cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cyprididae
Gruppen har mer enn 1.000 ulike arter.
Nærmere taksonomisk plassering
Skillet mellom ordnene av muslingkreps er basert på morfologi snarere enn molekylær analyse, og det er mulig at muslingkreps-gruppen er parafyletisk og bør deles. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopa-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Taksonomien av muslingkreps er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: , men i hovedregelen WoRMS-databasen.
Belarus under EM i friidrett innendørs 2019
Belarus deltok under EM i friidrett innendørs 2019 fra 1. til 3. mars 2019 i Emirates Arena i Glasgow i Skottland og kom på delt 8. plass i medaljestatistikken.
EMF-aktivisme
EMF-aktivisme er aktivisme som retter seg mot uønsket påvirkning fra elektromagnetiske felt (EMF). Majoriteten av denne aktivismen retter seg mot elektromagnetiske felt som er under offisielle grenseverdier satt av nasjonale og internasjonale myndigheter, og konkret fokuseres det på mobiltelefoni, trådløse nettverk, smarte strømmålere o.l.
Argumentasjon
Motstand mot elektromagnetiske felt i hverdagen har et bredt spekter av argumenter. I den ene enden av skalaen finner man dem som mener at forskningen ikke entydig utelukker helsefare fra ikke-ioniserende stråling og som da henviser til «føre var»-prinsippet. Andre aktivister legger seg på en linje der man mener det er dokumentert helt konkrete negative effekter på liv og miljø, f.eks. ved å hevde at mobilstråling øker faren for hjernekreft. I den andre ytterkanten finner man konspirasjonsteoriene der elektromagnetisk stråling er en del av en skjult agenda for å bedrive tankekontroll på innbyggerne, redusere jordas befolkning eller gjøre folk syke slik at legemiddelindustrien skal tjene penger. I sistnevnte gruppe tror man gjerne på mange andre konspirasjonsteorier i tillegg, og man ser mye av de samme mekanismene bak.
Et utbredt argument er å sammenligne med fenomener der noe har vært i utstrakt anvendelse, men som senere har vist seg å ha betydelige negative helseeffekter, gjerne tilfeller hvor industrien har drevet lobbyvirksomhet for å få stanset motforestillinger fra forskere og myndigheter. Eksempler på dette er tobakksrøyking, asbest og «lykkepiller».
Påstått påvirkning
Blant de påståtte biologiske effektene på mennesker av ikke-ioniserende elektromagnetiske felt finner vi søvnvansker, hodesmerter, nedsatt fruktbarhet, medfødte misdannelser, kreft og kronisk utmattelse. Av effekter på miljø og dyreliv har det blitt hevdet at mobilstråling har skyld i biedød.
Tyske forskere lansert i 2014 en hypotese om at strøy fra elektriske apparater forstyrret et forsøk de skulle gjennomføre på trekkfuglers navigasjonsevne. Hypotesen har blitt forsket videre på og det er forsøkt å påvise hvilke signalstyrker og frekvenser som kan påvirke trekkfuglene, men det er foreløbig uklart i hvor stor grad stråling i friluft påvirker fuglene sammenlignet med den påvirkning man har observert i laboratorium.
Opphav
En rapport utarbeidet av den canadiske forbrukerorganisasjonen Bad Science Watch konkluderte med at mesteparten av aktivismen mot EMF ikke hadde støtte i vitenskapelig forskning, og at mange av de mest prominente aktivistene hadde økonomiske interesser i å spre irrasjonell frykt om slik stråling ved at de tilbød produkter eller behandling relatert til dette. Cindy Sage som var en av initiativtakerne til rapporten Bioinitiative Report har parallelt med EMF-aktivisme drevet et firma som tilbyr rådgiving om EMF. Også i Norge har man sett utstrakt sammenblanding av aktivisme og forretningsinteresser.
Man ser normalt en eskalering av aktivismen når det innføres ny teknologi, og denne avtar når teknologien har vært i bruk en periode.
Avisen The New York Times publiserte i mai 2019 en artikkel hvor det hevdes at det russiske propagandamediet RT America kjører en kampanje for å spre frykt for 5G-teknologien som et ledd i en russisk kampanje for å destabilisere vestlige demokratier.
Frykten for stråling har særlig fotfeste blant personer som sverger til alternativ behandling, og EMF-aktivismen er delvis også forankret i dette miljøet. I 2019 tok Norges Landsforbund av Homøopraktikere initiativ til et opprop mot helsevirkninger fra EMF.
Forskning
Det finnes enkeltstudier som peker i retning av at ikke-ioniserende stråling kan medføre helsefare, men det store bildet tilsier at det ikke er grunnlag til å konkludere med at denne type stråling er helseskadelig. Dette forklares gjerne med at forskere som avviser helsfare ved ikke-ioniserende stråling er «kjøpt og betat» av industrien, eller at det jukses med forskning.
En strategi som benyttes utstrakt er å henvise til enkeltstudier eller til rapporter som har et skinn av vitenskapelighet. Et eksempel på dette er en kommentarartikkel som Priyanka Bandara og David O. Carpenter fikk publisert i open access-tidsskriftet The Lancet Planetary Health i desember 2018. I meningsinnlegg i flere norske medier ble denne artikkelen fremstilt som om den var publisert i det anerkjente og fagfellevurderte medisinske tidsskriftet The Lancet. En av referansene i rapporten går til den østerrikske forskeren Hugo Rüdiger som har publisert forskningsresultater hvor det er konkludert at mobilstråling ødela DNA i menneskelige celler. Denne forskningen er senere trukket tilbake etter at en av de øvrige forskerne i Rüdigers team hadde innrømmet at datamaterialet som ble brukt i studiene var fabrikkert. I kommentarartikkelen hevder Bandara og Carpenter at det er gjort en gjennomgang av 2266 studier hvor 68 % konkluderte med at ikke-ioniserende stråling medførte helsefare. Studiene skal ha blitt gjennomgått av organisasjonen Oceania Radiofrequency Scientific Advisory Association som de hevder er vitenskapelig uavhengig, men begge artikkelforfatterne er tilknyttet denne organisasjonen.
Den svenske forskeren Lennart Hardell har lenge fremmet hypotesen om at ikke-ioniserende stråling medfører helsefare. Fire av hans studier ble sitert i den såkalte Interphone-studien, alle fire konkluderte med at mobilbruk ga økt risiko for hjernesvulst. Interphone-studien var en av hovedårsakene til at IARC klassifiserte ikke-ioniserende stråling som mulig kreftfremkallende. Interphone-studien har senere blitt kritisert for nettopp å inkludere Hardells studier. Hardells studier er basert på intervjuer med kreftpasienter, og andre forskere har påpekt at resultatene like gjerne kan være et resultat av hukommelsesbias.
Hardells landsmann Olle Johansson siteres også hyppig av EMF-aktivister, han har i mange år vært ansatt som dosent ved Karolinska Institutet, Sveriges ledende forskningsinstitusjon. I 2016 var han en av forfatterne av en rapport som konkluderte med helsefare av mobilstråling og trådløse nett, men denne ble trukket tilbake etter kort fordi det ble påpekt forskningsjuks. Johansson har blitt utsatt for kraftig kritikk fra forskerkollegaer for hypotesebaserte og spekulative konklusjoner i sine studier, og for å gå langt utenfor sitt kompetanseområde. Den norske antroposofen Trond Skaftnesmo tar i sin bok Folkefiender Johansson i forsvar, og hevder at han er blitt utsatt for en hekseprosess.
I 2007 ble det gitt ut en rapport av en gruppe forskere, denne ble kalt Bioinitiative Report og redaktørene for rapporten var Cindy Sage og David O. Carpenter. I tillegg har en rekke andre personer bidratt, blant disse er de seks svenskene Leif Salford, Michael Carlberg, Kjell Hansson, Lennart Hardell, Henrietta Nittby og Bertil R. Persson. Rapporten har blitt karakterisert som pseudovitenskapelig av ledende eksperter på fagområdet. Den ble utgitt på nytt i 2012 uten at kritikken mot den ble kommentert.
Konsekvenser
I flere land har frykt for helseskader av ikke-ioniserende stråling ført til politiske vedtak som begrenser utbredelse av elektronisk utstyr som avgir elektromagnetisk stråling uten at dette har støtte i vitenskapen. Et eksempel på dette er byen Haifa i Israel hvor politikere etter press fra foreldrerepresentanter ved fire skoler beordret at trådløst nettverk skulle erstattes med kablet nettverk grunnet usikkerhet om den elektromagnetiske strålingen kunne være helseskadelig. Vedtaket gjorde at tilsvarende krav ble fremmet ved skoler i andre israelske byer. Også i europeiske land har det blitt innført begrensninger på trådløse nett i skoler og barnehager.
Paradoksalt nok har en rekke tiltak initiert av aksjonister ført til høyere eksponering for stråling. Dersom trådløst nettverk bygges ned vil smarttelefoner i større grad måtte sende data over mobilnettet, og det krever langt høyere strålingseffekt for å kommunisere med en mobilantenne som står langt unna enn med et trådløst aksesspunkt i bygningen man befinner seg i. Likeledes har foreldreaksjoner ført til at mobilmaster har blitt flyttet bort fra skoler, og siden mobiltelefoner justerer sin signalstyrke etter hvor langt unna mobilmasten befinner seg, vil en slik flytting øke eksponeringen. Når 5G-teknologien rulles ut vil det føre til høyere tetthet av antenner, men hver av disse vil til gjengjeld dekke et langt mindre område slik at det kreves lavere effekt, noe som i praksis vil bety at den totale eksponeringen går ned og ikke opp.
En annen konsekvens av at det sirkulerer påstander om at ikke-ioniserende stråling kan utløse helseplager er at pasienter med symptomer og plager tilskriver disse til elektromagnetisk stråling, og dermed avskjæres fra korrekt diagnose og behandling. I Storbritannia tok en 15 år gammel jente selvmord i 2018 grunnet betydelig helseplager som foreldrene mente kom av el-overfølsomhet. I Norge har det vært flere tilfeller der elever har blitt holdt borte fra skolegang grunnet frykt for stråling fra elektronikk. I 2019 ble et foreldrepar anmeldt av Stavanger kommune for brudd på opplæringsloven etter at de holdt sitt barn borte fra skolen grunnet frykt for stråling fra nettbrett og trådløst nettverk.
Forskere har også pekt på at bekymringen som følger spredningen av irrasjonell frykt for elektromagnetisk stråling i seg selv er en trussel mot helsen.
Organisasjoner
Det finnes en lang rekke organisasjoner internasjonalt som har som agenda å bekjempe utbredelse av elektromagnetisk stråling. Noen av disse er:
Opprop fra forskere
Det er særlig to opprop aktivister henviser til, det ene er et opprop med generelle motforestillinger mot EMF, det andre et spesifikt opprop mot 5G-teknologi. Det er ca. 200 forskere som har signert hvert av disse oppropene, veldig mange av dem begge oppropene.
i 2015 ble det laget et felles opprop for anerkjennelse av diagnosene el-overfølsomhet og kjemisk miljøintoleranse.
Juridiske oppgjør
I italiensk høyesterett ble det i en 2012 dømt i favør av Innocente Marcolini som hadde utviklet hjernesvulst og som mente at dette var utløst av langvarig bruk av mobiltelefon og trådløs telefon. Marcolinis advokat hentet i retten inn uttalelser fra Angelo Gino Levis og Giuseppe Grasso, førstnevnte er oppført hos lobbyorganisasjonen EMF Alliance på listen over forskere som støtter organisasjonen. Dommen ble kraftig kritisert av italienske eksperter på fagområdet som blant annet påpekte at Levis og Grasso ikke hadde epidemiologisk kompetanse til å trekke slutningene de gjorde.
I 2019 gikk franske bønder til søksmål mot myndighetene fordi de mente at hundrevis av kyr hadde dødd grunnet elektromagnetisk stråling.
I 2021 gikk ni strømkunder til søksmål mot strømselskapet Elvia for retten til å få levert strøm uten automatisk strømmåler som de mente ga dem helseplager. Etter å ha tapt saken i Søndre Østfold tingrett ble saken anket videre til Borgarting lagmannsrett. Heller ikke her fikk de gehør for at strålingen kunne være helseskadelig, og tapte saken på alle punkter.
Aktivisme i Norge
Norge har vært et foregangsland når det gjelder å ta i bruk ny teknologi i befolkningen, og dette gjenspeiles i et høyt engasjement rundt potensielle helsefarer. Da mobiltelefoner ble allemannseie i 1990-årene kom det også rapporter om at mobilstrålingen kunne være helseskadelig.
I 1987 ga den norske legen Vilhelm Schjelderup ut boken Elektromagnetismen og livet der det ble hevdet at det under den kalde krigen foregikk et kappløp mellom USA og Sovjetunionen om å utvikle masseutryddelsevåpen basert på elektromagnetisk stråling, og at begge leirer visste at selv svak stråling var helseskadelig, men holdt dette skjult av taktiske årsaker. I boken refererer han hyppig til den amerikanske kirurgen Robert O. Becker som forsket på elektriske signaler innenfor biologien og som etter hvert ble en sentral person i den amerikanske EMF-aktivismen. Schjelderup mente også at parabolantenner avga helseskadelig stråling.
Norges Miljøvernforbund var tidlig på banen når det gjaldt å så tvil om sikkerheten ved mobilstråling. Forbundets fagansvarlig for dette feltet var Sissel Halmøy som parallelt drev sitt eget firma der hun tok betalt for måling og kartlegging av elektromagnetisk stråling i boliger og næringsbygg. I 2008 ble organisasjonens leder Kurt Oddekalv politianmeldt av teleselskapet MTU etter at han hadde ødelagt en av deres mobilmaster i Oslo. I 2010 ble han dømt for hærverk og måtte betale 39.000 kr i erstatning.
I 2010 ble organisasjonen Folkets Strålevern etablert med formål om å få gjennomslag for en kraftig innstramming av grenseverdier for elektromagnetisk stråling. I 2018 satte organisasjonen i gang en reklamekampanje der det ble hevdet en rekke negative helseeffekter av ikke-ioniserende stråling. Etter sterke reaksjoner gikk reklameleverandøren JCDecaux ut med en beklagelse av at kontrollen med annonsørens budskap hadde glippet, og trakk hele kampanjen. Daglig leder Sissel Halmøy i Folkets Strålevern mente det var vitenskapelig belegg for budskapet, og reklamen var finansiert med en pengegave fra en anonym støttespiller.
Bekymring for helserisiko slår gjerne rot i miljøer hvor det allerede er mistro til offisielle helseråd, f.eks. om vaksiner og alternativ behandling. Sigurd Nes er en av få norske leger som anerkjenner el-overfølsomhet som en reell lidelse, han er også en av stifterne av foreningen Foreningen for fritt vaksinevalg som er sterkt kritisk til vaksiner. Nes er antroposof og har tidligere fått kritikk for å behandle kreftpasienter med misteltein.
Beskyttelsesutstyr
Parallelt med frykten for stråling fra elektroniske apparater har det vokst frem et marked for løsninger som angivelig skal beskytte mot den farlige strålingen. Noen av disse kan reelt gi noe beskyttelse, f.eks. ved at de arrangeres som et Faraday-bur rundt kroppen. Andre løsninger er beregnet å skjerme signalene fra strålekilden, hvilket normalt vil medføre at apparatet tilsvarende justerer opp strålestyrken.
Da mobiltelefonen ble allemannseie i 1990-årene dukket det raskt opp produkter som skulle beskytte mot det som ble fryktet å være helsefarlig stråling. I 1997 ble produktet Phone Shield lansert i Norge, det var en liten hette som skulle tres over mobiltelefonen for derved å begrense strålingen. Samme år mente nordmannen Bjørn Jensen å ha funnet opp en brikke som han kalte RayAway og som angivelig skulle kanalisere strålingen bort fra kroppen. Fageksperter avviste at brikken kunne ha en slik effekt, men det var likevel mange som opplevde at de fikk færre plager når de brukte den.
Blant de mer fantasifulle løsningene finner vi små klistremerker som skal festes på mobiltelefonen og angivelig beskytte mot skadelig stråling. I 2013 fjernet NAV et produkt fra sine nettsider som angivelig skulle beskytte mot farlig stråling. Det finnes også klær som angivelig skal gi beskyttelse mot stråling.
I noen tilfeller gjøres det også tiltak på bygninger for å skjerme mot stråling, disse tiltakene kan være kostbare.
Medieoppmerksomhet
Veldig mye av EMF-aktivismen foregår på sosiale medier, men den presser seg også frem i regulære medier. En fallgruve da er at redaksjonene ikke klarer å skille mellom god og dårlig forskning. Et eksempel på dette er et forsøk som noen danske skoleelever gjennomførte, og derav konkluderte med at ikke-ioniserende stråling forhindret karser i å vokse. Dette ble slått stort opp i dagspressen uten at det ble påpekt helt åpenbare svakheter ved forsøket som gjorde konklusjonen upålitelig.
En annen fallgruve er falsk balanse som er en feil som gjøres i forsøket på å fremstå nøytral og fremstille en sak fra begge sider, mens man i praksis sammenligner vitenskap med pseudovitenskap og gir mottakeren et feilaktig inntrykk av at det er en reell debatt om hvilket utgangspunkt som er riktig. Resultatet av dette er at man skaper økt forvirring i stedet for å opplyse mottakeren.
I 2008 sendte NRK Brennpunkt dokumentaren «En strålende dag». Narrativet for dokumentaren var at ICNIRP som var retningsgivende for de norske grenseverdiene for ikke-ioniserende stråling var påvirket av organisasjonen IEEE, og at de tunge innslagene fra telekomindustrien og det amerikanske forsvaret i IEEE dermed brakte en interessekonflikt inn i vurderingen av grenseverdiene. Statens strålevern reagerte kraftig på vinklingen som de mente var egnet til å spre ubegrunnet engstelse.
Journalistfellesskapet Investigate Europe har kjørt et større prosjekt rundt innførselen av 5G-teknologi. Norsk representant i dette fellesskapet er journalist Ingeborg Eliassen i Stavanger Aftenblad. I artikkelserien gis motstanden mot EMF mye spalteplass, blant annet er det henvist til Lennart Hardell, mens både Folkets Strålevern og Einar Flydal har fått uttale seg kritisk om forskningen de norske grenseverdiene er basert på.
EHF-kritisk litteratur
Norsk
Svensk
Dansk
Engelsk
Tysk
Angela Gheorghiu
Angela Gheorghiu (født Angela Burlacu, 7. september 1965 i Adjud i Romania) er en rumensk operasangerinne.
Liv
Moren hennes var hjemmeværende husmor og faren var togfører. Hun begynte å ta sangtimer allerede i ung alder ved den lokale musikkskolen i hjembyen. 14 år gammel begynte hun på et musikkgymnasium i București, og etter artium studerte hun sang ved musikkhøyskolen i byen. Hun avsluttet studiet 23 år gammel med sin diplomforestilling som «Mimi» i Giacomo Puccinis La Bohème. Etter kommunismens sammenbrudd kunne hun forlate hjemlandet og ble engasjert ved Royal Opera House i London, hvor hun debuterte som «Zerlina» i Mozarts Don Giovanni. Hun ble raskt en av de mest berømte operasangerinner i Europa. I 1992 sang hun første gang i Wiener Staatsoper, så i Hamburg og i 1993 ved Metropolitan Opera i New York. Angela Gheorghiu har også spilt inn flere CD-er.
Mellom 1996 og 2013 var hun gift med den franske tenoren Roberto Alagna. Hun har også vært gift med ingeniøren Andrei Gheorghiu. Hun har adoptert datteren til sin søster, da søsteren og mannen hennes døde i en ulykke.
Even Thorkildsen Lande
Lande vokste opp i enkle kår på småbruket Åsen i Bygland. Som ungdom var han mye på arbeid i Telemark, som slåttekar om sommeren og som tømmerhogger og skipsbygger på vinteren. Han ble i 1788 gift med gardjenta Gyro Torsdatter Lande. Far hennes var ikke særlig glad for dette giftermålet, og det er bevart flere stev om hvordan Gyro trosset foreldrene i denne saken. Dette endret seg etter som Even Lande ble en velstående og vel ansett mann, og i 1806 fikk han overta Øvre Lande med kår til svigerforeldrene. Gården ligger øst for kirken, og har nå g.nr. 57/1.
På Eidsvoll var Lande med i Unionspartiet. Som bonde var han en aktiv forkjemper for odels- og åsetesretten. Stein Ørnhøi karakteriserer ham slik: ''Even Lande var sta og meningssterk, men hadde stor autoritet. Han var også kjent som lofthusmann og bar med seg en sterk skepsis mot embetsverket. Så når han endte som tilhenger av union var det neppe av lojalitet til sorenskriver Bryn eller de andre embetsmennene fra landsdelen. Snarere var det nok tømmermerker Lande som merket krig og blokade. Lande merket nemlig tømmeret for Kristiansands store tømmerhandler Ole Clausen Mørch. Og Mørch var valgt som representant nr. 2 fra Kristiansand.''
Norsk Folkemuseum har en stor ølbolle med brudefølge som er signert «ETL» (se foto) og en kiste som også skal være malt av Even Lande.
Even Thorkildsen Lande er gravlagt ved Årdal kirke i Grendi i Bygland. På kirkegården, tett ved riksvei 9 er det satt opp en bauta til minne om ham.
A Woman’s Past
A Woman's Past er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Frank Powell.
Handling
Den håpefulle forfatteren Jane Hawley, gir etter for de romantiske fremstøtene til Howard Sterling, en magasin-redaktør. Men når hun senere ble avvist av Sterling, velger hun å gifte seg med kaptein Wilson Stanley. Etter at Jane fødte Harrison, blir Wilson sendt til Filippinene for å vokte en koloni av spedalske. I økonomiske ruiner vender Sterling tilbake til Jane, men blir oppdaget i en omfavnelse av Wilsons far - som deretter forviser Jane fra Stanley-hjemmet.
Delfzijl
Delfzijl er en by og et byområde i kommunen Eemsdelta i den nordøstlige delen av Nederland, beliggende på den vestre elvebredden av Ems' utløp, ved grensen til Tyskland. Byen hadde 1. januar 2007 et innbyggerantall på 27 674.
De Havilland DH 94 Moth Minor
de Havilland DH 94 Moth Minor var et britisk sports- og treningsfly fra sist på 1930-årene bygget av De Havilland Aircraft Company ved Hatfield Aerodrome, England og Bankstown, Australia.
Herpetokultur
Herpetokultur er et fellesuttrykk for krypdyr- og amfibiebønder. Mange avler endemiske såvel som eksotiske krypdyr og amfibier i vivarier.
De Havilland DH 94 Moth Minor
Historie
Moth Minor som hadde sin jomfrutur den 22. juni 1937, var bygget for å ha de samme ytelser som DH 60 Moth, men ha behov for en mindre motor. Det hadde plass til to; instruktør og elev som satt i hver sin sittebrønn i det åpne skroget. Det skulle også være enklere å vedlikeholde, enn en to-dekker. Flyet var rimelig i anskaffelse og populært blant de mange flyklubber som etterhvert dukket opp i England. Ved utbruddet av andre verdenskrig var det blitt bygget 100 eksemplarer og de Havillands fabrikk i Hatfield ble pålagt å legge om til krigsproduksjon for RAF. Alt produksjonsutstyr, tegninger og ferdige komponenter ble skipet til de Havillands fabrikk i nær Sydney i Australia. Mer enn 40 fly ble deretter bygget i Australia.
Ved krigens utbrudd i 1939 ble alle Moth Minor i likhet med andre sivile fly rekviret av RAF. I 1945 ble de som ikke var gått tapt returnert til sine opprinnelige eiere, og flere av disse er restaurert som veteranfly.
Spesifikasjoner
Besetning = To, instruktør og elev
Trailer
Trailer (en: tilhenger) er et engelsk lånord (nyord) som er tatt inn i norsk, og kan referere til:
Miroslava Knapková
Miroslava Knapková (født 19. september 1980) er en tsjekkisk roer som spesialiserer seg i singelsculler. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull i singelsculler.
MF «Bømlo»
MF «Bømlo» kan vise til:
Liste over presidentene for Østerrikes Abgeordnetenhaus
Presidenten for Abgeordnetenhaus var leder for underhuset i Østerrikes Reichsrat under keiserriket.
Peter Ramage
Peter Iain Ramage (født 22. november 1983 i Whitley Bay) er en engelsk fotballspiller som for øyeblikket spiller for den indiske klubben Kerala Blasters. Han spilte i 2012-sesongen for Birmingham i Football League Championship etter å ha vært på utlån fra Queens Park Rangers FC. Han har tidligere spilt for Newcastle United og Crystal Palace. Han er en veldig fleksibel forsvarsspiller, som kan spille på venstreback, høyreback og som midtstopper.
Tidlig liv
Ramage vokste opp i Berwick-upon-Tweed i England, men flyttet til Newcastle da han var tolv år. Mens han gikk på Whitley Bay High School begynte han å spille for det lokale juniorlaget Cramlington Juniors. Det var her han for alvor fikk interesse for fotball. Da han var 13 år gammel, ble han en del av Newcastle United school of Excellence. I utgangspunktet var Ramage en angrepsspiller, men ble omplassert til forsvaret fordi det var for mange angripere i troppen.
Klubbkarriere
Han jobbet seg opp gradene, og var kaptein for reservelaget, før han fikk et gjennombrudd på førstelaget. 16. mars 2005 debuterte han i UEFA-cupens 1/8-finale 2. kamp mot Olympiakos, da han kom inn som innbytter.
Ikke lenge etter fikk han også debuten i ligaen. Den 24. april 2005 spilte han på Old Trafford da Newcastle tapte 2-1 mot Manchester United. Han fikk flere kamper denne sesongen grunnet skader på førstelagsspillere.
I 2005/06-sesongen ble han en gjenganger på laget da han spilte i 29 kamper. En skade på høyreback Stephen Carr, gav Ramage mange sjanser, og han gjorde sakene sine godt under både Graeme Souness og Glenn Roeder. Skottland-sjef Walter Smith fikk øynene opp for ham. Ramage har mulighet til å spille for både og.
Peter Ramage gikk fra Newcastle United til Queens Park Rangers i 2008, og har siden fått 21 kamper for klubben fra London. Etter å ha blitt frigitt av Crystal Palace sommeren 2015 skrev han i august samme år under på en kontrakt med den indiske klubben Kerala Blasters.
Giraffe Conservation Foundation
Giraffe Conservation Foundation (GCF) er en frivillig internasjonal vitenskapelig organisasjon som jobber for å bevare sjiraffdyras framtid. Organisasjonen er registrert i England og Wales (nr. 1129334) og ble etablert 7. april 2009. Den har ingen lønnede og baserer driften utelukkende på sponsorstøtte og gaver.
Politigrader i Østerrike
Politigrader i Østerrike er grader brukt av polititjenestemenn og politiembetsmenn i Bundespolizei (Østerrike) og av politijurister og politileger der er utenfor selve politietaten.
Polititjenestemenn
Den grunnleggende politiutdanningen er en to år lang utdanning ved Politihøgskolen (Sicherheitsakademie), herunder fem måneders praktikum, som fører til arbeid som Eingeteilte Beamte (polititjenestemann).
Analog ost
Disse ostene har kunnet markedsføres i Norge takket være at osteforskriften har hatt en åpning for bruk av betegnelsen ost også for margarinost.
Politigrader i Østerrike
Politiembetsmenn (politifaglig utdannede)
Utdanningen till Leitende Beamte (politiembetsmann) er siden 2006 en bachelorutdanning i politiledelse i samarbeid millom Politihøgskolen og Fachhochschule Wiener Neustadt. Adgangskrav er gjennomgått utdanning till ledende polititjenestemann.
Analog ost
Tidlige lanseringer
De første produktene som kom på markedet var pizzatopping, Arla Finello Pizzatop. Synnøve Finden markedsfører et blandingsprodukt. TINE leverer analog ost til storhusholdninger. Det ble kjent at restaurantkjeden Dolly Dimple's brukte analog ost på sine pizzaer . På nettsiden til Dolly Dimple's står det skrevet (aug. 2008) at «oste blandingen» er en blanding mellom ost og 13% planteoljer .
Politigrader i Østerrike
Politjurister
Politijurister er utdannede som jurister og har genomgått en innføringskurs for rettskyndige politiembetsmenn. En Polizeidirektor utøver politimyndighet i et politidistrikt (Bundespolizeidirektion). En Sicherheitsdirektor utøver politimyndighet i en delstat (Bundesland). Polizepräsidenten utøver politimyndighet i Wien. Generaldirektoren für die öffentliche Sicherheit tilsvarer politidirektøren som sjef for politidirektoratet (Generaldirektion für die öffentliche Sicherheit). Påtalemyndighet er imidlertid en spesiell myndighet, Staatsanwaltschaft, utenfor politiet.
Analog ost
Tidlige lanseringer
Disse unntaksproduktene har fått en del oppmerksomhet i media og flere forbrukere har sagt at de føler seg lurt når de får vite at pizzatopping ikke er ost og at «ost» ikke nødvendigvis er ost.
Politigrader i Østerrike
Politileger
Politileger er utdannede som leger og har genomgått en innføringskurs for legekyndige politiembetsmenn. Dette kurset omfatter innføring i strafferett, forvaltningsrett, trafikkrett/trafikkmedisin og grunnleggende kunnskap om retningslinjerne for politiets sanitetsvesen, herunder rettsmedisin, legeundersøkelser av politiarrestanter og yrkesmedisin.
Analog ost
Hjertego' ost
Mills lanserte i januar 2007 Vita hjertego’ ost med 97,7% fett fra raps- og solsikkeolje. Dette førte til at Landbruks- og matdepartementet tok initiativ til å fjerne unntaket for margarinost.
I april 2007 kom forskriftsendringen og unntaket for såkalt «margarinost» ble fjernet. Heretter vil produkter som betegnes som ost, være basert på melkeråvarer - og ikke på annet fett eller substitutter. Normalkravet i Norge, som i alle andre land som bruker «Codex Alimentarius», er nå at ost skal fremstilles av melk, fløte eller blandinger av dette samt ved delvis konsentrering av myse.
Mills måtte finne en ny og dekkende betegnelse for sitt produkt, og valget falt til slutt på «Gul».
Micrambyx
Micrambyx er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
MF «Melderskin»
MF «Melderskin» kan vise til:
Micrambyx
Utseende
Middelsstore, avlange, brunlige trebukker. Antennene er kraftige, noe lengre enn kroppen, leddene to til fire er gjerne tykke og ovale, ytre deler av antennen gjerne sagtakket. Pronotum er rundet, lengre enn bredt, dekkvingene jevnbrede, beina nokså spinkle.
Stadieveksling
Stadieveksling kan bli karakterisert som «konsonantismens motstykke til omlyd». Det prototypiske tilfellet har vi i tostavingsstammer, hvor en ustemt lukkelyd (p, t, k) initialt i den siste stavingen blir lukket av et suffiks, og som følge av det blir stemt (i prinsippet b, d, g, men i moderne finsk får vi  v, d, Ø). Dermed har vi i finsk tapa ‘vane’, katu ‘gate’, joki ‘elv’, som i genitiv, men det lukker stavingen med suffikset -n, og blir til tavan, kadun, joen. Dette er alle eksempler på kvalitativ stadieveksling.
Vi har også kvantitativ stadieveksling, kuppi ‘kopp’, hattu ‘hatt’, takki ‘frakk’ som i genitiv blir til kupin, hatun, takin. Stadieveksling i selkupisk minner sterkt om den finske, hvor en finner kätto ‘tarm’, genitiv kädön. Konsonanten i åpen stavelse blir kalt sterkt stadium, mens den i lukket stavelse blir kalt svakt stadium. I de moderne språk har stadievekslingen blitt til en morfologisk veksling. Vi kan også ha sterkt stadium i åpen stavelse og svakt stadium i lukket, som i finsk nominativ/genitiv liike / liikkeen ‘bevegelse’. Her har det tidligere vært en final lukkelyd, vi har hatt *liikeʔ / liikkeʔen, med sterkt stadium i åpen stavelse, som forventet, i dag er de fonologiske vilkårene endret, men stadievekslingen har likevel holdt seg uendra.
En forklaring, som både professor Karl Bernhard Wiklund og Lauri Posti har stilt seg bak, er at østersjøfinsk stadieveksling er et lån fra germansk, ei tilpasning av Verners lov til østersjøfinsk, som hevder at indoeuropeiske ustemte lukkelyder ble til ustemte frikativer, mens de ved trykkfall på den (ikkeinitiale) stavelse etter konsonanten, ble frikativen i stedet stemt. Den østersjøfinske varianten sier at hvis det kommer en lett (åpen) stavelse etter konsonanten, får den være ustemt, men viss det forekommer en tung (lukket) stavelse etter konsonanten, så blir den stemt.
Stadieveksling i samisk skiller seg fra den østersjøfinske. Her får vi ikke en svekkelse av ustemte konsonanter, men en forlengelse, eller til og med dissimilering av konsonanter i åpen stavelse. Et eksempel er Sápmi ‘Sameland’, som etymologisk er samme ord som finsk Häme ‘Tavastland’ og Suomi ‘Finland’, og som blir  til Sámi i genitiv. Her er -m- den opprinnelige konsonanten, og sterkt stadium har fått en initial -p-. I dette tilfellet kan det imidlertid ikke være Verners lov som står bak.
Cleng Peerson
Cleng Peerson (født Klein Pedersen Hesthammer 17. mai 1783 i Tysvær, død 16. desember 1865 i Norse, Texas) var stifinneren og pioneren for norsk utvandring til USA. Ifølge tradisjonen og forfattere som siterer hverandre, var Cleng født på gården Hesthammer i Tysvær kommune. I en artikkel fra 2000 viser Nils Olav Østrem at dette ikke var tilfelle. Han ble født på gården Lervig i samme kommune. Der har også flere synspunkter på om han var født i 1782 eller 1783. Etter en gjennomgang av førstehånds kildemateriale konkluderte Østrem med at fødselsåret var 1783, mens selve   fødselsdatoen ikke kunne dokumenteres.
På oppdrag fra en gruppe kvekere i Stavanger reiste han i 1821 til USA for å undersøke mulighetene for norsk emigrasjon dit. Han reiste sammen med sambygdingen Knut Olson Eide og brukte tre år på granskingsreisen. Han fant et passende sted nordvest i staten New York, nær Ontariosjøen.
Den 4. juli 1825 seilte sluppen «Restauration» fra Stavanger med 52 emigranter ombord. De ankom med en nyfødt 53. passasjer New York 9. oktober og reiste til området nær Kendall i Orleans County. I 1833 ble Peerson sendt lenger vest enn Kendall, New York for å finne land som var bedre enn det de hadde bosatt seg på høsten 1825. I Kendall klarte de norske emigrantene knapt å livnære seg selv. Det var hardt å dyrke jorden midt inne i en stor skog. Peerson fulgte hovedruten vestover til fots og på dampskip på de store sjøene. Han så på land i Illionois og Wisconsin, og til slutt kom han til at landet han hadde sett i La Salle County, Illinois, syntes å være det beste. Han dro tilbake til Kendall og fortalte om hva han hadde sett. I 1834 dro den første flokken sammen med ham til La Salle County. Jorden her var langt bedre enn i Kendall, og i løpet av et par år begynte de norske settlerne å skrive brev hjem om at nå gikk det dem mye bedre.
Gjennombruddet for utvandringen etter 1836
Den første utvandringen i 1825 var på mange måter en episode. Det var først i 1836/1837 at det kom fart i den organiserte utvandringen fra Nord Rogaland, Sunnhordland og Stavanger. Den norske kolonien i La Salle County utviklet seg raskt til å bli selve moderkolonien for norske utvandrere. I den kjedemigrasjon som utviklet seg, ble La Salle County et hovedsentrum. I minst et tiår framover var La Salle målet for slekt, venner og kjenninger av de som allerede hadde dratt ut. Utmattet etter ukers reiser til vanns og på land kom de til kjente i La Salle. Jordprisene i området steg raskt, og norske immigranter som ikke brakte større pengesummer med seg hadde ikke råd til å kjøpe land her. De som allerede var etablert, ga nykommerne råd om hvor de burde dra for å finne land for en billig penge, og hvor trusselen fra indianere ikke lenger var så stor. I 1837 ble Cleng igjen sendt ut for å finne nytt land for nybyggere. Denne gangen kom han tilbake med råd om å bosette seg i Shelby County i Missouri. Flere innvandrere fulgte ham dit. Men allerede etter første sesong var det klart at jorden her ikke var av særlig god kvalitet. De fleste nordmenn forlot Shelby-settlementet, og et flertall blant dem dro nordover og bosatte seg i Lee County, i sørøstre delen av Iowa, ikke så langt fra Mississippi-elven.
Fra 1850 bodde han i Texas, først i Dallas County og fra 1854 i Bosque County, hvor han døde.
Stifinneren og veiviseren Cleng Peerson
Den klassiske artikkelen om Cleng Peerson ble skrevet av Theodore C. Blegen i 1921 i Mississippi Valley Historical Review. Det var Cleng Peerson som var veiviseren for de første organiserte norske utvandrere som bosatte seg på amerikansk jord, hevder Blegen. Gjennom årenes løp har mange merkelapper blitt festet til personen Cleng Peerson - så som emigrasjonens far, stifinneren, præriens Peer Gynt. Det rår større tvil om hans rolle i norsk emigrasjon på hans eldre dager. De fleste historikere er enige om at han aldri var særlig glad i hardt arbeid fra morgen til kveld. Han likte bedre å være i fortellerens rolle i en gyngestol på trammen etter et godt kveldsmåltid i skumringstimen. Ikke alle har hatt et positivt syn på hans personlighet. Han har også blitt karakterisert som en vagabond og en kjeltring. Svært få har noen gang hevdet at han utnyttet eller tok penger for sine tjenester fra sine landsmenn, slik det var vanlig at emigrasjonsagenter gjorde. Det finnes en rekke eksempler på at han gladelig gikk til fots flere hundre kilometer for å registrere naboers jordkrav på nærmeste jordregisteringskontor. I Bosque County, Texas, i slutten av 1850-årene, gikk han flere ganger til fots fra Bosque County til hovedstaden Austin for å registrere jord for naboer.
Religiøse erfaringer
Cleng Peerson var selv aldri kveker, men han hadde stor sympati for kvekerne og deres lære. I årene før han dro fra Norge i 1821 var han ikke i opposisjon til Den norske kirken, men han hadde heller ingen stor interesse for statens religion. I årene i Kendall bodde både Cleng Peerson og de andre utvandrerne i nordvestlige New York midt oppe i et område sterkt preget av nye religiøse strømninger. En rekke sekter som i dag samler tusenvis og titusenvis av mennesker, ble opprettet i den perioden nordmennene bodde der. Flere blant "sloopperne", dvs. de som reiste over med "Restauration" og deres barn, ble aktive mormonere. Mest kjent er Gudmund Haukaas, som i 1848 var klar til å innta en ledende rolle i Utah, men som døde i koleraepidemien samme år.
Cleng Peerson gikk i 1847 inn i den chiliastiske og sosialistiske svenske sekten til Eric Jansson, jansonistene. Her gjaldt felleseie som prinsipp, og alle som gikk inn som medlemmer måtte gi alt de eide til sekten. Menn bodde i ett hus, kvinner i et annet, selv om de var gift med hverandre. Medlemmene i Jansson-sekten ble hardt rammet av koleraen fra midten av juli til midten av september 1849 og mange døde, deriblant Eric Janssons kone. Også Cleng Peerson og hans langt yngre kone Maria Dahlgren ble rammet av koleraen. Hun døde, men Cleng overlevde. Koleraepidemien markerte på mange måter sammenbruddet for Jansson koloni i Bishop's Hill, illinois. Blant de overlevende var det mange som forlot sekten høsten 1849. Ingen av dem fikk med seg ut igjen pengene de hadde skutt inn da de kom, heller ikke Cleng Peerson.
Fra 1850 og til hans død har mange ment at han var fritenker. De nordmenn han bodde sammen med i de siste femten årene av sitt liv i Texas, var heller ikke spesielt interessert i religion. Det gikk over 20 år fra de første nordmenn bosatte seg i Bosque County og til de bygde sin første kirke.
Til Texas
De siste 15 årene av sitt liv var Cleng Peerson en varm talsmann for Texas. Etter å ha bodd hos venner i Fox River noen uker, bestemte Cleng Peerson seg for å dra til Texas for å se om han nok en gang i livet kunne finne godt land til jordhungrige norske immigranter.
Han var gift 2 ganger, først i 1807 med den mer enn 30 år eldre Ane Cathrine Sælinger, deretter i 1848 med den 26 år yngre Maria Dahlgren.
Han ble avbildet på et norsk frimerke i 1975, ved 150-årsjubileet for utvandringen.
Cleng Peerson er hedret med Cleng Peersons vei i Vålandsskråningen i Hillevåg bydel i Stavanger.
Piggknoppsivbukk
Piggknoppsivbukk (Donacia sparganii) er en bille i gruppen sivbukker og tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er registrert i Norge.
Utseende
Piggknoppsivbukk er mellom 7-8 mm lang. Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Den er metallisk farget i en mørk farge. Bakkroppen smalner bakover. Hodet er fremover-rettet. Beina er forholdsvis lange.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.
Piggknoppsivbukk tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Ivan Đurđević
Ivan Đurđević (født 5. februar 1977 i Beograd) er en serbisk fotballspiller.
Julius J. Epstein
Julius J. Epstein (født 22. august 1909, New York, død 30. desember 2000, Los Angeles, California) var en amerikansk manusforfatter som hadde en lang karriere, mest kjent for tilpasningen – i samarbeid med sin tvillingbror Philip og flere – av stykket Everybody Comes to Rick's til manuskriptet til den kjente filmen Casablanca (1942). Denne vant de en Oscar for beste filmatisering for.
Etter hans brors død i 1952 fortsatte han å skrive filmmanus. Noe som gav han to Oscar-nominasjoner til. Hans filmografi inkluderer manuskriptet til Four Daughters (1938), The Bride Came C.O.D. (1941), Mannen som kom til middag (1942), Mr. Skeffington (1944), The Tender Trap (1955), Light in the Piazza (1962), Send Me No Flowers (1964), Pete 'n' Tillie (1972), og Reuben, Reuben (1983).
A Woman’s Resurrection
A Woman's Resurrection er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av J. Gordon Edwards.
Handling
Den russiske adelsmannen Nekhludoff har blitt oppnevnt som jury medlem i en straffesak. Han oppdager at den unge kvinnen som står tiltalt i rettssaken, Katusha, er en kvinne som han en gang forførte og deretter forlot.
Adelsmannen føler seg derfor ansvarlig for at kvinnen begynte med kriminalitet, og ønsker å hjelpe Katusha, før det er for sent.
Pleasant Ridge
Pleasant Ridge er en by i Oakland County i den amerikanske delstaten Michigan. Byen er velstående og preget av hagevillastrøk. Det som finnes av butikker finnes på en liten strekke langs Woodward Avenue. Detroit Zoo ligger nord for byen rett over Interstate 696 i Royal Oak. Barneskolen i byen ble i 2007 kåret til Michigans beste barneskole.
Solikamsk
Solikamsk (russisk: Солика́мск) er en by i Perm kraj i Russland. Den ligger rundt 190 km nord for Perm og 25 km nord for nabobyen Berezniki. Solikamsk er den tredje største byen i Perm kraj, med innbyggertall: 102 531 (folketelling 2002), 110 098 (folketelling 1989).
Den ble grunnlagt i 1430. Bynavnet er avledet av de russiske ordene sol (соль) – salt, og Kama (Кама) – elva som renner gjennom byen.
Byen er kjent for sin saltproduksjon, spesielt natriumklorid, som brukes som gjødsel. Over 11 000 mennesker arbeider innen utvinning av salt, 3 000 i underjordiske gruver og 7 000 over bakken. Byen har et eget museum som er dedikert til å forklare og belyse alle stadier i saltutvinning og raffinering, og næringens historie i byen.
I Sovjet-tiden lå det en gulag-arbeidsleir ved byen. Den er nå stengt, men brukes som et museum.
Danger*Gang
Danger*Gang (japansk ) er et visual kei-band fra Japan. Litt i strid med det vanlige, består Danger*Gang av kvinner. Bandets medlemmer er Waka (vokal), Hiko (gitar), Thera (bass) og Rei (trommer).
Karat
Karat har flere betydninger:
Linse (plante)
Linse (Lens culinaris) er en plante i erteblomstfamilien med spiselige frø.
Fie Udby Erichsen
Fie Udby Erichsen (født 23. april 1985) er en dansk roer som spesialiserer seg i singelsculler. Hun representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der hun tok sølv i singelsculler.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 8 i toer uten styrmann.
Nitra (region)
Nitra (slovakisk Nitriansky kraj) er en av Slovakias åtte administrative regioner, og ligger vest i landet. Regionen har et areal på 6 343 km² og en befolkning på 689 867 innbyggere (2011). Regionens hovedstad er Nitra og består av sju distrikt (okresy).
Notographus
Utseende
Nokså små, fløyelsaktig svarte praktbiller med buede furer på pronotum og dekkvinger. Antennene er korte og tynne. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede, avrundede bak.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Eulepidoptera
Eulepidoptera er en monofyletisk gruppe av sommerfugler som omfatter de aller fleste av denne ordenens arter. Eulepidoptera tilsvarer gruppen Heteroneura bortsett fra overfamilien Nepticuloidea, og deles i fem hovedgrupper. de aller fleste artene tilhører den store gruppen Ditrysia, som kjennetegnes ved at hunnene har to kjønnsåpninger, en for paring og en for egglegging. Videre omfatter gruppen Incurvarioidea flere forskjellige familier, mens Palaephatoidea bare omfatter en familie, Palaephatidae. Slekten Andesiana (Andesianoidea) og familien Tischeriidae (Tischerioidea) utgjør overfamilier for seg selv.
Liste over sørkoreanske filmer fra 1979
Liste over sørkoreanske filmer fra 1979 er en kronologisk liste over filmer som ble lansert i Sør-Korea i 1979.
Brass Target – Jakten på nazigullet
Brass Target – Jakten på nazigullet (originaltittel: Brass Target) er en amerikansk thriller og mysteriefilm fra 1978 regissert av John Hough. Filmen er lagt til Tyskland like etter andre verdenskrig og handler om jakten på en stor gullbeholdning som blir stjålet av korrupte amerikanske offiserer. General Patton blir selv involvert i etterforskningen. De ledende rollene spilles av John Cassavetes, Sophia Loren, George Kennedy, Robert Vaughn, Patrick McGoohan og Max von Sydow. Filmen er basert på Frederick Nolans roman The Oshawa Project (1973) som legger som premiss at general George S. Pattons dødsfall i virkeligheten var et omhyggelig planlagt snikmord og at han ble drept av en gruppe som jaktet på en gullbeholdning skjult av nazistene.
Handling
Like etter andre verdenskrig gjennomfører en korrupt gruppe amerikanske offiserer et raid mot et jernbanetog i det okkuperte Tyskland. De kommer seg unna med gull til en verdi av 250 millioner dollar som nazistene gjemte unna mot slutten av krigen. Ranet oppfattes som et nederlag for General Patton og han involverer seg derfor personlig for å få gullet tilbake. Major Joe De Lucca blir satt på saken og han får uventet hjelp fra Maria, en kvinne han hadde et forhold til i starten av krigen. Det blir gjort forsøk på å rydde ham av veien, men det lykkes ikke. Han kommer stadig nærmere de skyldige og sannheten om det store gullranet. En profesjonell leiemorder blir satt inn for å drepe både ham og Patton.
Argentum Fondsinvesteringer
Argentum Fondsinvesteringer AS er et norsk kapitalforvaltningsselskap. Selskapet er eid av den norske stat gjennom Nærings- og handelsdepartementet. Foretakets formål er å forvalte statens investeringer i aktive eierfond (private equity). Selskapet drives på forretningsmessig grunnlag. Selskapet er en av de ledende investorene i nordiske private equity fond og har delvis fått æren for utviklingen av den norske equity bransjen. Selskapet investerer i både venturefond og oppkjøpsfond.
Egenkapitalen i Argentum var ved utgangen av 2012 på ca. 7 milliarder kroner. Selskapet har 24 ansatte (2018), og virksomhet i Oslo og Bergen.
Datterselskapet Argentum Secondary AS investerer i annenhåndsmarkedet for aktive eierfond i Norden.
Samuel Robbins Brown
Samuel Robbins Brown (født 16. juni 1810 i Connecticut i USA, død 20. juni 1880 i Stockbridge i Massachusetts) var en av de første protestantiske misjonærer i Kina og Japan. Han virket for The Reformed Church of America.
Ilyocyprididae
Ilyocyprididae er en av seks familier i overfamilie Cypridoidea innenfor underorden Cypridocopina (orden Podocopida) av muslingkreps, som er små krepsdyr. Gruppen har en tilordnet slekt (per 2017) som er lite beskrevet.