cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mallonia
Mallonia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Rasjonelle valg
Kritikk
Teorien om rasjonelle valg er ifølge Jon Elster (1989) først og fremst normativ. Den forteller oss hvordan vi bør handle for å nå målene våre på best mulig måte, men ikke hvordan vi faktisk handler. Fra dette normative utgangspunktet er det mulig å utlede et forklaringsverktøy ved å anta at aktører er rasjonelle i teoriens normative forstand. For å oppfylle kravene til teorien om rasjonelle valg, må en handling stå i et optimaliserende forhold til aktørens ønsker og oppfatninger. Handlingen skal være det beste middelet til å tilfredsstille aktørens ønsker, gitt hans oppfatninger om hvordan verden henger sammen.
Mallonia
Utseende
Små til middelsstore, brunlige trebukker. Kroppsformen er sylindrisk. Dekkvingene har ofte lysere tegninger. Antennene har dusker av mørke hår på innersiden.
Rasjonelle valg
Kritikk
Et annet problem med teorien om rasjonelle valg er at en rasjonell aktør trenger informasjon for å ta rasjonelle valg, men aldri kan vite selv om man har nok informasjon. Om man ikke har tilstrekkelig informasjon, er det vanskelig å beregne sannsynlig utfall av sine valg, og man kan derfor aldri vite helt sikkert om man kan treffe en god rasjonell beslutning.
En typisk debatt innen sosiologien er i hvilken grad menneskers handlinger er styrt av normer eller rasjonalitet. En grunn til at det kan være vanskelig å forklare at mennesker kun styres av rasjonalitet er at normer kan brukes strategisk; om jeg vet at det finnes en norm som sier at hvis jeg inviterer noen på middag så er det uhøflig for dem å si nei, da kan jeg bruke den normen strategisk for å bli kjent med noen jeg er interessert i. Jeg kan også velge å følge en norm strategisk fordi jeg vet at det gir meg en god selvfølelse senere (f.eks. unngå å lyve, være barmhjertig). Dette kan vise at våre handlinger og oppfatninger til en viss grad også styres av normer: det ville vært meningsløst å følge en norm strategisk om den ikke egentlig eksisterte.
Mallonia
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Afrika.
Cynanchum acutum
Cynanchum acutum er en klatreplante i gravmyrtfamilien.
Den er glatt med slyngende vekst, delvis forvedet og kan bli opptil 3 m høy. Bladene er pilformede og har stilk. De duftende blomstene er hvite eller rosa, 8–12 mm og sitter i side- eller endestilte skjermer. Bikronen har 5 lange utvekster. Belgkapslene sitter parvis og er spindelformede, 6,5–13 cm lange og 0,8–1 cm brede. Frøene har 2–3 cm lange hår.
Planten vokser i kratt og på elvebredder og saltjord. I middelhavslandene vokser den ofte nært havet. Cynanchum acutum deles i to underarter der subsp. acutum vokser i middelhavslandene fra Portugal og Marokko i vest til Irak i øst, og subsp. sibiricum vokser videre østover til Kina.
Denne planten er ofte et plagsomt ugras i frukthager og kornåkre. Den kan også fungere som et reservoar for tomato yellow leaf curl virus, som gjør stor skade på tomat.
Botten Soot
Ingeborg Bergit «Botten» Soot (født 22. mars 1895 i Bergen, død 21. mai 1958 i Oslo) var en norsk revyskuespiller og sanger.
Soot var utdannet som klassisk sanger, men revydebuterte på Chat Noir i 1913 og var revyartist på heltid fra 1915. Spesielt på 1920-tallet var hun én av norsk revys djerveste og mest fantasifulle kunstnere. Soot var den første norske kvinnelige revyartisten som komponerte deler av sitt eget materiale, blant annet «Vårvise» og «De gammeldagse Piger». Hun gav i 1946 ut Mamma i fint selskap og andre historier; boken var illustrert av datteren Berit Soot Thorsen.
Familie
Hun var gift tre ganger. Det første ekteskapet inngikk hun med friherre Woldemar von Düring, (f. 6.2.1884, Erlangen, Tyskland, død 9.11.1950, Stockholm). De fikk sønnen Svend Soot von Düring (1915-1969). De ble skilt i 1916. Deretter giftet hun seg med billedhuggeren og maleren Trygve Thorsen, og de fikk datteren Berit Soot Thorsen (1920–1975), som etter å ha giftet seg tok navnet Berit Soot Kløvig. Ekteskapet med Thorsen ble oppløst, og i 1924 giftet hun seg med revyartisten og sangeren Olaf Kronstad. Dette ekteskapet ble oppløst noen år senere.
Paxbreen
Breen er oppkalt etter ordet «pax» (latin for «fred»).
Mo prestegjeld (Helgeland)
Mo prestegjeld var et prestegjeld i Indre Helgeland prosti. Prestegjeldet ble utskilt fra Hemnes prestegjeld og omdannet til et eget soknekall ved kongelig resolusjon av 19. april 1843. Prestegjeldets eneste kirke før 1891 var Mo kirke.
Kongelig resolusjon av 12. august 1880 ga tillatelse til å anlegge en gravplass på gården Nordre Nevernes i Dunderlandsdalen. Ved kongelig resolusjon av 14. november 1891 ble det gitt tillatelse til å bygge et kapell på gården. Nevernes kapell skulle ifølge høyeste resolusjon av 19. juni 1896 ha 13 gudstjenester årlig.
Ved regjeringens resolusjon av 7. juli 1922 ble prestegjeldets navn endret til Nord-Rana. Navneendringen ble imidlertid ikke gjennomført, ettersom Mo fortsatt ble brukt i Norges statskalender.
Conker’s Bad Fur Day
Conker's Bad Fur Day er et action-plattformspill for Nintendo 64 utviklet og publisert av Rareware i 2001.
Mo prestegjeld (Helgeland)
Ved kongelig resolusjon av 24. april 1964 ble Mo prestegjeld (Nord-Rana sokn) delt i tre: Mo prestegjeld, Nord-Rana prestegjeld og Gruben prestegjeld.
Prestegjeldet ble faset ut i forbindelse med omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet.
Conker’s Bad Fur Day
Spillet handler om et ekorn som kalles Conker som må finne veien hjem etter å ha drukket for mye på baren "The cock and plucker" og gått feil vei når han skulle hjemover. han våkner opp ved en liten åker der han møter fugleskremslet ved navn Birdy, Birdy lærer Conker hvordan Kontekst Sensitiv knappene i spillet fungerer.
Spillet fikk en remake på Xbox i 2005 ved navn Conker: Live And Reloaded, Som hadde bedre grafikk, noen forandrede sekvenser i enspiller modusen og en helt ny flerspiller modus som utnyttet online funksjonene til Xbox Live og erstattet den originale flerspillermoudsen i Conker's Bad Fur Day på Nintendo 64.
4. august 2015 ble Nintendo 64-utgaven av Conker's Bad Fur Day relansert i spillsamlingen Rare Replay til Xbox One, denne relansering er omtrent helt lik originalversjonen, med unntak av at instruksjonene som blir forklart i spillet forandrer på knappikonene i snakkeboblene for å matche Xbox One kontrolleren og alle Nintendo logoer er erstattet med Microsoft logoer.
Mottagelse
Conker's Bad Fur Day fikk gode kritikker da det ble sluppet ut, og fikk en samlet rangering på 92 av 100 poeng fra Metacritic. Mange publikasjoner og nettsteder sa at spillet hadde noe av det beste grafikken som var tilgjengelig for Nintendo 64. Flere kritikere sa at spillet hadde flere tekniske effekter som var veldig uvanlige på den tiden, spesielt for et Nintendo 64-spill, som dynamiske skygger, farget lys, detaljerte animasjoner, leppesynking, og mer. Shane Satterfield fra GameSpot sa at spillet fikk andre Nintendo 64-spill til å se nærmest historiske og 16-bit ut. IGNs Matt Casamassina roste spillet for dets 3D-verdner, «imponerende» teksturer og karakterdesign. Flere anmeldere kommenterte på at bildefrekvensen i spillet sank noen steder, men ikke at det forårsaket noen drastiske problemer, og at det var overkommelig.
Nizamat Jang
Nizamuddin Ahmed var utdannet jurist fra Trinity College ved University of Cambridge. Etter å ha vendt tilbake til Britisk India arbeidet han først som advokat i Madras, men flyttet tilbake til Hyderabad, der han gikk inn i statsadministrasjonen. Han ble dommer og var regjeringsmedlem i fyrstestaten Hyderabad inntil han trakk seg tilbake fra yrkeslivet i 1929.
Nizamuddin Ahmed fikk tittelen Nizamat Jang av nizam Osman Ali Khan. Han var følgesvenn av Den indiske imperieordenen, offiser av Den britiske imperiordenen og fikk britisk ridderskap i 1929. Med alle sine titler og tiltaleformer var han også kjent som Nawab Sir Nizamat Jung Bahadur.
861 Aïda
861 Aïda er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 22. januar 1917 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter tittelpersonen i Giuseppe Verdis opera Aïda.
Randolph Scott
Randolph Scott (født 23. januar 1898 i Orange County i Virginia i USA, død 2. mars 1987 i Beverly Hills i California) var en amerikansk skuespiller med karriere fra 1928 til 1962. I løpet av sin filmatiske karriere dukket Scott opp i flere forskjellige sjangere, inkludert drama, krim, komedier, musikaler (selv om han verken sang eller danset), krigsfilmer, eventyr, skrekkfilmer og fantasyfilmer.
Krig, tidlig karriere
I april 1917 gikk USA inn i den første verdenskrig. Scott sluttet seg til hæren da han var nitten år og tjenestegjorde i Frankrike som en artilleriobservatør. Scotts erfaringer fra krigstid ga ham trening som ville bli tatt i bruk i hans senere filmkarriere, herunder bruk av skytevåpen. Scott kom tilbake fra militærtjeneste i 1919.
Da hans militære karriere var over, fortsatte Scott sin utdannelse ved Georgia Tech, der han hadde som mål å bli fotballspiller, men en ryggskade hindret ham fra å oppnå dette målet. Scott ble deretter overført til University of North Carolina. Scott droppet senere ut fra studiene og begynte å arbeide som regnskapsfører i det samme tekstilfirmaet som hans far var ansatt i.
Filmkarriere
Rundt 1927 utviklet Scott en interesse for teater og skuespill og han besluttet å reise til Los Angeles for å søke en karriere i filmbransjen. Scotts far var kjent med Howard Hughes og sendte et introduksjonsbrev på sin sønns vegne til filmskaperen. Hughes svarte med å gi Scott en liten rolle i filmen Sharp Shooters i 1928. Scott signerte en kontrakt med filmstudiet Paramount Pictures og fikk en rolle i deres film Heritage of the Desert i 1932. Scott var flere ganger med i nyinnspillinger av tidligere stumfilmer. I et forsøk på å spare produksjonskostnader benyttet Paramount Pictures ofte gamle opptak fra de stumfilmene og leide inn noen av de samme aktørene, slik som Raymond Hatton og Noah Beery, for å gjenta deres roller fra de gamle stumfilmene.
Scott hadde sin siste filmopptreden i 1962 med filmen Skudd ved solnedgang, som nå blir regnet som en klassiker. Den ble regissert av Sam Peckinpah.
Scott var episkopal og medlem av St. Peter's Episcopal Church hvor han også ble begravet. Scott døde i en alder av 89 år i Beverly Hills i California.
Selv om Scott oppnådde berømmelse som en skuespiller, klarte han å holde en relativt lav profil rundt sitt privatliv.
For hans mange bidrag til den amerikanske filmindustrien, har Scott blitt tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame, som ligger ved 6243 Hollywood Boulevard.
Olav Christopher Jenssen
Olav Christopher Jenssen (født 2. april 1954 i Sortland) er en norsk billedkunstner og tidligere fotballspiller. Han er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole og Statens kunstakademi i Oslo.
Jenssen regnes som en av de mest anerkjente nålevende norske kunstnere, med en betydelig internasjonal karriere. Han har i en årrekke bodd og arbeidet i Berlin. Fra 1996 til 2003 var han professor i maleri ved Hochschule für Bildende Künste i Hamburg, og han er siden 2007 professor i maleri ved Hochschule für Bildende Künste i Braunschweig. I 1992 ble han valgt ut til å stille ut ved den prestisjefylte utstillingen documenta i Kassel i Tyskland. Av norske museer er det Nordnorsk Kunstmuseum som har den største samlingen av Jenssens kunst, da kunstneren donerte 95 verker til museet i mars 2014. Verkene ble vist i utstillingen Donasjonen i perioden 15. mars – 1. juni 2014.
Han var festspillutstiller i Bergen i år 2000. Maleriserien «Lack of Memory» (1992) ble kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk. I 2015 ble Jenssen utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for sin innsats som kunstner.»
Jenssen spilte toppfotball for FK Lyn og Lillestrøm SK på 70-tallet.
Haraldsplass Diakonale Sykehus
Haraldsplass Diakonale Sykehus er et sykehus som betjener bydelene Bergenhus, Åsane og Arna i Bergen, og samtlige kommuner i Nordhordland. Sykehuset har avdelinger innen indremedisinkirurgi, anestesiologi, overvåkning og radiologi med tilhørende poliklinisk aktivitet. Haraldsplass har regionfunksjon innen geriatri og innen palliasjon og lindrende behandling (Sunniva). Totalt sengetall er 183. Sykehuset har 925 medarbeidere (inkludert Noklus). Sykehuset har driftsavtale med Helse Vest RHF. Haraldsplass diakonale sykehus eies av Haraldsplass Diakonale Stiftelse som blant annet også eier Haraldsplass diakonale høgskole. Høgskolen ligger like ved sykehuset.
Historie
1. mai 1918 tok Haraldsplass Diakonale Stiftelse i mot sin første elev, Anna Bysheim. Det regnes som stiftelsesåret for diakonissehjemmet i Bergen. Før det hadde diakonissene i nesten 40 år drevet privat sykepleie i byen og arbeidet med fattigpleie og suppekjøkken.
Diakoni
Diakoni kommer fra det greske ordet diakonos som betyr tjener. I de oldkirkelige menighetene hadde kvinnelige diakonater omsorg for fattige og syke. I den evangeliske kirken ble tradisjonen med kvinner som hadde omsorg for og behandler syke, gamle og fattige forsøkt opprettet mange ganger. Det ble en realitet først på 1800-tallet da tyskeren Th. Fliedner opprettet det første diakonissehuset i Kaiserswerth i 1836.
Diakonissene i Bergen
De aller første diakonissene var på plass i Bergen i 1871. I 1906 virket det 40 diakonisser i byen, og ved hjelp av innsamlede midler kunne de kjøpe en bygning i Nordre Fosswinkels gate 5, som ble innredet med 20 senger. Bygget ble brukt til pleie og omsorg, og det heter at den nye klinikken raskt opparbeidet en utstrakt tillit blant byens leger, derfor steg antallet pasienter. Det var ofte flere som trengte hjelp enn det var husrom. På grunn av hardt tiltrengte sengeplasser for pasienten, flyttet diakonissene rundt om i byen og overlot søsterhjemmet til pasienter.
Bredt arbeidsfelt
Utover i 1920 og 1930-årene gjorde diakonissene jobber på mange felt og driften ble konsentrert om å utdanne nye søstre og utvide virkefeltet. Den første forstanderinnen var Regine Waage, som virket fra 1920 til 1931. Hun var med å prege virksomheten. På sykehuset gjorde diakonissene alle typer oppgaver. De drev laboratoriet, røntgenavdelingen, kontortjenester, vasket på sykehuset også videre.
Nytt sykehus
Det viste seg ganske snart at lokalene diakonissene holdt til i ikke var store nok. Virksomheten var for spredt, noe som var anstrengende og krevende for alle. Derfor begynte drømmen om et eget sykehus å ta form. I 1926 kunne Bergen Diakonissehjem endelig se seg råd til å kjøpe en eiendom som var stor nok til et sykehusbygg. De kjøpte den 40 mål store tomten Mohns gård Haraldsplass. Villaen ble straks tatt i bruk. Forstanderen fikk plass i første etasje, mens andre etasje ble brukt som systue og hybler til søstrene.
Et sykehus blir til
Diakonissene ønsket seg rommelige forhold med tidsmessig kirurgisk og medisinsk avdeling, og med tilstrekkelig elev- og søsterhjem. Derfor var det en aktiv periode med innsamling av midler for å kunne gå i gang med bygging. 23. august 1938 fattet styret vedtak om å sette i gang byggearbeidene. Arkitekt Per Grieg ble hyret som arkitekt. 100 senger, gode forhold for elevene ved sykepleierskolen og et skikkelig søsterhjem var resultatet. Pasientrommene ble lagt mot sydvest, med vakker utsikt mot byen og fjorden som det het i en redegjørelse som ble sendt ut i forbindelse med byggingen. Bygget var på fire etasjer. De tre nederste var seks-sengs rom – totalt 90 senger. I fjerde etasje var det to-sengs rom, til sammen ti senger. Det var også røntgenavdeling i sykehuset og to operasjonsstuer og et kirkerom med korrunding. En del av bygget virket som søsterhjem hvor søstrene bodde.
Innflyttet 9. april 1940
Da krigen kom i 1940 var sykehuset nesten ferdig. Søstrene fant raskt ut at sykehuset måtte tas i bruk jo fortere jo bedre. Derfor ble flyttingen organisert om morgenen 9. april. Utvaskingen startet umiddelbart og de fikk sykehuset i stand samtidig som de siste arbeiderne gjorde seg ferdig med bygget. Flyttelasset gikk fra Fosswinkels gate til Haraldsplass – og det gikk raskt. I juni var innflyttingen over og 20. november 1940 fant den formelle overleveringen av bygget sted. Fullt belegg var det før den tid. I juli 1941 ble sykehuset overtatt av tyskerne til militært bruk og forbeholdt deres pasienter. Norske pasienter ble igjen henvist til Fosswinkels gate, mens personalet beholdt Søsterhjemmet, og bodde der krigen igjennom.
Ny tid
Utover i 1950-årene kom velferdsstaten for fullt, og stat og kommune overtok etter hvert ansvaret for det sosiale velferds- og hjelpearbeid. Diakonissene fant sin plass i den utviklingen som fant sted etter krigen, og satset også på andre områder hvor de kunne hjelpe mennesker som ikke alt hadde fungerende velferdssystem. Det ble store endringer i helsevesenet utover i 1970-årene. Blant annet ble leger ansatt ved sykehusene. Tidligere hadde diakonissene selv styrt sykehuset og leid ut operasjonsstuene til legene. Når legene nå ble ansatt, fikk de også ta del i styringen av sykehuset. Nytt var også at Hordaland fylkeskommune fikk ansvar for sykehustjenestene. Fylket kjøpte tjenester fra Haraldsplass fra 1972 til 2002, da Staten overtok ansvaret for helseforetakene og avtale ble etablert med Helse Vest.
Plankton
Plankton er en fellesbetegnelse for de små og oftest encellede organismer – mikroorganismer som lever svevende i de frie vannmasser (pelagisk) i hav eller ferskvann. Gruppen omfatter organismer som er svært små, men til gjengjeld er det store mengder av dem i havet. I en liter havvann finnes om lag 10–20 millioner av dem. Livsformen er dermed starten på næringskjeden i havet.
Plankton blir normalt inndelt i 2 grupper:
Felles for alle typer plankton er at de følger vannmassenes bevegelser og ikke har betydelig horisontal egenbevegelse. Noen grupper plankton har imidlertid evnen til å stige eller synke i vannet. Organismer som lever hele sitt livsløp drivende kalles holoplankton. Egg og larver av arter som senere i livsløpet svømmer, kryper eller er fastsittende, kalles meroplankton. Ulike systemer har vært brukt for å klassifisere plankton etter størrelse. Et system som er mye brukt i dag, er foreslått av Sieburth et al. i 1978. Klassifiseringa dekker alle former for plankton – også mikroorganismer:
Plankton utgjør store mengder biomasse og er maten til mange dyregrupper. Særlig filterspisere lever av planton, og mange av de planktoniske krepsdyrene er selv filterspisere.
Det motsatte av plankton er nekton, altså pelagiske dyr som kan bevege seg uavhengig av strømretningen, for eksempel voksne fisker. Et annet begrep er pleuston, som er plankton som stikker deler av kroppen opp i lufta, slik som portugisisk krigsskip og bidevindseiler. Neuston er organismer som lever på eller i overflatehinna, for eksempel vannløpere og virvlere.
Philippe Leclerc de Hauteclocque
Philippe Leclerc de Hauteclocque (født 22. november 1902 i Belloy-Saint-Léonard i Somme, Frankrike, død 28. november 1947 ved Colomb-Béchar i Algerie) var en fransk general under andre verdenskrig. Den franske stridsvognen Leclerc er oppkalt etter ham.
Han ble døpt Philippe François Marie, comte de Hauteclocque, men forandret navnet sitt i 1945 til sitt alias i den franske motstandsbevegelsen. I Frankrike er han kjent som maréchal Leclerc.
Bakgrunn
Leclerc var sønn av Adrien, greve av Hauteclocque (1864–1945) og Marie-Thérèse van der Cruisse de Waziers (1870–1956). Fornavnet Philippe var en oppkalling etter en av hans forfedre som var blitt drept av kroater i 1635. Han studerte ved École spéciale militaire de Saint-Cyr og ble uteksaminert i 1924.
Karriere
Han ble utnevnt til kaptein i 1937, brigader i 1941 og generalmajor i 1943.
Under andre verdenskrig sluttet han seg til de frie franske styrkene etter Frankrikes fall. Han ble utnevnt til major og beordret til Fransk Ekvatorial-Afrika som guvernør av Fransk Kamerun fra 29. august 1940 til 12. november 1940. Han kjempet mot Vichy-franske styrker i Tsjad og deltok i felttoget i Nord-Afrika.
Da D-dagen kom ledet han den 2. frie franske panserdivisjon, som befridde Paris. Han tok imot Dietrich von Choltitz' overgivelse av byen. 2. frie franske panserdivisjon befridde deretter Strasbourg og da krigen i Europa sluttet sto de i Berchtesgaden, også kjent som Hitlers Ørnerede. Han ble deretter utnevnt til øverstkommanderende over de franske styrkene i stillehavsområdet og var Frankrikes representant under den japanske kapitulasjonen. I mai 1945 ble han tildelt Æreslegionen. Han ble også utnevnt til Frigjøringsordenen.
Som fransk øverstkommanderende i Indokina ledet han de franske styrkene i Det franske ekspedisjonskorps i Det fjerne østen under begynnelsen av første indokinesiske krig og mente man skulle forhandle med Viet Minh, da forhandlingene mislyktes ble han erstattet med Jean-Etienne Valluy.
Han døde i et flykrasj ved Colomb-Béchar i Algerie.
Billy Wright
Billy Wright er navnet til flere personer:
Røyrvik kraftverk
Røyrvik kraftverk er et vannkraftverk ved Røyrvikvatnet i Gloppen kommune i Vestland.
Installert effekt er 1,5 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 5 GWh.
Borre Golfbane
Borre Golfbane ble åpnet med ni hull i 1990 og har i påfølgende år blitt utvidet til en bane med 18 hull. I 2005 ble ni nye hull åpnet, og disse ble flettet inn sammen med de ni første hullene langs Borrevannet.
Borre Golfbane arrangerte Challenge Tour-turneringen Karsten Ping Norwegian Challenge Tournament i 1994 (sponset av Karsten Solheim), den første profesjonelle golfturneringen på norsk jord, og igjen i 1998, da under navnet Netcom Norwegian Open.
Banen
Borre Golfbane består av en parkbane med 18 hull. Den er par 73 og 6,365 meter lang fra bakerste utslagssted.
Guatemala under Panamerikanske leker 1959
Guatemala under Panamerikanske leker 1959. Guatemala deltok i de tredje Panamerikanske leker som ble arrangert i Chicago mellom 27. august og 7. september 1959. De kom på en delt attendeplass med en bronsemedalje.
Torvald Ulstein
Torvald Ulstein (født 5. april 1919 i Ulsteinvik, død 19. juli 2005) var en norsk lege og konsentrasjonsleirfange.
Ulstein ble arrestert av tyskerne i 1943 av politiske årsaker, og deportert til Tyskland i 1944 hvor han satt i konsentrasjonsleirene Buchenwald og Neuengamme og inngikk i fangegruppen kjent som Tysklandsstudentene.
Måna (Rauma)
Måna (i øvre løp kalt Månvasselva) er ei elv som renner gjennom Måndalen i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Den har utspring fra Månvatnet og munner ut i Romsdalsfjorden ved Voll. Elva har en rekke sideelver, hvorav Vemora er den største. Måna er 11,4 kilometer lang, men sideelva Øspevasselva er noe lengre enn hovedelva, og regnet fra Øspevasselvas utspring på Øspefonna er vassdraget 13,8 kilometer langt.
Torvald Ulstein
Etter krigen var han delaktig i oppbyggingen av Norsk Folkehjelp samt lege i Lier. Som forfatter skrev han både om sine egne og andres krigsopplevelser, samt om sitt virke som lege. Et av manusene, som han skrev sammen med medfangen Anker Thorsrud, ble utgitt i 2002. Manuskriptet ble dengang bragt frem i lyset av historikeren Lars Borgersrud. Forlaget og Borgersrud presenterte boka som en «dokumentarroman» og krediterte feilaktig dengang den avdøde Thorsrud som forfatter.
Ulsteins liv og manus omtales i romanen Piggtrådroser (2007), skrevet av barnebarnet Geir Stian Orsten Ulstein.
Måna (Rauma)
Elva ble vernet mot kraftutbygging i Supplering av verneplan for vassdrag i 2005.
Måna har tidligere vært ei god lakseelv, men har som mange andre elver i distriktet vært plaget med gyrodactylus salaris. Fisket har derfor i de senere åra gått tilbake. Samtidig har innslaget av oppdrettsfisk økt.
Aukštojasbakken
Aukštojasbakken (litauisk Aukštojas eller Aukštasis kalnas) er med sine 293,84 moh. Litauens høyeste punkt. Bakketoppen som ligger 24 km sørøst for Vilnius i Medininkai i Vilnius landkommune befinner seg kun to km vest for grensen mot Hviterussland.
Aukštojasbakken ligger noen hundre meter fra en annen bakketopp, Juozapinėbakken (292,7 moh.), som inntil 1994 ble regnet å være landets høyeste punkt. Aukštojasbakken, som viste seg å være 19 cm høyere enn den nest høyeste bakketoppen, Kruopinėbakken (293,65 moh.), var på dette tidspunktet navnløs, og det ble derfor utlyst en navnekonkurranse. Forslaget som den 18. november 2005 vant betyr rett og slett «Den høyeste» eller «Høybakken».
Juozapinėbakken viste seg til slutt å bare være den tredje høyeste bakken i Litauen.
Electric Light Orchestra
Electric Light Orchestra (ELO) var et band fra 1970-tallet, og var under ledelsen av briten Jeff Lynne. Bandet ble stiftet i 1971, da som en videreføring av et tidligere band, «The Move». Bandet bærer preg av flere sjangere, deriblant pop, symfonisk rock, progressiv rock og elektronika. Bandet hadde stor musikalsk påvirkning fra The Beatles. Bandet hadde flere singler på hitlistene i perioden fra 1972 til 1986, året bandet måtte se oppløsning.
Utgivelser
Etter tre album hvor de på mange måter prøvde seg frem, slo ELO ut i full blomst med albumet Eldorado fra 1974, med bl.a. Can't get it off my head. Etter manges mening selve mesterverket i ELOs diskografi. I 1975 klarte bandet å følge opp suksessen med albumet Face the Music med hitene «Evil Woman» og «Strange Magic». «Evil Woman» skrev Jeff Lynne ferdig på under 30 minutter.
I 1981 kom konseptalbumet Time, som handler om en mann som reiser fram til år 2095, men oppdager at livet var langt bedre i 1981. Denne gangen vendte Jeff seg mot progressiv rock. Flere av låtene på albumet inneholdt tunge synthriff, slik som «Twilight» og «Here Is The News». Time er blant ELOs beste solgte album og havnet på 1.-plass i England, og klatret opp til en 2.-plass i Norge, mens i USA oppnådde den 16.-plass. «Hold On Tight» ble ELOs siste Topp-10 singel i både USA og Storbritannia.
I 1982 begynte ryktene å gå om at ELO skulle oppløses. Ryktene forstummet imidlertid i 1983 da ELO var tilbake med sitt 11 album kalt Secret Messages, albumet solgte til 4.-plass i England og 5.-plass i Norge. I USA ble ikke albumet godt mottatt, og de endte opp på 36.-plass på Billboard albumlisten. Secret Messages regnes for å være ELOs svakeste studioalbum.
Det skulle gå hele tre år før et nytt ELO-album kom på markedet. I 1986 ble Balance of Power utgitt, og det viste seg å bli det siste offisielle ELO-albumet på 16 år. Noen av bandmedlemmene ville fortsette samarbeide med å bevare ELO, og i 1991 ga de ut sin første plate hvor de brukte bandnavnet som tittel, Electric Ligth Orchestra Part II. Bandet fortsatte å turnere i årene som fulgte. I 1994 ga de ut albumet Moment of Truth. I 2000 ble bandet oppløst.
I 2001 ga Jeff Lynne ut albumet Zoom under ELO-logoen. Albumet fikk jevnt over gode kritikker, og Jeff Lynne turnerte igjen i USA, men måtte avlyse etter få spilte konserter grunnet dårlig billettsalg. Men fansen kunne glede seg over at Jeff Lynne nok en gang skrev sanger som minte om A New World Record og Out of the Blue, som regnes for å være de beste albumene av ELO.
Kirvil Odden Sundsfjord
Kirvil Odden Sundsfjord (født Schau Odden; 29. juli 1992 i Notodden) er en norsk fotballspiller som er keeper for Lyn.
Karriere
Odden Sundsfjord ble tatt ut på det norske J19-landslaget, det høyeste FIFA-godkjente aldersbestemte landslaget i anledning en miniturnering på La Manga i 2010. Hun debuterte mot Italias J19-landslag.
Odden Sundsfjord har også bedrevet friidrett, og vært med i nordiske stevner. Hun har flere medaljer fra ungdomsmesterskap i friidrett. Imidlertid bestemte hun seg på å satse på fotball, og trappe ned friidrett.
12. januar 2011 signerte hun for Oslo-klubben. Hun fikk i 2011 sitt første seriegull i Toppserien. I mai/juni samme år ble hun med J19-landslaget til U19-EM, der de ble slått i finalen av Tyskland.
Våren 2012 gikk hun fra Røa til. Der ble hun i to år før hun re-signerte for Røa høsten 2013
I september 2022 gikk hun fra Lyn til den italienske klubben Sampdoria i Serie A.
862 Franzia
862 Franzia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 28. januar 1917 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Max Wolfs sønn Franz.
Oktawia Nowacka
Oktawia Maria Nowacka (født 2. januar 1991) er en polsk moderne femkjempere.
Hun representerte Polen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok bronse.
Sosialdepartementet
Sosialdepartementet har flere betydninger:
Det kongelige belgiske observatorium
Det kongelige belgiske observatorium, offisielt kjent på fransk som Observatoire Royal de Belgique og på nederlandsk som Koninklijke Sterrenwacht van België, har ligget i Uccle (Ukkel på nederlandsk) siden 1890. Det ble først etablert i Saint-Josse-ten-Noode i 1826 av Vilhelm I under påvirkning av Adolphe Quetelet. Det observatiriumet hadde en 100 cm i diameter stort Zeiss reflektor i den første halvdel av den 20. århundre, et av datidens største teleskop på verdensbasis. Det eier også en variasjon av andre astronomiske instrumenter, slik som astrografer, så vel som en rekke seismografer (for eksempel for detektering av jordskjelv).
Observatoriumets hovedaktiviteter består i:
1800-tallet
Adolphe Quetelet begjærte regjeringen av Det forente kongeriket Nederlandene om å etablere et astronomist observatorium i Brüssel i 1823. William I innvilget hans ønske i 1826 og byggingen startet i 1827 i Saint-Josse-ten-Noode. Meteorologiske observasjoner startet tidlig, men leveranse og installasjon av astronomisk utstyr gikk sakte. Quetelet ble utnevnt til astronom i 1828.
Under den belgiske revolusjonen pågikk det kamphandlinger i og rundt selve observatoriet. Quetelet beholdt sin stilling under den nye regjeringen og startet også med vitenskapelige observasjoner. Bygninger og instrumenter var endelig på plass i 1834. Adolpe Quetelet ble etterfulgt av sin sønn når han døde i 1874.
I 1876 ble Jean-Charles Houzeau utnevnt til den nye direktøren og han startet med en gang planleggingen av flyttingen til Uccle. Han klarte å skaffe tilveie bedre finansiering, utøket det vitenskapelige personalet og gjore den komplett fornying av instrumentene. Den første belgiske astronomiske ekspedisjonen ble sendt til Santiago og San Antonio for å observere Venuspassasjen i 1882. Han forsøkte å splitte de metrologiske og astronomiske avdelingene, men regjeringen nektet ham å gjøre dette. I 1883 startet byggingen av det nye observatorium i Uccle, men Houzeaus oppsigelse i 1883 forsinket flyttingen som ikke var ferdigstilt før i 1890-1891.
1900-tallet
Georges Lecointe ble utnevnt til direktør i 1900 som etterfølger av F. Folie og A. Lancaster. Under hans lederskap ble seismologiske målinger startet i 1901 samt de første værballongene ble sendt opp i 1906. Belgia deltok i Carte du Ciel og Astrographic Catalogue. Observasjonene ble utført inntil 1964. I 1913 ble endelig den metrologiske avdelingen en egen entitet, Det kongelige metrologiske institutt. Etter den første verdenskrig ble Central Bureau for Astronomical Telegrams lokalisert til Uccle fra 1920 til 1922, mens den var ledet av Lecointe.
Sykdom tvang Georges Lecointe til å trekke seg i 1925 og han ble etterfulgt av Paul Stroobant.
Siden 1981 har, Sunspot Index Data center, verdens datasenter for Solflekkindeksen vært lagt til observatoriet.
Asteroiden 1276 Ucclia har fått sitt navn på grunn av byen og observatoriet.
Planetariumet ligger i Heysel, i den nordre reginonen av hovedstatsområdet Brüssel.
Kong Baudouin var en amatørastronom og hadde en stor interesse for det Det kongelige observatorium. Etter hans død ble en statue til ære for kongen satt opp utenfor inngangen til observatoriet.
Choe Myong-gwang
Choe Myong-gwang (født 7. januar 1990) er en nordkoreansk alpinist. Han representerte landet sitt i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, der hans beste resultat var nummer 43 i slalåm.
Idrettskarrière
Choe deltok i to FIS-renn i Iran i mars 2017, der han fikk en tiende- og en ellevteplass i super-G.
I Vinter-OL 2018 kom han på 43.-plass i slalåm. Han deltok også i storslalåm, der han kom på 75.-plass.
Christopher Ruddy
Ruddy er fra Long Island i New York og har arbeidet i blant annet New York Post før han i 1998 startet Newsmax Media, selskapet som driver Newsmax.com og som gir ut månedsmagasinet «Newsmax Magazine». I 1999 kåret Newsweek ham til en av USAs 20 mest innflytelsesrike personer i media.
Stavklokke
Stavklokke (Campanula cervicaria) er en toårig plante i klokkefamilien.
Sosial- og helsedepartementet
Sosial- og helsedepartementet var et departement som ble delt i to i januar 2002. De sosialpolitiske funksjonene ble lagt til Sosialdepartementet og de helsepolitiske til Helsedepartementet. Etter noen omrokeringer av oppgaver oppsto i januar 2005 Helse- og omsorgsdepartementet og Arbeids- og sosialdepartementet med henholdsvis Ansgar Gabrielsen og Dagfinn Høybråten som statsråder. Har ca. 250 ansatte.
Stavklokke
Andre året blomstrer den med dypblå eller lyseblå klokkeblomster samlet som små hoder langs en stiv stengel. Planten har fått navnet sitt nettopp fordi den likner på en stav med sine vakre klokkeblomster på. Den har fått det latinske navnet cervicaria som betyr hals, siden planten ble mye brukt mot halssykdommer i tidligere tider.
Sosial- og helsedepartementet
Se også
Sosialdepartementet
Stavklokke
Stavklokka blir som regel mellom 50-100 cm høy og den er knyttet til varme skoglier, berg og tørre bakker, mest i noe beitet landskap, men er også funnet i veikanter. Arten finnes bare opptil Nord-Trøndelag.
Bestanden av stavklokke har gått sterkt tilbake de siste årene og det er fordi dens leveområder er i tilbakegang, som opphør av utmarksbeite. Imidlertid har arten fortsatt trygge forekomster i brattlier og urer der vegetasjonen holdes åpen uten beite.
Guilherme Henriques de Carvalho
Guilherme Henriques de Carvalho (født 1. februar 1793 i Coimbra i Portugal, død 15. november 1857 i Lisboa, av gulsott) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Lisboa 1845–1857.
Parc de la Creueta del Coll
Parc de la Creueta del Coll er en park som ligger i distriktene Gràcia og Horta-Guinardó i den katalanske byen Barcelona. Den ble bygd ved et forlatt steinbrudd som en del av nou urbanisme-utviklinga under sommer-OL 1992 av arkitektene Martorell og Mackay. I dag er parken nedslitt og lurvete.
Guilherme Henriques de Carvalho
Han ble utnevnt til kardinal i januar 1846 av pave Gregor XVI.
Han deltok ikke ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.
Mitchell Burgess
Mitchell Burgess er en amerikansk tv-produsent og manusforfatter som er mest kjent for å har produsert og hatt manus på flere episoder av TV-serier som Sopranos og Det gode liv i Alaska.
Burgess har fått tre Emmy-priser for sitt arbeid med Sopranos.
Brachychilus
Brachychilus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, kraftige, matt svarte trebukker. Kroppsformen er kort og bred med markerte "skuldre" på dekkvingene, som er jevnt tilsmalnende bakover fra skuldrene. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum har en kraftig tann på hver sidekant. Dekkvingene har hvite tegninger.
Turanana
Turanana slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).
Utseende
Små blåvinger. Oversiden er ensfarget, blå hos hannene og brun hos hunnene. Undersiden er lysgrå med svarte flekker, gjerne også et par små, oransje flekker bakerst på bakvingen.
Levevis
Artene lever i tørre fjellområder.
Larvene
Larvene lever på planteslekten Acantholimon (familien Plumbaginaceae).
Utbredelse
Slekten er primært utbredt i Sentral-Asia og Kaukasus. Turanana panagaea går vestover til Hellas og er dermed eneste art i Europa.
Systematisk inndeling
Noen agnger blir disse artene ført til slekten Glaucopsyche.
Irabreen
Irabreen er en isbre på Spitsbergen, Svalbard, sør for Paxbreen og vest for Stolleybreen. Den er en ca. 1 km lang bre som går fra Fossilfjellet (824 m) i øst, og renner vestover inn i Hollenderdalen sør for Isfjorden – vest i Nordenskiöld Land.
Navnet kommer fra det latinske ordet ira («sinne»).
Kevin Beurle
Dr Kevin Beurle (født 19. januar 1956, død 29. mai 2009) var en britisk romforsker og programmerer ved Queen Mary, University of London. Beurle spilte en nøkkelrolle i Cassini-Huygens sitt oppdrag med å studere Saturn og dens måner. Han var spesialist i astronomisk fotografering. Han var en ledende Cassini-programmerer ved QMUL, utviklet programvare og konstruerte romskipets observasjonsfrekvenser.
Sivorg
Sivorg var Hjemmefrontens sivile organiserte del under andre verdenskrig. Koordinasjonskomiteen og Kretsen dannet sammen mye av Sivorg. Det operative arbeidet i Sivorg var organisert gjennom fylkesutvalg. Disse var «dannet» (ikke valgt eller utnevnt).
Organisering
I fylkesutvalgene var det én hovedkontakt som hadde ansvar for kommunikasjon med Hjemmefrontens ledelse. Utvalgene hadde videre ansvaret for kommunikasjon med fylkesadministrasjon, herunder fylkesmannsembedet, kultur og skole, for kirke, illegale aviser, understøttelse, for kontakt med Milorg og for kontakt med politi og advokater.
Oppgaver
Eksempler på oppgaver:
Frem fra gjemselen
Sivorgs fylkesutvalg med underutvalg kunne ha 100 medarbeidere eller mer. De færreste kjente til andre aktive eller hvor omfattende virksomheten var – før kapitulasjonen. Sivorg trådte første gang frem i lyset i full bredde da alle medarbeiderne gikk i tog 17. mai 1945 med Sivorgs merke (Bokstavene Sivorg, norsk flagg og H7-emblem på armbind).
Arbeidet avsluttes
I løpet av september 1945 var forholdene i landet såpass normalisert at arbeidet i Sivorg ble avviklet.
Eksterne lenker
Om sivorg i NOU 1998: 12
Helseetaten i Oslo
Helseetaten i Oslo (Helseetaten) er en etat i Oslo kommune under Byrådsavdeling for eldre og sosiale tjenester. Helseetaten ble opprettet i 2012 gjennom en sammenslåing av Legevakten og Tannhelsetjenesten Oslo KF samt deler av Helse- og velferdsetaten og deler av Storbyavdelingen. Etaten ledes av direktør Hilde Therese Hamre.
Helseetaten driver Oslos offentlige legevakt og tannhelsetjeneste. Etaten har oppgaver knyttet til folkehelse, smittevern, miljørettet helsevern, migrasjonshelse og omsorgsrelaterte tjenester. Etaten ivaretar Oslos kommunelegefunksjon og har også ansvar for tilsyns-, revisjons- og kontrolloppgaver. Etaten ivaretar Byrådsavdeling for eldre og sosiale tjenesters operative systemeieransvar for sektorens fagsystemer. Etaten har bred helsefaglig kompetanse innenfor folkehelse, samfunnsmedisin og klinisk helsearbeid.
Organisering
Helseetaten ledes av direktøren og lederteamet med medlemmer fra hver av de sju avdelingene:
Robin Haase
Robin Haase (født 6. april 1987) er en nederlandsk tennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde i singel.
Han har vunnet fem titler på ATP-touren og har to 3. runder fra Wimbledon og Australian Open som beste resultat i Grand Slam-sammenheng.
Tabernakelet
Tabernakelet er den vanlige betegnelsen for den transportable helligdom som israelittene ifølge Det gamle testamente førte med seg under ørkenvandringen på Moses' tid og som ble brukt frem til Tempelet i Jerusalem ble bygget. I Bibelen kalles det også «møteteltet» eller «telthelligdommen». Tabernaklet dannet forbildet for det senere tempelets innretning.
Betydning
På hebraisk kalles tabernakelet mishkan. Det norske ordet «tabernakel» er avledet fra latinske tabernāculum (beslektet med taverna, «veikro») i betydningen «telt» eller «hytte», som i antikkens romerske religion var en rituell struktur.
Ordet «helligdom» eller i den norske bibeloversettelsen, «telthelligdom», er også benyttet for den bibelske tabernakelet, som i betydningen «møteteltet». Det hebraiske ordet mishkan innebærer «bolig», «hvile», eller «å leve i», den bolig innenfor denne guddommelig innsatte struktur.
Beskrivelse
Tabernakelet hadde to rom, det hellige og det aller helligste. I det hellige stod det en syvarmet lysestake, et skuebrødsbord og et røkelsesalter, og i det aller helligste ble paktens ark oppbevart.
Liste over sogn i Tunsberg bispedømme
Dette er en liste over sogn i Tunsberg bispedømme.
Tabernakelet
Beskrivelse
To av personene som ifølge Bibelen skulle hjelpe til med å gjøre i stand tabernakelet var Besalel og Oholiab.
Bibelen opplyser at tabernaklet var 30 alen (13,4 m) langt og 10 alen (4,5 m) høyt, noe som ser ut til å være innvendige mål (Andre Mosebok 26). Det var tydeligvis også 10 alen bredt (Andre Mosebok 26). Det aller helligste hadde tydeligvis form som en kube, med sider på 10 alen, mens det hellige var dobbelt så langt som det var bredt. I forbindelse med byggingen av Tabernakelet står det at det ble brukt skinn av tachash.
Etter at israelittene hadde gått inn i det lovte land, ble tabernakelet satt opp i Gilgal, og senere ble det flyttet til Sjilo på den tiden da landet ble fordelt mellom stammene. (Josvas bok: 18:1) Der var det til Samuels tid. Det var senere i Nob, (Første Samuelsbok: 1–6) og siden ble det flyttet til Gibeon. (Første Krønikebok 21: 29) Da paktens ark ble hentet til Jerusalem i Davids regjeringstid, hadde den ikke vært i Tabernakelet på lenge. Tabernakelet var i Gibeon helt til Salomos tempel sto ferdig.
Nupserhoglenea
Nupserhoglenea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Larvene lever vanligvis i stammene på storvokste urter.
Utbredelse
Arten lever i Etiopia.
Joseph Bernet
Joseph Bernet (født 4. september 1770 i Saint-Flour i Frankrike, død 5. juli 1846 i Aix-en-Provence) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Aix 1840–1846.
Han ble utnevnt til kardinal i januar 1846 av pave Gregor XVI.
Han deltok ikke ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Storbyområdet Bologna
Storbyområdet Bologna (italiensk: Città Metropolitana di Bologna) er et av de fjorten storbyområdene i Italia. Området ble vedtatt opprettet 8. april 2014, og opprettelsen bli iverksatt 1. januar 2015. Det erstattet da den tidligere provinsen Bologna.
Stolleybreen
Stolleybreen er en isbre på Spitsbergen, Svalbard, sør for Paxbreen og øst for Irabreen. Den er en ca. 1 km lang bre som går fra Fossilfjellet (824 m) i vest, og renner østover inn i Hollenderdalen sør for Isfjorden – vest i Nordenskiöld Land.
Breen er oppkalt etter den tyske paleontologen Ernst Stolley (1869–1944), som var polarforsker og deltok i ekspedisjonen til Spitsbergen i 1910.
Sisto Riario Sforza
Sisto Riario Sforza (født 5. desember 1810 i Napoli i Kongedømmet Napoli, død 29. september 1877 i Napoli) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var pave Gregor XVIs privatsekretær, og senere erkebiskop av Napoli 1845–1877.
Etter at kongedømmet De to Sicilier brøt sammen, var han i to perioder (september 1860–juli 1861 og 1862 til 1866) tvunget i landflyktighet.
Han ble utnevnt til kardinal i januar 1846 av pave Gregor XVI.
Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.
Han var nevø til kardinal Tommaso Riario Sforza (kreert 1823). Andre kardinaler i slekten var Pietro Riario (1471), Raffaele Sansoni Riario della Rovere (1477) og Alessandro Riario (1578).
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
863 Benkoela
863 Benkoela er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaga den 9. februar 1917 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er trolig oppkalt etter Bengkulu på Sumatra. Kitt peak observatoriet estimerte i 1975 at asteroiden har en diameter på 34km.
Anne-Marie Ørbeck
Anne-Marie Ørbeck (født 1. april 1911 i Kristiania, død 5. juni 1996 i Bergen) var en norsk pianist og komponist, og den første norske kvinnen som komponerte en hel symfoni.
Studier
Hun studerte i hjembyen hos Agnes Nilsen og Gustav Fr. Lange, før hun i 1930 tok opphold i Berlin og studerte videre hos Sandra Droucker, Mark Lothar og Paul Höffel.
Kunstnerisk virke
Hun hadde sin debutkonsert med Oslo Filharmoniske Orkester i 1933, og ble deretter tatt opp i Norsk Komponistforening.
Som så mange andre norske komponister og musikere var Ørbeck bosatt i Berlin i de dramatiske årene fra 1930 til 1938. De utgjorde sitt eget miljø, og i brevene hjem skrev Ørbeck lite om politikk, men omtalte Ossietzky-saken som en «fik» til nazistene. Hennes Concertino for klaver og orkester ble urfremført i Berlin i januar 1938 med Hermann Stange (1884 -1953) som dirigent, og med komponisten som solist i Berlins Funkhaus (radiohus). Under andre verdenskrig skrev Ørbeck musikk til tekster av motstandstandsfolk som Arnulf Øverland og Hans Henrik Holm. Hun satte også melodi til tekster av Tor Jonsson og Aslaug Vaa, og påvirkning fra norsk folkemusikk spores.
I 1940 flyttet hun til Bergen med ektemannen, ingeniør Helge Smitt, og her komponerte hun meget i klassisk romantisk stil. I alt komponerte hun over tretti romanser. Flere komposisjoner er å finne på plateutgivelser med blant annet Royal Philharmonic Orchestra (symfonien på selskapet Aurora) og bergenske BIT20. På 50-tallet hadde Ørbeck flere studieopphold i Paris for å lære av Nadia Boulanger, Hans Jelinek (tolvtoneteknikk) og Darius Milhaud.
Til tross for sine studier i tolvtoneteknikk hos Jelinek, og et åpent sinn for musikalske strømninger i samtiden, var Anne-Marie Ørbecks komposisjoner alltid tonale. Sentralt i Anne Marie Ørbecks produksjon står romansen. Hennes sangsyklus Vonir i blømetid ble premiert i Norsk Komponistforenings komposisjonskonkurranse i 1942. Ørbeck har også skrevet to sanger for orkester, diverse korverk og salmemelodier. Hun har også en stor produksjon for klaver, hvorav spesielt kan nevnes en Sonatine i tre satser og 5 kadenser til klaverkonserter av Haydn og Mozart, hvor hun avslører en klar sans for den klassiske stil. Ørbeck har også komponert en del andre kammermusikalske verker.
I Bergen bodde hun på Minde, og da hun ble intervjuet av Bergens Tidende i anledning 60-årsdagen, var overskriften «Symfonikeren i Wergelandsalléen».
David Sadler
David Sadler (født 5. februar 1946 i Yalding, Kent) er en tidligere engelsk fotballspiller for Manchester United og Preston North End. Han arbeider nå som formann i Manchester United Former Players' Association.