cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oktogonale kirker i Norge
Kirketyper etter reformasjonen
Fra middelalderen og utover har langkirker eller korskirker vært nesten enerådende i vestkirken. I barokktiden åpnet man kirkerommet arkitektonisk og runde, ovale eller polygone former ble brukt. Martin Luther innredet selv det første lutherske kirkerommet i slottskapellet i Torgau i 1544 og plasserte der prekestolen på langveggen hevet over forsamlingen. Åttekantformen passet godt til den reformerte kirkes krav om et åpent kirkerom med menigheten samlet omkring alteret. Leonard Christoffer Sturm, professor i arkitektur i Frankfurt, argumenterte i 1712 for at i lutherske kirker burde hele menigheten se og høre presten godt. Kirkerommet burde være uten søyler. Sturm foreslo å plassere prekestolen rett over alteret og orgel over der igjen midt på langsiden i et rektangulært kirkerom. Kongsberg kirke fulgte som den første i Norge dette prinsippet men innenfor et korsformet plan. Flere åttekantkirker ble senere oppført etter samme prinsipp med åpne kirkerom og prekestolsalter. Den tidligere Hopen kirke på Smøla hadde prekestolen over alteret på en av kortveggen og var trolig den første i Norge med slikt arrangement. I Grytten kirke er alteret med prekestol rett over satt på samme gulvplan som tilhørernes stolerader og med disse tett inntil slik at prest og menighet samles bedre enn med mange andre kirketyper. Inspirasjonskilden til de første oktogonale kirkene i Trondheim er trolig andre steder i det lutherske Europa der åttekantformen var tatt i bruk. I Nederland ble den reformerte kirken i Willemstad, Noord-Brabant, det første protestantiske kirkebygg i Nederland, oppført i åttekantform med utgangspunkt i kalvinismens vekt på prekenen. Fra 1597 og utover ble det bygget flere slike kirker i det protestantiske Nederland. Innenfor de reformerte kirkesamfunn på kontinentet var det vanlig at koret ble avstengt og at nye kirker ble bygget uten kor, og menigheten samlet seg om prekestolen. De lutherske kirkebyggene inntar i denne perioden en mellomstilling mellom katolske og reformerte bygg, og i de lutherske kirkene var fortsatt alteret og alterringen viktig. Plantypen kom til Danmark ved at Frederiksberg kirke ble bygget av hollenderen Felix Dusart - Dusart etterlignet en kirke i sin nederlandske hjemby (Pedersen oppgir at det var St.Anna-Paroiche i Friesland oppført i 1682, som i sin tur hadde kirken i Willemstad som utgangspunkt ). Frederiksberg kirke regnes i sin tur som forbilde for blant annet den åttekantede sentralkirken i Rellingen (Kreis Pinneberg), et av de viktigste barokkbyggene i Schleswig-Holstein. Rellingen kirke har prekestolsalter som flere av de norske åttekantkirkene. På 1700-tallet ble det bygget flere åttekantkirker i Tyskland.
Johan Christopher Hempel som bygde Hospitalskirken var trolig hollender og det var fra Nederland åttekantformen spredte seg til protestantisk kirkearkitektur i Nord-Europa. Grankvist mener at åttekantformen er i tråd med hollandske tradisjoner etter reformasjonen. Nederland var omkring 1600 og senere et sentrum for reformert kirkebygging.
Den første oktogonale kirken i Sverige ble oppført i 1717 etter de to kirkene i Trondheim. Åttekantformen kom til Nord-Sverige fra Finland og Hospitalskirken var trolig ikke inspirasjon for den svenske kirkebyggeren Hans Biskop som introduserte formen i Sverige, ifølge Grankvist. De tidlige mangekantede kirkene i Sverige hadde klokkestøpul, mens Hospitalskirken fikk klokkene i en takrytter.
I England ble noen få åttekantede anglikanske kirker oppført på 1700- og 1800-tallet. Blant annet St Martin's Church (1758), Stoney Middleton (Derbyshire), og St. James (1821) i Teignmouth (Devon).
Spredning fra Trondheim
I 1724 ble det bygget en oktogonal kirke på Øye i Surnadal. Kirken er borte men blir beskrevet som en langaktig åttekant om lag som Ålvundeid kirke. I 1749 kom en lignende kirke i Hopen på Smøla etter ønske av godseieren i Trondheim. Åttekantkirken i Hopen var trolig uten separat kor og hadde som den første i Norge prekestolen over alteret. Vassås og Dolstad kirker på Helgeland er blant de eldste utenfor Trondheim og begge ble oppført av Nils Bech (Beck) fra Trondheim. Dolstad skal være bygget etter mønster av Bakke kirke i byggmester Bechs hjemby – «Bakke kirke har tjent som mønster såvel for byggverk som for tårn, som hadde sitt egenartede utseende». Norddal kirke fra 1782 var den første åttekantkirken på Sunnmøre. Byggmesteren (som trolig var arkitekt for kirken) reiste til Trøndelag for å se på aktuelle kirkebygg som mønster for ny kirke i Norddal. I «nærheten» av Trondheim fant de en kirke de likte godt og som byggmesteren tegnet et grunnriss av. Det var trolig Hospitalskirken de kopierte, men det kan også ha vært Bakke kirke som da lå i Strinda. I årene etter ble flere kirker med samme fasong oppført i nærheten av Norddal, på Sunnmøre (for eksempel Stordal gamle kirke), i Nordfjord (Innvik kirke), og i Tresfjord i Romsdal. Grosch' utkast til Ulstein kirke (1848) hadde åttekantet grunnplan med stavkirkeformer. Grosch kopierte ifølge Eldal den oktogonale planformen fra den lokale tradisjon på Nordvestlandet slik den fremgikk av forslag han fikk tilsendt.
Røros-skolen
Røros kirke (1784) var en ny type åttekantkirke. Røros kirke er den første bygget i stein, den er mye større enn de eldre og åttekanten er mer langstrakt. Røros kirke har dessuten tårn for enden av skip med våpenhus i tårnfoten (i stedet for takrytter). Kirken på Røros hadde Kongsberg kirke som klart forbilde. Sør-Fron kirke avvek fra byggeskikken i Gudbrandsdalen både i form og i materiale. Byggmester Aspaas kom fra Røros der han medvirket i bygging av kirken et par år tidligere. Froninger som hadde deltatt i krigen om Slesvig-Holstein, andre bereiste bønder, prester og offiserer med tysk bakgrunn kan også ha bragt nye ideer til Gudbrandsdalen. Hosar konkluderer med at ideene til de ulike elementene i Sør-Fron kirke er hentet utenfra, men at sammenstillingen til et helhetlig bygg har skjedd lokalt. Klæbu kirke ble oppført i tømmer 1789–1790 og ifølge Hosar på grunnlag av inngående kunnskap om Røros og Sør-Fron kirker. Vang kirke har likhetstrekk med Røros kirke, men med mindre utpreget langstrakt form. Ifølge Fett ble en del senere kirker i Oppland (Jevnaker, Åmot og Hunn) påvirket av Vang kirke. Svend Aspaas laget trolig den modellen som ble «sendt i en sekk» til Torpa da Åmot kirke skulle bygges. Samme modell skal ha blitt brukt for Hunn og Jevnaker kirker. Grytten kirke i Rauma skal ha hatt Sør-Fron kirke som modell. Munch mener at det var Røros kirke som for alvor introduserte den oktogonale formen og Røroskirkens form ble overført til trekonstruksjon i bygdene rundt, i Trøndelag, på Møre, i Nord-Norge og på Sørlandet. I Tynset kirke er Røroskirkens form overført til tømmer og i mindre skala, kirker med denne formen omtales som Røros-typen. Svend Aspås tegnet Stor-Elvdal kirke og denne dannet trolig mønster for Tolga kirke som sønnen Rasmus Aspås tegnet i 1840.
Agder
Med unntak av den første oktogonale kirke i Flekkefjord (1790), ble kirkeformen tatt sent i bruk i Agder og da med et tydelig særpreg. Etter 1825 ble det reist 10 åttekantkirker i de indre bygdene i Agder. Hornnes kirke (1828) ble bygget med utgangspunkt i Lars Larsen Forsæths tegning av Klæbu kirke. Hornnes kirke ble deretter forbilde for flere av de andre kirkene der. Blant annet er Årdal (Bygland), Hægeland og Mykland kirker oppført etter mønster av Hornnes eller etter samme tegning, men byggmesterne gjorde til dels sine egne endringer.
Statlig styring
De eldre kirkene har ofte ukjente arkitekter eller de ble utformet av byggmesteren som «bygde etter eget hode». Det var kongen som kirkens overhode som formelt skulle godkjenne kirkebygging, men søknaden inneholdt vanligvis lite eller ingenting om byggets utforming, den handlet mest om finansiering og materialbruk. Kirkebyggeren, presten og den som finansierte bygget bestemte i stor grad byggets utseende. Sørmoen antar at byggmestrene, som var spesialisert på den en kirketype, ble valgt etter at byggets utforming var avgjort. Etter 1814 ble saker som gjaldt kirkebygg flyttet fra kanselliet i København til kirkedepartementet i Christiania, og godkjenningsprosessen ble mer byråkratisk og utformingen av kirkene i større grad styrt av embetsverket. Utover på 1800-tallet kom det profesjonelle arkitekter inn i norsk kirkebygging, med Hans Ditlev Franciscus von Linstow som en av de første. Arkitektenes mønstertegninger ble brukt over hele landet. Grosch tegninger ble blant annet brukt for Begnadalen, Hval, Rogne og flere andre kirker. Midt på 1800-tallet ble også åttekantkirkene påvirket av historismen, enkelte åttekantkirker var inspirert av stavkirker.
Kirkeloven fra 1851 krevde at hvert kirkebygg skulle romme minst 30 % av innbyggerne i soknet. De mange hundre kirkene fra andre halvdel av 1800-tallet er derfor relativt store. Det ble bygget mange åttekantkirker etter 1851, men kirkebyggingen på siste halvdel av 1800-tallet var ellers dominert av de norske enskipede langkirkene.
Tapte bygg
Alt i 1686 ble det på Roholt i Vrådal oppført en åttekantkirke (før Hospitalskirken fra 1705), det var en laftet kirke som erstattet en stavkirke fra middelalderen. Vrådal gamle kirke var en ren åttekant i tømmer med påbygd våpenhus og senere utvidet med påbygg for kor. Den hadde et bratt åttekantet tak med åttekantet takrytter og høyt spir. Det var ingen søyler ned i kirkerommet, slik at spiret ble støttet av svære bjelker som hvilte på ytterveggene og var lagt i et stort kryss midt over kirkerommet. Det er uvisst hvordan denne uvanlige formen kom til en liten bygd i øvre Telemark. Kirken i Vrådal skal ikke ha påvirket senere åttekantede kirkebygg. Ifølge Grankvist har kirken i Vrådal blitt omtalt både som åttekantet og sekskantet, og Grankvist tror den kanskje var sekskantet slik at Hospitalskirken likevel er den første med denne formen i Norge.
Bilder av Namsos første kirke kan vise et åttekantet bygg. «Viks kirke i Fosnes» (Otterøy kirke) tegnet av Grosch skal ha vært nokså lik. Menigheten tok seg ikke råd til arkitekt og brukte Linstows tegninger som utgangspunkt Det halvferdige bygget ble ødelagt av orkan i 1858, fullført i 1869 og bygget gikk tapt ved bybrannen i 1872. Ifølge Sigurd Muri var den første kirken i Namsos en langkirke. Werner Hosewinckel Christie oppførte en åttekantet kirke (ferdig 1796) på sin eiendom Wernersholm sør for Bergen. Bygget hadde murer av gråstein som var dekket av en blanding av papir og kalk (en slags pappmasjé), dekorasjoner innvendig var også av dette materialet. Kirkebygget forfalt og ble revet tidlig på 1800-tallet av neste eier. Christies privatkirke var 13 meter i tverrmål skal ha hatt plass til 800 personer. Øvrige tapte bygg fremgår av tabellen der den siste som ble ødelagt var Sørreisa kirke som brant i 1987.
Arkitekter
Johan Christopher Hempel, Trondheims «Byg- og Murmester», sto for Hospitalskirken og Bakke kirke, de to eldste åttekantkirkene. Omkring 80 norske kirker ble oppført etter typetegning av Linstow, blant disse er flere kirker i Agder (Flekkefjord, Hylestad, Sandnes kirke og kapell, og Kvinesdal) åttekanta. Wilhelm von Hanno fullførte Trefoldighetskirken med utgangspunkt i tegninger av Alexis de Chateauneuf. Blant arkitektene for de andre kirkene er kjente arkitekter som Grosch og dessuten byggmestre, sogneprester og eidsvollsmenn.
thumb|300px|[[Christian H. Grosch' tegning av Nes kirke i Ådal. Grosch laget tegninger til blant annet disse åttekantkirkene:
• Tidligere Begnadalen kirke
• Dverberg i Andøy
• Hidra i Flekkefjord
• Kilebygda i Skien
• Tidligere Kirkenes kirke
• Mo i Nord-Odal
• Otterøy i Namsos
• Skåre i Haugesund
• Tangen i Stange
Hai Zi
Hai Zi (født 26. mars 1964 i Huaining i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina, død 26. mars 1989 i Shanhaiguan i provinsen Hebei) er pseudonymet til den kinesiske poeten Zha Haisheng (查海生), som ofte regnes som en av de fremste kinesiske dikterne i tiden etter kulturrevolusjonen.
Oktogonale kirker i Norge
Arkitekter
• Tjugum i Balestrand]] Grosch' utkast til Ulstein kirke hadde høye, slanke takrytter etter mønster av Borgund og Heddal stavkirker på et oktogonalt grunnplan. Grosch' tegning ble ikke brukt for det endelig bygget, men forsøkene med stavkirkeformer ble gjenbrukt i mønstertegning laget for departementet i 1851 (utgitt 1854). De trykte mønstertegningene inneholdt også konstruksjonstegninger. Ifølge Eldal ble disse tegningene brukt 10-15 forskjellige steder hovedsakelig Vestlandet og Trøndelag.
Hai Zi
Bakgrunn
Hai Zi ble født under kulturrevolusjonen, i et jordbruksdistrikt i Anhui-provinsen i øst-Kina. Etter å ha tilbrakt barndomsårene på landsbygden, ble han i 1979 tatt opp som student ved jussavdelingen til Pekinguniversitetet.
Oktogonale kirker i Norge
Arkitekter
Svend Aspaas fra Røros ledet murarbeidet ved fullføringen av den store åttekantede kirken på Røros (1779–1784). Etter suksessen med Røros kirke sendte bergverket ham i 1784 til Falun for at han skulle lære mer om byggeteknikk. Deretter bygget Aspås Sør-Fron (1786–1792) og han tegnet den åttekantede trekirken i Stor-Elvdal. Den store steinkirken i Vang ble tegnet av sognepresten Abraham Pihl og arbeidet fullført av Svend Aspås. Hans sønn, Rasmus Aspaas tegnet Tolga kirke. Peder Ellingsen medvirket sammen med Svend Aspaas til Røros kirke og bygget et par år senere Tynset kirke.
Hai Zi
Dikter
I 1982 begynte han å skrive poesi, og året etter startet han i jobben som lærer ved China University of Political Science and Law i Beijing.
Oktogonale kirker i Norge
Arkitekter
Ulstein kirke og Stordal gamle kirke ble tegnet av de respektive sogneprester. Mens Innvik kirke ble tegnet av byggmester Elling Olsson Valbø, eidsvollsmannen fra Ørskog. I Ørskog var det en åttekantkirke fra 1807 (flyttet til Herøy i 1872), Elling Valbø regnes som arkitekt for dette bygget og var dessuten byggmester for den tidligere Hareid kirke (som skal ha blitt tegnet av sognepresten). Bonde og håndverker Ole Pedersen Tøfte var byggmester for Romfo og Ålvundeid kirker i Sunndal. Anders «Kirkebygger» Syrtveit bygde blant annet åttekantkirkene Hylestad, Hægeland, Sandnes og Årdal i Agder. Hægebostad kirke ble planlagt av sogneprest Hald og tegningene godkjent av Grosch med mindre merknader.
Den senere eidsvollsmannen Lars Forseth var arkitekt for Klæbu kirke og er sammen med Svend Aspås oppført som opphavsmann til Støren kirke. Forsæths tegninger av Klæbu kirke var også grunnlag for Hornnes kirke, som i sin tur var modell for flere åttekantkirker i Agder.
Utbredelse
I perioden 1750–1830 ble det oppført 230 kirker i Norge. Av disse var 35 åttekantede, 62 hadde langplan og 110 hadde korsplan. Halvparten av åttekantkirkene (17) ble oppført i daværende Trondheim stift. Senere ble planformen også vanlig i Agder. Av 13 kirkebygg oppført i Møre og Romsdal i perioden 1800–1850 er 11 oktogonale.
Blant åttekantkirkene er tre steinkirker blant landets største kirkebygg: Røros (1640 sitteplasser), Trefoldighetskirken (1,000 plasser, tidligere 1,200), og Vang (1,000 plasser). Tynset kirke er med 700 plasser den største blant trekirkene. Flekkefjord og Stor-Elvdal kirker er også oppgitt til over 600 plasser. Harry Fett antar at Åmot kirke er tømmerarkitekturens største bygg. Listen her omfatter 80 eksisterende oktogonale kirker og 14 som er borte. Disse fordeler seg slik på fylker med antall nåværende og totalt medregnet tapte bygg:
Hai Zi
Poesi
Jordbruks- og naturmotiver preger forfatterskapet, og døden, ensomhet og kjærlighet er tilbakevendende temaer. Inspirasjon fra vestlig og indisk litteratur, religion, musikk og filosofi er også å spore i Hai Zis poesi, med referanser til blant andre Van Gogh og Nietzsche. Få av diktene hans inneholder henvisninger til moderne Kina eller storbyliv, og dette fokuset på naturen har gjort at diktningen hans har blitt sammenliknet med klassisk kinesisk poesi.
Oktogonale kirker i Norge
Liste over oktogonale kirker i Norge
Liste med fylke, arkitekt og årstall for oppføring av bygget. For bygg som er flyttet gjelder årstallet første oppføring. Opplysningene er hentet fra artikkelen for det enkelte kirkebygg.
Hai Zi
Poesi
Hai Zis poesi betegnes ofte som «mystisk», skrevet klart og konsist. Når det gjelder form, kan diktene deles inn i lengre episke dikt og kortere «lyriske» dikt, hvorav sistnevte er de mest populære idag.
Hai Zi er en av de mest kjente samtidspoetene i Kina, og diktene hans har vært brukt som pensum i lærebøker på videregende skole, sitert i film og brukt i reklame. Diktsamlinger har vært trykket i flere opplag, og har solgt i rundt 300 000 eksemplarer.
Verker
Kjente dikt
Diktsamlinger på engelsk:
Pon de Replay
"Pon de Replay" er debutsingelen av den barbadiske plateartisten Rihanna, fra debut studioalbumet hennes Music of the Sun (2005). Den ble skrevet og produsert av Vada Nobles, Alisha ”M’Jestie” Brooks, Carl Stürken og Evan Rogers. Sangen ble utgitt den 24. mai 2005 som den første singelen fra albumet. Før hun signerte en seks albums platekontrakt med Def Jam Recordings, var "Pon de Replay" en av tre sanger som ble spilt inn for demoen hennes som ble sendt til plateselskaper. Sangen er en dansepop og R&B-sang. Teksten kretser rundt Rihanna som spør en DJ til å skru opp volumet av favoritt sangene hennes. Navnet betyr "spill det igjen" i Bajan Creole, en av Barbados' to offisielle språk.
"Pon de Replay" fikk positiv kritikk fra musikk-kritikere, som lovpriste sangen sammensetning og dens valg som sangerens debutsingel. Sangen ble en kommersiell suksess, den toppet hit-lista i New Zealand og på den amerikanske Billboard Hot Dance Club Songs. Den nådde også nummer to på både den amerikanske Billboard Hot 100 lista og UK Singles Chart, mens kom topp fem plasseringer i åtte andre land, inkludert Østerrike, Belgia, Danmark og Sveits. Den ble sertifisert to ganger platina av Recording Industry Association of America som betyr at sangen har solgt to millioner eksemplarer i USA. Sangens musikkvideo ble regissert av Little X. I musikkvideoen er Rihanna i en klubb med vennene sine, som ber DJ-en på klubben å spille favoritt sangen sin gjentatte ganger.
Let Me
«Let Me» er den niende sangen på albumet «Music of the Sun» av sangerinnen Rihanna. Sangen er skrevet av Evan Rogers, Carl Sturken, Mikkel SE, Tor Erik Hermansen og Makeba Riddick og er produsert av StarGate.
Pontificio Collegio Etiopico
Det pavelige etiopiske kolleg (Pontificio Collegio Etiopico) i Vatikanstaten er et pavelig kolleg for seminarister og prester fra den etiopisk-katolske kirke og den eritreisk-katolske kirke.
Historie
De første dokumentasjon viser til året 1351; i dette år var de første pilegrimmer fra Etiopia i den hellige stad Roma. En ytterligere datering av etiopiske geistliges deltakelse er deres deltsakelse på konsilet i Firenze i 1431. Det er overlevert at pave Sixtus IV (1471–1484) gav geistlige og pilegrimmer fra Etiopia bruk av et gjestehus og av den lille kirken Santo Stefano Maggiore, opphalt etter den hellige Stefan, på Vatikanhøyden. Hospitset ble frem til 1919 benyttet av pilegrimer fra Etiopia og fra Eritrea bruke det som herberge. Pave Benedikt XV (1914–1922) lot bygningen renovere, og tillot å innrette det for undervisning, og med dette ble det til et pavelig kolleg. De første seminaristene fra Etiopia kom til Roma i 1919. Huset gjorde også nytte som residens for etiopiske konger når de besøkte Roma. Pave Pius XI (1922–1939) ville gi kollegiet et nytt og større sted i Vatikanhaven, og gav Giuseppe Momo i oppdrag å bygge dagens (2023) bygning. Bygningen av det pågikk fra 1928 til 1931. Det opprinnelige hospitset ble revet, med unntak av kirken Santo Stefano Maggiore, som ble renovert. I 1930 fikk presteseminaret der status som pavelig seminar. Som geistlig forbeder fikk det den hellige Justinus de Jacobis.
Organisasjon
Rektor utoekes av de etiopiske og eritreiske biskoper, som samler seg i kollegiet, og lasaristenes generalat; nomineringen bekreftes så av Kongregasjonen for Østkirkene. Hqans embedstid er for seks år. Lærekreftene ved kollegiet er klerikere fra Etiopia og Eritrea, og av aleksandrinsk ritus (ge'ez). Det undervises på amharisk og tigrinya. To lasaristbrødre og noen nonner ivaretar de praktiske og administrative oppgaver.
Koll.egets geistlige og seminarister tat deg ved siden av den etiopisk-eritreiske menighet i den tidligere tittelkirke San Tommaso in Parione i Roma. Her ferirer man messen etter latinsk ritus. Men i den lilille kollegiekirken Santo Stefano degli Abissini feires messen etter etiopisk ritus (en gren av den aleksandrinske ritus).
If It’s Lovin’ That You Want
«If It’s Lovin' that You Want» er en sang av artisten Rihanna fra debutalbumet hennes Music of the Sun (2005). Den ble skrevet av Samuel Barnes, Scott Larock, Makeba Riddick, Jean-Claude Oliver, Lawrence Parker, og produsert av Poke & Tone. Singelen ble utgitt 13. september 2005 som den andre og siste singelen fra albumet. «If It’s Lovin' that You Want» er en pop og R&B-sang, og teksten handler i utgangspunktet om å fortelle en fyr: «'If It’s Lovin' that You Want' (hvis det er kjærlighet du vil ha), bør du gjøre meg til din jente fordi jeg har det du trenger».
Sangen fikk blandet kritikk fra musikk-kritikere, hvorav mange roste og kritiserte Rihannas vokale prestasjoner; dens sammensetning ble også komplimentert. «If It’s Lovin' that You Want» oppnådde moderat suksess rundt om i verden, og nådde topp førti i noen europeiske land, mens nådde topp ti i Australia, Irland og New Zealand. I USA klarte ikke sangen å matche den kommersielle suksessen til Rihannas forrige singel, «Pon de Replay», med 36.-plass på Billboard Hot 100-lista. Men den klarte å nå nummer ni på Pop Songs-lista.
Sangens musikkvideo, var regissert av Marcus Raboy, den ble filmet på en strand i California, og sangeren nyter ulike aktiviteter, som for eksempel dans og kjøring av vannscooter med vennene sine.
Svinestien
Svinestien (italiensk originaltittel: Porcile) er en italiensk dramafilm fra 1969 med manus og regi av Pier Paolo Pasolini. Filmen er satt sammen av to historier. Den ene er lagt noen århundrer tilbake i tid handler om en ung mann som dømmes til å bli revet i filler av ville dyr etter han har drept sin far og utført kannibalisme. Den andre historien handler om sønnen av en tysk industrieier som er på vei til å bosette seg i grisebingen i protest mot at faren planlegger å inngå en forretningsavtale med en tidligere nazist. Filmen er en blanding av drama og satire.
Ciarán O’Lionaird
Ciarán O'Lionaird (født 11. april 1988) er en irsk friidrettsutøver, som konkurrerer i mellomdistanseløp. Han representerte Irland under Sommer-OL 2012, der han ble utslått i de innledende rundene på 1500 meter.
The Big Short
The Big Short: Inside the Doomsday Machine er en bok av Michael Lewis, utgitt 15. mars 2010 av W. W. Norton & Company.
Boken lå 28 uker på The New York Times’ bestselgerliste og ble filmatisert i 2015 (The Big Short) med regi av Adam McKay.
Handling
Fire outsidere i høyfinanseringsbransjen som forutså kreditt- og boligboblekollapsen på midten av 2000-tallet bestemmer seg for å ta for seg de store bankene i deres mangel på framsyn og grådighet.
Lawton Chiles
Lawton Mainor Chiles jr. (født 3. april 1930, død 12. desember 1998) var en amerikansk politiker fra delstaten Florida.
Chiles var veteran med bakgrunn fra Koreakrigen. Etter krigen dro Chiles tilbake til Florida for å ta utdannelse til advokat, hvorpå han senere åpnet egen praksis som advokat i 1955.
I 1958 stilte han til valg til en plass i Florida House of Representatives på vegne av Det demokratiske parti og vant. I 1966, forlot Chiles Florida House for å kunne stille til valg til Florida Senate. Tross 12 års erfaring fra Florida Legislature, var Chiles relativt ukjent da han først bestemte seg for å stille til valg til senatsvalget i 1970. Som ledd i sin egen valgkampa, ga han derfor ut på en 1003 mile vandring fra Key West til Pensacola, noe som ga han klengenavnet Walkin' Lawton. Valgkampen var vellykket, og Chiles slo motstanderen William C. Cramer med 53,9% mot 46,1%.
Álvaro Rodríguez
Álvaro Rodríguez (født 25. mai 1987) er en spansk friidrettsutøver, som konkurrerer i mellomdistanseløp. Han representerte Spania under Sommer-OL 2012, der han ble utslått i de innledende rundene på 1500 meter.
Andreas Vojta
Andreas Vojta (født 9. juni 1989) er en østerriksk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp. Han representerte Østerrike under Sommer-OL 2012, der han ble utslått i de innledende rundene på 1500 meter.
Aker gård (Tønsberg)
Aker gård er en gård på Sem i Tønsberg kommune i Vestfold. Gården har drevet med dyrehold, jordbruk og gartnerivirksomhet. I dag brukes veksthusene til vinteropplag av fritidsbåter. Gården har utsikt over Akersvannet.
Familien Foyn Bruun som besitter gården, har i flere generasjoner hatt tilknytning til skipsfart. Skipsreder og stortingsmann Svend Foyn Bruun (1883–1956) var bosatt på Aker gård. Han var sønn av sel- og hvalfanger Carsten Henrik Bruun og hustru Maren Sibylle Foyn, en niese av Svend Foyn. Hvalfangstrederiet Pelagos fra Tønsberg har vært deleid av familien Foyn Bruun.
Edmund Lawrence
Edmund Wickham Lawrence er en sanktkittisk bankmann, som fra 2. januar 2013 til 19. mai 2015 var generalguvernør i Saint Kitts og Nevis.
Lawrence arbeidet fra 1951 som skolelærer. Han dro deretter til Storbritannia, der han studerte økonomi.
I 1970 etablerte han St. Kitts-Nevis-Anguilla National Bank, der han har vært direktør. Han har også startet forsikrings- og investeringsforetak. Lawrence har fungert som rådgiver i bankspørsmål i andre land i Karibia.
Lawrence etterfulgte Cuthbert Sebastian i embetet som generalguvernør. Før han selv ble innsatt, assisterte Lawrence i flere år generalguvernør Sebastian i egenskap av visegeneralguvernør.
I nyttårslisten for 2010 ble Lawrence utnevnt til kommandørridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden for sin innsats for banksektoren. Han ble derved adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn. Lawrence ble i 2009 tildelt den sanktkittiske utmerkelsen Star of Merit. Han ble i nyttårlisten for 1999 utnevnt til offiser (OBE) av Den britiske imperieordenen. I forbindelse med tiltredelsen i generalguvernørembetet ble han forfremmet til storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden.
Ann-Katrin Berger
Klubbkarriere
I 2008 flyttet Berger til VfL Sindelfingen i 2. Frauen-Bundesliga. Sommeren 2011 signerte Berger en treårskontrakt med 1. FFC Turbine Potsdam i Frauen-Bundesliga, den øverste divisjonen I Tyskland. Hun debuterte for klubben 21. august 2011 mot Hamburger SV og holdt nullen på stillingen 4-0. Hun spilte fem kamper for klubben i løpet av sesongen 2011/2012 og spilte totalt 450 minutter. Potsdam endte på førsteplass i ligaen med en rekord på 18-2-2. Hun var startende målvakt i tre av Potsdams 2011/12 UEFA Champions League kamper og holdt nullen mot Þór Akureyri og Glasgow City F.C.
I juni 2014 signerte Berger for Paris Saint-Germain, der hun spilte 22 kamper i alle konkurranser i løpet av hennes to år lange periode med klubben. I juni 2016 signerte hun for Birmingham City WFC.
I November 2017 fikk Berger diagnosen skjoldkjertelkreft, som hun senere ble frisk fra. Under kampen mot kreft fortsatte hun å spille fotball. Hun spilte i sin første kamp siden hun fikk diagnosen kreft i fjerde runde av 2017-18 FA Women's Cup i en bortekamp mot Reading på 4. februar 2018. Birmingham vant 1-0. Den sesongen vant hun PFA Team Of The Year-prisen.
Etter at kontrakten hennes i Birmingham City gikk ut og hun avviste et nytt tilbud fra klubben, signerte hun for regjerende mestere Chelsea på 4 januar 2019. Chelsea manager Emma Hayes signerte henne selv om Chelsea hadde 3 andre keepere på laget.
Torfinn Langelid
Torfinn Langelid (født 18. november 1943) er en pensjonert, norsk statstjenestemann. Han er kjent for sitt arbeid med fengselsundervisning i Norge.
Ann-Katrin Berger
Klubbkarriere
Med Chelsea vant hun FA WSL 2020/21 tittelen, som var klubbens 4. WSL-tittel, mest av noe WSL-lag. Chelsea slo rekordene for flest seire (18) og flest poeng (57) på en sesong, og ble bare det tredje laget som forsvarte Ligatittelen etter Liverpool og Arsenal. Berger noterte flest clean sheets (12), og vant Golden Glove-prisen.
Torfinn Langelid
Langelid arbeidet ved Statens utdanningskontor i Hordaland og som seniorrådgiver ved Fylkesmannen i Hordaland. Han har vært nasjonal koordinator for opplæring i norsk kriminalomsorg.
Langelid ble i 2012 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Han har også mottatt den finske Kriminalvårdens förtjänstmedalj og er tildelt «Outstanding international achievement award» fra California State University, San Bernardino.
Ann-Katrin Berger
Klubbkarriere
23. August 2022 kunngjorde Berger at skjoldkjertelkreften sin hadde kommet tilbake. En drøy måned senere på 25. september, gjorde hun comeback mot Manchester City.
FNs generalforsamlings resolusjon 68/262
Resolusjon A/RES/68/262 er en ikke-bindende FN-resolusjon som gjaldt Russlands anneksjon av Krim. Resolusjonen bekreftet at FNs generalforsamling forpliktet seg til å ankerkjenne Ukrainas territoriell integritet innenfor internasjonalt anerkjente grenser og understreket ugyldigheten av folkeavstemningen på Krim.
Ann-Katrin Berger
Landslagskarriere
Berger ble tatt ut til Tysklands kvinnelandslag i fotball for første gang i november 2018.
Lisbeth Myhre
Lisbeth Myhre (født 16. mars 1945) er en norsk organisasjons- og statstjenestekvinne. Hun er kjent for sitt arbeid for mennesker med sjeldne funksjonshemninger.
FNs generalforsamlings resolusjon 68/262
Resolusjonen ble vedtatt av FNs generalforsamling 27. mars 2014 etter en åpen høring under 80. plenumsmøte i den 68. sesjon. Sesjonen i FNs generalforsamling ble innkalt spesielt for å ta opp Russlands anneksjon av Krimhalvøya, som hittil hadde vært del av Ukraina som autonom republikk.
Lisbeth Myhre
Myhre har arbeidet som fysiolog, vært amanuensis ved Institutt for farmakoterapi ved Universitetet i Oslo og avdelingssjef i Statens legemiddelkontroll. I 2002 ble hun avdelingsdirektør i Helsedirektoratet. Hun var medstifter og første leder i Norsk Forening for Osteogenesis Imperfecta. Fra 1984 til 1987 var hun leder i Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon.
Myhre ble i 2012 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for «betydelige innsats for mennesker med sjeldne funksjonshemninger.»
FNs generalforsamlings resolusjon 68/262
Dokumentet er et svar fra De forente nasjoner til Russlands anneksjon av deler av territoriet til Ukraina og fikk tittelen «Ukrainas territorielle integritet».
Den ble vedtatt med 100 mot elleve stemmer, mens 58 land avsto og 24 var fraværende under avstemningen.
Resolusjon ble fremmet av Canada, Costa Rica, Tyskland, Litauen, Polen og Ukraina. De elleve landene som stemte imot var Armenia, Hviterussland, Bolivia, Cuba, Nord-Korea, Nicaragua, Russland, Sudan, Syria, Venezuela og Zimbabwe.
Resolusjonen var en følge av de tidligere mislykkede forsøkene i FNs sikkerhetsråd på å finne en politisk løsning på den såkalte Krimkrisen». Det var blitt sammenkalt syv møter i rådet, men resultatet av dette arbeidet var veto fra Russland. .
Ann-Katrin Berger
Personlig liv
Berger er i et forhold med sin Chelsea-lagkamerat Jess Carter.
Meritter
1. Ffc Turbine Potsdam
Birmingham City FC
Chelsea
Carlos Pérez
Carlos Pérez er navnet til flere personer:
Ann-Katrin Berger
Meritter
Tyskland
Emma Wikén
Emma Christina Wikén (født 1. mai 1989) er en svensk tidligere langrennsløper som representerte Åsarna IK. Hun debuterte i verdenscupen i langrenn i Lahtis 6. mars 2010.
Hun ble olympisk mester under OL i 2014 i Sotsji.
I 2013 ble hun tildelt Sixten Jernberg-prisen.
Peter Emil Kaland
Peter Emil Kaland (født 22. april 1942) er en norsk botaniker, som er professor ved Institutt for biologi ved Universitetet i Bergen. Han har særlig arbeidet med pollenanalyse, vegetasjonshistorie, kulturlandskap og lyngheilandskap.
Kaland er særlig kjent som prosjektleder for det tverrfaglige Lindåsprosjektet midt på 1970-tallet, og for arbeidet med Lyngheisenteret på Lygra ved Bergen. Han ble i 2012 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for sin «innsats for kystlandskapets verdier.»
Civilization II
Sid Meier's Civilization II, ofte bare kalt Civilization II eller Civ 2, er et turbasert strategispill laget av Brian Reynolds, Douglas Caspian-Kaufman og Jeff Briggs. Sid Meier var bare så vidt med helt i starten, og overlot hovedansvaret til Brian Reynolds. Spillet kom ut for PC i 1996, og ble klargjort for Sony PlayStation i 2002.
Innhold
Civilization II går ut på å bygge en sivilisasjon ved å grunnlegge byer, holde folkene der fornøyde og mette, holde barbarer og motstandere unna ens interesseområder, forske frem nye teknologier og å bygge underverker. I hver by kan befolkningen bygge bygninger som bidrar med å holde folk fornøyde, forske raskere, øke inntektene, eller produsere militære enheter. Hver innbygger i en by kan skaffe ressurser fra områdene rundt byen, eller de kan gjøres til spesialister innen underholdning, forsking eller økonomi. Militære enheter utenfor byene kan utforske verden og angripe andre, mens sivile enheter også kan bygge veier eller grunnlegge nye byer.
Civilization II ligner det første Sid Meier's Civilization, men har flere og mer varierte militærenheter, underverker, teknologier og ressurser. Kartet er isometrisk og mer detaljert enn den første. Spilleren fikk mulighet til å diskutere med 'regjeringen' sin, der filmklipp med skuespillere i tidsriktige klær, kommer med mer eller mindre gode råd.
Man kan vinne spillet enten militært, ved at man er eneste gjenværende sivilisasjon, eller ved å bygge romskip som kan kolonisere Alpha Centauri. Spillet slutter i 2020, og om romskipet ikke er fremme innen den tid slutter spillet.
Mottagelse
Spillet ble kåret til årets strategispill av Computer Gaming World, og i 2007 ble det av IGN ansett som det tredje beste av verdens 100 beste videospill.
Spillet kom på nytt i 1997 som Civilization II: Multiplayer Gold Edition, da med multiplayer-støtte og oppdatert AI. Mye av musikken fra originalutgivelsen ble fjernet, men noen av tilleggspakkene som var kommet i mellomtiden var med.
I 1999 kom Civilization II: Test of Time som hadde oppdatert brukergrensesitt og blant annet animerte figurer.
Ituah Enahoro
Ituah Enahoro (født 26. august 1997) er en nigerianskfødt friidrettsutøver som konkurrerer i tikamp. Han har sølv i tikamp fra Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 som fremste internasjonale meritt.
Bakgrunn
Enahoro er født i Nigeria, og har nigeriansk far og tysk mor. Han og moren flyttet fra Tyskland til Nederland i 2007, der han begynte med fotball, deretter til Aruba, der han i 2008 begynte å interessere seg for friidrett, og begynte da med tikamp.
I 2010 flyttet de tilbake til Nederland, og bosatte seg i Apeldoorn, og han begynte å trene friidrett i klubben Club AV 34 i 2011, med Hidde Egbers som trener. Han representerte Nederland fram til 2013, da han valgte å bytte til å representere Nigeria. Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 var det første mesterskapet han representerte Nigeria.
Idrettskarriere
Ved Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 i mars kom Enahoro på 2.-plass i stavsprang, bak tunisiske Seifeddine Mejri. Han skulle egentlig delta i tikamp, men denne øvelsen ble avlyst på grunn av for få påmeldte. Han deltok også i spydkast og diskos, der han kom på 6.-plass i begge øvelsene.
4 Sanger av Bob Dylan
4 Sanger av Bob Dylan er en EP med Ødeland Kvartal, utgitt i 1996.
NM i maraton 2014
Norgesmesterskapet i maraton 2014 var en del av NM i friidrett 2014, og ble arrangert under Midnight Sun Marathon i Tromsø 21. juni 2014.
Kvinner
Finske Elina Junnila kom på 2.-plass i løpet, men deltok ikke i NM.
Kjellrun Sporild
Kjellrun Sporild (født 1955) er en norsk tidligere orienteringsløper som representerte Malvik IL og Trollelg.
Hun vant 3 NM-gull og 9 NM-medaljer i perioden 1975–1985. Hun vant kongepokalen i 1976.
Hun vant sølv i stafett i Nordisk mesterskap i 1975.
Naumburgmesteren
Naumburgmesteren (tysk Naumburger Meister eller Meister von Naumburg) var en tysk billedhugger og arkitekt som levde på 1200-tallet. Han førte arkitekturen i Tyskland ut av den romanske stil. Naumburgermesterens navn, fødsels- og dødsdato er i dag ukjent.
Naumburgmesteren fikk sin kunnskap om den gotiske arkitektur i Frankrike. Derfra reiste han til blant annet Mainz og Naumburg. I Mainz finnes fra hans hånd det kjente dommedagsrelieffet. Han var den ledende billedhuggeren under oppføringen av Naumburg domkirke. Naumburgmesteren antas egenhendig å ha utført pasjonsrelieffene på lektoriet i vestkirken, samt figurene av de tolv stifterne av den opprinnelige stiftskirken fra 1000-tallet.
Sitiveni Rabuka
Rabuka ble valgt til leder for Det sosialdemokratiske liberale parti (SODELPA) i 2016 og etterfulgte Teimumu Kepa som var motstander av hans nominasjon. Han ble leder for opposisjonen i parlamentet i 2018 etter at hans parti tapte valget samme år. I 2020 tapte han mot Viliame Gavoka i valg av leder for SODELPA. Rabuka trakk seg fra parlamentet i 2020 under henvisning til at han ikke ville være et hinder for nødvendig partisamarbeid for å skape fremgang for Fiji. Samme år dannet han et nytt parti, Folkets allianse, med formål å stille til valg i 2022.
Austmann Bryggeri
Austmann Bryggeri er et norsk håndverksbryggeri som holder til på Sluppen i Trondheim. Bryggeriet har tatt navnet sitt etter det gammelnorske ordet «austmann», som ble brukt om nordmenn som dro vestover på handels- og oppdagelsesreiser.
I løpet av sine første to år med brygging lanserte bryggeriet over 60 ulike øl, og det ble i 2015 produsert over 250,000 liter øl, hvorav 15 % går til eksport. Dette gjorde bryggeriet til Norges sjette største håndverksbryggeri i 2015.
Historie
Bryggeriet ble stiftet av Thomas Sjue, Vinko Lien Sindelar og Anders Cooper i 2012. To av de hadde fartstid i bryggeribransjen: Anders i Kinn Bryggeri som brygger og Thomas i Trondheim Mikrobryggeri som bryggeassisten, mens Vinko var kjøkkensjef på Trondheim Mikrobryggeri. De hadde før stiftelsen lenge snakket om og lagt planer for et bryggeri, men forsøk på å sikre lån hos banken hadde blitt avslått grunnet manglende egenkapital.
Etter å ha fått avslag fra banken fikk de overtalt to av sine mødre og ei tante til å stille som kausjonister og refinansiere husene sine. Med dette hadde de nok penger til å få startet bryggeriet, og etablerte seg i et gammel Shell-tapperi på Høvringen ved Trolla. Brygghuset som ble kjøpt inn var det gamle utstyret til Kinn Bryggeri, et 9 hL bryggeri lagd av gammelt utstyr fra melkeindustrien. Sommern 2013 brygget de sitt første øl, og som takk til sine mødre og tante for deres støtte navnga grunnleggerne sitt første øl etter dem; "Tre Gamle Damer".
I 2015 så Austmann på å flytte bryggeriet, etter at de merket at de hadde vokst seg ut av lokalene på Høvringen. I 2016 så de etter en investor og partner for å videre eskalere produksjonen og bygge et nygg bryggeri i Trondheim. Bryggeriet gikk inn i partnerskap med Hansa Borg som kjøpte 50 % av selskapet, hvorav de resterende 50 % var fordelt mellom de tre grunnleggerne. De følgende årene doblet Austmann omsetningen med Hansa Borg på eiersiden, og var blant håndverksbryggeriene i Norge med størst vekst.
I 2018 flyttet Austmann inn i nye lokaler på Sluppen. Med det nye bryggeriet økte de produksjonskapasiteten til 700,000 liter i året, med mulighet for videre ekspansjon. Med de nye lokalene inkluderte det etablering av en bryggeripub.
I april 2020 ble det klart at Hansa Borg gikk ut av Austmann, og at eierskapet ville gå tilbake til de tre grunnleggerne. Det skal ha vært uenighet rundt utviklingen av selskapet som førte til at Hansa Borg trakk seg ut. Like etter ble det annonsert at tre nye medeiere skulle komme inn i selskapet, hvorav en av de var familieselskapet Kjeldsberg.
Bryggeteknikk
Bryggeriet skiller seg fra flertallet av andre norske bryggerier ved å ha en særegen bryggeteknikk, som foregår i åpne gjæringskar fremfor lukkede tanker som er mer utbredt. Metoden er mer arbeidskrevende, men hevdes å gi bedre kontroll over gjæringsprosessen og et bedre øl.
Øystein Gjerme
Øystein Gjerme (født 15. juli 1975 i Bergen) er en pastor, forfatter og grunnleggeren av Salt Bergenskirken. Gjerme har en mastergrad i teologi fra Regent University. Han er leder av Pinsebevegelsen i Norge fra og med 1. januar 2020. Gjerme var styreleder for Høyskolen for Ledelse og Teologi fra oppstarten av skolen i 2009 til han trådte av som styreleder i begynnelsen av mai 2020.
Peter Sturholdt
Peter Johnson Sturholdt (født 7. desember 1885 i Minnesota, død 27. juni 1919 i St. Louis i Missouri) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis. Sturholdt kom på fjerdeplass i boksing under OL 1904 i St. Louis i vektklassen lettvekt, bak sine landsmenn Harry Spanger, Jack Eagan og Russell van Horn. Det var åtte deltakere i klassen, alle fra USA. I november 1905 ble sølvvinneren Jack Egan diskvalifisert av AAU på grunn av at han bokset under falskt navn, han het egentlig Frank Joseph Floyd. Dette førte til at van Horn ble sølvmedaljevinner og Sturholdt som kom på fjerdeplass fikk bronse.
These Boys and This Band is All I Know
These Boys and This Band is All I Know er et musikkalbum med Hiawata!, utgitt i 2009.
They Could Have Been Bigger Than Hiawata!
Tittelen er et nikk til Television Personalities albumet They Could Have Been Bigger Than The Beatles
Michèle Morgan
Michèle Morgan (eg. Simone Renée Roussel, født 29. februar 1920 i Neuilly-sur-Seine nær Paris i Frankrike, død 20. desember 2016 i Meudon) var en fransk skuespillerinne.
Bakgrunn
Michèle Morgan flyttet hjemmefra som 15-årig fast besluttet på å bli skuespillerinne. Hun tok undervisning i drama ved Cours Simon-skolen i Paris under René Simon samtidig med at hun medvirket som statist i diverse filmer.
Karriere
Hennes vakre ytre ble oppdaget av filminstruktøren Marc Allégret som gav henne en hovedrolle i filmen Livet går videre fra 1937, der hun spilte mot Raimu. Deretter spilte hun den kvinnelige hovedrolle i Tåkekaien av Marcel Carné i 1938, mot den kjente franske skuespiller Jean Gabin, og senere medvirket hun i S.O.S. bergingsbåt fra 1941, også mot Jean Gabin. Disse to filmer gjorde henne til en av de førende skuespillerinner i fransk film.
Under andre verdenskrig spilte hun inn noen filmer i Hollywood. Der fikk hun kontrakt med RKO Pictures. Hennes karriere i Hollywood var imidlertid skuffende. Hun rakk imidlertid å spille med i I skyggen av katedralen mot Paul Henreid i 1942, og i Ta det som du vil mot Frank Sinatra i 1943. Hun ble prøvefilmet og overveiet for den kvinnelige hovedrolle i Casablanca, men RKO ville ikke frigi henne fra sin kontrakt for det beløp som Warner Bros. tilbød, og rollen gikk i stedet til Ingrid Bergman. Morgan fikk imidlertid roller for Warner i Passage to Marseille overfor Humphrey Bogart i 1944. Hun fikk imidlertid ikke de store roller under oppholdet i USA.
Etter krigens slutt vendte Morgan hjem til Frankrike og genopptok sin europeiske karriere i 1946 med Pastoralesymfonien av Jean Delannoy, som hun ble belønnet med prisen som beste skuespillerinne for ved Filmfestivalen i Cannes. Andre nevneverdige roller var Carol Reeds Øyenvitnet (1948), Fabiola (1949) og Brennende dager (1953) av Yves Allégret,Kjærlighets-manøvrer (1955) av René Clair og Marie-Antoinette reine de France (1956). Michèle Morgan fortsatte som filmskuespiller opp gjennom 1960-årene, hvorav den mest kjente film er Den tapte kommando fra 1966 med blant andre Anthony Quinn, Alain Delon, George Segal og Claudia Cardinale. I 1970-årene var hun mindre aktiv, men medvirket i enkelte filmer og opptrådte i tv-filmer og serier og på teateret.
I 1992 ble hun tildelt en æres-César for sin lange karriere i den franske filmindustrien. Hun har en stjerne på Hollywood Walk of Fame på adressen 1645 Vine Street. Hun skrev i 1965 selvbiografien Mes yeux ont vu.
Johan Nicolay Bruun
Johan Nicolay Bruun (født 22. januar 1865 i Trondhjem, død 15. februar 1937 samme sted) var en norsk banksjef, offentlig tjenestemann, sakfører og politiker (H). Han var varaordfører i Trondhjem for Odd Klingenberg i 1916.
Han var sønn av buntmakermester og handelsborger Johan Nicolay Bruun og hustru Agnethe Tandberg, som bodde og drev pelsvareforretning (I.N. Bruun) i Olav Tryggvasons gate (Strandgaten) i Trondhjem. Etter farens død i 1891 ble familiebedriften drevet videre av Johans brødre Fritz og Jacob.
Ved siden av sitt yrke hadde Bruun en rekke offentlige og private verv, blant annet som formann i Selskabet for Trondhjems Bys Vel, formann i rådet for Landslaget for Reiselivet i Norge, styreformann ved Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs Museum og formann i den kommunale komité for Olavsjubileet i 1930. Han var medlem av Trondhjem bystyre 1908–1926, medlem av formannskapet 1911–1917 og varaordfører i 1916. Allerede under oppholdet i Alta var han medlem av amtsformannskapet i Finnmark 1890–1891.
Han giftet seg første gang i 1893 med Alison Lyng, datter av kjøpmann Johan Daniel Lyng (den senere statsminister John Lyng var hennes nevø). De fikk to barn før ekteskapet ble oppløst i 1899. I 1901 giftet han seg på nytt med Kitty Lein, datter av kaptein i den trondhjemske brigade Johan Peter Lein. De fikk også to barn. Johan og Kitty bodde i samme bygård som Trondhjems Realkreditbank holdt til, i Søndre gate. Han døde av hjerteinfarkt etter noen tids sykdom i 1937, 72 år gammel, og ble bisatt fra Nidarosdomen til krematoriet og stedt til hvile på Domkirkegården.
Bruun ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1932 «for fortjenester av Trøndelagsutstillingen i 1930», og tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1925 for fortjenstfull offentlig virksomhet.
Lindisfarne (band)
Lindisfarne var en britisk folkrock gruppe som først gjorde seg gjeldende i 1970, men som for alvor slo gjennom i 1972. Frontfiguren var sangeren, gitaristen og låtskriveren Alan Hull, mens de alle regnet Ray Jackson som bandets leder.
Originalbesetningen
De opprinnelige bandmedlemmene var:
Musikken som Lindisfarne skapte bar preg av lokal, urban tradisjonsmusikk i industri- og sjøfartsbyen Newcastle, kombinerte med tekster som hyllet området de kom fra, godt øl, vakre kvinner og fri dop. Deres første hitsingel "Lady Eleanor", fra albumet Nicely Out Of Tune, slo ikke an, men da oppfølgeren "Meet Me On The Corner" (UK #5), fra albumet Fog On The Tyne, begynte å klatre på de britiske hitlistene, ble også "Lady Eleanor" (UK #3) gjenopptaget og nådde enda høyere plasseringer på de britiske hitlistene enn "Meet Me On The Corner".