cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2014 – 500 meter menn
Herrenes 500 meter i Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2014 fant sted på Adler Arena Skating Center den 10. februar 2014.
Torchwood
Serien følger en liten gruppe av romvesen-jegere. De utgjør Cardiff-delen av det fiktive Torchwood Institute, som jobber med hendelser knyttet til det utenomjordiske i det Britiske imperiet. Den sentrale karakteren i serien er Captain Jack Harkness (John Barrowman), en tidligere svindler fra en fjern fremtid, som har bodd på Jorden siden 1900-tallet. Jack dukket for første gang opp i 2005-utgaven av Doctor Who. Under hans lederskap opererer den tidligere moralløse organisasjonen mye mer humanistisk. Utenom Barrowman er seriens viktigste skuespillere Eve Myles, Burn Gorman, Naoko Mori og Gareth David-Lloyd. Karakterene deres er alle spesialister for Torchwood-gruppen. Ofte sporer de opp romvesen og beskytter Jorden fra dem og deres trusler mot menneskeheten. I de første to sesongene bruker serien en rift i tid og rom i Cardiff for å skape handling. Denne riften er årsaken for det høye antallet utenomjordiske i byen. DaGorman og Mori forlot programmet etter den andre sesongen, ble Kai Owen forfremmet fra rekrutterings- til hovedrolle i den tredje serien. Etter David-Lloyds frafall i den tredje serien, vil den fjerde serien ha to nye i rollebesetningen.
Den første serien hadde premiere på BBC Three og på BBC HD i 2006. Serien fikk ulike anmeldelser, men seertallene var så høye at da den andre sesongen kom i 2008, ble den vist på BBC Two og fikk økt budsjett. Kritikken fra den første sesongen, som seriens ujevne tone, ble glattet ut, og serien fikk enda høyere seertall enn før, samt bedre anmeldelser. Den tredje sesongen ble gitt et enda høyere budsjett, og plassert på hovedkanalen, BBC One. Men på grunn av BBCs budsjettinnstramninger i 2009, ble serien begrenset til 5 episoder, som Davies valgte å kalle ‘’Torchwood: Children of Earth’’. Selv om serien ble vist på julikvelder, som vanligvis er uten det høye antallet seere, fikk serien gjennom fem kvelder på en uke overraskende store seertall både hjemme og utenlands.
En fjerde sesong, produsert av BBC Worldwide og Starz, og co-produsert av BBC Cymru Wales, ble sendt i 2011 som Torchwood: Miracle Day.
Priser
I april 2007, slo Torchwood moderserien Doctor Who, som også lages i Wales, og vant Beste Dramaserie-kategorien på BAFTA Cymru-prisutdelingen. Prisutdelingen, arrangert av den Walisiske delen av British Academy of Film and Television Arts, feirer prestasjonene til film- og TV-produksjoner lagd i Wales. Eve Myles vant prisen for Beste skuespillerinne under den samme utdelingen, foran Doctor Whos Billie Piper.
I 2008 ble episoden Captain Jack Harkness nominert til Hugo Award for Best Dramatic Presentation, Short Form.
Children of Earth
Den tredje sesongen var en miniserie med fem en-timers episoder med hovedtittelen Children of Earth. Den ble sendt over en uke fra 6. juli 2009 på BBC One, fra 7. juli 2009 på UK-TV, ABC HD i Australia, fra 20. juli 2009 på BBC America og Space i Canada, og fra 28. desember 2010 på AXN Sci Fi, med Peter Bennett som produsent.
Fernando Claudín
Fernando Claudín Pontes (født 21. august 1915 i Zaragoza, død 16. mai 1990 i Madrid) var en spansk kommunistisk ideolog og historiker best kjent for sitt tobindsverk Krisen i den kommunistiske verdensbevegelse - Fra Komintern til Kominform.
Biografi
Fernando Claudín Pontes ble født i Zaragoza i Aragón 21. august 1915. Senere flyttet han til Madrid der han ble med i den kommunistiske ungdomsorganisasjonen Unión de Juventudes Comunistas de España (UJCE) i 1932. I 1936 ble han valgt inn i ledelsen i Juventudes Socialistas Unificadas (JSU) som redaktør av avisa Ahora.
Under den spanske borgerkrigen ble han utpekt til leder av pressearbeidet under Santiago Carrillo i den kortvarige Junta de Defensa de Madrid. Etter republikkens tap mot Fransisco Franco dro Claudín i eksil i blant annet Sovjetunionen, Frankrike, Mexico, Cuba, Chile og Argentina. Fra 1943 til 1945 jobbet Claudín i det spanske kommunistpartiet PCEs hovedkvarter i Argentina. I 1945 flyttet han til Frankrike. Fra 1947 til desember 1954 representerte han de spanske kommunistene i Moskva. I 1955 returnerte han til Paris som medlem av PCEs politbyrå. Sammen med Carrillo tok han til orde for et oppgjør med Stalin og stalinismen.
Claudín ble ekskludert fra PCE i 1964. Senere ble han medlem av det sosialdemokratiske Partido Socialista Obrero Español. Han døde i Madrid 16. mai 1990.
Tyler Wong
Tyler Wong (født 28. februar 1996), også kjent under det kinesiske navnet Wang Taile (kinesisk: 王泰勒, pinyin: Wáng Tàilè), er en kinesisk-canadisk profesjonell ishockeyspiller som spiller for den kinesiske klubben Red Star Kunlun i Kontinental Hockey League (KHL). Han har tidligere spilt for Toronto Marlies og Chicago Wolves i farmerligaen American Hockey League (AHL).
Han er født i Canada men tok senere kinesisk statsborgerskap for å kunne representere Kina under Vinter-OL 2022 i Beijing. Laget kom på en 12. plass i turneringen.
Johann Christoph Schultze
Johann Christoph Schultze (ca. 1733 – 1813) var en tysk kapellmester og komponist.
Liv
Schultze kom fra en tysk musiker- og komponistfamilie som var aktiv fra andre halvdel av 1500-tallet til inn på 1800-tallet.
Lite er kjent om livet hans; og selv om han stort sett er glemt som komponist, blir verkene oppført iblant. Han kan ha vært en av de siste komponister som skrev for den allerede gammelmodige flûte à bec.
Fra 1768 var Schultze kapellmester («Musikdirektor und Vorgeiger») ved, senere ved Königliche Nationaltheater i Berlin. Han var fiolinlærer for den senere komponisten Carl Friedrich Zelter (1758–1832).
The Beatles with Tony Sheridan & Guests
The Beatles with Tony Sheridan & Guests var et amerikansk album med sanger spilt inn av Tony Sheridan, The Beatles under navnet «The Beat Brothers» og den amerikanske gruppen The Titans.
Da Sheridan og the Beatles fikk muligheten til å spille inn et album, var det under to krav; det første var at The Beatles måtte bytte navn fordi uttalen av det engelske navnet var nære det nordtyske slangordet for mannlige testikler («peedles»), og at sangene som skulle spilles inn skulle være sanger som tyske skolebarn kjente til. Dermed ble det gamle amerikanske slagere for det meste som ble spilt inn.
Sporliste
Framført av Tony Sheridan og The Beatles med mindre annet er oppgitt.
X Games Norway 2017 – Ski Big Air kvinner
Ski Big Air for kvinner under X Games Norway 2017 ble avholdt i Hafjell med kun finale lørdag 11. mars 2017.
Mathilde Gremaud fra Sveits vant og tok sin første X Games-medalje, foran estiske Kelly Sildaru og amerikanske Maggie Voisin.
Resultat
Det ble kjørt maksimalt antall runs på 23 minutter, hvor utøverens to beste unike runs ble tellende. Maksimalscoren for ett run var 50 poeng, som gir en maksimal totalscore på 100 poeng.
Nicholas Winton
Nicholas George Winton (født Nicholas Wertheim 19. mai 1909 i Hampstead, London, død 1. juli 2015 Slough, Berkshire) var en brite som organiserte redningen av 669 barn, de fleste jødiske, fra Tsjekkoslovakia rett før andre verdenskrig. I britisk presse ble han omtalt som «den britiske Schindler». Winton snakket ikke om redningsaksjonen etter krigen inntil hans kone 50 år senere kom over en utklippsbok med navn og bilder av barna. Foreldrene var tyske av jødiske bakgrunn og flyttet til Storbritannia før Nicholas ble født. De endret etternavn og konverterte til kristendom. Han arbeidet ved Behrens Bank (Hamburg), Wassermanns Bank (Berlin), og Banque Nationale de Crédit (Paris), og fra 1931 var han aksjemegler i London. Han snakket flytende fransk og tysk. Etter krigen arbeidet han blant for flyktningorganisasjoner, og veldedige organisasjoner innenfor psykisk helse.
Barnetransporten
Winton etablerte på egen hånd en organisasjon for å hjelpe jødiske barn ut av Tsjekkoslovakia. Barna ble sendt med tog gjennom Tyskland og Nederland. Wintons arbeid besto blant annet av å skaffe vertsfamilier for barna i Storbritannia, og publiserte bilder og appeller i britiske aviser. Winton og hans medhjelpere skaffet midler, bestakk Gestapo og tjenestemenn ved jernbanen, forfalsket reisedokumenter og organiserte transport med jernbane. Mange av foreldrene til de 669 barna forsvant i Auschwitz. Den siste gruppen på 250 barn skulle reise fra Praha i 1. september 1939, men Hitler invaderte Polen den dagen, alle grenser ble stengt og alle i den siste gruppen antas å ha endt opp i Auschwitz eller andre konsentrasjonsleire. Han uttalte selv at han kunne ha reddet 2000 flere om USA hadde tatt i mot dem.
Kjente personer fra Wintons barnetransport:
Utmerkelser og ettermæle
Winton ble i 1983 tatt opp i den britiske imperieordenen (MBE). Han ble utnevnt til ridder i 2002 som anerkjennelse for innsatsen med å redde barn ut av Tsjekkoslovakia. På sin 105-årsdag ble han tildelt Tsjekkias høyeste utmerkelse, han hadde i 1998 også mottatt Thomas Masaryk-ordenen av Václav Havel. Winston Churchill ble posthumt tildelt samme utmerkelse samtidig. Det er minnesmerker over Winton og barnetransporten på jernbanestasjonene i Maidenhead og i Praha. Han mottok i 2013 Wallenbergmedaljen som deles ut til minne om Raoul Wallenberg.
Automatbane
En automatbane er en førerløs, skinnegående form for kollektivtransport. Den kan være basert på standard sporvidde (1435 mm), og enkelte steder er eksisterende tunnelbanelinjer blitt automatisert. Men automatbaner er ofte bygget med avvikende sporvidde slik at de ikke er kompatible med eksisterende kollektivtransport. Københavns metro er et vellykket eksempel på en automatbane. Ellers bygges ofte automatbaner for mindre og avgrensede transportbehov, f.eks. på en flyplass. Det har vært foreslått å bygge en automatbane fra Lysaker til Fornebu, men dette har en gått bort fra til fordel for en Fornebubane med direkte tilknytning til Oslos sporveis- eller T-banenett.
Engebret-bevegelsen
Engebret-bevegelsen var et nettverk av kvinnelige journalister i Oslo. Nettverket eksisterte i rundt ti år fra det første møtet høsten 1974. Det siste møtet i regi av bevegelsen ble holdt 18. mars 1985.
Navnet fikk de fra Engebret Café, det gamle samlingsstedet for Oslo-journalistene, der møtene ble holdt. De fem journalistene som tok initiativ til nettverket, var Gerd Benneche (Dagbladet) ; (Reidun Kvaale (Aftenposten); Gerda Vislie (Aftenposten); Anne Lise Stafne (Dagbladet) og Harriet Eide (Dagbladet). Invitasjonen til første møte kom gjennom en liten annonse i fagbladet Journalisten, oktober 1974. «Noe å snakke om?» var tittelen på annonsen, der kvinnelige journalister ble invitert til et uformelt møte på Engebret café. På møtet 4. november 1974 var mer enn 60 kvinner til stede.
Journalistyrket var på denne tiden svært mannsdominert, og bevegelsen ble etablert som en protest mot eksisterende strukturer og konvensjoner i yrket. Nettverket var en debatt- og pressgruppe, som arbeidet for likestilling, hovedsakelig gjennom Norsk Journalistlag (NJ), men uten direkte tilknytning til journalistlaget. De ønsket å forbli en uformell bevegelse.
Tema som ble tatt opp, var krav om likelønn og bedre arbeidsvilkår, og spørsmålet om det fantes en egen kvinnelig journalistikk ble drøftet. Etterhvert tok flere av bevegelsens deltagere verv i journalistlaget, som dermed fikk sin første kvinnelige faglige sekretær, nestleder og leder. I 1981 ble NJs likestillingsutvalg opprettet, og i 1983 ble det fattet vedtak om kjønnskvotering. Likestillingsarbeidet ble ivaretatt av Norsk Journalistlag, og Engebret-bevegelsen oppløste seg.
You Better Move On
«You Better Move On» er en amerikansk sang fra 1961, skrevet av Arthur Alexander. Sangen ble spilt inn i FAME Studios i Muscle Shoals, Alabama. Sessionmusikerne inkluderte David Briggs (piano), Terry Thompson (gitar), Forest Riley (akustisk gitar), Norbert Putnam (bass), Jerry Carrigan (trommer) og ukjente backingvokalister.
Rolling Stones' versjon
«You Better Move On» ble innspilt i Decca Studios i august 1963 og utgitt på EP-platen The Rolling Stones i januar 1964 Den var også med på det amerikanske LP-albumet, December's Children (And Everybody's) (1965).
Norsk versjon
Per Gunnar Hansen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Du gjør om du vil»
Listeplassering
Versjonen til Alexander havnet på en 24.-plass på den amerikanske Billboard Hot 100-listen i mars 1962.
Referanser
You Better Move On
Statsforvalteren i Agder
Statsforvalteren i Agder er et norsk statlig embete, som utfører statsforvalterens oppgaver overfor kommunene i Agder. Embetet ble etablert 1. januar 2016 under navnet Fylkesmannen i Aust- og Vest-Agder, ved sammenslåing av de selvstendige fylkesmannsembetene i Aust-Agder og Vest-Agder. Den 1. januar 2019 endret embetet navn til Fylkesmannen i Agder, og endret igjen navn den 1. januar 2021 til det nåværende navnet på embetet.
Statsforvalteren skal bidra til at Stortingets og Regjeringens retningslinjer blir fulgt opp. Dette skjer ved at statsforvalteren utfører forvaltningsoppgaver på vegne av departementene, og ved at statsforvalteren overvåker kommunenes virksomhet og er klageinstans for mange typer kommunale vedtak.
Passepied
Passepied (fransk av passer «gå forbi» og pied «fot»; på engelsk ble det i blant skrevet paspy) er en fransk runddans og senere pardans som var populær på 1500- og 1600-tallet.
Navnet kommer sannsynligvis av dansens karakteristiske, saksende, steg der en fot ofte berører den andre samtidig som danserne glir framover.
Passepied var opprinnelig en folkelig runddans fra Bretagne som i form av en livlig pardans kom på mote ved franske hoff midt på 1600-tallet. Musikken går i 3/8, 3/4 eller 6/8-takt og åpner ofte med opptakt. I blant kan taktendringer skje.
Passepieder ble brukt i operaer og balletter, og en del barokke suiter inkluderer en passepied-sats, for eksempel Johann Sebastian Bachs Orkestersuite nr. 1 i C-dur BWV 1066, ''Partita nr. 5 i G-dur BWV 829 fra Clavierübung og Engelsk suite nr. 5 i e-moll BWV 810''. Også ''Suite nr. 1 i F-dur fra Georg Friedrich Händels Water Music'' inneholder en passepied.
Léo Delibes skrev en passepied som del av leilighetsmusikken for skuespillet Le roi s'amuse av Victor Hugo. Et nyere eksempel er fjerde og siste sats Passepied av Claude Debussys Suite bergamasque for piano.
Johann Mattheson skrev om passepied: ''«...i uroen og vankelmodigheten som ligger i en slik passepied finner man verken iveren, lidenskapen eller heten til en flyktig gigue. Samtidig er det en form for frivolitet som ikke har noe avskyelig eller kritikkverdig over seg, men heller noe trivelig.»''
Liste over land og områder i Afrika
Liste over land og områder i Afrika etter areal:
Harald Breivik
Breivik tok medisinsk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1965 og avla i 1972 doktorgrad samme sted. Han har spesialistutdanning fra USA.
Breivik har arbeidet ved Regionsykehuset i Trondheim og Sentralsykehuset i Akershus. I tiden 1984-2010 var han avdelingsoverlege ved anestesiavdelingen ved Rikshospitalet og professor ved Universitetet i Oslo. Breivik er grunnlegger av og har vært redaktør for tidsskriftet The Scandinavian Journal of Pain siden 2009. Han har vært gjesteprofessor bl.a. ved University of Texas i San Antonio og i Bern, Sveits. Breivik er æresmedlem av anestesiologiforeninger og smerteforeninger i Slovakia, Tyskland, England, Irland og Norge og av The International Association for the Study of Pain.
Han har vært aktiv i Norsk smerteforening, som har var med å grunnlegge.
Breivik ble i 2011 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden med begrunnelsen: «for hans innsats innen anestesimedisin.»
Tommie Wilhelmsen
Tommie Wilhelmsen (født i 1973) er en norsk arkitekt.
Han ble uteksaminert fra Bergen arkitektskole i 2000, og startet egen arkitektpraksis i 2001.
Blant verker fra Wilhelmsens hånd er utsiktpunktet Stegastein i Aurland, som han tegnet sammen med arkitekt Todd Saunders.
Wilhelmsens «Villa Sara» ble kåret til «House of the Year» i 2011 i Aukeri Kommune på Island. Han vant Kongsberg kommunes arkitekturpris i 2013, for en villa i Maren Stavlumsvei.
Han fikk Sola kommunes byggeskikkpris i 2014 for en hytte i Tananger som han hadde tegnet for Per Inge Torkelsen og Anne Mette Hestad.
I 2015 var han den første arkitekten som ble portrettert i NRK-serien Arkitektens hjem. I 2020 ga Orfeus Forlag ut monografi en Tommie Wilhelmsen 1–53, som innholder bilder og beskrivelse av Wilhelmsens 53 hytte- og eneboligproduksjon gjennom to tiår.
Saratoga Springs
Saratoga Springs er en by i Saratoga County, New York, USA. Befolkningen var på 26 586 i 2010. . Navnet reflekterer tilstedeværelsen av mineralholdige kilder i området, noe som har gjort Saratoga en populær feriedestinasjon i over 200 år. Byen ligger like nord for Albany i hjertet av New Yorks Capital Region.
Historie
Før europeernes ankomst bodde det algonkintalende mahicanindianere i området, men de ble fordrevet av nederlandske og engelske nybyggere. I 1691 bygde de For Saratoga på vestbredden av Hudson River.
Slaget ved Saratoga (1777), som markerer et vendepunkt i den amerikanske uavhengighetskrig, fant faktisk ikke sted ved Saratoga, men 24 kilometer unna ved det som nå er Stillwater.
Rundt 1776 hadde stedet fast bosetting; man regner byens grunnlegger for å være forretningsmannen Gideon Putnam (1763–1812), som slo seg ned der i 1789 og bygde det første hotell i Saratoga i 1802. Men den egentlige grunnleggelse av Saratoga Springs fant sted den 9. april 1819. I 1832 kom den formelle bystatus og det var i forbindelse med at den ble tilsluttet Saratoga and Schenectady Railroad. Jernbanen førte til stadig mer tilstrømning særlig etter at Delaware and Hudson Canal Company overtok i1870 og begynte å trafikkere strekningen mellom New York-Saratoga Springs direkte med Empire State Express.
Fra da kom det stadig flere reisende som ønsket kuropphold de berømte mineralkilder her. Den tyskættede lege Simon Baruch var sentral for den medisinske behandling som ble tilbudt og for den målrettede tilrettelegging av kurinstituasjoner etter europeisk forbilde. Det ble bygd store hoteller, som United States Hotel og Grand Union Hotel; sistnevnte var i en tid verdens største hotell.
I 1863 ble Saratoga Race Course åpnet. Hesteveddeløpene her bidro til byens attraktivitet. Veddemålene (til tross for at de lenge var forbudt) førte til en ytterligere besøkerstrøm. Siden 1937 er byen også vært et hyppig åsted for filmuinnspillinger.
Footlights (film)
Footlights er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av John S. Robertson.
Saratoga Springs
Historie
Potetchips ble oppfunnet i Saratoga Springs: Det fortelles at oppfinneren, kokken George Crum ved hotellet Moon Lake Lodge, den 24. august 1853 laget dem for å imøtekomme en gjest, industrimagnaten Cornelius Vanderbilt som stadig vekk beklaget seg over at hotellets stekte poteter var skåret for tykt. Den nyutviklede tilberedning og serveringsmåte gjorde stykkene så tynne at de ikke helt egnet seg for å spise med gaffel, men den høye gjest var til Crums overraskelse begeistet. Den nye kreasjon ble medtatt på spisekartet som Saratoga Chips, og snart ble de kjent i hele New England. -- En annen versjon, som presenteres i det lokale museum som mer sannsynlig, er at Crums søster kom i skade for å miste en alt forr tynt skåret potetskive ned i varmt fett, og at resultatet begeistret Crum i den grad at han beynte å tilby slike chips i hotellets restaurant.
Footlights (film)
Handling
Den eksotiske russiske skuespillerinnen Lisa Parsinova blir lei av sin glamorøse tilværelse på teater-scenen i New York og vender tilbake - under sin virkelige identitet som Lizzie Parsons - til hennes lille hjemby i New England.
Men Lizzie blir snart forfulgt av en ung mann som er forelsket i det berømte russiske alter egoet hennes.
Musikkfondene
Musikkfondene er en felles administrasjon for Det norske komponistfond, Komponistenes Vederlagsfond og Tekstforfatterfondet. Fondene har som sin primære oppgave å tildele midler til komponister og sangtekstforfattere. Musikkfondene yter blant annet administrativ støtte i tilknytning til søknads- og tildelingsprosessene.
Støtte til ulike formål
Det norske komponistfond gir støtte til bestilling av ny musikk innen alle sjangre.
Tekstforfatterfondet gir støtte til sangtekstforfattere i form av fordypningsstipend, arbeidsstipend og reisestipend. Styret i fondet bevilger også opphold i fondets leilighet i Firenze. Andre enn tekstforfatteren kan søke i kategorien "spesielt" om støtte til honorering av tekst til musikk. Eventuell støtte vil bli utbetalt direkte til sangtekstforfatteren.
Styret
Styringsgruppen for Musikkfondene består av styreledere i fondene.
Daglig leder for Musikkfondene er Therese Rørvik.
Tribe
Tribe (latin: tribus) var en folkeinndeling i oldtidens Roma og den romerske republikk. En tribe var videre delt inn i curier, og disse kom til overta tribenes rolle som stemmeavdelinger i folkeforsamlingen Comitia Curiata. I republikkens tid mistet derimot Comitia curiata sin viktighet, og tribeforsamlingen Comitia tribus kom til å bli en viktig del av den romerske forsamling.
En tribe endret betydning gjennom republikkens historie, og fra opprinnelig å ha vært en militær inndeling, som markerte tre slektstilhørigheter, gikk det over til å referere til kretser og bydeler, og stemmeavdelinger, etter innføringen av manntall.
Historie
Ifølge tradisjonen tilskrives den første inndelingen i triber Romulus, etter hans grunnleggelse av byen Roma; han delte folket inn i tre tribus, som betyr «noe tredelt». Ifølge den romerske historiker Livius ble de tre tribene kalt Ramnes (etter Romulus selv), Tities (etter Titus Tatius), samt Luceres hvis opprinnelse var ukjent. Disse tre tribene ble videre delt inn i tretti curier; en curia antas dermed å være en form for inndeling etter klantilhørighet. Curiene ble oppkalt etter sabinerkvinnene, men kun syv av disse navn er bevart. Selve ordet «curia» kom av co-viria, «en samling av menn» (av viri – «menn»), men kom senere til referere til selve forsamlingsstedet, særlig senatsbygget. Ordningen var opprinnelig beskrevet som en militær organisering, der det ble forventet at hver tribe skulle kunne mobilisere ett tusen fotsoldater, samt hundre ryttere.
Ifølge Livius etablerte også Romulus en folkeforsamling. I tillegg etablerte han et råd bestående av 100 personer som var overhodene til de fremste familiene. Disse rådsmennene ble kalt patres, som betyr «fedre», og ifølge tradisjonen kom disse til å utgjøre patrisierstanden.
Den senere kongen Servius Tullius blir tilskrevet innføringen av manntall og inndelingen av folket inn i forskjellige formueklasser og bydeler. Ifølge tradisjonen oppløste han de tre gamle tribene, og delte i stedet folket inn i fire nye «bytriber» basert på hvor man bodde i byen, altså etter bydel eller krets. Man vet allikevel ikke klart om dette kun var en økning i antall triber og en omdøping etter bydeler, da det ikke vites om de opprinnelige tre tribene også var områdebasert. Den romerske betegnelsen på formuesskatt, tributum, henger sammen med ordet tribus; dette kan tyde på at denne inndelingen tillot en oppføring og registrering av eiendom og bosted, og skatt.
Senere ble nye triber opprettet samtidig som romerne ekspanderte, og disse ble kjent som «landtriber». Landtribene var i hovedsak gitt navn etter patrisiske familier; det er ikke kjent nøyaktig hvorfor, men det antas at det sannsynligvis var på grunn av at disse slektene var områdets tidligere patroner, eller slekter som ble satt som patroner ved organisering. Det kan også ha vært fordi slekten hadde eiendommer der, eller som en form for gest. Det var en jevn økning i tribeantallet fram til 241 f.Kr., da antallet ble fastsatt til 31 landtriber og fire bytriber – totalt 35.
Etter innføringen av et keiserrike mistet tribeforsamlingen Comitia tributa mye av sin funksjon. På tross av dette var innrulleringen i triber en viktig del av romersk statsborgerskap i hvert fall fram til 200-tallet e.Kr.
Liste over romerske triber
Liste over triber etter tribeantallet ble fastlagt ved reform i 241 f.Kr.:
Kristne symboler
Kristne symboler er symboler som forekommer i kristendommen og uttrykker kristne ideer. Slike symboler omfatter særlig visuelle tegn og allegoriske bildeframstillinger i kirkekunst og kristen liturgi, men også for eksempel handlinger og hendelser.
Symbolbruken i den tidlige kristendommen ble kun forstått av de som var med kirkefellesskapet. Etter at religionen ble lovlig i Romerriket gjennom Milanoediktet i år 313, ble symbolikken mer gjenkjennelig. Kristendommen har lånt vanlige symboler fra flere historiske perioder og mange geografiske områder.
Det mest sentrale symbolet innen kristendommen er korset. Andre viktige symboler er ulike fremstillinger av Jesu navn, symbolske fremstillinger av treenigheten eller personene som utgjør denne, symboler for sakramenter samt ulike symboler for viktige personer i kirkehistorien.
Kristne har stort sett ikke praktisert bildeforbudet i Det gamle testamentet. Likevel har tidlige jødekristne og enkelte moderne konfesjoner til en viss grad valgt å følge dette forbudet; de har dermed ikke tatt i bruk figurative bilder av respekt for og lydighet under dekalogens forbud mot avgudsdyrkelse og avgudsbilder.
Treenigheten
Treenigheten er en sentral del av den kristne troen. Kirken brukte flere hundre år på å definere denne læren, og strevde også med å finne dekkende symboler som kunne uttrykke troen på den treenige Gud.
Vanlige symboler på treenigheten er blant andre et trekløverblad, et symbol som har vært i bruk helt fra oldkirken, og tre like gjenstander som fisker, lys og hjerter.
Øyet og trekanten
I middelalderen ble det vanlig å avbilde treenighetssymboler med geometriske figurer. Den vanligste av disse var en likesidet trekant. En slik trekant har tre sider som alle er like store, men er fremdeles en trekant. Dette skulle vise at treenigheten bestod av tre personer som var like, og fremdeles én.
I Bibelen finner man Guds øye beskrevet. Det viser at Gud er en kjærlig og barmhjertig gud som ser alt og alle. I senmiddelalderen begynte man å fremstille dette øyet inne i trekanten. Øyet i trekanten finnes også i en strålekrans og/eller som et øye plassert på toppen av en pyramide. Øyesymbolet, som ble vanlig i kirken fra 1500-tallet, skulle symbolisere Guds godhet, allmakt, allvitenhet og allestedsnærværelse.
For Her Father’s Sake
For Her Father's Sake er en britisk stumfilm fra 1921, regissert av Alexander Butler.
Kristne symboler
Trikvetra
Trikvetraen er et symbol med tre ovaler som er bundet sammen. Enkelte vil hevde at det er bygd opp av tre ichthys-symboler som er sammenvevd. Symbolet har vært i bruk siden 300-tallet. Symbolet finnes som graffiti i norske stavkirker, på mosaikkgulv hos de tidlige kristne og blant vikingene på De britiske øyer og i Skandinavia. Figuren er førkristen, men ble tidlig tatt i bruk som treenighetssymbol av kristne.
For Her Father’s Sake
Handling
Historien følger en ung og vakker kvinne som går med på å gifte seg med en velstående mann, i håp om å få tilgang til alle pengene hans - for å hjelpe hennes egen far.
Kristne symboler
Vann
Vann er ikke et treenighetssymbol, men et symbol som brukes på alle de tre personene i treenigheten, og med samme betydning for alle tre personene. Både når vannet symboliserer Faderen, Sønnen eller Den hellige ånd, symboliserer vannet at mennesket får det evige livet i gave. Vannet blir naturlig nok også knyttet til dåpen, der det er den fysiske delen av sakramentet, og i tillegg til i dåpen, kan vann blir brukt som symbol på renselse eller renhet.
Store Råholmen
Store Råholmen ligger vest for Kråkerøy i Fredrikstad kommune i Østfold.
Kristne symboler
Faderen
I Bibelen finner man flere symbolske skildringer av Faderen. «Himmelen» er en vanlig omskrivning for «Faderen» i Bibelen. Dette henger sammen med bildeforbudet, da det i den antikke jødedommen ikke bare ble ansett som forbudt å avbilde Gud, men også å si gudsnavnet. Man valgte derfor å omskrive dette, ofte til «himmelen». Andre symbolske skildringer i Bibelen omfatter «lys», «ild», «klippe» og «kilde».
Yue Minjun
Yue Minjun (kinesisk: 岳敏君, født 1962) er en kinesisk samtidskunstner som er bosatt i Beijing i Kina.
For Her Father’s Sake
Handling
Men kort tid senere arver hennes virkelige kjærlighet en større formue.
Yue Minjun
Han er mest kjent for sine oljemalerier der han har avbildet seg selv i ulike situasjoner mens han er frosset i latter. Dette har blitt Yues signatur, som han også har gjengitt i skulptur, akvarell og grafikk.
Store Råholmen
Det ble mellom 1870 og 1960 i Østfold tatt ut store mengder granitt til diverse gater, bygninger og plasser. Et av de best bevarte steinbruddene fra denne tiden er Store Råholmen. Her finnes det brygge, kran, skinnegang, ferdige og ikke ferdige tilhogde steinprodukter. Tidlig på 1930-tallet tok A/S Folden Stenindustri i bruk stedet, og i alt sysselsatte de 136 mann. I 1942 begynte man her, som ved flere brudd rundt Oslofjorden, å fremstille steinblokker til Adolf Hitlers påtenkte seiersmonument i Berlin. En 8 tonns kran, som forøvrig ligger på stedet den dag i dag, løftet granittblokkene på 8 til 18 tonn. Flere av disse granittblokkene ligger også ennå på stedet.
Kristne symboler
Faderen
Guds hånd eller arm er blant de vanligste antropomorfismene i Bibelen, og det var også den eneste måten man turte å fremstille Faderen på i oldkirken. Ofte var hånden omgitt av en korsglorie, og den var åpen for å vise gavmildhet og skapermakt. Hånden viser også at Gud har velsignet menneskene. En annen vanlig antropomorfisme er øyet.
Store Råholmen
Da man bygde Franklin D. Roosevelt-skulpturen på Akershus festning i 1948-49 ble råblokka på hele 90 tonn hentet ut her, men selve emnet veide «bare» 25 tonn. Det ble også tatt ut granitt til et lite åttekantet kapell i Nederland herfra.
Kristne symboler
Faderen
Å fremstille Faderen med full kropp ble ikke vanlig før på 1000-tallet. Han ble da oftest fremstilt som en gammel mann med krone, septer og rikseple, sittende på en trone. Dette er et bilde som er hentet fra en av profeten Daniels visjoner i Det gamle testamentet, og denne fremstillingen som hentet bilder fra samtidige konger i full regalia ble knyttet sammen med kirken, og da særlig pavens, krav på å være den sentrale maktinstans i samfunnet.
Store Råholmen
Holmen inngår også i Kråkerøy-skjærgården naturreservat, som ble etablert i 2010, og året før ble Store Råholmen fredet som kulturminne.
Kristne symboler
Kors og krusifiks
Denne tanken var at tallet 318 (med greske tall, TIH) i 1. Mosebok 14, 14 var et frampek (en «type») på korset (T, en rett påle med tverrbjelke står for 300) og Jesus (IH, de to første bokstavene i ΙΗΣΟΥΣ står for 18). Hans samtidige Tertullian omtalte de troende kristne som crucis religiosi, dvs. «korsets hengivne». I boken De Corona, skrevet i 204, forteller Tertullian hvordan det allerede var tradisjon for kristne å tegne korstegn i pannen.
Store Råholmen
På holmens topp ligger en gravrøys fra bronsealderen, (1700-500 f.Kr.), og på holmens vestside finner man flere jettegryter.
Kristne symboler
Kors og krusifiks
Selv om korset ble brukt i den tidlige kristendommen, dukket ikke krusifikset opp før på 400-tallet. Krusifikset er et av de mest sentrale symbolene i katolsk, ortodoks, anglikansk og luthersk sammenheng, mens man i reformerte kirkesamfunn ikke bruker det. Dette henger sammen med at reformatorer som Johannes Calvin og Ulrich Zwingli tok sterk avstand fra all bruk av bilder. Reformerte vil se på avbildninger av Kristus som brudd på bildeforbudet, og bruk av krusifikser vil i visse miljøer bli sett på som «katolsk». Også i norsk lavkirkelig og frikirkelig sammenheng, der man ofte er konfesjonelle lutheranere, er det en utbredt skepsis til krusifikser.
Fram til 600-tallet var det vanlig å fremstille krusifikset med et korsfestet lam i stedet for Jesus, men fra slutten av 600-tallet var det kun Jesus som ble fremstilt. Det er to hovedtyper krusifiks: det romanske triumfkrusifikset der Kristus står frem som seierherre med kongekrone og det gotiske lidelseskrusifikset som viser en lidende Kristus med tornekrone. Nær vår tid blir krusifiksene ofte mer stiliserte og abstrakte.
Fisken
Av symbolene som ble brukt av de tidlige kristne, ser fisken ut til å ha vært den viktigste. Populariteten blant de kristne var i hovedsak på grunn av at det er et akrostikon der bokstavene i det greske ordet ἰχθύς viser til fem greske ord, som kort sier hvem de troende mente Jesus var: Ἰησοῦς Χριστός, Θεοῦ Υἱός, Σωτήρ", (Iēsous Christos, Theou Huios, Sōtēr), som betyr Jesus Kristus, Guds sønn, frelser. Denne forklaringen blir blant annet gitt av Augustin i boken Civitate Dei, der han òg peker på at setningen ordene danner, «Ἰησοῦς Χρειστός Θεοῦ Υἱός Σωτήρ», har 27 bokstaver, dvs. 3 x 3 x 3, noe som på denne tiden indikerte makt.
Alfa og omega
Bruken av den første og den siste bokstaven i det greske alfabetet, alfa (α eller Α) og omega (ω eller Ω), stammer fra et utsagn av Jesus i Johannes' åpenbaring 1,8 og 21,6, der han sier «Jeg er Alfa og Omega, begynnelsen og enden.»
Monogrammer
Staurogrammet, korsets monogram, fra ΣTAΥPOΣ som betyr «kors», eller Tau-Rho-symbolet, er dannet av en tau (T) og en rho (P) Staurogrammet ble først brukt som en forkortelse for det greske ordet for «kors» i de tidlige manuskriptene til Det nye testamentet som P66, P45 og P75, nesten som en nomina sacra.
Efrem syreren forklarte på 300-tallet de to forente bokstavene med at tau viser til korset, mens rho viser til det greske ordet for «hjelp», Βoηθια, som har den numeriske verdien 100, den samme som rho. På denne måten uttrykker symbolet tanken om at korset frelser. De to bokstavene kan også bli funnet hver for seg som symboler på tidlige kristne ossuarier: Tau ble regnet som et symbol på frelse på grunn av koblingen som ble gjort mot tegnet som i Esekiel 9,4 blir tegnet i pannen på de frelste, eller på grunn av at formen på Mose hender i 2. mosebok 17,11 former en tau. Rho kan referere til Kristus som Messias da Abraham, lest som et symbol på Messias, fikk Isak etter et løfte fra Gud da han var hundre år, og hundre er tallverdien til rho.
Symbolet ble senere også sett som en variasjon over chi rho-symbolet, og spredte seg i Vest-Europa på 4- og 500-tallet.
Chi Rho blir lagd av å sette de to første (store) bokstavene chi og rho (ΧΡ) i det greske ordet «ΧΡΙΣΤΟΣ» (=Kristus) oppå hverandre på en måte som danner et monogram. Det var mye brukt i den tidlige kristendommen, og var symbolet til den romerske keiseren Konstantin I, som i vexillumet Labarum.
En tidlig form for monogram for Jesus, funnet i tidlige, kristne ossuarier i Palestina, ble dannet av å slå sammen de to første (store) bokstavene av de greske ordene for «Jesus» og «Kristus», iota (Ι) og chi (Χ), noe som gjør at monogrammet står for «Jesus Kristus». En mer komplisert forklaring ble gitt av Ireneus og Pakhomios den eldre: Siden den numeriske verdien til iota er ti og chi er den første bokstaven i ordet «kristus», (XPEIΣTOΣ), som har åtte bokstaver, regnet de seg fram til tallet 888 ((10*8)*10+80+8) som var et tall som allerede representerte Kristus da 888 er summen av bokstavene i navnet «Jesus», (IHΣΟΥΣ).
Et IHS-monogram består av bokstavene IHS – alternativt av IHC eller JHS. Disse tre latinske bokstavene er avledet fra de første tre bokstavene i den greske formen av navnet Jesus, iota-eta-sigma, eller.
Lys
I kristne gudstjenester blir det brukt lys i flere sammenhenger for å symbolisere Jesus. Det vil variere mellom de ulike konfesjonene hvor man finner lys i kirkerommet, men stort sett alle vil ha lys på alteret. Mange vil bruke lys i prosesjoner, som evangelieprosesjoner, i en eller flere lysglober og også andre steder i kirkerommet.
I lutherske kirker har gjerne alteret to lys. Dette kan ha ulike symbolske betydninger: Jesus som sann Gud og sant menneske eller Jesus som verdens lys både for jøder og ikke-jøder.
Lyset er et symbol for guddommen, og det blir i evangeliene knyttet opp til Jesus. Han sier blant annet at han er «verdens lys», og blir fremstilt med lysende klær og ansikt i tillegg til at han kaller disiplene sine for «verdens lys». I den nikenske trosbekjennelsen blir Jesus omtalt som «Gud av Gud, lys av lys».
I både protestantiske og katolske kirker er det vanlig med påskelys som tennes i forbindelse med feiringen av oppstandelsen på påskedag eller påskenatt. Dette lyset brenner i koret fram til Kristi himmelfartsdag, og blir deretter gjerne flyttet til døpefonten og fungerer som et dåpslys resten av året. Dette er en symbolikk som kommer fra 300-tallet, da man begynte å snakke om at langfredag var dagen da «solen gikk ned», mens den stod opp igjen på påskedag. Påskelyset symboliserer at lyset kom tilbake, altså at Jesus stod opp.
Dyr
Det vanligste dyresymbolet for Jesus er lammet. Dette er en bildebruk som har bibelske røtter tilbake til jødenes exodus-fortelling. Da jødene var i fangenskap i Egypt, sendte Gud en engel for å drepe de førstefødte i landet. Jødenes førstefødte skulle spares ved at de slaktet et lam og strøk blodet på dørstolpene i husene sine. Engelen gikk da forbi dette huset. «Offerlammet» som døde for at folket skulle leve, ble lest som et bilde på Jesus. I Johannesevangeliet og Johannes' åpenbaring finner man Jesus omtalt som «lammet». De eldste fremstillingene av Kristus som lam i kristen kunst, er fra Roma i det andre århundret, og da er han fremstilt som et offerlam. Senere kom fremstillingen av Jesus som det triumferende lammet, («Agnus Dei»)
VM i friidrett 2015 – 5 000 meter menn
Øvelsen 5000 meter herrer ved VM i friidrett 2015 ble avholdt på Beijings nasjonalstadion i Beijing 26. og 29. august.
Kristne symboler
Dyr
Det triumferende lammet ser alltid bakover og holder et flagg i det ene forbeinet. Dette flagget er et seiersbanner, og viser enten til seieren Jesus vant i påsken, eller til den endelige seieren lammet skal vinne, slik det står beskrevet i Åpenbaringen. Lammet ser bakover for å vise at Gud har omsorg for de som kommer etter, og vil at de skal følge ham. Dette symbolet blir mye brukt på liturgiske klær, nattverdsutstyr og liturgiske bøker.
VM i friidrett 2015 – 5 000 meter menn
Rekorder
Før mesterskapet var rekorder som følgende:
Kristne symboler
Dyr
I middelalderens Europa så man på pelikanen som særlig hengiven ovenfor sine barn, i den grad at man mente pelikanen gav barna blod fra sitt eget bryst som mat om det ikke var annen mat tilgjengelig. På grunn av dette ble pelikanen fra 1100-tallet et symbol for Jesu kjærlighet og for nattverden.
VM i friidrett 2015 – 5 000 meter menn
Innledende runde
De 5 første i hvert heat (Q), og de 5 beste tidene (q) går til finalen.
Kristne symboler
Dyr
Ørnen er et gammelt gudssymbol fra antikken, men de første kristne var skeptiske til å ta i bruk dette symbolet på grunn av den sterke tilknytningen det hadde til den romerske staten. Dette endret seg etter Konstantin, og ørnen ble et symbol for Jesus. Ørnens flukt ble sett på som et bilde på Jesu himmelfart, og fuglen i seg selv ble sett på som et symbol på Kristi seier over de onde maktene.
VM i friidrett 2015 – 5 000 meter menn
Finale
Finalen startet kl. 19.30
Kristne symboler
Dyr
I middelalderen ble også enhjørningen et symbol for Jesus. Den hadde ett horn, noe man brukte som symbol for at Gud og Jesus er ett og at Jesus er Guds enbårne sønn. Man så også hornet som et symbol på Guds allmakt.
Due
Duen er hyppig brukt som kristent symbol i den tidlige kirkekunsten. Ifølge Matteus 3,16 kom Den hellige ånd i form av en due ned over Jesus da han ble døpt. På grunn av dette ble duen symbol for Den hellige ånd og figurerer ofte i forbindelse med tidlige fremstillinger av dåp. Den symboliserer også den kristne sjelen, ikke den menneskelige sjelen i seg selv, men sjelen som Den hellige ånd bor i og da særlig når sjelen har blitt fri fra det fysiske slitet og har gått inn i herligheten. Et peristerium, eller «dåpsdue» ble mye brukt tidligere, og er fremdeles i bruk i ortodoks kristendom som dåpstabernakel.
Det finnes også gamle forklaringer på duen som et kristent symbol som viser til den som et symbol på Kristus. Ireneus påpeker på 100-tallet at tallet 801 både er summen av den numeriske verdien i ordet «due» på gresk (περιστερά) og summen av verdien av bokstavene alfa og omega som refererer til Kristus. I Bibelens fortelling om Noahs ark kommer en due til Noah etter flommen og gir ham en olivenkvist. Denne fortellingen fra Bibelen gjorde også at duen ble et fredssymbol.
Ild
Den kanskje mest kjente fortellingen om Den hellige ånd i Bibelen; fortellingen om hva som skjedde da disiplene fikk Den hellige ånd i pinsen i Jerusalem, forteller at Ånden kom ned over disiplene i form av ildtunger. Dette har derfor blitt et vanlig symbol i kirkekunsten, og også motivet med disiplene med ildtunger over hodene er et vanlig motiv. Bildet av ilden forteller mye om det man mener Den hellige ånd gjør: hjertet blir varmet og får kjærlighet, synden og egoismen blir brent vekk og ilden danner et motsvar til mørket.
Skip
Allerede i katakombene i oldkirken ble kirken symbolisert med et skip. Bildet er hentet fra fortellingen om Noahs ark i Første Mosebok, der de som ble reddet fra storflommen berget seg i et skip. Dette ble overført til de troende som blir frelst fra døden. Også disiplenes farefulle båtferd i Matteus 8 bygget opp under det samme bildet.
De troende blir tenkt å være med i «kirkeskipet» der de er trygge i en farefull verden og forventer å komme fram til havnen; Guds rike. Alle de troende sitter i den samme båten, og på den måten blir også skipet et symbol for kirkens fellesskap. Kirkefaderen Johannes Chrysostomos sa i et av sine skrifter dette om skipet som symbol.
Over hele Europa, men særlig på steder i nærheten av kysten, ble det etterhvert vanlig med «kirkeskip» eller «votivskip» som hang i kirken, vanligvis i den delen av kirkerommet som kalles «kirkeskip». Disse skipene ble særlig vanlige i Danmark, og derfra til områder som var under sterk dansk påvirkning, slik som Norge. Skipene kalles «votivskip» fordi mange av dem skal ha blitt gitt som votivgaver fra sjøfolk som hadde vært i havsnød.
Ulike kirkesamfunn
Flere kirkesamfunn har ulike symboler som benyttes for det eller viktige institusjoner, slik som Vatikanstatens flagg. Disse symbolene uttrykker oftest både sentrale felleskristne motiv samtidig som de er spesifikke for det enkelte kirkesamfunn.
Et av de mest kjente symbolene for et kirkesamfunn er lutherrosen. Dette var opprinnelig Martin Luthers personlige segl, men har utviklet seg til å bli et symbol for den evangelisk-lutherske kirke. Flere nasjonalkirker, som for eksempel Kinkikirken i Japan og Fiangonana Loterana Malagasy, den lutherske kirken på Madagaskar, bruker symbolet som sin logo. Korset i hjertet symboliserer troen på den korsfestede Jesus Kristus. Det røde hjertet viser til liv og kjærlighet, mens den hvite rosen representerer glede og fred. Blåfargen reflekterer himmelens herligheter og gullringen på evighet og uendelig rikdom.
Vatikanstatens flagg er ikke et symbol for hele Den katolske kirke, men er nasjonalflagget til Vatikanstaten, og med det et flagg som symboliserer kirken. Flagget har to hoveddeler; en hvit og en gul. I det hvite feltet er apostelen Peters krysslagte nøkler, en gul og en sølvhvit, bundet sammen med en rød snor, og under en pavelig treraders krone med to flagrende bånd.
Nøklene symboliserer nøklene til himmelriket. Nøklene har sammenheng med Matteusevangeliet 16,19, og disse ordene fra Jesus til Peter: «Jeg vil gi deg himmelrikets nøkler; det du binder på jorden, skal være bundet i himmelen, og det du løser på jorden, skal være løst i himmelen.»
En tolkning av Vatikanstatens nøkler er at den venstre gullnøkkelen symboliserer makten i himmelriket, mens den høyre sølvnøkkelen symboliserer makten på jorden.
Det anglikanske flagget brukes av den anglikanske kommunion som er fellesskapet av kirker som springer ut av den engelske kirken. Flagget er sentrert rundt et georgskors, noe som viser hvor kirkefellesskapet har sitt utspring. Rundt dette står det på gresk «sannheten skal gjøre dere fri», ord som er hentet fra Johannesevangeliet. Rundt dette igjen er kompassnålene som peker i de fire himmelretningene, noe som skal vise hvordan den anglikanske kirke har spredt seg til hele verden. I kompassets nord er en mitra, en «bispekrone», som viser den apostoliske suksesjonen som kirken står i.
Det ortodokse korset fungerer ofte som et symbol for de ortodokse kirkene, og kalles også «russisk kors», «gresk-russisk kors» eller «den russisk-ortodokse kirkes kors». Korset har en mindre tverrbjelke over tverrbjelken man finner i latinske kors og en skråstilt tverrbjelke mot bunnen av korset. Den øverste tverrbjelken viser skiltet som ble hengt over Jesus da han ble korsfestet. På dette skiltet stod det ifølge Bibelen «Iesus Nazarenus Rex Iudaeorum,» som er latin og betyr «Jesus fra Nasaret, jødenes konge». Dette blir oftest forkortet til akronymet INRI. Den nederste, skråstilte bjelken blir tolket enten som en vekt, der Jesus er den som «veier sjelene» og korsdøden det som bringer rettferdighet, eller som et symbol for apostelen Andreas som er Russlands skytshelgen. Andreas ble ifølge legenden korsfestet på en X-kors, noe den skråstilte bjelken skal minne om.
Metodistkirkens logo, «Cross and Flame», har i seg to sentrale kristne symboler, flammen og korset. Logoen ble tatt i bruk i 1968, da Metodistkirken og Evangelical United Brethren Church slo seg sammen. Logoen knytter kirken til Gud gjennom Kristus (korset) og Den hellige ånd (flammen). Den knytter også tråder til metodismens far, John Wesley, som følte Guds nærvær og at hjertet ble «underlig varmet». De to armene i den ene flammen kan også peke på at to kirker slo seg sammen.
Liturgiske farger
Bruk av ulike farger for å fremheve de ulike aspektene i kirkeåret og på ulike kirkelige festdager har lang tradisjon i kirken. Hvitt har hele tiden vært den dominerende fargen, men i middelalderen begynte man å bruke andre farger for å understreke ulike aspekter. Fra 1100-tallet ble det i vestkirken fastsatt regler for hvordan man skulle bruke de ulike fargene. Det er i særlig ulike deler av prestedrakten, som stola og messehagel og andre tekstiler i kirkerommet som antipendier, som endrer farge. Det er i hovedsak lik fargebruk i lutherske, anglikanske, enkelte andre protestantiske kirker samt katolske kirker. Den katolske kirke vedtok i 1570 at fiolett, rødt, hvitt, grønt og svart skulle være de liturgiske fargene, og de vestlige kirkene har siden stort sett fulgt dette. Ortodokse kirker har et noe annet fargevalg.
Fiolett brukes i advents-, og fastetiden, i begravelser og på enkelte spesielle dager der fokuset særlig er på håpet om oppstandelsen. Dette kommer av at fargen symboliserer forberedelse, bot og sorg