cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Phnom Bakheng
Phnom Bakheng (khmer: ប្រាសាទភ្នំបាខែង) ved Angkor i Kambodsja, er et hinduistisk tempel i form av et tempelfjell. Det ble bygget på slutten av det 9. århundre, under kong Yasovarman (889-910 e.Kr.), og dedikert til Shiva. Plassert øverst på en ås er det i dag en populær turistattraksjon, med utsikt over det mye større tempelet Angkor Vat, som ligger midt i jungelen omtrent 1,5 km mot sørøst. Det store antallet besøkende gjør Phnom Bakheng et av de mest utsatte monumentene i Angkor.
Folke Nilsson
Folke Nilsson var en svensk fotballspiller. Nilsson spilte tre kamper og scoret ett mål for Malmö FF i Allsvenskan fra 1946 til 1951.
Phnom Bakheng
Historikere mener at tempelet, som ble konstruert mer enn to århundrer før Angkor Wat, i sin tid var det viktigste tempelet i Angkorområdet. Det var det arkitektoniske midtpunktet i en ny hovedstad, Yasodharapura, som Yasovarman bygget da han flyttet hoffet fra hovedstaden Hariharalaya i Roluosområdet som ligger mot sørøst.
En inskripsjon datert 1052 e.Kr. og funnet på Sdok Kak Thom-tempelet i det nåværende Thailand forteller i sanskrit: «Når Sri Yasovardhana ble konge under navnet Yasovarman, fortsatte Vamasiva som hans guru. Ved kongens ordre, satte han opp en linga på Sri Yasodharagiri, et fjell like vakkert som kongen av fjell.» Forskere mener at denne passasjen refererer til innvielsen av Phnom Bakheng-tempelet omtrent et og et halvt århundre tidligere.
Rundt fjellet og templet bygget arbeidere en ytre, 200 meter bred vollgrav på omtrent fire km²; de sørvestre delene av denne er fortsatt synlige fra luften. Trolig lå en stor del av den nye byen innenfor rammen av denne vollgraven. En mindre indre vollgrav som måler 650 gange 436 meter ble også konstruert. Avenyer gikk ut i de fire himmelretningene fra fjellet.
Phnom Bakheng er en symbolsk representasjon av Merufjellet, de hinduistiske gudenes hjem, en status understreket ved at tempelet befinner seg på toppen av en bratt bakke. Tempelet vender mot øst, måler 76 kvadratmeter ved bunnen og er bygget i en pyramideform med seks nivåer. På øverste nivå står fem sandsteinsstrukturer – en i midten og en på hvert hjørne av plan-plassen. Opprinnelig ble 108 små tårn plassert rundt tempelet på bakken og på de forskjellige avsatsene; de fleste av dem har nå kollapset.
Phnom Bakheng er ett av tre fjelltempler i Angkor området som er tillagt Yasovarmans regjeringstid. De to andre er Phnom Krom i sør, nær Tonle Sap, og Phnom Bok nordøst for Østre Baray-reservoaret.
Etter at Angkor ble gjenoppdaget av verden utenfor på midten av det 19. århundre gikk det flere tiår før arkeologene innså Phnom Bakhengs historiske betydning. I mange år var konsensus blant historikere at Bayon, et tempel plassert midt i byen Angkor Thom, var byggverket som Sdok Kak Thom-inskripsjonen refererte til. Senere arbeider identifiserte Bayon som et buddhistisk tempel, bygget nesten tre århundrer senere enn opprinnelig antatt, i slutten av 12. århundre, og Phnom Bakheng som kong Yasovarmans statstempel.
Zera Yacob
Zera Yacob (Geez: ዘርአ:ያዕቆብ, zar'ā yāʿiqōb «Jacobs sæd»; født 1599 i Aksum, Etiopia, død 1692) var en etiopisk filosof som helt uavhengig av de europeiske opplysningsfilosofene argumenterte for at de ulike verdensreligionene umulig alle kan ha rett, og som på selvstendig basis kom fram til at rasjonalitet og fornuft var veien å gå framfor bokstavtro tolkning av hellige skrifter.
Liv og virke
Yacob var religionslærer i Aksumregionen da en portugisisk jesuitt i 1620-årene overtalte kong Susenyos av Aksum til å konvertere til katolisismen. Etter at den katolske lære ble Etiopias offisielle religion, kom snart de sedvanlige forfølgelsene av annerledes troende i gang. Yacobs avvik var at han unngikk å velge side, og etter å ha blitt forrådt gikk han i skjul i det indre av Etiopia. Her fikk han god tid til å tenke over stridighetene mellom ulike trosretninger.
Sklerotin
Sklerotin (av gresk  skeleron «hard») er en proteinstruktur, hovedsakelig i eksoskjelettet til leddyr som insekter og krepsdyr. Sklerotin brukes for å gi styrke til det ytre skjelettet, spesielt til områder med høyt mekanisk stress, mens kitin gir mulighet for bevegelse.
Sklerotin dannes av fenoliske forbindelser av proteinet Arthropodin. På grunn av den fenoliske forbindelsen er sklerotin stivt og kan ikke løses opp. Sklerotiseringen fører til en brun eller sort farge på leddyr som for eksempel biller.
Zera Yacob
Filosofi
Zera Yacob og Walda Heywats avhandlinger kan være de eneste filosofiske arbeidene skrevet sør for Shahara før kolonitida. Tankegodset deres er en selvstendig utforming av opplysningsfilosofiens ideer, men de fikk ingen etterfølgere: Zera Yacobs arbeid markerer starten på en etiopisk filosofi, mens disippelen Walda Heywat markerer slutten.
Sibbern/Birch/Motzfeldt-ministeriet
Sibbern/Birch/Motzfeldt-ministeriet er en vanlig betegnelse på den norske regjeringa i perioden fra 16. desember 1858 til 17. desember 1861. Det har navnet sitt etter tre av de mest framtredende medlemmene.
Fram til parlamentarismen blei innført i 1884, var det kongen som på egen hånd utnevnte statsrådene. Disse stillingene blei da lite politiske – og mer å regne som avansementsmuligheter for embetsmenn. Det var derfor ingen faste regjeringsskifter slik vi har i dag, men derimot hyppige skifter av departementssjefer. Dette blei forsterka av ordninga med ei statsrådsavdeling i Stockholm. Denne bestod av en statsminister og to statsråder. Disse to skulle skiftes ut årlig, og det blei dermed ofte flyttinger mellom Christiania og Stockholm og mellom departementa.
Ettersom både kongen og statsministeren stort sett var plassert i Stockholm, var det visekongen eller stattholderen som leda statsrådet i Christiania. Etter juni 1857 var imidlertid ingen av disse posisjonene besatt, og det var da eldste statsråd som var regjeringas formann. Denne hadde den uoffisielle tittelen førstestatsråd.
Den foregående regjeringsperioden har betegnelsen Vogt-ministeriet. Dette avsluttes 17. desember 1858, da Frederik Due gikk av som statsminister og blei erstatta av Georg Christian Sibbern. I desember 1861 blei Frederik Stang som den første formelt utnevnt til førstestatsråd, og i og med dette går en over til å benytte det system som fortsatt gjelder, at ei regjering har navn etter førstestatsråden (fra 1873 statsministeren). Sibbern/Birch/Motzfeldt-ministeriet blei dermed avløst av Frederik Stangs ministerium.
Under Sibbern/Birch/Motzfeldt-ministeriet var det ei såkalt interimsregjering (den fjerde i unionsperioden):
Departementsinndeling
Regjeringsavdelinga i Christiania bestod ved starten av denne perioden av følgende departement:
18. august 1860 blei det ved kongelig resolusjon bestemt å oppgradere generalpostdireksjonen (som lå under Indredepartementet) til departement. Postdepartementet fikk også ansvar for telegraf- og skyss-saker. 2. oktober 1861 blei det nye departementet slått sammen med Marinedepartementet til Marine- og postdepartementet.
Visekonger og stattholdere
Embetene var ikke besatt i perioden.
Statsministre og statsråder
I nedstående tabell betyr «Stockholm» statsråd ved statsrådsavdelinga i Stockholm. (+) indikerer at vedkommende leda to departement. «Forrige» betyr at han hadde samme posisjon mot slutten av Vogt-ministeriet. «Neste» betyr at vedkommende fortsatte i samme posisjon i Frederik Stangs ministerium.
I tillegg var Thomas Konow, Christian Glad og Karelius August Arntzen tilforordna ved interimsregjeringa i Stockholm 12.–25. august 1861. Arntzen tiltrådte imidlertid ikke.
«Vikarer» under interimsregjeringa
Følgende var tilforordna som statsråder ved regjeringskontoret i Christiania, mens en del departementssjefer der var medlemmer av interimsregjeringa i Stockholm:
12.–25. august 1861
Statssekretærer
Sekretærpostene var heile perioden besatt av følgende:
Skjelderup var en kort periode konstituert som marineminister. Se også over under vikarer i interimsregjeringsperioden.
Karl Shuker
Karl P. N. Shuker (født 1959) er en britisk forfatter og zoolog med spesialisering i kryptozoologi. Han arbeider fulltid som zoologisk frilanskonsulent og mediakonsulent, og er en anerkjent forfatter av bøker om kryptozoologi.
Shuker har en bachelorgrad i zoologi fra Universitetet i Leeds og en doktorgrad i zoologi og komparativ fysiologi fra Universitetet i Birmingham. Han er medlem av Zoological Society of London, Royal Entomological Society og Society of Authors. Shuker har skrevet flere hundre artikler, og 16 bøker. I hans skrifter og forskning, har Shuker vært den første kryptozoologist til å bringe et betydelig antall kryptider som tidligere var lite kjent frem i offentligheten. I tillegg til hans egne publikasjoner, er han zoologisk konsulent for Guinness World Records. En art av korsettdyr, Pliciloricus shukeri, er oppkalt etter ham.
1970 Sumeria
1970 Sumeria er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Dora. Den ble oppdaget 12. mars 1954 av Miguel Itzigsohn ved La Plata Astronomical Observatory i La Plata.
Lech Wałęsa
Lech Wałęsa (IPA: født 29. september 1943 i Popowo i Polen) er en polsk pensjonert politiker og fagforeningsaktivist. Han var medgrunnlegger av Solidaritet, Østblokkens første uavhengige fagforening, fikk Nobels fredspris i 1983, og var president i Polen i perioden 1990 til 1995.
Bakgrunn, familie
Lech Wałęsa stammer fra landsbyen Puleku. Han er fra en fattig familie, og fikk en tradisjonell katolsk polsk oppdragelse. Han gikk på grunnskole og elektroteknisk yrkesskole, og ble ansett som gjennomsnittlig begavet. Mellom 1961 og 1965 forsøkte han seg som bilmekaniker. Etter at begge foreldrene døde, flyttet han i 1967 til Gdańsk og jobbet der som elektriker ved Leninverftet i byen. I 1968 giftet han seg med Mirosława Danuta Gołoś. Paret fikk åtte barn; tre jenter og fem gutter.
Fagforeningsaktivist
I 1970 var Lech Wałęsa medlem av den illegale streikekomiteen ved Leninverftet. Etter at streiken var blitt blodig slått ned av politiet – over 80 arbeidere ble drept av dem – ble han arrestert og dømt til ett års fengsel for «antisosial opptreden». I 1976 mistet Wałęsa arbeidet fordi han hadde samlet inn underskrifter til et bønneskriv om opprettelsen av et minnesmerke for de drepte arbeiderne. Han havnet på en uformell svarteliste og klarte etterpå ikke å finne nytt arbeid noen steder, og måtte leve av hjelp fra sine venner. Det var forholdsvis harde levekår for familien hans fordi han hadde kone og da sju barn å forsørge.
I 1978 organiserte han sammen med Andrzej Gwiazda og Aleksander Hall den illegale undergrunnsforeningen Wolne Związki Zawodowe Wybrzeża (Pommerns frie fagforening). I 1979 ble han gjentatte ganger arrestert for engasjement i en «antistatlig organisasjon», men han ble frifunnet i retten. Tidlig i 1980 ble han løslatt, og fikk lov til å gå tilbake til sitt tidligere arbeid ved Leninverftet.
Etter at streik brøt ut ved Leninverftet og arbeiderne okkuperte verftsområdet, klatret Wałęsa etter eget utsagn den 14. august 1980 over verftsmuren og ble streikens leder. Over hele Polen fulgte arbeidere spontant eksemplet fra Gdańsk og la ut av solidaritet ned arbeidet på sine egne arbeidsplasser. Lech Wałęsa fremforhandlet etter noen dager en avtale med verftet og erklærte streiken for avsluttet. Men Anna Walentynowicz stoppet arbeiderne som begynte å forlate verftsområdet og overbeviste dem om å danne en streikekoordinasjonskomite (polsk: Międzyzakładowy Komitet Strajkowy) som skulle lede og støtte generalstreikene over hele landet.
I september samme år undertegnet den kommunistiske regjeringen en avtale med streikekoordinasjonskomiteen som legaliserte frie fagforeninger. Streikekoordinasjonskomiteen etablerte seg som Den nasjonale koordinasjonskomite for den frie fagforening Solidaritet (polsk: Solidarność). Wałęsa ble valgt til formann. Solidaritet fikk etterhvert 10 millioner medlemmer.
Wałęsa forble i dette vervet til desember 1981, da statsminister Wojciech Jaruzelski erklærte krigstilstand i Polen. Wałęsa ble frem til 14. november 1982 internert i det sørøstlige Polen, nær grensen til Sovjetunionen. Det amerikanske nyhetsmagasinet Time kåret ham til «Årets mann». Den svenske avisen Dagens Nyheter og den danske Politiken tildelte ham en frihetspris på 50 000 svenske kroner i 1982 for Wałęsas kamp for rettferdighet, frihet og sannhet.
I 1983 bad han om å få vende tilbake til Leninverftet som elektriker. Selv om han offisielt skulle behandles som en helt vanlig arbeider, var han i husarrest frem til 1987.
Før Lech Wałęsa fikk Nobelprisen, ble han i juli 1983 tildelt den tyske menneskerettighetsprisen Shalom-Preis.
I 1983 fikk han Nobels fredspris, men kona måtte hente prisen fordi han var redd for at myndighetene ville stenge ham ute fra landet dersom han reiste ut. Nobelprisen ble av mange sett på som en anerkjennelse av det polske folks ikke-voldelige kamp mot kommunistregimet. Prispengene gav Wałęsa til utvikling av Polens jordbruk, og medaljen gav han til Polens nasjonalhelligdom, Jasna Góra-klosteret.
Fra 1987 til 1990 organiserte Wałęsa den halvlegale provisoriske eksekutivkomité for fagforeningen Solidarność. I 1988 organiserte han nok en okkupasjonsstreik ved skipsverftet i Gdańsk, og krevde at fagforeningen ble fullt ut legalisert. I bedrifter over hele Polen ble eksempelet fra Gdańsk fulgt; landet ble rammet av en rekke streikebølger. På fjernsynet diskuterte Wałęsa på direkten med lederen for det statlige fagforeningsforbundet OPZZ, Miodowicz, og seiret med sitt humør og sin slagferdighet.
Etter åtti dager og mange samtaler mellom innenriksminister general Kiszczak og Wałęsa gikk regjeringen med på en rundebordssamtale. Den begynte den 6. februar 1989 i Warszawa. Wałęsa fungerte som talsmann for ikke-regjeringssiden. Under samtalene undertegnet regjeringen en avtale om gjenopprettelsen av fagforeningen Solidarność og forberedelse av «halvfrie» valg til det polske parlament.
Partipolitiker
I 1989 organiserte og ledet Wałęsa Borgerkomiteen for lederen av fagforeningen Solidarność. Formelt dreide det seg om et rådgivningsorgan, men i virkeligheten var den et slags politisk parti. Det vant parlamentsvalget det samme år. Opposisjonen vant med 99 % av alle avlagte stemmer 160 av de 161 taburettene som stod til rådighet i Sejmen. Ifølge rundebordsavtalen var dette det delegattall som skulle bestemmes ved de direkte valg; 65 % av det totale antallet plasser skulle fremdeles automatisk tilfalle Det polske kommunistparti og deres allierte. Slik betød den knusende valgseieren likevel kun 35 % av parlamentstaburettene. Denne vektingen bortfalt ved det neste og helt frie valget, som fulgte i 1991.
I det nydannede Senatet, der det ikke var innført en slik valgordning, oppnådde opposisjonen i 1989 alle unntatt én av de i alt 100 senatstaburettene.
Wałęsa inntok nå en nøkkelrolle i polsk politikk. Mot slutten av 1989 fikk han overbevist alle de polske blokkpartier om å danne en ikke-kommunistisk koalisjonsregjering. Det ble den første ikke-kommunistiske regjering i Østblokken. Til det polske kommunistpartis store overraskelse valgte parlamentet Tadeusz Mazowiecki til statsminister. Selv om Polen formelt forble et kommunistisk land, begynte dets økonomi å bli omformet til et fritt markedssystem.
President
Den 9. desember 1990 ble Lech Wałęsa valgt til Polens president for en periode på fem år. Den geopolitiske situasjon var nå helt endret, og Sovjetunionen gikk i oppløsning.
I presidentskapsperioden utløste han det som ble stadige utskiftninger på politikkens toppnivå, med nye regjeringer så å si hvert år. Hans ledelsesstil ble kritisert av så å si alle partier. Mot slutten av 1995 hadde han tapt den oppslutning han til å begynne med hadde nytt i befolkningen.
Det var likevel særlig i hans presidentperiode at Polen forvandlet seg fra et sosialistisk system til et markedsorientert.
Wałęsa ble etterfulgt av Aleksander Kwaśniewski i neste valg.
Wałęsa ble i 1995 tildelt storkors av St. Olavs Orden.
John Holmes
John Curtis Holmes (født 8. august 1944, død 13. mars 1988) var en amerikansk pornostjerne som kjent for lengden på sin penis.
Han medvirket i hundrevis av filmer, hadde sex med tusenvis av kvinner, ble verdenskjent og oppnådde kortvarig berømmelse. I en rekke av filmene spiller han den karatesparkende privatdetektiv Johnny Wadd som ender opp med å ha sex.
I kriminalfilmen Wonderland (2003) framstilles John Holmes av Val Kilmer. Filmen bygger på en virkelig kriminalsak, men Holmes ble aldri dømt, og hans rolle i saken er usikker.
Strukturelt protein
Med strukturelle proteiner menes proteinmolekyler som brukes til å bygge  vev eller  celler i dyr. De har ofte ingen katalytisk funksjon, opptrer ikke som enzymer, men gir celler og  vev deres form, styrke og elastisitet.
Typiske strukturelle proteiner er:
Himaliagruppen
Himaliagruppen er en gruppe av planeten Jupiters måner med relativt like omløpsbaner. Gruppen har fått navnet etter det største medlemmet, månen Himalia, og omfatter per 2012 følgende fire medlemmer:
Den internasjonale astronomiske union har vedtatt at alle måner i denne gruppen skal ha navn som ender på bokstaven a.
Legemet med den foreløpige betegnelsen S/2000 J 11 var tidligere ansett som en kandidat for medlemskap i Himalia-gruppen, men den er ikke lenger ansett å være en eksisterende satellitt rundt Jupiter.
Mads Henry Andenæs
Mads Henry Andenæs (1940–2019 ) var en norsk jurist og professor emeritus i rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo. Han var professor ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Bergen fra 1979 og ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo fra 1986 til han gikk av med pensjon i 2010.
Andenæs arbeidet særlig med formuerettslige fag, og har blant annet skrevet bøker innen konkurs- og aksjeselskapsrett.
Andenæs var gift med advokat Ellen Holager Andenæs, og var sønn av professor Johs. Andenæs. Slekten stammer fra gården Andenæs i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane.
Broddslire
Broddslirens sklerotinisering gir artsspesifikke form- og fargevariasjoner for forskjellige arter av humler, og er en god hjelp i artsbestemmingen av hunner.
Afghanske flyktninger
Afghanske flyktninger er flyktninger fra Afghanistan, som har flyktet på grunn av statskupp, Sovjet-invasjonen, borgerkrig, Taliban, religionsfeider, blodhevn, NATO-invasjon og en rekke ulike former for overgrep, menneskerettighetsbrudd og forfølgelse i hjemlandet. Over 400,000 internflyktninger finnes i landet i 2011, ifølge FNs høykommissær for flyktninger.
Afghanske flyktningstrømmer
Flyktningstrømmene ut av Afghanistan har vært svært omfattende, men har gått i bølger. Rundt fem millioner flyktet under den såkalte Sovjetkrigen, først og fremst til Pakistan og Iran. Ca. to millioner vendte tilbake etter den sovjetiske uttrekningen og regjeringens fall i 1992. Hundretusener ble drevet på ny flukt grunnet kamper mellom mujahedingrupperinger. Deretter forlot et stort antall landet etter Talibans overtakelse i september 1996. Mange har også flyktet under krigen mot USA. UNHCR hevder at i perioden mars 2002 til september 2006 har 4,7 millioner afghanere frivillig vendt hjem fra eksil i nabolandene hvorav UNHCR har gitt assistanse til tilbakevendingen til hjemlandet for 3,6 millioner. Det antas at 2,5 millioner afghanere stadig befinner seg i Pakistan, 1 million i Iran.
Afghanske asylsøkere til Norge
Søkere til Norge har kommet i ulike puljer: under krigen med Sovjet, under Taliban og nå på grunn av den alminnelige situasjonen i landet. Hovedvekten av søkerne kommer fra sentrale deler av landet og nordover. Fra 1999 fant det sted en sterk økning i antallet afghanske søkere til Norge. Tall fra Landinfo viser at siden toppåret 2003 med 2032 søkere, har antallet gått jevnt nedover de senere år. I 2005 kom 466 søkere, i 2006 kom 224, mens det i første halvår 2007 kom 63 afghanske asylsøkere til Norge. Blant søkerne er det en betydelig overvekt av unge menn.
Afghanske asylsøkere til Norge har svært ulike typer anførsler. Tidligere var anførslene dominert av tilknytning til kommunistene eller Taliban. De senere år er anførslene mer mangfoldige. Mange anfører frykt for de nye makthaverne, særlig for lokale kommandanter/krigsherrer. En del anfører utenomekteskapelige forhold, tvangsekteskap og blodhevn. Sentrale anførsler knytter seg også til forhold vedrørende konflikter om jord og vann, tvangsrekruttering, etnisitet, konvertering og frafall fra islam. Mange anfører i tillegg den generelle situasjonen i landet som et viktig moment.
Tall fra Utlendingsdirektoratet viser at det totalt i 2007 kom det 234 asylsøkere fra Afghanistan. Dette økte til 1363 i 2008. I januar 2009 kom det 228 afghanske asylsøkere til Norge, og 240 i februar. Afghanske flyktninger utgjør dermed den største gruppen asylsøkere til Norge i 2008 og 2009, og utgjør eneste flyktninggruppe hvor tallene forventes å stige kraftig utover året, når Taliban setter igang våroffensiven. I 2008 var Afghanistan største nasjonalitet blant søkerne som oppga å være under 18 år og ikke ha en omsorgsperson. 94 av søkerne i februar var fra enslige mindreårige asylsøkere fra Afghanistan, som så langt i år utgjør 59 % av gruppen mindreårige asylsøkere.
Afghanske flyktninger i Norge
Afghanske flyktninger i Norge består av fire hovedgrupper:
Tvangsretur
Politiets utlendingsenhet (PU) har ansvar for å gjennomføre tvangsreturer, uttransportere personer til andre europeiske land som har ansvar for behandling av deres asylsøknad og uttransportere personer som har fått vedtak om utvisning.
Sultestreiken
I Oslo, sommeren 2006, sultestreiket rundt 100 afghanske asylsøkere i en improvisert teltleir på det uregulerte parkområdet utenfor Oslo domkirke. Aksjonen varte i 26 dager, uten mat og annen drikke enn vann. Bakgrunnen for sultestreiken var at Norge ville tvangsreturnere asylsøkere med avslag tilbake til Afghanistan. De fikk stor støtte av Oslo-borgere som var provosert over det de mente var et brudd på regjeringens løfte om en mer human asylpolitikk i forbindelse med Soria Moria-avtalen.
Asylmarsjen
Asylmarsjen startet fra Nidarosdomen i Trondheim 19. mai 2007 og de rundt 45 deltagerne gikk til fots sammen med støttespillere den gamle pilegrimsruten til Oslo, fremdeles i protest mot tvangsutsendelser av afghanske asylsøkere. De ankom Løvebakken utenfor Stortinget 16. juni 2007, etter å ha vært innom biskop Kvarme i Bispegården for appell.
Organisasjoner
NOAS og Flyktninghjelpen jobber begge med afghanske flyktninger og asylsøkere i Norge.
Den norske Helsingforskomiteen har i samarbeid med Adokatforeningen og flere andre organisasjoner uttalt at norske myndigheter må stanse returer av asylsøkere med avslag tilbake til Afghanistan.
Repatriering
Siden tidlig i 2002 har mer enn 5 millioner afghanske flyktninger blitt repatriert fra Iran og Pakistan til hjemlandet gjennom FNs høykommissær for flyktninger (UNHCR).
I oktober 2007 oppfordret Afghanistans parlament "i et åpent brev" den iranske regjeringen om å stanse deportasjon av afghanske flyktninger frem til over vinteren.
Minstrel
Minstrel oppsto på 1800-tallet med omreisende minstrel-trupper som ble svært populære i USA. De reiste rundt med varierte, folkelige show med komiske opptrinn, sketsjer, sirkusaktige innslag, sang og dans. Opprinnelig var det hvite aktører som sminket seg svarte, såkalte «blackface», og kledde seg ut som afroamerikanere. De ble fremstilt på rasistisk vis som dumme, late, overtroiske, men også musikalske. Dette var første gang afroamerikanernes musikk ble fremført utenfor plantasjene og kirkene.
Afghanske flyktninger
Frivillig retur
Personer som returnerer frivillig, får bistand fra den internasjonale organisasjonen for migrasjon IOM. Organisasjonen gir informasjon om forholdene i hjemlandet, arbeider med koordinering av reisen og hjelper til med å skaffe flybilletter. For personer fra Irak og Afghanistan finnes det egne returprogram med beskjeden økonomisk støtte for reetablering i hjemlandet.
Minstrel
Minstreltradisjonen utviklet seg videre til vaudeville, men holdt seg lenge etter at vaudeville-showene var på retur i 1920-årene.
Minstrel-melodier i senere sang og musikk
thumb|right|The Skillet Lickers, en [[oldtime- og tidlig countrygruppe, spilte ofte minstrel-sanger. Fra venstre bandleder Gid Tanner (fele), Clayton McMichen (fele), Riley Puckett (foran med gitar), Fate Norris (banjo) .]] Noen minstrel-melodier har kjent opphav; andre har ikke. Minstrel-showenes bidrag til USAs sangskatt er betydelig. Mange av melodiene fra minstrel-showene ble brukt i tidlig jazz. Og mange minstrel-melodier er fortsatt populære. De er innspilt eller fremført innen musikksjangre som oldtime (ikke minst ved The Skillet Lickers), country, bluegrass, gospel, folk, rock, surf m.fl. I 1943, mens minstrel-tradisjonen sang på siste vers, fikk Bing Crosby utgitt 21 minstrel-sanger i Bing Crosby's Minstrel Song Portfolio, som også er nyutgitt. Teksten er ofte noe endret i ulike versjoner, ikke sjelden ved at rasistiske ord og uttrykk er luket ut. Noen melodier forekommer med helt nye tekster eller som instrumentaler. Noen eksempler på populære minstrel-sanger:
Fredric Drum
Fredric Drum er hovedpersonen i en serie krimialbøker forfattet av Gert Nygårdshaug.
Karakteren
Hovedpersonen i serien, Fredric Drum, er gourmetkokk, vinkjenner og eier av Oslo-restauranten Kasserollen. På fritiden sysler han med kryptologi og sportsfiske.
Bøker i serien
Serien består av i alt 13 bøker:
Domitien Ndayizeye
Domitien Ndayizeye (født 2. mai 1953 i Murango, Kayanza-provinsen) er en burundisk politiker som var president i Burundi.
Ndayizeye var av hutu-avstamning. Han ble utnevnt til president i Burundi den 30. april 2003, etter å ha sittet som visepresident i de foregående 18 månedene. Ndayizeye satt som president frem til han ble erstattet av Pierre Nkurunziza den 26. august 2005. I hans regjeringstid, prøvde Ndayizeye å bygge en bro over gapet mellom hutu- og tutsi-minoriteten blant folket i Burundi gjennom samarbeid med andre presidenter i regionen, f.eks. Yoweri Museveni i Uganda og Benjamin Mkapa i Tanzania.
Angrepet på kongolesiske tutsi-flyktninger på grensen til Burundi ble betraktet som en prøve på presidentens evne til å opprettholde lov, orden og stabilitet i landet. Ndayizeye lovet en rask gjengjeldelse, og at gjerningsmennene ville bli pågrepet. 21. august 2006 ble Ndayizeye arrestert i Bujumbura på grunn av hans påståtte rolle i et statskupp tidligere samme år. Han benektet anklagene mot ham i retten den 19. desember. Den 15. januar 2007 ble Ndayizeye frikjent sammen med tidligere visepresident Alphonse-Marie Kadege og tre andre tiltalte.
Zizeeria knysna
Zizeeria knysna er en av blåvingene, en dagaktiv sommerfugl i gruppen glansvinger.
Indre organer
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larven
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Bak hodet, på bryststykket, som består av tre ledd, er det tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Levevis
Voksne glansvinger lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Forplantning
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Under paring utskiller hannene en duft fra små duftskjell på vingene, dette kan være med å gjøre hunnen mer villig til å pares.
Larvene
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den lever som plantespiser. Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 grader C°. Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Puppen
Zizeeria knysna tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) glansvingen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Utbredelse
Zizeeria knysna finnes i det sydvestlige Europa, i Spania og Portugal. Arten finnes ikke i Norge.
Systematisk inndeling
Slektskapet innen gruppen glansvingene er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje. Det har vært ulike måter å dele gruppen inn i.
Storerikvollen
Storerikvollen er en betjent turisthytte i fjellområdet Sylan i Tydal kommune i Trøndelag. Hytta drives av Trondhjems Turistforening og ligger på tunet til setervollen til gårdsbruket Sjursgarden vestre ved nordenden av Essandsjøen. Turisthytta ble satt opp for første gang i 1896 som en utvidelse av et gammelt seterhus som stod der, og siden den gang har en rekke påbygninger ført til at Storerikvollen nå har 65 sengeplasser når hytta er betjent og 16 i selvbetjent sesong. Hytta ligger midt i fjellturen Norge på tvers fra Stjørdal til Sverige, mellom Ramsjøhytta og Nedalshytta. Turisthytten ligger 769 meter over havet.
Navnet «Storerikvollen»
Turisthyttens navn «Storerikvollen» kommer fra setervollen som den er bygget på. I siste del av 1700-tallet hadde stedet navnet «Storvolden» og var et sted hvor samene samlet reinen sin for bl.a. merking, en såkalt trø. På denne tiden lå seteren til Sjursgarden vestre lenger sørvest, på Blakkåvollen. En gang i begynnelsen på 1800-tallet kom Erik Arntsen Hugdal, født 1798, over fjellet fra Hegra i Trøndelag vandrende over fjellet og slo seg ned på Storvolden, trolig på grunn av dårlige kår hjemme. På Storvolden bygde han seg en jordkoie hvor han bodde så lenge han levde, og det antas at han fikk bo der av bøndene siden han holdt samene unna området slik at Tydal-bøndenes dyr kunne beite der. Erik på Storvolden ble snart til Stor-Erik, og derfra er det naturlig at vollen ble hetende Storeriksvolden, senere Storerikvollen. Stor-Erik var etter sigende ikke stor av vekst, heller en spinkel og liten mann.
Merkede ruter til Storerikvollen
Storerikvollen ligger midt i rutenettet på norsk side av Sylan og har derfor mange stier som er merket til Storerikvollen.
Solfa
I musikk er solfa (også kalt solfège eller solfeggio) en pedagogisk solmisasjonsteknikk der hver note blir sunget med en bestemt stavelse, kalt en solfa-stavelse. De syv stavelsene som vanligvis blir brukt i diatonisk skala er: do, re, mi, fa, sol, la, og ti. I kromatisk skala brukes ofte i tillegg den stigende rekken di, ri, fi, si, ta og den synkende rekken te, le, se, me, ra. Systemet er et forsøk på å gi tonehøyder en lyd som er lett å synge og som gir mening for den som synger.
Storerikvollen
Utvidelse av seteren og ny hytte
Etter Stor-Erik døde, ble driften av vollen overtatt av Sjursgarden vestre i på 1840-tallet, mens eieren av jorden fremdeles av Thomas Angells Stiftelser. Den første turisthytten på Storerikvollen ble satt opp som en forlenging av det seterhuset som allerede stod der i før sommersesongen 1896 for 473,07 kr, og eierne av Sjursgarden vestre fungerte som vertskap. På grunn av liten kapasitet og etter hvert stort besøk ønsket Trondhjems Turistforening å utvide, og trass i at TT fikk kjøpe tomt til å bygge ny hytte på, ble den nye hytten reist på byglset jord rett ved gammelhytten og stod ferdig til påske 1923. I den nye Storerikvollen var 20 senger, og er det som nå er det omtrentlige 20 m lange hovedhuset.
Solmisasjon
Solmisasjon betegner et system for å tilordne bestemte stavelser til hver note i en musikkskala. Flere solmisasjons-systemer er i bruk.
Storerikvollen
Påbygg i 1937
I 1934 fikk Storerikvollen ny vertinne, og neste utvidelse ble begynt i 1937. Da ble det reist en toetasjes bygning mot nord for å utvide antall sengeplasser fra 20 til 32, samt å flytte peisestua til østsiden hvor den ligger i dag og gjøre den større. I 1938 ble den gamle hytta fra 1896 satt på TTs tomt for å ha ekstra sengekapasitet samt for et tilbud utenom sesongen, og dette er altså den første TT-hytten med ubetjent kvarter. Året etter fikk Storerikvollen telefonlinje med økonomisk støtte fra industri og næringsliv, samtidig som en stall ble bygd for tre hester ved gamlehytta, det som nå er det lange uthuset.
Solmisasjon
I India finner vi referanse til solmisasjon i Veda-samlinger som Upanishadene, der et musikksystem av syv noter er diskutert, senere realisert under navnet sargam. Notenavnene i indisk klassisk musikk er: sa, re, ga, ma, pa, dha, og ni. Dette er det eldste kjente solmisasjonssystemet.
Storerikvollen
Utvidelse 1953–1955 og fremover til i dag
Etter krigsårene hvor hytten var stengt, økte turismen ytterligere. Den tredje utvidelse skjedde derfor i 1953–1955 da kapasiteten ble økt til 52 sengeplasser. De nye utvidelsene innebar en sovesal, vaske- og tørkerom, forlengelse av andreetasje på den nordgående sovefløyen, en utvidelse av kjøkken og spisesal, nytt vindfang samt en peisestue ved inngangen. Uthuset ble forlenget med stabbur i vest og en vedbod og verksted i øst.
Solfa
Opprinnelse
I det 12. århundre utviklet musikkmatematikeren Guido av Arezzo en stigende sekstoneskala med uttale: ut, re, mi, fa, sol, and la. En syvende note, "si" ble lagt til kort tid etter. En teori er at notenes stavelser var hentet fra første vers i en latinsk hymne til Johannes Døperen skrevet av Paulus Diaconus i det 8. århundre:
Storerikvollen
Utvidelse 1953–1955 og fremover til i dag
Små forbedringer ble gjort utover 60- og 70-årene: oljefyring, innlagt vann, utedo, skifting av tak og nye piper. I 1989 kom aggregatet, og dermed fikk hytten strøm. I 1995 ble en ny selvbetjening bygget på østsiden, kalt Remslistuggu.
Solmisasjon
Det arabiske solmisasjonssystemet دُرر مفصَّلات Durr Mufassalt ("Adskilte perler") benytter dal, ra, mim, fa, sad, lam, og  ta fra tidlig middelalder av.
Solfa
Opprinnelse
Senere ble "ut" og "sol" endret for å passe bedre sammen med de andre notestavelsene. "Si" ble etterhvert endret til "ti", kanskje for unngå sammenblanding med "sol".
Solmisasjon
I den vestlige verden er solfa-systemet det vanligste. De syv vanligste stavelsene er: do, re, mi, fa, sol, la, og si/ti. Det er mulig at solfasystemet er avledet eller inspirert av det arabiske.
I bysantinsk musikk er stavelsene som navngir noter avledet fra det greske alfabetet: Begynnende med A er notenavnene pa (alfa), vu' (beta), ga (gamma), di (delta), ke (epsilon), zo (zeta), ni (eta).
I Japan blir det gamle diktet Iroha noen ganger brukt til solmisasjon. Notenavnene som tilsvarer tonene i den vestlige skalaen er i, ro, ha, ni, ho, he, og to. Ved opplæring til shakuhachi blir det noen ganger brukt en solmisasjon som begynner "Fu Ho U".
Solfa
Opprinnelse
En alternativ teori om solfa-systemets opprinnelse knytter det til arabisk musikk. Solfa-stavelsene (do, re, mi, fa, sol, la, ti) kan være avledet av stavelsene i det arabiske solmisasjonssystemet دُرر مفصَّلات Durr Mufassalt ("Adskilte perler") (dal, ra, mim, fa, sad, lam, sin). Denne teorien ble første gang framsatt av Meninski i Thesaurus Linguarum Orientalum (1680) og senere av Laborde i Essai sur la Musique Ancienne et Moderne (1780).
Flyttbar do
Flyttbar do er vanligere i engelsktalende land. Navnene har da ikke en fast tone, men er kromatisk bestemt. Det er også vanlig å benytte kromatisk endrede notenavn:
Når et stykkes toneart skifter, bytter samtidig solfa-stavelsene tone. Et stykke i C-dur blir f.eks. sunget med "do" for C, "re" for D osv. Hvis tonearten skifter til G blir G sunget som "do", A som "re" osv, og C blir da sunget som "fa".
Moll-tonearter kan synges på to måter med flyttbar do. Enten starter man på do (og bruker "me", "le", og "te" for det lave 3. trinn, 6. trinn og 7. trinn, "la" og "ti" for det høye 6. trinn og 7. trinn), eller man starter på la (og bruke "fi" og "si" for det høye 6. trinn og 7. trinn). Den siste varienten er mest vanlig.
Beslektede systemer
I Ungarn er solfa-systemet grunnskolepensum. De lærer også tilhørende håndtegn til hjelp for å oppleve tonehøyde kroppslig. Tilsvarende rytmesystemer er også i bruk, om enn begrenset. Systemet heter da ta-ka-di-mi. Stavelsene er navn på underdelingen av et enkelt taktslag. F.eks. har hver sekstendel i et firedelsslag eget navn ta-ka-di-mi som viser posisjon i relasjon til grunnslaget.
737 Arequipa
737 Arequipa er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 7. desember 1912 av Joel Hastings Metcalf fra Winchester i Massachusetts. Den er oppkalt etter Arequipa i Peru, hvor Harvard University hadde et observatorium.
Arnold Houbraken
Arnold Houbraken (født 28. mars 1660 i Dordrecht, død 14. oktober 1719 ) var en nederlandsk maler og biograf.
Houbraken er først og fremst husket som biograf; hans De Groote Schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen fra 1718 til 1721 utgjør en fortsettelse av Karel van Manders samling av kunstnerbiografier og beskriver nederlandske kunstnere fra 1600-tallet.
Houbrakens verk utelater flere malere som i dag anses for å være meget viktige og av større betydning enn mange andre kunstnere som er tatt med. Som eksempel kan nevnes Johannes Vermeer, som kun omtales en gang nærmest i en bisetning.
Bernhard-Jens Eggesbø
Bernhard-Jens Eggesbø (født 26. desember 1931 på Værøy, død ) var offiser i Luftforsvaret og embetsmann. Han var utdannet ved Stanford University i California, sivilingeniør i elektronikk i 1957, Master of Science samme sted i 1958. Han gjennomgikk Forsvarets høgskoles hovedkurs 1979-1980. Han var ekspedisjonssjef og materielldirektør i Forsvarsdepartementet fra 1982 til september 1990. Deretter var han forsvarsråd i Norges delegasjon til NATO i Brussel til 1993. Siden var han direktør i medlemsorganisasjonen NFL i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO) til 1998.
I Luftforsvaret var han stasjonert flere steder blant annet Sola, Lutvann og Kjeller. Han var tilsatt i NATOs internasjonale stab i Paris og Brussel fra 1964 til 1971. Senere var han tilsatt i Forsvarets fellessamband som sjefingeniør og teknisk direktør fra 1971 til 1982.
Utmerkelser
I 1982 ble han tildelt Forsvarsmedaljen med stjerne. I 1988 ble han utnevnt til kommandør av den svenske Nordstjerneordenen. I 1989 ble han utnevnt til kommandør av den franske Ordre National du Mérite.
Jarle Martin Gundersen
Jarle Martin Gundersen (født 16. januar 1959) er en norsk gårdbruker og politiker (Sp). Han var ordfører i Klæbu kommune fra 2007 til 2015 og leder i Sør-Trøndelag Senterparti fra 2014 til 2016.
Han har gått Fredly folkehøgskole og Skjetlein landbruksskole, og forpaktet fra 1989 til 2012 Klæbu prestegård, hvor han har drevet korn-, melke- og lammekjøttproduksjon.
Monique Angermüller
Monique Angermüller (født 27. januar 1984 i Berlin) er en tysk tidligere skøyteløper.
Angermüller vant bronse på 1500 meter i junior-VM i 2002. I samme mesterskap vant hun bronse sammen med Judith Hesse og Nadine Seidenglanz i forfølgelse lag. Hun kom på 6.-plass i allround. Hun debuterte i verdenscupen i 2004.
Hun kom for første gang blant de 10 beste da hun gikk inn til 9.-plass på 500 meter i Inzell i desember 2005. I sesongen 2005/06 kom hun på 10.-plass på 1000 meter i verdenscupen sammenlagt. Hennes beste plassering (3.-plass i Calgary) fikk hun sammen med Katrin Kalex og Lucille Opitz i det første verdenscupløpet samme sesong i forfølgelse lag. Hennes beste individuell plassering er 8.-plass på 1000 meter i Heerenveen i november 2008.
I VM for enkeltdistanser i 2008 i Nagano fikk Angermüller 12.-plass (1500 m) og 13.-plass (1000 m).
Luise Eleonore av Hohenlohe-Langenburg
Luise Eleonore av Hohenlohe-Langenburg (født 11. august 1763 i Langenburg, død 30. april 1837 i Meiningen) var hertuginna av Sachsen-Meiningen. Hun giftet seg i 1782 med hertug Georg I av Sachsen-Meiningen. Luise Eleonore var regent i Sachsen-Meiningen som formynder for sin sønn Bernhard II fra 1803 til 1821.
Som regent beskrives hun som energisk, modig og med godt omdømme under Napoleonskrigene, som da herjet de saksiske statene. Landet ble tvunget til å slutte seg til Rhinforbundet og avgi soldater. Da befolkningen ble rammet av sult, forsøkte Luise Eleonore å avhjelpe den ved import av hvete. Til tross for at franske og russiske armeer herjet landet ble Luise Eleonore værende igjen på slottet sitt med sine barn, og ved å benytte enhver strategi for å bevare sin autonomi, ble det mulig for henne å bevare tronen for sønnen ved å slutte seg til de allierte i 1813. Luise Eleonore reformerte landets administrasjon samtidig som hun ga sine barn en god utdannelse og kunne ved sin avgang i 1821 overleverte en bevart stat til sin sønn.
Referanser
<References/>
Swami Sri Ananda Acharya
Swami Sri Ananda Acharya (født 29. desember 1881 i Bengal, Britisk India, død 8. mai 1945 i Alvdal), (hans opprinnelige navn fra fødselen var Surenda Nath Baral), var en indisk filosofiprofessor, yogi og poet. Han kom til Norge i desember 1914, og bosatte seg på Tronsvangen i Alvdal i september 1917. Der bodde han til sin død, fredsdagen 8. mai 1945. Han er lokalt i Nord-Østerdalen mest kjent under navnet Baral.
Sri Anandas liv
I Norge besøkte han bl.a. Telemark, Hardangervidda, Valdres, Gudbrandsdalen og Jotunheimen, før han i 1917 dro til Alvdal (den gang Lille Elvedal) i Nord-Østerdalen og bosatte seg på ei seter på Tronsvangen oppunder fjellet Tron. Dette stedet kalte han Gaurisankarseter – oppkalt etter Gaurisankar, et av de høyeste fjellene i Himalaya. Her bodde han fram til fredsdagen 8. mai 1945 da han i samme time som freden ble forkynt over hele verden, gikk inn i en tilstand som i India kalles samadhi og etter en periode på over tre uker «forlot sitt legeme for godt». Han ble erklært død den 13. juni 1945.
Hos seg på Gaurisankar hadde han også boende to engelske damer – miss Amy L. Edwards (1878–1947) og miss Ellen Margareth Jewson (1879–1954). I tillegg hadde han den norske ingeniøren Einar Beer (1887–1982) boende der. Beer hadde møtt Sri Ananda i Kristiania i 1915 og ble grepet av hans filosofi. Han forlot sin velsituerte, borgerlige tilværelse og bosatte seg sammen Sri Ananda på Tronfjell. Einar Beer opprettet i januar 1975 Swami Sri Ananda Acharya Stiftelse for å føre Sri Anandas livsverk og ideer videre – blant annet ideen om et fredsuniversitet på Tronfjell.
Peter Chung Hoan Ting
Peter Chung Hoan Ting (kinesisk: 鍾萬庭, født 10. september 1928 i Luinchi nær Laohekou i Hubei i Kina) er en emeritert kinesisk-malaysisk katolsk biskop med ansvar for Kuching i Malaysia fra 1975 til 2003.
Prest
Han dro så samme år til Borneo og virket som misjonær i Sarawak.
Swami Sri Ananda Acharya
Sri Anandas filosofiske grunntanker
Sri Anandas hovedbudskap i hele sin levetid var vektleggingen på den indre, åndelige vei for å skape harmoni og fred. Menneskene må først og fremst finne freden i seg selv for dergjennom å skape fred i verden.
1971 Hagihara
1971 Hagihara er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Eos. Den ble oppdaget 14. september 1955 av Indiana Asteroid Program ved Goethe Link Observatory i Brooklyn i Indiana.
Peter Chung Hoan Ting
Prest
I 1963 sendte biskopen av Kuching ham til Det pavelige universitet Urbaniana i Roma, der han i 1966 tok doktorgrad i kirkerett.
Han vendte så tilbake til Sarawak og ble rektor for juniorseminaret der.
Apostolisk vikar, så biskop, av Kota Kinabalu
Den 1. september 1970 ble han utnevnt til titulærbiskop og koadjutor apostolisk vikar av det apostoliske vikariat Kota Kinabalu i Sabah i Malaysia. Han ble bispeviet 15. november samme år i Jesselton. Dette var under en vanskelig periode for den katolske kirke i Malaysia. Mange misjonærer, blant dem nonneordenen St. Pauls døtre), ble utvist. Kirken mistet styringsretten over undervisningen på sine mange misjonsskoler. Selv om Chung var malaysisk statsborger, ble han nektet oppholdstillatelse i Sabah. Senere ble hans nærvær i provinsen likevel tolerert, og han klarte etterhvert å mestre utfordringene ganske godt.
Han overtok som apostolisk vikar av Kota Kinabalu 1972.
Erkebiskop av Kuching
I 1975 ble han forflyttet til det apostoliske vikariat Kuching, og ble erkebiskop da Kuching den 31. mai 1976 ble elevert til metropolitanerkebispedømme.
Han ble pensjonert 21. juni 2003.
Swami Sri Ananda Acharya
Sri Anandas filosofiske grunntanker
«Intet i dette universum er forgjeves. Alt har til hensikt å frigjøre – å bygge opp et fredens slott for alt liv i håpet om den mektige fullbyrdelsen av Hans allmakt, Hans allvitenhet. Hans åndsseier for fullkommengjøringen av Hans barns dyd og visdom således at hver sjel kan bli en perle av fullendt skjønnhet.» (Life and Nirvana, 1945)
Fredsuniversitetet
«Den mann som ikke har levd alene i fjellene har ennå ikke oppdaget sin sjel. Ensomheten gir fødsel til nytt liv.»
Sentralt i den åndelige arven etter Sri Ananda er ideen om å bygge et Fredsuniversitet på Tronfjell. Han skrev mer enn 30 bøker om blant annet poesi, filosofi og spiritualitet, og lanserte idéen om et fredsuniversitet i to bøker fra 1919 og 1921. «Fredsplatået» eller Flattron på Tronfjellet ble pekt ut som den ideelle plasseringen for det aller første fredsuniversitet.