cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Numme & Gunstrøm – før og nå
Premieren ble sett av 634 000, men etter det falt seertallene en god del.
Ji Chuntang
Ji Chuntang (kinesisk: 冀纯堂, født 1953 i fylket Cheng'an i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker. Han har eksamen fra Tianjinuniversitetet og ble medlem av kommunistpartiet i 1983. I 2007 ble han borgermester av Shijiazhuang. Den 17. september 2008 ble han imidlertid nødt til å tre tilbake for sin delaktighet i skandalen omkring Sanlugruppen, som hadde solgt melkeerstatning som var forgiftet med melanin.
Naná Vasconcelos
Hans far var også en musikalsk skikkelse som spilte gitar, og Vasconcelos fikk tidlig være med på enkle rytmeinstrumenter i farens ensemble. På midten av 1960-tallet flyttet Casconcelos til Rio de Janeiro for å prøve ut sin musikalitet. Her møtte han Gato Barbieri, en kjent argentinsk saksofonist, og han fikk være med på turné i både Europa og Nord-Amerika. Noen år senere møtte han Don Cherry, en annen kjent jazzmusiker, og disse to sammen med Collin Walcott dannet i 1978 gruppen Codona. Trioen ble oppløst som følge av Walcotts død i 1984.
Det var på begynnelsen av 80-tallet at han var mest aktiv, da han samtidig med Codona også spilte et år i gruppen Pat Metheny Group. Senere var Vasconcelos en gjenganger på flere utgivelser av plateselskapet ECM og han har også gjort flere soloprosjekt. Han har også jobbet sammen med gitaristen Pat Metheny på blant annet albumene Secret Story, Offramp og Travels.
Japansk musikk
Japansk musikk kan være tradisjonell musikk eller nyere musikk fra Japan. Den tradisjonelle musikken er en rik på tradisjon, og består av kunstmusikk/Hoffmusikk, teater/forestillinger med musikk, og folkemusikk. Det japanske ordet for musikk er 音楽 (ongaku). Ordet kombinerer kanjiene 音 ("on") som betyr lyd og 楽 ("gaku") som betyr musikk eller komfort.
Slagverk
Trommer som brukes i Gagaku og No:
Folkemusikk
Japan har en rik folkemusikkarv. Musikken ble brukt under festligheter, bryllup, og dagliglivet. Sangen står sentralt, men folkemusikken brukte også instrumenter som fløyte, slagverk, og shamisen.
Tonesystem
Japansk musikk bygger oftest på pentatone skalaer, men gjerne med moll-karakter. For eksempel er en skalatype som e,f,a,h,c,e helt vanlig.
japansk popmusikk
Populær musikk i Japan går ut over mange sjangre. Se J-pop
japansk samtidsmusikk
Den meste kjente japanske moderne komponisten er Toru Takemitsu.
Larviforme hunner
Larviforme hunner er hunner av enkelte insekter, særlig biller, som beholder sitt larveutseende hele livet. De har ikke utviklet noen form for vinger, ofte heller ikke fasettøyne, og antennene ligner de man finner hos larver. Brystleddene (thorax) skiller seg lite fra bakkroppsleddene bortsett fra at de har ett par bein hver.
Larviforme hunner er et eksempel på neoteni, at organismer blir kjønnsmodne før de har nådd det morfologiske voksenstadiet. Arter med larviforme hunner har oftest normalt utseende, mobile hanner. Den store fordelen med å ha larviforme hunner er at de ressursene som ville ha gått med til å utvikle «voksne» strukturer og å forflytte seg som voksen (larviforme hunner er vanligvis svært sedate) i stedet kan brukes til å produsere flere egg. Typiske larviforme hunner finnes hos bille-overfamilien Cantharoidea (familiene sneglerovbiller (Drilidae), lysbiller (Lampyridae), rødvinger (Lycidae) og Phengodidae) og hos ordenen viftevinger (Strepsiptera). Et lignende, men mindre ekstremt, tilfelle finnes hos noen arter i sommerfugl-familiene målere (Geometridae) og børstespinnere (Lymantriidae), der hunnene er mer eller mindre vingeløse, men ellers har «voksent» utseende.
Japanese Experiment Module
Japanese Experiment Module (JEM), Kibō (希望), er den japanske delen av Den internasjonale romstasjonen (ISS) og er bygget av Japan Aerospace Exploration Agency (JAXA).
Den består av fire deler:
Spesifikasjoner
Kibō vil være den største enkeltdelen av ISS. I begynnelsen av programmet var det den minste, men andre partnere i ISS-prosjektet, Europa og USA, reduserte størrelsen på sine respektive laboratorie-moduler, mens størrelsen på Kibō ble aldri forandret.
Fylkesvei 5496
Fylkesveg 5496 går mellom Lauvås og Lindås i Alver kommune.
Japanese Experiment Module
Oppskyting og tilkobling til ISS
I juni 2007 planla NASA å skyte opp hele Japanese Experiment Module (JEM) i tre romfergeoppdrag:
Fylkesvei 5496
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 415 (Hordaland).
Maobaguan-demningen
Maobaguan-demningen er en demning med vannkraftverk i Shanxi-provinsen i det nordlige Folkerepublikken Kina, anlagt i elva Rehne (Ren He?), en sideelv til Hanjiang. Installert vannkrafteffekt er ca 150 MW.
Demningen er en betong buedam av typen RCC. Dammen er 66 meter høy og 120 meter lang.
Norges Cykleforbund
Norges Cykleforbund (NCF) ble stiftet 26. oktober 1910. Forbundet administrerer grenene landeveissykling, terrengsykling, BMX og banesykling.
Scottish Borders
Scottish Borders (skotsk-gælisk: Crìochan na h-Alba; skotsk: the Mairches, bokstavelig ’the Marches’, «grense/grensebygd») er en av Skottlands regioner, og et stattholderskap. Det grenser mot Dumfries and Galloway, South Lanarkshire, West Lothian og Midlothian i Skottland, samt til sørvest de engelske områdene Northumberland og Cumbria. Administrasjonsbyen er Newtown St. Boswells.
Norges Cykleforbund
Historie
Norges første sykkelklubb, Christiania Velociped-Klub, ble stiftet allerede i 1882 i Oslo (som da het Christiania). De første velosipeder (sykler) hadde da vært kjent i Norge siden tidlig i 1870-årene.
Scottish Borders
Regionen dekker de tradisjonelle grevskapene Berwickshire, Peeblesshire, Roxburghshire og Selkirkshire samt deler av Mid Lothian. Den ble opprettet i 1975, og var da delt i fire distrikter. Regionen fikk opprinnelig navnet Borders, men dette ble endret da ordningen med distrikter ble fjernet 25. april 1996. Betegnelsen «Scottish Borders» eller generelt bare «the Borders» er også benyttet for å betegne områdene i sørlige Skottland og nordlige England som avgrenset den engelsk-skotske grensen.
Norges Cykleforbund
Historie
I 1885 ble landets i dag eldste klubb stiftet, Trondhjems Velocipedklub. Det ble holdt offisielt verdensmesterskap i banesykling for første gang i Chicago i 1893, og sykling var en olympisk øvelse allerede fra 1896-lekene. Under VM i Antwerpen i 1894 ble Wilhelm Henie verdensmester på banesykling. Det første Norgesmesterskapet i landeveissykling ble avholdt 1912. Knut Knudsen vant 4000 m banesykling i München 1972, og vant VM-gull på samme distanse året etter. Innen BMX-sykling har vi kun en verdensmester i Thor-Arne Dybdahl, med VM-gull på hjemmebane i Sandnes i 1991. Landeveissykling har fått et oppsving i Norge fra midten av 1990-årene. Det begynte med at Monica Valvik vant norges første gullmedalje i fellesstart under landeveis-VM på Sicilia i 1994. Deretter fikk Kurt Asle Arvesen gullmedalje i VM fellesstart for U23 i 1997 i San Sebastián i Spania, og året etter vant Thor Hushovd U23-temporittet under VM i Valkenburg aan de Geul i Nederland. Sistnevnte vant også VM i fellesstart i Melbourne i 2010. Gunn-Rita Dahle Flesjå har hatt sin egen suksess med terrengsykling, hun er fire ganger verdensmester i rundbane/cross-country (første gang i Kaprun, Østerrike i 2002), har gull i samme øvelse fra Sommer-OL i 2004, og er seks ganger verdensmester i terrengsyklingsmaraton (første gang i Bad Goisern, Østerrike i 2004).
Scottish Borders
Litteratur
Border ballads (grenseballader) har inntatt en særegen plass i litteraturen. De er en gruppe av sanger i en lang tradisjon med sanger, vanligvis kun sunget uten instrumenter, fra områdene rundt den engelsk-skotske grensen. Mange av dem ble reddet fra glemselen av Walter Scott, som samlet materiale til sin bok Minstrelsy of the Scottish Border, utgitt i 1802 og 1803. Grensetradisjoner og folkeminne, og de pittoreske hendelsene som disse områdene så ofte var utsatt for, appellerte sterkt til den skotske poeten James Hogg («The Ettrick Shepherd»), John Wilson, som skrev som «Christopher North», og John Mackay Wilson, hvis Tales of the Borders, utgitt i 1835, var svært populære gjennom hele 1800-tallet.
Meg Ryan
Margaret Mary Emily Anne Hyra, kjent som Meg Ryan, (født 19. november 1961 i Fairfield i Connecticut) er en amerikansk skuespiller som fikk sitt gjennombrudd i romantiske komedier som Da han møtte henne (1989), Søvnløs i Seattle (1993) og Du har m@il (1998).
Norges Cykleforbund
Regioner og særkretser
Fra våren 2013 deles hele landet opp i sju regioner med et styre for hver region. Disse regionene består av (hvor tidligere kretser inngår er nevnt i parentes): Tidligere ble hele landet ble delt opp i særkretser med et styre for hver krets frem til våren 2013. Disse kretsene var som følger:
Tilknyttede forbund
NCF er tilsluttet:
Presidenter
Liste over presidenter i Norges Cykleforbund.
Meg Ryan
Ryan studerte journalistikk ved New York University. Hun begynte som skuespiller for å tjene ekstra penger ved siden av skolen. Etter hennes første filmrolle spilte Ryan (som nå brukte dette som kunstnernavn) Betsy i dramaserien As the World Turns fra 1982 til 1984. Produsentene for denne serien likte spesielt å jobbe med henne fordi hun kunne gråte på kommando.
Etter flere TV-filmer og mindre kinofilmroller, fikk Ryan sin første suksess med hovedrollen i den romantiske komedien Da han møtte henne. Filmen ble meget godt mottatt og manifesterte Ryans filmpersonifika som boblende, sjarmerende og furiøs, men samtidig uhelbredelig romantisk, en rolle hun har spilt i flere roller senere. Mange av filmene hennes fra 1990-tallet har ikke bare slått igjennom i Nord-Amerika, men har også blitt store suksesser andre steder i verden.
Ryan giftet seg med skuespiller Dennis Quaid på valentinsdagen i 1991 etter at de hadde spilt sammen i to filmer. De tok ut skilsmisse 16. juli 2001 etter at hun hadde hatt et forhold til skuespiller Russell Crowe, som hun spilte sammen med i en film. Quaid og Ryan har ett barn sammen; Jack Henry (født 24. april 1992).
Scanair
Scanair var et skandinavisk charterselskap, eiet av Scandinavian Airlines. Selskapet ble dannet den 30. juni 1961 og gjennomførte sin første charterflyvning den fjerde september samme år. Fram til den 1. oktober 1965 var selskapet oppdelt to datterselskap «Norske Scanair A/S» og «Svenska Scanair A/B». Deretter ble eierskapet delt mellom ABA, DDL og DNL, d.v.s SAS. Selskapets virksomhet opphørte etter 32 år, den 31. desember 1993. Scanair ble da sammenslått med det danske Conair, og det nystartede charterselskapet Premiair ble dannet.
Destinasjoner
Alghero, Alicante, Athen, Barcelona, Beirut, Catania, Dubrovnik, Genova, Grosetto, Ibiza, Kairo, Las Palmas, Lisboa, Ljubljana, London, Madeira, Málaga, Palma de Mallorca, Milano, München, Napoli, Nice, Nikosia, Paris, Pula, Rhodos, Rimini, Roma, Salzburg, Sevilla, Tel Aviv, Tenerife, Tunis, Varna, Venezia, Verona, Wien, Zürich, Barbados
Peter Pan
Peter Pan er en romanfigur skapt av J.M. Barrie (1860–1937) i skuespillet Peter Pan fra 1904 og i tre bøker: The little white bird (1902) Peter Pan (engelsk Peter Pan in Kensington Garden, 1906) og Peter Pan og Wendy (Peter and Wendy, 1911). Den siste av bøkene er filmet flere ganger; mest kjent er Walt Disneys Peter Pan (1953).
I de fire bøkene fortelles to ulike fortellinger. Den best kjente delen av fortellingene handler om Peters eventyrlige liv i fantasilandet Neverland, og om hvordan han tar med seg barna i Darling-familien dit. Peter i Kensington Gardens er vesentlig yngre og annerledes enn Peter i Neverland, men guttens nære forbindelse til og likhet med alvene er et fellestrekk.
Peter Pan er også brukt som en psykologisk arketype; om personer, særlig menn, som vegrer seg for å bli voksne.
Rolf Sæther
Rolf Sæther (født 20. mai 1937) er en norsk jurist og næringslivsmann. Han er tidligere administrerende direktør i Norges Rederiforbund.
Peter Pan
Bakgrunn
Da bøkene utkom var Barrie allerede en etablert forfatter; dels med prosafortellinger fra morens hjemsted i Skottland, og dels med korte, humoristiske teaterstykker. Han hadde giftet seg med skuespilleren Mary Ansell i 1894, men ekteskapet var lite harmonisk. Barrie ble etterhvert kjent for entusiastiske vennskap med unge kvinner, og som husvenn og barnas lekekamerat i flere familier. Mest kjent er familien Llewelyn Davies, og de fem barna George, John (kalt Jack), Peter, Michael og Nico. Vennskapet og samspillet med dem framheves av mange som medvirkende i arbeidet med Peter Pan. Barrie understreket selv denne forbindelsen i forordet til en utgave av Peter Pan i 1928.
Rolf Sæther
Sæther ble i 1964 cand.jur. Han arbeidet deretter i Samferdselsdepartementet og som dommerfullmektig.
Peter Pan
Bakgrunn
Peter Pan opptrer første gang i kapittel 13–18 i The little white bird (1902), og ble deretter hovedperson i skuespillet Peter Pan (1904). I disse to verkene fortelles to ulike fortellinger om Peters liv i ulike stadier og steder. Peter i Kensington Gardens er vesentlig yngre og annerledes enn Peter i Neverland, den første er bare en uke gammel, mens den senere er i en ubestemmelig alder som tilsynelatende er førpubertal, ca 10–12 år. Peters nære forbindelse til og likhet med alvene er et fellestrekk. De to verkene ble deretter videreutviklet til to romaner for barn: Peter Pan in Kensington Garden (1906) og Peter and Wendy (1911).
Rolf Sæther
I 1968 ble Sæther ansatt i Norges Rederiforbund, der han arbeidet med næringspolitikk internasjonale skipsfartsspørsmål. Fra 1992 til 2002 var han administrerende direktør i organisasjonen. Mellom 2002 og 2006 var Sæther styreleder i Folketrygdfondet.
Kongen utnevnte i 2002 Sæther til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats i og for norsk skipsfart.»
Peter Pan
Kensington Gardens
The little white bird er en episodisk skildring av datidens London. Jegpersonen Captain W møter den seks år gamle David og moren hans, Mary. Jegpersonen er en dårlig kamuflert versjon av forfatteren, mens Mary og Davis er basert på Sylvia Llewelyn Davies og sønnen George Llewelyn Davies. Historiene utspiller seg over et tidsrom fra Marys graviditet til David er seks år gammel.
Rolf Sæther
Den 12. oktober 2009 utga Sæther boken Tusen dager - Norge og den spanske borgerkrigen 1936-1939 om Norge og den spanske borgerkrigen, sammen med Jo Stein Moen. Boken ble høsten 2009 kjøpt inn av staten gjennom Kulturrådets innkjøpsordning for ny, norsk sakprosa, og er omtalt som «et standardverk» av professor Bernt Hagtvet i Ny Tid 22. januar 2010. Anmelder Stian Bromark i Dagbladet omtalte boka som «en innsats som avtvinger respekt», og mente at «kildetilfanget, inkludert det enestående billedmaterialet, bør en forsker misunne dem.»
Peter Pan
Kensington Gardens
Historiene om Peter Pan er fantasier om hva som foregår i parken Kensington Gardens etter stengetid. Peter Pan er et spedbarn bare noen uker gammel; han har rømt hjemmefra for å unngå å vokse opp. I parken omgås han alvene og den fire år gamle jenta Maimie. I parken har Peter også andre roller; «omtrent som skogguden Pan. […] boken antyder noen mørke fantasier om blomsterpinner og plakater, som fortelleren har kalt små barnegraver. Og det er Peter Pan som har begravd barna i løpet av natten»
Peter Pan-delen av The little white bird er skrevet som et eventyr eller fabelprosa, mens de øvrige delene av boken er en realistisk, personlig fortelling. I tillegg til historiene om Peter handler boka om jegpersonens skiftende følelser for Mary; den har også et metaperspektiv hvor han forteller Mary om arbeidet med å skrive denne boka. Et annet hovedtema er det framvoksende forholdet mellom jegpersonen og David.
Mens The little white bird eksplisitt ble utgitt for et voksent publikum, ble eventyrdelen i kapittel 13–18 gjenutgitt med praktisk talt den samme teksten som barneboka Peter Pan i 1906, illustrert med 49 trykk av Arthur Rackham. Rackhams illustrasjoner gjør at boka like gjerne kan oppfattes som en bok for kunstskjønnere som en egentlig barnebok.
Aldriland
Den mest kjente av de to romanene er den siste, Peter Pan og Wendy, som foregår i Aldriland (på engelsk Neverland, Drømmeland i den norske Disney-versjonen). Der bor Peter Pan, feen Tingeling (Tinker Bell) og De bortkomne guttene (The lost boys). I Aldriland kan barna omgi seg med eventyrskikkelser fra ulike rollelek-scenarier: sjørøvere, indianere, havfruer og farlige dyr. Fortellerteknisk er bruken av innskutte tilbakeblikk et særtrekk ved boka.
Peter besøker London og tar med seg jenta Wendy Darling og hennes to brødre tilbake til Aldriland. De kjemper mot piraten Kaptein Krok (Captain James Hook), indianere og naturkrefter. Et hovedmotiv i handlingen er den stadige og ubegrunnede rivaliseringen mellom Peter Pan og Kaptein Krok, supplert med Kroks komiske frykt for den tikkende krokodillen.
Da Peter til sist fører de tre barna tilbake til London antyder han at forføringen og flukten til Aldriland er en evig syklus, og at han en gang skal komme tilbake for å hente med seg Wendys datterdatter.
Peter og Wendy blir beskrevet som en svært tvetydig bok, og som en særegen blanding av komedie og brutalitet, sentimentalitet og seksualitet. Peter selv oppfører seg for det meste destruktivt og egoistisk, og forfatteren ser ut til å antyde at det er en naturlig del av det å være barn. Barries tanker om kvinnens grunnleggende manipulerende væremåte, kan sees i forholdet mellom Wendy og Peter.
Det er meningsbærende at de tre Darling-barna blir bortført den siste natta Wendy tilbringer på barnerommet, før hun skal forlate barndommen, oppgraderes til voksen og få sitt eget rom. I Disneys versjon ligger synsvinkelen hos Wendy: «Wendy er altså barnet som gruer seg til å bli voksen, [men som] etter mange opplevelser i Aldrilandet forstår at den lekne Peter Pan ikke kan oppfylle hennes gryende kvinneinstinkt.»
Mange ser ut til å oppfatte Peter som et symbol for en væremåte som er «leken, […] fleksibel og åpen, og på godt og vondt ha evnen til å se bort fra tradisjoner», til tross for at romanen også framstiller ham som «glemsk, egosentrisk og litt uforskammet».
Ulike biografiske lesninger av Peter Pan og Wendy legger vekt på Barries forhold til sin mor, og til morsinstinkt generelt; og Barries rolle i sin familie kan tolkes inn i både Peter Pan og Kaptein Krok.
Etterliv
Barrie presenterte ved flere anledninger tilføyelser til sitt Aldriland-univers. Romanen fra 1911 inneholdt nytt materiale i forhold til skuespillet; etter at Barrie hadde bidratt til den første filmatiseringen i 1924 skrev han selv et urealisert filmmanus; og sist da han i 1928 utga dramaversjonen i bokform, hadde han også tilføyd detaljer.
Det er en innarbeidet tradisjon, både i film og teater, at den samme skuespilleren har rollene som herr Darling og som Kaptein Krok og at rollen som Peter spilles av en kvinnelig skuespiller.
Aldriland-fortellingen ble filmatisert første gang i 1924 av Paramount Pictures, med Betty Bronson som Peter og i regi av Herbert Brenon. Den har senere blitt filmatisert av en rekke andre. Den mest kjente er Walt Disneys Peter Pan fra 1953, men også andre filmer basert på historien har gjort seg bemerket, for eksempel den fra 2003 med Jeremy Sumpter i hovedrollen. En musicalversjon ble laget av NBC i 1976, med Mia Farrow som Peter Pan, og Danny Kaye både i rollen som herr Darling og som kaptein Krok. Det har også blitt laget filmer og bøker som er ment som en fortsettelse på historien, for eksempel Steven Spielbergs Hook fra 1991, hvor Peter har blitt voksen og blir konfrontert med barndommen.
Peter Pan i Norge
Peter Pan in Kensington Garden fra 1906 er oversatt av Zinken Hopp som Peter Pan, 1945 og av Tormod Haugen som Peter Pan, 1981.
Peter and Wendy fra 1911 er oversatt av Elisa Bruhn-Jensen (1915), av Ranka Knudsen som Peter Pan og Wendy, 1951 og av Tormod Haugen som Peter Pan og Wendy, 1982. Videre er den oversatt av Sidsel Mellbye som Peter Pan, 2007. Mellbyes oversettelse er illustrert av Fredrik Skavlan.
Opptak
Opptak har flere betydninger:
Nordbanen (andre betydninger)
Nordbanen kan vise til
Fylkesvei 5470
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 400 (Hordaland).
Livsvarig fengselsstraff
Livsvarig fengselsstraff er en vanlig avstraffelsesform i mange land for alvorlige forbrytelser.
I det meste av verden har det tidligere eksistert strengere straffer, blant annet flere former for dødsstraffer og hardt straffarbeid (historisk kalt tukthusstraff eller slaveri). Etter at slike straffer er avskaffet i mange land, er livsvarig fengsel som regel den strengeste straffen man kan idømmes.
Norge praktiserte livsvarig fengselsstraff frem til 1981. Historisk innebar den i Norge at man ble fengslet på livstid, selv om det var mulig å benådes. I moderne tid har en del land innført begrensninger på hvor lenge man kan sone, eller løslater fanger etter utløpet av en minstetid. Livsvarig fengsel i enkelte europeiske land innebærer gjerne 15–30 års soning. I USA kan soningen variere delstatene imellom.
Danmark
I Danmark har livsvarig fengsel siden 1930 vært straffelovens strengeste straff. Der er ingen generell regel for hvor alvorlig en forbrytelse skal være for at livsvarig fengsel kommer i betraktning, men i praksis har især drap på barn, rovmord samt dobbeltdrap eller flere drap medført lovens strengeste straff.
Prøveløslatelse
Begrepet «livsvarig» skal teoretisk oppfattes bokstavelig, dog er det i straffelovens § 41 angitt at det etter 12 års avsoning av justisministeren skal tas stilling til om den dømte skal prøveløslates, samtidig med at det fastsettes en prøvetid som ikke må overskride fem år. Formelt kan monarken ifølge Grunnloven tilstå en benådning, men det er ikke skjedd i praksis siden straffuldbyrdelseslovens ikrafttredelse i 2001.
Environment Agency
Environment Agency er en britisk offentlig etat med ansvar for miljøspørsmål i England. Den ble opprettet 1. april 1996 sammen med Scottish Environment Protection Agency, og tok fra samme dato over funksjonene til National Rivers Authority, Her Majesty's Inspectorate of Pollution og flere organer for avfallsregulering. Opprinnelig omfattet etatens ansvarsområde også Wales, men dette ble 1. april 2013 flyttet til Natural Resources Wales.
Livsvarig fengselsstraff
Prøveløslatelse
Hvis det gis avslag på prøveløslatelse, skal det foretas en ny vurdering senest etter ett år. Etter 14 års avsoning får den dømte mulighet til å få domstolsprøvet et avslag på prøveløslatelse og deretter hver gang en prøveløslatelse avslås. Hvorvidt en livstidsdømt kan prøveløslates, avhenger blant annet av om vedkommende stadig utgjør en fare, og om vedkommende vil være i stand til å leve lovlydig utenfor fengslets murer. I vurderingen inngår også hvordan avsoningsforløpet har vært. Rigsadvokaten og Retslægerådet dras også inn i vurderingen.
Livstidsdømte i Danmark avsoner gjennomsnittlig i 17 år. Der er dog unntak, og en rekke dømte har avsonet markant lenger: politimorderen Palle Sørensen, som satt i fengsel i 33 år og 8 måneder, og barnemorderen Claus Berggren, som døde i fengsel i 2002 etter 25 års avsoning. I november 2012 avsonet dobbeltmorderen Naum Conevski og rovmorderen Seth Sethsen fortsatt sine livstidsdommer på henholdsvis 28. og 27. år.
I perioden fra august 1985 til april 1999 er 13 livstidsdømte blitt løslatt ved benådning. Den gjennomsnittlige varigheten av frihetsberøvelsen har for disse 13 dømte vært 16 år og 9 måneder.
Sverige
I Sverige ble livsvarig fengselsstraff innført i 1734. Livsvarig fengselsstraff er ikke tidsbestemt, som de som dømmes vet ikke hvor lenge de kommer til å sone. Etter ti år kan den dømte søke om å få straffen omgjort til en tidsbestemt straff, men en tidsbestemt straff kan ikke være mindre enn 18 år, som er den lengste tidsbestemte straffen som kan idømmes i Sverige. Forbrytelser som kan gi livsvarig fengsel er blant annet drap, mordbrann, grov ødeleggelse av offentlig eiendom, bortføring, grov sabotasje og sabotasje på fly og skip. Flertallet av de som soner livstid er dømt for drap.
Norge
I norsk rettspraksis var livsvarig fengsel tidligere en vanlig straff for alvorlige forbrytelser, for eksempel i alvorlige drapssaker. I dag dømmes ikke personer lenger til livsvarig fengsel i Norge; den strengeste straffen som brukes i vanlige straffesaker er forvaring med en tidsramme på 21 år og en minstetid på 14 år. Forvaringsstraff innebærer at domfelte kan holdes fengslet så lenge vedkommende vurdereres som farlig, og soningen kan utvides av retten med fem år om gangen etter utløpet av tidsrammen. I teorien kan en forvaringsstraff derfor være livsvarig, ettersom den innsatte må kvalifisere seg for løslatelse. Soningstiden kan derfor være like lang som det som var vanlig soningstid for personer med livstidsdom tidligere. En av de få som hittil har fått denne straffen er Viggo Kristiansen, som selv har beskrevet dommen som en «livstidsdom».
Friedrich von Lindequist
Friedrich von Lindequist (født 15. september 1869 i Wosteritz på Rügen, død 15. juni 1945 på Gut Macherslust ved Eberswalde-Finow) var en tysk koloniembetsmann, diplomat og politiker. Han var guvernør i Tysk Sørvest-Afrika fra 1905 til 1908. Senere ble han statssekretær i Kolonikontoret, i realiteten koloniminister.
Liv og virke
Han begynte i 1892 som regjeringsassessor i koloniavdelingen i Auswärtiges Amt. Året etter kom han første gang til Tysk Sørvest-Afrika (nå Namibia), der han arbeidet for guvernør Theodor Leutwein og ledet regionalbyrået i Windhoek, med ansvar for forvaltningen av en tredjedel av kolonien. Året etter ble han i tillegg utnevnt til dommer. I 1896 ble han utnevnt til stedfortreder for guvernøren, med rang som regjeringsråd. Fra 1900 arbeidet Lindequist som forvaltningssjef for den tyske generalkonsul i Kappstaden, og to år senere ble han selv utnevnt til generalkonsul.
I november 1905 ble Lindequist utnevnt til guvernør i Tysk Sørvest-Afrika. Han ble da den første sivile guvernøren. Det skjedde i sluttfasen av herero-oppstanden. Lindequist hadde akseptert posten under forutsetning av at Lothar von Trotha ble fjernet som kommandant på grunn av sin brutale krigføring og det Lindequist mente var Trothas umenneskelighet. Lindequist mente Trothas kompromissløse holdning var en viktig grunn til eskaleringen av oppstanden.
I 1906 ble Lindequist utnevnt til æresdoktor ved Universität Greifswald. Allerede i 1907 hadde Lindequist blitt utnevnt til understatssekretær i Kolonikontoret i Berlin. 10. juni 1910 etterfulgte han Bernhard Dernburg som statssekretær og dermed leder av kontoret. Han trakk seg 3. november 1911 i protest mot den tysk-franske Marokko-Kongo-traktaten.
Han var nestformann i Det tyske koloniselskap fra 1914 til 1933.
Lakehurst
Lakehurst er en by i New Jersey i USA. Byen ble før brukt som en landingsplass for luftskip. Det første amerikanske luftskipet lettet fra denne byen i 1923. Byen ligger cirka 80 km fra New York City. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 2654 innbyggere.
Nybergsund bru
Nybergsund bru er navnet på to veibruer som krysser Trysilelva ved Nybergsund i Trysil kommune i Innlandet. Den gamle brua ved tettstedet ble åpnet i 1929 og forsterket i 1949. Den gamle brua i stål er smal og har lysregulert enveiskjøring. Den gamle brua er nå nedklassifisert til kommunal vei.
Den nye brua litt lenger nord ble påbegynt i august 2004 og åpnet 24. august 2005. Nybrua er en del av riksvei 25 og fylkesvei 26. Den nye brua er ei trebru med lengde 117 m. Den har tre spenn på 38,5 m hver. Brua leder riksveien utenom Nybergsund sentrum. Brua er en trebue bru med vekt på integrering av belysning og lyssetting. Brua er gjennomdetaljert med stor vekt på vegføring og landskapsforming fram mot brua slik at trafikanten får en sekvens av opplevelser. Konsept og utforming Selberg Arkitekter As.
Hodejegerne (roman)
Handling
Historien finner sted rundt Roger Brown. Han er hodejeger, som arbeider med å finne passende leder-kandidater på vegne av større bedrifter. Men har også en langt mer lyssky jobb på siden, hvor han stjeler kunst. Hans kone, Diana, eier et kunstgalleri. Der treffer Roger en mann som heter Clas Greve, som han tror kan være den perfekte mannen for en ledig stilling. Snart oppdager Roger at Clas Greve også eier et etterlengtet og ekstremt verdifullt maleri malt av Peter Paul Rubens.
Roger bestemmer seg snart for å stjele dette utrolig verdifulle maleriet. Men samtidig som han stjeler maleriet av Clas Greve, oppdager Roger den gjenglemte mobiltelefonen til sin kone, Diana, i leiligheten til Clas Greve. Deretter blir Roger snart viklet inn i et langt større mysterium, og dette utvikler seg snart til en kamp på liv eller død.
Filmatisering
I 2011 kom filmen ut med Aksel Hennie i hovedrollen. Bokens rettigheter er donert til Harry Hole-stiftelsen, som arbeider for å gi barn i utviklingsland grunnleggende lese- og skriveferdigheter. Dermed vil alle inntekter filmen genererer tilfalle stiftelsen. Hodejegerne hadde premiere 26. august 2011.
I 2022 kommer det også en norsk TV-serie basert på romanen. Serien skal sendes på TV 2 i Norge.
Actinopodidae
Actinopodidae er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører den forholdsvis primitive gruppen Mygalomorphae. Det er en artsfattig familie med rundt 40 kjente arter i Sør-Amerika og Australia.
Utseende
Middelsstore (gjerne 10–30 mm), kraftige, svarte edderkopper, hannene gjerne med chelicerene eller andre kroppsdeler i klare farger, for eksempel hannen av Missulena occatoria som har forkroppen inkludert chelicerene brunrød, bakkroppen klart blå. Som andre mygalomorfe edderkopper har de kraftige chelicerer med giftklør som vender bakover i hvile. Forkroppen er glatt og glinsende, den fremre delen (hodet) er markert opphøyet, de åtte øynene er spredt ut langs framkanten. Spinnvortene er ganske korte.
Levevis
Som de fleste andre mygalomorfe edderkopper lever de i silkekledte ganger, som kan bli opptil 30 centimeter dype, dekket med en fall-lem av silke. Hunnen lever hele sitt liv i gangen sin, mens hannene vandrer rundt på leting etter hunner. De lever av insekter som de spretter ut og fanger når de kommer nær nok. Ulikt de fleste andre mygalomorfe edderkopper er de dagaktive. De blir kjønnsmodne når de er rundt 4 år gamle og hunnene kan leve i minst ti år. Tross sin kraftige gift blir disse edderkoppene ofte spist av små pungdyr, skolopendere og veivepser (Pompilidae).
Giftige arter
De australske artene i slekten Missulena er regnet for å være svært giftige og potensielt livsfarlige for mennesker. Det er imidlertid sjelden at noen blir bitt av dem, og motgift som er utviklet mot bitt fra den kjente arten Atrax robustus (Hexathelidae) har vist seg å være effektiv også mot bitt fra disse artene. Missulena-artene er mye mindre aggressive enn A. robustus, og selv om de biter sprøyter de ikke nødvendigvis inn gift (såkalte tørre bitt).
Utbredelse
Slektene Actinopus og Plesiolena er utbredt i Sør-Amerika (nord til Trinidad men mest i den sørlige delen), mens slekten Missulena bare finnes i Australia, bortsett fra én art i Chile.
Den franske løytnants kvinne
Den franske løytnants kvinne er postmodernistisk historisk roman fra 1969 av den engelske forfatteren John Fowles. Det var hans tredje utgitt roman, etter Samleren (1963) og Magikeren (1965). Romanen utforsker det ladete forholdet til en herre og amatørnaturforsker, Charles Smithson, og den tidligere guvernante og uavhengige kvinne, Sarah Woodruff, som han blir forelsket i. I romanen bygger Fowles på autoriteten i viktoriatidens litteratur, både ved å følge og samtidig stille seg kritisk til periodens romaner. Romanen har handling fra den engelske kystbyen Lyme Regis som også er John Fowles' fødeby.
I kjølvannet av romanens innledende popularitet, ble den utgitt tallrike nye utgaver og oversatt til mange andre språk; ikke lenge etter utgivelsen ble romanen også gransket omfattende av litteraturforskere. Biblioteksmagsinet American Libraries beskrev romanen som en av «bemerkelsesverdig bøkene i 1969». Romanen har beholdt sin popularitet, både hos det generelle publikum og i akademiske kretser. I 2005 valgte magasinet TIME den som en av de hundre beste engelskspråklige romaner utgitt mellom 1923 og 2005.
Deler av romanens gode omdømme er basert på dens uttrykk for postmoderne litterære omtanke for sitt tematiske fokus på metafiksjon, historiografi, metahistorie, marxistisk kritisisme og feminisme. Stilistisk og tematisk har Linda Hutcheon beskrevet romanen som et eksempel på en særskilt postmoderne sjangre: «historiografisk metafiksjon». På grunn av kontrasten mellom den uavhengige Sarah Woodruff og de mer stereotypiske mannlige hovedfigurer, har romanen fått oppmerksomhet for dens behandling av kjønnsroller. Imidlertid til tross for Fowles egen utsagn at det er en feministisk roman, har litteraturforskere diskutert om den gir et fullgodt perspektiv på en kvinnes endring.
Som følge av romanens populære suksess, fikk den en større arv: romanen har fått tallrike behandlinger av akademikere og andre forfattere, som eksempelvis A. S. Byatt, og gjennom dens filmatisering og tilpasning som teaterstykke. I 1981 ble romanen filmatisert med samme tittel som romanen med et manus av dramatikeren Harold Pinter, regissert av Karel Reisz, og med Meryl Streep og Jeremy Irons i de to fremste rollene. Filmen fikk betydelig positiv omtale og priser, inkludert flere BAFTA (den britiske filmindustriens fremste pris) og Golden Globe. Romanen ble tilpasset og satt opp for teaterscenen i 2006.
Brenda Fassie
Brenda Fassie (født 3. november 1964 i Cape Town, død 9. mai 2004) var en sørafrikansk popsanger.
Stilkvepser
Stilkveps (Apocrita) er en underorden av vepser. Som navnet tilsier har alle disse en «midje», en innsnøring (stilk) av kroppen mellom brystpartiet og bakkroppen.
Alle vepser gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium.
Brenda Fassie
Fassie ble besøkt på sykehuset av kjente personligheter som Nelson Mandela, Winnie Mandela og Thabo Mbeki, og hennes tilstand av på førstesiden av flere sørafrikanske aviser. Brenda døde i en alder av 39 år den 9. mai 2004 på sykehuset uten å returnere til bevissthet etter at hennes livsopprettholdende maskiner var blitt slått av. Ifølge flere sørafrikanske aviser var Fassie HIV-positiv på tidspunktet for hennes død. Hennes manager, Peter Snyman, benektet dette aspektet av rapporten. Hun ble kåret til 17.-plass på Topp 100 Great Sothafricans. Hennes sønn Bongani Fassie utførte soundtracket til den Academy Award-vinnende filmen Tsotsi fra 2005.
Stilkvepser
Stilkvepsene omfatter flere sosiale arter som lever i samfunn, slik som de fleste humler, maur og stikkvepser. Disse er sosiale insekter med fertile (forplantningsdyktige) hunner (dronninger), hanner (droner) og sterile hunner (arbeidere). De fleste vepser er imidlertid enslige (solitære veps) og lever ikke i samfunn.
Stilkvepsene er svært dårlig undersøkt i Norge, når det gjelder utbredelse og hvilke arter vi har i norsk natur. Mange av artene er svært små, de minste vepsene finner vi i familien dvergsnyltevepser, de er knapt 1 millimeter lange. Det er (trolig) litt over 7 000 arter i Norge, fordelt på 56 familiegrupper.
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom stilkvepsenes delgrupper er avklart i ulik grad. Derfor finnes det flere ulike måter å dele inn (systematisere) stilkvepsene på. Her er en måte.
Flere av gruppene (familiene) har norske navn, men ikke alle. Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
Frank Cumiskey
Frank Joseph Cumiskey (født 6. september 1912 i New Jersey, død 22. juli 2004 i Vero Beach i Florida) var en amerikansk turner som deltok i de olympiske leker i 1932 i Los Angeles, 1936 i Berlin og 1948 i London.
Cumiskey vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Italia.
Votnmyra naturreservat
Votnmyra naturreservat ligger på grensen mellom Bindal og Brønnøy kommuner i Nordland. Naturreservatet har et areal på 600 dekar. Området er vernet for å bevare et våtmarksområde i sin naturlige tilstand med tilhørende dyre- og planteliv, spesielt av hensyn til de rike og varierte myrtypene.
Frank Haubold
Frank Otto Haubold (født 23. mars 1906 i Union City i New Jersey, død mars 1985 i Ridgefield i New Jersey) var en amerikansk turner som deltok i de olympiske leker i 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Haubold vant to olympiske medaljer i turn under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Italia. Haubolt kom på tredjeplass i bøylehest bak István Pelle fra Ungarn og Omero Bonoli fra Italia.
Anne Elvebakk Linn
Anne Elisabeth Elvebakk Linn (tidligere Anne Elisabeth Elvebakk; født 10. mai 1966 på Voss) er en norsk tidligere skiskytter. I løpet av karrieren tok hun hele tolv VM-medaljer (seks individuelle, fem på stafett og en i lagøvelsen). Hun er fra 2009 skiskyttertrener ved Norges Toppidrettsgymnas på Lillehammer. Hun var inntil 2009 i fire år tilknyttet Norges Skiskytterforbund som landslagstrener for rekrutt, jenter.
Meritter
Fire ganger var hun blant de tre beste sammenlagt i verdenscupen, i sesongen 1987/88 gikk hun helt til topps.
I 1989 mottok hun Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris.
Michael Schuler
Michael Schuler (født 8. november 1901 i Würzburg i Tyskland, død januar 1974 i Vero Beach i Florida) var en amerikansk turner som deltok i de olympiske leker i 1932 i Los Angeles.
Schuler vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen bak Italia.
Lochgilphead
Lochgilphead (skotsk-gælisk: Ceann Loch Gilb) er en by og tidligere burgh i regionen Argyll og Bute, Skottland. Byen er det administrative senteret til Argyll og Bute og ligger ved enden av bukten Loch Gilp (en gren av Loch Fyne) og ligger på bredden av Crinan-kanalen. Lochgilphead er tilknyttet på hovedvegen A83, med Ardrishaig 3 km mot sør og Inveraray 39 km mot nordøst; Oban ligger 60 km nord på A816. Lochgilphead hadde en beregnet befolkning på 2280 innbyggere i 2020.
Lochgilpheads fasiliteter omfatter et svømmebasseng, sportssenter, fiskeutstyrsbutikk, Virgin MoneyBank og Bank Of Scotland, Co-op Food supermarked, to bensinstasjoner, en butikk for hjemmeklær og en jernvarebutikk, en Renault-forhandler, et sykehus drevet av de lokale fastlegene (med en akuttavdeling og et psykiatrisk sykehus), en ni-hulls golfbane, bowlingklubb, et regionalt deponi ved Dunchologan og Lochgilphead High School. Det er også en lokal avdeling av Army Cadet Force (militærutdanning for ungdom) i byen, nærmere bestemt en gren av infanteriregimentet Argyll og Sutherland Highlanders tilknyttet Royal Regiment of Scotland. Daglige busstjenester går fra byen til andre deler av Skottland, særskilt Glasgow, Campbeltown, Fort William og Oban.
Utviklingen av byen
I 1975 ble Lochgilphead valgt som det administrative hovedkvarteret til distriktrådet for regionen Argyll og Bute som en del av omorganiseringen av de lokale myndigheter, grunnet Lochgilpheads sentrale beliggenhet.
Sport og idrett
Byen er hjemmet til shintylaget Kilmory Camanachd (en særegen skotsk lagsport som blir spilt med køller og baller) og fotballaget, Lochgilphead Red Star.
Sadler’s Wells Theatre
Sadler's Wells Theatre er et teater på Rosebury Avenue i Clerkenwell i London. Den nåværende teaterbygningen er den sjette på stedet, og har plass til 1500 tilskuere. Den rommer også Lilian Baylis Theatre, med 200 plasser.
Teatret er mest kjent for ballett, men setter også opp moderne dans og opera. Mange av forestillingene settes opp av besøkende ensembler.
Skipavik
Skipavik er et ferjested på øya Ombo i Ryfylke, i Stavanger kommune. Stedet har flere ferjeavganger daglig, til Nesvik og Hjelmelandsvågen. Stedet har også et par husstander, og hurtigbåtavganger daglig til Stavanger sentrum.
Anna Faris
Anna Kay Faris (født 29. november 1976) er en amerikansk skuespillerinne og sanger.
Faris' første film var Lovers Lane (1999). Hun slo igjennom med skrekkfilmparodien Scary Movie (2000). Hun er naturlig blond, men farget det svart for rollen i Scary Movie og Scary Movie 2, for å ligne mer på hovedrollen i filmene Scream og Scream 2. Senere spilte hun i filmer som The Hot Chick (2002) og Lost in Translation (2003). I 2004 hadde hun en liten gjesterolle i TV-serien Venner for livet, hvor hun spilte «Erica» og var med i fem episoder. Hun fikk senere hovedrollen i filmen Waiting... hvor hun spilte «Serena».
I 2005 var Faris var med i filmene Brokeback Mountain og Just Friends. I Just Friends spilte hun «Samantha James», en misunnelig kjæreste til skuespilleren Ryan Reynolds. Etter dette har hun spilt i filmene Scary Movie 4 (2006), My Super Ex-Girlfriend (2006) og Smiley Face (2007).
Østbanen (andre betydninger)
Østbanen kan vise til
Asiatisk husgekko
Asiatisk husgekko er en gekko fra Sørøst-Asia, som med ufrivillig menneskelig hjelp har spredd seg over hele verden til områder med tropisk eller subtropisk klima. Den skiller seg andre «husgekkoer» på at halen har en rad med pigger på hver side.
Den hører hjemme fra India og Sri Lanka til Sør-Kina, Indonesia og Filippinene. Som en følge av menneskelig aktivitet er den er innført på mange øyer i Stillehavet og Det indiske hav, og i deler av Australia, Afrika og Amerika. Artens suksess skyldes blant annet at den utnytter at insekter tiltrekkes av kunstig lys.
På Maskarenene har denne introduserte arten gjort stor skade på de innfødte gekkoene. En daggekko, Phelsuma ornata, er blitt sjeldnere. Slekten Nactus er utryddet på hovedøyene, og lever nå bare på noen små holmer utenfor kysten av Mauritius.
Live in Marseille 2000
Live in Marseille 2000 er en konsert-DVD fra en Mayhem-konsert i Marseille, Frankrike.
Saltorofjellene
Saltorofjellene (også kjent som Saltoro Parvat eller Saltoro Muztagh) er en fjellkjede i Karakorum. Fjellkjeden ligger i hjertet av Karakorum på den sørvestre siden av Siachen-breen, som er en av de lengste isbreene utenfor polarområdene.
Fjellene hevdes som en del av den indiske delstaten Jammu og Kashmir og som en del av Gilgit-Baltistan i Pakistan. Under en militær operasjon i 1984 fikk India kontroll over de viktigste toppene og fjellovergangene i fjellkjeden, og pakistanske styrker ble presset inn i de glasiale dalene like vest for Saltororyggen. Av den grunn blir Saltorofjellene lite besøkt med unntak av militære styrker som tar del i den pågående Siachen-konflikten, til tross for at området byr på høye fjell og utmerkede klatremuligheter.
På den sørvestre siden faller Saltorofjellene bratt ned mot dalene rundt elvene Kondus og Dansam, som løper sammen og danner Saltoro-elven, en sideelv til Shyok. Denne renner igjen ut i Indus. I nordvest skiller Kondus-breen fjellkjeden fra de nærliggende Masherbrumfjellene, mens i sørøst skiller Gyong-elven, Gyong-breen og Gyong-passet (Gyong La) Saltorofjellene fra Kailasfjellene (må ikke forveksles med det hellige fjellet Kailasha, som ikke ligger i denne regionen).
Utvalgte fjelltopper
Nedenfor er det en tabell over fjelltopper i Saltoro-kjeden som er over 7 200 meter høye og som har en primærfaktor på over 500 meter. (Det er et vanlig kriterium for fjelltopper med slike høyder å være selvstendige.)
William Holland
William Joseph Holland (født 3. mars 1874, død 20. november 1930) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 Paris.
Holland deltok på flere øvelser i friidrett under OL 1900 i Paris. Han kom på andreplass på 400 meter bak Maxwell Long. På 200 meter ble han nummer fire og på 60 meter klarte han ikke å kvalifisere seg til finalen.
Dekret
Dekret  er et uttrykk som brukes innen statsrett om situasjoner der et statlig organ eller domstolsmyndighet utsteder en ordre som går ut over de forfatningsmessige beføyelser ved ikke å være en dom eller kjennelse.
Når paven tar stilling til et trosspørsmål i en skriftlig fremstilling, kalles det et pavelig dekret.
Den spanske inkvisisjonen
Den spanske inkvisisjon, eller Tribunal del Santo Oficio de la Inquisición («Det hellige inkvisisjonsbyrås domstol») var en institusjon grunnlagt i 1478 av de katolske monarker for å verne om den katolske ortodoksi i deres riker. Den hadde forbilder – som den tildels fravek fra – i lignende institusjoner i Europa siden 1200-tallet. Den spanske inkvisisjon var ikke underlagt autonom kirkelig kontroll (verken pave eller biskoper), men var direkte undergitt den spanske trone. Bakgrunnen for opprettelsen var gjenerobringen av Spania fra maurerne og kongens påfølgende behov for kontroll over muslimer og jøder.
Bakgrunn
I det 15. århundre var Spania en konføderasjon av små riker, som hver hadde sin egen administrasjon. De viktigste var Aragón og Castilla, som ved gjenerobringen ble styrt av henholdsvis Ferdinand og Isabella. I Aragón fantes det en lokal inkvisisjon, men i Castilla og León hadde man ingen slik organisasjon.
Opprettelsen
Ferdinand så religion som et effektivt redskap for å få kontroll over befolkningen. Han ønsket å kvitte seg med de jødiske og muslimske befolkningsgruppene, og brukte inkvisisjonen som et av sine redskap for å kontrollere både de som nektet å la seg døpe og de som hadde konvertert til kristendommen. Inkvisisjonen ble dermed en sentral institusjon for håndhevingen av limpieza de sangre («blodets renhet»), politikken som skulle hindre blanding mellom konvertittene og spanjolene. Historikere har også spekulert i andre årsaker, og mange mener at inkvisisjonen ble opprettet også for å svekke opposisjonen. Det er også mulig at det var økonomiske årsaker som lå bak; Ferdinands far hadde lånt mye fra jødiske finansmenn, og store deler av gjelden kunne slettes dersom de han skyldte penger ble fradømt sin eiendom.
Paven ønsket ikke å opprette en linkvisjon i Spania, men Ferdinand insisterte. Kardinal Rodrigo Borgia drev, mens han var biskop av Valencia, lobbyvirksomhet for å få Sixtus IV til å godkjenne den spanske inkvisisjonen. Han lyktes delvis, da paven sanksjonerte opprettelsen i Castilla. Borgia ble senere lønnet med støtte fra Spania under et konklave, og ble pave under navnet Alexander VI.
På Sixtus IVs tid ble den spanske inkvisisjonen også opprettet i Sevilla. Paven motarbeidet dette, men Ferdinand presset ham til å akseptere det ved å true med å stoppe den militære støtten til Den hellige stol. I 1478 utstedte paven en bulle som godkjente opprettelsen. Han påla en del restriksjoner mot de mest ekstreme sider ved inkvisisjonen.
Paven mente at den spanske inkvisisjonen var del av et kynisk spill for å sikre seg jødiske eiendommer, og nektet å la den opprette i Aragón. Ferdinand fortsatte å trosse Roma, og brukte pavedømmets avhengighet av hans militære støtte, i en tid hvor tyrkerne tok stadig større områder og stater i Europa stadig manøvrerte for å få mer makt, til å presse gjennom en godkjenning av opprettelsen også i Aragón. Da tyrkerne angrep Otranto i Italia i august 1480 var presset så stort at Sixtus IV gav etter.