cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Symbol
Betydning
Også i de eldste tiders rettsliv har symbolene spilt en viktig rolle, og fremdeles har vi bevart visse rester av dem, for eksempel håndsopprekkingen når man avlegger ed. I middelalderen hadde dyresymbolikken stor betydning: løven var symbolet på styrke og mot, hunden på troskap og så videre. Noen av de eldste symboler har holdt seg helt til våre dager: korset som sinnbilde på tro, ankeret på håp og hjertet på kjærlighet, og de spiller fortsatt en rolle i kunst og diktning.
Fra norsk kulturområde kan som eksempler nevnes symbolbruken på primstavene, og i vår tid bruk av binders og en spesiell lue som tegn på holdning under den tyske okkupasjonen.
Hva symbolene betyr, bygger på konvensjoner, noe man blir enige om, men innholdet har som regel opphav i en praktisk situasjon eller i de konkrete omgivelsene. Å forstå og tolke symboler krever derfor kjennskap til den kulturen og sammenhengen de opptrer i. De eldste symboler vi kjenner til, er inngraverte mønstre funnet på tretten okersteiner i Blombos-hulen i Sør-Afrika.
Et symbol var opprinnelig en gjenstand, brukket i to deler som passet helt til hverandre når de ble satt sammen. Den kunne derfor brukes som et pålitelig gjenkjennelsestegn og til å bekrefte en persons identitet. Senere ble ordet symbol også anvendt om andre legitimasjonsbevis, og til slutt kom det til å betegne alle gjenstander som det knyttet seg en idé til.
Det er vanskelig å gi en presis definisjon av begrepet. Symbolet er ofte et tegn som, i motsetning til naturlige tegn som opererer gjennom naturlige eller kausale forbindelser («Mørke skyer er et tegn på regn»), er avhengig av konvensjon («Et rødt skilt er et tegn på fare»). En typisk bruk av symbol er å nevne en gjenstand som assosieres med en aktivitet fremfor å nevne selve aktiviteten, for eksempel «sverd» som symbol på krig. Symboler oppstår ofte også gjennom ytre likhet med det de symboliserer, og de kalles da gjerne ikoner. Symbolet brukes ofte som en overføring av en dypere mening; denne bruken av symbolet er særlig vanlig innen kunstnerisk og religiøs praksis (for eksempel korset som symbol på Kristi offerdød). Som retorisk figur er symbolet nært forbundet med metaforen og metonymien.
Forskjellen på symbol og allegori består i at en allegori er en mer omfattende billedfremstilling, et organisert system av symboler der forhold på et bokstavelig nivå korresponderer med forhold på et symbolsk nivå.
Hos Kant og i romantikken forstås symbolet som en konkret, anskuelig fremstilling av noe abstrakt som ikke lar seg fremstille umiddelbart, og Kant betrakter for eksempel det skjønne som et symbol på det gode. I Ernst Cassirers hovedverk Die Philosophie der symbolischen Formen (3 bind, 1923–1929) defineres mennesket som et animal symbolicum, og menneskets symboliserende aktivitet hevdes å utgjøre grunnlaget for dets forståelse av verden. Cassirer utvikler en universell symbolfilosofi som påviser symbolenes rolle i dagligliv, vitenskap, religion og kunst.
Symbolisme som stilperiode
Symbolisme er en stilperiode i den europeiske billedkunsten fra rundt 1890 til 1910, der motivene ofte hadde symbolsk innhold.
Eksempler
{|
I alle kulturer og samfunn trengs det en eller annen form for symboler for å dele og formidle abstrakte tanker og forestillinger, enten symbolene er språklige eller det er synlige tegn. Med språk, det vil si med vedtatte lyder som representasjon for tingene rundt oss, kan vi også beskrive den konkrete, sansbare verden, selv om ord vanligvis ikke kalles symboler.
Praktiske symboler
Symboler er blant annet skrifttegn og grafiske symboler. Andre viktige symboler er de kjemiske og de matematiske symbolene.
Noen symboler er knyttet til yrker, bl.a. æskulapstav for leger og annet medisinsk personell, merkurstav for handel, sverd og vekt for jurister.
Trafikkskilt
Trafikkskilt er symboler: Hvert skilt består av visse tegn, sirkel, strek eller trekant, som er påmalt visse farger, og det hele har en betydning som myndighetene og/eller trafikantene er blitt enige om. En skiller gjerne mellom geometriske symboler og fargesymboler. I trafikken kan for eksempel rødt symbolisere fare, gult en opplysning, blått en anbefaling eller et påbud, og så videre.
Flagg, heraldikk og bumerker
De heraldiske våpenskjoldene har farger og figurer som kan være uttrykk for symboler, spesielt i våpenskjold fra nyere tid, som kommunevåpen. I eldre våpen kan det være vanskelig å fastslå om farger og figurer skal symbolisere noe bestemt. Noen gamle våpen har imidlertid en åpenbar og banal symbolikk, basert på assosiasjoner til navn (mannen Hauk med en hauk i våpenet, slektsnavn Hummer med en hummer, Castilla med et kastell osv). Fordi et våpens primære funksjon er å være et særpreget kjennetegn, kan våpenets symbolske mening eller innhold være underordnet.
Bumerker ligger nær heraldikken, men skiller seg fra denne ved å bestå av streker, ved ikke å være flater og ved ikke å ha faste farger. Mange bumerker har kjente symboler, som runetegn, kors, pentagram, men mange av de sterkt stiliserte figurene i bumerker kan ha vært ment bare som praktiske kjennetegn og ikke med en bestemt symbolikk.
Fotlandsvatnet
Fotlandsvatnet er en innsjø i Eigersund kommune i Rogaland. Vannet har tilsig fra Bjerkreimselva, som munner ut i vannet ved grensa til Bjerkreim kommune. Vannets utløp er via Tengselva til havet ved Tengsvågen.
Det meste av vannet er vernet som dyrefredningsområde, spesielt som overvintringssted for sangsvaner og ender.
Laks vandrer gjennom vannet og videre opp Bjerkreimselva. Fisket er organisert av Tengselva- og Fotlandsvatnet Fiskeeierlag.
Konrad Duden
Konrad Duden (født 3. januar 1829 på Gut Bossigt i Lackhausen som nå er del av Wesel, død 1. august 1911 i Sonnenberg ved Wiesbaden) var en tysk filolog og leksikograf.
Liste over ordførere i Tysfjord
Liste over ordførere i Tysfjord er en kronologisk oversikt over ordførere og varaordførere valgt av kommunestyret i Tysfjord (kommunenr. 1850) i Nordland fra 1. januar 1869, da kommunen ble etablert etter en deling av Lødingen, til 31. desember 2019, da kommunen ble delt og innlemmet i Narvik og Hamarøy kommuner.
Konrad Duden
Konrad Duden studerte historie, germanistikk og klassisk filologi i Bonn. Siden 1858 arbeidet han som lektor og senere prorektor i Soest. I 1876 ble han direktør for gymnasiet i Bad Hersfeld i Tyskland. Han pensjonerte seg i 1905.
Gjennom et langt liv gikk han inn for en enhetlig tysk rettskrivning. I 1880 utkom hans Vollständiges Orthographisches Wörterbuch der deutschen Sprache, som fikk stor betydning for fastleggingen av tysk ortografi og ble lagt til grunn i myndighetenes rettskrivning. Duden-ordboken er Tysklands viktigste ordbok.
I Bad Hersfeld finnes et Konrad-Duden-Museum og det deles ut en Konrad Duden-pris til germanister som har utført viktig original forskning. Den norske germanisten professor Cathrine Fabricius-Hansen ved Universitetet i Oslo fikk Konrad Duden-prisen for 2003.
Georg Angerer
Georg Heinrich Christian Angerer (født 1903 i Wilhelmshaven, Tyskland, død 1987 i Leipzig, Tyskland) var en tysk typograf og spion som kom til Norge som politisk flyktning i november 1934. Han kalte seg da Edgar Löwe. Angerer tilhørte det venstresosialistiske miljøet av tyske flyktninger, der Willy Brandt var en lederskikkelse. Han fikk innpass i norsk arbeiderbevegelse. DNAs flyktningekomite holdt ham i dekning i Grũnerløkka Folkets Hus. I 1937 fikk han arbeid i firmaet Rich. Andvord. Han skrev også artikler i Arbeiderbladet.
Magnus den gode
Magnus den gode Olavsson (norrønt: Magnús góði Ólafsson), født 1024, død 25. oktober 1047, var sønn av Olav Haraldsson, helgenkongen, og dennes frille Alvhild. Magnus var konge av Norge i tiden fra 1035 til 1047 og konge av Danmark i tiden fra 1042 til 1047. Harald Hardråde, onkel til Magnus, ble medkonge i 1046 og ble enekonge av Norge da Magnus døde.
Georg Angerer
Under forhold som det ikke er helt klarhet i ble han raskt etter den tyske okkupasjonen i 1940, ansatt i Gestapo. Alt fra høsten 1940 ser det ut til at han var i deres tjeneste. Mesteparten av tiden tjenestegjorde han som tolk ved hovedkvarteret i Møllergata 19 i Oslo. Fra 1941 var han sjef for Ånebyleiren.
Magnus den gode
Bakgrunn
Etter at Erling Skjalgsson, rygenes herse som avslo jarletittelen, var blitt drept på slutten av 1028 flyktet Olav Haraldsson fra Norge. Han dro østover og inn i Sverige. Med seg hadde han sin svenske dronning Astrid og deres datter Ulvhild, men også sønnen Magnus som han hadde fått med sin frille Alvhild. Sommeren 1029 etterlot Olav hustruen i Sverige og dro videre til Finskebukta og derfra til Gardariket hvor fyrst Jaroslav og hans svenske dronning Ingegjerd Olofsdatter (Astrids halvsøster) rådde. Med seg hadde han sønnen Magnus. Da den norske kongen kort tid senere, vinteren 1029–30, dro fra Holmgard og til sin skjebne ved Stiklestad den 29. juli 1030, ble Magnus igjen hos Jaroslav.
Georg Angerer
Angerer rømte til Sverige november 1943. Han avslørte da om lag 100 norske Gestapoagenter. Svenske myndigheter utleverte ham til Norge oktober 1945. Trolig var det hans avsløringer og vitnemål mot tyskere og deres norske medløperer som sikret ham mot rettsforfølgelse etter krigen. Justisdepartementet ga ham i 1948 utreisetillatelse fra Norge, samme dag som statsadvokaten tok ut tiltale mot ham for landssvik. Utleveringen ble senere forklart som en misforståelse.
Angerer bosatte seg i Leipzig i Øst-Tyskland. DDR sine etteretningsfolk presset ham siden til å gi opplysninger om Willy Brandts aktivitet i Norge på 1930-tallet. Dette ble brukt til å sverte Brandt da han senere ble ledende politiker i Vest-Tyskland. I januar 1997 ble den tidligere Stasi-sjefen Markus Wolf stilt for retten blant annet tiltalt for å ha ødelagt Angerers liv.
Angerer er omtalt i Tore Prysers bok ''Varulven og åtte andre agenthistorier : svik og gråsoner under 2. verdenskrig''.
Magnus den gode
Magnus' første år
Snorre starter Magnus den godes saga med Magnus’ reise fra Gardariket til Sverige hvor hans stemor, enkedronning Astrid Olofsdatter, kalte til ting utenfor Sigtuna for å be svenskene hjelpe Olav Haraldssons sønn å vinne farsarven sin.
En annen Magnus-saga, som står i Morkinskinna, er mer utdypende om Magnus' liv i Russland, hvor han vokste opp fra han var fem til han var elleve år gammel. Dette betyr ikke nødvendigvis at forfatteren av Morkinskinna er mer troverdig enn Snorre, som kanskje hadde gode grunner til å utelate disse detaljene.
Bhilwara (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,410,459 innbyggere i distriktet, mot 2,013,789 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 21,29 % av befolkningen.
Magnus den gode
Magnus' første år
Det hadde seg slik, forteller Morkinskinna, at den unge Magnus var flink til å gå på hendene, noe han gjorde på matbordet til hirdmennene. Ikke alle syntes dette var like morsomt, og de jagde ham ned. Den samme kvelden kom gutten tilbake og slo hirdmannen i hodet med ei øks slik at han døde. Da fyrst Jaroslav fikk høre dette, skal han ha sagt at denne dåden var et kongelig verk.
Bhilwara (distrikt)
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,78 % i 2011 mot 17,86 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 916 i 2011 mot 949 i 2001.
Magnus den gode
Guttekongen
Sommeren 1035 kom Magnus til Trøndelag og ble der hyllet som Norges konge uten et sverdslag. Svein Alfivason og den forhatte moren hans flyktet til Danmark hvor han døde kort tid etter. Tidspunktet for maktovertagelsen var svært heldig. I England døde kong Knut den mektige. Den ene av sønnene hans, Harald Harefot, overtok styret i England, men døde selv i 1040, og i Danmark overtok hans unge sønn Hardeknut, kun seks år eldre enn Magnus. Ingen av kong Knuts sønner var i stand til å utfordre kong Magnus med krig.
Det var ingen reell trussel mot gjenetableringen av det norske kongedømmet. Tre faktorer fungerte stabiliserende for Magnus' posisjonering: Vikingtidens voldsomhet gikk mot slutten, bygdearistokratiet fant sin plass og helliggjøringen av Olav den hellige skjøt fart og ga Magnus' kongedømme en ny dimensjon som ingen norsk konge før ham hadde hatt.
Som umyndig guttekonge var Magnus i begynnelsen ikke en enerådig einvaldskonungr som han ble senere. Rundt ham var det mange som posisjonerte seg. Kalv Arnesson nevnes som guttekongens fosterfar, men den slueste av de norske høvdingene var Einar Tambarskjelve som hadde maktet å sno seg gjennom alle vanskelige tider og skifte av konger. Det var trønderhøvdingen som rådet kongen, og som ble landets reelle styrer i de første årene.
Enkedronning Astrid ble med Magnus til Norge, men også hans mor Alvhild krevde plass ved kongens side. Mange satte pris på enkedronningen, også kongen selv og Sigvat skald som kom med henne fra Sverige. Alvhild hadde tydeligvis ikke den samme status, noe hun protesterte på. Det er Sigvat skald som irettesetter kongsmoren ved å slå fast at enkedronningen står over henne i status:
Sannsynligvis døde Astrid kort tid senere, noe som ga en naturlig løsning på problemet.
Magnus får tilnavnet sitt
Etter hvert som Magnus vokste opp og inn i rollen som konge, begynte han å mistro de stormennene som hadde gått mot faren hans ved Stiklestad. Tore Hund hadde reist fra landet i 1030, men en annen høvding fra Hålogaland, Hårek fra Tjøtta, forsøkte å forsone seg. Magnus lot en uvenn av Hårek, Åsmund Grankjellsson, drepe Hårek. Ifølge Snorre hadde Åsmund en dårlig øks, og kongen sa da «Ta heller mi øks!» og med denne drepte Åsmund høvdingen fra Hålogaland og fikk deretter len og syssel som belønning for udåden.
Det var Kalv Arnesson som hadde mest å gjøre med styringen av landet i den første tiden. Mens Magnus var i Trøndelag ville han se Stiklestad, og Einar Tambarskjelve rådet kongen til å ta med seg Kalv Arnesson som vegviser istedenfor seg selv. Kalv skjønte hva som var i ferd med å skje og forberedte seg på å flykte fra landet. Magnus får se hvor helgenkongen falt og forstår at Kalv sto nær nok til å felle ham: «Kongen blir rød som blod», skriver Snorre og lar ham si «Da kunne nok di øks nå ham!» Kalv nektet for dette, «Ikke nådde mi øks ham!», hvorpå han hoppet på hesten og red til Egge hvor skipet hans lå seilklart.
Sannsynligvis var det den slu politikeren Einar Tambarskjelve som på denne måten maktet å rydde av vegen sine mest betydningsfulle rivaler. Kongen tok godset fra Kalv; og andre som hadde kjempet i bondehæren mot Olav Haraldsson ble også straffet strengt: «somme jagde han fra landet, og somme tok han mye gods fra, og for somme lot han hogge ned buskapen». Landsrådssakene etter Stiklestad og videreføringen av de forhatte Alfiva-lovene var i strid med de løftene som var blitt gitt da Magnus kom til Norge i 1035. Misnøyen blant bøndene ble snart faretruende og det ble stemning for å gå mot kong Magnus og drepe ham slik som de hadde gjort mot faren hans.
Det var kanskje igjen Einar Tambarskjelve som fikk samlet stormennene og fikk Sigvat skald til å advare kongen om at det sto om hodet hans. Sigvat diktet da sine berømte «frispråkviser» (Bersoglosvísur) som rådet kongen om å bli kong Olav den helliges verdige sønn: Sigvats beundringsverdige dristighet var så velfundert at ordene vanskelig kunne unngå å gjøre inntrykk. Farens død var nok også en tanke for Magnus å legge vekt på, og med Einar Tambarskjelves råd ble flere av Alfiva-lovene opphevet på Gulatingslag ved Langøysund-forliket. Landsforvisningen av bønder og inndragning av gods ble stoppet, og denne kursendringen ble høflig tilskrevet kongen selv, og han ble i folkemengden hyllet, noe ironisk, som «Magnus den gode»! Ikke fordi han var spesielt god, men for at han ikke lenger var ond.
Kongsmøte ved Gøtaelva
For historikeren Andreas Holmsen er dette møtet og den dansk-norske avtalen «det første vitnesbyrd vi har om dansk – og i det hele utenlandsk – godkjenning av Norge som et eget, selvstendig kongerike». Historikeren Claus Krag er derimot mer tvilende; «det finnes ingen antydninger om noen slik avtale i de samtidige kildene», annet enn i sagaene.
En forbindelse mellom de to nasjonene må det likevel ha vært, for da Hardeknut døde ugift og barnløs 8. juni 1042 var Danmark uten konge og det fantes ingen opplagt kongekandidat. Det er dette tomrommet som den norske kongen Magnus kanskje merkelig nok maktet å fylle. En grunn kan ha vært en tidligere overenskomst. Til tross for at Ulv jarls sønn Svein Estridsson, sønn av Estrid Sveinsdatter, søster av Knut den mektige, i all hast seilte tilbake til Danmark, ble Magnus hyllet som dansk konge i 1042. En annen grunn til at danskene raskt valgte en handlekraftig konge, selv om han var norsk, var at det var store uroligheter sør for den danske grense hvor et slavisk folk, venderne, truet.
I krig som Danmarks konge
Våren 1043 var kong Magnus som Danmarks konge nødt til å verge sør-grensen mot danenes gamle arvefiende, de slaviske venderne. Han samlet en stor hær og slo til ved festningen Jomsborg, vant borgen, ifølge Snorre, brente byen og bygdene rundt og drepte mange mann.
Verre ble det da Svein Estridsson begikk forræderi ved å slå seg opp som dansk motkonge med svensk hjelp fra kong Anund Jakob. Samtidig hadde venderne samlet seg med en veldig hær sør for Danmark, noe som gjorde de danske høvdingene redde for at de ville velte inn over Jylland. Magnus’ måg i Brunsvik i Saksland, det vil si i Braunschweig i dagens Tyskland, var hertug Ordulf av Sachsen (som Snorre kaller for «Otta»); han var gift med Magnus' søster Ulvhild Olavsdatter. Ordulf sto med sin hær i Hedeby, og Magnus seilte da rundt venderne høsten 1043 og sluttet seg til Ordulfs hær. Den samlede hæren tok stilling på den flate Lyrskoghede – Hlyrskogheiđi – som ligger en knapp mil nordvest for Hedeby, i utkanten av den moderne byen Schleswig.
Natten før slaget var Magnus bekymret, men Snorre lar Olav den hellige komme til ham i en drøm og love at han skal følge ham. Om morgenen mente noen at de hører en klokkelyd i himmelen, den klokke som Olav den hellige hadde gitt til Klemenskirken i Nidaros. Det er vanskelig å vite når helgengjøringen av Olav fikk slik styrke og utbredelse at slike jærtegn ble oppfattet og tolket som Olavs inngrep, men mest sannsynlig er denne guddommelige inspirasjonen en senere tilegnelse. Venderne ble i sagateksten gjort til hedninger, og således er Magnus' kamp også en fortsettelse av kong Olavs kristning. De som ble såret etterpå ble helbredet da kong Magnus, som sønn av en helgen, tok på dem.
Slaget på den flate heden varte ikke lenge. Kongsmennene var ville og hissige, ifølge Snorre, og motstanderne ga seg på flukt og ble hogd ned som bufe. «Ved denne lykkelige seier», skrev Saxo Grammaticus senere, «vant Magnus i høy grad folks gunst».
De siste årene
Magnus tilbrakte mer tid i Danmark enn i Norge i årene 1042–1045. Styringen av Norge ble stort sett håndtert av fosterfaren Einar Tambarskjelve i kongens navn. Einar hadde aldri åpent sveket Olav Haraldsson, og med forræderianklagene mot hans rivaler unnagjort var hans posisjon styrket, spesielt i Trøndelag. Det var først etter Magnus' død at hans posisjon ble endret, selv om han i Trøndelag opprettholdt en stor personlig hær som gjorde ham tilnærmet uslålig, om ikke han og sønnen senere hadde blitt drept ved hjelp av svik.
I Danmark hadde Magnus hendene fulle med den opprørske Svein Estridsson. De utkjempet flere slag, og Magnus gikk seirende ut av samtlige, mens Svein ble en mester i å komme seg unna tapte slag. Maktbalansen mellom Svein og Magnus synes fastlåst om ikke Harald Sigurdsson, halvbror av Olav Haraldsson plutselig hadde kommet østfra med krigsvante menn i sitt følge og mengder av gull og rikdommer. I årene 1035 til 1043 hadde han vært i bysantinsk tjeneste som væring. Han inngikk først en allianse med Svein før han dro videre og i 1046 møtte Magnus og krevde arv etter sin bror. Kravet var fiendtlig og rokket ved Magnus’ maktposisjon. Magnus våget ikke å møte en samlet styrke av Svein og en stridssvant krigsherre som Harald. Han bøyde av og gikk med på å dele riket med onkelen. Den underliggende betingelsen var at alliansen med Svein måtte brytes. Norge ble dermed reelt et samkongedømme. En skald, Bolverk Arnorsson, forteller at som bytte for samkongedømmet delte Harald sin rikdom med Magnus. Motsetningene mellom onkel og nevø ble ikke nødvendigvis av den grunn ryddet av vegen, men det kom aldri til ytterligere konflikt mellom dem. Magnus falt av hesten året etter, og skadene var såpass alvorlige at han døde kort tid etter.
Kong Magnus' lik ble fraktet hjem til Norge og ble gravlagt i Nidaros. Snorre skriver at kong Magnus i likhet med sin far ble gravlagt i Klemenskirken. Graven befinner seg i dag i Nidaros domkirke, og selv om den ikke er markert, er graven den eneste norske kongegraven fra middelalderen som fortsatt er helt intakt. Den ble i 2014 trolig påvist av NTNU Vitenskapsmuseet med en georadar.
Magnus styrte Norge i tolv år, og Harald Sigurdsson, senere kalt Harald Hardråde, ble enekonge og styrte i rundt tyve år. Magnus var ugift, men hadde datteren Ragnhild utenfor ekteskap. Hans kongedømme har blant historikerne kommet i knip mellom to store norske konger: faren Olav den hellige og onkelen Harald Hardråde.
Som dansk konge regnet Magnus seg også som arvtager til Englands trone etter Svein Tjugeskjegg og Knut den mektige. Både Heimskringla og Morkinskinna siterer fra et brev som Magnus angivelig skulle ha sendt til den daværende engelske kongen Edvard. Brevet er, som Claus Krag slår fast, mest sannsynlig en litterær konstruksjon, men kravet var sannsynligvis reelt nok. Engelske kilder forteller at kong Edvard i 1045 samlet en stor styrke for å møte en militær trussel fra den norske kongen. Harald Hardråde gjenopptok Magnus' krav og iverksatte trusselen i 1066 etter at han hadde ryddet av vegen stormannen Einar Tambarskjelve.
Alfred Forke
Alfred Forke (født 12. januar 1867 i Schöningen i Tyskland, død 9. juli 1944 i Hamburg) var en tysk sinolog.
Magnus den gode
Mynter
Kong Magnus den gode lot gjøre mange ulike mynter i Danmark, både som norsk og dansk konge. Ingen av myntene som er blitt funnet, var blitt prega i Norge.
Alfred Forke
Forke var fra 1890 til 1903 diplomattolk mellom kinesisk og tysk i konsulatstjeneste. I 1903 ble han professor ved Seminar für Orientalische Sprachen i Berlin. I 1923 vekslet han over til Universität Hamburg.
Magnus den gode
Mynter
Mynten på illustrasjonen, eksempel 1, er blant de eldste myntene fra Sønderjylland. Teksten på fremsiden (advers) er: MAHNVS REX NAR (Magnus Rex Norvegiæ; Magnus Norges konge) og på baksida (revers): IOLI ON EIĐEBIINI (myntmeiser Jule og stedsnavnet Hedeby).
Alfred Forke
Forkes forskningstyngdepunkt var kinesisk filosofi.
Magnus den gode
Mynter
Mynten på illustrasjonen, eksempel 2, har på fremsiden et brystbilde i Bysantisk drakt og har teksten: MAGNVS REX D (Magnus Rex Danorum; Magnus Danmarks konge). På baksiden er det et bilde av en borg, eller et tårn, og teksten er: IVLE ME FECIT (Jule har gjort meg).
Mynten på den siste illustrasjonen ble gjort i tiden da kong Magnus og kong Harald Hardråde var samkonger (1046-1047). Teksten på fremsiden er: MAHNVS ARALD REX (Magnus Harald Rex) og på baksiden: OVĐNCAR ON OĐN (Myntmester Odinkar og trolig stedsnavnet Odense)
Berberhjort
Berberhjort (Cervus elaphus barbarus) er en underart av hjort (Cervus elaphus) og lever i visse deler av Tunisia, Algerie og Marokko i Nord-Afrika. Den marokkanske populasjonen ble reintrodusert fra Tunisia på 1990-tallet. Underarten er det eneste medlemmet av hjortedyrfamilien som lever i Afrika.
I senere tid er det imidlertid reist tvil om den er en underart. En nyere genetisk studie viser svært liten forskjell mellom denne og såkalt korsikahjort (C. elaphus corsicanus), en underart som lever på Sardinia (Italia) og Korsika (Frankrike). Den nålevende populasjonen på Korsika er reintrodusert fra Sardinia. En studie anser at disse kanskje må regnes som en egen art - Cervus corsicanus. Spørsmålet er imidlertid ennå ikke avklart.
Grong kirke
Grong kirke er en langkirke fra 1877 i Grong kommune, Trøndelag fylke. Grong svarer til sognene Grong og Harran i Grong prestegjeld, Namdal prosti i Nidaros bispedømme.
Byggverket er i tre og har 360 plasser.
Adkomst til stedet er via Fv760 og E6.
Historie
Før det nåværende kirkebygget har det stått kirke på samme sted. Første kjente kirke er fra middelalderen. Pilegrimsleden fra nord passerer kirken.
Treskulpturen «Grong-madonnaen» fra Grong kirke har tilhørt kirkesamlingen ved Vitenskapsmuseet siden 1878. Skulpturen er fra rundt 1250 og viser Maria som himmeldronningen sittende med sønnen på sitt venstre kne. Malingen på skulpturen er i bemerkelsesverdig god stand.
Gravplassetaten (Oslo)
Gravplassetaten i Oslo er en etat i Oslo kommune som ivaretar kommunens lovpålagte ansvar for gravferd er og gravplasser. Kommunen har også ansvaret for å forstå gravferder etter dødsfall hvor ingen privatpersoner eller private foretak påtar seg ansvaret for å besørge gravferden.
Historikk
I Oslo hadde tidligere Kirkelig fellesråd forvaltningsansvaret for gravplasser mens kommunen ved Gravferdsetaten etter avtale hadde ansvaret for gravferdsdriften.
I tillegg ivaretok Gravferdsetaten kommunens utbetaling av tilskudd til tros- og livssynssamfunn utenfor Den norske kirke, hjemlet i lov om trudomssamfunn og ymist anna og lov om tilskudd til livssynssamfunn.
Nåtid
Oslo har 20 gravlunder/kirkegårder og ett krematorium på Alfaset.
Per Ottar Seglen
Per Ottar Seglen (født 14. august 1943) er en prisbelønt norsk kreftforsker fra Bærum, kjent for sitt arbeide med lever-celler.
Etter examen artium fra den første naturfagsklassen ved Oslo katedralskole i 1962, ble det medisinstudier.
I 1985 påviste han en sammenheng mellom autofagi og kreft. Den japanske forsker Yoshinori Ohsumi fikk Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 2016 som en videreføring av Seglens arbeider. Og i 2017 fikk Seglen Kong Olav Vs Kreftforskningspris for dette.
Det meste av hans forskning har foregått ved Radiumhospitalet fra 1970 til 2013. Han ble i 1986 professor II i cellebiologi ved Universitetet i Oslo. Han har i mange år ledet egen forskergruppe (Proteomics & Mammalian Cell Biology Section) ved Avdeling for cellebiologi ved Radiumhospitalet. I 2017 er han leder for Centre for Molecular Medicine Norway (NCMM).
Koro (språk)
Koro er et sinotibetansk språk som snakkes av rundt 800 mennesker i distriktet East Kameng i den indiske delstaten Arunachal Pradesh. Selv om det har enkelte fellestrekk tanispråka, som snakkes lenger øst, ser det ut til å utgjøre en egen undergruppe. Talerne av koro bor blant akaene.
Ningde kjernekraftverk
Ningde kjernekraftverk (宁德核电站) er et kjernekraftverk under bygging i byfylket Fuding i provinsen Fujian i Kina. Installert effekt skal bli 4 320 MW fordelt på fire reaktorer à 1.080 MW hver. Det eksisterer dessuten planer om ytterligere to reaktorer, men dette er ikke igangsatt.
Kikkertmontasje
Kikkertmontasjer brukes for å feste et kikkertsikte eller andre løse siktemidler til skytevåpen. Selve kikkertsiktet er som regel klargjort for kun én av to typer montasjer, som enten er ringmontasje eller skinnemontasje (f.eks. Zeisskinne). Ordene montasje og base brukes noe upresist, og kan her vise til flere ulike deler som enten sammen eller hver for seg blir brukt til å monterere kikkertsikter eller andre optiske sikter til våpen. Når det gjelder innfestningen på våpenet er picatinnyskinne per 2020 den mest utbredte standarden på nye våpen. De fleste kikkerter trenger enten en ringmontasje eller skinnemontasje som mellomstykke for å kunne festes til våpenet, men noen sikter festes direkte med for eksempel integrert picatinnymontasje. I tillegg finnes det mange proprietære og merkespesifikke typer montasjer som enten kan brukes sammen med picatinny eller som alternativer til picatinny (se avsnittet om Kobling mellom kikkert og våpen).
Zeisskinne
Blant skinnemontasjer er den V-formede Zeisskinnen mest utbredt (engelsk Zeiss rail, 22.5 grader). Den ble introdusert i 1990, og etter at patentet gikk ut i 2008 har kompatible kikkerter blitt tilbudt fra produsenter som Blaser, Leica, Minox, Meopta, Nikon, Noblex (tidligere Docter), Schmidt & Bender og Steiner.
Swarovski SR-skinne
Swarovski sin SR-skinne (introdusert i 2005, flat med tagger) er en konkurrerende standard for skinnemontasjer som bare tilbys på kikkerter fra Swarovski og deres datterselskap Kahles. Den skiller seg fra Zeisskinnen ved at den har taggete spor som skal fungere som rekylklakker, men er hverken trinnløs eller selvsentrerende.
S&B Convex-skinne
En tidligere konkurrerende standard var Schmidt & Bender Convex (også introdusert i 2005, halvsirkel-formet), men Schmidt & Bender gikk etter noen år over til å bruke Zeisskinnen. I motsetning til Zeiss- og Swarovski-skinnene så har Schmidt & Bender Convex-skinnen mulighet for å legge til vridning på kikkerten under montering (slik at retikkelet ikke ligger vannrett).
70 graders prismeskinne
Det finnes også et eldre europeisk system med en opp-ned V-form (70 grader), men dette brukes i svært liten grad. Fordelen med dette systemet var at det på et tidspunkt ble tilbudt av de fleste europeiske kikkertprodusentene, men ulempen var at skinnen måtte bores for en gjennomgående skrue når man hadde satt øyeavstanden. Alle de nye standardene for skinnemontasje har elminert dette problemet.
Kikkert for ringmontasje
Ringmontasjer består ofte av en baser som er festet til våpenet og ringer (som regel to) som er festet til siktet. Ringene er som regel produsert i stål eller aluminium. Det fås både faste montasjer og avtakbare systemer som gjør det lett å bytte mellom ulike sikter. Vanlige diametre på ringmontasjer er 25.4 mm (1 toms), 26 mm, 30 mm og 34 mm. Det er stor forskjell i styrke og evnen til vedvarende presisjon på ulike montasjer. På en rifle i svake kamringer som .22 LR som anvendes til lett bruk kan for eksempel tynne aluminiumsringer fungere fint, mens det til kraftigere våpen med tung rekyl, gjerne kombinert med tunge sikter og mer hardhendt bruk, blir det gjerne brukt stålringer eller tykkere aluminiumsringer med rekylklakker. Mange av våpenprodusentene produserer også kikkertmontasjer som passer egne modeller. I tillegg fremstiller noen børsemakere og mekaniske verksteder kikkertmontasjer.
Størrelser
Kikkerter for ringmontasje fås i flere forskjellige størrelser. De vanligste er:
Noen mindre utbredte standarder er:
Lepping
For at en ringmontasje skal gripe jevnt er det viktig at kikkertringene er sirkulære og koaksiale med mellomrøret på kikkerten. På ringmontasjer som griper ujevnt kan ringene leppes for å unngå at kikkerten monteres i spenn. På kikkerter for ringmontasje er det ikke uvanlig å få monteringsmerker fra ringmontasjen.
Foringer
Det finnes i handelen innleggsringer som gjør at man kan montere et kikkertsikte med mindre mellomrør i en montasje for større mellomrør. Et eksempel kan være en kikkert med 1 toms (25.4 mm) rør i en 30 mm-montasje.
Det finnes også montasjer med sirkulært formede foringer. Burris Signature og Sako Optilock er to kjente eksempler. Burris Signature ble introdusert i 1995. En patent ble søkt om i 1994 og innvilget i 1995. Sako Optilock har blitt solgt siden en gang på tidlig 2000-tallet. Varenavnet Optilock ble registrert i USA den 31. desember 1997, og har blitt markedsført i USA siden 31. desember 2001. I 2000 ble Sako solgt til Beretta Holding. I 2002 ble Burris solgt til Beretta Holding, dermed fikk Burris og Sako samme eiere. Burris sitt opprinnelige patent på ringene med de sirkulære foringene ble regnet for å være utgått i 2014, og er per 2020 definitivt utgått.
I 2015 ble XTR Signature Rings lansert som en videreutvikling av Burris Signature. XTR-varianten skiller seg ved at den har to sirkulære uthulinger per ringmontasje kontra én. En patent på XTR Signature ble søkt om i 2016 og innvilget til Burris i 2019.
Montasjer for reflekssikter
Mange reflekssikter (f.eks. rødpunktsikte) og holografiske sikter har egne typer montasjer.
Kondensasjonskjerne
Kondensasjonskjerner er små partikler (typisk 0,0002 mm eller 1/100 av størrelsen til en skydråpe) som vanndamp kan kondensere på. Vanndamp kondenserer mye lettere når man har kondensasjonskjerner i atmosfæren. Uten kondensasjonkjerner kan vanndamp som blir underkjølt til under 0°C kondensere til ørsmå vanndråpar, og i temperaturer over frysepunktet må luften overmettes til rundt 400 % før dråper blir dannet. For å få dannet skyer og nedbør så raskt som de oppstår i atmosfæren, må man altså ha kondensasjonskjerner.
Kikkertmontasje
Kobling mellom kikkert og base
Med baser menes vanligvis en sammenkoblende del mellom kikkerten og våpenet. Eksempelvis kan en base ha innfesting for picatinny på undersiden, mens oversiden kan enten ha ring- (f.eks. 30 mm) eller skinnemontasje (f.eks. Zeisskinne). På noen montasjer er over- og underdelene separate deler som må skrues sammen. En base kan således utgjøre en komplett kikkertmontasje, men menes som regel om en underdel av en todelt kikkertmontasje.
Kondensasjonskjerne
Størrelse, mengde og oppbygning
En typisk regndråpe er rundt 2 mm i diameter, en typisk skydråpe er rundt 0,02 mm, og en typisk skykondensasjonskjerne (aerosol) er i størrelsesorden 0,0001 mm (0,1 mikrometer) eller større i diameter. Tallet på kondensasjonskjerner i luften kan måles og er vanligvis mellom 100 og 1000 per kubikkcentimeter. Den totale massen av skykondensasjonskjerner som går opp i atmosfæren hvert år er estimert til omtrent 2x1012 kg. Store mengder av disse partiklene fører til dis i område med lavere fukt. Denne tørre disen har også en effekt på klima ved enten å absorbere eller reflektere stråling (se albedo).
Kikkertmontasje
Kobling mellom kikkert og base
Våpenfestet som sitter på våpenet hvor kikkerten eller kikkertmontasjen festes kalles også ofte for base eller skinne.
Kondensasjonskjerne
Størrelse, mengde og oppbygning
Det finnes mange forskjellige typer atmosfæriske partikler som vanndamp kan kondensere på. Partiklene kan være støv, leire, sot eller svart karbon fra gress- eller skogbranner, sjøsalt, sot fra industriutslipp, eksos fra trafikk, sulfat fra vulkansk aktivitet, planteplankton eller oksidering av svoveldioksid og andre organiske materialer. I tillegg kan de kjemiske partiklene blande seg med andre partikler (særlig sulfat og organisk karbon). Noen partikler (som sot og mineraler) er ikke så gode som kondensasjonskjerner, men fungerer bra som iskjerner i de kaldere delene av atmosfæren.
Kikkertmontasje
Kobling mellom kikkert og base
Noen typer baser:
Kondensasjonskjerne
Størrelse, mengde og oppbygning
Tallet på kondensasjonskjerner og hva de er laget av kan påvirke både strålingsegenskapene og levetida til skyer, og dermed ha en innvirkning på klimaendringer. Detaljene rundt dette er derimot noe vi ikke helt forstår ennå, og blir fortsatt forsket på.
Kikkertmontasje
Kobling mellom base og våpen
På låskasser som ikke har integrert feste for kikkertmontasje (f.eks. integrert picatinnyskinne) skrus denne ofte på som egen del. Våpenfestet er ofte modellspesifikt og avhenger av skruetype, avstanden mellom skruehullene og radius på låsekassen ved fremre og bakre låskassebro.
Skruetyper
Basen festes ofte til våpenet med skruer. Gjengene er ofte enten metriske M3.5x0.6 mm eller amerikanske #6-48 (⌀ 3.5 mm, 0.53 mm stigning) eller #8-40 (⌀ 4.2 mm, 0.64 mm stigning). Mange europeiske montasjer bruker M3.5x0.6-skruer, for eksempel Sako Optilock, Recknagel og originale CZ-ringer. Ettersom #6-48 og M3.5x0.6 har identisk diameter og nesten lik stigning er det potensiale for forveksling, og ved blanding vil den feile skruen entre men bli gradvis strammere å skru inntil gjengene blir ødelagt. I tilfelle skade må det ofte bores og gjenges opp på nytt, og da kan M4x0.7 eller #8-40 være aktuelle alternativ.
Kondensasjonskjerne
Iskjerner
Ispartikler kan spille en viktig rolle i skydynamikk, og er kjent for å ha en viktig rolle i å elektrifisere skyene, som så kan føre til lyn. De er også viktige i danning av regndråper.
Kikkertmontasje
Låskasseradius og festemønster
Låskassen sin radius varierer mellom ulike modeller, og er ofte forskjellig på fremre og bakre låskassebro. Det er viktig at radiusen på basen er mindre enn låskassebroens radie, ettersom basen da vil få støtte på to punkter. Dersom basens radius er mindre enn låskassens radie vil det kun være ett kontaktpunkt, og montasjen vil være mindre stødig. Festemønsteret betegner avstanden fra senter av et skruehull til det neste. Remington 700-kortkasse (700 short action, SA) sitt festemønster er spesielt utbredt, og er brukt på modeller fra flere produsenter. Remington 700-langkasse (long action, LA) har naturlig nok lengre avstand mellom de fremre og bakre skruehullene, og sammenhengende montasjer for 700 SA og LA passer derfor ikke om hverandre. Todelte montasjer går imidlertid om hverandre.
Kondensasjonskjerne
Iskjerner
Det er mange forskjellige partikler i atmosfæren som kan bli iskjerner, både naturlig og menneskeskapte. Disse inkluderer mineraler, sot, organisk materiale og sulfat. Det er derimot stor forskjell mellom de forskjellige stoffene på hvor effektivt is kan oppstå på dem under forskjellige atmosfæriske forhold. Vi kjenner lite til fordelingen av disse partiklene, hvor stor rolle de spiller for det globale klimaet og om menneskelig aktivitet eventuelt har endret på disse effektene.
Kikkertmontasje
Låskasseradius og festemønster
I oversikten under viser radius til kurvaturen til monteringsflaten på låsekassebroen. Basen festes ofte med to skruer på fremre låskassebro og to skruer på bakre låskassebro, men noen ganger med flere skruer. Hullavstanden måles fra senter-til-senter. Noen vanlige hullavstander er 12.7 mm, 15.37 mm og 21.84 mm (henholdsvis 0.500, 0.605 og 0.860 tommer). De to fremre skruene benevnes i listen under som skrue 1 og 2, og fremre hullavstand dermed som «avstand 1-2». På samme måte benevnes bakre hullavstand «avstand 3-4». Avstanden mellom disse er i stor grad bestemt av låskasselengden, og angis her som «avstand 2-3» (senterspredning).
Frankrike under Paralympiske vinterleker 2002
Frankrike deltok under Paralympiske vinterleker 2002 i Salt Lake City, USA, fra 9. til 18. mars 2002.
Kikkertmontasje
Låskasseradius og festemønster
Bases with a rounded bottom for mounting on a round receiver bridges should ideally have a slightly smaller radius than listed in order to provide two points of contact to give a stable attachment. Conversely, a slightly too large radius on the mount will result in just one point of contact and a less stable attachment.
Kondensasjonskjerne
Kondensasjon
I atmosfæren er svovelsyre og organiske partikler de vanligste kondensasjonskjernene. Forhold som vanndamptrykk og temperatur rundt en partikkel avgjør om vanndamp vil kondensere eller vann fordampe. På grunn av Kelvineffekten (basert på krummingen til dråper) vil mindre partikler trenge høyere relativ fukt for å bli i likevekt enn større partikler. Relativ fukt (%) for likevekt kan uttrykkes i ligningen:
Kikkertmontasje
Låskasseradius og festemønster
Baser med rund underside for montering på sirkulære glidekassebroer bør ideelt sett ha noe mindre radius enn oppført i tabellen for å gi to berøringspunkter og dermed et mer stabilt feste. Til sammenligning vil en litt for stor radius på basen resultere i kun ett kontaktpunkt mot glidekassen og dermed et mindre stabilt feste.
Frankrike under Paralympiske vinterleker 2002
Før lekene i Salt Lake City 2002 hadde Frankrike vunnet 99 medaljer (37 gull, 27 sølv og 35 bronse) fra 7 vinterleker siden 1976.
Kondensasjonskjerne
Kondensasjon
der ps er metningsvanndamptrykket over en partikkel i likevekt (rundt en krummet vanndråpe), p0 er metningsvanndamptrykket over en horisontal flate av den samme væsken og S er metningsforholdet.
Kikkertmontasje
Hurtigkobling
Hurtigkobling (engelsk: quick release, QR) kan vise til flere ulike varianter som kan monteres og demonteres uten verktøy.
Kondensasjonskjerne
Kondensasjon
Kelvins ligning for metningsvanndamptrykk over en krummet overflate er:
der p0 er metningsvanndamptrykket over en horisontal flate, rp er dråperadiusen, σ er overflatespenningen, ρ er tettheten til væsken, M er den molekylære massen, T er temperaturen og R den molare gasskonstanten.
Det finnes tre regimer for kondensasjonspartikler. Det første regimet kalles fritt molekylært regime, som har dp< 10 nm (partikkeldiameter) eller Kn >> 1 (Knudsentallet). Fritt molekylært regime er karakterisert ved svært små partikler som har samme frie bevegelse og som har mye rom å flytte seg i før de kolliderer med en annen partikkel. Massefluksligningen for et slikt regime er:
Kikkertmontasje
Høyde
Høyden til et kikkertsikte kan være viktig for kinnstøtten med tanke på korrekt øyeplassering, samt for utregning av ballistikk (klikktabell). Sistnevnte er særlig aktuelt på svært nære hold (f.eks. 15 meter), mens på lengre avstander som i langholdsskyting har kikkerthøyden mindre å si for de ballistiske utregningene.
Kondensasjonskjerne
Kondensasjon
der a er partikkelradiusen, P er trykket, kb er Boltzmankonstanten, T er temperaturen, Ca er termalfarten og α er massetilpassingskoeffisienten. Man tenker seg i utviklingen av denne ligningen at trykket og diffusjonskoeffisienten er konstant.
Kikkertmontasje
Høyde
Høyden til en kikkert kan måles på mange måter. Med tanke på ballistiske utregninger måles det kun fra løpsaksen til kikkertens objektivsenter (siktelinjen). Med tanke på kinnstøtte er det vanlig å måle i bunn fra toppen av låskassen for alle våpentyper unntatt de som har picatinnyskinne. På våpen med picatinnyskinne måles det fra toppen av picatinnyskinnen. Det måles så opp til enten optisk senter eller til bunnen av mellomrøret (på kikkerter med ringmontasje). Avstanden fra optisk senter til bunnen av mellomrøret tilsvarer vanligvis halvparten av mellomrøret (f.eks. 15 mm på en kikkert med 30 mm mellomrør).
Kondensasjonskjerne
Kondensasjon
Kontinuumregimet er for større partikler med dp> 200 nm eller Kn << 1. I dette regimet er partiklene store nok til å "se" omgivelsene sine som et kontinuum. Den molekylære fluksen i dette regimet er:
der a er partikkelradiusen til partikkelen A, MA er den molekylære massen til partikkel A, DAB er diffusjonskoeffisienten mellom partiklene A og B, R er den ideelle gasskonstanten, T er temperaturen i Kelvin og P er trykket i det uendelige og på overflaten.
Overgangsregimet inneholder alle partiklene som er mellom de to regimene over her (10 nm < dp < 200 nm) eller Kn ≈ 1. Denne delvis empiriske ligningen skildrer massefluksen:
der Icont er massefluksen for kontinuumregimet og Kn er Knudsentallet. Denne ligningen kalles Fuchs-Sutugins interpolasjonsformel. Ingen av disse ligningene tar med effekten av frigitt varme.
Cathrine Fabricius Hansen
Cathrine Fabricius-Hansen (født 18. desember 1942 i Holstebro i Danmark) er en danskfødt norsk germanist. Hun er professor i germanistikk ved Universitetet i Oslo, opprinnelig ved daværende Germanistisk institutt, senere ved det sammenslåtte Institutt for litteratur, områdestudier og europeiske språk.
Kondensasjonskjerne
Planteplanktonets rolle
Sulfatpartikler (SO42- og dråper av metansulfonsyre) opptrer som kondensasjonskjerner. Disse sulfatpartiklene blir delvis dannet av dimetylsulfid (DMS) produsert av planteplankton i havet. Algeoppblomstring i havoverflaten oppstår i nesten alle områder og medvirker stort til tilførselen av DMS i atmosfæren. En teori er at en økning i global temperatur vil føre til økt algeoppblomstring og derfor mer kondensasjonskjerner i atmosfæren, men det er ikke funnet bevis som støtter denne teorien ennå.
Cathrine Fabricius Hansen
Fabricius-Hansen ble mag. art. i allmenn språkvitenskap i København i 1969 og arbeidet som amanuensis og stipendiat ved Institut for Germansk Filologi ved Københavns universitet 1969-1975. I 1975 ble hun ansatt ved Germanistisk institutt ved Universitetet i Oslo, fra 1986 som professor. Hun ble dr. phil. i 1987.
Hun har blant annet vært instituttbestyrer ved Germanistisk institutt, prodekan ved Det historisk-filosofiske fakultet, medlem av Det akademiske kollegium, og er dessuten medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi og Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab. Hun har videre en rekke andre nasjonale og internasjonale verv.
Fabricius-Hansen fikk Københavns universitets gullmedalje i 1966. I 2000 fikk hun den norske Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning, i 2002 fikk hun den tyske Jacob og Wilhelm Grimm-prisen og i 2003 fikk hun Konrad Duden-prisen.
Hun er blant annet involvert i arbeidet med å revidere det fjerde bindet av Dudens tyske grammatikk.
Phytomyza
Phytomyza er en meget artsrik slekt av små fluer. De voksne fluene er ofte grå og gule på farge, med slank kropp og forholdsvis store vinger. Minérfluenes larver lever inne i planter der de danner miner, det vil si de spiser plantevevet som er under huden (epidermis), men uten å komme til overflaten. De fleste minerer i blad, men alle deler av planten kan angripes. Noen arter av minérfluer er alvorlige skadedyr i landbruk og hagebruk.
Utseende
Små til middelsstore (1–6 mm lange), slanke fluer, vanligvis med store vinger. Artene i denne slekten er ofte grå- eller gulaktige med glassklare vinger. Hodet er rundt med runde fasettøyne. Langs innerkanten av fasettøynene sitter det flere børster, men disse kan variere mye i størrelse og antall. Pannen er bred, og de tre punktøynene sitter på en litt opphøyet trekant som ofte er annerledes farget enn resten av pannen. Antennene er av vanlig fluetype, tre-leddete, det ytterste leddet kan være ganske stort eller tilspisset, og bærer en ganske lang og kraftig antennebørste (arista) på oversiden nær roten. Kinnbørste (vibrissa) finnes, munndelene er av vanlig fluetype, ikke påfallende store. Brystet (thorax) har vanligvis kraftige børster på ryggen og sidene. Vingene er store sammenlignet med kroppen, vanligvis gjennomsiktige uten fargeflekker. Beina er korte og kraftige. Bakkroppen er kort og kjegleformet. Hunnene har et kort, men kraftig eggleggingsrør (ovipositor). Larvene er pølseformede, ganske tykke. De eneste tydelige strukturene sett fra utsiden er åndehullene (spiraklene), som sitter på opphøyde vorter på den fremste og bakerste segmentet.
Levevis
Alle minérfluene har larver som lever inne i planter, de fleste i blad, men også noen i stengler, røtter og frø. De aller fleste Agromyza-artene er blad-minerere på gressfamilien, rosefamilien og erteblomstfamilien, en del er skadedyr. Eggene stikkes inn under huden på planten, og larven klekkes etter noen få dager. Larvene spiser opp vevet innenfor ytterhuden og etterlater seg ganger i blad eller stengler, som er synlige utenfra som hvite felter eller tunneler. Disse kalles miner. Lignende miner lages av mange små sommerfugler og enkelte biller og planteveps. Larveutviklingstiden varierer fra en uke til flere måneder. Når larven er utvokst, kryper den vanligvis ut av planten og faller ned på bakken, der den forvandler seg til en puppe. Noen minérfluer kan gjøre stor skade, på jordbruksvekster og særlig på prydplanter der de lyse minene er skjemmende og kan gjøre planten uselgelig. Formen på minene kan ofte brukes til å bestemme arten av minérflue.