cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirker i Norge
Mellomalder: Stav og stein
Steinkirkene ble oppført i byene, langs kysten og i rike jordbruksområde på Østlandet og i Trøndelag. Av de opp mot 300 steinkirkene reist i mellomalderen var 58 i byer og kaupanger (Bergen alene hadde 19), men bare 9 av desse er eksisterer i dag. Hovedkirkene og «fylkeskirkene» var ofte i stein, for eksempel Kinsarvik kirke i Hardanger. På Sunnmøre ble det bygget minst syv steinkirker, tre av disse i det regionale senteret Borgundkaupangen og fire helt ute ved kysten (Åheim, Giske, Ulstein, Herøy) - ingen i fjordbygdene. I enkelt sentra i fjorddistriktene ble det også bygd steinkirker, for eksempel er hovedkirken i Aurland (Vangen kirke) i stein, mens de mindre kirkene i Undredal og Flåm er i tre. Fra slutten av 1100-tallet ble det reiste flere store steinkirker, trolig inspirert av Nidarosdomen: Tingvoll, Saksehaug, Alstadhaug (i Skogn) og Stiklestad. Fra midten av 1200-tallet Olavskirken i Bergen (domkirken), Avaldsnes, Aurland, Dale (i Luster) og Voss kirker reist.
Tømmer tar over
På 1400- og 1500-tallet ble det praktisk talt ikke reist nye kirker i Norge. De fleste stavkirkene forsvant frem mot 1700 og ble oftest avløst av kirker i laftet tømmer. Biskopen på Hamar fikk på Fåberg i 1459 reist et kapell i laftet tømmer og dette er det eldste kjente laftet kirkebygget i Norge. På landet var alle nye kirker i tiden 1600-1800 laftet tømmer (med unntak av Sør-Fron kirke), og tre som byggemateriale dominerte enda mer enn i mellomalderen. Fet kirke fra 1580 var en tidlig tømmerkirke oppført etter reformasjonen. I de 200 åra 1600-1800 ble det reist færre enn 20 kirker av stein eller tegl.
Tømmerkonstruksjonen ga en lavere og tyngre bygningstype enn stavkirkene fra mellomalderen. Dyktige kirkebyggere reiste gjerne fra bygd til bygd og satte opp kirker etter eget hode og ikke etter europeiske stilretninger i samtiden. Grunnplanet tidlig på 1600-tallet var ofte enkelt med et rektangulært skip og smalere kor (langkirke), men i siste halvdel av 1600-tallet ble korsformet grunnplan vanlig og på 1700-tallet ble korskirke det dominerende (på Vestlandet dominerte fortsatt langkirkeformen). Tverrarmene i korskirken hjelper til å avstive laftekonstruksjonen slik at kirkerommet kan gjøres større. Sæther mener at med laftekonstruksjon ble også lengden på tømmeret avgjørande og det kom etter hvert mange planformer som passet med tømmeret. Austigard tror at mangel på stort tømmer også er en forklaring på at korskirker ble vanlige på 1600-tallet: Den omfattende eksporten av trelast blant annet til Holland gjorde at det stort sett var smått hustømmer igjen, men det var nok til 5-6 meter lange korsarmer. Opp til en viss størrelse passet korskirke godt med lafteteknikken. I en laftekonstruksjon blir høye vegger og vegger gjennomskåret av dører og store vinduer mindre stabile. Ren lafteteknikk avgrenser dermed størrelse, form og åpninger i bygget. I Samnanger kirke har sideskipene i basilikaformen fått avkutta hjørner (slik at grunnplanet ble åttekantet), dette er trolig gjort for å slippe å skjøte stokkene i tømmerkonstruksjonen. På slutten av 1800-tallet ble langkirke igjen dominerende planform og de ble oftest laget store i samsvar med kirkeloven av 1851. Disse høye tømmerveggene med store vinduer måtte da avstives for eksempel med strekkfisker.
Moderne teknikk
Ved gjenreisingen etter andre verdenskrig var kirkearkitekuren i begynnelsen tradisjonell, men med bruk av nye materialer som armert betong. Eksempler på dette er Molde domkirke og Bodø domkirke fra 1950-tallet. Lillestrøm kirke fra før krigen er også oppført i betong, men i eldre stil. På 1960-tallet ble kirkearkitekturen og byggeteknikken mer løsrevet fra tradisjonene, slik at det kom nye former som i Ishavskatedralen (oppført i lettbetong og aluminimum) og Kirkelandet kirke i Kristiansund.
Utforming
Tabellen viser norske kirkebygg gjennom historien inndelt etter grunnplan. Inndelingen i tabellen er ikke eksakt fordi det finnes kombinasjonsformer og en del middelalderkirker med langplan har senere blitt utvidet til korsplan. Flesberg stavkirke er eksempel på kirke med opprinnelig langplan. Dolstad kirke er eksempel på en kombinasjon av åttekant og korsplan. Enkelte åttekantkirker har en utstrakt form med koret i en egen bygningsdel utenfor åttekanten, på samme måte som i langkirkene.
I middelalderen ble de fleste kirkene bygget av tre og samtlige i stavkirketeknikk - med unntak av stolpekirkene, stavkirkenes antatte forløper, med jordgravde stolper. Stavkirkene ble oppført både som enskipet langkirke (type A) og med hevet midtrom (type B). Type B har trekk av både treskipet basilika og sentralkirke, samtidig som de har et langstrakt midtrom. Likheten med basilikaforma har gitt opphav til teorien om at stavkirkene er romanske basilikaer overført til trekonstruksjon, men stavkirkenes opprinnelse er fortsatt et uavklart spørsmål. Anker mener for eksempel at den utenlandske steinarkitekturen hovedsakelig har påvirket utformingen av ornament og andre detaljer.
De fleste stenkirkene ble i middelalderen oppført som langkirker med noen få i klassisk basilikaform, for eksempel Gamle Aker kirke. Då nybyggingen tok til på 1600-tallet ble det nesten bare brukt treverk, men stavkirketeknikken ble forlatt til fordel for tømmerkonstruksjon. De tidligere katolske kirkene ble omgjort til protestantiske. De nye kirkebyggene på 1600-tallet brøt forsiktig med den katolske tradisjonen, mens kirkebyggingen på 1700-tallet viste fremvekst av en egen protestantisk stil. Prekestolen ble sentral i kirkerommet i samsvar med protestantismens vekt på det talte ordet (preken) som den sentrale delen av gudstjenesten. I denne perioden ble også prekestolalteret introdusert, trolig med Hopen kirke på Smøla som den første (1749) og med den store Kongsberg kirke (1761) noen år etter. På 1700-tallet ble det også eksperimentert med nye former, blant ennt åttekanten som i Sør-Fron kirke og Y-forma som i Rennebu kirke. Hans Strøm beskrev omkring 1760 det han mente var de to hovedtypene grunnplan for trekirkene enten de var i laft eller stav: «Deri kommer dog begge Slags Træe-Kirker overens, at de enten bygges i form af et Kors, anlagt efter de 4 Hoved-Vinde, og i Krydset forsynt med et lidet Taarn, eller og de opføres i en Længde fra Østen til Vesten, med Tilbygning af et Chor ved den Østre og med et lidet Taarn eller Træe-Spiir paa den Vestre Ænde.»
Monmouthopprøret
Fra Lyme Regis til Sedgemoor
Thomas Hayward Dare, en gullsmed fra Taunton og Whig-politiker, en mann av betydelig rikdom og innflytelse som hadde blitt fengslet i løpet av en politisk kampanje som krevde et nytt parlament, var også tilstede. Han hadde også blitt bøtelagt med hele 5000 pund for å ha uttalt «opprørsk» ord. Etter at han ble løslatt fra fengselet hadde han flyktet til Holland hvor han ble opprørets kasserer. Archibald Campbell, 9. jarl av Argyll, var den som skulle lede det skotske opprøret, og hadde allerede blitt involvert i et mislykket forsøk, Rye House-komplottet i 1683.
Franjo Komarica
Hjelpebiskop i Banja Luka
Pave Johannes Paul II utnevnte ham 28. oktober 1985 til hjelpebiskop i Banja Luka og til titulærbiskop av Satafis. Han ble bispeviet av paven personlig den 6. januar 1986. Medkonsektratorer var kuriekardinälene Agostino Casaroli og Bernardin Gantin.
Biskop av Banja Luka
Den 15. mai 1989 utnevnte pave Johannes Paul II Franjo Komarica til biskop av Banja Luka.
Under krigen i Bosnia-Hercegovina (1992–1993) var størstedelen av hans bispedømme under bosnisk-serbisk kontroll og åsted for systematiske ødeleggelser og etnisk rensning. Biskop Komarica gjorde i denne perioden en stor innsats for å redde liv, såvel katolske som andre. Over 220.000 katolikker vble tvunger på flukt fra området som skulle bli til Republika Srpska, minst 400 ble drept, derav syv prester og nonner. I bispedømmet Banja Luka ble 98% av de katolske kirtker og en tredjedel av den øvrige kirkelige bygningsmasse ødelagt. «Det er et etnocid eller genocid» sa biskopen i in 1996, «fordi en nasjons nærvær, dens kultur og religion, blir utslettet. Alle gjenkjennelige tegn på vær eksistens blir ødelagte: kirker, kloster, gravlunder, monumenter, navn, ...»
Under krigen satt biskopen i husarrest og kunne ikke reise rundt, og prøvde å holde kontakten med bispedømmet ved på sende ut prester som skulle innhente informasjon til ham fra de forskjellige menigheter og ved å prøve å holde kontakt med de bosnisk-serbiske myndigheter. Under og etter viste biskopen gjestmildhet overfor fordrevne muslimske, katolske og muslimske familier, på mer en 30 mennesker om gangen».
Han har mottatt en rekke æresbevisninger for sin innsats, fra bl.a. Den europeiske union og Europabevegelsen, og i 2005 mottok han Franz-Werfel-Menschenrechtspreis fra Zentrum gegen Vertreibungen.
Monmouthopprøret
Fra Lyme Regis til Sedgemoor
Istedenfor å marsjere mot London dro Monmouth nordover mot Somerset og den 14. juni kom de i kamp med militsen i Dorset ved Bridport hvor mange av mennene til militsen deserterte og slo seg sammen med Monmouths hær. før det andre sammenstøtet skjedde den 15. juni ved Axminster. Ytterligere rekrutter kom sammen med den uorganiserte gruppen som ved dette tidspunktet telte opp mot 6000 mann, hovedsakelig dissentere, håndverkere og jordbruksarbeidere bevæpnet med redeskaper som høygafler: en som støttet opprøret var den unge Daniel Defoe.
I Chard i Somerset erklærte Monmouth seg som konge og ble kronet, og ble emne for ytterligere kroning i Taunton den 20. juni 1685 da bystyret i Taunton ble vitne til hendelsen ved sverdlengde utenfor White Hart Inn. Det ble gjort for å oppmuntre støtte fra lavadelen i området. Han fortsatte deretter nordover via Shepton Mallet den 23. juni, men i mellomtiden hadde den kongelige marine erobret Monmouths skip, noe som fjernet alle håp om å kunne rømme tilbake til kontinentet.
Den 24. juni slo Monmouths hær leir ved Pensford og dagen etter kom til Keynsham med det mål å angripe byen Bristol som på den tiden var den nest største og nest viktigste i landet etter London. Imidlertid hadde byen blitt okkupert av Henry Somerset, 1. hertug av Beaufort og militsen i Gloucester. Det var en del ikke avgjørende sammenstøt med en styrke fra livgarden kommandert av Louis de Duras, 2. jarl av Feversham, en eldre nevø av vicomte Henri Turenne som hadde tilbrakt en del tid i engelsk tjeneste og ble senere en ridder av hosebåndsordenen. Monmouth forflyttet seg deretter mot Bath som også var blitt besatt av rojalistsoldater, og slo leir i landsbyen Philips Norton (i dag kalt Norton St Philip) hvor de ble angrepet den 27. juni av Fevershams tropper. De marsjerte deretter om natten til Frome med retning for Warminster.
Monmouth satset på det planlagte opprøret i Skottland, ledet av Archibald Campbell, 9. jarl av Argyll, som skulle svekke kongens oppslutning og hær. Argyll gikk i land ved Campbeltown den 20. mai og tilbrakte dagene med å samle sammen en liten hær av støttespillere, men var ikke i stand til å holde dem sammen mens de marsjert gjennom lavlandet mot Glasgow. Jarlen og hans få gjenværende menn ble tatt til fange ved Inchinnan den 19. juni og ble fraktet til Edinburgh for å bli henrettet den 30. juni. Forventede opprør i Cheshire og East Anglia feilet også i å komme i stand. Moralen til Monmouths styrker begynte å falle sammen etter at nyhetene om tilbakegangen i Skottland kom mens hæren hvilte i Frome den 28. juni.
Opprørerne kom så langt som til Trowbridge hvor rojalisthæren kuttet av vegen og Monmouth snudde tilbake mot Somerset via Shepton Mallet og nådde fram til Wells den 1. juli. Soldatene ødela vestfronten av Wellskatedralen, rev av blyplatene på taket for å smelte det om til kuler, knuste vinduene og orgelet, og rev ned og ødela inventaret, og for en tid hadde de stall for hestene i kirkeskipet.
Til sist ble Monmouth presset tilbake til Somerset Levels (hvor Alfred den store i sin tid hadde funne ly da han var presset på defensiven av vikingene noen hundre år tidligere). Da han ble omringet ved Bridgwater den 3. juli beordret han soldatene å befeste byen.
Slaget ved Sedgemoor
Monmouth ble endelig beseiret av Feversham (sammen med John Churchill, den senere hertug av Marlborough, nestkommanderende) den 6. juli i slaget ved Sedgemoor. Monmouth hadde risikert et nattlig angrep, men overraskelsen gikk tapt da et muskettskudd ble løsnet. Hans utrente soldater ble raskt overmannet og beseiret av motstandernes profesjonelle soldater, og hundrevis ble drept av ilden fra kanoner og musketter.
Slaget ved Sedgemoor er ofte referert til som det siste slaget utkjempe på engelsk jord, men det avhenger av definisjonen av slag, og det er ulike tolkninger av dette. Andre utfordrer til tittelen som det siste engelske slaget er slaget ved Preston i Lancashire som ble utkjempet den 14. november 1715 under det første jakobittopprøret; og det andre jakobittopprøret mindre sammenstøt ved Clifton Moor, i nærheten av Penrith i Cumbria, den 18. desember 1745. Slaget ved Culloden som ble utkjempet på Drumossie Moor nordøst for Inverness den 16. april 1746 var uansett det siste slaget som ble utkjempet på britisk jord.
Etter Sedgemoor
Monmouth flyktet fra slagfeltet, men ble tatt til fange i en grøft den 8. juli (enten ved Ringwood i New Forest, eller ved Horton i Dorset) Som følge av opprøret vedtok parlamentet en lov om tap og ære som følge av landsforræderi (Act of Attainder, 1 Ja. II c. 2). Til tross for bønn om nåde og påstand om at han hadde konvertert til katolisismen ble Monmouth henrettet av Jack Ketch den 15. juli 1685 på Tower Hill.
Det er sagt at det krevde flere slag med øksen for å skille hodet hans fra kroppen. En del kilder hevder at det krevde åtte slag, men det offisielle nettstedet til Tower of London slår fast at det var behov for fem slag, mens Charles Spencer, i hans bok Blenheim, hevder at det var syv. Monmouths hertugdømmer Monmouth og Buccleuch ble inndratt, men de subsidiære titlene til hertugdømmet av Monmouth ble restaurert til hertugen av Buccleuch.
Den påfølgende Bloody Assizes, «de blodige rettsmøter», til dommer Jeffreys var en rekke rettssaker hvor Monmouths tilhengere ble dømt; 320 mennesker ble dømt til døden og rundt 800 ble dømt til transportering til Karibien.
Børvasstindan
Børvasstindan (pitesamisk: Burrdogájse) er navnet på fjellmassivet med tinderekkene Åselitindan og Falkflågtindan sør for Saltstraumen i Bodø kommune.
Kirker i Norge
Størrelse
Nidarosdomen er den eneste store gotiske katedralen i Norge, det er også den største mellomalderkirka i Skandinavia med lengde 102 m, bredde 50 m og 21 m under taket. Kongsberg kirke med opprinnelig 2400 sitteplasser og 1000 m2 gulvflate blir regnet som det største kirkebygget i Norge. Kongsberg var med sine sølvgruver en av de største og viktigste byene i Norge på 1600-1700-tallet. Røros kirke med 1600 sitteplasser er også en av de største i Norge, også den oppført i tilknytning til et bergverk. Østby regner disse to som de mest monumentale kirkene fra 1700-tallet. Lyngdal kirke er med 1600 plasser en av de største bygdekirkene i landet.
EM i duatlon 2006
EM i duatlon 2006 (europamesterskapet i duatlon) ble arrangert i Rimini i Italia i 2006.
Sommerøya (festival)
Sommerøya er en årlig utendørsfestival for elektronisk klubbmusikk.
Kirker i Norge
Størrelse
Ifølge Lorentz Dietrichson var de første stavkirkene relativt små, kanskje på grunn av byggeteknikken. Dietrichson identifiserer «Møre-typen» som både den yngste og største blant stavkirkene. Han anslo grunnflaten for 79 kirker og kom til at de tapte stavkirkene i Hjørundfjord, Volda og Norddal var på over 3000 kvadratfot, mer enn tre ganger så store som Urnes stavkyrkje eller Hopperstad stavkyrkje.
EM i duatlon 2006
Duatlon er en variant av triatlon, men uten svømming.
Sommerøya (festival)
Den første gjennomføringen fant sted helgen 9.–11. juli 2010 på Langøyene i Oslofjorden. Arrangementet var en klassisk festival med campingområde med åpningstid mellom 23-01 hver dag. Gjennom et samarbeid med Ruter gikk det nesten hele døgnet kontinuerlig ferge til og fra Oslo sentrum. Festivalen hadde rundt 50 artister i løpet av de 3 dagene varte. Det var rundt 300 betalende gjester, 100 funksjonærer, 200 på gjesteliste og en god andel publikumere som snek seg inn på arrangementet. Festivalen gikk med et betydelig underskudd.
Kirker i Norge
Størrelse
Sankt Svithun kirke i Stavanger er det største katolske kirkebygget i Norge med omkring 500 plasser. I 1975 var det totalt 531.000 sitteplasser i norske kirkebygg knyttet til Den norske kirke, 18 % av disse plassene var i Bjørgvin bispedømme. De største kirkebyggene er i Oslo bispedømme med knapt 500 plasser i hvert bygg, minst i Nord-Hålogaland med vel 200 sitteplasser i hver kirke. I forhold til innbyggertalet er (eller var) det størst trengsel i Oslo med over 17 innbyggere for hver sitteplass i sognekirkene, i Hamar, Bjørgvin, Nidaros, Agder og Hålogaland bispedømmer var det best plass med omkring 5 innbyggere for hver sitteplass.
Sommerøya (festival)
I 2011 inkluderte man mer kunst, blant annet ble det satt opp en 60 kvm stor graffitivegg på øya i samarbeid med Your Mamas Favourite Productions.
Kirker i Norge
Størrelse
Noen av de største kirkebyggene i Norge etter antall plasser (lista er ufullstendig):
Sommerøya (festival)
I 2012 valgte festivalen å avlyse arrangementet på øya på grunn av dårlig billettsalg og sannsynligheten for store tap hos leverandører. Artistene ble flyttet til Vulkan Arena og Hausmania Kulturhus. Det ble ikke innvilget skjenkebevilgning på Vulkan Arena av Oslo kommune og arrangementet ble stort sett avlyst foruten noen konsertavviklinger på Hausmania.
Monmouthopprøret
Litterære referanser til Monmouthopprøret
Monmouthopprøret spilte en nøkkelrolle i Peter S. Beagles roman Tamsin som handlet om et 300 år gammelt spøkelse som ble venn med hovedfiguren.
Sommerøya (festival)
I 2013 flyttet festivalen til Sukkerbiten foran Den Norske Opera for å gjøre arrangementet mer tilgjengelig. Arrangementet var gratis for gjestene og alle artister og samarbeidspartnere bidro vederlagsfritt. Camping for gjestene var ikke lenger mulig i byen og festivalen dreide mer i retning av en byfestival.
Monmouthopprøret
Litterære referanser til Monmouthopprøret
Arthur Conan Doyles historiske roman Micah Clarke handlet direkte om Monmouths landgang i England, samlingen av sin hær, dets nederlag ved Sedgemoor, og de represalier som fulgte.
Flere figurer i Neal Stephensons trilogi The Baroque Cycle, særlig Quicksilver (2003) og The Confusion (2004), handler om Monmouthopprøret og dets etterspill.
Doktor Peter Blood, helten i Rafael Sabatinis spenningsroman Kaptein Blood (1922, også utgitt på norsk), ble dømt av dommer Jeffreys for å ha gitt hjelp til sårete opprørere, han ble transportert til Karibien hvor han begynte sin karriere som pirat.
R. D. Blackmores historiske roman Lorna Doone har sin handling i sørvestlige England i løpet av Monmouthopprøret.
John Masefields roman Martin Hyde: The Duke’s Messenger (1910) forteller historien om en gutt som spiller en sentral part i Monmouthopprøret, fra møtet med Argyll i Holland og til det mislykte opprøret i seg selv.
Sommerøya (festival)
Festivalen inførte et fagprogram med workshops, paneldebatter og lignende tidlig på dagen. Sommerøya ble værende på Sukkerbiten i 3 år. IDette året ble det også startet et eget kunstprogram med dedikert kurrator. Hovedtyngnden i kunstprogrammet lå på samtidskunst. Dette inkluderer utstillinger, installasjoner, filmvisninger (i samarbeid med Norsk filminstitutt) ulike performance-artister samt digital kunst.
Monmouthopprøret
Litterære referanser til Monmouthopprøret
The Royal Changeling, (1998), av John Whitbourn, beskriver opprøret med en del fantastiske elementer lagt til fra synsvinkelen til sir Theophilus Oglethorpe.
Kirker i Norge
Størrelse
En av de minste er Undredal stavkyrkje med bare 40 plasser. Det ortodokse Sankt Georgs kapell i Neiden er lav tømmerbygning på bare 10 m2. Det private Den hellige Dorotheas kapell er oppført med 24 sitteplasser.
Monmouthopprøret
Litterære referanser til Monmouthopprøret
Aphra Behns Oroonoko (1688) kan bli lest som en allegori for opprøret og hvor slaven som tittelen henspiller på har Monmouths rolle.
Kirker i Norge
Kirkekunst
Reformasjonen i 1537 medførte at de tidligere katolske kirkene måtte innredes med prekestoler og benker. Med reformasjonen ble også kontakten med utlandet i stor grad brutt. Krusifikser ble i stor grad beholdt etter reformasjonen og til dels ble katolske krusifisker kopiert lenge etter reformasjonen. For eksempel i Haslum kirke ble et katolsk madonnabilde beholdt til omkring 1800. Sidealtre ble fjernet etter reformasjonen. Biskop Jens Nilssøn var streng overfor katolsk kunst og fikk blant annet fjernet helgenbilder, samtidig beundret han kirkekunst som alterskapet i Ringsaker kirke som han mente var det vakreste i Norge. Forestillingen om strenge lutherske prester, for eksempel Peder Claussøn Friis, som ryddet kirkene for alle bilder kan til dels være ettertidens konstruksjoner. Et kjent eksempel er biskop Skjelderup som fjernet helgenbilder i Bergen etter påtrykk av fra riksråd Jørgen Lykke, tross Skjelderups antatt strenge linje er det ikke mindre katolsk kunst bevart i Bergensområdet enn andre deler av landet.
Storøy vindpark
Det er installert 2 Enercon E-115 turbiner på 3,2 MW hver. Rotordiameter er 115 meter. Tårnhøyde er 92 meter.
Kirker i Norge
Kirkekunst
Sent på 1500-tallet inntok biskopene i Bergen en strengere linje. I 1589 ble såkalte bildeløse altertavler med bare katekismens fem hoveddeler i tekst godkjent. Den første katekismetavlen ble satt opp i Gaupne gamle kirke og tavlene ble utbredt på Vestlandet og til dels på Østlandet. Utover 1600-tallet ble skulpturer og malerier igjen brukt til utsmykking av kirkene. Selv om katolsk innflytelse i Norge ble forsøkt stanset eller hindret, ble den nye protestantiske kirkekunst påvirket av romersk-katolsk billedkunst. Peter Reimers er blant de første kjente protestantiske kunstnere med blant annet altertavlen fra 1607 i Egersund kirke. Noen år senere begynner Gottfried Hendtzschel sitt virke i Norge og han bidro med utsmykning til mange kirker i Stavanger-området, ofte med ledsager teologiske tekster bildene hans. Kirkekunsten fra den katolske middelalderen overlevde reformasjonen bedre i Norge enn i andre protestantiske land der. I Norge finnes 31 alterfrontaler, også kalt antemensaler, noe som er unikt for Nord-Europa. De 31 frontalene som er bevart er bare en liten brøkdel av fargerike bilder som trolig fantes i de fleste norske middelalderkirker. Antemensalene er rektangulære treplater (med langsiden horisontalt) og avbildet som regel en sentral figur med scener fra personens liv på sidene. Jomfru Maria er den vanligste figuren, men også Jesus på korset og helgener forekommer. Frontalene i Norge har mange kunstneriske fellestrekk, men med vesentlig variasjon i teknikk og utførelse. De 31 bildene er den største gruppene tavlemalerier i Europa og ifølge Wichstrøm enestående for denne perioden. Det største antallet er fra Vestlandet og oppbevart ved Bergen museum. Antemensalet som henger i Tresfjord kirke er fra før svartedauden og trolig et av de eldste oljemalerier i Europa. Disse alterfrontene overlevde i Norge trolig fordi de var i relativt avsidesliggende bygdekirker.
Sommerøya (festival)
I 2016 flyttet festivalen fra Sukkerbiten til Kontraskjæret. Dette var også året festivalen innførte det årlige konseptet Hardware Mega Jam, som er verdens største jam med elektronika musikere og deres utstyr (synth, trommemaskiner m.m.). Dette året startet man også en årlig nasjonal DJ-konkurranse for nybegynnere hvor vinneren vant en spillejobb på hovedscenen. Videre ble det etablert et konsept dette året som het B2B DJ-Marathon hvor om lag 8 lokale klubber i Oslo bidro med sine DJs på et eget 3 timers åpningarrangement på festivalen. Av klubber som stilte var blant annet; Blå, Dattera til Hagen, Jæger og The Villa.
Kirker i Norge
Kirkekunst
Alterskap og annen kirkekunst i norsk senmiddelalder ble blant annet importert fra de nordtyske hansa-byene, særlig Lübeck, og til dels laget av lokale kunsthåndverkere i Norge med Lübeck-stilen som forbilde. Alterskap importert fra the nordlige Nederland har overlevd i kirker på norskekysten, mens ikke et eneste eksemplar har overlevd lokalt i Nederland. Sigurd Grieg beskriver perioden 1450-1530 som alterskapenes store periode i Norge. For eksempel har Grip stavkirke et alterskap fra omkring 1520 og Ringsaker kirke et fra omtrent samme tid. Med få unntak er bevarte alterskap fra kirker på landet. Ringsaker kirke har et enestående alterskap med 127 forgylte figurer utført i Antwerpen omkring 1520.
Sommerøya (festival)
I 2017 ble Kontraskjæret stengt på grunn av ødleggelser på gresset fra et større forball arrangement og festivalen flyttet til Langkaia i Oslo. Arrengementet anvende det kontemporære kunstarenaen SALT som sin arena og festivalens omfattende musikk, kunst og fagprogram ble avhold i og mellom store fiskehjeller.
Üzümlü
Üzümlü er en by med 11 273 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Erzincan. Den ligger nord for Pülümür, sør for Çayırlı, vest for Tercan og øst for Erzincan.
Sommerøya (festival)
I 2018 ønsket festivalen å anvende Hundesletta i Ekeberg kulturpark som arena og fikk lov av kommunen. Dette som et prøveprosjekt da området ikke var blitt brukt til større arrangementer tidligere. Avviklingen ble en stor suksess. Dette året ble Sommerøya Records etablert. Plateselskapet fokuserte på skandinaviske artister og gav låtene kun ut på vinyl. Streaming fra begge scener ble også innført dette året.
Kirker i Norge
Kirkekunst
Middelalderske kalkmalerier i alternisjer finnes bevart som fragmenter i Tanum (korsfestelsesgruppe) og Mære (Nikolasscene og svevende engel) kirker.
Sommerøya (festival)
I 2019 gjennomførte man igjen i Ekebergparken og festivalen feiret sin 10-årsdag.
Sommerøya presenterer norsk aktuell electronica og har tidligere hatt navn som Thomas Urv, Bjørn Torske, Charlotte Bendics, Karima, Finnebassen, Mental Overdrive, Trulz & Robin Ugress, Dj Friendly, G-ha, Side Brok, Bugge Wesseltoft, Skatebård, Kohib, Djuma Soundsystem, Charlotte Thorstvedt, Nils Noa, Mungolian Jet Set, Ralph Myerz og Sandra Kolstad på plakaten. I tillegg til de norske artistene bookes det internasjonale artister. Navn som Fritz Kalkbrenner, Todd Terry, Catz `N Dogz, Mind Against, Guy J, Surgeon, Jeff Mills, Hot Since 82, Dusky og Michael Mayer har spilt på festivalen.
Kulturetaten har gitt offentlig støtte hvert år siden oppstarten i 2010.
Storøy vindpark
Total effekt er 6,4 MW. Årsproduksjon er 25 GWh.
Kraftverket er bygget av Solvind Prosjekt AS. Det var ferdig høsten 2018.
Storøy Vindpark AS eies av sveitsiske Aventron.
Kiso-observatoriet
Kiso-observatoriet (japansk: 木曽観測所, Kiso Kansokujo) er et astronomisk observatorium som befinner seg på fjellet Ontake i Nagano-prefekturet i Japan. Observatoriet ble grunnlagt i 1974 og vedlikeholdes av Institutt for astronomi ved vitenskapsfakultetet ved Universitetet i Tokyo. Det huser et 105 cm Schmidt-teleskop.
Von der Lippe
Von der Lippe er en norsk slekt som innvandret fra Bremen, Tyskland, med Jacob von der Lippe (død 1702) som fikk borgerskap i Bergen i 1655.
Slekten har ingen kjent forbindelse med de adelige og fyrstelige slektene von der Lippe i Tyskland, bl.a. Huset Lippe. Navnet til den norske slekten skal trolig bare betegne at en stamfar kom fra landområdet Lippe i Tyskland. I skandinaviske land har det vært flere personer med slektsnavn von der Lippe uten at slektslinjene er kjent mellom dem.
Anne-Mette Øvrum
Øvrum har en mastergrad i internasjonal ledelse fra Handelshøyskolen BI, og har hatt ulike lederstillinger i privat og offentlig sektor.
Von der Lippe
I Bergen var slektsmedlemmer kjøpmenn og forretningsfolk. Senere har slekten hatt geistlige og andre embetsmenn, samt teaterfolk, styrkeløfter og diverse andre yrker.
Anne-Mette Øvrum
Referanser
LinkedIn
Von der Lippe
Mer kjente slektsmedlemmer
Blant mer kjente slektsmedlemmer er:
Slektsvåpen
Flere forskjellige våpenskjold har vært brukt i slekten. Mest vanlig fra 1700-tallet er et slektsvåpen som i skjoldet har deling i sølv og gull av en svart (heraldisk) venstreskråbjelke og i første (øverste) felt en rød rose. Som hjelmtegn er det en rød rose mellom to sølv vinger. For øvrig er det i sølv skjold en rød rose i landskapsvåpenet til området Lippe, og rose er brukt i flere tyske slekter von der Lippes våpener, bl.a. Huset Lippe.
Biskop Jacob von der Lippe brukte et segl med en annen av de tyske slektene von der Lippes våpenskjold: i sølv skjold to svarte turnerkrager og som hjelmtegn de to turnerkragene lagt på to sølv vinger. Det er ingen kjent forbindelse mellom denne slekten og den norske slekten.
Jacob von der Lippe (død 1702) fra Bremen, borgerskap i Bergen 1655. Gift med Gjertrud Hermannsdatter S/Gennechen.
Altica lythri
Altica lythri er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den regnes ikke som skadedyr.
Skogaby
Skogaby er et småsted i Laholm sogn i Laholm kommune. Stedet ligger cirka 8 kilometer øst for Laholm, langs riksvei 15 og jernbanen mellom Halmstad og Markaryd.
Altica lythri
Altica lythri er en av de største jordloppene, mellom 3,5-5,5 mm lang. Den er metallisk med et svakt blålig eller grønt, nesten svart hode, halsskjold (pronotum) og dekkvingene. Halskjoldet har er nær uten noen punktur, dekkvingene har en svak uregelmessig fin punktur (ikke ordner i rekker). Kroppen er litt langsmal, noe pæreformet, som bladbillene ofte er. Beina er noe lysere, brunlig, svarte. Bak-låret er langt tykkere enn de andre lårene.
Skogaby
Skogaby ligger nær elven Lagan og et vannkraftverk som ble bygget i 1922.
Altica lythri
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Altica lythri tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Poecilobrium
Poecilobrium er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En liten, blank, svart trebukk. Antennene er noe kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet, dekkvingene litt bredere enn pronotum, jevnbrede, grovt punkterte.
Utbredelse
Arten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika, nord til Britisk Columbia, øst til New Mexico.
Wang Tzu-wei
Wang Tzu-wei (født 27. februar 1995) er en taiwansk badmintonspiller.
Han representerte Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen i singel.
Katsuhiro Shiratori
Katsuhiro Shiratori (født 29. oktober 1976) er en japansk sandvolleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i gruppespillet.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han utslått i gruppespillet.
São José de Espinharas
São José de Espinharas er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Max Gluckman
Max Gluckman (født 26. januar 1911 i Johannesburg i Sør-Afrika, død 13. april 1975) var en britisk sosialantropolog.
Gluckman var en del av Manchesterskolen, som blant annet fokuserte på konfliktstudier i samfunn og situasjoner som hadde en tilsynelatende orden, men stadig ble truet av individers manglende vilje til å akseptere kompromisser, som ikke oppfyller deres grunnleggende ønsker og behov. Manchesterskolen samlet inn data ved å observere individuelle personers sosiale handlinger. Disse handlingene ble beskrevet nøye.
For Max Gluckman var samfunn moralske systemer, mer enn enkle kollektiver av stridende og kalkulerende individer.
Çayırlı
Çayırlı er en by med 8 980 innbyggere (2015) i den tyrkiske provinsen Erzincan. Den ligger nord for Üzümlü, nordøst for Tercan, sør for Kelkit og vest for Erzincan.
Månby
Månby (finsk: Monninkylä) er en landsby i Askola. Månby har en befolkning på rundt 1 300 og det er den største av de to viktigste landsbyene i kommunen. Ved siden av landsbyen ligger Stamvei 55 mellom Borgå og Mäntsälä.
Månby er hjemmet til Finlands eneste utendørsbasseng vedlikeholdt av landkommune, som er åpent fra juni til august.
Carte Blanche
Carte Blanche – Norges nasjonale kompani for samtidsdans (1989) eies av staten (70%), Hordaland fylkeskommune (15%) og Bergen kommune (15%). Nåværende teatersjef er Annabelle Bonnéry som gikk inn i rollen august 2018. Hun etterfulgte Hooman Sharifi, som virket som teatersjef fra 2014 til 2018. Rollen som teatersjef holdes på et fire års åremål.
Kompaniet ble opprettet i Bærum i 1984 av norsk-engelske Jennifer Day og danseren Toni Ferraz og var fra starten av et jazzdanskompani, med koreografier av blant andre Jennifer Day, Molly Molloy, Kjersti Alveberg og Wayne McKnight.
I 1988 bestemte daværende kulturminister Hallvard Bakke at Carte Blanche skulle flytte til Bergen og utnevnes til regionalt dansekompani for Bergen og Vestlandet, kompaniet startet sin virksomhet i Bergen sommeren 1989. Etter en dramatisk konkurs i januar 1990, ble Nye Carte Blanche stiftet, med de samme dansere under ny ledelse av Anne Borg i nye lokaler i Turnhallen i Bergen, omdøpt til Danseteatret. I disse kritiske årene, før og etter konkursen, var det stort fokus på å reise rundt og gi forestillinger ved skoler i Hordaland, slik at skolebarn og ungdom kunne få oppleve scenisk dans på nært hold, ofte for første gang.
Utover 90-tallet skiftet kompaniets profil gradvis i retning av samtidsdans. Kunstneriske ledere i disse årene var Anne Borg (1990), Jessica Iwansson (1991), Fredrik Rütter (1992–93), Jens Graff (1994–96) og Karen Foss (1997–2001). Viktige koreografer i denne tiden var Ina Christel Johannessen, Kjersti Alveberg, Sølvi Edvardsen, Jens Östberg, Jo Strømgren m.fl. Flere utenlandske gjestespill ble også gjennomført i disse årene. I 2000 tok kompaniet sitt opprinnelige navn tilbake og utelot «Nye».
I 2001 overtok tidligere danser i kompaniet, Arne Fagerholt, den kunstneriske ledelsen. I løpet av hans periode frem til 2008 flyttet Carte Blanche ut av Danseteatret til nye, mer hensiktsmessige lokaler på Nøstet i Bergen, og ensemblet gikk fra å være et regionalt dansekompani for Bergen og Hordaland til å etablere seg som Norges nasjonale kompani for samtidsdans med årlige nasjonale turneer. I tillegg har det vært gjestespill i Sverige, Danmark og Island.
I Fagerholts sjefsperiode var bl.a. et fokus på de tre norske koreografene Ingun Bjørnsgaard, Ina Christel Johannessen og Eva Cecilie Richardsen, mens av utenlandske koreografer bør nevnes Amanda Miller og israelske Sharon Eyal og Ohad Naharin som først ble introdusert til det norske publikum av nettopp Carte Blanche.
Kompaniet består av tolv - fjorten dansere, 50 % av hvert kjønn, samt administrativt og teknisk personale, til sammen ca. 28 personer per 2014. Samlet budsjett for 2014 var på rundt 40 mill. kr. og det fremføres 60-70 forestillinger, fordelt på 2-3 nye produksjoner, per år.
Savannah Guthrie
Savannah Clark Guthrie (født 27. desember, 1971) er en amerikansk TV-journalist og advokat. Hun er en av programlederene til frokost-TV-programmet Today, som produseres av NBC News. Hun har hatt jobben som programleder i Today siden juli 2012.
Christian von Pentz
Christian von Pentz (født ca. 1600 på Gun Neudorf nær Lütjenburg i hertugdømmet Slesvig, død september 1651 i Flensburg) var en tysk guvernør og riksgreve i dansk tjeneste. Han ble knyttet til Christian IVs hoff som hoffjunker i 1627–29. I 1630 ble han utnevnt til guvernør i Glückstadt og han kom i de følgende år til å prege dansk utenrikspolitikk.
Pentz giftet seg med kongens datter Sophie Elisabeth Christiansdatter i 1634 under det store bilager. Ekteskapet utviklet seg til å bli svært ulykkelig.
Etter Christian IVs død ble han avskjediget som guvernør av Frederik III.
De siste årene av sitt liv var Pentz preget av psykiske problemer og deler av tiden ble han sperret inne på et rom.
Christian von Pentz var mottaker av Elefantordenen.
Savannah Guthrie
Guthrie kom til NBC News i september 2007 som en juridisk analytiker og korrespondent. Etter å ha vært korrespondent i det hvite hus mellom 2008 og 2011, og medanker for MSNBC programmet The Daily Rundown i 2010 og 2011 ble Guthrie annonsert som medanker til Todays tredje time sammen med Natalie Morales og Al Roker. Guthrie sluttet å være medanker i den tredje timen av Today, da hun i 2012 erstattet Ann Curry som medanker i Today.
Personlig liv
I desember 2005 giftet Guthrie seg med BBC-programlederen Mark Orchard. Paret ble skilt i 2009.
I slutten av 2009, inngikk hun et forhold med den demokratiske rådgiveren Michael Feldman. I 2013 ble de forlovet. De giftet seg 15. mars 2014 i Tucson. To dager senere, kunngjorde Guthrie at hun var fire måneder gravid.
Guthrie fødte sitt første barn, Vale Guthrie Feldman, 13. august 2014. 7. juni 2016 kunngjorde Guthrie at hun og Fledman var venter sitt andre barn. Hun fødte Charles Maks Feldman 8. desember 2016.
Ronald Stretton
Stretton vant en olympisk sølvmedalje i banesykling under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det britiske laget som kom på tredjeplass på 4000 meter forfølgelseritt bak Italia og Sør-Afrika. De andre på laget var Donald Burgess, George Newberry og Alan Newton
Kjenn skole
Kjenn ungdomsskole er en av de tre ungdomsskolene i Lørenskog. Den ligger ca. 150 meter fra Lørenskog rådhus. Skolen er gammel, men i god stand og ligger med kort gangavstand fra Langvannet og Rådhusparken, broovergang som fører til Metro shoppingsenter og side om side ved den nye Mailand videregående skole.
Kjenn ungdomsskole har også begrenset tilgang til å bruke den nye Kjennhallen som tilhører Mailand vgs. Skolen ble i tidsperioden 2011-2012 renovert og bygd om.
Adin Sehovic
Adin Sehovic (født 15. mai 1986 i Mostar i Bosnia i Jugoslavia) er en norsk-jugoslavisk håndballspiller som spiller for ØIF Arendal i Postenligaen.
Østerås skole
Østerås skole er en offentlig ungdomsskole som ligger i østre Bærum. Skolen og skolegården ble i 2008 fullstendig rehabilitert, og fremstår i dag som en moderne skole med nytt inventar, nye læremidler og innbydende utearealer med mange aktivitetselementer.
Jonatan Christie
Han representerte Indonesia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen i singel.
São José de Piranhas
São José de Piranhas er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Carlos Strandberg
Sergio Carlos Strandberg (født 15 april 1996) er en svensk fotballspiller som spiller for den saudiarabiske klubben Al-Hazem FC.
Han er av mosambikisk herkomst.
Han har tidligere spilt for den svenske Gøteborg-klubben BK Häcken.
Meritter
Sverige
Michel Santier
Michel Léon Émile Santier (født 20. mai 1947 i Granville i departementet Manche i Frankrike) er en fransk katolsk prelat og emeritert biskop av Créteil.
Prest
Michel Santier ble presteviet 7. juli 1973 av biskop Joseph Gustave François Wicquart av Coutances. Fra 1978 til 2001 underviste han ved presteseminaret i Caen. I 1996 ble han biskoppelig vikar for videreutdannelse av prester og lekfolk, og for økumenikk.
Biskop av Luçon
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 19. juni 2001 til biskop av Luçon. Biskopen av Coutances, Jacques Fihey, bispeviet ham den 23. september samme år; medkonsekrerende var François Garnier, erkebiskop av Cambrai, og Clément Guillon C.I.M., biskop av Quimper.
Biskop av Creteil
Den 4. september 2007 ble han utnevnt til biskop av Créteil, og han ble innført i embedet den 18. november samme år. I Den franske katolske bispekonferanse var Santier fra 2019 til 2021 medlem av rådet for de kristnes enhet og for relasjonene med jødedommen.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Boris Aljinovic
Boris Aljinovic (født 23. juni 1967 i Berlin-Charlottenburg) er en tysk skuespiller.
Aljinovic er sønn av en kroatiskfødt far og en mor fra Berlin. Han studerte fransk og engelsk ved Freie Universität Berlin og hadde opprinnelig tenkt å bli tegneserietegner. Han begynte imidlertid isteden som teaterskuespiller, blant annet ved Berliner Renaissance-Theater. Senere fikk han roller i fjernsynsserier, blant disse som politikommissæren «Felix Stark», og i en rekke spillefilmer.
Conrad Böcker
Conrad Böcker (født 1870, død 1936) var en tysk idrettsutøver som deltok i turn under de første olympiske lekene i moderne tid i 1896 i Athen.
Böcker deltok i øvelsene skranke, svingstang, hopp, bøylehest og ringer. I disse individuelle øvelsene kom han ikke på medaljeplass.
Hihunder
Hihunder er en jakthund som anvendes til hijakt, jakt på vilt som lever i hi og huler i jorda. Slik vilt er gjerne rødrev og grevling. De hunderaser som er vanlig for hijakt kan deles inn i undergruppene hetsende hihunder (terriere) og drivende hihunder (dachshunder). De beskrives gjerne som fysisk små jakthunder med et psykisk stort selvbilde. Med andre ord, de er små av vekst, men tøffe. Det må man også være om en skal konfrontere en rasende grevling eller lignende vilt i hiet. I all hovedsak kan hihunder deles i to grupper, nemlig som såkalte foreliggere og sprengere. Inndelingen har imidlertid lite med hunderase å gjøre, men mer med miljø, trening og arv.
Conrad Böcker
Böcker ble dobbelt olympisk mester i lagkonkurransene i både skranke og svingstang. Tyskland vant begge lagkonkurransene, i svingstangskonkurransen var det kun et lag.
Hihunder
Om hihunder
Hihunder må være små nok til å kunne entre et hi, modige nok til å tørre å entre, og tøffe nok til å orke å stå i mot presset som de møter der. De må dessuten være kjappe nok til å unngå å bli skadd av viltet. Typiske hihunder er terriere og dachshunder.
Foreliggere
Såkalte foreliggere skal lokalisere viltet (som regel grevlig eller rødrev) i hiet og trenge det inn i en blindgang. Hunden skal så stenge blindgangen gjennom å legge seg ned og skjelle mot viltet, slik at dette ikke tør å flykte eller angripe hunden. Dersom viltet angriper, skal hunden forsvare seg og drive det tilbake, slik at losen ikke endrer posisjon.
Dette er en jaktform som krever at jegeren må gjøre såkalte nedslag, det vil si grave seg inn bak hunden og få denne ut av hiet før viltet kan avlives. Det største problemet for jegeren er å lokalisere losen. Det foregår gjerne ved at jegeren lytter med øret ned i bakken. Det kan også brukes en hipeiler til dette formålet. Det perfekte nedslag skal være rett bak hunden, slik at man får tak i denne og får den ut av hiet. Jegeren avliver viltet, som da gjerne vil forsøke å forlate hiet raskest mulig, når dette kommer ut.
Sprengere
Såkalte sprengere brukes kun til revejakt. Disse hundene entrer hiet og konfronterer rødreven der, for så å gå ut av hiet igjen og på nytt entre det og gjøre en ny konfrontasjon. Dette pågår gang på gang, i den hensikt å skremme reven til å forlate hiet. Man kan således godt godt si at sprengere hetser reven i hiet gjennom sin pågåenhet. Håpet er at reven til slutt vil ønske å forlate hiet, enten gjennom å følge etter hunden ut eller via en annen åpning, slik at jegeren kan avlive den.
Det ender imidlertid ikke alltid slik. Rever er utholdende dyr som godt kan velge å bli i hiet. Det er også stor risiko for at reven alt har forlatt hiet før jegeren når fram.
Om hunden får ferten av ferske revespor utenfor hiet hender det ofte at den stikker etter når den blir sluppet løs foran hiåpningen.
Toby Penty
Toby Penty (født 12. august 1992) er en britisk badmintonspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen i singel.
São José de Princesa
São José de Princesa er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Sudamericano Femenino 1998
Sudamericano Femenino 1998 er en fotballturnering i regi av CONMEBOL som ble arrangert i Mar del Plata, Argentina mellom 2. og 15. mars 1998. Vinneren kvalifiserte seg til VM, mens nummer to spilte kvalifisering mot nummer to i CONCACAF-mesterskapet.
Gruppespill
De to beste i gruppespillet kvalifiserte seg til semifinalene
Eksterne lenker
Resultater og tabeller ved RSSSF.com
Ghost Opera
Ghost Opera er det åttende studioalbumet til det amerikanske progressiv/power metal-bandet Kamelot.
Albumet ble utgitt 5. juni 2007 på Steamhammer Records. Fra albumet ble det utgitt fire musikkvideoer; «Ghost Opera», «The Human Stain», «Rule the World» og «Love You to Death».
I 2008 ble det utgitt en ny versjon av albumet; Ghost Opera – The Second Coming, en dobbelt-CD med 10 konsertspor og bonusspor på disk 2.
Ræga Råkkers
Ræga Råkkers er en norsk rockegruppe fra Kristiansand, som var aktivt fra 13. februar 1993 til oppløsningen i desember 2004. Gruppa er mest kjent for sine parodier av kjente sanger, men også egenkomponerte sanger med tekster på norsk. Mest kjent for sangen «Når æ dør» fra 2003.
Omslaget til musikkalbumet Det er ikke Ræger alt som lukter vant flere priser innen fotografi- og designkonkurransen Sabla bra reklame, en underavdeling av Gullblyanten.
Stive Fingra (band)
Stive Fingra var ei country/bluegrass-gruppe i Trondheim omkring 1980. Gruppa var en fortsettelse av Inant og innful. Stive Fingra ga i 1980 ut et selvtitulert album produsert av Øystein Sunde og med tekst og musikk i hovedsak skrevet av Sunde, Øystein Dolmen, Gustav Lorentzen og medlemmer av gruppa.
Feriedilla lå høsten 1980 5 uker på Norsktoppen med femteplass som beste plassering.
Et planlagt album med Åge Aleksandersen som produsent ble aldri gitt ut. Her ble det gjort opptak med Aleksandersen som vokalist på Bob Dylans It's All Over Now, Baby Blue med Jan Erik Volds norske tekst (Alt e over no, jenta mi). Aleksandersen spilte inn en annen versjon til albumet Fredløs – Dylan på norsk (1997).
Medlemmer
På albumet Stive Fingra (Philips ‎6327 010):
Øystein Sunde bidro med gitar, tuba, fele, mandolin, cuica og kor.
Aranøyene
Aranøyene (irsk: Oileáin Árann; engelsk: Aran Islands) er gruppe på tre øyer ved munningen av Galwaybukten på vestkysten av Irland, med et samlet areal på rundt 46 km2. Fra vest til øst er øyene: Inishmore (Árainn / Inis Mór), som er den største; Inishmaan (Inis Meáin), den nest største; og Inisheer (Inis Oírr), den minste. Det er også flere holmer og skjær. I dag er Aranøyene en turistattraksjon med rundt 250 000 besøkende i året som søker et sted hvor mye fortsatt er det tradisjonelle livet som har eksistert på øyene i tusen år eller mer. Mens mange stedsnavn i resten av Irland har blitt anglifisert, er det opprinnelige irske-gæliske stedsnavnene på Aranøynene fortsatt i bruk, mange ord som går igjen: tobar (brønn), cill (kirke), clacáns (liten landsby). Oldtidsforskeren William Wilde, far til den mer kjente Oscar Wilde, noterte at «De vestlige øyene på Aran har det største antallet av hedenske og tidlig kristne monumenter, militære, hjemlige, kirkelige og graver som kan bli funnet innenfor det samme området i Europa.»