cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pichi Richi Railway
Historie
Lokale krefter argumenterte for å bevare jernbanen, og spesielt broene og støttemurene. Videre togdrift virket til å begynne med å være utenfor rekkevidde, men 22. juli 1973 ble foreningen Pichi Richi Railway Preservation Society stiftet på et folkemøte i Port Augusta. På det samme møtet forsikret sjefen for Commonwealth Railways at sporet ikke ville bli fjernet. Senere den sommeren ble et togsett med damplokomotiv og vogner kjøpt inn. I oktober startet de første dugnadene for å restaurere skinnegangen til operativ stand. 20. juli 1974 gikk de første togene på den gjenåpnede seksjonen mellom Quorn og Pichi Richi pass. I 1979 var linjen åpnet til Woolshed Flat. I 2000 begynte togene å gå til Stirling North, og året etter – 15. september 2001 – åpnet den siste seksjonen på syv km fra Stirling North til Port Augusta. Denne forlengelsen krevde omfattende byggearbeider, siden det måtte bygges en undergang for å krysse den normalsporede linjen til Leigh Creek.
Drift
Pichi Richi Railway har forskjellige togturer med både Quorn og Port Augusta som utgangspunkt. «Afghan Express» går fra Port Augusta til Quorn og tilbake, og består av damplokomotiv og vogner som gjenskaper passasjertoget The Ghan slik det ville ha vært på 1930-tallet. Toget «Transcontinental» går motsatt vei, og er som regel trukket av et damplokomotiv. Det tilbys også kortere turer som tur/retur Quorn - Woolsend Flat med både diesel- og damplokomotiver.
Rullende materiell
Foreningen disponerer mange historiske passasjervogner, inkludert buffétvogner, restaurantvogner, VIP-vogn og sovevogner fra tidlig på 1900-tallet. De eldste passasjervognene i operativ stand ble bygd på 1890-tallet.
Infrastruktur
Innkjørsignaler fins bare for Quorn stasjon, og disse er semaforsignaler som er manuelt styrt. Alle planoverganger har lys- og lydsignal, og de mellom Stirling North og Port Augusta (der linjen går parallelt med den normalsporede hovedlinjen) har bom. Høyeste punkt er 406 moh, og laveste er 13 (Port Augusta).
Quorn huser foreningens hovedbase med vedlikeholdsfasiliteter og lokomotivstaller. Her er også sidespor der vogner og lokomotiver som venter på restaurering eller benyttes som dele-donorer er lagret. Stasjonsbygningen i Quorn er fra 1916 og erstattet den opprinnelige tømmerbygningen fra 1879.
Woolshed Flat er en holdeplass med kryssingsspor og triangelspor for å kunne snu lokomotivene.
Stirling North var en stund endestasjon, og det er fortsatt triangelspor her.
I Port Augusta deler Pichi Richi Railway stasjonsfasiliteter og perrong med den normalsporede hovedlinjen. I nærheten er det bygd en 90 meter lang vognhall slik at materiell som bruker Port Augusta som utgangspunkt kan lagres under tak. I tillegg er det bygd kontorlokaler og sanitæranlegg for foreningens medlemmer/togpersonale. Her er det også en dreieskive for å snu lokomotivene.
Katusja
Katusja, (originaltittel: We Live Again) er et amerikansk drama fra 1934 regissert av Rouben Mamoulian og med Anna Sten og Fredric March i hovedrollen. Filmens litterære forelegg var romanen «Oppstandelse» av Leo Tolstoj.
Myotom
Myotom er regioner av skjelettmuskulatur som innerveres av efferente (motor) fibrer av én spinalnerve. I menneskekroppen er det totalt 31 bilateralt parrede spinalnerver.
Spinalnervene forgreiner seg som regel i pleksuser, som er nettverk danna av et større antall nerver fra ulike spinalnerver. Dette fører til at vi har nerver som er bygd opp av flere ryggmargssegment. De efferente fibrene går fra sentralnervesystemet og sender motoriske signal ut i kroppen. For at en skjelettmuskel skal utføre en voluntær muskelkontraksjon, må den stimuleres av elektriske impulser fra nervecellene som den innerveres av. Ved skade av en spinalnerve vil det dermed kunne påvirke alle musklene som har innervasjon av den bestemte spinalnerven. Eks.: Ved dysfunksjon av spinalnerve S1 vil det oppstå symptomer i muskulus fibularis longus og brevis som hovedsakelig har funksjonene plantar fleksjon og eversjon av ankelleddet.
The Raven
The Raven kan vise til:
Marco Mengoni
I 2013 vant han Sanremo-festivalen med «L'essenziale». Med seieren fikk han representere Italia i Eurovision Song Contest 2013 med samme låt. «L'essenziale» ble også hovedsingelen på albumet Prontoacorrere, som innbrakte hans fjerde topplassering på den italienske albumlisten. Siden har han gitt ut ytterligere fem studioalbum og en rekke EP-er og singler.
Mengonni har vunnet flere priser og utmerkelser, blant annet to TRL-priser, ni Wind Music Award, ni MTV Italian Music Awards og én Kid's Choice Awards. I 2010 og 2015 vant han MTV Europe Music Award for beste europeiske artist – den første italienske artisten til å vinne denne. I 2013 vant han også MTV European Music Award for beste søreuropeiske nummer. I 2023 vant han Sanremo-festivalen for andre gang, med låten «Due vite» og representerte Italia i Eurovision Song Contest 2023 med samme låt.
Bakgrunn
Han ble kjent i Italia i 2009, da han vant den tredje sesongen av italienske X Factor. Debut-EP-en hans, Dove si vola og singelen med samme tittel nådde toppen av den italienske singellisten i 2009.
I februar 2010 deltok Mengoni i den tradisjonsrike italienske sangkonkurransen Sanremo-festivalen med sangen «Credimi ancora», der han endte på tredjeplass av femten deltakere. Sangen var med på hans andre EP, Re matto, som gikk rett til nummer 1 på den italienske singellisten. EP-en ble promotert gjennom en omfattende turné i Italia som igjen resulterte i livealbumet Re matto live (2010).
Mengonis første fullengdes studioalbum, Solo 2.0, ble utgitt i september 2010 og ble sertifisert til gull av Federazione Industria Musicale Italiana.
I 2013 deltok Mengoni på nytt i Sanremo-festivalen, og han vant konkurransen med sangen «L'essenziale». Som følge av seieren ble han valgt av kringkasteren Rai til å representere Italia i Eurovision Song Contest 2013 i Malmö. Der fremførte han «L'essenziale» som nådde en syvendeplass i finalen. Sangen ble også hovedsingelen på albumet #prontoacorrere (2013). Albumet ble det fjerde som Mengoni toppet den italienske albumlisten med.
I 2015 utga Mengoni albumene Parole in circolo og Le cose che non ho, som begge var del av det samme artistprosjektet, det samme var også livealbumet Marco Mengoni Live.
I løpet av sin karriere har Mengoni mottatt en rekke priser og utmerkelser, blant annet to italienske TRL-priser, ni Wind Music Awards og ni MTV Italian Music Awards. I 2010 og 2015 vant han dessuten MTV Europe Music Awards for beste europeiske nummer, den første italieneren som vant denne prisen. I 2013 vant han også MTV European Music Award for beste søreuropeiske nummer.
Han vant Sanremo-festivalen på nytt i 2023 med låten «Due vite» og representerte Italia i Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool. Der endte han på fjerdeplass.
Kronvikkeslekta
Kronvikkeslekta (Securigera) er ei planteslekt i erteblomstfamilien.
Artene er ett- eller flerårige urter. Bladene er ulikefinnede. Akselbladene og høybladene har mørke tanninflekker ytterst. Blomstene er gule, hvite eller rosa. Det er 9 sammenvokste pollenbærere og 1 fri. Belgen er sammensnurpet mellom frøene hos alle arter unntatt ballastvikke.
Den svenske botanikeren Per Lassen publiserte i 1989 et arbeid der han reviderte systematikken for slektene Coronilla, Hippocrepis og Securigera. Ballastvikke var tidligere den eneste arten i Securigera, men Lassen utvidet slekta slik at det nå er totalt 13 arter. Blant artene som ble flyttet hit er kronvikke, som tidligere het Coronilla varia.
Paradesmiphora
Paradesmiphora er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små, avlange, brunlige trebukker. Antennene er nokså kraftige, noe lengre enn kroppen, med fine, utstående hår, også kroppen er tydelig hårete. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene, dekkvingene jevnbrede. Fargetegningene er noe variable, men omfatter oftest hvite sidestriper på pronotum som fortsetter som en mer eller mindre lyreformet tegning bakover på dekkvingene.
Levevis
Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Costa Rica, Panama, Peru og Bolivia.
Langrenn under Vinter-OL 2014 – Lagsprint kvinner
Lagsprint for kvinner ble arrangert på Laura Skistadion 19. februar 2014.
Regler
Man hadde 2 semifinaler, der de to beste lagene fra hver semifinale + de 6 beste tidene gikk videre til finalen. Hver løper gikk 3 etapper.
9. etappe av Tour de France 2023
9. etappe av Tour de France 2023 gikk fra Saint-Léonard-de-Noblat til Puy de Dôme 9. juli 2023.
Michael Woods vant etappen.
Santa Isabel de Siguas (distrikt)
Santa Isabel de Siguas er et distrikt i provinsen Arequipa i regionen Arequipa i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 040120 og hovedstaden er Santa Isabel de Siguas.
Thevally
Thevally (malayalam: തേവള്ളി) er et av hovedområdene i Kollam i delstaten Kerala, India. Den viktigste attraksjonen i Thevally er Ashtamudi Lake.
Betydning
Et viktig turistmål i Kollam er Thevally Palace, en populær og verneverdig bygning med arkitektoniske perler. Den var en gang residensen til kongen i Travancore. Det berømte firestjerners Hotel AllSeason ligger også i Thevally. The National Cadet Corps's hovedkvarter i Kollam-distriktet ligger også i Thevally.
NM i bryting 1911
NM i bryting 1911 ble arrangert i Bergen. Arrangør var Bergens Atletklubb.
Wadi El Natrun
Wadi El Natrun (وادي النطرون, Wādī an-Naṭrūn, «Natrondalen»; koptisk: Ϣⲓϩⲏⲧ, Šihēt, «Hjertenes mål»; gresk: Σκῆτις eller Σκήτη) er en dal lokalisert i guvernementet Al Buhayrah i nordlige Egypt, og omfatter byen av samme navn. Navnet refererer til åtte ulike innsjøer i regionen som produserer naturlig natron, det vil si salt.
Wadi El Natrun er en 33 kilometer lang og 8 kilometer bred dalgang i utkanten av Den libyske ørken. Natronsjøene er åtte småsjøer som på grunn av avdunstning er rike på utvinnbart koksalt, glaubersalt og kullsyreholdig natron. De har tidligere blitt utvunnet i stor skala for soda-, såpe- og glassindustrien. Ved Natronsjøene finnes en mengde levninger etter spredte eremittbosetninger og kloster, særskilt fra 300-tallet e.Kr.
I den kristne litteraturen er stedet kjent som Skete (koptisk: Ϣⲓϩⲏⲧ; gresk: Σκήτις eller Σκέτη), i betydningen «askese», og er det ene av tre tidlige kristne kloster lokalisert i ørkenen i nordvestlige Nildeltaet. De to andre klostrene er Nitria og Kellia. Disse tre klostersentrene er ofte lett forvekslet og tidvis referert som ett enkeltstående sted (som eksempelvis «Nitra» eller «Nitrianske ørken»), men de er adskilt om enn geografisk liggende nær hverandre og med innbyrdes forbundet historie. Rent geografisk er det Skete, nå kalt for Wadi El Natrun, som ligger lengst ut i ørkenen, og de andre to nærmere Alexandria. Wadi El Natrun er best kjent i dag grunnet dets antikke kloster som fortsatt er i virksomhet, i motsetning til Nitria og Kellia som nå består kun av arkeologiske levninger.
Funn av fossiler
Området er kjent som et av de best kjente stedene som inneholder et stort antall fossiler fra store forhistoriske dyr i Egypt, og ble dokumentert kjent for dette på 100-tallet e.Kr., men antagelig langt tidligere.
Historie
De alkaliske innsjøene i Wadi El Natrun, Natrondalen, ga oldtidens egyptere tilgang til natriumhydrogenkarbonat som ble benyttet i mumie- og balsameringsprosessen, og i framstillingen av egyptisk fajanse, og senere av romere som fluks for glassproduksjon.
Den golde og isolerte regionen tiltrakk seg kristne som levde avsondret med seg selv og sin religiøse meditasjon og ble således kristenhets mest hellige områder. Ørkenfedrene og kenobitisk klosterliv benyttet seg av ørkenens ensomhet for å bygge stoisk og askese. Eremittmunker trodde at livet alene i ørkenen ville lære dem å sky verdslige ting og følge Guds kall. Mellom 300- og 600-tallet e.Kr. var det meget mange, kanskje hundre tusenvis av mennesker fra hele den kjente verden som ble medlemmer av de flere hundre kristne klostrene i Natrondalen, sentret ved Nitria, Kellia og Skete (Wadi El Natrun).
Makarios egypteren (senere helgenforklart) var den første som kom til Wadi El Natrun en gang rundt 330 e.Kr. hvor han etablerte sitt ensomme klostersted. Hans omdømme trakk til seg en løs gruppe av eneboere, eremitter, og munker som bosatte seg i nærheten i enkeltstående celler. Mange av dem kom fra de nærliggende Nitria og Kellia hvor de hadde tidligere erfaringer med å bo i ensomhet i ørkenen. De tidligste kenobitiske klosterliv var en løs sammenslutning av munker med samme tanker.
Viktigheten av regionen gikk tilbake med den muslimske erobringen av Egypt i 641 e.Kr. Mange av klostrene ble plyndret og ødelagt. På 700- og 800-tallet førte særskilt skatt på kristne til konflikter med de muslimske myndighetene, og Nitria og Kellia ble til sist oppgitt og forlatt på henholdsvis 600- og 800-tallet, men Skete (Wadi El Natrun) fortsatte gjennom middelalderen. Selv om en del enkeltstående klostre til sist ble forlatt eller ødelagt, er det fire som eksisterer og er i bruk den dag i dag:
Det egyptiske salt og sodaselskapets jernbane ble bygget ved slutten av 1800-tallet som en 54 km lang jernbane som i sin tid fraktet de første turistene til Wadi El Natrun
Saint-Exupéry
Miljøet til Wadi El Natrun har blitt identifisert med det sannsynlige stedet hvor flyet til den franske flyveren Antoine de Saint-Exupéry krasjet den 30. desember 1935. Etter å ha mirakuløst overlevd krasjet holdt Saint-Exupéry og hans mekaniker nesten på å dø av tørst før de ble reddet av en nomade. Saint-Exupéry dokumenterte sin erfaring i boken Terre des hommes (1939), oversatt som Sand, vind og stjerner av Andreas Hoell i 1952. Hendelsen er antatt å ha inspirert hans mesterverk, Le Petit Prince (1943), norsk tittel Den lille prinsen (1962), oversatt av Inger Hagerup.
Listeid naturreservat
Listeid naturreservat er et vernet naturområde i bygda Herad i Farsund kommune i Agder fylke. Naturreservatet har også interesse som kulturlandskap.
Listeid er en edelløvskog med gode vilkår for hulerugende fuglearter. Alm, lind, eik og svartor er de viktigste artene løvtrær i området. Området gir en god karakteristikk av en løvskogli ved kysten av Sørlandet. Vegetasjonssammensetningen i området er vitenskapelig og pedagogisk interessant, heter det i faktopplysningene om området som også bærer spor av gamle driftsformer i jordbruket, bl.a. Lauing. Skjøtselsplan foreligger.
Disse gamle, mosegrodde løvtrærna gir liv til nærmere 1000 arter. De har overlevd nettopp på grunn av lauvingen, og er i dag de eldste levende organismene vi har i landet. Med sin alder, skygge og fuktighet blir styvingstrærne et eget og unikt samfunn med alle stadier av biologisk nedbryting. Trærne er et levende herbarium for sjeldne organismer som er avhengig av et helt spesielt miljø for å trives. Typisk er lav og moser, sopp, insekter, biller og andre småkryp. Mange fugler har også sine hjem her. Kattugla foretrekker å bo i styvede almetrær. Det er flere biotoper knyttet til hvert enkelt styvingstre.
Grunneiere har i samarbeid med skogbrukssjef og miljøvernavdelinga hos Fylkesmannen satt i gang et prosjekt for å forsøke å restaurere noen av trærne og miljøet rundt disse. Med sin majestetiske form fikk de første navn som Kongen, Dronningen og Kronprinsen. Alle ser ut til å overleve. Utfordringen i prosjektet er å forvalte skogen og trærne slik at de kvalitetene som ønskes ivaretatt, ikke blir forringet, men forsterket.
I bestemmelsene for området heter det at vegetasjonen er fredet, dette gjelder også døde busker og trær. Det er forbudt å fjerne planter eller plantedeler fra reservatet.
Litteratur
På tur i Listalandskapet
Pseudoechthistatus
Pseudoechthistatus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Kina (Sichuan, Yunnan) og Myanmar.
Socabaya (distrikt)
Socabaya er et distrikt i provinsen Arequipa i regionen Arequipa i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 040122 og hovedstaden er Socabaya.
Sibapipunga
Sibapipunga er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, avlang, lyst rødbrun trebukk med hvite flekker. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er sylindrisk uten tenner på sidene, dekkvingene har litt utstående "skuldre" og er litt avsmalnende bak disse.
Utbredelse
Arten er kjent fra Costa Rica, Colombia og det vestlige Ecuador.
Skogmurmeldyr
Den blir vanligvis 40-65 cm lang (den 15 cm lange halen medregnet), og veier 2-4 kg. I områder med færre rovdyr og mye blålusern, kan de bli opptil 80 cm lange og 14 kg tunge. De er utviklet til å grave, med korte, kraftige lemmer og krumme, tykke klør.
Setovelleda
Setovelleda er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Skogmurmeldyr
Engelsk tungekrøll
Skogmurmeldyret omtales i den engelske tungekrøllen "How much wood would a woodchuck chuck if a woodchuck could chuck wood?", da under navnet "woodchuck".
Setovelleda
Utbredelse
Arten lever i Tanzania.
Gregorio Rosa Chávez
Gregorio Rosa Chávez (født 3. september 1942 i Sociedad i departementet Morazán i El Salvador) er en salvadoransk kardinal og biskop. Han var nær medarbeider med den myrdede og senere saligkårede erkebiskop Óscar Romero.
Biskop
I 1982 ble Rosa utnevnt av pave Johannes Paul II til titulærbiskop av Mulli og hjelpebiskop av San Salvador. Han ble bispeviet den 3. juli samme år, av den apostoliske nuntius erkebiskop Lajos Kada, med medkonsekrantene biskop José Eduardo Alvarez Ramírez, C.M. av San Miguel og biskop Arturo Rivera Damas, S.D.B. av Santiago de María.
Kardinal
Den 28. juni 2017 kreerte pave Frans biskop Rosa til kardinal med Santissimo Sacramento a Tor de' Schiavi som tittelkirke. Ved samme anledning kreerte han også Jean Zerbo, Juan José Omella Omella, Anders Arborelius og Louis-Marie Ling Mangkhanekhoun til kardinaler.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
EPUB
EPUB (kort for electronic publication; alternativt ePub, EPub eller epub, hvor «EPUB» er foretrukket av formateieren) er en fri og åpen e-bokstandard. EPUB-filer har filendelsen .epub. Tekst i EPUB-dokument er designet for flytende spaltebredde og justerbar skriftstørrelse slik at e-bøker skal tilpasse seg nettbrett, lesebrett og skjermer med forskjellig orientering, skjermstørrelse og skjermoppløsning. Men formatet har støtte for å kunne låses fast spaltebredde også. EPUB benyttes ofte for å distribuere lange nedlastbare tekster som skal kunne være tilgjengelig uten internettilgang for salg eller bibliotekutlån.
Sola kirke
Sola kirke er en korsformet murkirke i Sola kommune i Rogaland. Grunnstein ble nedlagt 1. september 2019, og kirken ble vigslet 18. oktober 2020. Kirken erstattet en kirke fra 1955 som etter dette tituleres som Sola kapell.
EPUB
EPUB-filer kan leses direkte av de fleste nettbrett, men et kjent unntak er Amazon Kindle som benytter en konkurrerende standard (.mobi). Det er utviklet mange programmer for visning og redigering av EPUB-filer. Programmet Calibre benyttes av mange for å konvertere til eller fra EPUB fra andre formater. Flere selskap har lagt til kopisperrekryptering (DRM) på EPUB-filer, blant de mest kjente er Adobe Digital Editions og Apple sitt iBooks. EPUB-standarden forvaltes av International Digital Publishing Forum (IDPF). EPUB avløser Open eBook-standarden.
DRM
En EPUB-fil har muligheten for å inneholde DRM som et ekstra lag, men det kreves ikke av spesifikasjonen. EPUB-bøker uten DRM kan leses på alle EPUB-lesere, mens EPUB-bøker med DRM bare kan leses på kompatible EPUB-lesere. EPUB-spesifikasjonen angir ikke hvilket DRM-system som skal brukes, hvilket gir utgiveren mulighet til å velge DRM-opplegg etter eget forgodtbefinnende. Dette gir varierende støtte for EPUB-bøker også på elektroniske enheter med støtte for DRM, og påvirker portabiliteten til EPUB-bøker med DRM. Bruken av DRM-systemer på EPUB-bøker blir derfor ansett av enkelte å undergrave fordelen med ett enkelt filformat og forvirre forbrukere.
Sola kirke
Sola kirke er tegnet av JAJA Architects ApS og Brandsberg-Dahls Arkitektkontor AS. Den har 460 sitteplasser i kirkerommet.
Sankta Agnes’ katakomber
Sammen med basilikaen Sant'Agnese fuori le Mura, mausoleet Santa Costanza og en basilika fra Konstantins tid utgjør Sankta Agnes' katakomber et av de best bevarte tidligkristne bygningskompleker.
Katakombena ble gjenoppdaget av Onofrio Panvinio på 1500-tallet.
Pista Lomas Verdes
Pista Lomas Verdes er en ishall i Naucalpan kommune, som er en del av Mexico by. Den har adresse Avenida Lomas Verdes 77 i området Lomas Verdes. Den brukes ofte til ishockeykamper, og av og til gjøres den også om til diskotek.
Hyundai Ioniq 6
Hyundai Ioniq 6 er en batteridrevet elbil produsert av Hyundai Motor Company fra 2022. Dette er den andre modellen fra Ioniq-segmentet og etterkommeren av elbilen Ioniq 5. Elbilene til Hyundai er markert under merket Ioniq og er utviklet på den modulbaserte elbilplattformen Hyundai E-GMP.
Toumaï Air Tchad
Toumaï Air Chad (arabisk:الخطوط الجوية التشادية توماي) er det nasjonale flyselskapet i Tsjad. Selskapet flyr både innenriks i Tsjad og utenlands til andre afrikanske land. Selskaper har sin hovedbase på N'Djamena internasjonale lufthavn.
Sebastian Henriksson
Sebastian Henriksson (født 12. oktober 1974) er en svensk tidligere fotballspiller. Henriksson var en anvendelig venstrebent spiller som i løpet av karrieren spilte både i forsvar, på midtbanen og i angrep.
Toumaï Air Tchad
Ruter
Toumaï Air Tchad flyr til disse destinasjonene (juli 2008) :
Flåte
Toumaï Air Tchads flåte inneholder disse flyene (8. november 2008) :
Sebastian Henriksson
Henriksson gjorde sin seniordebut for som 16-åring i 1991 og spilte der inntil 1994, da han gikk videre til.
Hos Örgryte spilte Sebastian Henriksson på venstresiden av forsvar eller midtbanen. Da naborivalen var på leting etter en spiller som kunne fylle tomrommet etter Jesper Blomqvist falt valget på Henriksson.
På høsten i 2002 informerte han IFK Göteborg om at han ikke ønsket å fornye kontrakten. Med ti år bak seg i Allsvenskan, ønsket han et opphold i utlandet. Han var i forhandlinger med den italienske Serie A-klubben, før skrev under en treårig avtale med den norske Eliteserie-klubben , som innebar at han gikk ned i lønn. Henriksson ble handlet inn som løsningen på Odds jakt etter ny spiss, men lykkes først da han fikk sjansen som venstreback. Ved kontraktens utløp valgte Henriksson å forlate Odd, for å returnere hjem til svensk fotball med.
Foran 2009-sesongen vendte Henriksson tilbake til moderklubben Degerfors, hvor han spilte de to siste sesongene av fotballkarrieren.
Ge Cheng
Ge Cheng (født 20. desember 1973) er en kinesisk badmintonspiller.
Han representerte Kina under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i andre runde i double.
Sankt Sebastians katakomber
Sankt Sebastians katakomber, italiensk Catacombe di San Sebastiano, er et underjordisk begravelsesanlegg i sørøstre Roma. Katakombene, som ligger ved Via Appia Antica, er oppkalte etter den hellige martyr Sebastian. I cripta di San Sebastiano ble martyrens levninger oppbevart til de ble ført til basilikaen San Sebastiano fuori le Mura.
Sankt Sebastians katakomber forvaltes av Pontificia commissione di archeologia sacra.
Bugatti Centodieci
Bugatti Centodieci (italiensk for "110") er en sportsbil med produksjon i begrenset opplag i 2020, produsert av den franske bilprodusenten Bugatti.
Bilen er en hyllest til Bugatti EB110 og en feiring av Bugatti-merkets 110-årsdag. Centodieci er 20 kg lettere enn Bugatti Chiron, og har en 8 000 cc (8,0 liter) fire turbo W16-motor, 1 176 kW (1 578 hk) ved 7 000 rpm. Produksjonen av Centodieci vil være begrenset til 10 enheter med en pris på 8 millioner euro.
Christian Jakobsen
Christian Jakobsen (født 27. august 1971) er en dansk badmintonspiller.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i andre runde i double.
Quilon Aerodrome
Quilon Aerodrome eller Kollam Airport var på 1920-tallet en flyplass i byen Kollam i den tidligere staten Travancore, nå Kerala, i India.
På den tiden var det ingen andre sivile flyplasser i Kongedømmene Cochin, Travancore og Malabar-Distriktet da brititene styrte Madras Presidency.
I 1932 ble Kollam Airport nedlagt, fordi Trivandrum internasjonale flyplass åpnet.
Forslag om luftfartsakademi
I perioden 2009 - 2012 foreslo lokale myndigheter å bruke Kollam Airport som et luftfartsakademi for lette fly.
Tao Xiaoqiang
Tao Xiaoqiang (født 29. november 1973) er en kinesisk badmintonspiller.
Han representerte Kina under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i andre runde i double.
Orlando Antonini
Orlando Antonini (født 15. oktober 1944 i Villa Sant'Angelo i L'Aquila-provinsen i Italia) er en katolsk titulærerkebiskop og diplomat for Pavestolen.
Prest
Orlando Antonini mottok prestevielsens sakrament den 29. juni 1968 fra erkebiskopen av L'Aquila, Costantino Stella, og ble inkardinert i erkebispedømmet L'Aquila. Hans utdannelse ble avsluttet med doktorgrad i kanonisk rett.
Den 25. mars 1980 gikk Orlando Antonini inn i Den hellige stols diplomatiske tjeneste. Han virket i de apostoliske nuntiaturer i Bangladesh, Madagaskar, Syria, Chile, Nederland og Frankrike samt i Vatikanets utenrikssekretariat.
Løperne
Handling
Løperne behandler problematikken omkring utstyrfabrikantenes og massemedienes utnytting og utbytting av toppidretten. Den tar også opp at idrettens normer, mål og utvikling i avgjørende grad påvirkes av krefter utenfor idretten.
Orlando Antonini
Titulærerkebiskop, pavelig nuntius
Den 24. juli 1999 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærerkebiskop av Formiae og utnevnte ham til apostolisk nuntius i Zambia og Malawi. Hans bispevielse ble foretatt den 11. september 1999 kardinal Angelo Sodano; medkonsekratorer var erkebiskopen av L'Aquila, Giuseppe Molinari, og kurieerkebiskopen Charles Asa Schleck, CSC.
Løperne
Syn
Jo Ørjasæter var kritisk til stykket i boka Fjernsynsteatret: til glede og forargelse:
Orlando Antonini
Titulærerkebiskop, pavelig nuntius
Pave Benedikt XVI utnevnte ham til apostolisk nuntius til Paraguay den 16. november 2005, og den 8. august 2009 apostolisk nuntius til Serbia.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
The Partridge Family
The Partridge Family er en amerikansk TV-serie som ble sendt på ABC mellom 25. september 1970 og 23. mars 1974. Serien består av 96 episoder fordelt over fire sesonger. Den handler om en enke og hennes fem barn. Sammen starter de en musikalsk karriere.
Moren Shirley ble spilt av Shirley Jones. Familien reiser rundt i en gammel skolebuss og holder konserter.
Musikken i produsert ble produsert av Wes Farrell, og ble spilt av en gruppe studiomusikere. De fleste av skuespillerne mimer til musikken, utenom David Cassidy som synger selv, sammen med Shirley Jones. Cassidy ble et tenåringsidol og begynte å turnere med en gruppe som både spilte Partridge-sanger og egne sanger fra sine egne album til tusenvis av skrikende tenåringsjenter på store stadioner i Amerika, Europa, Japan og Australia.
Den største slageren kom i 1970 med «Think I Love You» som toppet Billboard-lista. Sangen ble skrevet av Tony Romeo, og låten solgte over fem millioner eksemplarer. Sangen kom ut på The Partridge Family-albumet.
Legio II Italica
Legio II Italica var en romersk legion. Symbolet deres var en hunn-ulv og Romulus og Remus.
Den ble opprettet av Marcus Aurelius i år 165, og var stasjonert for det meste i Noricum for å bekjempe germanere. Legionen var lokalisert i Lauriacum, i nåværende Enns fra 180. I 193 markerte den seg ved å støtte Septimius Severus ved å marsjere inn i Roma med ham. Severus ga dem tittelen Fidelis (lojal) som takk for hjelpen. Legionen ble brukt av Severus under opprørene til Pescennius Niger og Clodius Albinus, og i Severus' angrep på Partia.
Legionen fortsatte ut til begynnelsen av det femte århundre i Noricum.
Verdensmesterskapet i sommerskiskyting
Verdensmesterskap i sommerskiskyting har blitt avholdt årlig siden 1996.
Normaldistanse (6 km)
Denne øvelsen ble kun avholdt i 1996.
Jaktstart (6 km)
Denne øvelsen ble ikke avholdt i 2007.
Fellesstart (6 km)
Denne øvelsen ble første gang avholdt i 2003. Den ble ikke avholdt i 2006, og siste gang avholdt i 2007.
Stafett (4 × 4 km)
Denne øvelsen ble første gang avholdt i 1997 og siste gang i 2005. Fra 1997 til 2002 var distansen 4 × 6 km.
Normaldistanse (4 km)
Denne øvelsen ble kun avholdt i 1996.
Jaktstart (5 km)
Fra 1997 til 2002 var distansen på 6 km. Øvelsen ble ikke avholdt i 2007.
Fellesstart (5 km)
Denne øvelsen ble første gang avholdt i 2003. Den ble ikke avholdt i 2006, og siste gang avholdt i 2007.
Stafett (4 × 3 km)
Denne øvelsen ble første gang avholdt i 1997 og siste gang i 2005. Fra 1997 til 2002 var distansen 4 × 4 km.
Stafett (2 × 3 km + 2 × 4 km)
Denne øvelsen ble kun avholdt i 2006 og 2007.
Verdensutstillingen i Chicago (1933)
Verdensutstillingen i Chicago i 1933 (A Century of Progress International Exposition) var en verdensutstilling avholdt i Chicago fra mai til november 1933 for å feire byens 100-årsjubileum. Utstillingens tema var teknologisk innovasjon. Mottoet for utstillingen var «Videnskapen finner, industrien sammensetter, mennesket tilpasser».
Utstillingen inneholdt modeller av landsbyer fra Tyskland, England, Belgia, Sveits, Spania, Tunisia, Italia, Nederland og Mexico og modeller av gater i Paris og Shanghai.
Darat Izza
Darat Izza (arabisk دارة عزة, også skrevet Darat Aza eller Darit Izza) er en by nord i Syria i Aleppo guvernement, 30 KM nordvest for Aleppo. Av steder i nærheten finner en Deir Samaan i nord, Anadan i øst og Turmanin i sørvest. Ifølge Syrisk statistisk sentralbyrå (CBS), hadde Darat Izza et folketall på 13 525 i 2004.
Fra Darat Izza går en godt bevart del av en gammel romersk vei fra 100-tallet f.Kr Under Det osmanske riket var Darat Izza kjent for bomullsstoffet som ble produsert her.
Investitur av Prince of Wales
Investitur av Prinsen av Wales er en seremoni som markerer at den britiske tronfølgeren innvies til tittelen prins av Wales. Seremonien ligner en kroning. Seremonien er ikke påkrevd av loven, siden tittelen kan mottas simpelthen ved en utnevnelse.
Darat Izza
Under den syriske borgerkrigen mot regjeringen til Bashar al-Assad, ble 25 regjeringsvennlige personer drept i byen av Den frie syriske arméen (FSA). Regjeringen hevdet de var vanlige sivile, mens FSA og det opposisjonsvennlige Syrisk observatorium for menneskerettigheter hevdet de var regjeringsvennlige militssoldater.
Investitur av Prince of Wales
Prins Charles gjennomgikk seremonien 1. juli 1969. Han var da 20 år gammel. Han fikk tittelen allerede da han var ni år, men seremonien fant sted da han var blitt voksen. I seremonien ble han tildelt Wales' kronregalier. Kronen til prinsen av Wales ble satt på hans hode av dronningen, og han mottok verdighetstegnene: en ring, et sverd, en gullstav og en kappe. Etterpå ble det holdt en gudstjeneste både på engelsk og walisisk. Millioner av mennesker fulgte med på denne seremonien på TV.
Pista San Jerónimo
Pista San Jerónimo er en ishall i San Jerónimo sør i Mexico by. Den har adresse Avenida Contreras 300, og befinner seg i colonia San Jerónimo Lídice, 2,5 kilometer vest for Ciudad Universitaria. Den brukes ofte til ishockeykamper.
Louis Veuillot
Louis Veuillot (født den 11. oktober 1813 i Boynes i departementet Loiret i Frankrike, død den 7. mars 1883 i Paris) var en fransk klerikal publisist dom bidro til å fremme katolsk ultramontanisme og førte innbitte polemikk for å forsvare dine synspunkter.
Liv og virke
Louis Veuillot kom fra ganske fattige får, og måtte skaffe seg utdannelse på egen hånd. Han begynte ved 19 års alder å skrive i aviser og pådro seg ved sin heftige polemikk flere dueller. Trass i svak utdannelse fant han ansettelse ved et advokatkontor, og ble sendt i 1830 for å arvbeide for en avis i Rouen, og deretter til Périgueux.
Han var i unge år en lettsindig skeptiker, til han ved et besøk i Roma i 1838 under den stille uke tok så sterke inntrykk av de praktfulle religiøse seremoniene at han omvendte seg til troende katolikk og fra denne stund viet seg til det pavelige hierarkis forsvar.
Til å begynne med skrev han oppbyggelsesbøker, religiøse romaner, og til og med salmer.
Han var byråsjef i det franske inneriksministerium i Paris 1842–1843 og deretter (1843–1883) medarbeider i avisen Univers religieux, som han gav sitt preg og hvis hovedredaktør han ble i 1848. Med kraft og talent, men med hensynsløshet og lidenskap, førte han der krig på liv og død mot den fri undervisning og moderne vitenskap. Avisen ble inndratt i 1860, på grunn av dens holdning mot Napoleon IIIs italienske politikk, men ble på nytt utgitt fra 1867 av Veuillot i den samme ånd.
Matthew Arnold sa om ham:
"M. Louis Veuillot is a polemic worthy of the golden age of polemics. He is singly devoted to ultramontanism; he lives on a small fixed salary from the proprietors of the Univers; he is a man of the purest and simplest domestic life; he is poor, and has a large family, but he has refused all offers of place and salary from the government, and maintains his entire independence."
Ved Første Vatikankonsil 1869–1870 var Veuillot med i Roma og bidro ved sin opinionsdannelse til å få det gallikansk sinnede franske presteskap til å aksepterere ufeilbarlighetsdogmet. Veuillots innsatser ble alltid varmt skattet av pave Pius IX og jesuittene.
Blant hans arbeider er Rome et Lorette (med selvbiografisk innledning, 1841; 11. opplag 1864), Les libres penseurs (1848, flere opplag), Le parfum de Rome (1861, flere opplag) og Les odeurs de Paris (1866). Veuillot utga selv sine Mélanges religieux, historiques, politiques et littéraires (18 bind, 1857–1876); hans Correspondance utkom i syv bind 1883–1892.
Veuillot var innett antijødisk. Så tidlig som i 1840-årene skrev han artikler i L'Univers som fremstilte jøder som fremmede vagabonder, rettet blodanklagen mot dem, og hevdet at Talmud bød jødene å hate alle kristne.
Louis Veulliot anses å ha stått modell for hovedpersonen i Émile Augiers satiriske komedie Le fils de Giboyer.
Louis Veuillots bror, Eugène Veuillot, bestefar til kardinal Pierre Veuillot (1913-1968), som levde tett på Louis og delte hans liv, arbeid og kamper med ham, var også selv en polemiker og frem til sin død i en alder av 87 år i 1905, fortsatte han å publisere L'Univers; han fortalte i fire bind om sin brors karriere og liv.
Oslo Kunstforening
Bakgrunn
Oslo Kunstforening er den eldste medlemsorgansisasjonen i norsk kulturliv. Foreningen ble stiftet i 1836 av dikteren Johan Sebastian Welhaven, bokhandler Johan Dahl og den senere statsministeren Frederik Stang.
Oslo Kunstforenings hovedmål er å støtte norske kunstnere og presentere internasjonale kunstnere som ikke har blitt vist i Norge før. Oslo Kunstforening arbeider for å øke kulturens tilgjengelighet i samfunnet, samt. å fremme interessen for og formidle kunnskap om billedkunst. Oslo Kunstforening presenterer aktuell samtidig kunst av høy kvalitet. Et fruktbart vekselspill mellom det lokale og regionale så vel som det nasjonale og internasjonale preger virksomheten.
Oslo Kunstforening holder til i Rådhusgata 19 i en av de eldste bygningene i Kvadraturen. Her har kunstforeningen holdt til siden 1936. Oslo Kunstforening ble dannet av det kunstinteresserte publikum for å sikre et fast visningssted for billedkunst i Norge – et par år før Nasjonalgalleriet ble vedtatt etablert. At Oslo Kunstforening aldri har hatt en egen samling som de etterfølgende kunstforeningene skyldes at man ikke ville stå i veien for planene om å etablere et Nasjonalgalleri.
Oslo Kunstforening er en ikke-kommersiell medlemsbasert forening, støttet av Oslo kommune og Kulturrådet. Siden 1986 har OK delt ut et kunststipend, takket være støtte fra Sparebanken Oslo og Akershus. I 2008 startet Sparebankstiftelsen DNB i samarbeid med Oslo Kunstforening å dele ut et stipend til en kunstner i etableringsfasen, Sparebankstiftelsen DNBs kunststipend. Stipendet har blitt delt ut til Ellisif Hals og Susanne Skeide (2008), Ignas Krunglevicius (2009), Ann Cathrin November Høibo (2010), Kaia Hugin (2011), Marie Buskov (2012), Ingrid Lønningdal (2013), Sandra Mujinga (2014), Andrea Bakketun og Christian Tony Norum (2015), Tor Børresen (2016), Emilija Škarnulytė (2017) og Eirik Sæther (2018).
Tidligere aktuelle kunstnere i utstillinger hos Oslo Kunstforening er bl.a. Anawana Haloba, Gavin Jantjes, Fujiko Nakaya, Ukichiro Nakaya, Camille Norment, Judy Chicago, Runo Lagomarsino, Jacques Tati, Moataz Nasr, Guerrilla Girls, Uriel Orlow and Celine Condorelli, Marit Følstad, Eline McGeorge og Inger Johanne Grytting.
Alf Gloppestad
Alf Eliasson Gloppestad (født 1887 i Gloppen kommune, død 1977 i Gloppen kommune) var en norsk bankdirektør. Han var ordfører i Gloppen kommune fra 1947 til 1957.
Liv og virke
Alf Gloppestad ble født på gården Gloppestad i Gloppen kommune i 1887. Han var tredje barn i en rekke på fem av urmaker og bankdirektør Elias Abelson Gloppestad (1855–1937) og Synnøve Arnedotter Hunskår (1851–1925).
Gloppestad var heradskasserer fra 1912 til 1934. I samme periode var han forretningsfører for ligningsnemnden fra 1914 til 1934. Han ble deretter bankdirektør frem til 1961. Etter krigen tok han over ordførervervet i kommunen.
Gloppestad giftet seg med Anna Jondatter Austrheim (1893–1987) i 1920, og fikk seks barn, der tre av de fem som vokste opp ble lærere.
Henrik Svarrer
Henrik Svarrer (født 22. juni 1964) er en dansk badmintonspiller.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i andre runde i double.
Jon Havtoresson
Jon Havtoresson (født ca. 1312, død 19. juli 1395) var sønn av ridder Havtore Jonsson og Agnes Håkonsdatter, utenomekteskapelig datter av kong Håkon V Magnusson.
Jon og broren Sigurd tilhørte de mektigste slektene i Norge. De var dattersønner av kong Håkon Magnusson, og gjennom faren Havtore tilhørte de Sudrheimætten (Sørum-ætten), en mektig slekt på Romerike som trolig var etterkommere av Bård Guttormsson på Rein, og kanskje også Harald Gille. Dermed var Jon og broren av kongsslekt også på farssiden. Da faren Havtore døde, arvet Jon, som trolig var den eldste av brødrene, gården Skea på Romerrike som hovedgård, med flere eiendommer i Solør og Odalen. I tillegg til gårdene på Romerrike fikk Jon også flere eiendommer i Østfold, blant annet hovegårdene Borregård i Tune og Huseby i Onsøy.
Jon var gift med Birgitta Knutsdatter (nevnt første gang 1322, død før 1395), datter av ridder, riksråd og lagmann Knut Magnusson (nevnt 1304–39) og Cecilia Röriksdatter (nevnt 1320–34). Han etterlot seg minst tre sønner, Ulv, Håkon og Brynjolv, trolig også en fjerde, Ivar. De tre første ble alle riksråd. Datteren Cecilia ble gift med den svenskfødte ridderen og riksråd Ulv Holmgeirsson. Gjennom sønnen Brynjolv stammer den nålevende svenske adelslekten Roos af Hjelmsäter i direkte mannslinje fra Jon.
Solvorn
Navnet
Ifølge Norsk stadnamnleksikon er Solvorn «et meget problematisk navn» - og den norrøne formen kan ikke rekonstrueres sikkert. En mulig form kunne være Sól-vǫrn, sammensatt av sól f 'søl' og vǫrn f 'vern' - og betydningen blir da 'solvernet/solverneren; bygden som verner/oppbevarer solen'. Bygden Solvorn ligger som en åpen glenne rett øst/vest mellom høye fjell, og konsekvensen av dette er at det gamle høvdingsetet og kirkestedet Ornes på den andre siden av Lustrafjorden ligger badet i sol lenge etter at gårdene sør og nord for Ornes har havnet i skyggen. Navnet på bygden Solvorn er i så falt gitt av folkene bosatte på Ornes.
Uttalen [sål`våd'n] viser til en kort vokal i norrønt (søl-), men det er ikke uvanlig at lange vokaler blir korte når de står som forledd i sammensetninger.
Bebyggelsen
Solvorn er et typisk strandsted, et sted der folk fra en større omkrets søkte ned mot sjøen den gang da dette var viktigste ferdselsvei. Naust og sjøboder ligger fremst mot sjøen, sjøbodene ytterst slik at båter kan komme inntil, naustene på stranda innenfor og boliger og andre uthus bak disse igjen, med en ferdselsvei gjennom bebyggelsen, parallelt med sjøen. For bebyggelsen i Solvorn er vedtatt en reguleringsplan, en verneplan med bestemmelser som sier hvordan husene skal brukes og ivaretas.
Historie
Solvorn har historie som handelssted, kirkested, tingsted og sete for Sorenskriveren i Indre Sogn. Bygden har vært kirkested siden middelalderen, første gangen Solvorn-kirken er nevnt i kildene er på 1300-tallet. Rundt 1865 var det tre handelsmenn og to bakere i Solvorn, og stedet var naturlig å reise til for folk på Hafslo og omliggende bygder når de skulle selge eller kjøpe noe. Stedet hadde sin glansperiode mens fjorden var den viktigste ferdselsåren, etter at veien kom og bilene tok over ligger ikke Solvorn så sentralt til lenger.
Solvorn fikk poståpneri i 1841, og hadde postkontor til 1995, men stedet har fremdeles eget postnummer. Ved postnummeromleggingen i Bergen postdistrikt i 1999 ble postnummeret endret fra 5815 til 6879.
Solvorn sogn
Solvorn er også et kirkesogn i Sogn prosti. Sognet favner i tillegg til Solvorn også Ornes, slik har det vært siden Urnes stavkirke gikk ut av bruk som sognekirke og Urnes sogn ble nedlagt i 1882.
Solvorn grunnkrets
Grunnkretsen Solvorn, som favner området på vestsiden av Lustrafjorden fra kommunegrensen mot Sogndal og nordover et stykke forbi Solvorn sentrum, hadde 209 innbyggere ved folketellingen i 2001.
PCM
PCM (fra engelsk Pulse-Code Modulation) er en metode for å representere analoge signaler på en digital form. En analog spenning, som representerer for eksempel et lydsignal, blir først samplet hvoretter amplituden til hver måling (puls) blir kvantisert (i en AD-omformer) og representert som sin sekvens av binære tall. Disse kan være på toerkomplementform, men også andre representasjoner brukes.
PCM er en vanlig koding av analoge signal, og er blant annet benyttet innen digital audio. Tidligere var det i utstyr for digital audio vanlig å bruke heltall på 14 og 16 bit, og også flyttall på 6+4 bit, men i dag er det vanlig å bruke heltall på 24 bit. Under prosessering kan det brukes lengre ordlengder. For andre signaltyper kan antall bit avvike kraftig. Typisk brukes færre bit ved høyere frekvens, mens antall bit økes når frekvensen faller.
Med PCM mener man som oftest linear PCM (LPCM), det vil si at ordlengden er fast, men det finnes også andre former, som differensial PCM (DPCM og adaptiv DPCM (ADPCM).
Calixtuskatakombene
Calixtuskatakombene på Via Appia Antica er den eldste av de 60 forskjellige katakombene som finnes i Roma. De omfatter ca. 20 kilometer ganger med gravnisjer. De er navngitt etter pave Callistus I (Calixtus) som var pave i Roma omkring 217-222.
De tidligste kristne ble begravet på hedenske gravplasser, men når man ønsket egne gravplasser var det dels fordi man dyrket forestillingen om de dødes oppstandelse på dommedag. Med felles egne graver ønsket man å uttrykke samhørighet med trosfeller og, ikke minst, nærheten til martyrer og helgener. Dels hang det sammen med at kristendommen var en forfulgt religion i Romerriket frem til 313, enten ved fysiske forfølgelser eller med forskjellige diskriminerende eller begrensende tiltak. Man ønsket å kunne dyrke sin tro avsides og diskret i tider det var klokest, og katakombene har også vært et sted hvor det er blitt holdt gudstjeneste og feiret nadverd.
Frem til goternes og vandalernes invasjon av Roma i folkevandringstiden var katakombene valfartssteder grunnet de helgener som lå begravet her, men på grunn av de herjende vandalene ble relikviene flyttet inn til byen, og katakombene mistet sin betydning frem til slutten av 1800-tallet, da arkeologer gjenoppdaget dem.
Inne i Calixtuskatakombene er «det lille Vatikan», som er et begravelsessted for ni paver som er blitt utvidet til et rom for gudstjeneste. Blant pavene i denne Cripta dei Papi (pavenes krypt) begravde man blant annet pavene Pontianus, Anterus, Fabianus, Lucius I, Sixtus II og Eutychianus.
Dessuten finnes en krypt hvor denhellige Cecilia var begravd. Her ses også gravsteinen etter pave Lucius I, hvis kranium mentes å være oppbevart i Roskilde domkirke i Danmark, innen den kom til Sankt Ansgars kirke i København. Hodeskallen er imidlertid senere blitt avslørt som et falsum.
Katakombene et godt sted for å få et inntrykk av den tidligere kristne kunst og dens motiver. De tidlige kristne brukte mange symboler og enkle motiver. Dels var det fordi motivene var som et kodespråk som kun var kjent for en indre krets – og dels gjorde de enkle motivene det også mulig for alminnelige mennesker å kopiere motivene for eksempel på familiemedlemmers graver i katakombene.
Noen av de viktigste motivene er:
Sakrapee Thongsari
Sakrapee Thongsari (født 23. juni 1962) er en thailandsk badmintonspiller.
Han representerte Thailand under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i andre runde i double.
Jytte Andersen
Jytte Maria Andersen (født 9. september 1942 i København) er en dansk politiker og tidligere sosialdemokratisk folketingmedlem. Hun har vært likestillingsminister, samt by- og bolig-minister og arbeidsminister.
Biografi
Hun er født i København og er datter av maleren Boye Johansen og syerske Inga Johansen. Hun gikk på folkeskole på Sjellandgates Skole i København fra 1950 til 58 og Engelborgskolen i Kongens Lyngby fra 1958 til 60.
Hennes politiske karriere startet da hun var i slutten av 20-årene i en lokal valgforening hvor hun hadde en sekretærpost.
Hun var medlem av Vallensbæk Kommunalbestyrelse 1974-80 og var formann også for Sosialdemokratiet i Glostrupkredsen samme tid. Hun hadde også en rekke andre verv i denne perioden.
Valgt til folketinget for:
Paul Staight
Paul Staight (født 8. desember 1974) er en australsk badmintonspiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i andre runde i double.