cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trygve Lie
Norske ministerposter
Fra 1935 til høsten 1939 var Lie justisminister, og fra 1. oktober 1939 handelsminister og forsyningsminister i Johan Nygaardsvolds regjering. Trygve Lie ga blant annet den russiske kommunisten og hovedmotstanderen til Stalin, Lev Trotskij oppholdstillatelse i Norge samme året han ble innsatt som justisminister. Trotskij hadde blitt forvist fra Sovjetunionen etter å ha kommet skjevt ut med Stalin etter Lenins død, og det var få stater som var villige til å gi ham oppholdstillatelse. Han hadde hatt tilhold i Frankrike, men var ikke lenger ønsket der. Et stort flertall i regjeringen Nygaardsvold gikk inn for å ta imot Trotskij, men de angret seg senere. Etter ett og et halvt år i Norge ble Trotskij utvist fra landet etter sovjetisk påtrykk på regjeringen. Han ble sendt til Mexico.
Lie overtok posten som utenriksminister i november 1940 da Halvdan Koht under eksilet i London ble tvunget til å gå av, formelt fra 21. februar 1941. Lie var fungerende statsminister 16. april – 7. juli 1942. Han bekymret seg for den lille gruppen patrioter som arbeidet for Norges sak under dekke av medlemskap i Nasjonal Samling (NS). Navnene deres måtte ikke røpes, da ville tyskerne ta livet av dem. Men derfor visste heller ikke hjemmefronten om dem, og de ville få problemer ved rettsoppgjøret etter krigen – noe Lie fikk helt rett i.
Lies forhold til statsministeren var anstrengt i krigsårene. Nygaardsvold anerkjente Lies energiske innsats, men trakk hans lojalitet i tvil. Trygve Lie har også blitt kritisert for at han forherliget sin egen rolle i forbindelse med kaptein Eiliv Austlids innsats for å redde regjeringen fra å bli tatt av tyske tropper i aprildagene 1940 på Dovre. Lies rolle i denne saken fikk ny aktualitet da regjeringen tildelte Krigskorset med sverd til Austlid post mortem 2. oktober 2009.
Lie var utenriksminister frem til 1946.
FNs første generalsekretær
Den 1. februar 1946 ble han valgt til De forente nasjoners første generalsekretær. Han overtok etter Gladwyn Jebb, som inntil da hadde vært kommissarisk generalsekretær. Etter en optimistisk og idealistisk begynnelse gjorde verdens deling i to maktblokker seg sterkt gjeldende også i FN. På begge sider var det enkelte som anklaget Lie for å foretrekke deres respektive motparter, og forsøkte å instrumentalisere FN for egne formål. Et tidlig stridspunkt var hvorvidt det kommunistiske Kina på fastlandet eller eksilregjeringen på Taiwan (Republikken Kina) skulle representeres i FN, og dermed inneha en fast plass i Sikkerhetsrådet.
Blant de politiske suksesser under Lies tid i FN kan regnes Menneskerettighetserklæringen og den fremforhandlede tilbaketrekning av sovjetiske styrker fra Iran.
I 1950 vedtok Sikkerhetsrådet (mens Sovjetunionen boikottet rådet) en militærinnsats mot Nord-Korea, noe som gjorde det mulig for USA å støtte seg til FN-mandat under forsvaret av det angrepne Sør-Korea (Koreakrigen). I Stalins øyne plasserte dette Lie entydig på motstandernes side, og han begynte å arbeide for å få Lie avsatt fra sin post.
Senere liv og virke
Da han kom tilbake til Norge etter årene i FN, var det en kjent sak i det politiske miljøet at han regnet med å bli statsråd igjen. Imidlertid tok det ti år før budet kom. Lie var fylkesmann i Oslo og Akershus fra 1955 til 1963.
Oppkalling
På Furuset i Oslo ble plassen ved Furuset senter i 1984 kalt Trygve Lies plass, og en skulptur av Trygve Lie, utført av Nico Widerberg, satt opp i 1994.
Charles Calello
Charles Calello (født i Newark i New Jersey) er en musiker og plateprodusent fra USA.
Han har utdanning fra Manhattan School of Music i New York. På slutten av 1950-tallet var Calello medlem av Frankie Vallis rockegruppe The Four Lovers, men han slutta i den like før den skifta navn til The Four Seasons. Han beholdt imidlertid tilknytninga til gruppa som arrangør. I 1965 blei han midlertidig med som bassist/korist, da Nick Massi forlot gruppa. Ei tid etter fikk Joe Long denne plassen fast.
Etter dette fortsatte Calello som arrangør og produsent, først for Columbia Records og fra 1968 på uavhengig basis. Han har arbeidd med artister som Frank Sinatra, Neil Diamond, Bruce Springsteen, Barbra Streisand, Engelbert Humperdinck, Ray Charles, Bobby Vinton, Janis Ian og Barry Manilow. Han har vært involvert i over hundre låter som har vært inne på Billboards hitliste, 38 av dem innafor Topp 20. I 1979 spilte han sjøl inn en discoversjon av «Sing, Sing, Sing», og denne nådde 50.-plass.
Kappgang
Kappgang eller gangsport er en idrettsgren som går ut på å gå en distanse fortest mulig. Kappgang skiller seg fra løp ved at en fot skal berøre bakken til enhver tid. Den nøyaktige definisjonen av gang lyder slik:
Internasjonalt regnes kappgang som en del av friidrett, og er organisert i IAAF (International Association of Athletics Federations). Ulike distanser på bane eller landevei har vært olympiske øvelser siden 1908. I de siste olympiske lekene har det vært konkurrert i 20 km og 50 km for menn og 20 km for kvinner. I VM i friidrett konkurreres det fra 2022 i 20 km og 35 km for både kvinner og menn.
Norge har vunnet to olympiske medaljer i kappgang. Det skjedde i Sydney 2000 og i Beijing 2008, der Kjersti Tysse Plätzer begge gangene vant sølv på 20 km.
Kappgang var i Norge lenge organisert som et eget særforbund. Forbundet het Norges Gang- og Turmarsjforbund frem til 1. januar 2003, da det skiftet navn til Norges Gang- og Mosjonsforbund. Etter sammenslåingen med Norges Friidrettsforbund 1. april 2009 regnes kappgang også i Norge som en del av friidretten. Fra og med 2022 blir det ikke lenger arrangert egne mesterskap i kappgang, bare som del av norgesmesterskapet.
Bokserne
Bokserne, eller Selskapet for de rettskafne og harmoniske knyttnever (kinesisk: 义和团, pinyin: Yìhétuán) var et hemmelig selskap grunnlagt i Pingyuan det nordøstre hjørnet av provinsen Shandong i Kina. De satte i gang bokseropprøret mot slutten av 1800-tallet, et opprør som opprinnelig hadde en innretning som godt kunne ha rammet Qing-dynastiets styre, men som snart fokuserte på å utradere alt utenlandsk, inklusive den kristne religion, fra Kina. Bokserne begynte sine herjinger i Shandong, men spredte seg etterhvert over flere provinser, og særlig i Zhili.
Grunnen til at bokserne ikke ble noen fare for Qing-regimet synes å ha vært manipulative grep fra krefter innen keiserhoffet, slik at boksere og i alle fall store segmenter innen de keiserlige militærstyrker stod sammen om et program som gikk ut på å støtte Qing-regimet og knuse alt utenlandsk.
Opprøret slo feil etter intervensjon fra åttenasjonsalliansen bestående av syv vestmakter og Japan.
Litteratur
义和团
Nordisk baneskyting med rifle
Nordisk baneskyting med rifle er en type baneskyting som utøves i Norge, Sverige og Danmark av henholdsvis Det frivillige Skyttervesen (DFS), Svenska Skyttesportförbundet (SvSF) og DGI Skydning. I Sverige går konkurransen under navnet banskytte, mens den kalles baneskydning i Danmark.
Baneskytingen foregår stort sett utendørs i sommerhalvåret på faste skytebaner med overdekte standplasser og på de faste avstandene 100, 200 eller 300 meter, i motsetning til feltskyting som foregår på varierende avstander fra midlertidige standplasser. Skytingen foregår enten på skiver av papp med manuell anvisning eller på elektroniske skiver hvor treffene registreres elektronisk og kan sees av skytteren, arrangør og publikum på skjerm på standplass. Landsskytterstevnet som arrangeres hvert år er norgesmesterskapet i baneskyting, hvor det konkurreres i alle klasser, og hvor vinneren blir skytterkonge og blir tildelt kongepokal.
Skyteprogram
Det skytes først 15 skudd grunnlag, deretter 10 skudd omgang (totalt 25 skudd).
Skytestillinger
I baneskyting skyter klassene i følgende skytestillinger:
Skytereim er tillatt i alle stillinger og skal være festet i begge reimfester.
Liggende
Ved liggende skyting støttes geværet av begge armer og hender, hvis albuer berører underlaget. Kroppen skal normalt ligge i vinkel i forhold til skyteretningen, der skuldre og rygg danner en T. Ferdigstilling i liggende skytestilling innebærer at bakre del av kolben er i bakken, skytteren holder med samtlige fingre rundt pistolgrepet, og våpenet er ladd og sikret.
Knestående
Ferdigstilling i knestående skytestilling innebærer at kolben skal være under armhulehøyde, fullt grep om pistolgrepet, og våpenet er ladd og sikret.
Stående
I stående skyting er det vanligst å skyte «kort arm» med albuen støttet mot brystet, men man kan også velge å skyte frihånd med såkalt «lang arm».
Klasser i baneskyting
Seniorklassene 1-5 og Veteran 55 skyter hovedsakelig på 200 meters baner, men det finnes fortsatt en del baner som er 300 meter. På 200 meter er skiva 1 meter i diameter, blinken blir da 100 mm og innerblinken 50 mm i diameter. Når banen er 300 meter er skiva tilsvarende større; dvs. 1,5 meters skive med 150 mm diameter på blinken. Klasse 1 skyter kun liggende, klasse 2 og V55 skyter liggende og knestående, mens klasse 3-5 skyter liggende, knestående og stående.
Rekrutterings- og veteranklassene (100 m)
De yngste og de eldste skytterne skyter på 100 meters avstand. Skiven som brukes er 600 mm i diameter, dvs. at blinken eller tieren er 60 mm i diameter, og innerblinken er 30 mm. Klasse Junior skyter en femskudds serie knestående, samt de første seks skuddene på grunnlaget.
Åpne stevner
Det arrangeres flere hundre åpne stevner i baneskyting årlig.
Brønnøysund barne- og ungdomsskole
Paviljongen, som i dag huser voksenopplæringen, ble tatt i bruk høsten 1957.
Brønnøysund folkeskole, byens stolthet, ble tatt i bruk i 1923. Dette var forøvrig samme år som Brønnøysund først fikk bystatus.
Sølvhai
Sølvhai er eneste art i slekten Balantiocheilos. Denne fisken er ikke en hai, men har navnet etter sin torpedoformede kropp og sine store finner. Den holder til i elver og bekker blant annet i Sumatra, Thailand, Borneo og Malaysia.
Sølvhai står på IUCNs rødliste over truede arter. Populasjonen er halvert de siste ti år. En av årsakene til dette kan være overfiske for salg i akvariehandelen.
Plassbehov
Mange kjøper sølvhai uten å vite at den kan bli 35–40 cm lang (35 cm SL ). Siden fisken blir såpass stor, og siden den er en aktiv svømmer, anbefales 720 liter og 200 cm lengde som minimumstørrelse på akvariet. Andre anbefaler over 900 liter.
Veldig unge sølvhaier er tilgjengelig i de fleste dyrebutikker, og selges som regel til privatkunder uten at dyrets plassbehov blir diskutert. Dermed holdes arten ofte i akvarier som er for små. Etter hvert som fisken vokser og trenger mer plass enn det som er tilgjengelig, går ut over fiskens helse. Mange mener at fisken rett og slett er for stor og for aktiv til å holdes i vanlige akvarier, men at kun enorme, spesialbygde akvarier er holdbart, hvis noe.
Adferd
Sølvhai er en stimfisk som foretrekker å være i grupper på minst 5 individer. Dette er en fredelig fisk som går bra sammen med mange andre tropiske arter. Den er imidlertid altetende, og vil sette til livs alt som får plass i kjeften (også mindre fisk og reker).
Vannverdier
Den er en hardfør fisk med stor toleranse for endringer i temperatur, pH og andre faktorer som andre fisk kan være følsomme for. Vannets pH bør være mellom 5,8 og 7,8. Hardheten bør ligge mellom 5 og 15 dGH. Temperaturen bør holdes mellom 22 og 29 grader.
Benguela (provins)
Benguela er en provins i Angola. Den har et areal på 31 788 km² og 2 036 662 innbyggere ved folketellingen i 2014. Benguela er hovedstaden i provinsen.
Dmitrij Laptev
Dmitrij Jakovlevitsj Laptev (russisk: Дмитрий Яковлевич Лаптев, født 1701, død ) var en russisk viseadmiral og utforsker av Arktis.
Bakgrunn
Dmitrij Laptev ble født i landsbyen Bolotovo, nær Velikije Luki, i 1701. Bolotovo var eid av hans far Jakov Laptev. Jakovs bror, Prokofiy Laptev, eide et gods i nærheten, kalt Pokarevo, hvor Dmitrijs fetter, Khariton Laptev, ble født i 1700.
Offiser, oppdagelsesreisende
Dmitrij Laptev startet startet sin karriere i marinen som en kadett i 1718. I 1736 ble han utnevnt til leder for en av gruppen i den andre Kamtsjatkaekspedisjonen. Etter sine reiser til lands og til havs i 1739—1742 beskrev Laptev kystlinjen fra munningen av Lena til Kapp Bolsjoj Baranov (øst for Kolymas munning), nedslagsfeltet og munningen til elva Anadyr, og landruten fra Anadyrfestningen til Penzjinskajabukta. I 1741—1742 kartla Laptev elvene i Bolsjoj Anjuj og Anadyr. Etter ekspedisjonen fortsatte han sin militærtjeneste i Østersjøflåten. Laptev ble forfremmet til viseadmiral i 1762, og gikk av samme år.
Laptevhavet er oppkalt etter Dmitrij Laptev (og Khariton Laptev). Et nes i deltaet til elva Lena, og et sund mellom Bolsjoj Ljakhovskijøya og det asiatiske fastlandet bærer også hans navn.
Sámal Joensen-Mikines
Kunstnerisk arbeid
Mellom 1928 og 1934 studerte han ved Det Kongelige Danske Kunstakademis Malerskole i København. Blant hans lærere var professorene Ejnar Nielsen og Aksel Jørgensen. Han debuterte som kunstmaler på Kunstnernes Efterårsudstilling i 1931. Han var også med på Charlottenborg Forårsudstilling i 1933. Han var tilbake på Færøyene mellom 1934 og 1938, og var på studiereiser til Bergen, Oslo, Göteborg, Stockholm, Paris og Amsterdam i 1937. Fra 1940 var han medlem av kunstnersammenslutningen Decembristerne, Den Frie Udstilling.
Han var Færøyenes første profesjonelle, internasjonalt anerkjente kunstmaler. Verkene hans ble utstilt i Tórshavn, Helsingfors, Göteborg, Roma, Paris, Oslo, København og Reykjavík. Han var fast bosatt i København fra og med 1953, men besøkte Mykines som regel hver sommer.
Mikines var kjent for å vektlegge motivets dramatiske kraft og bevegelse, og for en sterk fargebruk. Han fikk med sin ekspressive og identitetsskapende kunst stor betydning for senere generasjoner kunstnere på Færøyene og i Danmark.
Familie
Han var sønn av bonde Johannes Frederik Joensen (død 1934) og hustru Anna Katrine Abrahamsen (død 1954) på Mykines. Han ble døpt Samuel Elias Frederik Joensen. I 1943 gjorde han en formell navneendring til Sámal Joensen-Mikines, som tok opp i seg øynavnet og svarte til den færøyske skrivemåten.
Han giftet seg i 1944 med den færøyske grafikeren Elinborg Lützen (1919–1995), men ekteskapet ble oppløst i 1952. I 1954 giftet han seg på nytt med danske Karen Nielsen (født 1919).
Lett tungvekt (MMA)
Lett tungvekt (MMA) er en vektklasse som generelt refererer til personer som veier mellom 84 kg og 93 kg.
Joe Long
Joe Long (opprinnelig Joseph LaBracio, født 5. september 1941 i Elizabeth i New Jersey, død 21. april 2021) var en bassgitarist og sanger fra USA, best kjent fra si tid i gruppa The Four Seasons.
Long hadde utdanning som klassisk musiker, men etter å ha pådratt seg en skade i handa klarte han ikke lenger å spille piano. Han gikk da over til kontrabass, men fant etter hvert ut at bassgitar passa ham bedre. Han var interessert i ulike musikksjangrer og spilte mye jazz, men var også med i ulike rockegrupper lokalt.
Da Nick Massi gikk ut av The Four Seasons i 1965, overtok Charles Calello midlertidig, mens de så seg om etter et nytt medlem. Valget falt på Joe Long, som så var med i gruppa til midt på 1970-tallet. Seinere dreiv han blant annet rockegruppa LaBracio og jazzbandet Jersey Bounce.
I 2014 ble hovedgata i hjembyen Elizabeth døpt Joe Long Way.
Jong Long døde av covid-19 i april 2021 i en alder av 88 år.
Fangemerker i tyske konsentrasjonsleirer
Systemet med farger og former ble bestemt på midten 1930-tallet og dannet grunnlaget for bruken seinere. Utforming og omfang varierte noe fra leir til leir.
Myron
Myron (gr. Μύρων) var en billedkunstner i antikkens Hellas. Han levde på 400-tallet f.Kr. Hans statuer gir inntrykk av at han viste interesse for anatomi og bevegelse. Hans mest kjente verk er Discobolus (Diskoskasteren), som er bevart gjennom flere kopier. Han laget også skulpturer av «Perseus med Medeas hode» og gruppen «Athene og Marsyas».
The Battle Rages On (album)
The Battle Rages On... er det 14. studioalbumet av Deep Purple, utgitt i juli 1993. Det er det siste studioalbumet der Ritchie Blackmore medvirker, da han sluttet i bandet i november 1993, midt under den påfølgende turneen.
Joe Lynn Turner var fremdeles medlem av bandet da de startet innspillingen av albumet, men ble erstattet av Ian Gillan, og låtene ble bearbeidet og omskrevet. Turner hevdet selvsagt at den beste versjonen av albumet var da han var med i bandet.
Sporliste
Alle låtene er skrevet av Ritchie Blackmore, Ian Gillan og Roger Glover unntatt der hvor annet er notert.
Aurlandsdalen
Aurlandsdalen er et 40 km langt dalføre i Aurland kommune i Vestland fylke. Dalen er med sin dramatiske fjellnatur et naturskjønt turområde som blir besøkt av mange fjellvandrere hvert år. Nederst i dalen går E16 gjennom Lærdalstunnelen. Utbygging av Aurlandselvi og vannkraftsressursene i dalen ble vedtatt i 1969. Utbyggingen som fulgte på 1970-tallet førte til mindre vannføring i elva, endrede naturforhold, kraftige protester og en av de første store debattene om naturvern i Norge. Fylkesvei 50 går gjennom dalen fra veidelet med E16 til Vassbygdi, og fra Nesbø til Geiteryggen. Mellom Vassbygdi og Nesbø går det ikke bilvei i dalen. Berdalstunnelen forbinder Aurlandsdalen med sidedalen Stonndalen.
Beliggenhet
Aurlandsdalen ligger i indre Sogn og er rundt 40 km lang (Geiteryggen-Vassbygdi), En av landet mest kjente turistløyper følger dalføret fra Geiteryggen rett innenfor grensen i Hol kommune nordvestover til Aurlandsvangen nede ved Aurlandsfjorden i Sogn. Dalen smalner av til en trang, dramatisk vestlandsdal i forening med en frodig og artsrik natur og rike kulturminner i form av gamle gårder og støler. Artsrikdommen skyldes både mineralrik jord dannet av fyllitt i berggrunnen og kulturpåvirkning gjennom mange hundre år.
Elven som renner gjennom dalen heter øverst Stemberdøla og i nedre del Aurlandselvi. Turistruten som løper gjennom er kjent for sin varierte og dramatisk vakre natur. Aurland – Hol er den korteste forbindelsen mellom vestland og østland. Fra gammelt av har dalen derfor vært en viktig forbindelseslinje for handelsferder og fedrifter gjennom og langsetter dalen og over de omliggende fjellpartiene.
Adkomst
Aurlandsdalen kan nås enten fra Aurlandsvangen eller fra Vierbotn ved Geiteryggen. Tilkomst til Aurlandsvangen med hurtigbåt fra Bergen eller via E16. Tilkomst til Geiteryggen via fylkesvei 50 fra Hol i Hallingdal. Til fots er der DNT-merkede ruter Finse – Geiteryggen, Storestølen-Geiteryggen, Raggsteindalen (ved Strandavatnet) – Geiteryggen eller ruten Iungsdalen – Stemberdalen. En annen rute går fra Hallingskeid gjennom Såtedalen, langs nordvestsiden av Omnsvatnet og videre over Bakkahelleren langs Geiteryggvatnet til Geiteryggen. Den opprinnelioge stikningen av Bergensbanen var lagt om Geiteryggen. Om disse planene var blitt realisert ville jernbanen fulgt denne traseen til Hallingskeid.
Topografi
Nedover dalføret fra det åpne høyfjellslandskapet ved Geiteryggen (1232 moh.) blir landskapet gradvis mer kupert. I Stemberdalen, ca. 1100 moh. (Steinbergdalen, Stemmerdalen, Stodmerrdalen) er dalføret vidt og åpent med slake fjellsider, med vierkledde sletter i dalbunnen. Elven videt seg tidligere ut i brede slyng som kunne roes med båt (nå oppdemmet med terskler). Fra Stemberdalen smalner dalføret med brattere fjellsider.
På Østerbø (Øvstebø, Aurdalen), ca. 900 moh., vider dalen seg ut igjen med skoggrensen et lite stykke opp i dalsidene. Elven vider seg ut til et vann, Aurdalsvatnet, som nå er regulert. Fra Østerbø skjærer dalen seg brattere og smalere nedover. Fjellsidene reiser seg brattere fra dalbunnen. Elven har her gravd dype slukter og vender her sørover for så å ved Heimrebø å vende nordover igjen, før den gjeninntar sin opprinnelige retning nordvestover. Herfra følger elven et dypt utgravet gjel hvor dalbunnen er ufremkommelig. Ved den fraflyttede plassen Almen er dalen delvis farbar langs elven. Dalføret vider seg herfra gradvis ut til det møter Midjedalen i Vassbygdi. Herfra er dalbunnen relativt flat og fjellsidene bratte ned til Aurlandsvangen, men avskåret av Vassbygdvatnet.
Kraftutbygging og endring
Aurlandsvassdraget er utbygd til kraftproduksjon gjennom flere kraftverk. Utbyggingsplanene skapte strid på 1960-tallet og var den første store debatten om kraftutbygging i Norge. Store fallhøyder ga mulighet for mye og billig kraft samtidig som Aurlandsdalen var et populært turområde og ble ansett som verneverdig. Utbyggingen ble vedtatt i 1969. Protestene førte trolig til mer skånsom utbygging enn opprinnelig planlagt, særlig når det gjelder veitrase (nåværede fylkesvei 50). Traseen var opprinnelig skissert ned hele dalen fra Geiteryggen til Vassbygdi, men ble til slutt lagt utenom den nedre dalen mellom Øvstebø og Vassbygdi (gjennom Nesbøtunnelen, Berdalstunnelen og Stondalstunnelen til Låvisberget).
Verkene gir årsproduksjon på rundt 2000 GWh. Bak utbyggingen sto Oslo Lysverker. Reguleringen skulle bli en demonstrasjon på hvordan en kraftutbygging kunne foretas. Men de store vannfallene har stilnet. De biotopene som kontinuerlig ble overrislet av fosserøyken er blitt sterkt reduserte. Nede i de dype elvkløftene renner det lite vann. Terskler skulle sørge for at der var vannspeil i vassdragene, men dette er meget fjernt fra det buldrede inferno som tidligere fylte elvgjelene.
Robertprisen for årets regissør
Robertprisen for årets regissør (Robertprisen for årets instruktør) er en filmpris, som deles ut ved den årlige Robertfesten av Danmarks Film Akademi. Den ble utdelt første gang i 2001 og vinneren var Per Fly som fikk den for Benken. Per 2023 har Fly vunnet tre ganger, det samme har Lars von Trier.
Aurlandsdalen
Kraftutbygging og endring
Aurlandselvi regnes ikke lenger som en av Norges beste lakseelver. Man møter ikke lenger driftene med storfe, geiter og griser som skulle tilbringe sommeren på Østerbø og Stemberdalen. Kløvhestene, det faste trekket i landskapsbildet, som Jon Fimreite og Knut Sønnerheim m.fl. førte proviant til Steinbergdalshytta og Østerbø med, er også historie. Aurlandsdalen er blitt som de fleste andre dalføre, preget av gjennomfart og fritid. Kun strekningen Nesbø - Vassbygdi er rimelig upåvirket, når en ser bort fra sterkt redusert vannføring i Aurlandselvi og riksveistykket mellom Berdalstunnelen og Nesbøtunnelen som er synlig fra stien ved Heimrebø.
Helårsveg
I forbindelse med kraftutbyggingen ble det bygget vei gjennom dalen, nåværende fylkesvei 50. Veien åpnet i 1974, men var opprinnelig åpen for alminnelig ferdsel bare om sommeren. Veien ville også tjene som fergefri helårsvei mellom østland og vestland, hovedsakelig etter ruten Aurland – Hol. Bergen skulle få stamveg til Oslo over Voss, Vinje, Nærødalen, Aurland og opp Aurlandsdalen til Geiteryggen. Derfra gjennom Vierbotn, Sveingardbotn og langs Strandafjorden til Hol i Hallingdal. Man unngikk derved fergestrekket Kvanndal – Kinsarvik over Hardangerfjorden og den usikre Hardangervidden som var vanskelig å holde vinteråpen. Tunnelene mellom Vassbygdi og Stonndal ble ikke bygget med full bredde og moderne standard.
Mellom 1991 og 2000 var riksvei 50 den første og eneste fergefrie veiforbindelsen mellom Østlandet og Bergen. I november 2000 ble den nye Lærdalstunnelen mellom Aurland og Lærdal åpnet i det som ble den nye stamvegen mellom Oslo og Bergen.
Ferdselsveger
Ruten mellom Aurlandsvangen og Hol var den aller korteste veien mellom østland og vestland. Aurlandsdalen var derfor fra svært gammelt av en av de viktigste forbindelsene mellom Vestlandet og Østlandet. Først i den senere tid ble det mulig å føre fedrifter langs selve dalføret, ved utsprengningen av Sinjarheimsgaldene i 1870 og Nesbøgaldene på 1930-tallet. Før den tid var det bare mulig for folk ferdes langsetter selve dalføret. Frem til 1930-årene måtte fedrifter ta omvegen over fjellet fra Nesbø til Østerbø. Både Sinjarheimsgalden og Nesbøgaldene hadde trestiger for å kunne forsere de loddrette fjellveggene.
Før 1870 måtte fedriftene ta den lange omvegen, enten over Langfjellet og ned til Østerbø eller over Stonndalen til Stemberdalen, Alternativt over Låvidalen til Geiteryggen. Derfra gikk ferden ned til Vierbotn via Sveingardsbotn og videre langs Strandafjorden til Hol i Hallingdal.
De viktigste rutene var (se kart) – nummerangivelsen sier ingenting om viktigheten):
Bosetting
Så seint som i år 1850 var det til sammen 10 gårdsbruk og husmannsplasser i Aurlandsdalen: Almen, Sinjareim, Teigen, Berekvam, Skori, Nesbø, Vikaneset, Aurviki og to gårdsbruk i Aurdalen (Østerbø). Boplassene er antagelig mye eldre enn de skrevne kildene kan tyde på – noen kanskje tilbake til før middelalderen.
I dag sees fjellgårdene i Aurlandsdalen som ensomt beliggende gårder. Men de lå langs den korteste ruten mellom det indre Vestlandet og Østlandet, så de lå langs en meget trafikkert ferdselsvei.
Sinjarheim
Første kjente bruker er Per i 1611. Siste bruker er Ingebrigt Jonassen Rinde f. 1873 – d. 1935.
Folketall
Folketallet i 1845 var på 2811 innbyggere. En sterk utflytting til Amerika og til byene, særlig på 1900-tallet gjorde at i 1960 var folketallet kommet ned i 2193. I dag (2004) er folketallet 1803 innbyggere. Minneplaten på gravstedet på Østerbø viser at mange døde under spanskesyken.
Aurlandsdalen i kunst
Johannes Flintoe, Gerhard Munthe (1795–1876) og Peter Pavels Aabel reiste sommeren 1819 gjennom Aurlandsdalen. Skisser til tidlige bilder fra Aurlandsdalen ble til på denne turen, blant annet det kjente Bjønnestigvarden. Thomas Fearnley laget også bilder med motiv fra Aurlandsdalen, blant annet «Parti fra Steine i Aurlandsdalen» utstilt i 1828. I 1826 hadde Fearnley besøkt Ytre Kroken i Sogn og ble der kjent med Munthe og I.C. Dahl, på tur til tilbake til Christiania gjennom Valdres var Fearnley innom Aurland. .
Dubna (andre betydninger)
Dubna kan vise til:
Grimsby Town FC
Grimsby Town Football Club er en engelsk fotballklubb. Klubben ble stiftet i 1878, og ble valgt inn i The Football League i 1892. «The Mariners», som er kallenavnet til Grimsby Town, spiller hjemmekampene sine på Blundell Park i nabobyen Cleethorpes. Grimsby og Cleethorpes ligger i den engelske regionen Yorkshire og Humber.
2013/2014-sesongen: Til Play Off
The Mariners endte på fjerdeplass i serien og drømmen om et comeback i The Football League lever gjennom play off-sluttspillet.
Sesongen har vært preget av gode cupprestasjoner. I FA-cupen kom man forbi kvalifiseringen og slo rivalen Scunthorpe etter omkamp i første runde. Et annet ligalag ble passert i andre runde da Northampton ble slått overbevisende 2-0. I tredje runde sa det stopp mot Championship-laget Huddersfield, men man ledet 2-1 fire minutter før slutt.
I cupen for ikke-liga-lag, FA Trophy, kom man helt til semifinalen hvor Cambridge vant 3-2 sammenlagt.
MSV Duisburg
MSV Duisburg (fullt navn: Meidericher Spielverein 02 e.V. Duisburg) er en idrettsklubb fra byen Duisburg som ligger i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Klubben er mest kjent for sitt fotballag, men klubben driver også med håndball, landhockey, friidrett, volleyball, judo og turn. Fram til januar 1967 kalte klubben seg Meidericher Spielverein eller forkortet Meidericher SV. Fotballklubbens kallenavn die Zebras (norsk:Sebraene), er å føre tilbake på klubbens drakter, som har sebra-striper i blått og hvitt.
MSV Duisburg spiller hjemmekampene sine på Schauinsland-Reisen-Arena (tidligere MSV-Arena), som ble åpnet i desember 2004. Den kan huse opptil 31 500 tilskuere.
Klubbens opphav og navn
MSV Duisburg var i utgangspunktet ikke fra Duisburg. Klubben ble stiftet 17. september 1902 i byen Meiderich og fikk navnet Meidericher Spielverein von 1902 e.V. Fram til 1966 opptrådte klubben under navnet Meidericher Spielverein. Byen Meiderich ble imidlertid allerede i 1905 innlemmet i den større nabobyen Duisburg, og var fra da av bare en bydel i storkommunen. Da bundesligaen ble startet i 1963 oppsto det en diskusjon, der mange mente at en navneendring var nødvendig for å understreke at byens eneste bundesligaklubb representerte hele byen, og ikke bare bydelen Meiderich. Løsningen var genial og enkel. Man utvidet rett og slett det opprinnelige navnet med bynavnet Duisburg. Fra 7. januar 1967 het klubben Meidericher Spielverein 02 e.V. Duisburg. Kortformen ble nå MSV Duisburg der M står for Meidericher og SV for SpielVerein. MSV Duisburg var et navn som hele byen kunne identifisere seg med.
Historikk
MSV Duisburg er en av de 16 pionerklubbene som var med da den første bundesligasesongen startet i 1963. Meidericher SV som klubben den gang het, avsluttet denne historiske sesongen på andreplass, og dette er klubbens beste plassering i bundesligaen fram til nå. Duisburg har aldri vunnet den tyske cupen, men har vært i finalen fire ganger, siste gang i 2011. Den beste internasjonale prestasjonen kom i 1979, da klubben nådde semifinalen i UEFA-cupen.
Duisburg spilte kontinuerlig i bundesligaen fra starten i 1963 fram til 1982. Etter nedrykket til 2. Bundesliga i 1982 fulgte et videre nedrykk til den tyske amatørligaen i 1986. Men ikke så galt at det ikke er godt for noe, i det første året som amatørklubb vant Duisburg sin til nå eneste tyske tittel. I 1987 ble MSV Duisburg tyske amatørmestere. I 1989 var de tilbake i det profesjonelle ligasystemet, og spilte fram til 2013 vekselvis i de to øverste divisjonene. I 2013 greide klubben ikke å oppfylle de økonomiske kravene til fornyet profflisens og ble derfor tvangsflyttet ned i 3. Liga. I 2015 rykket klubben opp i 2. Bundesliga, men oppholdet i det profesjonelle ligasystemet varte bare en sesong. Fra høsten 2016 spiller klubben i 3. Liga.
3 Juno
3 Juno (symbol: ) er en hovedbelteasteroide. Den er navneopphavet til asteroidefamilien Juno. Den ble oppdaga den 1. september 1804 av Karl Ludwig Harding fra Lilienthal. Den er oppkalt etter den romerske gudinnen Juno.
Kunståret 1287
Kunståret 1287 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1287.
Dødsfall
1287 in art
Bié
Bié er en provins i Angola. Den har et areal på 70 314 km² og 1 338 923 innbyggere ved folketellingen i 2014. Kuito er hovedstaden i provinsen. Dagens UNITA-president Isaias Samakuva er fra landsbyen Kunji.
Janne Stefansson
Janne Stefansson (født 19. mars 1935) er en svensk tidligere langrennsløper.
Blant hans øvrige meritter kan nevnes at han har vunnet Vasaloppet hele sju ganger. Han vant fem år på rad 1962–66 og i 1968 og 1969.
Varden Kunstgress
Varden Kunstgress er en kommunal idrettsbane i Fyllingsdalen i Bergen som benyttes til fotball og amerikansk fotball. Banen var hjemmebanen til Fyllingen Fotball frem til Varden Amfi ble bygget ved siden av i 1992, med unntak av et kort mellomspill på Krohnsminde. I dag benyttes den av aldersbestemte fotballag i FK Fyllingsdalen samt av det amerikanske fotballaget Bergen Storm.
5 Astraea
5 Astraea er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 8. desember 1845 av Karl Ludwig Hencke fra Drezdenko. Den er oppkalt etter den greske mytologiske skikkelsen Astraia – stjernejomfruen.
Nathan Bartholomay
Nathan Bartholomay (født 18. mai 1989) er en amerikansk kunstløper. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 12 i parløp.
Chansonnier
Chansonnier eller chansonnière er det franske ordet for visesanger og visedikter, men kan i overført forstand også bety satiriker. Betegnelsen chansonnier brukes fortrinnsvis på artister som har sterke bånd til eller opptrer og synger ifølge den franske chanson-tradisjonen. Dette er en populær, opprinnelig franskspråklig musikksjanger som kjennetegnes av folkelige sanger, kabaret- og varietéviser med poetiske, fortellende tekster og enkelt musikkarrangement. På norsk kan også betegelsen chansonist brukes om slike chansonkunstnere eller chansonniers.
En kvinnelig chansonnier kan på norsk dessuten betegnes med det franske ordet chanteuse, som er hunkjønnsformen av chanteur, det vil si «sanger».
Avro Lancaster
Avro Lancaster var et britisk firemotors bombefly bygget av Avro. Flyet var i bruk av Royal Air Force og Royal Canadian Air Force og en rekke andre land under andre verdenskrig. Sammen med Handley Page Halifax var det RAFs primære tunge bombefly og også det mest brukte. Det var først og fremst tenkt som et natt-bombefly, men viste seg også å være effektivt til presisjonsbombing på dagtid. Lancaster ble først tatt i bruk i 1942.
Historie og utvikling
Det originale designet var for et tomotors bombefly, drevet av Rolls-Royce Vulture motorer. Resultatet var Avro Manchester, et skuffende fly som ble trukket ned av sine utstabile motorer. Manchester ble trukket tilbake fra aktiv tjeneste i 1942 og bare 200 fly ble produsert.
Siden Vulturemotoren viste seg å være ustabil, ble de skiftet ut til fordel for mer driftsikre motorer av typen Rolls-Royce Merlin. Lancasteren utførte sin første testflyvning 9. januar 1941.
7 377 Lancastere av ble bygget i løpet av krigen. En 1943 Lancaster kostet mellom £45- og 50 000. Lancasterne fløy 156 000 oppdrag og slapp mer enn 618 378 tonn bomber. Flyet er imidlertid mest kjent for sin rolle i de såkalte Dam Buster-raidene i 1943, der viktige tyske demninger ble bombet i stykker av lavtflyvende Lancastere som slapp såkalte «bouncing bombs».
Det var Avro Lancastere fra RAFs 617. og 9. skvadroner basert ved RAF Lossiemouth og RAF Marham som den 12. november 1944 angrep og senket det tyske slagskipet «Tirpitz» i Håkøybotn vest for Tromsø.
En videreutvikling av Lancasteren var Avro Lincoln bombeflyet. Det ble også laget et sivilt rutefly basert på Lancaster, kjent som Lancastrian. I tillegg var Avro Shackleton basert på Lancaster, og dette var i tjeneste i RAF frem til 1992.
Henschel Hs 129
Henschel Hs 129 med kallenavn Panzerknacker (stridsvognknekker), var et pansret og tungt bevæpnet angrepsfly utviklet og produsert av tyske Henschel Flugzeugwerke AG under andre verdenskrig. Flyet ble utviklet etter en spesifikasjon nedsatt av RLM (Reichsluftfarthministerium) i april 1937. Fire flyprodusenter ble spurt om de ville være med i konkurransen, og av de tre konseptene som ble foreslått var det kun to som gikk videre i konkurransen; Henschel Hs 129 og en armert versjon av rekognoseringsflyet Focke-Wulf Fw 189.
Både Fw 189 og Hs 129 var utstyrt med to Argus Ar 410 motorer, som viste seg å produsere alt for lite motorkraft til disse flyene. Hs 129 veide 12% for mye og manglet 8% motorkraft. Resultatet var at flyet var svært vanskelig å fly. Under testing, viste det seg også at flyet fikk problemer i høy hastighet, da rorene nærmest låste seg som et resultat av lufttrykket. Etter hvert bestemte RLM at Hs 129 skulle videreutvikles til fordel for Fw 189. Begge flyene hadde vist seg å være stort sett likeverdige, men Hs 129 var noe mindre og billigere å produsere enn Fw 189.
Produksjon av flyene ble satt igang i 1941 og i desember samme år rullet de første modellene av samlebåndet. Det skulle imidlertid vare til april 1942 før de første flyene ankom sine skvadroner. Produksjonsmodellen var utstyrt med franske Gnome-Rhone 14M motorer som tyskerne hadde kommet over under okkupasjonen av Frankrike.
Hs 129 ble aldri noen suksess blant pilotene. I tillegg til generelt dårlige flyegenskaper hadde flyet en svært trang førerkabin, så trang at det nesten var umulig å bevege seg ved skuldernivå. Et annet problem var sikten fra førerkabin. Vindskjermen, som besto av 75 mm tykt pansret glass, var innrammet av tykt stål som gjorde det vanskelig å se ut.
Nesepartiet var pansret og huset på enkelte modeller også en kanon på hele 75 mm, modifisert fra panservognen Panzer IV.
Hs 129 tilhører en meget lite klasse av fly (de andre er Fairchild-Republic A-10 Thunderbolt II, Northrop YA-9 og Sukhoj Su-25 Frogfoot) som utviklet utelukkende for å bekjempe panservogner.
Nemi
Nemi er en norsk tegneserie skrevet og tegnet av Lise Myhre. Serien startet i Larsons Gale Verden med tittelen Den svarte Siden i 1997, men byttet i 1999 navn til Nemi. Serien ble raskt populær, og debuterte samme år som dagsstripe i Dagbladet. Nemi fikk eget blad i 2002, som ble utgitt månedlig fram til desember 2022. 200 blader ble utgitt.
Serien har nå navn etter hovedfiguren Nemi, som er en jente i tyveårene som har funnet sin plass blant "de rare", og som trives der. Hun har et lidenskapelig forhold til enter, drager og jediriddere. Hun liker å drikke øl, og nyter musikk av det mørkere slaget. Serien Nemi er humorbasert, men tar tidvis opp alvorlige temaer, og har også blitt brukt til å illustrere dikt av forfatterne André Bjerke og Edgar Allan Poe. Figuren Nemi er både sårbar og tøff, romantisk og kynisk. Myhre selv beskriver henne som såpass schizo at hun aldri har savnet å jobbe med andre figurer.
Nemi syndikeres av Bulls Press som dagsstripe til ca. 150 aviser, blader og nettsteder. Serien oversettes til mer enn ti språk, og er utgitt i blader, album og bokserier i en rekke land. I tillegg til Norge utgis Nemi i Russland, Polen, Bulgaria, Italia, Spania, Frankrike, Tyskland, England, USA, Danmark, Finland og Sverige.
I forbindelse med 100-årsjubileet for tegneserier i Norge i 2011, var Nemi en av fire tegneseriefigurer som ble gjengitt på et norsk frimerke.
Bakgrunn
Nemi hadde sin begynnelse som gjesteserie i Larsons Gale Verden, en månedlig tegneserieantologi basert på Gary Larsons The Far Side, utgitt av Bladkompaniet. Nemi het først Den svarte siden, og debuterte i Larsons Gale Verden nr. 7/1997. Serien ble raskt populær, og utvidet til å bli De svarte sidene, før både serie og hovedperson fikk sitt nåværende navn fra og med halloween-utgaven av Larsons Gale Verden høsten 1999. Samme vår (fra 23. mars) hadde Nemi en gjesteopptreden i Dagbladet. Den 25. april i 2000 erstattet "Nemi" stripeserien "Grimmy" i Dagbladet og ble fra da av, på fast basis, trykt som daglig stripe i avisa. Fra januar 2002 ble Nemi-stripene supplert av ukentlige helsider. Lise Myhre har også illustrert dikt av bl.a. André Bjerke, Nicole Blackman, Edgar Allan Poe, Inger Hagerup, Michael Krohn, Lars Saabye Christensen, Tor Jonsson og Jens Bjørneboe.
Eget blad
Serien har hatt gitt navn til et eget tegneserieblad utgitt av Egmont Serieforlaget siden januar 2003 i stort magasinformat. Det første året kom det ut åtte blader, siden har det vært utgitt månedlig. Bladet har hatt en rekke biserier, både striper og lengre fortellinger. Utenlandske serier omfatter Roman Dirges Lenore – The Cute Little Dead Girl, Iskalde grøss, Sinfest, Fabler, Frank Chos, Reservatet, Carol Lay, Alan Moore's Tommorow Stories, Nina Hemmingsson, Bizarro, Love hurts, Sarahs Skriblerier og Hundevakta (Beasts of Burden). Mange norske serieskapere har også laget serier for Nemi, deriblant Ronja Berge, Tomas Drefvelin (Rex Rudi), Astrid Hansen, Lars Lauvik, Geir Moen, David Skaufjord, Ida Syvertsen, Kim Holm, Øyvind Lauvdahl, Håvard Johansen og Ida Neverdahl. Hver utgivelse av bladet har et tema, som gjenspeiles i artikkel, forside og utvalget av serier.
Serien har også eget blad i Sverige, til forskjell fra det norske bladet er det utgitt i tradisjonelt bladformat, og inneholder en litt annerledes mix av biserier. Serien hadde også et kortlivet blad i Danmark, som ble nedlagt etter bare sju nummer.
Bøker
1. Kronologiske samlinger:
2. Minibøker:
Alle norske bøker er innbundne og utgitt av Egmont Serieforlaget. I 2018 skiftet Myhre forlag til Gyldendal.
Albumutgivelser
I tillegg til tegneserieheftene har følgende seriealbum og julehefter med Nemi kommet ut:
De fem første albumene er utgitt hos Bladkompaniet, og Monstre hos Cappelen. Senere utgivelser er utgitt av Egmont Serieforlaget.
Soundtrack
I 2001 ble Nemi den første norske tegneseriefiguren med egen plate. Albumet Nemi – The Soundtrack ble utgitt på Nocturnal Art Productions, og er en samling av goth og annen mørk, hard rock musikk. Albumet inneholder bidrag fra blant annet Mayhem, Fields of the Nephilim, Red Harvest, Zeromancer og Magicka.
Mil Mi-8
Mil Mi-8 (NATO Navn: «Hip C») er et stort transporthelikopter med to turbiner, som også kan fungere som angrepshelikopter. Helikopteret ble introdusert i Sovjetunionen i 1967. Det finnes veldig mange varianter av Mi-8, bl.a. Mi-8T, som i tillegg til å kunne frakte 24 soldater er bestykket med raketter og panservernmissiler. Man har også marine-versjonen Mil Mi-14.
Varianter:
- HIP C (Mi-8, standard transportutgave) - HIP D (Kommandoplassversjon kjennelig på D-formet antenne over halen) - HIP H (Mi-17, Halerotor på venstre side, ofte bevæpnet) - HIP G (Spesiell kommunikasjonsversjon)
Mi-8 er brukt av over 50 land, inkludert India, Kina,Finland, Rwanda og Iran. Den siste varianten kalt Mi-8MT / Mi-17 er en oppgradert versjon med sterkere pansring og som er bedre klargjort for bevæpning. Denne ble introdusert i 1981, og er mindre brukt, av rundt 20 land totalt.
Sture Grahn
Sture Grahn (født 24. mai 1932) er en svensk tidligere langrennsløper som var aktiv på 1950- og 60-tallet. Han representerte Lycksele IF i Lappland.
Uspantansk
Uspantansk er et mayisk språk som snakkes av rundt 3 000 mennesker i kommunene Uspantán og Playa Grande Ixcán i departementet El Quiché i Guatemala.
Uspantansk er ett av tre mayiske språk som har utvikla kontrastiv tone; de to andre er yukatansk og en dialekt av tzotzil. Uspantansk skiller mellom høy og lav tone.
Varden Amfi
Varden Amfi ble tidligere benyttet av både Fyllingen og Løv-Ham, som senere ble slått sammen til FK Fyllingsdalen. Frem til og med 1996, da Fyllingen rykket ned fra 1. divisjon, ble det spilt toppfotball på Varden. Stadionet ble også brukt av Løv-Ham frem til klubben rykket opp til 1. divisjon i 2004, men ble ikke godkjent til bruk i norsk toppfotball. Løv-Ham flyttet da til Krohnsminde kunstgressbane.
Sommeren 2007 offentliggjorde Bergen kommune, i samarbeid med Trond Mohn, en plan for å ruste opp Varden Amfi til toppfotballstandard til 2008. Det ble lagt kunstgress med undervarme, flomlys og garderobe- og publikumsfasiliteter ble i oppgradert for å oppfylle kravene. Forsinkelser gjorde imidlertid at Løv-Ham måtte spilte sine første hjemmekamper i 2008-sesongen i Vestlandshallen. Løv-Ham spilte sin første kamp på den oppgraderte Varden Amfi den 19. juli 2008 mot Sogndal, kampen ble sendt på tv og endte med 1–0 seier for Sogndal. Arbeidene på stadion ble ikke ferdigstilt før sommeren 2009.
Før Varden Amfi ble åpnet benyttet Fyllingen, og delvis også Løv-Ham, seg av Varden Kunstgress som ligger ved siden av Varden Amfi og som i dag benyttes som treningsbane og i lavere divisjoner. Tilskuerrekorden på Varden Amfi er 11 033, satt 23. juni 1992 i forbindelse med møtet mellom Fyllingen og Sportsklubben Brann. Etter utbyggingen og oppgraderingen har Varden Amfi i dag en kapasitet på 3 500.
Sørafrikansk villkatt
Sørafrikansk villkatt (Felis silvestris cafra) er en villkatt som finnes over store deler av Afrika, fra litt nord for Ekvator til Kapp-provinsen i Sør-Afrika. Den er imidlertid fraværende langs kysten av Namibia og i regnskogbeltet ved Ekvator. Eksemplarer i mer nordlige strøk regnes i hovedsak som blandinger mellom denne underarten og afrikansk villkatt (F. s. lybica ).
Sørafrikansk villkatt er ifølge Carlos A. Driscoll med flere en underart av villkatt (Felis silvestris). Moderne forskning med DNA viser også at dens nærmeste slektning er afrikansk villkatt, som den også ligner.
Sørafrikansk villkatt forveksles ofte med afrikansk villkatt. Den ble først beskrevet av Desmarest i 1822. Synonymer til det vitenskapelige navnet er F. s. caffra (A. Smith, 1826), F. s. caligata (Temminck, 1824), F. s. obscura (Anderson og de Winton, 1902), F. s. namaquana (Thomas, 1926), og F. s. rusticana (Thomas, 1928). I tillegg til nevnte synonymer er det også beskrevet en rekke varianter. Eksempler på slike er F. s. griselda og F. s. mellandi (Sentralafrika), F. s. ocreata (østre Sentralafrika), F. s. pyrrhus (vestre Sentralafrika), F. s. ugandae og F. s. brockmani (Østafrika).
Felicia Zhang
Felicia Zhang (født 22. september 1993) er en amerikansk kunstløper. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 12 i parløp.
Pasquale Paoli
Filippo Antonio Pasquale de' Paoli, Pascal Paoli på fransk (født 6. april 1725 i Morosaglia, død 5. februar 1807 i London), var en korsikansk patriot som var øyens leder fra 1755 til 1769. Paoli ble kalt «U Babbu di Patria», landsfaderen. Han anses som den korsikanske nasjonalismens far, og mest kjent for å ha kjempet mot fransk styre over Korsika på 1700-tallet. Da Paoli døde i London i 1807 hadde han totalt vært i eksil i 47 år, fordelt over flere perioder.
Bakgrunn
Paoli vokste opp i Napoli der hans far, Giacinto de Paoli (1702-1769), bodde i eksil. Faren hadde vært minister under den første og eneste kongen av Korsika, Theodor von Neuhoff (1736), og også en av lederne for det korsikanske opprøret mot Genova.
Korsikansk leder
I 1755 vendte han tilbake til Korsika for å lede motstanden mot Genova, og ble assistert av Carlo Maria Buonaparte, Napoléon Bonapartes far. 13. juli 1755 ble Paoli utnevnt til «nasjonens general». Han klarte å befri en stor del av øyen fra Genovas herredømme, og erstattet dette med et styre basert på demokrati og Montesquieus teorier: med maktfordelingsprinsippet og folkesuverenitetsprinsippet. Som «nasjonens general» tok han selv ledelsen, og ble omskrevet i rosende ordelag av blant annet Jean-Jacques Rousseau og Voltaire. Skotten James Boswell publiserte en rapport fra sitt besøk på øyen, der han beskriver den som et naturlig paradis, og skildrer Paoli som en mytisk helt som strider mot tyraniet. Under Paolis styre ble Corte øyens hovedstad, og han grunnla der et universitet.
Under den franske revolusjon ble han bedt om å vende tilbake til Korsika. Etter at han ble mottatt som en helt av de revolusjonære i Paris, slo han seg i 1790 igjen ned på Korsika. Øyen var nå et fransk departement, og Paoli ble den lokale lederen. Blant medarbeiderne var den korsikanske offiseren Napoléon Bonaparte. Paoli mislikte at revolusjonen ble stadig mer radikalisert. I 1793 stod han bak en sabotasjeaksjon som gjorde at et fransk angrep på Sardinia fra Korsika mislyktes. Resultatet av dette var at Nasjonalkonventet i Paris utstedte en arrestordre på ham. Paoli startet igjen et opprør og fordrev, hjulpet av britene, franskmennene fra deres viktigste støttepunkter.
Dette opprøret forårsaket at familien Bonaparte, som hadde vendt seg mot Paoli, måtte flykte fra Korsika, og i 1794 stilte Korsika seg under britisk herredømme. Som det selvstendige Anglo-korsikanske kongedømme fikk det sin egen grunnlov, med Georg III av Storbritannia som konge, og briten Sir Gilbert Elliot som underkonge. Britene satte Paoli til side, og han forlot øyen for godt i 1795. Et år senere ble Korsika definitivt fransk.