cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sergej Kisljak
Biografi
I 1973 avsluttet Kisljak et studium ved Moskvas fysikalske ingeniørinstitutt, og i 1977 et studium ved Akademiet for Sovjetunionens utenrikshandel. Samme år begynte han i det sovjetiske utenriksministerium.
Jacob Ulfeldt (1535–1593)
Bakgrunn
Jakob Ulfeldt studerte i utlandet - I sin ungdom oppholdt Jacob Ulfeldt seg tolv år utenlands, med reiser blant annet i Konstantinopel, Palestina og Egypt - og trådte, etter å have tjent ved hoffet som hoffsinde 1556–62, inn i statstjenesten. I 1563 fikk han Hundslund kloster i pant, og under Den nordiske Syvårskrigen gjorde han tjeneste dels ved flåten, dels som krigskommissær ved hæren.
Sergej Kisljak
Biografi
I 1981 ble Kisljak annensekretær ved Sovjetunionens FN-delegasjon i New York. I 1985 ble han førstesekretær og flyttet til den sovjetiske ambassade i Washington D.C.
Jacob Ulfeldt (1535–1593)
Rigsrådet
I 1566 ble han medlem av riksrådet, men sattes snart igjen ut av dette, uten at man riktig han funnet ut grunnen til dette. I 1570 ble han imidlertid opptatt i rådet på nytt, endog i rang på sin tidligere aldersplass, og fikk året efter Dalum kloster og Sankt Knuds kloster i Odense i pant. Han ble meget benyttet ved forskjellige møter og i diplomatiske sendeferder.
Sergej Kisljak
Biografi
Fra 1989 til 1991 var Kisljak stedfortredende direktør for avdelingen for internasjonale organisasjoner i det sovjetiske utenriksministerium. Deretter var han i to år stedfortredende direktør for avdelingen for internasjonalt vitenskapelig og teknisk samarbeid i det russiske utenriksministerium, til han i 1993 ble utnevnt til direktør for samme avdeling. I 1995 ble Kisljak direktør for avdelingen for sikkerhet og nedrustning i det russiske utenriksministerium.
Jacob Ulfeldt (1535–1593)
Den moskovittiske sendelse
En av disse diplomatiske sendeferder ble i høy grad skjebnesvanger for ham. I 1578 ble det sendt et følge med Ulfeldt som sjef til Russland for å slutte en evig fred med den russiske keiser Ivan VI Vasiljevitsj. Gesandtene ble behandlet med stor hensynsløshet av keiseren, nesten som fanger. For ikke å bli holdt tilbake i Rudsland og for å forhindre at dette rike straks begynte krig, gikk Ulfeldt til sist ut over sin instruks og sluttet en fred på 15 år på adskillig ugunstigere vilkår enn instruksen gav ham rett til.
Sergej Kisljak
Biografi
I 1998 ble han utnevnt til russisk ambassadør i Belgia og bosatte seg i Brussel. Samtidig var han akkreditert som Russlands permanente representant ved NATO. .
Jacob Ulfeldt (1535–1593)
Den moskovittiske sendelse
Ved sin tilbakekomst nyytåret 1579 ble Ulfeldt mottatt meget nådig av kongen, men da denne siden undersøkte traktaten nøyere, ble han rasende på Ulfeldt og nektet å ratifisere. Ulfeldt søkte hjelp hos sin gode venn, den innflytelsesrike stattholder i hertugdømmene Henrik Rantzau, som også skrev til kongen for ham, men det hjalp ikke.
I unåde
Ulfeldt ble stevnet til å møte for riksrådet den 13. juli, og resultatet ble at han formedelst sin overskridelse av instruksen skulle utstøtes av riksrådet og miste sine len, uaktet av at han henviste til at kongen alldeles ikke trengte å ratifisere traktaten, idet Ulfeldt med vilje hadde unnlatt forskjellige formaliteter.
Sergej Kisljak
Biografi
Den 26. juli 2008 ble Kisljak utnevnt av den russiske president Dmitrij Medvedev til ambassadør i USA.
Jacob Ulfeldt (1535–1593)
I unåde
Etter den tid levde Ulfeldt på sine gods, vesentlig beskjeftiget med litterære sysler. Han hadde straks etter sin hjemkomst begynt å utarbeide en beskrivelse over reisen til Russland (den utkom i Frankfurt i 1608 på latin), og senere skrev han en kortfattet fremstilling av Danmarks rikes historie 1333–1559 (Compendium historiæ regum Daniæ 1333–1559).
Etter kong Frederik IIs død gjorde han et forsøk på å få opreisning for den krenkelse han hadde lidt. På et møte i Roskilde Domkirke i anledning av en omtaksasjon av Rostjenesten trådte han frem i domkirken og utbad seg først en enesamtale med regjeringsrådgiverne som var til stede, men fremsatte deretter, innen han fikk den, noen heftige anklager mot Frederik II. Kansleren Niels Kaas lovet å overveie saken og mottok det forsvarsskrift Ulfeldt hadde med seg, men denne fikk kort etter på Ringsted Landsting gjennom en av rigskansler Arild Hvitfeld opplest erklæring fra regjeringsrådgiverne en skarp advarsel mot å offentliggøre forsvarsskriftet, da det inneholdt fornærmelser mot den avdøde konge og riksrådet. Ulfeldt erklærte så at han kun hadde villet forsvare seg selv, ikke angripe noen, og saken endte med det.
Grue prestegjeld
Grue prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Solør prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Grue kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Grue kirke.
Jacob Ulfeldt (1535–1593)
I unåde
Ulfeldts sønner med Birgitte Brockenhuus gjorde også karriere, hvorav Mogens Ulfeldt ble riksadmiral i 1610, Jakob Ulfeldt riksråd i 1607 og rikskansler i 1609.
Grue prestegjeld
Historikk
Grǫfu sókn á Sóleyjum (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet.
Retelytron
Retelytron er en slekt av utdødde, primitive biller.
Grue prestegjeld
Historikk
Ved kgl. res. 4.8.1863 med virkning fra 13.12.1863 ble Brandval sokn utskilt fra Grue prestegjeld som Brandval prestegjeld.
Retelytron
Utseende
Retelytron var middelsstore (dekkvingens lemgde 6,5 millimeter). Slekten er beskrevet ut fra et ufullstendig fossil med dekkvingene og det meste av pronotum bevart, dette viser at kroppsformen var gabske avlang. Dekkvingene hadde et fint nettmønster..
Historie
Slekten er kjent fra tidlig perm, mellom 299 og 295 millioner år før nåtid, fra lokaliteter i den Tsjekkiske republikken.
Grue prestegjeld
Historikk
Grue prestegjeld og dets sogn er nå en del av Grue kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.
Elverum prestegjeld
Elverum prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Sør-Østerdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Elverum kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Elverum kirke.
Historikk
Alfareimr sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet.
Idre og Särna hørte til Elverum prestegjeld inntil 22.3.1644, men de to bygdene ble først formelt svenske ved grensetraktaten av 2.10.1751. Ved reskript 28.6.1780 ble Trysil anneks fraskilt Elverum prestegjeld og opprettet som Tryssild prestegjeld.
Elverum prestegjeld dannet grunnlaget for Elverum formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
Elverum prestegjeld og dets sogn er nå en del av Elverum kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.
Mesoplanodes
Mesoplanodes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Thailand.
Årets utøver
Årets utøver er en pris som deles ut årlig av Norsk Komponistforening. Prisen kan gis til en utøver eller et ensemble på høyt profesjonelt nivå, som har gjort en særlig innsats for norsk samtidsmusikk det siste året, eller over en lengre periode. Mottageren får en pengegave på totalt kr 100 000 til nye konserter eller aktiviteter som fremmer norske nålevende komponister. «Årets utøver» innstilles av Musikkfaglig utvalg. Dersom utvalget mener at det ikke finnes noen egnet kandidat, kan de anbefale at prisen ikke blir utdelt.
Kortbane-VM i svømming 2021 – 200 meter fri kvinner
200 meter fri for kvinner under Kortbane-VM i svømming 2021 fant sted 16. desember 2021 i Etihad Arena.
Jens Keukeleire
Jens Keukeleire (født 23. november 1988 i Brugge) er en belgisk landeveissyklist. Han sykler for UCI WorldTourlaget EF Education First.
Kortbane-VM i svømming 2021 – 200 meter fri kvinner
Forsøksheat
Forsøksheatene startet kl. 10:06.
Finale
Finalen ble avholdt kl. 18:09.
Liste over ordførere i Sandefjord
Liste over ordførere i Sandefjord. Sandefjord fikk kjøpstadsrettigheter i 1845 og fikk innlemmet Sandar kommune i 1968. I 2017 ble også Stokke (unntatt Vear) og Andebu kommuner innlemmet i Sandefjord kommune.
Sander Eitrem
Sander Eitrem (født 12. februar 2002) er en norsk skøyteløper.
I februar 2022 deltok han i VM på skøyter i Vikingskipet på Hamar, der han kom på 5.-plass sammenlagt.
Eitrem tok sølv sammenlagt i EM på skøyter 2023 i Vikingskipet på Hamar hvor han vant både 1 500 meter og 5 000 meter.
Personlige rekorder
Oppdatert per 8. januar 2023.
Han er per 8. januar 2023 på 22.-plass på adelskalenderen med 147,366 poeng.
Rubén Rosquete
Rubén Rosquete Abreu (født 17. august 1989 i Icod de los Vinos på Tenerife i Spania) er en spansk fotballspiller som spiller for Fyllingsdalen.
Rosquete startet karrieren i Tenerife. Han var i 2010 og 2011 utlånt til Murcia, som spilte i spansk tredje divisjon. I august 2012 valgte Rosquete å gå til norsk fotball og Fyllingsdalen. Samtidig som Rosquete signerte for klubben kom også spanske Juanma til klubben.
Guttersrud holdeplass
En dramatisk hendelse utspant seg på Guttersrud den 29. september 1944. Et alliert fly angrep lokaltoget på vei fra Lillestrøm til Sørumsand. En sivil person ble drept, og et ukjent antall skadet. Hendelsen er nedskrevet etter intervju med to som opplevde det.
Egeberg (slekt fra Sjælland)
Egeberg er en norsk slekt som stammer fra Hans Kobberø, som var degn i landsbyen Egeberg på Sjælland. Han var far til Westi Egeberg (1697–1778), prest i Lysabild sogn på Als. Han var igjen far til sogneprest i Lysabild Martin Egeberg (1718–1780), som var far til Westye Egeberg (1770–1830), som slo seg ned i Christiania i 1786 og fikk borgerskap der i 1800. Westye Egeberg grunnla trelastfirmaet Westye Egeberg & Co. og bygget opp en stor formue. Firmaet ble drevet fra 1800 til krakket i 1929, da selskapet solgte unna det meste av eiendommer, skoger og bedrifter det eide.
Westye Egeberg var gift med Anna Sophie Muus (1775–1862) og var far til sorenskriver i Aker Johan Henrik Egeberg (1804–1894), som eide Grefsheim på Nes, nå i Ringsaker, Westye Martinus Egeberg (1805–1898), kirurg Christian August Egeberg (1809–1874), rittmester Peder Cappelen Egeberg (1810–1874) og komponisten Fredrikke Sophie Egeberg (1815–61). Christian August Egeberg var far til livmedikus Theodor Christian Egeberg (1847–1915).
Peder Cappelen Egebergs etterkommere
Rittmester Peder Cappelen Egeberg (1810–1874) ble gift i 1837 med Hanna Vilhelmine (Wilhelmine) Scheel (1813-1874), og deres sønner var Ferdinand Julian Egeberg (1842–1921), som innstiftet Egebergs ærespris, og industrimannen Einar Westye Egeberg (1851–1940). Ferdinand og Einar gikk sammen inn i familiefirmaet Westye Egeberg ved farens død i 1874.
Einar Westye Egeberg ble en av Norges fremste industrimenn og bygget bl.a. Egebergslottet. Han var gift med Birgitte (Halvordine) Schou, datter av Halvor Schou, og deres datter Hermine Egeberg (1881–1974) var gift med hoffsjef Peder Anker Wedel-Jarlsberg (1875–1954), med etterkommere i familiene Wedel-Jarlsberg, Fossum, Anker og Paus. Einar Westye Egeberg var videre far til sønnen Einar Westye Egeberg jr. (1883–1946), hvis datter Agnes var gift med Hans Christian Henriksen.
Polen under Paralympiske vinterleker 1976
Polen deltok med sju deltakere i Paralympiske vinterleker 1976 i Örnsköldsvik, Sverige. Troppen tok ingen medaljer. Dette var første gang Polen deltok under de paralympiske vinterleker.
Sylvacoleodes
Sylvacoleodes er en slekt av utdødde, primitive biller.
Utseende
Sylvacoleodes var middelsstore (ca.13 millimeter), avlange biller.
Historie
Slekten er kjent fra perm, mellom 279 og 272 millioner år før nåtid, fra lokaliteter i Russland.
Sylvacoleus
Sylvacoleus er en slekt av utdødde, primitive biller.
Pisserenden
Pisserenden, også kalt Latinerkvarteret, er den folkelige betegnelsen for det gamle Nørre Kvarter i det indre København, tett på Strøget.
Sylvacoleus
Utseende
Sylvacoleus var middelsstore (ca.10-13 millimeter), avlange biller, kan overflatisk ha minnet om enkelte praktbiller i dag. Dekkvingene hadde nettaktig skulptur. Dekkvingene var tilspisset bak.
Pisserenden
Kvarteret avgrenses av Nørre Voldgade, Vestergade og Vester Voldgade og gjennomskjæres av de fem stredene Larsbjørnsstræde, Larslejsstræde, Sankt Peders Stræde, Studiestræde og Teglgårdsstræde.
Sylvacoleus
Historie
Slekten er kjent fra perm, mellom 279 og 272 millioner år før nåtid, fra lokaliteter i Russland.
Pisserenden
Navnet
Områdets navn stammer fra stanken etter dyreholdet som ble holdt inne i husene. Før skjenkeloven av 1912, lå her en rekke gjestgiverier med navn som Vinkanden, Rosen og Dannebrog. Her var en smeltedigel av drukkenskap, vold og prostitusjon.
På 1960-tallet ble området et tilholdssted for forfattere, kunstnere og andre kreative mennesker som hadde bruk for billige boliger. På 1970-tallet flyttet bohemene inn og åpnet forretninger, mens punkerne på 1980-tallet samlet seg på Gammeltorv.
I dag har området dyre leiligheter og samlingssted for trendy og smarte kunstnere og wannabees. Hver sensommer er det gatefest i Pisserenden med gatemarked, utendørsservering av mat og drikke med DJer og livemusikk.
I området finner man blant annet:
Clément Guillon
Clément Joseph Marie Raymond Guillon C.I.M. (født 27. april 1932 i Plessé i departementet Loire-Atlantique i Frankrike; død 9. juli 2010 i Redon i département Ille-et-Vilaine i Bretagne) var en fransk katolsk ordensgeistlig som var biskop av Quimper.
Ordensprest
Clément Guillon ble medlem av Kongregasjonen av Jesus og Maria (C.I.M., også kjent som eudistene), avla profess den 15. august 1954, og ble presteviet 5. mai 1957.
Han var generalsuperior for kongregasjonen fra 1971 til 1983. Fra 1983 til 1988 var han leder av utdannelsen og videreutdannelsen av prester, ordensmedlemmer og diakoner i bispedømmet Évry-Corbeil-Essonnes.
Biskop av Quimper
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 17. mars 1988 til kooadjutorbiskop av Quimper. Han ble bispeviet den 10. april same år av biskopen av Quimper, Francis Barbu; medkonsekrerende var Armand François M. Le Bourgeois C.I.M., biskop av Autun, og Guy Herbulot, biskop av Corbeil. Etter biskop Francis Jules Joseph Marie Barbus emeritering etterfulgte han ham som biskop av Quimper.
Den 7. desember 2007 innvilget pave Benedikt XVI hans aldersbetingede avskjedssøknad.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Pastél de Nata
Pastél de Nata eller Pastél de Belém er et portugisisk bakverk og en butterdeig med eggekrem.
Pastéls de Belém er laget av en sprø butterdeigbunn fylt med en krem ​​laget av melk, egg, sukker, sitron og kanel. I Pastel de Nata er sitron ofte utelatt.
Pastél de nata tilbys på mange kafeer og konditorier i Portugal og rundt om i verden. Den originale oppskriften tilhører nå utelukkende Fábrica dos Pastéis de Belém i Lisboa og bare bakverk fra dem kan kalles Pastél de Belém. I fabrikk-kafeen spises bakverket tradisjonelt fortsatt varmt og drysset med melis og kanel. Fabrikken produserer mer enn 10 000 bakverk hver dag.
I 2009 kåret The Guardian Pastél de Nata til en av de 50 beste rettene i verden.
Historien
I 1837 begynte munker i Hieronymittklosteret i Belém å selge Pastéis for å få inntekter til å forsørge seg selv. På den tiden var Belém ikke en del av Lisboa men dampbåter tok turister fra Lisboa til Belém. Hieronymittklosteret og Belémtårnet tiltrakk seg etter hvert utallige turister og disse hjalp til med å spre Pastéls de Belém utover i verden.
Lignende bakverk er kjent før 1700-tallet av katolske munker og nonner i Santa Maria de Belém, Lisboa.
Peder Bogen
Peder Olsen Bogen (født 16. desember 1861 i Stokke i Vestfold, død 13. august 1914) var en norsk overrettssakfører, hvalfangstreder og politiker (H).
Han var sønn av skipsreder Richardt Martin Olsen og Sibille Maren Andersen fra Bogen i Stokke. Faren eide Øvre Gokstad gård i Sandar. Moren var datter av skipsreder Even Andersen Haughem. Peder Bogen giftet seg i 1894 med Christine Iversen, datter av bokhandler og ordfører Hans Severin Iversen i Sandefjord. Ekteparet fikk fem barn sammen.
Peder Bogen hadde studentereksamen fra 1882 og juridisk embedseksamen fra 1888. Etter å ha vært sorenskriverfullmektig, var han overrettssakfører i Sandefjord fra 1890. Som overrettssakfører var han en tid i kompaniskap med den senere statsråd Johan Bredal. Ved århundreskiftet hadde Bogen konsentrert sin virksomhet om hvalfangstrederier. Da den første verdenskrig brøt ut, var han disponent i syv forskjellige hvalfangstselskaper.
Bogen var eier i en rekke industriforetak, styreformann i Sandefjords Aktiekreditbank og flere hvalfangstselskaper, styremedlem ved Framnæs Mekaniske Værksted, styreformann i Hvalfangernes Assuranceforening 1912–1914 samt den første formannen i Den norske Hvalfangerforening.
Bogen var medlem av Sandefjord bystyre for Høyre, medlem av formannskapet 1899–1902 og 1908–1910, ordfører i 1899 samt varaordfører i 1901. Han var tett involvert i gjenoppbyggingen etter bybrannen i 1900.
Peder Bogen var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Peder Bogens gate i Sandefjord er oppkalt etter ham.
Maria Drangeid
Maria Drangeid (født 1989) er en norsk teaterregissør fra Stavanger. Hun er utdannet ved regilinja på Teaterhøgskolen, KHiO (2018–2021). Drangeid er regissør i den stavangerbaserte teatergruppa MÅGÅ. Hun har regissert oppsetninger på Rogaland Teater, Trøndelag Teater , Hålogaland teater og Oslo Nye Teater.
I 2021 gav hun ut boksingelen Dikt om på Flamme forlag.
I 2022 ble hun utnevnt til «Årets Stavangerkunstner» av Stavanger kommune og tildelt Statens kunstnerstipend og Rogaland fylkeskommunes kulturstipend.
Kvagga
Kvagga (Equus quagga quagga) er en nå utdødd underart av arten steppesebra (Equus quagga), som er den vanligste sebraarten i hestefamilien (Equidae). Den siste kvaggaen døde i Amsterdam Zoo den 12. august i 1883. I vill tilstand døde underarten ut på 1870-tallet. Den ble jaktet til utryddelse.
Kvaggaen hadde et sebraliknende hode med stripemønter som rakk nedover halsen på dyret og videre ut over ryggen og flankene. På ryggen ble imidlertid det karakteristiske sebramønstret svakere. Mot lendet og hoftene, i buken og nedover beina var mønsteret fraværende. Buken og lemmene var lyse, nærmeste hvite, mens resten av dyret var brunfarget.
Permocoleus
Permocoleus er en slekt av utdødde, primitive biller.
Kvagga
Den fantes tidligere i store antall i Oranjefristaten og Kapp-provinsen i Sør-Afrika, men etter hvert som landet ble bosatt av hollandske nybyggere ble den jaktet til utryddelse omkring 1878. Trolig fordi den konkurrerte med buskapen om føden.
Permocoleus
Utseende
Permocoleus var nokså små (dekkvingen ca. 4,7 millimeter), avlange biller. Arten er beskrevet ut fra en løsrevet dekkvinge, denne er smal, spiss og med markert nettmønster.
Kvagga
Kvaggaprosjektet
Kvaggaprosjektet (The Quagga Project South Africa) er et sørafrikansk prosjekt som har til hensikt å forsøke å gjenskape kvaggaen og reintrodusere den i sitt opprinnelige habitat. Prosjektet, som startet i 1987, har hatt en viss suksess til nå, men mye arbeid gjenstår.
Permocoleus
Historie
Slekten er kjent fra perm, mellom 290 og 279 millioner år før nåtid, fra en lokalitet i Oklahoma, USA.
Eurystyrax
Eurystyrax er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art, som bare er kjent i ett enkelt eksemplar.
Utseende
En middelsstor (14 millimeter lang og 5 millimeter bred), noe knudrete, brun trebukk. Antennene er mindre enn halve kroppslengden hos hunnen. Pronotum er tønneformet. Dekkvingene er rundede og hvelvede, med avrundede, ujevne lengderibber. Beina er middels lange.
Levevis
Arten er bare kjent fra ett enkelt hunn-eksemplar innsamlet i 2800 meters høyde på fjellet Kinabalu.
Utbredelse
Arten lever på Borneo (Sabah).
Bolbocerastes
Bolbocerastes er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, som de fyller med humus eller gjødsel som larvene eter. De voksne billene flyr godt. De lever mest i tørre, ørken- eller halvørken-områder der de graver dype ganger i jorda.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige USA og Mexico.
Fylkeshuset i Aust-Agder
Fylkeshuset i Arendal er tidligere Aust-Agder fylkeskommunes administrasjonsenter med blant annet Fylkesmannen i Aust- og Vest-Agders tidligere kontorlokaler. Etter sammenslåingen med Vest-Agder fylke til nye Agder fylke 1. januar 2020, er fylkeshuset i Arendal i dag én av to fylkeshus i det nye fylket. Det andre fylkeshuset, som er tidligere Vest-Agders fylkes fylkeshus og det nye Agder fylkes administrasjonssenter, holder til i Kristiansand.
Fylkeshuset ligger på toppen av Fløyheia i Arendal, og ble innviet i 1977. Fylkeshuset har en bygningsmasse på omtrent 11 000 kvadratmeter, og huser 130 ansatte. Bygningen er Miljøfyrtårnsertifisert.
Historikk
Byggingen av Fylkeshuset på Fløyheia var omstridt og skapte lokal debatt. Blant åtte aktuelle tomtevalg, ble Fløyheia ansett som det beste alternativet. Arendal kommune tilbød gratis tomt med vei, vann og kloakk, samt et byggetilskudd. Men det var imidlertid omstridt å legge bygget utenfor sentrumskjernen, samt at plasseringen også ville berøre Naturparken, noe som skapte engasjement fra natur- og miljøvernbevegelsen.
I 1973 ble det avholdt en arkitektkonkurranse for Fylkeshuset. Hele 28 bidrag ble sendt inn. Bl.a. to av det arendalsbaserte arkitektkontoret Ugland & Thorne. Det var imidlertid arkitekt var Harald Ramm Østgaard og hans bidrag "Oppe mellom tunene" som vant konkurransen.
Byggetrinn 1 ble ferdig i 1978. Byggetrinn 2 var ferdig i 1986, med arkitektkontoret Kjell Jensen bak.
Phantom Stimulance
Phantom Stimulance er et musikkalbum med Jono El Grande, utgitt i 2010.
Hancock’s Half Hour
Hancock’s Half Hour er en britisk komiserie fra BBC som gikk på britisk radio og fjernsyn fra 1954 til 1961. Den ble skrevet av Ray Galton og Alan Simpson, men seriens stjerne var Tony Hancock. Serien dannet utgangspunkt for den skandinaviske komiserien Fleksnes fataliteter.
Serien hadde innflytelse i utviklingen av situasjonskomedien, ved at den endret seg fra tradisjonelt sketsjinnhold til et større fokus på karakterutvikling.
Den gjenkjennelige tuba-baserte kjenningsmelodien ble komponert av Wally Stott.
Coleopsis
Coleopsis er en slekt av utdødde, primitive biller.
Utseende
Coleopsis var en middelsstor (lengde 7,8 millimeter), avlang bille. Hodet var bredt rundet med litt utstående, middelsstore fasettøyne. Pronotum var forholdsvis lite, mye bredere enn langt, bredest ved forkanten, avrundet bak. Dekkvingene var lange, spisse i den ytre delen, med et tydelig årenett og nettmønster.
Småvendelrot
Småvendelrot (Valeriana dioica) er en plante i kaprifolfamilien.
Den er en lav, flerårig urt med krypende jordstengel. Stengelbladene er fjærflikete, men de nedre bladene er ovale til elliptiske. Blomstene er rosa, eller en sjelden gang hvite, og sitter i hodelignende kvaster. Planten er særbu med hann- og hunnblomster på ulike planter. Hannblomstene er større enn hunnblomstene. Den vokser på våte steder. Arten er utbredt i Mellom-Europa, men finnes også i fjellkjeden Pamir i Asia. I Nord-Amerika vokser underarten subsp. sylvatica.
Småvendelrot fantes tidligere i Vestfold, men regnes nå som utdødd i Norge. Den forsvant sannsynligvis på grunn av gjengroing, men innsamling fra botanikere kan også ha spilt en rolle. De nærmeste danske og svenske voksestedene er i Nord-Jylland og langt sør i Halland.
Kortbane-VM i svømming 2021 – 100 meter fri kvinner
100 meter fri for kvinner under Kortbane-VM i svømming 2021 fant sted 17. og 18. desember 2021 i Etihad Arena.
Rekorder
Før mesterskapet var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Semifinaler
Semifinaler startet 17. desember kl. 19:09.
Finale
Finalen ble avholdt 18. desember kl. 18:07.
Sumatraorangutang
Sumatraorangutang (Pongo abelii) tilhører slekten orangutanger (Pongo), som er store eurasiske aper (Ponginae). Arten er endemisk for øya Sumatra i Sørøst-Asia. Den nærmeste slektningen er borneoorangutangen (P. pygmaeus), som lever på øya Borneo og skiller seg fra sumatraorangutangen gjennom blant annet kortere pels.
Inndeling
Inndelingen under følger Goodman et al. (1990) og Groves (2005). Slektskapsforholdene mellom menneskeapene er, gjengitt i hierarkisk skrivemåte og supplert med en evolusjonær tidsskala.
Hans Paasche Thorne
Hans Paasche Thorne (født 20. september 1914 i Froland, død 28. mars 1982) var en arkitekt som virket i Arendal. Thorne ble uteksaminert ved Norges tekniske høgskole i 1939. Han arbeidet først ved Polarutstillingen i Bergen (1938–1939), så for arkitekt Carl Berner i Oslo før han i 1941 ble partner med Ketil Ugland i arkitektkontoret Ugland & Thorne i Arendal.
Han gav i 1942 ut boken Badstu – Eldhus med Robert Kloster.
Hanioti
Hanioti (gresk: Χανιώτης eller Χανιώτη,) er en gresk by på østsiden av halvøya Kassandra på Khalkidiki, 89 kilometer sør for Thessaloniki. I 2011 var innbyggertallet rundt 900. Haniotis viktigste næringsvei er turisme.
Eksterne lenker
http://www.halkidiki.com/hanioti/
Homeomorfi
I matematikk er en homeomorfi en bijektiv kontinuerlig avbildning mellom to topologiske rom med kontinuerlig invers. Om X,Y er topologiske rom, og f:X \to Y er en homeomorfi, sier vi at X og Y er homeomorfe. Intuitivt kan vi si at de to topologiske rommene «er like».
Janet Moreau
Janet Teresa Moreau (født 26. oktober 1927, død 30. juni 2021) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i De olympiske leker i 1952 i Helsingfors. Moreau ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL i 1952 i Helsingfors. Hun var med på det amerikanske stafettlaget som vant 4 × 100 meter for damer, med tiden 45,9 som var ny verdensrekord, foran Tyskland og Storbritannia. De andre på laget var Barbara Jones, Mae Faggs og Catherine Hardy.
Catherine Hardy
Catherine Hardy Lavender (født 8. februar 1930 i Carroll County i Georgia, død 8. september 2017 ), amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Hardy ble olympisk mester i friidrett under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Hun var med på det amerikansk stafettlaget som vant 4 x 100 meter for damer, med tiden 45,9 som var ny verdensrekord, foran Tyskland og Storbritannia. De andre på laget var Barbara Jones, Mae Faggs og Janet Moreau.
Borneostyrax
Borneostyrax er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor (10-15 millimeter), knudrete, brun trebukk. Antennene er litt kortere enn kroppen, det innerste leddet sterkt forlenget. Pronotum er avrundet firkantet med en butt tann midt på hver sidekant, omtrent så langt som bredt, svært knudrete og grovt punktert. Dekkvingene er rundede og hvelvede, svært grovt punktert, med noen høye, rundede knøler. Beina er middels lange.
Utbredelse
Arten lever på Borneo (Sabah).
Varietet (matematikk)
I matematikk, spesifikt i algebraisk geometri er en varietet eller en algebraisk varietet eller en affin varietet en nullpunktsmengde til en mengde funksjoner. Mer presist, om vi lar betegne affint n-rom, og  er en mengde funksjoner i polynomringen  (for en kropp k), så er en algebraisk varietet definert ved mengden. En varietet er altså en mengde på formen Z.
Carl Frederik Dichman
Carl Frederik Dichman (født 11. november 1763 i Bergen, død november 1806) var lærer og språkmann.
Dichman ble student i 1781. Var først lærer ved Efterslægtselskabets skole i København. Fra 1796 underviste han i filosofi og estetikk ved Søkadetakademiet, fra 1803 som titulær professor. I sin bok om dansk rettskrivning gikk han inn for en radikal omlegging av skriftspråket der uttalen skulle legges til grunn. Han utga også Forsøg til en dansk Sproglære i 1800 og et skrift om Søkadetakademiets historie i 1801. Han er ellers kjent som Adam Oehlenschlägers lærer. Han var far til Gustav Adolph Dichman og morfar til Arnold Heise.
Karl von Struve
Karl von Struve (russisk: Кирилл Васильевич Струве; født 26. november 1835 i Tartu i guvernementet Livland i Russland, død 8. juli 1907 i Wiesbaden i Tyskland) var en tyskbaltisk adelsmann og russisk diplomat.
Liv og virke
Karl von Struves foreldre var Johanna H. F. Bartels og Friedrich Georg Wilhelm Struve. I 1835, da Karl ble født, gav tsar Nikolaj I Friedrich Georg Wilhelm Struve oppgaven å bygge det stjerneobservatoriet i Pulkovo, og han ledet dette observatoriet fra 1839 til 1862.
Karl von Struve var en halvbror til Otto Wilhelm von Struve og til Bernhard Vassiljevitsj Struve, henholdsvis tsaristisk geheimråd og guvernør av Perm og Astrakhan. Karl von Struve var en grandonkel av Otto von Struve. Han giftet seg med Maria Nikolajevna Annenkova, datter av general Nikolaj Annenkov og søster av general Mikhail Nikolajevitsj Annenkov.
Fra 1873 til 1905 var han i tur og orden russisk sendemann (ambassadør) i Tokyo, Washington, D.C. og Haag. I Washington bodde han på Farragut Square, som nabo til senator Leland Stanford. Fra 1882 til 1892 fikk han hyppig besøk av amerikanske ledende politikere som Theodore Roosevelt, Henry Adams og James G. Blaine.
Den norske kirkes geistlighed
Den norske kirkes geistlighed i reformationsaarhundredet er en oversikt over biografiske, kultur- og kirkehistoriske opplysninger for perioden 1536-1600 sammenstilt av biskop i Kristiania Anton Christian Bang i 1897.
Liste over Kasakhstans presidenter
I perioden 1936 til 1991 var Den kasakhiske sosialistiske sovjetrepublikk en av republikkene i Sovjetunionen og landet erklærte seg uavhengig etter Sovjetunionens oppløsning.
Stewart internasjonale lufthavn
Stewart internasjonale lufthavn (IATA: SWF, ICAO: KSWF) er en lufthavn i delstaten New York i USA. Lufthavnen ble opprinnelig bygget som militær flyplass i tilknytning til West Point som ligger i nærheten. Den sivile flytrafikken har i de seinere tiårene økt, men fremdeles er det en liten lufthavn og lufthavnen har planer om å ekspandere. Fra lufthavnen er det få innenriks destinasjoner og før 2017 ingen utenriks destinasjoner. Norwegian starter i juli 2017 flygninger til Bergen lufthavn, Flesland og til flere destinasjoner i Irland og Storbritannia fra lufthavnen.
Det går schuttle-buss til Beacon Metro North jernbanestasjon. Derfra går det tog til Grand Central Terminal på Manhattan (ca. 90 minutter).
Oborocoleus
Oborocoleus er en slekt utdødde, primitive biller.
Utseende
En middelsstor (ca. 11 millimeter), avlang bille. Arten kan ha vært noe kakerlakklignende.
Systematisk inndeling
Det er noe usikkert om denne arten faktisk er en bille.
Microdolichostyrax
Microdolichostyrax er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Nokså små (9-11 millimeter), avlange, noe knudrete, matt brune trebukker. Antennene er nokså kraftige og to tredjedeler så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet, omtrent så langt som bredt, med en liten, butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er noe hvelvede og rundede.
Plecia
Plecia er en slekt av myggene (Nematocera) som sammen med fluene utgjør tovingene (Diptera).
Utseende
Middelsstore til ganske store (4-14 millimeter), kraftige mygg med korte antenner. Beina er lange og tynne. På farge er de svarte eller mørkbrune, thorax er ofte helt eller delvis oransjerød. De aller fleste artene er ikke påfallende hårete. Som hos andre hårmygg er det stor forskjell på kjønnene: hunnene er større og kraftigere, med bredere vinger, hodet er lite med vidt skilte fasettøyne. Hos hannene dekker fasettøynene det meste av hodet, kroppen er mindre og spinklere, bakkroppen ganske tynn. Vingene er ofte røykfargede, men kan også være klare med mørke striper langs årene (hos noen søramerikanske arter, særlig Plecia plagiata). Slekten kan kjennes på at vingeåren R2+3 (den åren som munner ut nest nærmest vingespissen på oversiden) er kort og mer eller mindre krum, ikke parallell med den underforliggende åren som hos slekten Penthetria. Hannens kjønnsorganer kan være ganske ulikt utviklet hos denne slekten, ulikt andre hårmygg-slekter der utformingen er ganske lik. Hos de fleste nålevende (men ikke mange av de fossile) artene har kjønnsorganenes gripeorgan (gonostylus) vandret innover, er festet nær kroppsaksen og åpner nedover, mens den hos andre hårmygg er festet ute på sidene og åpner innover. Larvene er gråbrune, med tykk, læraktig hud som bærer mange fingeraktige utvekster.
Utbredelse
I dag finnes slekten bare i tropiske og subtropiske områder, men fossiler er kjent fra et langt videre område. Dette viser et varmere klima i disse områdene i tidligere tidsperioder.
Neo Dada
Neo Dada er et musikkalbum med Jono El Grande, utgitt i 2009.
Høstutstillingsprisen
Høstutstillingsprisen, også kjent under det fulle navnet Høstutstillingsprisen – Bildende Kunstneres Hjelpefonds kunstpris, er en norsk kunstpris som utdeles hvert år under Statens Høstutstilling av Bildende Kunstneres Hjelpefond. Prisen skal gå til en kunstner som deltar på Høstutstillingen med det verk som anses som mest betydningsfullt på årets utstilling. En jury på tre kårer prisvinneren, bestående av leder for Den Nasjonale Jury, oppnevnt av Norske Billedkunstnere, en representant valgt av Kritikerlaget og en representant valg av Bildende Kunstneres Hjelpefonds styre. Prisen kan deles på flere mottakere dersom verket er et fellesarbeid av flere kunstnere. Kunstprisen har til formål å synliggjøre Høstutstillingens betydning for norsk samtidskunst.
Prisen på NaN kroner deles ut av Bildende Kunstneres Hjelpefond, en organisasjon som forvalter kunstavgiften, en avgift som er pålagt ved offentlig omsetning av kunst i Norge priset høyere enn 2000 kr. Prisen ble for første gang delt ut i 2003 da til Jan Christensen og Øystein Aasan.
Mae Faggs
Fire år senere, under sommer-OL 1956 i Melbourne, vant hun en bronsemedalje på 4 x 100 meter stafett sammen med Margaret Matthews, Wilma Rudolph og Isabelle Daniels.
Donald Cozzens
Biografi
I sine skrifter behandlet Cozzens emner som prestesølibatet, homofili og seksuelle misbruk innen den katolske kirke.
Cozzens døde av komplikasjoner med covid-19 den 9. desember 2021, i en alder av 82 år.
Kjersti Haugland
Kjersti Haugland (født 1978) er en norsk samfunnsøkonom, fra 2017 sjeføkonom i DNB Markets.
Haugland er fra Ølen i Rogaland, og er utdannet samfunnsøkonom fra Norges handelshøyskole og Universitat Pompeu Fabra. Hun har arbeidet som seniorøkonom i DNB Markets, derfra gikk hun til Norges Bank som assisterende direktør i enheten for politikk og analyse. Hun tiltrådte stilling som sjeføkonom i DNB Markets 1. mars 2017.
Monneoncideres
Utseende
En middelsstor, nokså kraftig, matt, lysbrunlig trebukk. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er omtrent rektangulært, med en butt tann et stykke bak midten av hver sidekant, innsnevret bak denne. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover og har nesten rettvinklede, utstående "skuldre", hver dekkvinge med en bue av små, oppstående, svarte knøler i den fremre delen.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Ecuador.
Liberocoleus
Liberocoleus er en slekt utdødde, primitive biller.
De 13, også kalt De første tretten
De 13 eller Protest mot atomvåpen - de 13 var en norsk kampanje mot kjernevåpen som pågikk fra høsten 1960 til sommeren 1961. Navnet «De 13» henspiller på kampanjens 13 frontfigurer.
Radioåret 1900
Radioåret 1900 er en oversikt over hendelser, radioprogram, fødte og avdøde personer med tilknytning til radio i 1900.
Mutasjon A701B og mutasjon A701V
Mutasjon A701B og mutasjon A701V er beslektede mutasjoner av piggproteinet på SARS-CoV-2, viruset som forårsaker covid-19. Navnet A701B, viser til en endring hvorved alanin (A) er utskiftet med asparagin (B) i posisjon 701. Navnet A701V viser til at alanin derimot er blitt utskiftet med valin.
A701B
Malaysias helseministerium bekjentgjorde den 23. desember 2020 at det hadde oppdaget en mutasjon i SARS-CoV-2-genomet som de designerte A701B. Det var sett i 60 funn innsamlet fra Benteng Lahad Datu-klyngen (cluster) i landsdelen Sabah. Mutasjonen karakteriseres som lignende den som på den tid var blitt funnet Søe-Afrika, Australia og Nederland, skjønt det var usikkert om denne mutasjonen var mer smittsom eller aggressiv enn de tidligere. Provinsregjeringen i Sulu i det nærliggende Filippinene suspenderte midlertidig reiser til Sabah grunnet oppdagemsen av A701B på grunn av usikkerhet om hvordan mutasjonen slo ut.
De 13, også kalt De første tretten
Om ettermiddagen 19. mars 1961 startet protestmarsjer fra fire bydeler i Oslo for å møtes på Fridtjof Nansens plass. Anslag om antallet deltakere varierer. NRK radio rapporterte at mellom 10 000 og 15 000 var tilstede under protestmarsjens avsluttende høydepunkt ved Oslo rådhus. I flere norske byer ble det holdt parallelle støttedemonstrasjoner, noen steder med opp mot 1000 deltakere.
De 13 ble dannet på bakgrunn av voksende bekymring for de skadelige sideeffektene av kjernefysiske prøvesprengninger under den kalde krigen. I 1960-1961 pågikk dessuten en hjemlig sikkerhetspolitisk debatt om hvorvidt Norge skulle tillate lagring av atomvåpen på norsk jord, dersom USA og NATO-allierte skulle be om det. Den norske regjering hadde siden 1957 avvist dette. Norske myndigheter fastholdt atomreservasjonen gjennom hele den kalde krigen. Noe tilbud om amerikanske atomvåpen kom heller aldri.
De første atombombene
Den første atombombeprøvesprengningen fant sted i Alamogordo-ørkenen i New Mexico i USA den 16. juli 1945.
Kl 08:15:17, den 6. august 1945 slapp «Enola Gay» atombomben «Little Boy» over Hiroshima i Japan. Dette var den første av to atombomber som USA slapp over japanske byer for å fremtvinge Japans kapitulasjon og bringe den annen verdenskrig til ende. Den andre atombomben, kalt «Fat Man, ble sluppet over byen Nagasaki 9. august 1945. Japan annonserte sin kapitulasjon 15. august 1945, og underskrev kapitulasjonserklæringen den 2. september 1945. Dette markerte slutten på andre verdenskrig.
I løpet av de første to til fire månedene etter bombene hadde 90 000-166 000 dødd i Hiroshima og 60 000 - 80 000 hadde dødd i Nagasaki som følge av bombene. Omkring halvparten av dødsfallene skjedde samme dag bombene falt. De fleste som døde var sivile. Barn født etter angrepet kunne ha store misdannelser. Fra rundt 1950 økte antallet tilfeller av leukemi i berørte områder, og fra rundt 1955 økte antallet av flere andre typer kreft, som bryst-, lunge- og skjoldbruskkjertelkreft.
Prøvesprengninger - atomvåpen sprer seg
Den første prøvesprengning av en hydrogenbombe ble foretatt av USA i november 1952. Øya Elugelab i Stillehavet forsvant fra verdenskartet. Sovjet sprengte sin første hydrogenbombe i august 1953. Begge supermakter innledet serier av forsøk med hydrogenbomber. Etter en amerikansk prøvesprengning i 1954 på Bikini-atollen, ved Marshalløyene i Stillehavet, ble det radioaktive nedfallet ført så langt av sted at flere blant mannskapet på den japanske fiskebåten «Daigo Fukuryū Maru» som befant seg langt utenfor den angitte faresonen ble livstruende skadd. Datidens kilder angir avstanden til å ha vært 80 nautiske mil (20 sjømil; 150 km) øst for Bikini-atollen, men uten å oppgi metoden avstanden ble målt med. Hendelsen ledet til omfattende protestdemonstrasjoner i Japan. Da det ble kjent at prøvesprengningen hadde ført til uforutsett vid spredning av strontium 90 - som kunne lede til alvorlige kreftformer - reiste det seg protester over store deler av verden.
Supermaktene fortsatte prøvesprengningene - i Stillehavet, i Sibir, dypte inne underjorden og høyt oppe i stratosferen. Nye land sluttet seg til hydrogenbombe-maktenes selskap.
Etter hver ble de alarmerende biologiske ettervirkningene av atombombene over Hiroshima og Nagasaki kjent. I Norge skrev arkeolog Anton Brøgger om farene for uopprettelige skader på menneskelig arvestoff, og patolog Leiv Kreyberg forklarte i deltalj om skadevirkningene av atomvåpen på alt liv. 11. oktober 1956 opplyste helsedirektør Karl Evang at det radioaktive nedfallet over Norge var tidoblet bare i løpet av én måned. Direktør Reidar Eker ved Radiumhospitalet i Oslo mente at nå var det absolutt påkrevd at det ble slutt på «å pumpe radioaktivitet opp i atmosfæren». Den anerkjente biokjemiker og fysiker Linus Pauling gav støtte til synspunktene under et besøk i Oslo i 1957.
Oppfordring til folkelig protest
På samme vis om i flere andre land vokste også en norsk anti-atombevegelsen frem under 1950-tallet. Oppfordringer til demonstrasjoner og protestmarsjer hadde imidlertid vært få i Norge. I Dagbladet 24. januar 1957 tok Elsa Jacobsen til orde for hjemlige gateprotester: «Hva om vi gikk sammen om en allsidig og bred demonstrasjonsmarsj mot politikernes spill med våre liv, mot prøve-eksplosjoner og bomber? Kanskje er det vår siste sjanse til å vise at vi er voksne nok til å styre vår skjebne og ikke la alt gå ut over oss som en saueflokk? - gi et livstegn den som vil være med og ta de første vanskelige skritt, for å gi det nødvendige støtet for at skredet kan løsne. Det haster!» Umiddelbart etterpå lanserte en rekke store, landsomfattende organisasjoner i fellesskap et forslag om en «folkeaksjon» mot prøvesprengningene av kjernevåpen.
En samtidig hendelse kan ha bidratt til økt engasjement for å lansere protestaksjoner i Norge: I april 1957 kom nobelprisvinner Albert Schweitzer med en internasjonal appell formidlet via NRK radio om at verdensopinionen burde reise seg i kraftig protest mot de kjernefysiske prøvesprengningene. I Oslo ble det startet en underskriftskampanje til støtte for Schweitzers appell. Gjennom avisene bredte initiativet seg raskt til resten av landet. En rekke arbeiderpartiaviser laget egne lokale Schweitzer-aksjoner. Flere konservative aviser sluttet også opp om aksjonen. Noen aviser, ikke minst Morgenbladet, var kritiske.
Mutasjon A701B og mutasjon A701V
A701V
Den 25. desember 2020 beskrev organisasjonen Kementerian Kesihatan Malaysia/ covid-19 Malaysia en mutasjon A701V som sirkulerte og tilstedeværende i 85% av sekvenserte tilfeller (D614G var tilstede i 100% av tillfellene) i Malaysia.
A701V-mutasjonen har aminosyren alanin erstattet av valin i posisjon 701 i piggproteinet. I andre land rapporterte også Sør-Afrika, Australia, Nederland og England A701V omtrent til samme tid som Malaysia. I GISAID ble mutasjonens prevalens funnet å ligge på om lag 0,18% av tilfellene.
De 13, også kalt De første tretten
Oppfordring til folkelig protest
Representanter for Den norske kirke var tilbakeholdne i å støtte appellen fra den anerkjente teologen og legen Schweitzer. Oslos biskop, Johannes Smemo, mente at protestkampanjen var "en noe billig og lettvint måte å løse det rystende alvorlige spørsmål på". "Den tildels smarte utnyttelsen av den, og den usaklige og lite nøkterne stemning omkring appellaksjonen har tatt fra meg atskillig av troen på hvor nyttige slike stemningsrørsler er." I den kristne dagsavisen Vårt Land het det at Bibelen ikke inneholdt noe som tilsa at kjernefysiske våpenen var mer umoralske enn konvensjonelle våpen.
Enkelte vitenskapsmenn mente at appellene overdrev farene forbundet med nedfall, og skrev avisinnlegg om dette.
Den norske støttekampanjen for Albert Schweitzers appell mot kjernevåpenprøver samlet 224 900 underskrifter i løpet av 1957. Underskriftene ble overbrakt Stortingets presidentskap av en delgasjon bestående av seks stortingsrepresentater - én fra hvert av de politiske partiene. Kort tid etter foreslo den norske regjering for FNs nedrustningskommisjon å pålegge atommaktene minst seks måneders varslingstid for kjernefysiske våpenprøver. Det ledet ikke frem - i første omgang.
Så tok kvinnene initiativet. I juni 1958 stilte en lang rekke av kvinnene seg i spissen for det første norske demonstrasjonstog mot kjernevåpenprøvene. Protestmarsjen gikk fra Universitetsplassen til Stortorvet i Oslo. Omkring 5000 deltok.
Prøvesprengningene fortsetter og atomlandene blir flere
Våren 1958 overrasket Sovjetunionen verden med et propagandanummer. Sovjet erklærte seg villig til å innstille egne prøver med kjernefysiske våpen. Bare dersom de andre stormaktene fortsatte sine prøver ville Sovjet måtte gjenoppta sine, het det i meldingen fra Tass. Nølende gikk amerikanerne og engelskmennene med på Soviets moratorium. Dette avhang likevel av man fant fram til et effektivt kontrollsystem, fremholdt deres talsmenn. Forhandlinger om en slik avtale hadde pågått i Genève siden sent 1958, men under forhandlingene gjenopptok Sovjetunionen sine kjernefysiske prøvesprengniner, fra 1. september 1961. Grunnen var, Ifølge Kreml, at Sovjetunionen måtte innhente det forsprang vestmaktene hadde sikret seg siden våren 1958.
Linus Pauling kom med en ny appell mot kjernevåpen, og atomenergikommisjonen i USA kom med sterke advarsler mot nye prøver. Professor Johan B. Hygen holdt et foredrag i Norsk kirkeakademi. Der møtte Hygen kraftig motstand fra teologer og kirkefolk, både på møtet og i pressedebatten etterpå. De sa at han var uhyre blåøyd og at jorda går under "når Gud vil det". Hygens innlegg ble likevel tolket som et uttrykk for økende atomvåpenmotstand blant kristenfolket i Norge.
Protestkampanjen vokste ytterligere da Folkerepublikken Kina meddelte at de om ikke lenge ville la en hydrogenbombe eller to gå i luften. Frankrikes første prøvesprengning fant sted 13. februar 1960, i Sahara.
I hele den norske befolkning vokste kravet om et absolutt forbud mot kjernefysiske prøvesprengninger. Samtidig steg uroen for at norske politikerne skulle vedta å innføre atomvåpen på norsk jord. Flere militære ledere i NATO hadde uttalt at Norge måtte akseptere atomvåpen, dersom USA skulle tilby dette. Folkeopinionen var i mot. Det var også den norske regjering, siden 1957. Demonstrasjoner mot innføring av atomvåpen i Norge forekom likevel både i Oslo og andre steder.
Liberocoleus
Utseende
En middelsstor (dekkvingen ca. 7,4 millimeter), avlang bille. Den er beskrevet ut fra en løsrevet dekkvinge, denne er smal, litt rundet i spissen, med tydelige lengdeårer og nettmønster.
Historie
Slekten er beskrevet fra Nedre perm (299-295 millioner år før nåtid) fra Tsjekkia. De hører dermed til de aller tidligste billene.