannen time, men det var særdeles blodig siden den danske hæren mistet halvparten av sin hær med et tap på 7 600 mann, hvorav 5 000 døde og sårede samt 2 600 fanger. Svenskene hadde lidd et tap på 3 000 døde og sårede. Over 8 000 av de 28 000 soldater hadde falt under et av de blodigste slager mellom Danmark og Sverige. Dessuten hadde danskene mistet hele artilleriet.
Etterspillet
Stenbock ville avvente situasjonen, siden en storming av byen etter hans mening var utenfor den svenske hærens kapasitet så snart etter det harde slaget. Han krevde kapitulasjon av den danske generalmajor Dewitz, men dette ble avvist. Danskene var uten ledelse og i så stor uorden at de kunne ikke gjentar kampen, og dessuten hadde de blitt avskåret fra resten av Skåne. Det var ikke noe annet enn å trekke seg over Øresund og tilbake til Sjælland i de neste dager fram til.
Verken soldater eller innbyggere ville fjerne de døde hestene, for det var altfor nedverdigende. Stenbock tok flere av bøndene og fiskerne som gisler og truet med drap dersom ikke de døde hestene ble fjernet.
Slaget ved Helsingborg var et viktig oppgjør. Etter dette slaget kom aldri danskene tilbake for å gjenvinne de tapte landområdene, som fra nå av tilhørte Sverige. I ettertid er det kommet flere forklaringer på svenskenes seier. Den norske hæren hadde sviktet, den danske hæren i Skåne var i mindretall og måtte trekke seg tilbake fra det østlige Skåne. Sveneskenes seier skyldes også at general Christian Ditlev Reventlow trekke seg, og dessuten fremstod Rantzau som en svak leder i kontrast til Stenbocks ledelse. Fredrik IV hadde heller ikke gjort nok for å tilføre ressurser, som tross alt var til stede.
Litle Sokumvatnet
Litle Sokumvatnet er en innsjø i kommunene Gildeskål og Beiarn i Nordland. Sammen med Namnlausvatnet er Litle Sokumvatnet oppdemt og regulert som magasin for Forså kraftverk, og vannføringen er siden 1960-tallet overført mot vest til Forsågas nedbørfelt. Det naturlige utløpet for begge innsjøene er mot øst til Sokumåga i Arstaddalen.
Litle Sokumvatnet ligger rett nord for Sokumvatnet.
Charlotte Armstrong
Charlotte Armstrong Lewi (født 2. mai 1905 i Vulcan, Michigan i USA, død 18. juli 1969 i Glendale, California) var en amerikansk forfatter. Under forfatternavnene Charlotte Armstrong og Jo Valentine skrev hun over 28 romaner.
Armstrong Lewi studerte ved University of Wisconsin, hvor hun tok Bachelor of Arts i 1925. Mens hun arbeidet i The New York Times annonseavdeling, i et regnskapsfirma, og som motereporter for en kjøpeguide, fikk hun utgitt noen dikt og to skuespill som ble satt opp i New York. I 1942 debuterte hun som krimforfatter med romanen Lay on, Mac Duff!, den første i en serie på tre med professor Mac Dougal Duff som etterforsker. Etter de tre første romanene forlot hun seriekonseptet. Hennes spesialitet ble kriminalromaner som tok utgangspunkt i vanlige menneskers normale engstelser i dagliglivet, bekreftet og forsterket dem.
Flere av hennes romaner ble filmet, og i 1957 mottok hun Edgar-prisen for årets beste krimroman, A Dram of Poison.
Filmatiseringer
De følgende filmene er laget over Armstron Lewis bøker:
Wigan Borough FC
Wigan Borough FC var en engelsk fotballklubb fra byen Wigan i Lancashire i England.
De ble medlem av The Football League i 1921/22-sesongen og var der i Third Division North, de spilte der i ti år før det ble lagt ned. Etter Wigan Borough ble det laget en ny fotballklubb i Wigan, nemlig Wigan Athletic. Men de ble ikke medlemmer av The Football League før i 1978.
Borough spilte sine kamper på Springfield Park, den ble også brukt av Wigan Athletic helt til 1998 da de byttet til JJB Stadium
Steatoda triangulosa
Steatoda triangulosa er en av edderkoppene i gruppen kamfotedderkopper (Theridiidae). Hos hunnen finnes det noen lyse trekantede flekker på bakkroppen.
Utseende
Steatoda triangulosa er en mellomstor edderkopp, 3,5-4 mm lang. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er brunlig, oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen er hos hunnen stor og kuleformet, mørk, fra svart til mer rødbrun, med noen trekantede tydelige tegninger. Hos hannen er mønsteret mer utydelig. På det bakerste beinparets ytterste ledd, har de en fin kam av korte børster, derav familiens norske navn.
Den er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Levevis
Steatoda triangulosa lever litt skjult, i hulrom og skyggefulle steder og bygger ureglemessige fangstnett med tallrike silketråder som går på kryss og tvers.
Hunnen spinner eggene sine inn i en fritthengende, rund eggsekk.
Utbredelse
Steatoda triangulosa finnes i Europa. Den er vanligere lengre i sør, og sjeldnere nordover. Den ble første gang registrert i Norge i 2011, ved Fredrikstad, med funn av kun ett dyr. Den er åpenbart kommet til Norge på grunn av varehandel. Den mangler (ikke registrert) i Danmark og Sverige, men den finnes både på Kola og i Storbritannia.
Coop Marked
Coop marked er en norsk nærbutikkjede, eid av Coop. Dette er små nærbutikker og de minste dagligvarebutikkene i Coop-porteføljen sammen med Matkroken.
Kjeden er landhandelbasert, har kun det mest nødvendige av dagligvarer, og er sjelden å finne i sentrumstrøk. Vareutvalget varierer med kundegrunnlaget. Coop markeds slagord er: «Godt vi har hverandre». Kjeden har rundt 360 butikker over hele Norge.
Coop marked var opprettet som Samvirke Butikk (S-Butikk) Samvirke Marked (S-Marked), Samvirkelaget (S-Lag), Samvirke Nærkjøp (S-Nær), Samvirkelaget Varehus (S-Varehus) i 1950. I 1990 ble den grafiske profilen oppdatert, slik at alle butikker ble omprofilert til S-Butikken, S-Marked, S-Nærkjøp og S-Varehus som varte frem til omprofileringen i 2001 til Coop marked.
Adam von Trott zu Solz
Adam von Trott zu Solz (født 9. august 1909 i Potsdam, død 26. august 1944 i Plötzensee) var en tysk jurist og diplomat, som tilhørte den såkalte Kreisau-kretsen. Han ble dømt til døden og henrettet for sin rolle i 20. juli-attentatet mot Adolf Hitler. Han var tiltenkt rollen som statssekretær i utenriksdepartementet og som forhandler overfor de allierte dersom kuppet lyktes.
Liv
I 1939 forsøkte han under besøk i London og New York å oppnå utenlandsk støtte for tyske antinazister, men dette lyktes ikke. Fra 1941 tilhørte han den indre krets i Kreisau-kretsen, og forfattet et notat om tysk utenrikspolitikk, hvor han også refererte Kreisau-kretsens tredje møte. Hans forsøk på å få istand sonderinger om fredssamtaler med den britiske regjeringen mislyktes fordi Kreisau-kretsen ikke uten videre ønsket å trekke seg ut av de okkuperte områdene i en krigssituasjon. Trott zu Solz hadde også håpet å oppnå en forsikring om at britene ikke ville utnytte et statskupp i Tyskland militært.
Han tilbragte natten til 20. juli sammen med vennen Claus von Stauffenberg. Etter det mislykkede attentatet ble han 25. juli arrestert i utenriksministeriet. Han ble dømt til døden av folkedomstolen den 15. august 1944 og hengt i Plötzenseefengselet dagen etter.
Fra 1986 har familieslottet i Imshausen vært sete for Stiftung Adam von Trott zu Solz.
Live to Win
Live to Win er Paul Stanleys andre soloalbum. Det ble gitt ut i 2006.
Red Lake County
Red Lake County er et fylke i den amerikanske delstaten Minnesota. Det ligger i de vestlige delene av staten og grenser mot Pennington County i nord og mot Polk County i øst, sør og vest.
Red Lake Countys totale areal er 1 120 km² hvorav 0 km² er vann. I 2000 hadde fylket 4 299 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Red Lake Falls.
São Valentim do Sul
São Valentim do Sul er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Flå skole
Flå skole kan vise til flere skoler i Norge:
Aiguille des Grands Charmoz
Aiguille des Grands Charmoz er et 3 445 m høyt fjell i Mont Blanc-massivet i De franske Alpene. Fjellets nordvegg regnes som en av de hardeste oppstigningene i Alpene. Veggen ble første gang besteget av Willo Welzenbach og Willy Merkl, det skjedde i to omganger, 30. juni til 1- juli og 4 til 9. juli 1931.
Stein Inge Brækhus
Han er oppvokst på Os i Hordaland. Han medvirket med Creation fra -82 til -84, "Debuterte" på Moldefestivalen i -84 med orkesteret Celeste med Bendik Hofseth og Øystein Sevåg og Cutting Edge fra høsten -84 til (1986) fra Oslo, samt Bergen's-bandene Night & Day, Hot Cargo, Olav Dale, Dag Arnesen, Knut Kristiansen, Ole Thomsen, Daniel Amaro, Bergen Big Band med Andy Sheppard og Paquito D'Rivera, Dabrhahi og i Oslo Silje Nergaards Mellow Yellow, Olga Konkova, i Sverige med barT(Anders Persson-piano, Owe Almgren-bass, Terje Sundby-trommer) sammen med den amerikanske pianisten Jim Beard, samt også med Nils Petter Molvær, Jan Bang, Trio de Janeiro. Videre har han medvirket i band og på utgivelser med Åge Aleksandersen, Bjørn Eidsvåg, Jan Eggum, Karoline Krüger, Secret Mission, Vamp (Månemannen), Anne Grete Preus, Emi Fujita - Camomile Blend, Elle Melle, The Norwegian Fords, Astrid Klosters utgivelse SPOR med Kenneth Sivertsens komposisjoner, Knut Kristiansen, Karl Seglem/Håkon Høgemo, Ole Jacob Hystad Quartet, Ivar Kolve, Kenneth Sivertsen, Ole Amund Gjersvik, Lars Erik Drevvatne, Tone Lise Moberg, Phil McDermott, Tor Yttredal, Helene Bøksle, Tazano, Paolo Fresu, SUBTRIO med barytonsaksofonist John Pål Inderberg, Ole Marius Sandberg Kvartett sammen med bl.a. saksofonist Eirik Hegdal og pianist Erlend Slettevoll. I Stavanger medvirker også Brækhus i kvartetten Cirrus med vokalist Eva Kristine Bjerga Haugen, saksofonist Inge Weatherhead Breistein og bassist Theodor Barnes Onarheim, samt kvartetten OrganJam med saksofonistene Tor Yttredal og Ole Jakob Hystad, samt pianist Svein Olav Herstad. Brækhus har deltatt på produksjonsarbeide og var mye engasjert for TV 2 de første årene etter de startet opp foruten også å ha vært engasjert en rekke TV-produksjoner for NRK. Han har drevet sitt eget mobile innspillingsstudio fra (1997–) «Breakhouse studio»www.breakhousestudio.com. Stein Inge Brækhus er fast ansatt som førsteamanuensis og underviser ved Fakultet For Utøvende Kunstfag UK UIS, Universitetet i Stavanger.
Fossen skole
Fossen skole kan vise til flere skoler i Norge:
Amanieu d’Albret
Amanieu d'Albret  (født ca. 1478, død 20. desember 1520 i Casteljaloux nær Bazas i Frankrike) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var i slekt med den franske kongefamilie.
Bakgrunn
Han var sønn av Alain I av Albret og hans hustru Françoise de Blois-Bretagne, grevinne av Périgord. Hans eldre bror Jean gidtet seg med Katarina av Navarra. His onkel Louis d'Albret var også kardinal (kreert 1461) og hans svoger var kardinal Cesare Borgia (kreert 1493). Han hadde tre uekte barn, én sønn og to døtre.
Kirkelig virke
Amanieu d'Albret hadde en rekke kirkelige titler, men intet tyder på at han mottok noen preste- eller bispevigsel. Han var apostolisk protonotar, abbé commendataire for abbediet Saint-Antoine-et-Saint-Pierre i Lézat, likeså av abbediene Saint-Jean de la Castelle og Saint-Vincent de Lucq. I 1499 ble han valgt til apostolisk administrator av Comminges og av Condom, men tok aldri disse bispesetene i besittelse. I En 1500 ble han utnevnt til administrator av Oloron.
Han hadde tre uekte barn; en sønn og to døtre.
Han ble hemmelig utnevnt til kardinal 20. mars 1500, og utnevnelsen ble publisert den 28. september 1500 av pave Alexander VI.
Han deltok i konklavene i september og oktober 1503, og etter pave Julius IIs valg måtte han forlate Roma.
Amanieu d'Albret tok del i kardinalsammensvergelsen mot pave Julius, og i oktober 1511 truet derfor paven han med ekskommunikasjon og avsetning. Likevel tok han del i det skismatiske konsilet i Pisa samme år og forble tilknyttet den franske parti mot pave Julius.
Kardinal d'Albret deltok ikke i konklavet i 1513 som valgte Leo X. Pave Leo absolverte ham i 1514, damyidig som han også absolverte kardinalene Guillaume Briçonnet og René de Prie). Han ble også bekreftet i sine kirkelige embeder. . Han ble også administrator av bispedømmet Pamiers fra 1514 til sin død. Han ble kardinal-protodiakon den 3. september 1520.
Han døde i Casteljaloux, og ble begravet der.
Vavatn
Vavatn er en innsjø som ligger i Hemsedal kommune i Viken. Den er magasin for Gjuva kraftverk, som nytter fallet i elva Gjuva fra Vavatn til Grøndalen.
Ramón Gil
Ramón «Moncho» Gil Sequeiros (født 16. august 1897 i Vigo, død 18. januar 1965) var en spansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Gil var med på det spanske fotballaget som kom på andreplass i den olympiske fotballturneringen under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. Belgia ledet kampen med 2-0 i slutten på første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball.
Spania som hadde tapt kvartfinalen til Belgia fikk en ny mulighet å spille om sølvmedaljene etter at Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Frankrike som tapte semifinalen mot Nederland hadde reist hjem. Spania vant over Sverige med 2-1 og over Italia med 2-0 og var dermed kvalifisert til å møte Nederland i en kamp om sølvmedaljene. Spania vant sølvfinalen over Nederland med 3-1 som ble spilt på olympiastadion i Antwerpen 5. september 1920.
Cao Fang
Cáo Fāng (hanzi: 曹芳; født 231/232, død 274), stilnavn Lánqīng (蘭卿), formelt også kjent under hans posthume tittel Hertug Lì av Shàolíng (邵陵厲公; Shàolíng Lìgōng), var den tredje keiseren av Cao Wei-dynastiet i de tre rikers tid i Kinas historie. Han var en av sønnene til Cao Kai, som igjen var sønnen til Cao Zhang, Cao Caos tredje sønn, men som ung ble han adoptert av Wèi-keiseren Cao Rui. Cáo Fāng var den lengstregjerende keiser av Wèi, men han hadde likevel aldri noen reell makt og ble dominert av regentene Cao Shuang, Sima Yi og Yis sønn Sima Shi. I 254 ble han avsatt av Sima Shi til fordel for Cao Mao, og etter avsettelsen beholdt han tittelen Prins av Qí (齊王; Qíwáng).
Medkila Idrettslag
Medkila Idrettslag (1944–) er et norsk idrettslag fra Harstad. Klubben er per 2018 en ren fotballklubb. Tidligere sto også ski (langrenn, kombinert og skihopping), friidrett og håndball på programmet. Medkila har et kvinnelag i fotball som har mange sesonger bak seg i Toppserien og et herrelag som per 2022 spiller i 4. divisjon.
Tidlig historie
Klubben ble stiftet 8. oktober 1944, under navnet Idrettslaget Trygg. Det skjedde til tross for at det egentlig var idrettsboikott under 2. verdenskrig. Kort tid etter stiftelsen satte idrettslaget i gang med å anlegge en fotballbane, og vinteren 1945 holdt laget for første gang skirenn. (Uoffisielt, på grunn av idrettsboikotten.) Senere i 1945, da freden var kommet, meldte klubben seg inn i Norges Idrettsforbund. Ved innmeldelsen måtte de skifte navn, siden det allerede fantes et idrettslag i Oslo som het Trygg, og det nye navnet ble Medkila Idrettslag.
I 1947 startet Medkila IL opp et håndballag. Etter mange års arbeid med fotballbanen, ble den innviet 22. juni 1952. Håndballaktiviteten i klubben døde ut rundt 1960, men ble tatt opp igjen på aldersbestemt nivå i noen år først på 1970-tallet. Også skiaktiviteten for voksne døde ut rundt 1960, men klubben arrangerte og deltok likevel i skirenn for barn utover på 1960- og 1970-tallet.
Kvinnelaget i fotball
Kvinnelaget vant NM i fotball for kvinner 2003 og ble første finalist og vinner fra lavere divisjoner. Medkila spilte i Toppserien 2004, Toppserien 2011 og Toppserien 2013 til Toppserien 2017. På Norges kvinnelandslag i fotball har Stine Frantzen spilt. Supporterklubben heter Fragleberget. Laget ble fra 2017 til 2021 trent av Margunn Haugenes, og er i 2022 trent av Roy Berntsen
Domingo Gómez-Acedo
Domingo Gómez-Acedo Villanueva kjent som Acedo (født 6. juni 1898 i Bilbao, død 1980) var en spansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Acedo var med på det spanske fotballaget som kom på andreplass i den olympiske fotballturneringen under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. Belgia ledet kampen med 2-0 i slutten på første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball.
Spania som hadde tapt kvartfinalen til Belgia fikk en ny mulighet å spille om sølvmedaljene etter at Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Frankrike som tapte semifinalen mot Nederland hadde reist hjem. Spania vant over Sverige med 2-1 og over Italia med 2-0 og var dermed kvalifisert til å møte Nederland i en kamp om sølvmedaljene. Spania vant sølvfinalen over Nederland med 3-1 som ble spilt på olympiastadion i Antwerpen 5. september 1920.
Olav Olson
Olav Olson (født 17. september 1879, død 19. juni 1945) var en norsk arkitekt. Han var en av de første i Norge som tegnet ferdighus. Ansatt ved Strømmen Trævarefabrik 1899-1919.
Roskilde-festivalen 2010
Roskilde-festivalen 2010 var en festival som ble avholdt fra 1. til 4. juli, med oppvarming fra den 26. juni. Astoria-scenen ble fjernet i forkant av festivalen i 2010.
Erwin von Witzleben
Job-Wilhelm Georg Erwin von Witzleben (født 4. desember 1881 i Breslau, henrettet 8. august 1944 i Berlin i fengselet Plötzensee) var en tysk generalfeltmarskalk. Han var en av lederne for 20. juli-attentatet mot naziregimet og ble henrettet av nazistene for sin rolle i dette.
Bakgrunn
Han tjenestegjorde som generalstabsoffiser under første verdenskrig.
Under nazismen
I 1935 engasjerte han seg i den konservative motstanden mot det nasjonalsosialistiske styret, og var i den indre krets av septembersammensvergelsen som nesten ble iverksatt i 1938.
I begynnelsen av andre verdenskrig hadde han kommando i Polen og deretter i Frankrike. Han ble generalfeltmarskalk i 1940 og hadde ansvaret for område West 1941–42. I midten av mars 1942 ble han, angivelig av helsegrunner, men i virkeligheten på grunn av mistanker om at han tilhørte den militære opposisjon via Franz Halder (som i mellomtiden hadde distansert seg fra denne), overført av Hitler til Führerreserve, reserven av midlertidig ubeskjeftigede «førere» (høyere offiserer). Han ble erstattet av Gerd von Rundstedt.
20. juli-attentatet 1944
I forbindelse med 20. juli-attentatet mot Adolf Hitler var Witzleben tiltenkt rollen som øverstkommanderende for Wehrmacht etter statskuppet. Men attentatet mislyktes, og allerede 21. juli ble han arrestert. Under rettergangen 7. august ble han ydmyket ved å måtte stille i retten uten gebisset og beltet sitt. Samme dag ble han dømt til døden av Folkedomstolen under ledelse av Roland Freisler. Witzleben sa til Freisler: «Du kan overgi oss til bøddelen, men i løpet av tre måneder vil det rasende, forpinte folket stille deg til ansvar og dra deg levende gjennom sølen i gatene.»
Witzleben ble henrettet av SS i Plötzensee-fengselet. Åpenbart var det gitt ordre om å gjøre henrettelsene så nedverdigende som mulig, og de som ble henrettet 7. og 8. august, ble hengt nakne i en tynn snor av hamp (noen kilder oppgir pianotråd) i kjøttkroker mens de ble filmet. Opptak av henrettelsene ble sendt tilbake til Hitler. Witzleben ble gravlagt anonymt på Plötzensee-gravplassen sammen med mange andre ofre.
Æresbevisninger
Witzleben mottok bl.a. Jernkorset 2. og 1. klasse både under første og annen verdenskrig, Jernkorsets ridderkors og ridderkorset med sverd av Königlicher Hausorden von Hohenzollern.
En barneskole i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i Berlin, Erwin-von-Witzleben-Grundschule, er oppkalt etter ham. Witzleben har også fått gater oppkalt etter seg i mange tyske byer, bl.a. i Mannheim, Düsseldorf, Lüneburg og Münster.
Fosendialekt
Fosendialekt eller fosning er den undergruppa av uttrøndske dialekter som blir snakka i det meste av landskapet Fosen. Karakteristiske drag ved fosendialekten inkluderer tiljamning (ei vækka, ein næva), a-endelse i bunden form av svake hunkjønnsord (bøtta, høtta); tjukk l av historisk l og rð; mye apokope i ord med lang rotstavelse; og, særlig i yngre mål, mer eller mindre fullt tap av dativ.
Silverio Izaguirre
Silverio Izaguirre Sorzabalbere kjent som Silverio (født 26. april 1898 i San Sebastián, død 19. november 1935) var en spansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Silverio var med på det spanske fotballaget som kom på andreplass i den olympiske fotballturneringen under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. Belgia ledet kampen med 2-0 i slutten på første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball.
Spania som hadde tapt kvartfinalen til Belgia fikk en ny mulighet å spille om sølvmedaljene etter at Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Frankrike som tapte semifinalen mot Nederland hadde reist hjem. Spania vant over Sverige med 2-1 og over Italia med 2-0 og var dermed kvalifisert til å møte Nederland i en kamp om sølvmedaljene. Spania vant sølvfinalen over Nederland med 3-1 som ble spilt på olympiastadion i Antwerpen 5. september 1920.
Thomas Madsen-Mygdal
Thomas Madsen-Mygdal (født 24. desember 1876, død 23. februar 1943) var statsminister i Danmark fra 14. desember 1926 til 30. april 1929.
Bakgrunn
Thomas Madsen-Mygdal var sønn av en radikal politiker, landstingsmannen N.P. Madsen-Mygdal. Han var utdannet som skolelærer i 1896, gikk på landbruksskole 1899–1900 og ble agronom i 1902. Fra 1908 til 1920 var han rektor ved Dalum Landbrugsskole utenfor Odense. Han var med i styret av en lang rekke landbruksorganisasjoner. I 1918 ble han formann i De Danske Landboforeninger og i 1919 ble han president i Landbruksrådet. Landbruksrådet hadde blitt opprettet på Madsen-Mygdals initiativ året før. Denne post innehadde han fram til 1933.
Politisk karriere
Han var fram til første verdenskrig aktiv innenfor Det Radikale Venstre, men gikk i sinne over innenriksminister Ove Rodes næringspolitikk over til Venstre. Han var tilhenger av en liberalistisk politikk, hvor hovedmålet måtte være å fremme nasjonens hovednæring, nemlig landbruket. Han var landbruksminister 1920 til 1924 i Niels Neergaards regjering og medlem av Landstinget 1920-25.
Thomas Madsen-Mygdal er i ettertiden mest kjent for at ha ytret «Lad falde hvad ej kan stå», som oppsummerte hans liberalistiske innstilling.
Ved folketingsvalget i 1926 fikk Venstre sammen med Det Konservative Folkeparti flertall i Folketinget, og Madsen-Mygdal dannet en Venstre-mindretallsregjering. Politikken var basert på sosiale nedskjæringer, og regjeringen ble i stor grad lagt for hat av opposisjonen. De Konservative var misfornøyde med skyggetilværelsen som støtteparti og var også imot regjeringens forsvarspolitisk, og i 1929 bragte de regjeringen i mindretall ved å unnlate å stemme for en ny finanslov.
Etter det påfølgende folketingsvalget begynte en lang sosialdemokratisk-radikal regjeringsperiode. Landbrukets dominerende posisjon i dansk næringsliv nærmet seg slutten, og Madsen-Mygdal oppnådde ikke en like stor politisk innflytelse senere. Under 2. verdenskrig ble Madsen-Mygdal mer og mer bekymret for situasjonen. Han fryktet Sovjetunionen og kommunistiske tilstander i Danmark. Derfor gikk han av under Venstres landsmøte i 1941, der han ga uttrykk for en velvillig innstilling til Tyskland.
Han var Storkorsridder av Dannebrogordenen. Han giftet seg 15. november 1907 med Marie M.-M.
Sussex spaniel
Rasen ble utstilt for første gang i London i 1862. Den vant «best in show» for første gang i 2009, ved Westminster Kennel Club. Rasen er sparsomt utbredt, og avlsmaterialet begrenset.
Opprinnelse
Sussex spanielen oppstod som en lokal spanielvariant i grevskapet i Hastings, Øst-Sussex og dens opprinnelse kan spores tilbake til 1795. Mr. W. Fuller, greve av Rosehill Park, begynte på slutten av 1700-tallet å avle fuglehunder som skulle kunne jobbe i områder hvor terrenget var røft, eller hvor skog eller kratt var svært sammenvokst og vanskelig å bevege seg i. Fuller krysset sammen flere forskjellige raser, inkludert den nå utdødde Norfolk spaniel, Field Spaniel, Engelsk springer spaniel og Clumber spaniel. Sussex spaniel ble avlet spesielt for dens egenskap med å bjeffe for å varsle jegeren, en egenskap som ofte var mangelfull hos andre raser på den tiden Sussex spaniel oppstod.
Fylkesvei 2754
Fylkesvei 2754  går mellom Teigen i Kongsberg og Råen i Øvre Eiker.
Rabita-moskeen
Rabita-moskeen er en moské i Calmeyers gate 8 i Oslo.
Moskeen drives av menigheten Det Islamske Forbundet. Utenom skoletid undervises barn i arabisk, islam og Koranen; denne undervisningen kalles koranskole. Menigheten har en speidergruppe. Forstander (per 2014) er Basim Ghozlan.
Moskeen ble etablert her i 2004. Harald V og Kronprins Haakon besøkte moskeen 19. oktober 2009.
Fremste Skorka
Fremste Skorka (også kalt Litlebotnstinden) er en fjelltopp som ligger sør for bygda Vaksvika i Ørskog kommune i Møre og Romsdal. Den har en høyde på 1 302 meter over havet. På fjellryggen Sandegga, en halv kilometer sørøst for toppen, ligger det en høyere topp (1 364 moh) som grenser mot Stordal.
Fylkesvei 2754
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 71.
International MaxxPro
MaxxPro er et hjulgående minebeskyttet kjøretøy fra Navistar International sitt underbruk Navistar Defense i samarbeid med israelske Plasan. Kjøretøyet ble tatt fram for å delta i det amerikanske forsvarets MRAP kjøretøysprogram under ledelse av marinekorpset.
Sussex spaniel
Opprinnelse
Sussex spaniel var en av de ti første rasene som ble nedskrevet i den amerikanske kennelklubbens (American Kennel Club) stambok, i 1884. Den lille populariteten rasen hadde oppnådd forsvant i 1940-årene. Under andre verdenskrig stoppet all avl på Sussex spaniels. Den engelske oppdretteren Joy Freer greide å redde noen få hunder, og alle dagens Sussex spaniels stammer fra hundene som Freer reddet. I 1947 var kun ti eksemplarer av Sussex spaniel registrert i den britiske kennelklubben; The Kennel Club.
I 2004 ble den registrert som «Vulnerable Native Breed» av den britiske kennelklubben. Det har blitt drevet aktive forsøk på å fremme rasens popularitet.
Utbredelse
Sussex spaniel er nå mer populær i USA enn i noe annet land, hvis kennelklubber anerkjennes av FCI. Til tross for at den stammer fra Storbritannia, er Sussex Spaniel den nest minst populære spanielrasen. I 2009 ble det registrert kun 56 eksemplarer, bare Field Spaniel hadde et lavere antall, med 51 registrerte eksemplarer i 2009. Sammenlignet ble det i Storbritannia i 2009 registrert 12 700 Engelsk springer spaniels, og 22 211 Cocker spaniels. Det lave antallet har lenge vært et diskutert tema, da Sussex spaniel er en svært egnet rase til mange forhold. Lydig, barnevennlig og intelligent.
Utseende
Sussex spaniel er en lav, kompakt hund og ligner i utseende til en Clumber spaniel. Den har en mankehøyde på 33-38 cm og en vekt på 16-20 kg. Den har et rektangulært utseende. Til sammenligning har Clumber spaniel en skulderhøyde på 43-51 cm og veier 25-39 kg. En av de mest fremtreende egenskapene er dens gyldne, leverfargede pels. Historisk sett har det eksistert både sort og sandfarget pels, men den gyldne leverfargen er den eneste godkjente standarden for Sussex spaniel i dag. Pelsen er forholdsvis tykk, med underpels, og har en bølgete fremtoning. Som spaniels flest er det tykkere pels på brystet, bena og ørene. Øynene er hasselnøttfarget. De silkemyke ørene som er typisk for spaniels, er uten underull.
Lynne og væremåte
Sussex spaniel er en rolig rase, men kan vise entusiasme. Det er en rase som trives rundt mennesker og er en utmerket familiehund, da den er rolig og vennlig overfor barn. Den kan likevel vise beskyttelsesinstinkter overfor familien. Sussex spaniel har blitt en svært populær rase til bruk som terapihund. De er også meget dyktige jakthunder, og tar lydighetstrening lett. De er intelligente og oppvakte, og kan brukes til mange ulike aktiviteter. Sussex spaniel er den eneste spanielen som gir los når et dyr har blitt felt.
Bruksområder
Sussex spaniel har i dag svært omfattende bruksområder som inkluderer apporterende fuglehund, stående fuglehund, jakthund generelt, selskapshund, terapihund, sporhund og narkotikahund. Den er også svært velegnet for å arbeide gjennom kratt og underskog. Fordi Sussex spaniel er en oppvakt og intelligent hund, trenger den noe stimulering for å ikke kjede seg og bli rastløs.
«Hybridisering»
Sussex spaniel krysses av og til med Clumber spaniel og Field spaniel, som begge er ganske like av utseende. Field spaniel har noe lengre ben og Clumber spaniel en kortere og mer kompakt kropp. Sistnevnte veier dessuten noe mer en Sussex spaniel. Noen slike krysninger er gjort bevisst for å unngå arvelige belastninger som følge av innavl, da rasen har liten genetisk spredning. Kysninger skjer også ved feiltagelser, siden disse tre rasene er relativt like. Som regel i forbindelse med avl på jakthundlinjer.
Helse
Rasen er generelt frisk, med en levetid på ca 12 år. Hofteleddsdysplasi, en genetisk misdannelse i hofteleddet, har dessverre opptrådt i rasen, noe som har svekket dens kompakte kropp, men regnes ikke for å være alvorlig svekket. Undersøkelser utført av «Orthopedic Foundation For Animals» har funnet ut at 41 % av britiske Sussex spaniels lider av en eller annen form for problemer angående hoftene. Britiske Sussex spaniels har dessverre pådratt seg en del sykdommer tilfelles med andre typer spaniels, som hjerteproblemer og spinal skiveprolaps.
Et annet, vanlig problem med Sussex spaniel er at de lett pådrar seg ytre ørebetennelse, noe som har sammenheng med de lange, pelsfylte ørene som ofte holder på fuktighet. Dette gjør at de er mer utsatt for infeksjoner enn raser med spisse ører. Infeksjonene kan være forårsaket av en rekke grunner, inkludert midd, sopp, eller generelt med smuss og bakterier. Behandlingen er relativt enkel og kan være alt fra reseptbelagt antibiotika til ikke reseptbelagte desinfeksjonsprodukter