cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bue Digre
Kontrast mellom menn
I henhold til kongesagaene og Jomsvikingenes saga ved Bue Digre en av de danske høvdingene som ledet sine skip mot norske Håkon jarl i Hjørungavåg året 986. I henholdt til blant annet Snorre Sturlasson var premissen før slaget at Bue Digre hadde sverget at han ikke skulle flykte for Håkon jarl i slaget, og det gjorde han heller ikke. Som litterær figur står Bue Digre i kontrast til nidingen Sigvalde jarl, en annen av de danske høvdingene. Hvor Bue Digre djervt vil kaste seg inn kampen holder Sigvalde igjen. Når den siste flykter blir Bue Digre igjen og slåss til han stuper. Sigvalde jarls feige handling blir ytterligere bekreftet når han i år 1000 forråder kong Olav Tryggvason og lurer ham i en felle i slaget ved Svolder.
Cephalus-kvartalet
Kefalos (latin: Cephalus) var i gresk mytologi sønn av Hermes som hadde gaven å være i stand til å omdanne seg selv, han brukte denne muligheten til å sette sin ektefelles troskap på prøve.
Beskrivelse
I 1942 besluttet Riksdagen bygging av et anneks til Kanslihuset på tomten, noe som innebar riving av bygninger i fire kvartaler, og rasering av de tre smugene i kvartalet. Riving av kvartalene Cephalus, Lychaon, Nessus og Minotaur forårsaket store protester. En av de sterkeste motstanderne var Vera Siöcrona, "Vera i Vintappargränd" som Evert Taube sang om. Protestene åpnet allmennhetens øyne for Gamla stans særegenhet. Ut av Kampen om Kolmätargränd ble Gamla stans hembygdsförening etablert.
Bue Digre
«Over bord, alle Bues menn!»
I henholdt til Snorre Sturlassons dramatiske tekst går Bue Digre heroisk i døden:
Cephalus-kvartalet
Bevarte bygninger
Kampen hadde ikke tatt hensyn til at bygningsmassen var i svært dårlig forfatning og at en del av kvartalets vestlige side allerede var revet. Kanslihusanneksets arkitekt, Arthur von Schmalensee, reddet et dusin hus langs Västerlånggatan og Storkyrkobrinken ved å legge dem inn i den nye, store bygningen som opptar hele kvartalet. I de gamle husene finnes vakre bjelkelag og unike kalkmalerier fra 1600- og 1700-tallet, som har blitt bevart. Også de tre smugenes åpninger (Klockgjutargränd, Kolmätargränd og Stenbastugränd) mot Västerlånggatan finnes fortsatt.
Bue Digre
«Over bord, alle Bues menn!»
En påstått sønn av Bue, Sigurd, kanskje også en litterær konstruksjon, er utsatt til å halshugges etter slaget. Det er ham som er ansvarlig for at en mann mister begge hendene når han skal holde det lange håret hans for at det ikke skal komme blod på det. Når bøddelen skal hogge rykker Sigurd til og den andre mannen for armene dratt foran og de blir kappet av.
Det er da Eirik jarl går fram og spør hvem denne unge mannen er, og han svarer som om det er en viss usikkerhet til opphavet: «De kaller meg Sigurd, og jeg går for å være sønn til Bue. Ennå er ikke alle jomsvikinger døde.»
Cephalus-kvartalet
Kanslihusanneksbygningen
Kanslihusannexet ble ferdig i 1950, og huset først flere departementer, senere kun finansdepartementet. Den runde plassen fikk navnet Brantingtorget.
Bue Digre
Ulik litterært tyngde
Det er vanskelig å vite med sikkerhet om Bue Digre er en historisk figur eller ikke. De mange ulike fortellingene gir den samme historien ulikt tyngdepunkt, noe som understøtter tanken at det er snakk om litterære skikkelser. Den norske forskeren John Megaard har sett på de ulike kildenes behandling av forholdet mellom de to danske høvdingene Bue Digre og Vagn Åkesson i studien Vagn Åkesons vekst og fall (se ekstern lenke nedenfor):
Både i diktet Jómsvíkingadråpa og i kongssagaen Fagrskinna er det Bue Digre som det blir opplyst mest konkret om. I Fagrskinna er det Bue som står i spissen for den danske krigsflåten inn til Hjørungavåg. Det er også Bue som kjemper mot Eirik jarl, den viktigste helten på norsk side. Kampen som bølger omkring Bue Digre, som vist over, danner kjernen i slaget og fortellingen.
I den yngre versjonen er det derimot Vagn som kjemper mot Eirik jarl og overstråler Bue Digre. I den påfølgende halshuggingsscenen er det ikke Bues sønn Sigurd, men en annen sønn ved navn Svein Buesson som får grid av Eirik jarl. Skaldekvad som Tind Hallkjellssons dråpa om Håkon jarl og Einar Skålaglams Vellekla nevner derimot bare Bue Digre og Sigvalde jarl, ikke Vagn.
Det er detalj som alle kilder er enig om: Bue Digre dør, men ikke Vagn Åkesson.
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner 2010
Norgesmesterskapet i håndball for kvinner 2010 var en norsk håndballturnering som kåret norgesmesteren i håndball for kvinner 2010.
Elevator
Elevator er et musikkalbum med Tornerose, utgitt i 1981. Dette ble bandets siste plate.
Store Skogfjorden
Store Skogfjorden (nordsamisk: Caganvuotna) er en fjordarm av Hopsfjorden i Gamvik kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Bergan i vest og Kveitneset i øst og strekker seg fem kilometer sørvestover til Horsbukta i enden av fjorden. Innløpet ligger like øst for Hopseidet som er den smale landtungen ut til Nordkinnhalvøya. I fjordbotnen munner Store Skogfjordelva ut.
Routing Information Protocol
Routing Information Protocol, forkortet RIP, er en protokoll som blir brukt av rutere for å tilpasse seg endringer i nettverkstilkoblingene ved å sende informasjon om hvilket nettverk hver ruter kan nå og om avstanden til nettverkene.
Låve
Låve er enten en selvstendig bygning eller det er et rom i en større driftsbygning på en gård, eller det er, treskerommet, midtrommet i løa. Den store moderne driftsbygningen på en gård kan også kalles låve, selv om bruken ikke lenger har mye med den opprinnelige låven å gjøre.
Å lø (å lade) betyr å stable (opp), f.eks ved, stein, stråfôr eller korn.
I førindustriell tid var kornet selve gudslånet. I skuronna ble kornet slått med sigd, en krøp på knærne bortover marka, det var viktig at hvert aks kom med. Et passelig knippe ble bundet sammen til et kornnek, som så ble tredd på staur og sto til tørk en stund før de ble båret inn på låven eller i løa. Nå skulle kornstålet stables, og det ble gjort slik at mus og rotter skulle ha vanskelig for å komme til. Nekene ble lagt med halmstubbene ut, og stålet ble lagt så tett som mulig. Treskingen var det neste arbeidsoperasjon, og den kunne gjerne foregå i kuldegrader, for da løsnet kornet lettere fra akset.
Før treskemaskinene ble innført foregikk treskingen på låvegulvet med et redskap som ble kalt sliul eller tust (Det har mange navn fra ulike steder i Norge). Låvegulvet var en gulvplatting på noen kvadratmeter, laget av plank som var drevet godt sammen. Noen steder var det bare dette gulvet som ble kalt for låve.
Noen steder i Norge var kornlåven et eget hus som sto på stabber slik som et stabbur.
Enhetslåven
I siste del av 1800-tallet ble «enhetslåven» den vanlige formen på norske uthus. Tidligere hadde gårdene mange og relativt små uthusbygninger, en bygning for hver funksjon. Med enhetslåven ble de fleste funksjoner samlet under ett tak i en stor bygning. Typisk for enhetslåven er låvebrua som gjør det mulig å frakte høy til øvre del av bygningen, mens rom for husdyrene (fjøs og stall) er i første etasje over gjødsekjelleren. Disse ofte rødmalte låvene er en karakteristisk del av kulturlandskapet på bygdene. Overgang til enhetslåve var delvis et resultat at utskiftinger fra klyngetun med teigblanding til enkeltgårder.
Don Laz
Don Laz (født 17. mai 1929, død 21. februar 1996) var en amerikansk friidrettsutøver.
Muttur-massakren i 2006
Muttur-massakren, også kjent som Trincomalee-massakren på NGO-arbeidere skjedde 4. eller 5. august 2006, da 17 ansatte i den franske internasjonale uavhengige nødhjelpsorganisasjonen Action Contre la Faim (engelsk: Action Against Hunger, eller ACF) ble skutt på nært hold i byen Muttur, nær Trincomalee. Ofrene inkluderte 16 tamiler og en muslim. Hendelsen var et av de verste angrepene mot humanitære hjelpearbeidere siden angrepet i 2003 mot FN i Bagdad.
Don Laz
Han representerte USA under Sommer-OL 1952, hvor han tok sølv i stavsprang.
Muttur-massakren i 2006
Hendelsen
Da likene ble funnet, hadde byen Muttur blitt erobret av Sri Lankiske regjeringsstyrker. Det hadde foregått harde kamper mellom regjeringsstyrkene og Tamiltigrene (LTTE) uken før likene ble oppdaget. Likene ble funnet, liggende med ansiktene ned og med skudd i hodene, i en leir for Action Contre la Faim.
Sri Lanka Monitoring Mission
Sri Lanka Monitoring Mission (SLMM) mistenker at srilankiske regjeringsstyrker stod bak massakren. Ifølge SLMM, er «de overbevist over at det ikke kan være noen annen bevæpnet gruppe enn sikkerhetsstyrkene som faktisk kan stå bak hendelsen».
Lederen for SLMM, den pensjonerte svenske generalen Ulf Henricsson, sa at «dette var en av de mest alvorlige senere forbrytelsene mot humanitære hjelpearbeidere i verden».
Action Contre la Faim
Action Contre la Faim beskrev drapene som en krigsforbrytelse.
Sri Lankas regjering
Sri Lankas regjeringe benekter noe ansvar for hendelsen, de militære hevder at de drepte må ha blitt fanget i kamper mellom regjeringssoldater og opprørene, og påstod at Tamiltigrene stod bak drapene.
Regjeringskommisjon
Etterforskingen som Sri Lankas regjering foretar seg pågår fremdeles. Den australske regjeringen tilbydde etterforskingsbistand.
Påstander i 2008
En Sri Lankisk menneskerettighetsgruppe hevdet i mars 2008 at det var lokale sikkerhetsstyrker som stod bak drapene, samt at regjeringen hadde forsøkt å dekke over hendelsen. Gruppen "University Teachers for Human Rights" (UTHR) navnga tre personer, en lokal sikkerhetsvakt og to politikonstabler som drapsmennene av de fleste av de 17 nødhjelpsarbeiderne. En talsmann for UTHR sa: «The evidence shows state security forces, including police, killed them and that senior police officers covered it up».
Marianne Wikdal
Marianne Wikdal (født 17. mars 1965) er en norsk tidligere badmintonspiller som representerte Fjellhamar BK.
Hun vant 14 NM-gull i perioden 1983–1990. Hun vant kongepokalen i 1986, 1987 og 1988.
Gyldenløvesgade (København)
Gyldenløvesgade er en gate i København. Den er anlagt på en tidligere banestrekning som ble nedlagt etter åpningen av den nye Københavns Hovedbanegård i 1911. Gaten forbinder H.C. Andersens Boulevard ved Jarmers Plads med Åboulevard og Rosenørns Alle. Underveis krysses Søerne på Gyldenløvesgade-demningen hvor Søpavillonen ligger.
Blosyropus
Utseende
En nokså stor (opptil 46 millimeter), langstrakt, brun trebukk. Antennene er tynne og betydelig kortere enn kroppen. Hodet er nokså langt, jevnt avsmalnende bak de små, runde fasettøynene, med en skarp pigg over hvert fasettøye. Pronotum er litt lengre enn bredt, med en skarp tann midt på hver sidekant, denne er lang og bøyd framover, også et par oppoverrettede pigger oppe på pronotum. Dekkvingene er nesten jevnbrede, med en tann i spissen, grovt og ujevnt punkterte. Oversiden er kledt med korte, gule hår.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtten, død ved av flere ulike treslag. De voksne billene kan ikke fly, og er nattaktive. De kommer til lys. Arten er regnet som truet.
Utbredelse
Arten er utbredt på New Zealand.
Invicta
Invicta er latin for ubeseiret, og brukes i flere sammenhenger:
Liste over uavhengige forskningsinstitutter i Norge
Uavhengige (også kalt frittstående) forskningsinstitutter er institutter som har forskning som sin hovedaktivitet og som ikke inngår i et universitet eller høgskole, men er organisert som en selvstendig organisasjon. Norge har en relativt stor uavhengig instituttsektor sammenlignet med andre land. Instituttene har ulik opprinnelse og historie; noen er offentlige og andre private stiftelser, aksjeselskaper eller andre typer organisasjoner.
Listen omfatter institutter som er finansiert gjennom offentlige finansieringsordninger, eksempelvis basisbevilgning fra Norges forskningsråd og/eller prosjektmidler fra Norges forskningsråd eller EØS-midlene, Den europeiske unions rammeprogram, bevilgninger fra departementer eller andre offentlige ordninger.
Kajakk
(Munkholmen i bakgrunnen).Aslak Raanes]] Kajakk (av kal qajaq) er en liten, smal båt med dekk og spisse stevner som padles med en dobbel padleåre. Padleren sitter i en åpning i dekket, kalt en sittebrønn, og har gjerne et spruttrekk (et såkalt akuilisaq) som dekker til resten av brønnåpningen, for å hindre at vann kommer inn i båten. Kajakken var opprinnelig en eskimoisk fangsbåt og stammer som sådan fra Grønland og de arktiske strøkene i Nord-Amerika.
Kottabos
Kottabos (gresk κότταβος) var et ferdighetsspill som var populært under greske symposier og i badehus i antikken, spesielt i 5. og 4. århundre f.Kr.
Spillet består i hovedsak av at man kaster en liten mengde vin fra en kylix mot et mål. Dette krever betydelig fingerferdighet, og det å være flink i kottabos ble regnet som like gjevt som å være god i en idrett som spydkast. Det var et svært populært spill, og på Sicilia, og muligens også andre steder, reiste man spesielle bygninger der deltagerne kunne sitte i sirkel rundt målet. Som med mange andre spill der både dyktighet og en viss porsjon flaks spiller inn, ble den enkeltes resultat i kottabos ofte sett som et tegn på hvordan det ville gå med personen fremover – spesielt i tilknytning til kjærlighetslivet. Det var ikke uvanlig med en premie eller veddemål i forbindelse med spillet.
Kajakk
Produksjon av kajakker
Tradisjonelle grønnlandskajakker var produsert med en ribbebunn av tre, kledd med selskinn. Selvbyggere lager ofte denne typen kajakker i dag også, men med seilduk i stedet for skinn. Fabrikkproduserte kajakker er oftest laget i plast eller glassfiber.
Kottabos
Det ser ut til at kottabos først ble spilt på Sicilia, men det spredde seg raskt gjennom Hellas fra Thessalia til Rhodos. I Athen var det svært populært og ikke minst moteriktig i klassisk tid. De fleste store greske forfattere fra denne perioden nevner kottabos i sine skuespill, og man finner også mange avbildninger på vaser. I romersk tid hadde spillet dødd ut, og i den latinske litteraturen nevnes det knapt.
Regler
Målet er å kaste den siste resten av vin i en kylix på en slik måte at den treffer et mål uten å ha brutt opp underveis. Målet var gjerne et bronsestativ med en liten statuett som holdt en skive, kalt plastinx. Midt på stativet var det en større skive, kalt manes. Et perfekt kast slo av plastinx slik at den falt ned på manes og lagde en lyd som en gong. Både vinslumpen og lyden ble kalt latax (λάταξ). Den som kastet skulle ligge slik man normalt lå til bords under et symposion, og bare høyre arm kunne brukes.
Det finnes flere variasjoner av spillet, med andre måltavler. De vanligste var en variant hvor man lot små skåler flyte i et basseng; spillerne skulle så kaste vin i skålene så de sank, og en variant hvor man brukte et mer avansert bronsestativ med flere elementer. Dette kunne brukes på flere forskjellige måter, men bruken er noe uklar da varianten hadde gått av moten på det tidspunkt hvor man begynner å få skriftlige kilder.
Kajakk
Regattaer og turer
Klassiske turer:
Sandfjorden (ved Koifjorden)
Sandfjorden er en fjord i Gamvik kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg én kilometer sørvestover til en 130 meter lang sandstrand i enden av fjorden. Fjorden ligger på østsida av Sandfjordneset. Vest for dette neset ligger Koifjorden.
Det er ingen bosetninger ved fjorden.
St. Martin (frimurerlosje)
St. Martin var en St. Johannesloge og den første frimurerlosjen i Danmark. Losjen ble stiftet i København den 11. november 1743 av en gruppe på tre diplomater og tre ansatte ved det danske hoffet. Fire av dem hadde mottatt sine innvielser i losjene St. Georg og Absalon i Hamburg, mens en femte var blitt innviet i den store kongelige moderlosjen «Til de tre glober» (Aux trois Globes) i Berlin. Moderlosjen til St. Martin var i Berlin, og det har vært en del spekulasjoner om hvilken losje dette kan ha vært. Tidsmessig stemmer dette overens med «Til de tre glober», men den var det likevel ikke. St. Martin ble anerkjent av den engelske storlosje, og fikk en patent fra London, datert 9. oktober 1749.
St. Martin var i sin tur moderlosjen til andre losjer. I København var losjene Zorobabel og Phønix avleggere; den førstnevnte var Danmarks andre frimurerlosje og ble konstituert i 1745. Den andre ble grunnlagt i 1762. Også St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard hadde St. Martin som moderlosje. Den var den første frimurerlosjen i Norge, og ble innviet den 24. juni 1749 på Ladegaardsøen, Bygdø Kongsgaard i Christiania. Fra sistnevnte utgikk losjen Josua i byen Kolding i det sørvestlige Jylland og en losje i Trankebar, så vel som flere losjer i Den Norske Frimurerorden.
Marquee Band
Marquee Band var et norsk rockeband fra Kristiansand startet tidlig på 1970-tallet. Bandet hadde sin storhetstid tidlig på 1980-tallet, da de laget en maxi-single og en LP under kontrakt med PolyGram. Bandet deltok i finalen i NM i rock i 1979. Bandet besto av:
St. Martin (frimurerlosje)
St. Martin eksisterte frem til 9. januar 1767. Da ble St. Martin og avleggerne Zorobabel og Phønix slått sammen til losjen Zorobabel til Nordstjernen. Foranledningen var innføring av høygradsystemet «den strikte observans» i Danmark, som igjen er forgjengeren til «det svenske system» som praktiseres av Den Norske Frimurerorden i dag. Zorobabel til Nordstjernen ble gjennom videre sammenslåing i 1855 omdannet til St. Johanneslogen Zorobabel og Fredrik til det Kronede Haap. Sistnevnte regnes på grunn av sin historie som Danmarks eldste frimurerlosje.
St. Martin var oppkalt etter Martin av Tours (ca. 315–397 e.Kr.)., til minne om stiftelsesdatoen 11. november som er Martinsmesse.
Jean-Siffrein Maury
Bakgrunn
Den språkbegavede sønnen av en fattig skomaker studerte teologi ved Saint-Charles-seminaret i Avignon og begav seg i 1765 til Paris, der hans evner brakte ham hans første laurbær med sine glimrende nekrologer over dauphinen Louis Ferdinand (død 20. desember 1765) og den tidligere polske konge Stanislaus Leszczynski (død 23. februar 1766).
St. Martin (frimurerlosje)
Oppkalt etter en romersk helgen
Dette var idealer som var forenelig med frimureriet, og losjen St. Martin valgte derfor sitt navn og sin stiftelsesdato til minne om Martin av Tours.
Jean-Siffrein Maury
Prest
Han ble ordinert til prest i 1769. I 1771 ble han generalvikar for bispedømmet Lombez i Gascogne. Han ble kjent for sine åndrike taler som han holdt om berømte personligheter for Académie française, som hans i 1772 i Louvre fremdørte eloge over den franske kong Ludvig den hellige, som han høstet meget bifall for hos publikum og som innbragte ham et abbedi-prebende.
St. Martin (frimurerlosje)
Oppkalt etter en romersk helgen
Han blir noen ganger også satt i sammenheng med den kristne mystiske opplysningstradisjonen martinisme. Denne koblingen er også verd å nevne, fordi den etterfølgende losje Zorobabel til Nordstjernen innførte et martinistisk høygradssystem i 1782. Det ble også praktisert av St. Olai loge fra 1782 til 1819.
Jean-Siffrein Maury
Prest
I 1785 ble han opptatt i Académie française.
St. Martin (frimurerlosje)
Oppkalt etter en romersk helgen
Det rektifiserte system, som det ble kalt, var påvirket av det skotske rektifiserte rite (Rite Écossais Rectifié) som var blitt utarbeidet av Jean-Baptiste Willermoz (1730–1824) som en modifisert utgave av den strikte observans. Systemet ble etablert i 1778 i Lyon i Frankrike og ble praktisert av franske frimurerlosjer.
Jean-Siffrein Maury
Prest
Den franske revolusjon: Tidlig i 1789 valgte presteskapet i valgdistriktet Péronne ham til sin representant i generalstendene.
Maury mortsatte seg forgjebvet de tre stenders forening til nasjonalforsamling. Han ble sammen med blant annet Jacques Antoine Marie de Cazalès (1758–1805) og André Boniface Louis Riquetti de Mirabeau (1754–1792), yngre bror av Mirabeau, regnet til de kontrarevolusjonære «svarte» i konstituanten. Den lysente taler og tilhenger av det opplyste enevelde forsvarte kronens, adelens og geistlighetens forrang og rettigheter og gikk inn for bevaringen av det gamle regimes sosiale rangorden. Han var en konsekvent forkjemper for Ludvig XVIs kongelige rettigheter, og avviste sivilforfatingen for kleresiet og salg av nasjonalgods.
St. Martin (frimurerlosje)
Grunnleggerne
Baron von Münnich var legasjons-sekretær hos den russiske gesandt i København, baron Johan Albrecht von Korff. Ellers vet man lite om han. Det har vært spekulert i om han kunne ha vært en slektning av den russiske feltmarskalk Burkhard Christoph von Münnich. Ernst Friedrich Justus Heimrich Edler von Heimenthal var ansatt ved den svenske legasjon i København. I mai 1744 besøkte han losjen St. George i Hamburg, hvor han var medlem, på vei til Nürnberg som svensk minister-resident. Den 8. mai 1744 ble han av Provinsiallosjen i Hamburg utnevnt til Provinsialmester for enkelte kretser i det sørlige Tyskland. Magnus Gustavus Arbien, Hans Arbien og Georg Nielsen ble opptatt i losjen Absalon i Hamburg henholdsvis 24. juni 1741, 8. november 1741 og 20. august 1743. Der ble alle tre innviet i III ° henholdsvis 12. juli 1741, 14. februar 1742 og 23. august 1743.
Jean-Siffrein Maury
Prest
Maury emigrerte etter ratifiseringen av forfatningen av 3. september 1791 via Brussel til Koblenz, og sluttet seg der til de franske rojalister. Den kongetro abbé bev seg i begynnelsen av 1792 til Roma, der han engasjerte seg for greven av Provences, den senere Ludvig XVIIIs rettigheter.
St. Martin (frimurerlosje)
Den Dansk-Norske Provinsial-Storloge
I 1749 ble St. Martin innlemmet i en frimurerorden. Denne ordenen ble etablert i Danmark-Norge, og gikk således forut for både Den Norske Frimurerorden og Den Danske Frimurerorden. Den 10. februar 1749 hadde Christian Conrad Danneskiold-Laurvig (1723–1783) mottatt en patent av en engelsk Provinsial-Stormester. Denne ga han rett til å opprette en storlosje. Den 24. juni 1749 ble han stormester i den første norske losjen, St. Olaus til den hvite leopard, og samme år grunnla han Den Dansk-Norske Provinsial-Storloge. Losjen var formelt underlagt den engelske storlosje av 1717 i London. Verken i danske eller norske arkiver finnes det likevel noen beretninger om rapporter til London-losjen. Ordenen bestod av 10 losjer fra Norge og København: 5 St Johannesloger, en vinkellosje, tre «skottelosjer», i tillegg til Provinsiallogen. «Skottelosjene» var forløperen til St. Andreaslogene i det svenske system.
Jean-Siffrein Maury
Biskop, kardinal
Pave Pius VI utnevnte Maury i april 1792 til titularbiskop av Nicaea og sendte ham så som Den Hellige Stols representant ved keiserkroningen av Frans II til Frankfurt am Main. I 1794 fulgte hans utnevnelse til biskop av Montefiascone og til kardinal med tittelkirken Santissima Trinità al Monte Pincio.
St. Martin (frimurerlosje)
Ukjent tysk moderlosje
Losjen fikk en patent fra den engelske storlosje i London, datert 9. oktober 1749. Der er det lagt ved en Vorbericht, en innledning skrevet på tysk, og undertegnet den allerede nevnte Provinsial-Stormester og greve Christian Conrad Danneskiold-Laurvig og baron Johan Albrecht von Korff. Der fortelles det at Baron von Münnich hadde fått sin fullmakt til å opprette St. Martin fra «der Berlinischen Haupt-Loge». Den 13. juni 1742 var Baron von Münnich blitt innviet i I ° og II ° i den store kongelige moderlosjen Til de tre glober (Aux trois Globes) i Berlin. Det er ikke kjent hvor han ble innviet i III °.
Jean-Siffrein Maury
Biskop, kardinal
Etter opprettelsen av Det franske keiserrike, etter den kirkelige salving (2. desember 1804) og kroning av Napoleon, knyttet han seg til keiserdømmet. I 1806 utnevnte greven av Provence Maury til sin ambassadør ved Vatikanet, men kardinalen avslo og vendte samme år tilbake til Frankrike. Han ble dermed i stedet blant de mest keisertro geistlige i Napoleons omgivelser. Keiseren bestemte ham i 1808 til forvalter av erkebispedømmet Paris.
St. Martin (frimurerlosje)
Ukjent tysk moderlosje
I en brevveksling med greve Danneskiold-Laurvig i 1752 og 1763, fremgår det at storlosjen i Berlin ikke hadde noe å gjøre med opprettelsen av verken St. Martin eller Zorobabel. I innledningen til matrikkelen for losje Zorobabel og Fredrik til det Kronede Haap av 1889, har en senere forfatter feilaktig skrevet at den gjeldende losje i Berlin hadde vært hofflosjen Loge première eller Loge du Roi notre Grand-Maitre som ble grunnlagt av Fredrik II av Preussen. Dette er ikke riktig, for i slutten av oktober 1740 ble hofflosjen nedlagt på grunn av politiske omstendigheter som førte til den første schlesiske krig (1740–1742). Baron von Münnich ble ikke frimurer før i 1742, og han finnes heller ikke i hofflosjens medlemslister.
Jean-Siffrein Maury
Biskop, kardinal
I 1809 hjalp han Napoleon i å få sitt ekteskap med Joséphine erkært ugyldig, i en prosess som brøt med de kanoniske prosedyrer. Keiseren kårte ham så - trass i pave Pius VIIs motstand - til erkebiskop av Paris, ved keiserlig dekret den 14. oktober 1810 men helt uten de nødvendige pavelige buller. Maury takket ja til utnevnelsen, men pave Pius VII beordret ham til å fratre og erklærte alle hans embedshandlinger for ugyldige. Det var imidlertid først etter at Napoleons regime var falt i 1814 at det parisiske domkapitlet avsatte ham.
Bob Gutowski
Bob Gutowski (født 25. april 1935, død 2. august 1960) var en amerikansk friidrettsutøver.
St. Martin (frimurerlosje)
Ukjent tysk moderlosje
I Berlin hadde kongens overmarskalk, greve von Gotter, i årene 1742 og 1743, avholdt losjemøter utenfor rammene av moderlosjen Aux trois Globes. Kanskje ble Baron von Münnich innviet i III ° der. En annen mulighet er at han ble utnevnt til «skotsk Mester» (IV °) i skottelosjen De l'Union i Berlin, som ble grunnlagt 30. november 1742 (Andreasdagen) av syv medlemmer av «Til de tre glober». En slik verdighet medførte automatisk retten til å opprette losjer.
Jean-Siffrein Maury
Biskop, kardinal
Paven suspenderte ham som kardinal og kalte ham til Roma der han skulle forklare sin oppførsel. Under «de hundre dagene» ble han holdt fengslet i Castel Sant'Angelo. Kardinal Ercole Consalvi fikk satt ham fri.
St. Martin (frimurerlosje)
Datterlosjer
St. Martin var i sin tur moderlosjen til fem andre losjer. I København var losjene Zorobabel og Phønix avleggere; den førstnevnte var Danmarks andre frimurerlosje og ble konstituert 25. oktober 1745. Den andre ble grunnlagt i 1762. Også St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard hadde St. Martin som moderlosje. Den var den første frimurerlosjen i Norge, og ble innviet den 24. juni 1749 på Ladegaardsøen, Bygdø Kongsgaard i Christiania. Fra sistnevnte utgikk losjen Josua i byen Kolding i det sørvestlige Jylland (må ikke forveksles med losjen Josua zum Corallenbaum som ble grunnlagt i september 1771 i Rendsburg) og en losje i Trankebar.
Bob Gutowski
Han representerte USA under Sommer-OL 1956, hvor han tok sølv i stavsprang.
Jean-Siffrein Maury
Biskop, kardinal
Han ble benådet og gjenforsonet med paven. Han var imidlertid tvunget til å frasi seg bispedømmet Montefiascone. Jean-Siffrein Maury tilbragte sine siste dager som syk og brutt mann i det romerske kloster San Silvestro. Der døde han 11. mai 1817.
St. Martin (frimurerlosje)
Losjens opphør
«Den strikte observans» er forgjengeren til «det svenske system» som praktiseres av Den Norske Frimurerorden i dag. Zorobabel til Nordstjernen ble gjennom videre sammenslåing i 1855 omdannet til St. Johanneslogen Zorobabel og Fredrik til det Kronede Haap. Sistnevnte er på grunn av sin historie regnet som Danmarks eldste frimurerlosje.
Jean-Siffrein Maury
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ragnhild Holand
Ragnhild Holand (født 29. mars 1938, død 13. januar 2013) var en norsk badmintonspiller som representerte Sandefjord BK.
Hun vant 19 NM-gull i perioden 1957–1969. Hun var søster av badmintonspilleren Randi Gulbrandsen.
Kaamanen
Kaamanen er et knutepunkt for veinettet i det nordligste Finland. Fra sør kommer Riksvei 4 (E75) og fortsetter nordover til Utsjok og Tana, mens Stamvei 92 går øst-vest fra Karigasniemi til Neiden.
Edy Reinalter
Edy Reinalter (født 24. desember 1920, død 19. november 1962) var en sveitsisk alpinist. Han vant slalåmrennet under OL 1948 i St. Moritz.
42 år gammel omkom Edy Reinalter da jaktgeværet hans gikk av idet han var i ferd med å pusse det.
Jean-Claude Killy
Jean-Claude Killy (født 30. august 1943) er en fransk alpinist og tredobbel olympisk mester.
Hilde Brenni
Hilde Brenni (født 9. juni 1926, død 1. november 2010) var en norsk skuespiller.
Jean-Claude Killy
Killy ble født i Saint-Cloud utenfor Paris, men vokste opp i Val-d’Isère. I 1969 flyttet han til Genève i Sveits.
Hilde Brenni
Brenni debuterte på Edderkoppen Teater i 1944, i revyen Det går!. Hun var videre engasjert ved Centralteatret, Trøndelag Teater, Folketeatret, Det norske teatret, Oslo Nye Teater, Det Nye Teater, Nationaltheatret, Riksteatret, Sogn og Fjordane Teater (1980-93), Rogaland Teater (1983-96) og Nordland Teater. Gjorde seg først gjeldende i lystspill som Kjære Ruth! og Drømmepiken, spilte senere Holberg-roller som Magdelone i Henrik og Pernille og Nille i Erasmus Montanus, ammen i Romeo og Julie, etc. Også kabaret-og musikaloppgaver. Hun medvirket også i fire filmer og en TV-serie 1956–1998.
Jean-Claude Killy
Killy vant tre gullmedaljer i alpine grener under OL 1968 i Grenoble, i slalåm, storslalåm og utfor. Fra før hadde Killy vunnet verdenscupen i 1967 og 1968. Han var president i Société du Tour de France fra 1992 til 2001, og var visepresident for Vinter-OL 1992 i Albertville. Siden 1995 har Killy vært medlem av IOC.
I 2000 ble han Storoffiser av Æreslegionen.
Hertha Marks Ayrton
Phoebe Sarah Hertha Ayrton (født 28. april 1854 i Portsea Island i Portsmouth i England, død 23. august 1923) var en britisk ingeniør, matematiker og oppfinner.
Tidlig liv
Hertha var født i Portsea i Hampshire i England, med navnet Phoebe Sarah Marks, den 28. april 1854. Hun gikk på Girton College i Hampshire, der hun studerte matematikk. På den tiden ga Girton College bare ut sertifikater til kvinner, ikke grader. Hun fullførte en ekstern undersøkelse og mottok en B.Sc.-grad fra universitetet i London i 1881.
Arbeid
Den 6. mai 1885 giftet hun seg med William Edward Ayrton, som var lærer ved teknisk College ved Finsbury. Hun hjalp han med eksperimenter innen fysikk og elektrisitet, og begynte sin egen forskning og gransking til egenskapene til den elektriske lysbue. I slutten av det nittende århundre var elektrisk lysbue i stor bruk for offentlig belysning, men det var ett stort problem med dette. Lyset hadde en tendens til å flimre, blafre og suse. I 1895 skrev Hertha en serie artikler for The Electrician der hun forklarte at dette var ett resultat av att oksygen kom i kontakt med karbonstengene som brukes i lysbuene. Hun ble det første kvinnelige medlem av Institution of Electrical Engineers (IEE).
Hun var ikke like godt mottatt av Royal Society. Hun ble foreslått som medlem i 1902, men det ble avslått av rådet i Royal Society fordi de fant ut at gifte kvinner ikke var kvalifisert som medlemmer. Men i 1904 presenterte hun ett papir til Royal Society, hvor det viste bevegelser av krusninger i sand og vann. På grunn av denne forskningen og hennes arbeid med elektrisk lysbue mottok hun Hughesmedaljen i 1906.
Hertha oppfant en tegners enhet som kunne brukes for å dele en linje inn i to like deler, samt utvide og forminske tallene. Hun var også aktiv i å utforme og løse matematiske problemer, mange av disse ble publisert i “Mathematical Questions and Their Solutions” fra Educational Times.
Ayrton var agnostiker, men hadde nære bånd til det jødiske samfunnet. I tenårene fikk hun navnet Hertha etter en heltinne av ett Swinburne-dikt som kritiserte organisert religion.
Ron Morris
Ron Morris (født 27. april 1935) er en amerikansk friidrettsutøver.
Han representerte USA under Sommer-OL 1960, hvor han tok sølv i stavsprang.
Vinter-OL 1932
Vinter-OL 1932 var de 3. olympiske vinterleker og ble arrangert fra 4. til 15. februar 1932 i Lake Placid i USA. For første og eneste gang ble samtlige distanser i hurtigløp på skøyter arrangert med kvartettstarter og fellesstarter. Norge, Sverige, Finland og Japan skrev et protestbrev og flere europeiske skøyteløpere var sterkt kritiske til denne arrangementsformen, blant annet Clas Thunberg fra Finland som nektet å delta fordi han mente dette favoriserte løperne fra USA. Norske kommentarer gikk ut på at skøyteløpene utviklet seg til en parodi. Snømangel gjorde at man sto i fare for å måtte avlyse hopprennet, men løsningen ble at arrangøren kjørte inn flere lass med høy og halm og la det ut på sletta.
Beste nasjon ble USA, som tok seks gullmedaljer. Norge tok tre gullmedaljer:
Valg av vertsby
USAs olympiske komité hadde opsjon på å arrangere vinterlekene da de allerede var blitt tildelt sommerlekene for 1932. I tillegg til sju amerikanske søkerbyer, hadde Oslo i Norge og Montréal i Canada meldt sin interesse dersom USA skulle velge å ikke arrangere vinterlekene selv i 1932.
Under den internasjonale olympiske komités 28. sesjon i Lausanne i Sveits 10. april 1929, ble Lake Placid valgt som arrangør av vinterlekene ved akklamasjon.
Formannen for Det øverste sovjet til Volgatyskernes autonome sosialistiske sovjetrepublikk
Formannen for Det øverste sovjet til Volgatyskernes autonome sosialistiske sovjetrepublikk var leder for forsamlingen.
Barsebäck kjernekraftverk
Barsebäck kjernekraftverk er et nå nedlagt, svensk kjernekraftverk i tettstedet Barsebäckshamn i Kävlinge kommune, Skåne. Anleggets siste reaktor ble stengt 31. mai 2005 etter langvarig sterkt påtrykk fra Danmark.
Stengningene av reaktorene
Opprydningsarbeidet ved kjernekraftverket vil ikke starte før i 2023, og er beregnet å vare i sju år.
Solveig Gladtvet
Solveig Gladtvet (født 17. februar 1903 på Nordstrand, Østre Aker, død 4. august 1951 ) var en norsk skuespiller. Hun spilte på 1910-tallet hovedrollen i to stumfilmer som ble regissert av hennes bror Ottar Gladtvet: Overfaldet paa postaapnerens datter (1913, rollen som brevbærerens datter Ingrid) og Revolutionens datter (1918, rollen som Claire Staalhammer).
Sør-Norge
Sør-Norge brukes ofte som en betegnelse på Norge sør for Nordland fylke, og består av landsdelene Trøndelag, Vestlandet, Sørlandet og Østlandet.
19P/Borrelly
19P/Borrelly er en periodisk komet, som har blitt besøkt av romsonden Deep Space 1. Kometen er 8 x 4 kilometer i diameter. Den ble oppdaget av Alphonse Louis Nicolas Borrelly under et rutinesøk for kometer ved Marseille i Frankrike den 28. desember 1904.
Deep Space 1-passeringen
Den 21. september 2001 fløy romsonden Deep Space 1 forbi Borrelly mens den testet ut ny teknologi i rommet. Sonden ble styrt mot kometen under den utvidede delen av ferden og var en uventet bonus for forskerne i prosjektet. Til tross for at systemet som hjelpte til med å holde kontroll over fartøyets orientering sviktet, klarte Deep Space 1 å sende data tilbake til jorden som på sendetidspunktet var de beste bildene og andre vitenskapelige data fra en komet.
Julius
Julius kan sikte til:
Liste over stortingsrepresentanter 1895–1897
Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1895 til 1897. Listen omfatter alle som ble valgt til Stortinget. Det var totalt 114 representanter, fordelt med 57 til Venstre, 39 til Høyre, 14 til Moderate Venstre, 4 til Centrum.
Eksterne lenker
Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste
kildevilkår "(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de	tolkninger som her er gjort."
Galathea-medaljen
Galathea-medaljen er en dansk medalje, som utdeles av Det Kongelige Danske Geografiske Selskab «for geografiske Undersøkelser og Forskninger, fortrinsvis uten for Polarlandene». Det Kongelige Danske Geografiske Selskabs Galathea Medaille i sølv er ordinert sammen med Selskabets Hans Egede-medalje på generalforsamlingen den 28. april 1916.
Tegninger til medaljen ble lagt frem og godkjent på rådsmøtet den 2. desember 1916 og styret bemyndiget til produksjon av medaljen. Men på grunn av første verdenskrig og derav følgende mangel på materialer til stempler ble medaljen først klar i 1919. Medaljen er modellert av kongelig hoffgravør S. Lindahl, utgiftene dekket av Hjerl-Fonden og utførelsen foretatt i kongelig hoffjuveler August Thomsens verksted.
Mottakere gjennom tidene
Til tross for at medaljen ble innstiftet allerede i 1916, var det ikke før i 1930 at professor Johannes Schmidt ble første mottaker av medaljen. Nordmennene Bjørn Helland-Hansen (i 1948) og Harald Ulrik Sverdrup mottok medaljen i hehodsvis 1948 og 1956. Ved Det Kongelige Danske Geografiske Selskab 100-årsjubilum i 1976 ble det utdelt to medaljer – til Johannes Humlum og Johannes Nicolaisen. Den svenske geografen Anders Rapp mottok Galathea-medaljen i 1992.
An-Magritt Wibell Nygaard-Ech
An-Magritt Wibell Nygaard-Ech er en dansk-norsk forfatter født i Oslo. Hun bor på Sjælland. Hun skriver bøker så vel som romaner og noveller til magasiner og ukeblad i hele Skandinavia i flere sjangrer: realisme, mystikk, action, drama, psykologi og skjebne, så vel som krim, både historisk litteratur og samtidslitteratur. Hun er medlem av Dansk Forfatterforening.
Simmerath
Simmerath er en Gemeinde med 15,094 (pr. 31. desember 2014) innbyggere i Byregion Aachen i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen.
Geografi
Kommunen ligger rundt 20 km sørøst for Aachen på grensen mot Belgia.
Historie
Området var en del av Hertugdømmet Jülich fram til 1795 da det ble erobret av det revolusjonære Frankrike, og lagt inn i det daværende franske departementet Roer. Etter Wienerkongressen i 1815 kom området under Kongeriket Preussen.
I 1885 ble byen knyttet til jernbanenettet da linjen mellom Aachen og Sankt Vith åpnet som ble en del av Vennbahn.
Etter det tyske nederlaget i 1918 ble den tysk/belgiske grensen gjennom Versaillestraktaten i 1919 flyttet østover, og Eupen-Malmédy ble en del av Belgia og Roetgen ble en grensekommune. Versaillestraktaten bestemte at jernbanetraseen skulle være belgisk territorium, og oppsto det en eksklave nordvest i kommunen, som deles med Roetgen.
Tlayacapan
Tlayacapan er en landsby og en kommune nordøst i den meksikanske delstaten Morelos. Den befinner seg rundt 60 km øst for delstatshovedstaden Cuernavaca og om lag halvannen times kjøring fra Mexico by. Kommunen hadde 16 543 innbyggere i 20120, mens selve landsbyen hadde 7 989 innbyggere.
Kommunen ligger i et landlig område, og rundt 90 % av befolkninga er fremdeles helt eller delvis avhengig av landbruk. Landsbyen har gamle herskapshus fra kolonitida, mindre hus med rød takstein og brosteinsbelagte gater.
Det viktigste landemerket i Tlayacapan er det tidligere klosteret San Juan Bautista fra 1530-tallet. Det utgjør et av Klostrene under Popocatépetl, som står på UNESCOs verdensarvliste.
Tlayacapan fikk status som «Pueblo Mágico» i 2011.
Navnet Tlayacapan er nahuatl og betyr «På jordas spiss/grense».
Dolinsk
Dolinsk (russisk: Долинск, japansk: 落合 – Ochiai) er en by i Sakhalin oblast i Russland. Den ligger rundt 40 km nord for Juzjno-Sakhalinsk. Innbyggertall: 12 555 (folketelling 2002), 15 653 (folketelling 1989).
Intet nytt fra Vestfronten (film)
Intet nytt fra Vestfronten er blitt filmatisert i tre utgaver, to kinofilmer fra henholdsvis 1930 og 2022, og en tv-film fra 1979:
Panengen
Panengen er en badeplass i Totenvika med blant annet kiosk, stupetårn, grillmuligheter og sitteplasser. Om sommeren anløper Skibladner Panengen kl. 12.00 (til Eidsvoll) og kl. 17.00 (fra Eidsvoll).
Pyreneereik
Pyreneereik (Quercus pyrenaica) er et løvfellende tre i bøkefamilien.
Den blir opptil 20 m høy, eller mer sjelden 25 m. Krona er ganske glissen, og barken er lysegrå og dypt furet. Skuddene er blankt grønne med grå hår. Bladstilken er 8–10 mm lang og tett håret. Bladene har 4–8 par dype fliker; de er 7–20 cm lange, 4–10 cm brede, grågrønne og mykt hårete over det hele. Galler er vanlige på bladene. Om høsten visner bladene, men de sitter på treet helt til våren. Hannblomstene er samlet i gylne, hengende rakler. Nøttene er 4 cm lange og 1–2,5 cm brede.
Pyreneereik er en submediterran art, som vokser lenger mot nord og vest, eller høyere til fjells, der temperaturen blir for lav og nedbøren for høy til at den egentlige middelhavsvegetasjonen trives. Utbredelsen omfatter nordlige Marokko, Spania, Portugal og vestlige Frankrike. På Den iberiske halvøy er den vanligst i den nordvestlige delen. Til tross for navnet forekommer den nesten ikke i Pyreneene.
Den foretrekker sur jord, og sterk sommertørke er en begrensende faktor for utbredelsen. Innenfor utbredelsesområdet danner pyreneereik skoger der den er det dominerende treslaget. I nord kommer sommereik og vintereik inn i disse skogene, og i sør steineik, og til og med korkeik. Den er en viktig del i det savannelignende dehesa-landskapet på Den iberiske halvøy, som er skapt av beiting og branner.
Randi Gulbrandsen
Randi Gulbrandsen (født Holand; 5. mars 1936) er en norsk tidligere badmintonspiller som representerte Sandefjord BK.
Hun vant 31 NM-gull i perioden 1953–1968. Hun er søster av badmintonspilleren Ragnhild Holand.
Marc Roca Junqué
Marc Roca Junqué (født 26. november 1996) er en spansk fotballspiller som spiller for Real Betis, på lån fra den engelske klubben.
VM i ishockey for menn 2019 (toppdivisjonen)
Søkerland
Da ansøkningsfristen for vertskapet utløp i september 2014 hadde to land søkt om vertskapet:
Den 12. januar 2015 meddelte IIHF at Sveits hadde trukket sin søknad om vertskapet for i stedet å søke om vertskapet for VM i 2020, noe som etterlot Slovakia som eneste tilbakeværende ansøker. Slovakia ble offisielt tildelt vertskapet for turneringen ved IIHFs årskongress den 15. mai 2015.
Format
I gruppespillet vil 16 lag fordelt på 2 grupper (med 8 lag i hver) spille syv gruppespillskamper mot på forhånd kjente motstandere. Med seier i ordiner spilletid vil laget ta 3 poeng, med seier på overtid eller etter etter straffeslagskonkurranse vil laget ta 2 poeng og med tap på enten overtid eller straffer ta 1 poeng. Tap i ordinær spilletid gir null poeng.
Tie-break
Hvis to lag har like mange poeng vil deres plassering avgjøres av deres innbyrdes oppgjør og vinneren av denne rangeret øverst. Poengsystemet tillater ikke at en kamp ender uavgjørt, så ved poenglikhet mellom to eller flere lag bestemmes rekkefølgen ut fra følgende prosedyre:
Nytt overtidsformat
Overtidsformatet ble endret i desember 2018. Fra og med VM-turneringen i 2019 skulle samtlige overtidsperioder i gruppespillet, i kvart-, semi- og bronsefinalene og i finalen spilles tre mot tre og vinnes når et av lagene scorer et mål («sudden death»).
Dersom kampen i gruppespillet, kvart-, semi- og bronsefinaler forblir uavgjort etter overtidsperioden skal kampen avgjøres med straffeslagskonkurranse (som omtales som «Game Winning Shot», GWS). Fem forskjellige spillere fra begge lagene skal ta annet hvert straffeslag. Alle spillerne som er oppført på matchprotokollen tillates å ta straffeslag, bortsett fra spillere som soner straffer som ikke er ferdig sonet eller spillere som er idømt liten disiplinærstraff eller matchstraff under kampen. Det laget som har scoret flest mål i løpet av straffeslagkonkurransen er vinner av kampen. Dersom resultatet er avgjort før alle straffeslagene er tatt, vil de gjenværende straffeslagene ikke bli gjennomført. Dersom resultatet fortsatt er uavgjort etter utført straffeslagskonkurranse, vil konkurransen fortsette med sudden death-format, hvor en spiller fra hvert lag ta straffeslag inntil en vinner er kåret. Enhver spiller, inkludert de som deltok i den første straffeslagskonkurransen, kan delta i så mange runder av sudden-death-straffeslagskonkurransen som kan oppstå.
I finalen blir straffeslagskonkurransen erstattet med 20 minutters overtidsperioder med 3 mot 3-spill inntil kampen er avgjort. Det nye formatet ble foreslått som en løsning for å unngå at straffeslagskonkurransene skulle avgjøre finalene, etter at VM-finalene i både 2017 og 2018 ble avgjort med straffeslagskonkurranse.
Nytt sluttspillsformat
På mesterskapets åpningsdag vedtok IIHF på direktoratsmøtet en endring av sluttspillsformatet. I stedet for et normalt sluttspillstre hvor lagene i en kvartfinale visste at man ved avansement ville møte vinneren av en gitt annen kvartfinale ville lagene bli omseedet etter kvartfinalene i likhet med NHLs Stanley Cup-sluttspill, der det høyest rangerte gjenværende laget møter det lavest rangerte gjenværende laget.
Alle lagene som avanserer fra gruppespillet vil bli rangert på grunnlag av følgende kriterier:
Om det 7.-rangerte laget slår det 2.-rangerte laget i kvartfinalen, blir neste motstander det topprangerte laget, dersom det er videre til semifinale. Tidligere ville det ikke vært slik, fordi de to topprangerte kvartfinalistene ville vært styrt til hver sin semifinale.
IIHFs årskongress vil avgjøre om det nye systemet skal innføres fast fra neste års VM, men de 16 deltakerlagene ble enige om å teste det ut i årets turnering.
Seeding
Seedingen i den innledende runden var basert på landenes plassering på IIHF verdensrankingen for 2018 (markert i parentes).
Den 22. mai 2018 annonserte IIHF og den lokale organisasjonskomitéen seedingen hvor Slovakia og Norge byttet plass sånn at Slovakia skulle spille i Košice mens og Tsjekkia og Østerrike skulle spille i Bratislava.
Dommere
IIHF utnevnte følgende dommere og linjedommere til å dømme kampene under turneringen:
Tropper
Lagene skal innberrette navnene på de deltagende spillerne ved det første turneringsdirektoratsmøtet. Det maksimalt antall spillere tillatt i den registrerte troppen ved begynnelsen av turneringen er 22 utespillere (løpere og backer) og 3 målvakter. Minimum er 15 utespillere og 2 målvakter.
Alle 16 deltakende lag, gjennom en bekreftelse fra deres respektive nasjonale forbund, skal levere en liste over lagoppsett senest to uker før turneringsstart, og et endelig lagoppsett ved passkontrollmøte før turneringen starter.
Ved det første direktoratmøtet skal lagene ha navngitt minimumsantallet av 15 spillere og 2 målvakter. Spillerne skal være tilstede i arenaen hvor turneringen avholdes når direktoratmøtet avholdes. Andre spillere (opp til de maksimale 22 + 3) skal innberettes til spillerkontroll to timer før enhver kampstart i turneringen. Spillere kan tilføyes troppen gjennom hele turneringen inntil troppen er fulltallig (f.eks. med spillere fra blant annet NHL hvis de blir slått ut av Stanley Cup-sluttspillet eller i tilfelle av skader).
Under en kamp må laget ha 20 spillere og 2 målvakter i spill, og disse skal være registrert på det offisielle lagkortet. En reservemålvakt kan stå standby hvis en av de to startende målvaktene ikke lenger kan spille.
Gruppe A
-
---
Gruppe B
-
---