cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Steel Challenge
Norgesmesterskap
Norgesmesterskapet har pleid å bli arrangert med amerikansk løypeoppsett og skivestørrelser. Steel Challenge-konkurranser har vært arrangert i Norge i lang tid, og det ble i 2011 vedtatt eget norsk konkurransereglement.
Divisjoner
I Norge er det krav om at konkurranseammunisjon skal holde en minimum faktor på 110 kgr·ft/s (ca. 2,17 newtonsekund). Internasjonelt er det ikke noe faktorkrav, men det var tidligere et faktorkrav på 120 kgr·ft/s (ca. 2,37 Ns). Faktorkravet var der for å sikre aktivering av en stopplate som stoppet tiden, men siden 2011 har det blitt brukt vanlige skytetimere istedenfor stopplater på internasjonale stevner. Det har blitt oppfordret til å bruke ammunisjon med lav faktor for å bevare målmateriellet.
Priser
På mesterskap i USA tildeles også følgende priser:
Fylkesvei 3712
Fylkesvei 3712 går mellom Valle og Tveit i Åmli kommune. Veien er 2,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 275 (Aust-Agder).
KiMs French Fries
KiMs French Fries er en chipstype fra KiMs. Chipsen er salt og har ca. 25 % mindre fett enn vanlig potetchips. Den er sprøstekt i vegetabilsk olje og saltet.
Næringsinnhold pr. 100 gram:
Lars Levi Læstadius
Lars Levi Læstadius (født 10. januar 1800 i Jäkkvik i Sverige, død 21. februar 1861 i Pajala) var en svensk prest, best kjent for å ha startet den kristne vekkelsesbevegelsen læstadianismen. Han var også en fremtredende botaniker, lingvist, etnograf og teolog.
Slekten
Slektsnavnet Læstadius kommer fra tettstedet Lästa i dagens Kramfors kommune, Ångermanland, Sverige. Tippoldefaren til Lars Levi Læstadius, Johan Nicolai Nilsson (1615-1697), var født bondesønn og den første i slekten som tok høyere utdanning. Han tok navnet Læstadius som en tidstypisk latinisering av et stedsnavn. Tippoldefaren ble utdannet lærer og flyttet til Piteå hvor han underviste. I 1662 flyttet han til Arjeplog og begynte som prest. I Arjeplog ble presteyrket videreført av slekten i generasjoner, først av hans sønn Johan (1664-1730) og videre av hans sønn igjen Johan (1700-1755).
Faren
Som en av de yngste i en stor søskenflokk på 14 barn til Johan Læstadius (1700-1755) kommer Lars Levi Læstadius' far, Carl Johansson Læstadius (1746-1832), til verden. Av økonomiske årsaker, som følge av Johan Læstadius' død, er det ikke mulig for Carl å videreføre presteyrket. I stedet går han i lære som gullsmed i Piteå, noe som fører ham videre til Stockholm der han leser mineralogi og bergmekanikk på fritida. I Stockholm møter han også Brita Ljung (1746-1798), født i Stockholm. De gifter seg 20. desember 1767, og sammen flytter de i 1772 til Carls hjemtrakter hvor han har fått stilling som bergfogd ved Nasafjälls silververk. Sammen får de fire barn, hvorav to sønner når voksen alder : Johan (1777–1828) og Carl-Eric Læstadius (1775-1817). Sistnevnte følger i slektens spor og blir prest i Kvikkjokk i 1806.
Carl Læstadius gir omkring 1790 opp yrket som bergfogd etter år med dårlig gruvedrift i Nasafjell og flytter til Arjeplog for å slå seg ned som nybygger. Den svenske staten støttet slik nybygging med tildeling av jord, skattefritak og utdeling av såkorn de første årene. I 1798 dør Brita og Carl blir enkemann. De to sønnene deres er da i starten av 20-årene og sannsynligvis ikke hjemmeboende.
Farens andre ekteskap
Carl gifter seg igjen året etter, i 1799, med Anna Magdalena Johansdatter (1759-1824), en fjern slektning av Læstander-grenen i Læstadius-slekten, som også har mistet sin ektefelle. Anna har bodd i Kurrokvejk, et av selskapet Nasafjell sølvgruvers nybyggerfelt i Arjeplog, siden 1796, men kom opprinnelig fra Nedre Gautsträsk litt nord for Sorsele. Hun hadde mistet sin mann etter bare ett år der, i 1797. Carl og Anna slår seg først ned ved Hornavann i Jäkkvik der det er et nybyggerfelt rett ved siden av kapellet. Det er mens de bor her at Lars Levi Læstadius fødes 10. januar 1800 som den første av to felles sønner.
Familien var fattig og preget av farens alkoholmisbruk. I det fattige distriktet omkring Arjeplog er familien kjent som en av de mest stakkarslige, og Lars Levi preges for livet av morens gråt og farens temperament og alkoholisme. Erfaringene fra alkoholens makt over faren og problemene det førte med seg er tydelig i Lars Levi Læstadius' senere sterke religiøse bekjempelse av alkohol. Likeså blir morens stille, men utholdende lidelse hans ideal for den fattige kristne kvinnen som finner styrke gjennom sin religion, og som prøvelsene gir deres tro en ekthet man ikke finner hos de mer privilegerte.
Familien flytter flere ganger, sannsynligvis forbundet med farens forskjellige forsøk på å livsnære seg. I 1801 flytter familien til en nyrydningsplass nord for Arjeplog kirke. Her bor de når Lars Levis bror Petrus Læstadius (1802-1841) fødes, men allerede senere samme år flytter de videre til nok en nyrydningsplass i Arjeplog. Familien var svært fattig og livnærte seg i perioden med noen få husdyr, sanking av mat i naturen og farens fiske og jakt. De prøvde seg også en periode på limkoking av reinhorn. Utbyttet fra jakt og fiske måtte til kysten for å selges og Carl var i dette ærend borte i lengre perioder hver vinter. Kombinasjonen av penger i hånda og tilgang på alkohol i byene ved Bottenvika, gjorde at han ofte ikke hadde det så travelt med å komme seg tilbake til familien i Arjeplog.
Trass i trange kår og mye motgang var foreldrene opptatt av barnas utdanning. Av moren lærte Lars Levi og Petrus å lese, primært i kristne tekster som katekismen, bønner og salmer, og av faren ble de introdusert til morgen- og aftenbønn.
Familien i Kvikkjokk
I 1808 da Lars Levi var åtte år, flyttet hele familien til den eldre halvbroren, Carl-Eric, som nettopp var blitt prest i Kvikkjokk, ti mil lengre nord. Carl-Eric hadde kommet gjennom trivialskolan i Piteå finansiert av deres felles far mens han ennå var i arbeid som bergsfogd. Senere hadde han på egen hånd kommet seg gjennom gymnaset i Härnösand og videre derfra til prestestudier ved Uppsala Universitet der han ble vigd som prest i 1803. I 1806 giftet han seg og flyttet til Kvikkjokk hvor han hadde fått seg jobb som komminister.
I åtte år bodde Lars Levi og Petrus hos Carl-Eric i Kvikkjokk. Selv om denne barne- og ungdomstida nok var preget av livet på en prestegård, vokste begge brødrene opp med nokså normale interesser, blant annet hadde begge ungdomskjærester. Carl-Eric underviste dem ikke bare i skolefag, han introduserte dem for naturens flora og fauna. Lars Levi fulgte med på hans turer med innsamling av planter til Carl-Erics herbarium, en aktivitet Lars Levi senere tok til seg både som hobby og periodevis som inntektskilde. Også insekter og fugler ble samlet inn og preservert. Det er også i Kvikkjokk-perioden at Lars Levi og Petrus lærer seg samisk. Selv om brødrene er samiske av opphav på både mors og fars side av slekten, har språket i hjemmet vært svensk. Kvikkjokk ligger innenfor det lulesamiske språkområdet, og det er derfor lulesamisk og ikke arjeplog-samisk Lars Levi lærer seg.
I perioden i Kvikkjokk vokser Carl-Erics egen familie fra 1 til 6 barn og når Lars Levi og Petrus i 1816 skal flytte til Härnösand for å ta gymnaset, flytter også deres foreldre fra Kvikkjokk også tilbake til Arjeplog. Allerede året etter dør Carl-Eric, 41 år gammel.
Et friår for Lars Levi
Brødrene ville videre til studier ved universitetet i Uppsala sammen, men siden Lars Levi var ferdig med gymnaset ett år tidligere enn Petrus, fikk han seg et friår. Året brukte han effektivt og matnyttig. Sommeren gikk til en stor botanisk rundreise fra Härnösand, over Frösön ved Östersund, til Trøndelag og Rana i Norge, før han reiste tilbake inn i Sverige og besøkte sine foreldre i Arjeplog. Turen ble brukt til å samle inn sjeldne planter som ble preservert og senere solgt som en reell inntektskilde for finansiering av hans videre studier. Vinteren tilbrakte Lars Levi med såkalt viaticum, hvor han med domkapitles skriftlige anbefaling reiste sognet på kryss og tvers og samlet inn penger fra gårdene som studiefinansiering.
Universitetsstudier i Uppsala
Lars Levi har nok vært splittet i sine interesse, og studie- og karrierevalget var i perioder usikkert. I Uppsala var han i 1820 for ung til å bli innskrevet ved presteseminaret og han brukte den første tida på å avlegge allmenn studenteksamen og senere samme år påbyggingen nationseksamen. I februar 1821 blir han innskrevet ved Samuel Ödmanns presteseminar og han følger studier direkte under Ödmann selv i tre semester. Ödmann var, slik også Lars Levi kommer til å bli, presteutdannet, men med levende interesse for jakt, fiske og botanikk. Ödmann hadde i tillegg tilhørt kretsen av studenter rundt Carl von Linné som på Lars Levis studietid fremdeles preget store deler av det naturvitenskapelige forskningsmiljøet i Sverige generelt og Uppsala spesielt. Ved siden av dette følger han forelesninger i fysikk ved prof. Z. Nordmark og i botanikk ved prof. Göran Wahlenberg, men det er bare i prestestudiene Lars Levi avlegger eksamener.
Prest
Etter presteordinasjonen i Härnösand skilles brødrenes veierfølgeskap. Petrus drar tilbake til Uppsala der han blir ansatt som huspredikant på Frötuna gods og fortsetter sine studier. Lars Levi drar til Arjeplog og begynner i sin første prestetjeneste som vikarierende sogneprest i egne hjemtrakter. Vikariatet er bare noen måneder og etter dette går han over i en stilling som misjonær for den samiske befolkning i Arjeplog og Arvidsjaur fra mai 1825 til april 1826.
Lars Levi har kanskje ikke tenkt videre over en samtale han hadde med kommersråd Casström i Härnösand da han ble presteviet. Lars Levi ble spurt av Casström, kanskje med bakgrunn i en bok han utga i 1824 om nybyggerliv i Lappmarken, om hva hans videre karrierevei skulle bli. Til dette hadde Lars Levi svart at han ønsket å bli nybygger, noe Casström hadde bedt ham oppgi og i stedet finne seg et virke som prest. Casström hadde på eget initiativ tatt dette opp med biskopen i Härnösand. Denne igjen hadde blitt oppmerksom på et ledig prestegjeld i Karesuando, Sveriges nordligste, hvor det i første omgang ikke hadde vært søkere. Biskopen hadde på vegne av Lars Levi, og muligvis uten dennes kjennskap, søkt om stilling hos konsistoriet i Stockholm og fått den. Slik havner Lars Levi Læstadius som prest i Karesuando, kun forsinket av noen måneder med studier i finsk språk i Gällivare våren 1826.
Prest i Karesuando 1826-1849
Studiene i finsk var en dyd av nødvendighet, men skulle vise seg å bli Lars Levis prekenspråk resten av livet. Dog måtte han gi opp å lære seg standardfinsk og i stedet tilegnet han seg den lokale tornedalsfinsken som ble talt i området. Prestegjeldet han overtok var stort i areal, men hadde bare 700 innbyggere i 1826. Av disse var omtrent 500 flyttsamer og de resterende var finske nybyggere. I tettstedet Karesuando, som bestod av seks helårsgårder, kunne bare to personer tale svensk. Siden de fleste av samene i tillegg til tornesamisk, en lokal variant av nordsamisk som også Lars Levi lærte seg å beherske muntlig og skriftlig, også talte tornedalsfinsk, ble dette det daglige språket i bygden og i kirken. Karesuando var, den gang som nå, splittet av en landegrense som fulgte Muonioelven. Siden tapet av Finland til Russland i 1809, var denne grensen nå mellom det russiske Storfyrstedømmet Finland og Sverige. Det medførte at det tidligere Enontekis sogn var blitt skåret tvers gjennom av to nasjoner. Kirken hadde havnet på russisk side og man hadde måttet bygge en ny kirke i Karesuando som stod ferdig i 1816.
Den første presten i det nye Karesuando prestegjeld var Zacharias Grape, prestesønn fra Jukkasjärvi. Han var godt likt og hadde en evne til å tale til folks følelser og derigjennom nå frem med sitt kirkelige budskap til befolkningen. Lars Levi flyttet inn i den lille presteboligen med bare to rom som Grape hadde fått bygget. I starten prøvde Lars Levi å etterligne Grapes prekestil, men han traff ikke tilhørerne og ble frustrert over hvordan responsen uteble. Han skriver selv: "Jag såg även att det stod illa till med församlingen, men de medel, som skulle verka för en sinnesförändring hos den, var ännu för mig förborgade.". Samtidig var ikke Lars Levi imponert over resultatene til Grape blant sognets innbyggere og han skriver "Man prisade prosten Grapes predikningar, men ingen väckelse, ingen oro, intet andligt bekymmer följde därpå.".
Til prestegjerningen hørte også undervisning i lese-, skrive- og regneferdigheter i sognet. Til dette hadde Lars Levi fått ansatt kateketen Juhani Raattamaa i tillegg til lappemisjonær Anders Fjellner. I dette arbeidet fant Lars Levi den styrken han savnet i sine gudstjeneste, og han valgte å fokusere på den oppsøkende hjemmeundervisningen i kristendom. Som den norske presten P. V. Deinboll nevner, var det på handelsstedene at fylleriet foregikk. Lars Levi kan ha funnet sine sognebarn mer mottakelige for det kristne budskapet utenfor kirkestedet.
Lars Levi så sognets innbyggere som preget av fattigdom og alkoholmisbruk. Gradvis oppstår det hos Lars Levi, sannsynligvis med røtter helt tilbake til hans barndom, tanker om at alkoholen er hinderet for at man kan leve et liv i fattig verdighet, og at denne fattige verdigheten er selve veien til Gud. Tankene har nok fått nytt liv under hans år og gjennom hans virke i Karesuando, selv om beskrivelsene av nivået av alkoholmisbruket må settes litt i perspektiv. Lars Levi skriver selv i en rapport til konsistoriet i Stockholm i 1836 at den "Lapska allmogen kan i allmänhet anses mera hyfsad, och fyllerilasten mindre allmän här, än i andra lappmarksförsamlingar." mens at han retrospekt i Ens Ropandes Röst i Öknen beskriver sine sognebarn i Karesuando som "församlingen var genom krögare och fyllhundar, rentjuvar och begragare så djupt sjunken över öronen i fördärvet, så att fingerspetsarna knappt synes". Hvor den første kilden kan ha vært preget av et ønske om å skjønnmale overfor sin arbeidsgiver, kan den andre ha vært preget av ønske om å fremstille situasjonen før hans vekkelsesarbeide som verre enn tilfellet kanskje var. Sannheten ligger nok et sted innen dette spennet. Et vis på at dette preget hans religiøse tanker ser man i hans besvarelse av pastoraleksamen i 1843 som fikk tittelen Crapula Mundi (Verdens Rus) og som formmessig bestod av en rekke teser og et forsvar for hver av dem. De siste to tesene er bemerkelsesverdig nok skrevet på henholdsvis finsk og samisk og omhandler behovet for religiøs overbevisning for å overvinne alkoholens makt over menneskets sinn og sjel og, den som var skrevet på samisk, hvordan en same er et bedre kristent menneske i kraft av gjennom sin nærhet til naturen å inneha en sunnere sjel enn den svenske befolkning som gjennom den moderne sivilisasjonens goder var korrumpert og religiøst og kulturelt fordervet.
Visitasjonsreisen Härnösand - Karesuando 1843–1844
På reisen hjem til Karesuando fra sin pastoraleksamen i Härnösand gjør Lars Levi en rekke besøk ved kirkesteder i de samiske områdene. Til sammen bruker han nesten tre måneder på reisen som fører ham gjennom :
Møtet med Maria
På sin reise tilbringer Lars Levi et par dager i Åsele helt i starten av januar 1844. Han deltar på forsamlinger i kirken, og det er i denne anledning at Maria, som egentlig heter Milla Andersson-Clementsdotter, kommer til ham med sine spørsmål. Maria, som Lars Levi selv omtaler henne, er fra Föllinge der hun har blitt påvirket av den brandellske vekkelsen knyttet til Pehr Brandell. Denne vekkelsen hører til norrlandsläseriet som på starten av 1800-tallet tok avstand fra det leserne mente var en utvannet forkynnelse i statskirken og kan i Norge sammenlignes med haugianismen. Disse vekkelsesbevegelsene og utviklingen av læstadianismen kan sees i sammenheng med den såvidt tidligere roparrörelsen i Sverige og denne igjen i sammenheng med den pietistiske bølgen i Europa på 1600- og 1700-tallet. Alle disse bevegelsene kan sees som en konsekvens av den samtidige utbredelsen av lesekyndighet i Europas befolkninger og den etterfølgende ukontrollerte og selvstendige lesingen av Bibelen og andre religiøse tekster.
Lars Levi skriver selv om dette møtet med Maria:
''"Om vintern 1844 kom jag till Åsele Lappmark, i egenskap af visitator. Här träffade jag några Läsare, som voro af det mildare slaget; ibland dem var en Lappflicka vid namn Maria, som öppnade hela sitt hjerta för mig, sedan hon hört altartalet. Denna enfaldiga flicka hade erfarenheter i nådens ordning, som jag alldrig hade hört förut. Hon hade vandrat långa vägar, för att söka ljus i mörkret. Under sina vandringar hade hon slutligen kommit till Pastor Brandell i Nora, och när hon för honom öppnade sitt hjerta, så löste han tviflet: hon kom genom honom till den lefvande tron. Och tänkte jag: här är nu en Maria, som sitter vid Jesu fötter. Och nu först tänkte jag, nu ser jag vägen, som leder till lifvet, den har varit fördold till dess jag fick tala med Maria. Hennes enfaldiga berättelse om sina vandringar och erfarenheter gjorde så djupt intryck på mitt hjerta, att det ljusnade äfven för mig; jag fick denna afton, som jag tillbragte i sällskap med Maria, känna en försmak af himmelens glädje. Men Presterna i Åsele kände icke Marias hjerta, och Maria kände äfven, att de icke voro af detta fårahuset. Jag skall komma ihåg den fattiga Maria, så länge jag lefver; och hoppas, att jag träffar henne i en ljusare verld på andra sidan om grafven."''
Nettopp erfaringer i nådens ordning skulle bli hovedtema i Lars Levi religionsfilosofiske hovedverk Dårhushjonet.
Vekkelsen starter
Etter å være kommet hjem til Karesuando fra sin visitasjonsreise endrer prekene til Lars Levi seg. Med hans egne ord blir de mer fargerike. Bruken av lignelser og relateren av bibeltekster til folks eget liv øker, og det samme gjør den strenge og direkte språkbruken når det gjelder fordømmelsen av den menneskelige synd. Så kraftig språkbruk at det etterhvert fører til klager fra sentralt hold.
Lars Levi preker i hovedsak på tornedalsfinsk, og fordi han ikke behersker språket flytende skriver han ned sine prekener i forkant. Ikke bare som stikkord, men som fullt utskrevne prekener. I kombinasjonen med et for Lappmarken spesielt unntak fra konventikelplakatet, som ellers forbød prekener uten prest til stede, kunne Lars Levis prekener spres langt ut over de oppmøtte i Karesuando. Unntaket tillot såkalt byabön, der en lekmann kunne lese høyt en ferdigskrevet preken for en forsamling. Lars Levi fikk her hjelp av logistikken til sitt ambulerende skolesystem, administrert av sin tørrlagte kateket Johan Raattamaa, og hans prekener spredde seg raskt både innenfor og utenfor Lappmarken. Juhani var annerledes i sin væremåte enn Lars Levi og som person var han trøstende og oppmuntrende overfor sognets innbyggere. Hans behov for å kunne tilby forsamlingenes medlemmer tilgivelse utviklet seg etter hvert til den for læstadianismen kjennetegnende løsenøkkelen, der én troende person kan gi en annen syndens forlatelse. Ordningen ble diskutert med og godkjent av Lars Levi Læstadius.
Prost i Pajala
Fra 1849 frem til sin død i 1861 tjenestegjorde han som prost i Pajala.
Læstadius preket hardt og sa i klare ordelag hva synd var. Dette ble ikke spesielt godt mottatt av øvrigheten, noe som førte til at biskopen bestemte at det fra og med 1853 skulle holdes to gudstjenester i Pajala: én for læstadianerne og én for andre. Dette blir regnet som begynnelsen for den læstadianske bevegelse. Læstadianerne holdt seg til statskirken, men holdt sine egne gudstjenester.
Sentralt i Læstadius' forkynnelse står synd og tilgivelse, rett anger (for syndene) og nestekjærlighet. Gjennom å erkjenne sin syndige natur skal mennesket angre sine brudd mot Guds ord. Den angrende synder får syndsforlatelse ved å be om den fra en kristen han eller hun har tiltro til. Dette kan være en predikant eller hvem som helst andre. Dette var en sentral tese hos Læstadius. På den tid var det ikke vanlig at andre enn prestene ga syndsforlatelse, og det vakte nok «åndelig harme» hos mang en prest. Men Læstadius var ikke kjent for å følge normer og regler ukritisk. For ham var det viktigere å preke rett forkynnelse.
Heliozela sericiella
Heliozela sericiella er en sommerfugl som tilhører familien bladhullmøll (Heliozelidae). Den er funnet på Sørlandet og det sørlige Østlandet i Norge.
Utseende
En liten (vingespenn 6 – 7 mm), bronseglinsende grålig møll. Antennene er trådformede og rundt halvparten så lange som forvingen. Hode, kropp og forvinger er grå med en litt grønnlig bronseglans. Forvingen har to små, hvite flekker ved bakkanten, den innerste av disse er ganske liten og kan mangle helt. Bakvingen er brungrå med lange hårfrynser av samme farge. Larven er gulhvit med brun hodekapsel og to svarte flekker på ryggplaten på første kroppsledd.
Levevis
Arten finnes på steder der dek vokser eik ved kysten. Hunnen legger egg i barksprekker på eikekvister. Larven lager en mine, først under barken, siden ut langs skaftet på et blad og bladets midtnerve. Denne blir tykkere og derformeres på grunn av larvens gnaging. Når larven er utvokst, skjærer den ut et ovalt bladstykke ved siden av midtnerven, og lager seg et hylster av dette. Den firer seg så ned på bakken og forpupper seg inne i bladhylsteret. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i mai, helst på ettermiddagstid.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa, bortsett fra deler av middelhavsområdet. I Norge finnes den bare i et smalt belte langs kysten av Østlandet og Sørlandet.
Tromsdalstinden 1238m opp
Tromsdalstinden 1238m opp er et motbakkeløp i Troms som arrangeres av Stiftelsen Midnight Sun Marathon. Løpet ble første gang arrangert i 2005.
I 2011 arrangeres løpet søndag 21. august.
Beni (elv)
Beni (spansk: Río Beni) er ei elv i den nordlige delen av Bolivia. Den er ei tilløpselv til Madeira, som igjen munner ut i Amazonas, og er 1559 kilometer lang, med et nedbørfelt på 133 000 km².
Den har utspring i Andesfjellene øst for La Paz, og renner deretter mot nord og senere nordøst, til den løper sammen med elva Mamoré og danner elva Madeira. 30 km før samløpet med Mamoré, nær grensa mellom Bolivia og Brasil, ligger et større strykparti ved byen Cachuela Esperanza, som hindrer båttrafikk videre opp over elva. Det er planer om bygging av vannkraftverk ved strykene, hovedsakelig beregnet for eksport til Brasil.
Heliozela hammoniella
Heliozela hammoniella er en sommerfugl som tilhører familien bladhullmøll (Heliozelidae). Den ble nylig oppdaget for første gang i Norge, og er foreløpig funnet i Akershus, Oppland og Vest-Agder.
Utseende
En liten (vingespenn 5 – 7 mm), mørk møll med små, hvite flekker ved bakvingens bakkant. Den er vanskelig å skille fra Heliozela resplendella om man ikke kjenner næringsplanten, men er gjerne noe mørkere, framvingene litt mer avrundede, og forvingen har ofte to, ikke én, flekker ved bakkanten. For sikker bestemmelse av de to artene må man gjerne dissekere kjønnsorganene. Antennene er trådformede, mørkgrå, litt mindre enn halvparten så lange som forvingen. Hodet, kroppen og forvingen er mørkgrå til brunsvarte. Forvingen er ganske avrundet, vingespissen ikke markert. Den har en liten, hvit flekk ved bakkanten ca. 2/3 ut i vingen (der vingefrynsene begynner) og ofte også en liten flekk nær roten. Bakvingen er grå, tilspisset, med lange hårfrynser. Larven er hvitaktig med lysbrun hodekapsel, sidene på andre kroppsledd er grå.
Levevis
Arten finnes på steder der det vokser bjørk (Betula spp.), helst unge trær. Hunnen legger eggene enkeltvis på barken av en kvist nær bladskaftet. Den nyklekte larven minerer først i kvistens marg, siden kryper den ut i et bladskaft og fortsetter langs bladets midtnerve. Til slutt lager den nå nesten utvokste larven en kort gang ut langs en av sidenervene i bladet, oftest nær roten, gnager ut en oval bladplate som den bruker til å bygge seg et hylster, og firer seg ned til bakken. Den etterlater seg et ovalt hull på ca. 2 x 5 mm. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i juni, men er vanskelige å finne. Den letteste måten å registrere denne arten på er å lete etter de karakteristiske minene med det ovale hullet som larven etterlot seg. Disse kan man finne i september.
Utbredelse
Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa. I Norge ble den først funnet i 2008, da den viste seg å forekomme i Akershus, Oppland og Vest-Agder. Sannsynligvis har den en videre utbredelse på Øst- og Sørlandet.
Rampjaar
Rampjaar (katastrofeåret) er betegnelsen på året 1672 i Nederland. Etter utbruddet av den fransk-nederlandske krigen og tredje anglo-nederlandske krig ble De forente Nederlandene angrepet av England, Frankrike og kurfyrste Bernhard von Galen, erkebiskop av Münster og Maximilian Heinrich av Bayern, erkebiskop av Köln. Invasjonsstyrkene beseiret ganske snart den nederlandske statshæren og erobret en stor del av republikken.
Som et resultat av dette fikk de resterende byene i kystprovinsene i Holland, Zeeland og Friesland panikk og ledelsen av byene ble overtatt av Oranjepartiet, som var i opposisjon til raadspensionaris Johan de Witts republikanske regime. Dette innebar slutten på den første stattholderfrie perioden i nederlandsk historie.
I Nederland har man et ordtak som beskriver året 1672 med ordene: «Het volk was redeloos, de regering radeloos, en het land reddeloos.» Oversatt: «Folket var rådvilt, regjeringen desperat og landet redningsløst.»
Utbyggingsfondet for Nord-Norge
Fondet ble (sammen med Arbeidsløshetstrygdens Utbyggingsfond) videreført i form av Distriktenes Utbyggingsfond i 1961. Reidar Carlsen var bankens leder, og fortsatte som leder i videreføringen fra 1961.
Erwin Panofsky
Erwin Panofsky (1892–1968) var en tysk-amerikansk kunsthistoriker, kjent for begrepene ikonografi og ikonologi.
Panofsky ble født i Hannover. Han studerte i Berlin, München og Freiburg/Breslau. Han tok sin doktorgrad i 1914 ved Universitetet i Freiburg. I årene 1926–1933 var han professor i kunsthistorie ved Universitetet i Hamburg. Han hadde jødisk bakgrunn og da nazistene kom til makten, emigrerte han til USA og ble der professor ved Princeton University. Hans bakgrunn var en åndshistorisk tradisjon influert av Aby Warburg og Ernst Cassirer.
Panofskys vrker er svært omfattende. Hovedvekten ligger på middelalderen og renessansens kunsthistorie. Best kjent er han for begrepene ikonografi og ikonologi. Disse er først omtalt i innledningen til Studies in iconology og blir gjentatt i Meaning in the visual arts. Før Panofskys tid var den kunsthistoriske tradisjon mest å se på form og stil. Han satte fokus på bildets innhold. Han gir en systematisk oversikt over bildenes forskjellige betydningslag, deres innbyrdes relasjoner, de analyseformer som er i stand til å frembringe disse betydningslagene, og de forskjellige former for kunnskap som fordres for at en skal kunne kontrollerer de enkelte analysene. Viktig er det også at bildene er uttrykk for den historiske situasjonen som de ble laget i.
Panofsky ble i 1967 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.
Pontarlier
Pontarlier er en kommune i departementet Doubs i Bourgogne-Franche-Comté-regionen i øst-Frankrike.
Byen var startsted for den 15. etappene av Tour de France 2009.
Platycis cosnardi
Platycis cosnardi er en bille i delgruppen (underfamilien) nettrødvinger i familiegruppen rødvinger. Den er sjelden, finnes vanligere lengre sør i Europa.
Utseende
Kroppen er svart, med skarlagensrøde dekkvinger. Brystskjoldet (pronotum) er svart med rødlig kant. Hodet er kort, men ikke snuteformet forlenget framover. Det er synlig, sett ovenfra (det vil si, det dekkes ikke av brystskjoldet). Antennene er helt svarte og har elleve ledd og er festet tett sammen på pannen like ved fasettøynene. Brystskjoldet (pronotum) har en nær kvadratisk form, ofte med en markert og noe oppstående sidekant. Midtpartiet består av et område dannet av en oppstående ribbe, dette er ikke lukket, men åpent i bakkant. Dekkvingene er kraftig kitiniserte, parallellsidige og har lengderibber. Alle føtter har fem ledd.
Levevis
Platycis cosnardi tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres. Larvene forpupper seg i morkent eller skadd tre, blant annet av bøk.
Profilprodukter
Profilprodukter (også kjent som reklameartikler eller på engelsk «promotional merchandise») er produkter som er merket med en virksomhets navn, logo eller varemerke. Disse produktene brukes i markedsføring eller promovering og blir eksempelvis gitt bort i forbindelse med messer, kampanjer eller aktiviteter i den hensikt å øke eksponeringen av bestemte budskap, produkt eller firma (firmaprofilering). Profilproduktene brukes ikke bare av kommersielle virksomheter, men også av politiske partier, organvisjoner, offentlige etater og kommuner. De ble tatt i bruk på begynnelsen av 1900-tallet og ble bevisst og konsekvent utnyttet i USA på 1950-tallet, blant annet med t-skjorter påført logoer og slagord.
Markedet for profilprodukter
Ifølge samme kilder er markedet i USA på ca. 17 milliarder dollar (2010) og i Europa ca. 7 milliarder euro (2010), og veksten fra 2009 til 2010 ca 7 %.
Profilbransjen er en milliardindustri og produktene brukes daglig av utallige forbrukere, ofte uten at de er klar over at produktene først og fremst har blitt produsert for styrke identiteten til en bedrift eller et varemerke. Profilklær utgjør en stor del av markedet.
Profesjonelle bedrifter og varemerkeeiere legger ofte ned betydelige ressurser i design og materialvalg, og produserer egne kolleksjoner som er sammenliknbare med kjente merkevarer i detalj. Profilprodukter selges også i detaljhandelen, som for eksempel Porsche, John Deere og Ferrari. Dette omtales i bransjen ofte som Original Equipment Manufacturer.
Lea-test
Lea-test er en synstest for visus (synsskarphet) på barn. For barn som ikke kan lese, blir derfor for eksempel den vanlige synsprøvetavlen, Snellen-tavlen, lite egnet. Otrotypene er her utformet som eple, hus, firkant og sirkel. Det finnes en rekke varianter av denne testen egnet for test av nærsyn, avstandsyn og kontrast.
Grønlands Kulturhus
Grønlands kulturhus (grønlandsk: Katuaq) er et kulturhus som ligger i sentrum av Nuuk, hovedstaden på Grønland. Det er tegnet av det danske arkitektfirmaet schmidt hammer lassen architects.
Lea-test
Testen er utviklet av den finske oftalmologen Lea Hyvärinen i 1976, og er kalibrert mot Landolt C.
Grønlands Kulturhus
Kulturhuset ble bygd i perioden 1994–1997, og åpnet 15. februar 1997. Det inneholder to saler; en stor og en liten, med hhv. 509 og 108 sitteplasser. Den store salen kan brukes til både kino, konserter, teater og møter. Den var grønlands første kino, og viser nye filmer samtidig som de vises i Danmark. Det er også 1 000 m² utstillingsareal her, samt TV-studio, kunstskole, bibliotek og café.
Huset eies av Nuuk kommune og Grønlands hjemmestyre, og er på over 4 000 m².
Bygget har vunnet følgende priser:
Fjell kirke (Drammen)
Fjell kirke er en arbeidskirke fra 1984 på Fjell i Drammen kommune i Viken. Kirken ligger nær Galterud skole i høyden på sørsiden av Drammenselva med grenser mot Strømsø, Tangen, Skoger og Konnerud. Byggverket er i betong og tre og har 460 sitteplasser og arkitekten for kirken var Elisabet Fidjestøl. Kirken er en del av Den norske kirke og hører til Drammen prosti i Tunsberg bispedømme.
Historie
Etter at utbyggingen av bydelen Fjell satte igang på 1960-tallet, ble planer om å bygge en kirke tatt opp. Arkitekt Elisabeth Fidjestøl fremla i 1973 et utkast til et anlegg som senere ble bearbeidet. Byggearbeidene ble igangsatt den 15. august 1983, allerede den 26. august 1984 ble kirken innviet.
Kirkebygget
Kirken består av en hovedetasje med kirkerom, menighetssal, kirkestue og kontoravdeling på til sammen 730 kvm. Kirkerommet er kvadratisk og har ca. 180 sitteplasser. Menighetssalen har 150 sitteplasser, mens kirkestuen har ca. 80 sitteplasser. Rommene kan brukes samlet eller deles opp ved hjelp av foldevegger. Kirkerommet har i tilegg et sideskip med 50 sitteplasser. Ved maks utnyttelse skal det romme totalt 460 sitteplasser. Underetasjen på 675 kvm inneholder en ungdomssal med 180 sitteplasser og scene. Det er også kjøkken, møterom, grupperom, toaletter og garderober i underetasjen.
Europeiske flagg
Dette er en oversikt over nasjonale og overnasjonale flagg i Europa:
23. serierunde i 2. divisjon avdeling 3 2007
'''23. serierunde i 2. divisjon avdeling 3 2007''' startet 6. oktober, og endte med Fløy – Viking 2 8. oktober 2007.
Klinking
Klinking er en metode for å sammenføye to metallplater ved hjelp av nagler som hamres flate mens de er varm. Klinking var den vanligste sammenføyningsmetoden for skip, kjeler og jern/stålbroer inntil lysbuesveising overtok.
Paul Song Weili
Paul Song Weili (født i 8. mai 1917 nær Anguo i Hebei i Kina, død 20. juli 1996 i Hebei) var katolsk biskop i Langfang i Hebei.
Bakgrunn
Han stammet fra en katolsk familie i bispedømmet Anguo og begynte på juniorseminar som 15-åring. I 1937 begynte han på presteseminaret i Jiaxing i provinsen Zhejiang. Han sluttførte utdannelsen i 1945 og sluttet seg da til lasaristenes kongregasjon, en misjonsorden virksom i Kina.
Prest
Det påfølgende år ble han presteviet av en biskop i Zhejiang. Hans kongregasjon  sendte ham til Beijing, og der ble han sendt til en lokal menighet av erkebiskop Thomas Tien Keng-hsin, som senere ble den første kinesiske kardinal.
I juli 1951 ble fader Song fengslet for å ha «assistert imperialister» og sendt til en reform ved arbeid-leir i Heilongjiang nordøst i Kina.
Vinteren 1979 ble han løslatt etter 28 års hardt straffearbeid. Han var syk, vekket og arret etter tortur og vedvarende bruk av håndjern. Han ble bedt om å holde seg i en landsby i fylket Yongqing nær Langfang, og innledet et pastoralt arbeid som snart omfattet alle ni fylker i området.
Biskop - hemmelig bispevielse
Song Weili ble hemmelig bispeviet 7. februar 1982 av Baodings undergrunnsbiskop Joseph Fan Xueyan. Biskop Fan ble den gang betraktet som undergrunnskatolisismens leder.
Han ble holdt fengslet i flere perioder tidlig i 1990-årene og pålagt av myndighetene til ikke å være pastoralt aktiv utenfor byprefekturet Langfang. Grunnen til arrestasjonene var primært hans avvisning av å registrere seg i den kinesiske patriotiske katolske forening og hans intense arbeid for privat opplæring av hemmelige preste- og søsterkandidater i Hebei.
I 1993 organiserte undergrunnskatolikkene Langfang som et nytt undergrunnsbispedømme, utskilt fra de tre bispedømmer Beijing, Tianjin og Xianxian, bestående av fylkene Baxian,  Dachang,  Dacheng,  Gu'an,  Sanhe,  Wen'an,  Xianghe,  Yongqing og distriktene som utgjør byen Langfang. Det nye bispedømmet ble sagt å omfatte 75 000 katolikker og ha ni presteseminarister, elleve juniorseminarister, 22 søstre og rundt 20 noviser. De hadde ni åpne kirker, men arbeidet for å få åpnet ti til.
Myndighetene anerkjente ham da som en hjelpebiskop av Cangzhou (deres navn på bispedømmet Xianxian), men en del katolikker anså ham som ordinarius for «det nyopprettede bispedømme Langfang», med sete i Baxian. Vatikanet anså¨at han tok seg av Langfang av pastorale hensiktsmessighetsårsaker, men at Langfang ikke var noe nytt bispedømme.
Etter alvorlig sykdom døde biskop Song 20. juli 1996, og ble begravet i landsbyen Xigao i Bazhou i Hebei.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Kings of Convenience
Historie
Øye og Bøe ble begge født i 1975, og har kjent hverandre siden de deltok i en geografikonkurranse da de var bare 10 år gamle. Da de var 16 år gamle, spilte de sammen i bandet Skog sammen med to andre venner, og utga en EP, Tom Tids Tale, før gruppen ble oppløst. Senere dannet de to duoen Kings of Convenience.
De signerte kontrakt i 1999 med det amerikanske plateselskapet Kindercore Records, etter å ha deltatt på europeiske festivaler den sommeren. De gav ut debutalbumet Quiet Is The New Loud i 2001. Albumet ble produsert av Coldplay-produsenten Ken Nelson. Albumet ble svært populært, og mottok gode kritikker. Versus, et album med remixer av sangene fra Quiet Is The New Loud, kom ut kort tid etterpå.
Etter gjennombruddsåret ble det ikke hørt mye fra bandet. Øye utgav solo-materiell og albumet Unrest da han bodde i Berlin, samtidig som han hadde et sideprosjekt kalt The Whitest Boy Alive. Det var ikke før i 2004 at oppfølgeren ble utgitt, Riot on an Empty Street. Musikkvideoen til I'd Rather Dance With You, den andre singelen fra albumet, toppet MTVs europeiske liste som den beste musikkvideoen i 2004, og den vant den norske Alarmprisen 2005 for beste video.
Det tredje albumet, Declaration of Dependence, ble utgitt 20. oktober 2009.
I 2014 ble det publisert en bok, skrevet av kulturjournalist Ørjan Nilsson, med tittel Quiet Is The New Loud som handler om Kings of Conveniences album fra 2001. Erlend og Eirik promoterte boken med en tour i 2015 hvor de spilte alle sangene fra debutalbumet.
Peter Mattis
Peter Mattis er en programmerer som er mest kjent for hans tidlige arbeide med bildebehandlingsprogrammet GIMP og utviklingsverktøyet GTK+. Som student ved University of California, Berkeley, utviklet han i 1995 den første versjonen av GIMP som et skoleklasse-prosjekt sammen med klassekameraten Spencer Kimball. Begge var medlemmer av studentklubben eXperimental Computer Facility.
Eva Weel Skram
Eva Weel Skram (født 17. desember 1985 i Sogndal) er en norsk sanger og låtskriver. Hun er kjent som soloartist og som vokalist i duoen Eva & the Heartmaker.
Peter Mattis
Peter Mattis arbeider for Google, og bidro sammen med Spencer Kimball i utviklingen av Google Servlet Engine.
Under Presidentvalget i USA 2008 donerte Mattis og hans kone Kathryn Kimball $2,300 til den libertarianistiske, republikanske kandidaten Ron Paul, $4,600 til demokratenes kandidat Hillary Clinton, samt $4,600 til demokratenes kandidat Barack Obama i sitt eget navn, og ytterligere $2,300 i sin kones navn.
I juli 2009 kjøpte han residensen til filmstjernene Jennifer Connelly og hennes ektemann Paul Bettany i Park Slope, Brooklyn for $8.45 millioner.
Eva Weel Skram
Skram gikk på musikk, dans og drama ved Firda videregående skole fra 2001 til 2004. Hun deltok i TV-programmet Idol våren 2005. Sammen med ektemannen, gitarist og låtskriver Thomas Stenersen, utgjorde hun duoen Eva & the Heartmaker. Duoen ga ut fire studioalbum i perioden 2006 til 2013 før de ble oppløst. De ble kåret til Best Norwegian Act under MTV Europe Music Awards 2011 og ble nominert til Spellemannprisen 2011 i klassen popgruppe for albumet Dominoes.
Høsten 2015 deltok hun i TV-programmet Hver gang vi møtes. Hun har skrevet og spilt inn Selmas sang som ble brukt som kjenningsmelodien til NRKs julekalender Snøfall, sendt første gang i 2016. I 2016 viste NRK en konsert hvor hun spilte sammen med ektemannen på Åmot operagard, første gang sendt 2. desember 2016.
Hun er niese av operasangeren Knut Skram.
Klemblokk
Klemblokk er, innen fjellklatring, en steinblokk som ligger i klem mellom to fjellvegger. De fleste slike blokker i Norden er flyttsteiner som ligger igjen etter siste istid.
En av Norges mest kjente finnes på vei til Kjerag nær Lysebotn i Rogaland.
Ellen Braumüller
Ellen Braumüller (født 24. desember 1910 i Berlin, død 10. august 1991 i Berlin) var en tysk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Braumüller vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Hun kom på andreplass i spydkast for damer bak Mildred Didrikson fra USA.
Struma
Struma er en tilstand hvor skjoldbruskkjertelen er for stor. Knutestruma er en sykdom, mens ordet «struma» kun forteller oss at skjoldbruskkjertelen er forstørret – det peker på et symptom, ikke en tilstand.
Bakgrunn
I gamle dager var det vanlig at folk på Østlandet fikk struma. De som bodde på Vestlandet, i Nord-Norge eller ved sjøen, var mindre utsatt for sykdommen. Grunnen var at de spiste mye fisk og skalldyr, og i fisk og skalldyr finnes det jod. I dagens Norge er struma lite utbredt, fordi det finnes jod i melk, fisk og skalldyr. I dag er det også vanlig å tilsette jod i salt.
I utviklingsland er struma fortsatt en utbredt sykdom. Fisk kan være vanskelig tilgjengelig, og likeledes melk og salt. Medisin er kanskje heller ikke lett å skaffe.
Beskrivelse av symptom
Skjoldbruskkjertelen ligger foran på halsen like nedenfor strupehodet, ved siden av luftrøret. Dens funksjon er å produsere tre forskjellige hormoner:
Tydelige tegn på at noen har struma, er at de får en eller flere klumper på halsen. Kulene/klumpene kan bli så store at de strekker seg helt ut til brystkassa.
Kjennetegn for sykdommen:
Personene som har fått sykdommen, kan få pusteproblemer, feber og det kan bli vanskelig å svelge. Sykdommen kan ramme både mennesker og dyr, og forekommer ved at vi får i oss altfor lite jod. Jod er et grunnstoff som er nødvendig for kroppen. Den er nødvendig for at kroppen skal få normal vekst og utvikling i nervesentralsystemet. Behovet for jod er meget lavt (2-3 up pr. kg kroppsvekt pr. dag) ca. en teskje i løpet av et helt liv.
Skjoldbruskkjertelen trenger jod for å produsere thyroxin. Hvis kjertelen ikke klarer å lage nok av det stoffet, prøver den å effektivisere jobben ved å vokse. Eller det motsatte kan ha skjedd, kjertelen kan ha produsert altfor mye hormoner.
Det finnes 3 forskjellige sykdommer med for høytstoffskifte.
Behandlingsmetoder
Behandlingsmetoder for stoffskiftesykdommer:
John Murphy Farley
Bakgrunn
John Murphy Farley fikk sin teologiske og filosofiske utdannelse i County Monaghan, New York og Roma.
Prest
Den 11. juni 1870 ble han presteviet i Roma av kardinal Costantino Patrizi Naro. Han arbeidet deretter som stedfortredende kirkerektor i New Brighton på Staten Island. Fra 1872 til 1884 var han personlig sekretær for erkebiskopen av New York, John McCloskey, og ledsaget ham i 1878 til pavevalget i Roma, skjønt de ankom for sent - da var ny pave allerede blitt valgt.
Struma
Behandlingsmetoder
Hvis legen mistenker at du har struma, vil legen undersøke skjoldbruskkjertelen din og øynene dine. Legene tar også blodprøver for å finne ut sikkert at det er det som feiler deg. For å avgjøre hvilken form for struma du har, må legen undersøke/ta bilder av skjoldbruskkjertelen din. Ut ifra dette bestemmes det hvilken behandling som er best å bruke for deg.
John Murphy Farley
Hjelpebiskop i New York
Han ble utnevnt til biskop den 18. november 1895 av pave Leo XIII. Den 21. desember 1895 ble han bispeviet av erkebiskop Michael Augustine Corrigan av New York; medkonsekrerende var biskop Charles Edward McDonnell av Brooklyn og biskop Henry Gabriels av Ogdensburg.
Erkebiskop av New York
Den 15. september 1902 ble han erkebiskop av New York.
Kardinal
Han deltok i det konklavet som valgte pave Benedikt XV.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Hylla kraftverk
Hylla kraftverk er et vannkraftverk i Engerdal kommune i Innlandet.
Verket startet produksjonen i 1945 og ble modifisert i 1986.
Installert effekt er 2,7 MW på en peltonturbin. Midlere årsproduksjon er på 11 GWh.
Kraftverket utnytter fallet på 330 meter mellom Litlhyllsjøen og Engeren. Innsjøene Litlhyllsjøen, Hyllsjøen og Hundsjøen er magasiner for kraftverket.
Var eid av Eidsiva vannkraft.
Herlandsfoss kraftverk
Herlandsfoss kraftverk ligger over Fotlandsvågen ved Herlandsvassdraget i Osterøy kommune i Vestland. Vannkraftverket har Storavatnet som det største magasinet, og det overføres også vann fra Hesjedalsvassdraget. Nedslagsfeltet er på 69,5 km²; tilsiget er på 165 millioner m³. Kraftverket forsynes med vann gjennom en 1,7 km lang tunnel som har en fallhøyde på 138 m. Kraftverket er presentert i katalogen til Kulturminner i norsk kraftproduksjon, der en finner et utvalg med 27 kraftverk med nasjonal kulturminneverdi.
Hosanger, Haus og Hamre Kommunale Kraftverk
Kraftselskapet ble etablert av de tre kommunene Hamre, Haus og Hosanger 2. oktober 1916. Kraftverket hadde installert 4 francisturbiner fra Myrens Verksted, hver på 3 MW, koblet til 4 generatorer fra Oerlikon, hver på 3,2 MW. Det startet produksjonen i 1919. Kraftverket hadde linjenett både til eierkommunene, Nordhordland og Bergen. Som det første i Norge fikk anlegget en råsprengt trykksjakt og trykktunnel. Anlegget fikk oppstartsproblemer på grunn av lekkasjer fra trykktunnelen, der fjelloverdekningen var minst og vanntrykket (140 meter) var størst. Tunnelen ble først forsøkt utstøpt med betong. Da dette ikke var tilstrekkelig ble det nær overgangen mellom sjakt og tunnel støpt en betongpropp med et frittliggende rør som førte vannet fram til turbinene. Sjakten forble uforet.
Herlandsfoss Kommunale Kraftverk
Kraftverket skulle levere elektrisitet til gruvene på Nonås, Kristiansand Nikkelraffineringsverk på Litland og De Norske Saltverker (etablert 1918) på Gatland i Fotlandsvåg. Saltverket skulle med bruk av elektrisk kraft årlig utdampe 100 000 tonn koksalt fra sjøvann. Saltverket gikk konkurs i 1923. Da det etter hvert ble vanskelig å få solgt kraften fikk det interkommunale selskapet også økonomiske problemer. I 1925 ble selskapet oppløst og et nytt selskap ble etablert under navnet «Herlandsfoss Kommunale Kraftverk». På 1930-tallet ble det sammen med BKK inngått avtale med NSB om levering av strøm til Hardangerbanen (1935-1989).
Bergenshalvøens Kommunale Kraftselskap
Den gamle kraftverksbygningen brukes nå til museum.
En ny kraftstasjon ble bygget ved siden av det gamle verket i 1995. Bygget er tegnet av Anne Brith Ege.
Det nye kraftverket har installert en francisturbin med ytelse på 13 MW. Midlere årsproduksjon er på 55 GWh.
Eier er Eviny.
Joanne Harris
Joanne Harris (født 3. juli 1964 i Barnsley i Yorkshire) er en britisk forfatter med fransk mor og engelsk far. Mest kjent er hun for å ha skrevet romanen Bittersøt sjokolade, som lå til grunn for den oskarnominerte filmen Sjokolade med Johnny Depp og Juliette Binoche i hovedrollene.