cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kommunestyrevalget 2007
Oppland
Totalt blei det stilt 156 lister. Arbeiderpartiet stilte rein partiliste i samtlige kommuner og blei største parti i 18 av disse. Senterpartiet stilte også i alle og blei størst i seks. I de to siste kommunene var det lokale lister som blei størst, nemlig Gran bygdeliste og bygdelista i Vestre Slidre. Høyre stilte 20 lister, SV 17, Venstre 16, KrF og Frp 14 hver, Pensjonistpartiet 4 og RV 3. Miljøpartiet og Demokratene stilte ei liste hver, og det var i alt 14 lokale lister.
Zhu Jie
Zhu Jie (født 30. januar 1978) er en kinesisk profesjonell håndballspiller. Han er en del av det kinesiske håndballandslaget, og ble tatt til å representere Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, der laget tapte alle kampene sine.
Kommunestyrevalget 2007
Buskerud
Buskerud hadde på valgtidspunktet 21 kommuner. Det var 193,000 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 60,4 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 143 lister. Arbeiderpartiet stilte rein partiliste i samtlige kommuner, unntatt i Flå, der partiet deltok i ei fellesliste med Sp og KrF. For øvrig var Ap størst i ni kommuner. Høyre stilte liste i alle kommuner unntatt én. Partiet blei størst fem steder. Senterpartiet hadde 18 lister og var størst fire steder. Venstre hadde 15 lister og blei størst i en kommune. Ellers hadde Frp 19 lister, KrF 17, SV 15, RV 6, Demokratene 5 og Kystpartiet 1 liste hver. Det var i alt 7 lokale lister. Av disse blei Bygdefolkets liste i Flå og Tverrpolitisk bygdeliste i Krødsherad sine kommuners største.
Vestfold
Vestfold hadde på valgtidspunktet 14 kommuner. Det var 174,461 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 60,0 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 113 lister. Arbeiderpartiet og Høyre stilte reine partilister i samtlige kommuner, og blei størst henholdsvis sju og fire steder. Fremskrittspartiet og Senterpartiet mangla begge liste i en kommune. De var størst i henholdsvis to og en kommune. Ellers hadde KrF, Venstre og SV 12 lister, Demokratene 9 og RV 3. Miljøpartiet, Pensjonistpartiet og Kystpartiet stilte en liste hver. Det var i alt 8 lokale lister.
Telemark
Telemark hadde på valgtidspunktet 18 kommuner. Det var 129,779 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 60,0 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 119 lister. Arbeiderpartiet og Senterpartiet stilte reine partilister i samtlige kommuner og blei størst henholdsvis 13 og 3 steder. KrF og Frp hadde henholdsvis 16 og 14 lister. De var størst en kommune hver. Ellers hadde Høyre 15 lister, Venstre 13 og SV 12. RV stilte tre lister, Demokratene to og Pensjonistpartiet ei. Det var i alt 7 lokale lister.
Aust-Agder
Aust-Agder hadde på valgtidspunktet 15 kommuner. Det var 80,718 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 60,3 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 102 lister. Arbeiderpartiet og Senterpartiet stilte reine partilister i samtlige kommuner, mens Høyre og Kristelig Folkeparti mangla i en hver. De fire partia blei størst i henholdsvis 4, 3, 4 og 1 kommune. Fremskrittspartiet hadde 12 lister og blei størst i en kommune. Ellers hadde Venstre 11 lister, SV 7, Demokratene 4 og Pensjonistpartiet 3. RV og Kystpartiet stilte en liste hver. Det var i alt 5 lokale lister.
Vest-Agder
Vest-Agder hadde på valgtidspunktet 15 kommuner. Det var 124,182 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 62,4 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 113 lister. Arbeiderpartiet, KrF, Høyre og Senterpartiet stilte reine partilister i samtlige kommuner, og blei størst henholdsvis 3, 3, 3 og 2 steder. Fremskrittspartiet hadde 13 lister og blei størst i to kommuner. Ellers hadde Venstre 12 lister, Demokratene 10, SV 9 og RV og Pensjonistpartiet 2 hver. Miljøpartiet De Grønne stilte en liste. Det var i alt fire lokale lister. To av disse blei sine kommuners største: Bygdelista for øvre del av Audnedal og Samarbeidslista i Hægebostad.
Rogaland
Rogaland hadde på valgtidspunktet 26 kommuner. Det var 300,948 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 61,6 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 182 lister. Arbeiderpartiet, Høyre, Senterpartiet og KrF stilte reine partilister i samtlige kommuner unntatt Kvitsøy og Utsira. Disse tre førstnevnte partia blei størst i fem kommuner hver, mens KrF «vant» to steder. Fremskrittspartiet hadde 22 lister og blei størst i heile seks kommuner. Ellers hadde Venstre 20 lister, SV 18, Pensjonistpartiet 6 og RV 5. Kystpartiet stilte tre steder, Kristent samlingsparti to og Demokratene i en kommune. Det var i alt ni lokale lister. Tre av disse blei sine kommuners største: Det var i Kvitsøy og Utsira (kommuner uten reine partilister), samt Nærbølista i Hå.
Hordaland
Totalt blei det stilt 244 lister. Arbeiderpartiet stilte rein partiliste i alle kommuner unntatt Modalen. Partiet blei størst i 14 kommuner. Senterpartiet og Høyre stilte i 30 kommuner og blei størst i henholdsvis sju og tre. KrF stilte 28 lister, mens Fremskrittspartiet og Venstre hadde 27. Frp var størst seks steder og V ett. Ellers hadde SV 19 lister, RV 12, Demokratene 9 og Kystpartiet 5. Miljøpartiet De Grønne og Pensjonistpartiet stilte to steder, Kristent samlingsparti og NKP ett. Det var i alt 19 lokale lister. To av disse blei sine kommuners største: Det var Solrenningslista i Modalen (ingen reine partilister i kommunen) og Tverrpolitisk valliste for Øygarden.
Møre og Romsdal
Møre og Romsdal hadde på valgtidspunktet 36 kommuner. Det var 187,672 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 62,0 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 241 lister. Arbeiderpartiet og Høyre stilte reine partilister i alle kommuner og blei størst i henholdsvis 10 og 7 kommuner. Fremskrittspartiet stilte 34 steder og blei størst åtte. Senterpartiet og KrF hadde 32 lister, Venstre 29 og SV 22. KrF og V var begge største parti i to kommuner. RV, Demokratene og Kystpartiet hadde to lister hver og Kristent samlingsparti ei liste. Det var i alt 13 lokale lister. Tre av disse blei sine kommuners største: Det var Folkelista for Hareid kommune, Norddalslista i Nordal og ei fellesliste mellom KrF, V og Sp i Ørskog.
Sør-Trøndelag
Sør-Trøndelag hadde på valgtidspunktet 25 kommuner. Det var 214,757 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 62,2 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 176 lister. Arbeiderpartiet stilte reine partilister i alle kommuner unntatt én (Selbu) og blei størst i 15. Senterpartiet hadde lister i 23 kommuner og var største parti i tre. Høyre og Fremskrittspartiet stilte begge 21 steder. Høyre blei størst i to kommuner, Frp i ingen. SV og KrF hadde 18 lister og Venstre 17. V var største parti i en kommune. Demokratene og Pensjonistpartiet hadde fem lister hver, RV fire og Miljøpartiet og NKP ei liste. Det var i alt 18 lokale lister. Fire av disse blei sine kommuners største: Felleslista for bygdeutvikling i Agdenes, Upolitisk bygdaliste i Osen, ei fellesliste for Høyre og Venstre i Rennebu og ei fellesliste for A og SV i Selbu.
Nord-Trøndelag
Nord-Trøndelag hadde på valgtidspunktet 24 kommuner. Det var 98,280 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 62,5 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 157 lister. Arbeiderpartiet stilte reine partilister i alle kommuner unntatt én (Flatanger) og blei størst i 12. Senterpartiet hadde lister i 22 kommuner og var største parti i ni. SV, Venstre og Høyre stilte henholdsvis 21, 20 og 17 steder. Høyre og Venstre blei størst i en kommune hver. KrF hadde 16 lister og Frp 13. Demokratene stilte tolv steder, mens RV hadde to og Miljøpartiet ei liste. Det var i alt 10 lokale lister. Ei av disse blei sin kommunes største: Felleslista for Sp og KrF i Fosnes.
Nordland
Nordland hadde på valgtidspunktet 44 kommuner. Det var 181,158 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 60,4 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 275 lister. Arbeiderpartiet stilte reine partilister i 42 kommuner og blei størst i 26. Senterpartiet hadde lister i 36 kommuner og var største parti i tre. Fremskrittspartiet, SV og Høyre stilte henholdsvis 32, 31 og 30 steder. Høyre blei størst i fem kommuner, Frp i én. V og KrF hadde 24 og 23 lister. Kystpartiet stilte i åtte kommuner, RV i sju, Miljøpartiet i to og Demokratene og Pensjonistpartiet i én hver. Det var i alt 38 lokale lister. Heile ni av disse blei sine kommuners største: Beiarn bygdeliste, felleslista Arbeiderpartiet/Høyre i Bø, Flakstad distriktsliste, Moskenes fellesliste, Røst Arbeiderparti og frie velgeres liste, felleslista Sp/KrF i Sømna, Samarbeidslista i Vevelstad, Felleslista for Værøy og Øksnes tverrpolitiske liste.
Troms
Troms hadde på valgtidspunktet 25 kommuner. Det var 118,069 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 59,3 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 156 lister. Arbeiderpartiet stilte reine partilister i 23 kommuner og blei størst i 14. Senterpartiet hadde lister i 22 kommuner og var største parti i fire. Høyre, Fremskrittspartiet og SV stilte henholdsvis 19, 18 og 18 steder. Frp blei størst i to kommuner. Krf og Venstre hadde 13 og 9 lister. Kystpartiet stilte i ti kommuner og blei størst i én (Skjervøy). RV deltok med to lister. Det samme gjorde Miljøpartiet De Grønne, mens Demokratene og NKP hadde ei hver. Det var i alt 18 lokale lister. Fire av disse blei sine kommuners største: Bjarkøylista, Samarbeidslista mellom Ibestad A, Sp og V, felleslista H/KrF i Kvænangen og Samlingslista i Sørreisa.
Finnmark
Finnmark hadde på valgtidspunktet 19 kommuner. Det var 55,046 med stemmerett i fylket. Av disse avgav 59,0 prosent stemme.
Totalt blei det stilt 117 lister. Arbeiderpartiet stilte reine partilister i samtlige kommuner og blei størst i alle unntatt én. Høyre hadde lister i 18 kommuner, Senterpartiet og SV i 15 og Fremskrittspartiet i 13. V, KrF og Kystpartiet hadde 6 lister hver. RV stilte i to kommuner og Kristent Samlingsparti og NKP i én hver. Samefolkets parti stilte tre reine lister. Det var ellers 12 lokale lister. Av disse blei Kautokeino flyttsameliste sin kommunes største.
Resultat av ordførervalgene
£ BF = Felleslister
$Lok = Lokale lister
Kari Lunde
Kari Lunde (født 1962) er en norsk tidligere karateutøver som representerte Trondheim KK og Nippon KK.
Hun vant 6 NM-gull i perioden 1983–1989. Hun vant kongepokalen i 1986 og 1988.
Lunde vant VM-bronse i 1984 og VM-sølv i 1986.
Lunde ble rangert som nummer 724 på listen over de 1000 beste idrettsutøverne i Trøndelag på avisa Nidaros sin kåring i 2021.
Poimandres
Teksten er en dialog mellom en mann (som i tekst nr 13 i CH identifiseres som Hermes) og hans forstand. Teksten kan derfor forstås som hvordan han «oppnår kontakt og sammensmeltning med den guddommelige forstand». Teksten inneholder en forklaring om verdens og menneskenes skapelse, og gir også «innsikt i hensikten med menneskets eksistens, og muligheten for å vende tilbake til himmelen». Teksten slutter med at Hermes innsettes som åndelig veileder, og «dermed innstifter av den hermetiske tradisjonen. Vi kan altså forstå hele teksten som en myte om hvordan hermetismen oppstod.»
Kirchham
Geografi
Kommunen er en del av Regierungsbezirk Niederbayern og grenser mot Malching, Rotthalmünster, Pocking og Bad Füssing. Bosetningen er konsentrert i Kirchham og Tutting, og kommunen har 27 kommunedeler. Den ligger i Pockinger Heide, et fruktbart område omkring Pocking. Bundestraße 12 (B12) går gjennom Tutting og fører til Pocking.
Historie
Kirchham nevnes første gang i skriftlige kilder fra 777 som Chiriheim. I 1945 ble kommunen hjemsted for en leir av Flossenbürg konsentrasjonsleir. 96 fanger døde av sult og sykdommer. Kommunevåpenet ble godkjent i 1977.
Næringsliv
Turismen i Kirchham er viktig. Kommunen ligger i Bäderdreieck (badtrekant), regionen mellom Bad Füssing, Bad Griesbach og Bad Birnbach som er berømt for sine helsebringende kilder (kurbad).
Kultur
Kirchham hører til Passau bispedømme i Den katolske kirke. Kommunens kirke er bygget i barokk stil og tilegnet Martin av Tours.
Kim-André Aannestad Lund
Kim-André Aanestad Lund (født 1990) er en norsk rifleskytter som ble skytterkonge i 2013 og 2022. Lund skyter for Jondalen skytterlag når han konkurrerer i DFS, mens han representerer Numedal Sportsskytterlag i Norges Skytterforbund. Internasjonalt er hans beste prestasjon seier i junior-klassen på 50 meter rifle helmatch under VM i München i 2010.
Hans søster Katrine Aannestad Lund ble skytterdronning i 2017.
Yan Liang
Yan Liang (født 23. januar 1985) er en kinesisk profesjonell håndballspiller. Han er en del av det kinesiske håndballandslaget, og ble tatt ut til å representere Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, der laget tapte alle kampene sine.
Jens Petter Olsen
Jens Petter Olsen (født 28. april 1953 på Gunnarnes i Måsøy) var representant for Arbeiderpartiet i Sametinget i perioden 1993–1997. Han har også vært SV-politiker, bosatt i Måsøy og i arbeid som rektor og kultursjef.
Olsen tok handelsskoleutdanning i Hammerfest i 1973, deretter treårig lærerutdanning ved Hamar lærerhøgskole i årene 1974 til 1977. Senere tok han spesialpedagogikk og forming samme sted. I 1992 studerte han organisasjon og ledelse ved Finnmark distriktshøgskole.
I perioden 1980 til 1984 satt han som kommunestyrerepresentant for SV i Måsøy. Etter å ha gått over til Arbeiderpartiet ble han fra 1993 leder for Måsøy AP.
Professor Jamil
Professor Jamil er en kommune i delstaten Goiás i sentral-vestregionen av Brasil.
Persona 4
Persona 4, egentlig Shin Megami Tensei: Persona 4, er et rollespill utviklet av Atlus opprinnelig til PlayStation 2. Det er det femte spillet i Persona-serien, som igjen er en del av Megami Tensei-serien. Det kom ut i Japan i juli 2008, i Nord-Amerika i desember 2008 og i Europa i mars 2009. Persona 4 er satt til en oppfunnet japansk landsbygd i samme verden som de andre Persona-spillene. Hovedpersonen navngis av spilleren, går på videregående skole og har nettopp flyttet inn fra byen i det spillet begynner og skal bo der i løpet av det neste året. I løpet av dette året ender han opp med å undersøke noen mystiske drap i tillegg til oppdage sin Persona-evne. Spillet tar i bruk værmeldingen for å varsle spilleren om hendelser som forekommer på tåkete dager. Dette erstattet månefasesystemet som ble brukt i tidligere spill.
Persona 4s handling ble inspirert av mysteriefortellinger. Den landlige settingen var basert på en prosaisk by ikke langt unna Fuji-san, og denne settingen er sentral i å få spilleren til å føle sympati for spillfigurenes dagligdagse liv. Utviklerne la til mange småhendelser som spilleren engasjeres i i løpet av spillet, for at det ikke skulle bli for repetitivt. I løpet av lokaliseringen av spillet ble flere navn og diverse kulturelle referanser endret for å bevare påvirkningen de hadde i originalspråket, men flere referanser til japansk kultur ble endret eller fjenet. Spillets musikk ble hovedsakelig komponert av Shoji Meguro mens Shihoko Hirata sang til den.
Persona 4 fikk gode kritikker og ble til og med ansett som et av tidenes beste videospill av blant annet Time og IGN. En nyversjon kalt Persona 4 Golden kom ut til PlayStation Vita i 2012. Denne versjonen kom siden ut til Microsoft Windows i juni 2020. Diverse manga og annet lesestoff relatert til spillet ble også gitt ut. En animeadapsjon av spillet kalt Persona 4: The Animation ble produsert av AIC ASTA og kringkastet i Japan i oktober 2011. En adapsjon av Persona 4 Golden ble kringkastet i juli 2014. Det kom også ut to slåssespill som følge av Persona 4, nemlig Persona 4 Arena og Persona 4 Arena Ultimax, i tillegg til et rytmespill, Persona 4: Dancing All Night.
Spillet
Persona 4 tar i bruk spillelementer både fra tradisjonelle rollespill og simulasjonsspill. Spilleren tar kontroll over en tenåringsgutt som blir navngitt av spilleren og skal flytte til den lille landsbygda Inaba for et år. Selve spillet er i praksis delt i to: den ene halvdelen består av landsbygden Inaba, hvor hovedpersonen lever sitt dagligdagse liv, og den mystiske «TV-verdenen», hvor monstre kalt skygger befinner seg. Med unntak av enkelte fastsatte spillhendelser, gis spilleren fritt valg om hvordan man vil tilbringe en gitt dag i spillverdenen, for eksempel kan en bli med i en av skoleklubbene, jobbe på deltid, lese på biblioteket, eller utforske TV-verdenen. Enkeltdagene er delt opp i flere tidspunkter, hvorfra spilleren kan velge hvordan man vil tilbringe den delen av dagen. De fleste ting en da kan gjøre vil ta opp mesteparten av dagen, eller hvis det er sent på kvelden, forskyve tiden til morgenen neste dag. Flere ting kan bare gjøres avhengig av tidpunkt, ukedag, været og lignende. For eksempel gis en lite valg om hva man kan gjøre på kveldstid hvis en valgte å tilbringe dagen i TV-verdenen. I tillegg begrenses spilleren videre av hovedpersonens fem attributter «Understanding» (forståelse), «Diligence» (flid), «Courage» (mot), «Knowledge» (kunnskap) og «Expression» («uttrykk»), som en kan bygge opp gradvis. Spilleren står helt fritt til å velge hvordan en vil tilbringe tiden sin, men hvis man ikke klarer å redde den som er fanget i TV-verdenen før tåke legger seg over byen, hvilket skjer etter flere dager med regn på rad, blir den personen drept av skyggene i TV-verdenen, som gjør at spillet avsluttes og spilleren sendes en uke tilbake i tid. I løpet av spillet danner hovedpersonen vennskap med flere andre figurer i spillet, og hver figur representerer ett av kortene i den Store Arkana. Etter hvert som vennskapene hovedpersonen danner blir sterkere, blir Personaene en lager i Velvet Room sterkere, hvilket gjør en sterkere i kamp mot skygger. I tillegg, hvis man styrker vennskapet med de andre i hovedgruppen sin, kan disse få nye evner som også kan brukes slik.
Fylkesvei 5120
Fylkesveg 5120 går mellom Norheimsund og Øystese i Kvam kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 130 (Hordaland).
Connie Hedegaard
Connie Hedegaard Koksbang (født 15. september 1960 i Holbæk) er en dansk konservativ politiker, tidligere journalist og leder for ideelle organisasjoner innen klima- og miljøvernområdet.
Liv og virke
Hun vokste opp i Holbæk, hvor foreldrene drev en iskiosk ved landeveien. Hun gikk realskolen og gymnaset i Holbæk. Hun er utdannet cand.mag. i historie og litteraturvitenskap fra Københavns Universitet. Mens hun studerte, var hun formann i Københavns Konservative Studerende 1981–1982 og formann i Konservative Studerendes hovedstyre 1983–1984.
I 1984 ble hun overraskende valgt til medlem av Folketinget fra Københavns amtskrets. Hun ble gjenvalgt i 1987 og 1988, og ble de konservatives politiske ordfører før hun trådte ut av politikken i 1990.
Hedegaard var deretter journalist i Berlingske Tidende, redaktør for Radioavisen på DR, programleder for Deadline på DR2 og fast spaltist i Politiken. Hun mottok en rekke priser for sin journalistikk.
I 2004 vendte hun tilbake til politikken som miljøvernminister i Anders Fogh Rasmussens regjering, noe hun var frem til 2007. Hedegaard var minister for nordisk samarbeid 2005–2007, klima- og energiminister 2007–2009 og minister for FNs klimakonferanse i København i 2009. Hun var også innvalgt i Folketinget, men møtte ikke så lenge hun var minister. Fra 2010 til 2014 var hun EU-kommissær for klimaspørsmål.
Connie Hedegaard ble i 2005 utnevnt til kommandør av Dannebrogordenen.
Monica Helvig
Monica Helvig (født 1972) er en norsk tidligere karateutøver som representerte Mizuchi KK.
Hun vant 5 NM-gull i perioden 1995–2003. Hun vant kongepokalen i 1997.
Balder Brygg
Balder Brygg er et mikrobryggeri i Leikanger i Sogn og Fjordane. Det begynte ølproduksjon i 2012. Virksomheten trekker linjer tilbake til vestnorsk hjemmebryggertradisjon samtidig som den også lager lagerøl.
Øl laget med tradisjonelle bryggemetoder og overgjæring (alt) er Gammel-Ole, som likner engelske old alt-typer, og Bergen Pale Ale, et pale ale som minner om IPA. Undergjæra lagerøl er Sognapils, Sognapils Extra, Vårøl, Julebukk, Turken, Kjedlarpils og Eplepils. Balder Brygg har også produsert flere øl i samarbeid med Flying Culinary Circus.
Bryggeriet bruker Baldersteinen som motiv på flaskeetikettene. Produktene distribueres i hele Norge.
Gråastrild
Gråastrild er en fugl i gruppen Estrilda i familien astrilder. Den forekommer i Benin, Burkina Faso, Burundi, Den sentralafrikanske republikk,Den demokratiske republikken Kongo, Elfenbenskysten, Eritrea, Etiopia, Gambia, Ghana, Guadeloupe, Guinea, Kamerun, Liberia, Mali, Mauritania, Niger, Nigeria, Senegal, Sudan, Togo og Uganda.
Brittonius
Brittonius er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Larvene lever i jorda, der de eter røtter.
Utbredelse
Arten lever i Western Australia.
Aniara (andre betydninger)
Aniara kan referere til:
Cheritra
Utseende
Middelsstore (vingespenn ca. 35 millimeter) stjertvinger med en svært lang, tynn stjert på bakvingen. Oversiden er brun eller oransje, undersiden lysgrå.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Systematisk inndeling
thumb|250px| Cheritra freja
Korea Foundation
Korea Foundation (hangul: 한국국제교류재단, Hanja: 韓國國際交流財團) ble etablert i 1991 av Sør-Koreas nasjonalforsamling for å fremme interessen for studier av og øke anseelsen til Korea i utlandet, samt å promotere akademiske og kulturelle utvekslingsprogrammer.
Virksomheten sorterer under det sørkoreanske utenriksdepartementet. Korea Foundation sin president er Kim Byung-kook.
I Norge finansierte Korea Foundation deler av den koreanske språkundervisningen ved Universitetet i Oslo fram til denne ble lagt ned i 2009, og har ellers donert bøker til flere norske bibliotek.
Kalia Kuhn
Kalia Kuhn (født 8. april 2003) er en amerikansk freestylekjører.
Hun representerte USA under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble nummer 8 i hopp.
Skjeberg kirke
Skjeberg kirke er en kirke fra omkring år 1100 i Sarpsborg kommune, Østfold fylke. Den tilhører Søndre Borgesyssel prosti. Kirken har rektangulær form, er bygget i stein og har 360 plasser.
Skjebergdalen kirke
Skjebergdalen kirke er en kirke konstruert i en rektangulær form, fra 1911 i Sarpsborg kommune, Viken fylke. Den tilhører Søndre Borgesyssel prosti.
Rikka Deinboll
Fredrikke Johanne «Rikka» Bjølgerud Deinboll (født 15. mars 1897 på Hamar, død 18. februar 1973 i Oslo) var en norsk bibliotekar, kjent for å ha utviklet skolebibliotekene i Oslo, og for å gitt navnet Ole Brumm da hun sto for den første norske oversettelsen av boken Winnie-the-Pooh i 1932, seks år etter at boken utkom på engelsk.
Skjebergdalen kirke
Byggverket er i tre og har 150 plasser.
Rikka Deinboll
Etter examen artium 1916 og lærerskole 1918 i hjembyen, var hun ved barne- og skoleavdelingen Deichmanske bibliotek i Kristiania 1918-63, med unntak av 1921 da hun var ved det offentlige bibliotek i Brooklyn samt New York City, og 1947 da hun var ved folkebiblioteket i Sandefjord. Hun ble i 1927 gift med August Deinboll (1880-1975) som var far til tegneserie-kunstneren Tore Deinboll.
Skjeberg kirke
Skjeberg kirke er bygget i romansk stil, men har gotisk inngangsportal. Steinkirken med uthugde hoder og runeinnskrift. Den romanske døpefonten er blant landets fineste, i mørk kleberstein fra 1100-tallet med relieffer som viser Kristus med apostel- og helgenskikkelser. Det finnes to runesteiner i yttermuren.
Skjeberg kirke ble påbygd og endret i 1300 og i 1750, og er restaurert i 1968 i stilen fra 1700-tallet. Skjeberg prestegård, bygget på 1700-tallet, ligger like ved kirken.
Adkomst til stedet er via Fv118 og Fv536.
Quirinópolis
Quirinópolis er en kommune i delstaten Goiás i sentral-vestregionen av Brasil.
Tarzan (andre betydninger)
Tarzan er hovedpersonen i en romanserie av Edgar Rice Burroughs, men kan også være:
Senatorvalget i Colorado 2010
Senatorvalget i Colorado 2010 er et kongressvalg som avholdes 2. november 2010 i den amerikanske delstaten Colorado. Valget står mellom den sittende senatoren Michael Bennet og hans republikanske utfordrer Ken Buck.
Demokratenes primærvalg
Demokratenes primærvalg sto mellom den sittende senatoren Michael Bennet og den tidligere speakeren i Representantenes hus i Colorado. Bennet ble pekt ut til Senatet av guvernør Bill Ritter i januar 2009, etter at senatoren Ken Salazar ble indreminister i Barack Obamas regjering. Obama ga sin støtte til Bennet, mens tidligere president Bill Clinton støttet Romanoff. Clinton støttet Romanoff blant annet fordi Romanoff støttet Hillary Clinton i hennes kamp for å bli demokratenes presidentkandidat. Romanoff solgte også huset sitt, for å få inn penger til valgkampen sin, uten at det hjalp i primærvalget.
Republikanernes primærvalg
I republikanernes primærvalg var det tidligere viseguvernør Jane Norton mot den konservative advokaten Ken Buck. Buck fikk liten støtte blant det republikanske etablissementet, den kanskje viktigste støtten kom fra senator Jim DeMint. Norton ble støttet av blant annet Sarah Palin og senatorene Sam Brownback, Tom Coburn og Orrin Hatch.
Rialma
Rialma er en kommune i delstaten Goiás i sentral-vestregionen av Brasil.
Jesenija Pantjukhova
Jesenija Sergejevna Pantjukhova (russisk: Есения Сергеевна Пантюхова; født 2005) er en russisk freestylekjører.
Hun representerte ROC under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble nummer 9 i hopp.
Stanislao Torrente
Stanislao Torrente (kinesisk navn: 瞿篤德, Qu Dude, zi: 天齋, Tianzhai; Ch'ü Tu-te, T'ien-chai; K'iu Tou-Tö, T'ien-Tchai; født 1616 i Orvieto, død 1680) var en italiensk asiamisjonær tilhørende jesuittordenen.
Han reiste ut fra Europa 26. mars 1640, og ankom Salsette i India i september 1641. Han fortsatte til Malacca, 1646 og virket i Tonkin 1647-1659.
Han kom til Macao i Kina i 1659 og deretter til Guangdong og Hainan 1660. Så var han i Ganzhou. I 1664 var han ordenens superior i Guangzhou og deretter i Hainan. Frem til sin død fortsatte han sitt virke i Guangdong og på Hainan.
Incitatus
Incitatus var den romerske keiser Caligulas favoritthest, og kom til ham fra de spanske områder som veddeløpshest. Navnet er et latinsk adjektiv som betyder noe i nærheten av rask eller i full galopp.
Hestens liv
Keiseren var fanatisk opptatt av hestesport, og for å sikre at hans egen hest skulle vinne for favorittlaget De grønne, utstasjonerte han soldater natten før et veddeløp som skulle sørge for total stillhet i Incitatus' nabolag.
Veddeløpshester ble behandlet godt, og ifølge Suetonius' De tolv keisernes liv, hadde Incitatus en stall i marmor, med en krybbe av elfenben, en gullbøtte å drikke av, tepper i purpur og en grime med kostelige stener. Det var nytt liggehøy hver dag, bilder på veggene av kjente kunstnere, og hvis Incitatus kjedet seg i omgivelsene, kunne han bare gå over i elfenbensrommet ved siden av. Andre steder blir det nevnt at hesten ble oppasset av atten slaver, og ble fôret med havre iblandet gullflak.
Hesten «inviterte» øvrighetspersoner til å spise med ham i sitt eget palass ved siden av Caligulas, hvor slavene stod klar til å tjene de fornemme gjestene. Suetonius skrev også at Caligula hadde planer om å gjøre Incitatis til konsul, hvilket han kanskje også hadde blitt hvis keiseren hadde fått leve lenger.
Det verserte mange historier om Incitatus, hvorav mange av dem trolig stammet fra keiseren selv. Det kan tenkes at Caligula har brukt satire mot sine fiender, ved å hevde at selv en hest kunne bli senator, og dermed vise at han anså senatets menn for verdiløse. Suetonius har trolig også lagt tykt på i sine beskrivelser av Caligulas samtid, da han jo skrev for å ære sin egen samtidige keiser, Hadrian.
Knut Hovland
Knut Hovland (født 3. januar 1956 i Moss) er en norsk journalist og lærer. Han har arbeidet i NRK og ulike aviser. Fra 1999 til 2002 var han styreleder i Den Norske Fagpresses Forening.
Hovland var redaktør av Norsk Skoleblad fra 1. februar 1991. Han var ansvarlig redaktør av tidsskriftet Utdanning fra bladet kom ut første gang i januar 2002 inntil han gikk av med pensjon i 2018.
Cui Lei
Cui Lei (født 25. oktober 1980) er en kinesisk profesjonell håndballspiller. Han er en del av det kinesiske håndballandslaget, og ble tatt til å representere Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, der laget tapte alle kampene sine.
Zhou Xiaojian
Zhou Xiaojian (født 13. januar 1985) er en kinesisk profesjonell håndballspiller. Han er en del av det kinesiske håndballandslaget, og ble tatt til å representere Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, der laget tapte alle kampene sine.
Rødgumpastrild
Rødgumpastrild er en fugl i gruppen Estrilda i familien astrilder. Den forekommer i Burundi, Den demokratiske republikken Kongo, Djibouti, Egypt, Eritrea, Etiopia, Kenya, Malawi, Rwanda, Sudan, Tanzania og Uganda.
Underarter
Det er beskrevet to underarter av rødgumpastrild :
Rianápolis
Rianápolis er en kommune i delstaten Goiás i sentral-vestregionen av Brasil.
Ivan Franko
Ivan Jakovytsj Franko (ukrainsk: Іва́н Я́кович Франко́; russisk: Иван Яковлевич Франко Ivan Jakovlevitsj Franko; født 27. august 1856 i Nahujevytsji, Galizien i Østerrike-Ungarn, død 28. mai 1916 i Lemberg, keiserdømmet Østerrike) var en østerriksk ukrainskspråklig forfatter.
Franko var kunnskapsrik og hadde en betydelig arbeidskapasitet. Han var dikter, prosaforfatter, dramatiker, litteraturkritiker, litteraturhistoriker, oversetter og publisist. Ledemotivene i hans verker var ofte tatt fra hans eget hverdagsliv og ukrainernes kamp for tilværelsen, men det fantes også mange innslag fra verdenslitteraturen.
Bakgrunn og virke
Franko var sønn av en landsbysmed. I tiden på gymnaset ble Franko først med i en russofil studentforening, men forlot den ikke lenge etter for å slutte seg til populistene i Halytsjyna. Som student var han tilhenger av samtidens sosialistiske ideer, og han studerte Karl Marx og Friedrich Engels' skrifter. Senere gikk han imidlertid til skarpt angrep mot marxismen. Franko utviklet seg til å bli en progressiv demokrat. Denne utviklingen gjenspeiles i hans omfattende journalistiske produksjon.
Franko studerte klassisk og slavisk filologi i Lemberg og Wien, men på grunn av sin politiske virksomhet ble han utestengt fra en akademisk karriere og fengslet gjentatte ganger. Hans litterære produksjon er svært omfattende.
I 1876 ble Lesysjyna tsjeljad og Dva pryjateli (To venner) utgitt i den litterære almanakken Dnistrjanka. Senere samme år skrev han sin første diktsamling, Ballader og eventyr. Den første av historiene i Boryslav-serien utkom i 1877. Franko beskrev de ukrainske bønders og arbeideres vanskelige levekår i verkene Boryslav ler (1881–1882) og Boa constrictor (1878). Hans verker tar opp ukrainsk nasjonalisme og historie (Zakhar Berkut, 1883), sosiale spørsmål (Samfunnets fundamenter, 1895 og Visnede blader, 1896), og filosofi (Semper tiro, 1906).
Han trakk paralleller mellom israelittenes søken etter et hjemland og den ukrainske uavhengighetslengsel i Kains død (1889) og Moses (1905). Stjålet lykke (1893) regnes som hans fremste dramatiske tekst. Alt i alt skrev han over tusen verker.
I tillegg til sitt eget litterære arbeide oversatte han verker av forfattere som William Shakespeare, Lord Byron, Pedro Calderón de la Barca, Dante Alighieri, Victor Hugo, Adam Mickiewicz, Johann Wolfgang von Goethe og Friedrich Schiller til ukrainsk.
Ivan Franko døde 28. mai 1916 i Lemberg (i dag Lviv, Ukraina) og ble gravlagt på Lytsjakiv-kirkegården i Lviv.
Sovjetunionens fremstilling av Ivan Franko
I Sovjetunionen ble det presentert et annet bilde av Ivan Franko. De av hans verker som ikke passet inn i det politiske landskapet ble fortiet eller forvansket. Sovjeterne fremhevet særlig hans dikt Kamenjari (steinbryterne), som inneholder revolusjonært politisk tankegods, og knyttet ham sterkt til tilnavnet Kamenjar. Myndighetene framstilte ham som en forkjemper for ukrainsk forening med Russland, som glødende sosialist og militant ateist. Flere av hans verk ble forfalsket eller forkortet. De sovjetiske myndighetene påviste innflytelsen fra russiske revolusjonære demokrater på Ivan Franko, og man la stor vekt på meningsforskjellene mellom Franko på den ene siden og Mykhajlo Hrusjevskyj og konservative ukrainere på den andre side.
Empirisk formel
En empirisk formel er en kjemisk formel der kun forholdstallet mellom de ulike grunnstoffene er oppgitt. Motsetningen til dette er molekylformelen som oppgir eksakt antall av de ulike grunnstoffene. For eksempel er benzen C6H6 på molekylformel, men kun CH på empirisk formel da forholdet mellom karbon og hydrogen er 1.
Ivan Franko
Sovjetunionens fremstilling av Ivan Franko
Byen Ivano-Frankivsk er oppkalt etter Ivan Franko likesom Ivano-Frankivsk oblast samt et stort antall institusjoner i Ukraina.
Empirisk formel
Den er erstattet av det som nå kalles molekylformel eller også bruttoformel.
Ivan Franko
Datterens memoarer
Ivan Frankos datter Anna Franko-Kljutsjko emigrerte til Canada etter andre verdenskrig og har i sine memoarer i detalj skildret sine barndomsminner.
Amfilohije (Radović)
Amfilohije Radović (serbisk kyrillisk: Амфилохије Радовић; {født 7. januar 1938 i Bare Radovića i kongedømmet Jugoslavia, død 30. oktober 2020 i Podgorica i Montenegro) var biskop i den serbisk-ortodokse kirke. Han var først biskop av Banat fra 1985 til 1990, og deretter metropolitt av Montenegro og kystlandet fra 1990 og til sin død.
Han ble begravet 1. november. Den serbiske patriark Irinej var blant flere som testet positiv for COVID-19 etter å ha presedert over begravelsesliturgien for Amfilohije, som trakk en stor sørgeskare; ingen i geisligheten brukte ansiktsmaske. De deltagende holdt ikke sosial distanse og gikk med på å holde seg til den tradisjon å gå frem til den åpne kisten og kysse den avdøde høye geistliges hender og panne. Patriark Irinej døde 19 dager etter begravelsen av koronavirus, den 20. november.
Flamencogitar
Flamencogitar er en egen variant av en standard klassisk gitar, med sin opprinnelse i det sørlige Spania. Den har en litt mindre og nettere bygget kropp, og ofte helt hode (solid headstock). Der den vanlige klassiske gitaren ble utviklet med utgangspunkt i europeisk klassisk musikk og høykultur, var flamencogitaren en mer folkelig variant utviklet til å fungere med sang og dans og menigmanns kultur. Den har en skarpere lyd enn en klassisk gitar, er mer distinkt ved strumming, og er bygget for en mer aggressiv høyrehåndsteknikk som er typisk for sjangeren. Den har ofte også montert beskyttelsesplater (golpeadores) på kroppen, slik at man kan slå med neglene uten at den tar skade.
Det finnes i tillegg en hybrid av de to, kalt flamenca negra, som har en bredere sarg (siden på gitarkroppen) og derfor en dypere tone.
Berg skole (Trondheim)
Berg skole er en barneskole på Berg i Trondheim. Skolebygningen ble tegnet av Johan Osness og innviet i 1931. Den har ca. 330 elever og ca 50 ansatte. Den består av en hovedbygning med et stort tilbygg. Tilbygget ble ferdigstilt desember 2016. Tidligere var det i tillegg til hovedbygningen en paviljong som ble bygget tidlig på 1960-tallet. Paviljongen ble revet i 2015 og erstattet av et tilbygg på hovedbygningen.
Kjente personer som har gått på Berg Skole: Brit Fuglevaag, Olav Gran-Olsson, Hans Flock, Gustav Lorentzen, Anne B. Ragde, Kjartan Kristiansen, Petter Wavold, Trude Brænne Larssen, Merethe Trøan, Magnus Børmark, Snorre Valen.
Skolen ble i 2009 foreslått nedlagt av rådmannen, men forslaget ble senere trukket.
Under andre verdenskrig ble Berg skole rammet av granatsplinter fra en tysk granat som ble skutt etter et engelsk fly. Dette medførte at åtte elever ble skadet, en gutt omkom av skadene.
Rektor ved Berg skole er Michael Johnsen.
Henry Ireton
Henry Ireton (født 1611, død 26. november 1651) var en engelsk puritansk general i parlamentarikernes hær under den engelske borgerkrigen. Han var svigersønn av Oliver Cromwell, og drev en hensynsløs fordrivelse av katolske innfødte i Irland. Han var Cromwells høyre hånd i behandlingen av religiøse avvikere, og den ledende arkitekt i rettssaken mot kong Karl I av England, og kongens henrettelse. Han har blitt beskrevet som «kald, fåmælt og intellektuell i kontrast til Cromwells lidenskap og sinnsbevegelse.»
Koreanologi
Koreanologi (eller koreanske studier, hangul: 한국학) er det vitenskapelige fagområde som omhandler koreansk språk, historie, religion, og kultur i all sin bredde. Fagområdet kan sammenlignes med tilsvarende for andre land og områder, så som Sinologi (Kina) eller Japanologi (Japan). Koreanske studier inngår ofte i en større regional sfære, så som Øst-Asia-studier, Orientalske studier eller lignende.
Henry Ireton
Tidlig liv
Han var den eldste sønnen av familien Ireton fra landsbyen Attenborough i Nottinghamshire, og ble døpt i kirken St. Mary's Church den 3. november 1611. Han ble en student ved Trinity College ved University of Oxford i 1626, tok sin Bachelor of Arts i 1629 og ble medlem av Middle Temple, hvor han fikk grunnleggende undervisning i juss. Deretter vendte han tilbake til Attenborough for å hjelpe å administrere familiens eiendom. Ireton var en nidkjær puritaner, og ble kjent i sitt fylke for å organisere et opprop, kalt for Root and Branch («rot og forgreining»), mot det anglikanske bispestyret, som ble overrakt parlamentet.
Den engelske borgerkrigen
Ved utbruddet av den engelske borgerkrigen ble Ireton nominert som kaptein for en tropp kavalerister som ble samlet ved Nottingham. Han dro sørover med sin tropp og meldte seg i parlamentets hær, rundhodene som de ble kalt, i kampen mot kong Karl I av England og hans rojalisthær. Ireton slåss i slaget ved Edgehill under jarlen av Essex i oktober 1642. Han dro tilbake til Nottinghamshire og tjenestegjorde som major i oberst Thornhaughs regiment. I juli 1643 deltok han i seieren i slaget ved Gainsborough. Det var her han begynte sitt nære forhold til Oliver Cromwell. Han ble gjort til deputert guvernør av Isle of Ely av Oliver Cromwell, med ansvar for å organisere regionens forsvar. Som Cromwell trodde Ireton på religionsfrihet for uavhengige, puritanske sekter. Under Iretons administrasjon ble Ely beryktet for presbyterianere som et drivhus for sektvesen. Han tjenestegjorde som generalintendant under Edward Montagu, 2. jarl av Manchester, i hans krigføring i Yorkshire og deltok i det andre slaget ved Newbury. I tiden etter ga han sin støtte til Cromwell i hans anklager om general Manchesters udugelighet. Natten før slaget ved Naseby i juni 1545 lyktes Ireton å overraske rojalisthæren og ta mange fanger. Den neste dagen, på forslag fra Cromwell, ble han gjort til kommisjonær general og utpekt til å lede venstre flanke. Cromwell hadde selv kommandoen over høyre. Venstre flanke under Ireton ble fullstendig brutt under angrepet til prins Rupert av Pfalz, og Ireton ble såret og tatt til fange. Deretter angrep Cromwell og greide med suksess å avskjære rojalistene, og befridde fangene, inkludert Ireton. Henry Ireton deltok også ved beleiringen av Bristol i september 1645 og tok del i den påfølgende krigføringen som lyktes å velte den kongelige saken. Den 30. oktober 1645 kom Ireton inn i parlamentet for Appleby. Året etter, i mars 1646, var Ireton en av forhandlerne ved Truro da Ralph Hopton overga rojalistenes vestlige hær, og han spilte deretter en ledende rolle i beleiringen og den endelige kapitulasjon av Oxford. Den 15. juni 1946, kun noen få dager før Oxford overga seg, giftet Ireton seg med Cromwells eldste datter Bridget i Cromwells hovedkvarter i Holton.
Politisk syn og debatt om monarkiets framtid
Mens Cromwells politikk var praktisk talt begrenset til å gjøre det beste ut av den nåværende politiske situasjonen, og var tilbøyelig til inngå kompromiss, var Iretons holdning basert på velfunderte prinsipper om statsmannskunst. I debattene ved Putney satte han seg imot ekstremisme, mislikte synet til republikanerne og levellerne som han betraktet som ikke praktiske og farlig til grunnvollene som samfunnet var basert på, og ønsket å beholde konstitusjonen med en konge, overhuset og underhuset. Han argumenterte for dette synet i hærens forhandlinger med parlamentet, og i konferansene med kongen, var han den som hovedsakelig ble gitt tilliten å trekke opp hærens forslag, inkludert et manifest som ble kalt for Heads of the Proposals, Forslagenes hoder, som foreslo et konstitusjonelt monarki. Han forsøkte å forhindre at det kom til brudd mellom hæren og parlamentet, men da det likevel skjedde støttet han forhandlingene med kongen inntil det gjorde ham upopulær.
Krig i Irland og død
Iretons regiment ble valgt ved loddtrekning til å følge Cromwell på hans irske invasjon. Ireton kom til Dublin to dager etter Cromwell den 17. august 1649 med 77 skip fullastet med tropper og forsyninger. Ireton ble utpekt til generalmajor og etter erobringen av sørlige Irland ble han utpekt som lord president av Munster. Han dro over med John Cook med instruks om å reformere Irlands lovverk, å anglisere den og gjøre den til en modell for ny bosetning basert på engelsk lov.
I mai 1650 ble Cromwell kalt tilbake til England for å kommandere en parlamentarisk styrke som invaderte Skottland, og Ireton overtok kommandoen over hæren i Irland med tittelen og makten som lord deputy til å fullføre erobringen av landet. Dette gjennomførte han med sin sedvanlige energi, og ble kjent like mye for voldsomheten i sine metoder som hans militære dyktighet. Ved midten av 1650 møtte Ireton og hans offiserer to problemer. Det var å erobre de gjenværende byene som ble holdt av det irske forbund og rojalister. Det andre var en eskalerende geriljakrig på landet av irske krigere som angrep hans forsyningstjeneste. Ireton appellerte til den engelske parlamentet om å trykke formildende vilkår for overgivelse for de irske katolikkene i et forsøk på å få en slutt på deres motstand, men da dette ble nektet begynte han en omstendelig prosess på å overvinne de katolske styrkene.
Hans første handlinger var å mønstre en mot-gerilja som ble sendt inn i Wicklowfjellene tidlig i juni 1650 for å sikre seg at hans transportlinjer for forsyninger var uforstyrret for beleiringen av Waterford på Irlands sørøstkyst. Etter å ha gjort dette blokkerte Ireton Waterford til byen overga seg ved august 1650. For ikke å risikere et overfall fikk Ireton systematisk konstruert grøftegraver for å få brakt sin beleiringskanoner innenfor rekkevidde av murene og stasjonere en parlamentarisk flåte utenfor byen for å forhindre byen å skaffe seg nye forsyninger. Thomas Preston overga Waterford etter tre måneder med beleiring. Ireton dro deretter videre til Limerick ved oktober, men måtte avlyse beleiringen grunnet kulde og dårlig vær.
Filmåret 1942
Filmåret 1942 er en oversikt over lanserte filmer, fødte og døde filmpersonligheter i 1942.
Henry Ireton
Krig i Irland og død
Tidlig i 1651 beordret Ireton at området som omga den irske geriljaen skulle bli systematisk fjernes for mat. Denne politikken førte ikke bare til at geriljaen fikk det vanskelig, men førte til omfattende hungersnød over hele Irland mot slutten av året. Ireton kom tilbake til Limerick i juni 1651 og beleiret byen for fem måneder inntil den endelig ga opp og overga seg. Ireton mistet 120 menn i det første forsøk på å ta King's Island, Limerick, men etter hvert ble konstruert en bro og 6000 soldater marsjerte over. Irene forsvarte seg heroisk i flere uker. Pestsmitte raste innenfor murene, og Ludlow har nedtegnet hvordan engelskmennene slo ned en gruppe av sultende og pestsyke ikkestridende som forsøkte å forlate den. Til sist var Iretons forberedelser for bombing fullført og en redegjørelse hevdet at 5000 hadde død av pesten, og byen kapitulerte den 27. oktober 1651. Da byens garnison marsjerte ut var det flere som falt døde om av pesten. Ireton red personlig for å inspisere kommandoen til Charles Coote som ledet beleiringen, og han ble smittet av pesten, og døde i Limerick den 15. november 1651, rundt 41 år gammel.
Kort tid før Ireton døde av feber, rett etter erobringen av Limerick, sørget Ireton for å få en del av byens ledere hengt for at de hadde vært gjenstridige i sitt forsvar av byen, inkludert Terence Albert O'Brien, en katolsk biskop, og en engelsk rojalistisk offiser, oberst Fennell. Ireton krevde også at den irske kommandanten Hugh Dubh O'Neill skulle bli hengt, men etter at Ireton var død, kansellerte Edmund Ludlow den ordren.
Iretons legeme ble balsamert og fraktet til England hvor det ble gravlagt i Westminster Abbey. Etter restaurasjonen av monarkiet i 1660 ble hans levninger, sammen med Cromwell og John Bradshaw, revet ut av sine graver, mishandlet i en posthum henrettelse, framvist på et skaffold, og brent ved Tyburn. Datoen var symbolsk, det var 12-årsdagen for henrettelsen av Karl I av England.
Omdømme
Ireton har blitt beskrevet av Edward Hyde i hans bok om borgerkrigen som en melankolsk, reservert, av mørk natur, som meddelte sin tanker til svært få, og som aldri avvek fra noen beslutning som var blitt tatt. I henhold til Edmund Ludlow var Ireton i sine siste år «fullstendig fridd fra sine tidligere vesen å holde fast ved sin egen mening», som hadde blitt oppfattet som hans største svakhet. Da Ireton fikk høre at parlamentet hadde stemt for å gi ham en belønning på 2000 pund i året, bemerket han at parlamentet hadde mang en gjeld som han mente de først burde betale før de rakte ham slike gaver og at «han ikke hadde behov for deres land, og derfor ikke ville ha det, og at han ville være mer fornøyd til å se dem gjøre den tjeneste for nasjonen, enn å være så liberal med å fordele de offentlige midler». Ludlow la til, «og i sannhet, jeg tror han var ærlig.» Cromwell hadde grundig tillit til Iretons bedømmelse og betrodde ham å skrive mange betydningsfulle lover, beretninger og dokumenter for hans parti. Det ble sagt at tapet av Ireton «rammet en stor sorg i Cromwell» og ble betraktet som et stort tap for hans administrasjon.
Den lille amerikanske byen Ireton i Iowa er oppkalt etter Henry Ireton.
Henry Iretons portrett henger fortsatt i spisesalen i Trinity College ved Universitetet i Oxford.
Familie
Med sin hustru Bridget Cromwell etterlot Ireton en sønn, Henry Ireton (ca. 1652–1711), og tre døtre, en av dem, Bridget Bendish ble gift med Thomas Bendish i 1670, og det er sagt å kompromittert seg selv i Rye House-komplottet, en plan for snikmyrde Karl II og hans bror og arving James, hertug av York, i 1683. Det samme gjorde sønnen Henry. Iretons enke Bridget giftet seg etterpå med general Charles Fleetwood. En datter, Elizabeth, giftet seg med parlamentsmedlem David Polhill, og keeper of records i Tower of London.