cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NKI Nettstudier
Nettstudier
I 2007 ble NKI en del av utdanningsgruppen Anthon B. Nilsen Utdanning AS, som er en av Skandinavias største private leverandører av utdanning og kurs. I 2009 feiret NKI Fjernundervisning 50 års-jubileum og endret skolens navn til NKI Nettstudier. Det nye navnet ble kommunisert ut i all markedsføring. Skolen holder i dag til Oslo i sentrum, nærmere bestemt Nedre Vollgate 8.
Stedbaserte studier
1. januar 2020 ble Treider en del av NKI. Dette innebærer at NKI nå også tilbyr stedbaserte studier.
Studietilbud
NKI tilbyr utdanning og kurs på forskjellige nivåer innen:
Støtte fra Lånekassen og finansiering av nettstudier
Finansiering av studier hos NKI gjøres enten ved å betale alt på én gang, eller få en avdragsordning. Flere av studiene til NKI er godkjent for å søke lån og stipend i Statens lånekasse for utdanning. Alternativer til finansiering er støtte fra arbeidsgiver, NAV, foreninger eller stipender.
NAV tilbyr støtte til utdanning dersom de vurderer dette som nødvendig og hensiktsmessig for at en skal kunne skaffe seg, eller beholde arbeid.
Eierskap
NKI Nettstudier eies av Intendia Group. Intendia Group, eies av Anthon B. Nilsen AS, som igjen eies femti prosent av Reidar og Gunnar Holsts legat og femti prosent av Peder Chr. Løvenskiold og Nicolai H. Løvenskiold. Reidar og Gunnar Holsts legat sitt formål er å tildele midler til veldedige formål. Stiftelsens kapital består av aksjer i Anthon B. Nilsen AS. Fra avkastningen fordeles årlig midler til frivillige organisasjoner og veldedighetsprosjekter som fokuserer på tiltak for barn og ungdom. Stiftelsen har eget styre som forvalter stiftelsens midler. Konsernet består av 7 uavhengige utdanningsinstitusjoner, og hvert år utdanner og utvikler Intendia over 40 000 studenter og kursdeltagere.
Samarbeidspartnere
Virksomheten til NKI Nettstudier er representert gjennom et utvalg av internasjonale samarbeid og samarbeidspartnere flere ulike steder rundt om i verden. Eksempelvis i USA, Australia, Tanzania og Etiopia, i tillegg til et utvalg av land i Europa.
Alle utdanningsinstitusjonene i Intendia Group:
Smykketetra
Smykketetra er en tetra som blir ca. 3,5 cm lang. Den finnes i elva Amazonas øst for Andes i Colombia, Guyana, Peru øst for Andes, Surinam og Venezuela øst for Andes. Smykketetra foretrekker bløtt, surt vann med en temperatur på 23-28 °C. Den sprer eggene blant vegetasjon.
Cab Calloway
Cabell «Cab» Calloway, III (født 25. desember 1907 i Rochester i New York, død 18. november 1994 i Hockessin i Delaware) var en amerikansk jazzvokalist, bandleder og skuespiller. Han ble kalt «the hi-de-ho man» på grunn av kjente scat-teknikk.
Etter en oppvekst i Baltimore, der Colloway lærte av Chick Webb, ble han med i søsteren, den senere jazzbandleder Blanche Calloway på vaudevilleturne med oppsetningen «Plantation Days» til Chicago. Der studerte han juss og lærte scat-sang på Grand Terrace Ballroom av Louis Armstrong (1925), før turnevirksomhet med «The Alabamians» og «The Missourians» brakte ham til Harlem.
Calloway var også stemme på Disney-tegnefilmer, samt skuespiller i filmene Stormy weather (1943), Porgy and Bess (1953), Yeller (1965), Hello Dolly! (1967) og Blues Brothers (1980). Hans svært berømte Minnie the Moocher (1931), St. James Infirmary Blues og The Old Man of the Mountain  var i utgangspunktet laget for Betty Boop-filmer.
Calloway medvirket i filmen The Blues Brothers (1980) og fremførte der sin hitlåt fra 1931 «Minnie the Moocher». Han uttalte at rollen i The Blues Brothers var den beste han hadde hatt.
Fylkesvei 1580
Fylkesvei 1580 går mellom Rolstad og Holter i Nes.
Traséen ble fastlagt 2019, og består av en delstrase av den tidligere fylkesvei 483. Den tidligere delstrekningen mellom Smedstad og Ringshaug fikk eget nummer.
Muskazon
Muskazon er en aminosyre og et av de giftige psykoaktive stoffene i Amanita muscaria (rød fluesopp), Amanita regalis (brun fluesopp) og Amanita pantherina (Panterfluesopp). Sistnevnte art har høyest konsentrasjon av giften.
Inntak kan forårsake synsskader, mental forvirrelse og hukommelsetap.
Sevenoaks
Sevenoaks er en by i vestlige Kent, England. Den er administrasjonssenter for distriktet Sevenoaks. Byen ligger omkring 34 km sørøst for Charing Cross i London, og en betydelig del av befolkningen er derfor pendlere. Elven Darent har sitt utspring ved Riverhead innenfor bygrensen. Byen har gitt navn til distriktet Sevenoaks, hvor byen viktigste by, etterfulgt av Swanley og Edenbridge. I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 29 506 innbyggere.
Navnet kommer fra gammelengelsk Seouenaca, «syv eiketrær», som var navnet på et lite kapell som omkring år 800 sto ved siden av syv eiketrær. Navnet har således ikke blitt forvansket eller endret slik det er tilfelle mange andre steder, men har bare utviklet seg sammen med språket. En moderne myte forteller at byen ble navngitt etter syv eiketrær som sto ved siden av cricketbanen. Dette skjøt særlig fart etter at seks av trærne ble ødelagt under en stor storm i 1987. Men disse trærne ble ikke plantet før i 1902, for å minnes kroningen av Edward VII, og kom således mange århundrer senere enn byens navn. De ødelagte eikene ble erstattet av syv nye, og ettersom det siste overlevde står det nå åtte eiketrær ved banen.
Historie
Sevenoaks er ikke nevnt i Domesday Book, mens landsbyen Otford var med. Dette kan tyde på at stedet i 1086 hadde svært få innbyggere og ingen eiendommer av betydning. I det 13. århundre ble det etablert et marked i Sevenoaks, og i 1456 kjøpte Thomas Bourchier, erkebiskop av Canterbury, en eiendom og bygde et hus der.
To hospitaler ble opprettet av religiøse ordener i middelalderen. Disse ga stell spesielt til eldre mennesker og pilegrimmer på vei til Canterbury.
Øst for byen ligger Knole House, en herregård med en stor rådyrpark som tilhører hertugen av Dorset, Sackville-familien. Den ble gitt til familien av Elisabeth I i 1577. Eiendommen eies nå av National Trust, men familien er fortsatt bosatt der.
Cricketbanen i Sevenoaks er en av de eldste i England. Den ble gitt til byen av John, 3. hertug av Dorset, som da eide Knole House i 1773. Den er også kjent for å være den første banen hvor man spilte cricket med tre staver, slik det spilles i dag.
Den sentrale jernbanestasjonen ble åpnet i 1868. I 1927 var byen åsted for en alvorlig togulykke, da et passasjertog mistet kontrollen. Tretten mennesker ble drept; selv om dødstallet er langt fra det høyeste for slike ulykker, fikk ulykken stor oppmerksomhet fordi den skjedde i selve byen.
Red River Valley (sang)
«Red River Valley» er en folkesang og cowboymusikkstandard med opphav i Canada eller USA. Den har også gått under navn som «Cowboy Love Song», «Bright Sherman Valley», «Bright Laurel Valley», «In the Bright Mohawk Valley» og «Bright Little Valley».
Den er listet som Round Folk Song Index 756 og av Edith Fowke som FO 13.
«Red River Valley» er gjenkjennelig på grunn av sitt refreng (med forskjellige variasjoner). Den fantes før 1900. I USAs sørstater, hvor den ble forbundet med Red River of the South, ble den svært populær i 1920-årene. Den har neppe sitt opphav her, men på den måten gikk den inn i sen oldtime- og tidlig countrymusikk. Den finnes i et veldig antall innspillinger innen sjangre som country, bluegrass, rock og barnesanger.
Om sangen
Edith Fowke kommer med anekdotisk bevis på at sangen var kjent i minst fem kanadiske provinser før 1896. Dette funnet har ført til spekulasjoner om at sangen ble komponert på tiden for Wolseley-ekspedisionen til nordlige Red River Valley i Manitoba i 1870.
Den uttrykker sorg over ei lokal jente eller kvinne (muligens en mestis) idet en soldat/elsker forbereder seg på å vende tilbake til Ontario.
Det tidligst skrevne manuskriptet til teksten med tittelen «Red River Valley» bærer anmerkningene 1879 og 1885 i lokaliseringene Nemha og Harlan i vestlige Iowa, så den daterer seg sannsynligvis i det minste til den perioden.
Sangen finnes på noter med tittelen «In the Bright Mohawk Valley», trykket i New York i 1896, med James J. Kerrigan som opphavsmann. Mohawk Valley ligger i delstaten New York.
Innspillinger
Sangen er innspilt mange ganger. En liste (som ikke nødvendigvis er komplett) omfatter 128 innspillinger. Eksempler:
«Red River Valley» har også blitt spilt inn på plate av Lynn Anderson, The Andrews Sisters, Eddy Arnold, Gene Autry, Boxcar Willie, Moe Bandy, The McGuire Sisters, The Mills Brothers, Michael Martin Murphey, Johnnie Ray, Riders in the Sky, Riders of the Purple Sage, Marty Robbins, Roy Rogers, Pete Seeger, Sons of the Pioneers, Slim Whitman, Roger Whittaker, Cassandra Wilson og Glenn Yarbrough.
Johnny Cash skrev og fremførte en humoristisk sang med tittelen «Please Don't Play Red River Valley» på sitt album Everybody Loves a Nut fra 1965.
Garrison Keillor fremfører ofte sangen på sitt populære radioshow A Prairie Home Companion. Den blir ofte sunget av Sons of the Pioneers. I spillefilmen fra 2006, inspirert av Keillors show, også med tittelen A Prairie Home Companion, blir sangen fremført som et ensemblenummer av filmens skuespillere og The Guys All-Star Shoe band.
Andre sanger basert på samme melodi
En rekke andre sanger er basert på samme melodi, bl.a.:
Filmer med «Red River Valley»
Sangen og melodien har blitt anvendt i tallrike filmer, f.eks.:
Oversettelser
Sangen finnes i bl.a. følgende oversettelser:
Norske versjoner
Erik Diesen, Arne Paasche Aasen og Vidar Lønn-Arnesen har skrevet norske tekster. Diesens norske versjon bærer tittelen «Red River Valley». Paasche Aasens norske versjon heter «Når du reiser fra dalen». Lønn-Arnesens norske versjon heter «Huset der hjemme».
Liste over freda hus på Østre Toten
Liste over freda hus på Østre Toten
Disse husa ble freda i 1923, etter at en representant fra Riksantikvaren to år tidligere hadde vært på befaring i storgardsmiljøet i bygda.
Pen Dinas
Pen Dinas er en høyde sør for Aberystwyth på kysten av Ceredigion i Wales hvor det ble reist en omfattende bygdeborg i jernalderen.
Navnet er mer korrekt «Dinas Maelor», noe som kan bli oversatt til norsk som «Maelors festning» eller «Maelors by». Tradisjonen viser til det som festningen til kjempen Maelor Gawr. Pen Dinas refererer strengt tatt til kun det høyeste punktet, «Pen y Dinas» eller «Toppen av festningen» (hvor et Wellington-monument står i dag). På den sørlige toppen er det også reist en gravhaug fra bronsealderen.
Tidsfaser
Bygdeborgen består egentlig av to adskilte festninger som ble bygget hver for seg i ulike tidsepoker og som senere ble kombinert i en større struktur. Den første festningen som ble bygget var på den nedre nordlige toppen. Den består av en ytre vollgrav og en indre festningsvoll av steinfyll. Opprinnelig hadde den vært omgitt av en palisade av tre. Hovedporten er på vestlige side og dannet av en stein som gir en åpningen i vollgraven og den indre vollen.
Etter at denne første festningen til slutt ble forlatt gikk det flere tiår før arbeidet begynte på et nytt festningsverk på topp som lå høyere opp i sør. Den andre festningen er bedre beskyttet av en brattere skråning på den vestlige siden. I sør og øst er store jordarbeider i terrasser blitt bygget møtt av leirskifer som igjen hadde blitt toppet med et pæleverk i form av en palisade. Inngangen gikk via en åpning i nord og sør. De er begge dannet i form av en smal passasje gjennom jordarbeidet og hadde også broer av tre for å krysse vollene. Den nordlige porten er buet mot venstre, antagelig som et forsvarsmiddel for å sinke angripere.
Festningens siste fase var ombyggingen av den nordlige seksjonen og konstruksjonen av festningsvoller som knyttet de to festningene sammen og således lukket inne hele fjelltoppen. Da romerne kom til området en gang rundt år 70 e.Kr. kan det ha ført til at festningen ble erobret eller at den hadde blitt forlatt før den tid. Det eneste bevis på spor fra den romerske tiden er et forråd av mynt preget av romerne fra tidlig på 300-tallet, muligens gitt til en helligdom ved høyden.
Pen Dinas er en av mange bygdeborger i området: bygdeborgen ved landsbyen Bow Street og festningen Hen Gaer ligger rundt 6,5 km lengre nord, Goginan rundt 10 km i øst og Llanilar rundt 6,5 km i sør. Imidlertid er det mange trekk ved denne festningen som er felles med bygdeborger i øst, i grensetraktene mellom England og Wales (Welsh Marches), og som er forskjellig fra en del andre walisiske bygdeborger. Dette kan bety at Pen Dinas ble bygget av mennesker som flyttet inn i dette området fra øst en gang rundt 300 f.Kr. (Stanford, 1972).
Arkeologiske funn fra Pen Dinas er sparsommelige. Den eneste arkeologiske utgravningen som hittil er gjort er de som ble ledet av professor Daryll Forde i årene mellom 1933 og 1937, hvor det ble funnet fragmenter av en keramisk skål av en type som er datert til rundt 100 f.Kr., og dessuten ble det funnet perlehalsbånd, vekter fra en vevstol, og fragmenter av korrodert jern og bronse.
Noord-Kaap
Noord-Kaap (afrikaans: Noord-Kaap; setswana: Kapa Bokone; xhosa: uMntla-Koloni; engelsk: Northern Cape) er den største provinsen i Sør-Afrika med sine 361 830 km². Den hadde i 2015 et beregnet innbyggertall på 1,185,600. Hovedstaden i Noord-Kaap er Kimberley.
Provinsen ble grunnlagt i 1994 og utgjør den nordligste delen av den gamle Kapp-provinsen.
Noord-Kaap har den største prosentandelen av innbyggere som har afrikaans som morsmål i Sør-Afrika. I tillegg er engelsk, xhosa, og Setswana offisielle språk i provinsen.
Geografi
Noord-Kaap er Sør-Afrikas største provins, og avstandene mellom byer er store. Provinsen har omtrent samme areal som Norge. Provinsen domineres av Karoobassenget og består for det meste av sedimentære bergarter og noen forekomster av doleritt. Den sørlige og sørøstlige delen av provinsen ligger mellom 1200 og 1900 moh i distriktene Roggeveld og Nuweveld. Vestkysten domineres av regionen Namaqualand, kjent for sine vårblomster. Dette området er preget av høyder og fjell og består av granitt og andre metamorfe bergarter. De sentrale delene er generelt flate med noen spredte saltgryter. Kimberlitt punkterer bergartene i Karoo, noe som gir provinsen dens mest verdifulle naturressurs, diamanter. Den nordlige delen består for det meste av Kalahari-ørkenen, karakterisert av parallelle røde sanddyner og akasietrær på tørr savanne.
Blue Eyes (sang)
Blue Eyes er en britisk sang med melodi av Elton John og tekst av Gary Osborne. Den ble utgitt både på singlen The Rocket Record Company XPRES 7 i mars 1982 og på albumet Jump Up! den 9. april 1982. Produsent var Chris Thomas.
Videoen til sporet ble filmet i Australia.
Norsk versjon
Tor Brovold har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Øyne». Four Jets har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Diorslips og struktursveis (Mariann Grammofon MLN 3011) i 1982.
Noord-Kaap
Økonomi
Noord-Kaap er mest kjent for sine diamantgruver rundt Kimberley, men provinsen har også et betydelig landbruksområde rundt elva Oranje. År 2005 sto provinsen for 12 % av Sør-Afrikas vinproduksjon. , og også for det meste av Sør-Afrikas sultanarosiner.
Mannerheimkorset
Mannerheimkorset (finsk: Mannerheim-risti; svensk: Mannerheimkorset) er Finlands høyeste militære utmerkelse. Den ble innført etter vinterkrigens avslutning og oppkalt etter feltmarskalk Carl Gustaf Emil Mannerheim. Medaljen ble gitt til soldater for ekstraordinær tapperhet, bedrifter av ekstraordinær betydning i kamp, eller for særdeles velutførte operasjoner.
Zentraler Sanitätsdienst
Zentraler Sanitätsdienst eller bare Sanitätsdienst er den sentrale sanitetstjenesten i Bundeswehr, det tyske forsvaret. Den utgjør en egen organisasjon ved siden av de tre våpengrenene og logistikkorganisasjonen Streitkräftebasis.
Det arbeider omkring 19 000 soldater og offiserer og 4 500 sivile medarbeidere i saniteten.
Uniform og grader
Sanitetstjenesten har ikke egne uniformer, men bruker de andre våpengrenenes uniform. Tilhørigheten til sanitetstjenesten gjenkjennes gjennom tjenestetegnet, eskulap-staven.
Imidlertid har sanitetsoffiserene egne grader som avviker fra de vanlige troppeoffisersgradene.
Francis David Stephen Scott-Malden
Francis David Stephen Scott-Malden (født 26. desember 1919, død 1. mars 2000) var en britisk offiser og flyger. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig.
Andre verdenskrig
Under andre verdenskrig var han den første operasjonsgruppesjef (Wing Commander Flying) for North Weald Wing (senere kalt 132 (Norwegian) Wing), en jagerving bestående av blant andre de to norske skvadronene 331- og 332 skvadron. Han ble tildelt Krigskorset i 1942, innstilt av norske myndigheter for "med mot og omtanke å ha ledet norske flygeavdelinger under fellesoperasjoner mot fienden, og i høy grad bidradd til de resulter som norske flygere har oppnådd i kamp".
Scott-Malden fikk «vingen» i april 1940. I september 1941 ble han sjef for sin første skvadron, No. 54 Squadron RAF. I mars 1942 overtok han North Weald Wing, der de norske jagerskvadronene inngikk.
Etter verdenskrigen
Scott-Malden var Air Vice-Marshal da han sluttet i Royal Air Force av helsegrunner i 1966. Han begynte da i det britiske transportministeriet, der han jobbet til han ble pensjonist i 1978.
Utmerkelser
Scott-Malden ble høyt dekorert under andre verdenskrig. Han mottok det norske Krigskorset med sverd, de britiske Distinguished Service Order, Distinguished Flying Cross med barre, 1939–1945 Star med barre (Battle of Britain) og Air Crew Europe Star med barre. Han var i tillegg innehaver av Defence Medal, War Medal og Air Efficiency Award. Scott-Malden var også offiser av den nederlandske Oranje-Nassau-ordenen.
Benjamin Raich
Benjamin Raich (født 28. februar 1978 i Arzl im Pitztal) er en østerriksk tidligere alpinist. Han vant 36 verdenscuprenn.
Karriere
Han vant sin første internasjonale mesterskapsmedalje i seniorklassen da han vant slalåm under VM i St. Anton i 2001, det var en sølvmedalje. I OL 2002 tok han bronse i både slalåm og kombinasjonsøvelsen.
Benjamin Raich lyktes over all forventning under VM i alpint 2005 i Bormio i Italia. Han ble verdensmester i kombinasjonen og i slalåm, tok sølv i storslalåm og i lagkonkurransen for nasjonslag, samt bronse i super-G. I 2005/2006 sesongen vant Benjamin Raich verdenscupen sammenlagt. Benjamin Raich har fem andreplasser i verdenscupen sammenlagt.
Raich ble dobbeltvinner under OL 2006 i Torino, da han gikk til topps i både slalåm og storslalåm.
Resultater i verdenscupen i alpint
Raich havnet i løpet av sin karriere 92 ganger på seierspallen i verdenscupen i alpint, herav 36 seire (14 i storslalåm, 14 i slalåm, 5 i superkombinasjon, 2 i kombinasjon og 1 i super-G).
DS «Bergensfjord» (1913)
DS «Bergensfjord» ble overlevert til rederiet Den norske Amerikalinje A/S i september 1913. Skipet var bygd av Cammell Laird i Birkenhead i England. DS «Bergensfjord» var søsterskip til DS «Kristianiafjord».
Jomfruturen gikk fra Bergen 28. september 1913 til New York. Bergensfjord hadde en tonnasje på 10.699, og var utstyrt med wireless og elektrisk lys. Hun kunne medbringe 1.200 passasjerer – 100 på første klasse, 250 på annen, og 850 på tredje.
«Bergensfjord» og rederiets øvrige nye skip var banebrytende ved at de seilte direkte fra Norge til USA, uten anløp på det europeiske kontinent. Dette forkortet vesentlig reisetiden fra Norge til USA, fra opp til fire uker med anløp på kontinentet til kun én uke med Amerikalinjen. Bekvemmelighetene var også vesentlig bedre enn på de skipene som tidligere hadde vært tilgjengelige for emigranter.
Skipet fikk omfattende skader etter at det oppstod en brann i motorrommet like etter avgang fra Kristiania lørdag 26. juli 1924. Brannen startet på fyrdørken og spredte seg til rom 3 hvor lasten bestod av papirruller og tremasseballer. Brannen ble ikke endelig slukket før søndag ettermiddag. Skipet ble reparert og var tilbake i trafikk i 26. september samme år.
DS «Bergensfjord» var troppetransportskip under andre verdenskrig og ble levert tilbake til rederiet i 1946. Hun ble umiddelbart solgt videre til Panama Lines til bruk i emigranttrafikk til Sør-Amerika. Navnet ble endret til DS «Argentina». I 1952 ble skipet solgt videre til Zim Lines. Det ble da omdøpt til DS «Jerusalem» og satt inn i rute mellom Israel og New York. I 1957 ble navnet endret til DS «Aliya». Skipet ble hugget opp i 1959.
Ingvald Undset
Ingvald Martin Undset (født 9. november 1853 i Trondheim, død 3. desember 1893 i Kristiania) var en norsk arkeolog.
Bakgrunn
Ingvald Undset var sønn av fanejunker Hallvard Hallvardsen Undset og Øllegård Kristine Dahl. Han vokste opp i Trondheim, og gikk på latinskolen der. Han tok examen artium som preseterist i 1871, og året etter dro han til Kristiania og begynte å studere arkeologi og klassiske fag under Oluf Rygh og Sophus Bugge. Han rakk aldri å ta noen avsluttende eksamen, men skaffet seg en imponerende spisskompetanse innenfor feltet.
Arkeologi
I 1875 ble han ansatt som assistent ved Universitetets Oldsaksamling, en stilling han hadde til sin død. Da hadde han allerede vært på sin første utenlandsreise. Senere fikk han anledning til å ta flere europareiser, og han fikk etter hvert en egen status som internasjonalisten i norsk arkeologi.
Dette gjenspeiler seg i doktorgraden, Jernalderens begyndelse i Nord-Europa, der han sammenfatter datidens samlede kunnskap på dette feltet. Avhandlingen ble utgitt på tysk i 1881, og den gjorde ham berømt i fagmiljøet i hele Europa, og han ble medlem av flere nasjonale vitenskapelige selskaper. Undset fikk nå statsstøtte til flere studiereiser fram til 1884.
Han bodde da en periode i Roma, der han drev studier i romersk arkeologi, og gikk inn i det skandinaviske miljøet her. Her skal ekteparet Undset ha truffet berømtheter som Henrik Ibsen og Franz Liszt. Etter Roma bodde de en periode i Kalundborg i Danmark før han og familien kom tilbake til Kristiania i 1884.
Deretter var han meget aktiv som foreleser og vitenskapelig forfatter, og han fikk en egen årlig bevilgning av Stortinget i tillegg til sin lønn fra Oldsaksamlingen. Publikasjonslisten hans omfatter hele 154 titler, og omfatter både nordisk og europeisk forhistorie. Hans siste verk ble monografien Fra Akershus til Akropolis, som kan sies å oppsummere hans korte, men intense forskerkarriere.
Undset hadde under Romaoppholdet pådratt seg en alvorlig kronisk sykdom. Hvilken er uklart, malaria og tyfoidfeber har vært foreslått. Resultatet var imidlertid en stadig skrantende helse. Familien måtte stadig flytte nærmere Universitetet for at han skulle orke å holde kontakt med arbeidsplassen. Samtidig fikk de stadig dårligere råd, noe som avspeilte seg i bostandarden. Dette er levende skildret av datteren Sigrid i boken Elleve aar. Her er også hennes gripende skildring av farens død.
Familie
Han var gift med Anne Marie Nicoline Charlotte Gyth og var far til forfatteren Sigrid Undset, samt morfar til arkeologen Charlotte Blindheim.
Mount Wuteve
Mount Wuteve er et fjell i Liberia, med toppunkt 1440 moh. som gjør det til landets høyeste punkt.
Smørterøl
Smørterøl er en fiktiv drikk fra bok- og filmserien Harry Potter, og tydeligvis favorittdrikken til de fleste unge magikere. Harry Potter blir først introdusert for drikken i Harry Potter og Fangen fra Azkaban. Selv om den lett alkoholholdige drikken ikke har noen merkbar effekt på et tretten år gammelt menneske, er den sterk nok til at en husnisse blir pære full hvis den blir konsumert på en regelmessig basis. J.K. Rowling har sagt i et intervju til «Bon Appetit magazine» at den skal «smake litt som fløtekaramell, men ikke fullt så søtt».
Flere fans av serien har kommet fram med oppskrifter på smørterøl.
Dona Torr
Dona Ruth Anne Torr (født 28. april 1883, død 8. januar 1957) var en britisk marxistisk historiker, og en av de fremste innenfor det britiske kommunistpartiets historikergruppe. Foruten hennes oversettelser av mange marxistiske klassikere til engelsk, er hun kanskje best kjent for sin ufullførte biografi over den betydningsfull arbeideraktivisten Tom Mann.
Liv og virke
Hennes far var presten William Torr, sogneprest av Eastham og til sist kannik av Chesterkatedralen. Hun hadde tre søstre og to brødre. Hennes bestefar var John Torr, en rik forretningsmann i Liverpool og medlem av parlamentet for det konservative partiet.
Før det britiske kommunistpartiet ble opprettet arbeidet Torr som bibliotekar i avisen The Daily Herald, ledet av George Lansbury, hvor hun møtte sin framtidige ektefelle Walter Holmes. Som en mindre figur var hun uansett med på å opprette det britiske kommunistpartiet i 1920, deretter arbeidet hun i bakgrunnen, blant annet med utgivelsen av partipublikasjoner. Hun reiste til Moskva som oversetter for den femte kongressen i Den kommunistiske internasjonale hvor forhandlingene i stor grad ble gjort på tysk, hvilket var hennes fremst lingvistiske fag. Hun arbeidet også for Marx-Engels-instituttet hvor hun oversatte til engelsk de sovjetgodkjente tyske språkutgavene av Correspondence of Marx and Engels (London, 1934). Det gjorde hennes navn kjent og respektert innenfor marxistisk sirkler i Storbritannia, og deretter ledet hun forberedelsene av en særskilt faksimileutgave av Karl Marx' Kapitalen. Hennes ektefelle Walter Holmes arbeidet som journalist først for Daily Herald og på 1920-tallet for kommunistpartiet i partiavisen Sunday Worker.
Så tidlig som i 1936 satt Torr det mål å fremme historiske studier av partiet og hun begynte å forberede sin arbeid på sin biografi over Tom Mann, utgitt som foreløpig pamflett i 1936. Grunnet sykdom ble det stort anlagte verket aldri fullført, men et første bind utkom i 1956, ferdigstilt av Christopher Hill og A. L. Morton, som Tom Mann and his Times, vol. 1. Hun var også hovedredaktør på et firebindsverk, History in the making (1948) hvor hun selv skrev første bind, mens de øvrige ble gjort av blant annet Christopher Hill og Eric Hobsbawm. Under krigen skrev hun boken Marxism and War (1943). Allerede i 1954 ble det satt sammen en essaysamling til hennes ære, Democracy and the Labour Movement, redigert av John Saville og andre.
Tippeligaen 1999
Tippeligaen 1999 startet 10. april og sluttet 24. oktober. Det ble spilt 26 runder.
og rykket opp fra 1. divisjon før denne sesongen. Skeid rykket ned igjen ved sesongslutt, det samme gjorde mens  rykket ned etter å ha tapt 2-3 mot  i kvalifiseringskampene.
Jan-Eirik Hanssen
Jan Eirik Hanssen (født 20. januar 1961) er redaktør i Avisa Nordland som utkommer i Bodø.
Han har tidligere vært nyhetsredaktør i Nordlands Framtid (hvor han var nyhetsredaktør), samt arbeidet i Nordlandsposten, Lofotposten og Nordlandsbanken.
Astrid Mangen Ingebrigtsen
Astrid Mangen Ingebrigtsen (født Cederkvist; 23. februar 1994) er en norsk friidrettsutøver, som representerer klubben SK Vidar, tidligere Aurskog-Høland FIL. Mangen Ingebrigtsen er sprinter og konkurrerer på 100 og 200 meter.
Resultater
Som junior vant hun gull i Junior-NM 2010, på 200 meter.
I NM i friidrett innendørs 2011 i februar tok hun sølv på 60 meter, to hundredeler bak Marte Jørgensen. Hun tok også sølv på 200 meter, der Nina Katrine Brandt vant. Hun deltok i Norway Indoor i Florø, og kom der på 2.-plass på 100 meter i seniorklassen, og 4.-plass på 60 meter. I mars deltok hun i UM inne 2011, og vant der både 60 og 200 meter.
Utendørssesongen startet med Romerikslekene 2011, der hun kom på 3.-plass på 100 meter og 4.-plass på 200 meter, i seniorklassen. Cederkvist var da 17 år gammel. Hun vant 100 meter både i Veidekkelekene og Tyrvinglekene. I junior-NM i friidrett 2011 vant hun igjen gull (K19) på 100 og 200 meter. Cederkvist vant sine første NM-medaljer i seniorklassen i NM i friidrett 2011. Her vant hun gull på 200 meter og bronse på 100 meter, og fikk i tillegg stafettgull på 1000 meter stafett, sammen med Folake Sekinat Akinyemi, Tine Teigene Dalen og Line Kloster. Hun vant også gull på 100 og 200 meter i UM 2011.
Den 4. februar deltok hun i Göteborgs Inomhus, og vant der 60 meter i seniorklassen, med 7,53 sekunder. Hun deltok i Nordisk landskamp 2012 innendørs for senior, og kom der på 6.-plass på 60 meter. Hun vant 60 meter i NM i friidrett innendørs 2012, med tiden 7,53. Hun deltok også på 200 meter, og vant sitt innledningsheat, men stilte ikke i finalen fordi hun hadde overbelastning i musklene bak låret (hamstring). Uken etter vant hun 60 meter i UM inne.
I NM i stafetter 2012 vant Vidar SK 4 x 100 meter stafett, der Cederkvist løp igjen sammen med Folake Akinyemi, Tine Teigene Dalen og Line Kloster. Hun ble tatt ut til å delta i Junior-VM i friidrett 2012, som ble arrangert i Barcelona. På 200 meter løp hun på 24,63 i sitt innledningsheat, som var 30. beste tid, og gikk ikke videre til semifinalen. I slutten av juli fikk hun bronse på 100 og 200 meter i U20-klassen i junior-NM i friidrett 2012.
I 2013 kom hun på 2.-plass på 60 meter i NM innendørs, der Folake Sekinat Akinyemi vant.
Hun vant 100 meter i Veidekkelekene, og fikk sølv i Tyrvinglekene, og kom på 4.-plass i Florø Friidrettsfestival. I Världsungdomsspelen 2013 deltok hun i J19-klassen, og kom på 2.-plass både på 100 og 200 meter. Junior-EM i friidrett 2013 ble arrangert i Rieti i Italia. På 100 meter der løp Cederkvist på 10,96 i innledningsheatet, kun et hundredels sekund bak sin personlige rekord, men gikk ikke videre i mesterskapet. Også på 200 meter ble hun slått ut i innledningsheatet, der hun løp på 24,44.
I mai deltok hun i Norwegian Grand Prix, der hun kom på 4.-plass på 100 meter. Hun vant 100 og 200 meter i Romerikslekene, og vant 200 meter i Askerlekene. I Världsungdomsspelen 2014 kom hun på 6.-plass på 100 meter i seniorklassen. I NM i friidrett 2014 endte hun på 7.-plass på 200 meter.
Hun vant både 60 meter og 200 meter i NM i friidrett innendørs 2015. På 60 meter løp hun på 7,53 og på 200 meter løp hun på 24,04 sekunder. I Nordic Indoor Match 2015 for senior kom hun på 6.-plass på 60 meter, og på 200 meter kom hun på 3.-plass med tiden 23,94. Dette var personlig rekord, og første gang hun løp under 24 sekunder. Ved NornaLekene 2015 innendørs vant hun både 60 og 200 meter i seniorklassen.
I U23-EM i friidrett 2015 deltok hun både på 100 og 200 meter. På 100 meter kom hun på 7.-plass i sitt innledningsheat, med 12,23, og gikk ikke til finalen. Også på 200 meter kom hun på 7.-plass i sitt heat, og gikk heller ikke her til finalen. Hun deltok på 100 meter i NM i friidrett 2015, og endte der på 5.-plass i finalen. I Tjalvelekene kom hun på 2.-plass på 100 og 200 meter, og i junior-NM i friidrett 2015 fikk hun også sølv på både 100 og 200 meter, der Ida Bakke Hansen vant begge distansene.
Cederkvist deltok igjen i Nordisk mesterskap i friidrett innendørs 2016 (Nordic Indoor Match 2016 / Nordenkampen), og løp inn til femteplass på 200 meter. Hun deltok også på Norges lag som vant 4 x 200 meter stafett. Norge kom på fjerde og sisteplass i denne landskampen, med 100 poeng. Hun fikk to nye nasjonale medaljer i NM i friidrett innendørs 2016, med sølv på 200 meter og bronse på 60 meter. Der satte hun også ny personlig rekord på 200 meter innendørs, med tiden 23,82 sekunder.
Utendørs deltok hun i Norwegian Grand Prix-stevnet på Hamar, og kom der på 5.-plass på 200 meter. I Diamond League-stevnet på Bislett i juni deltok hun i den nasjonale konkurransen, og kom der på 3.-plass på 200 meter. Hun fikk bronse på 100 meter i NM i friidrett 2016, og kom på 5.-plass på 200 meter.
I junior-NM i friidrett 2016 deltok hun i U23-klassen, og vant både 100 og 200 meter. Hun ble tatt ut til å delta i Nordisk-baltisk U23-mesterskap i friidrett 2016 i Esbo i Finland. Der fikk hun bronse på 100 meter, bak to finske utøvere, og hun kom på 4.-plass på 200 meter. I tillegg fikk Norge bronse på 4 x 100 meter stafett, med Cederkvist på laget. Hun deltok også i Norwegian Grand Prix-stevnet i Kristiansand, der hun fikk sølv på 100 meter og bronse på 200 meter.
Hun deltok i NM i friidrett innendørs 2017, og fikk der sølv på 60 meter og 200 meter, bak Helene Rønningen. I Nordisk mesterskap i friidrett innendørs 2017 (Nordic Indoor Match) fikk hun bronse på 200 meter, og kom på sjuendeplass på 60 meter. I tillegg vant Norge 4 x 300 meter stafett. Hun kom på tredjeplass på 200 meter i den nasjonale konkurransen under Bislett Games, og kom også på tredjeplass i den nasjonale konkurransen i Bauhaus Galan. Hun kom på sjetteplass på 100 meter i NM i friidrett 2017.
I NM i friidrett innendørs 2018 fikk hun tre medaljer; sølv på 60 meter og 200 meter individuelt, og gull på 4 x 200 meter stafett. Hun satte der personlig rekord på 200 meter innendørs med 23,77 sekunder. Hun deltok i Nordisk mesterskap i friidrett innendørs 2018, og kom der på andreplass på 200 meter, og hun kom på fjerdeplass på 60 meter med ny personlig rekord på 7,47 sekunder.
I NM i stafetter 2018 kom Sandnes IL på andreplass på 4 x 100 meter stafett, med Cederkvist på laget. Hun kom på andreplass 100 meter og 200 meter i den nasjonale konkurransen under Bislett Games, med ny personlig rekord på 200 meter (23,56), og kom på andreplass på 200 meter i seniorklassen i Världsungdomsspelen 2018. Hun kom på femteplass på 100 og 200 meter i NM i friidrett 2018.
Ingebrigtsen vant 200 meter i NM i friidrett innendørs 2019, som var hennes andre gullmedalje på denne øvelsen. Hun fikk også sølv på 60 meter, for tredje år på rad.
Kian Egan
Kian John Francis Egan (født 29. april 1980 i Sligo, Irland) er en irsk sanger. Han er ett av medlemmene i det irske boybandet/popbandet Westlife. Kian er nummer fem i en søskenflokk på syv, og er både født og oppvokst i Sligo.
Kian er gift med den tidligere skuespilleren og nåværende artisten Jodi Albert
Kians kusine, Gillian Walsh, er gift med Kians Westlifekollega Shane Filan.
Psykedelisk
Psykedelisk (av gresk ψυχή (psyke), «sinn» og δήλος (delos), «å åpenbare») kan referere til:
Identitet
Identitet (fra middelalderlatin identitas, avledet av latin idem, «det samme») betyr grunnleggende sett «likhet» eller «det samme som». Tidligere ble begrepet bare brukt i filosofi og matematikk, men er i dag også vanlig i psykologi, sosiologi og samfunnsdebatten om politikk og kultur.
I filosofi brukes blant annet betegnelsen «absolutt identitet» når en sammenlikner begreper, størrelser eller gjenstander som er like i alle henseender. De er dermed «identiske». «Relativ identitet» eller likhet vil si at bare visse kvaliteter ved tingene er de samme.
I psykologi og samfunnsvitenskap betegner «identitet» opplevelsen eller oppfatningen av (varige) egenskaper og særlige forhold ved en bestemt person, en organisasjon, et samfunn eller noe annet.
Personlig eller individuell identitet gjelder personlighet og særpreg ved et enkeltindivid. Identitet er da summen av alt som skaper individualitet, definerer selvbildet og danner jeg-bevissthet, «det å være den samme som seg selv», for eksempel seksuell legning, sosial klasse, utdanning, yrke, livssyn og tilknytning til et geografisk område. Kollektiv eller sosial identitet handler om tilhørighet til et fellesskap eller en gruppe. Kjønnsidentitet angir hvilket kjønn en person føler seg som, mens nasjonal og etnisk identitet viser hvilken nasjon eller folkegruppe han eller hun knyttes til.
«Identitet» brukes også om opplysninger som forteller hvem eller hva noen eller noe er, for eksempel en persons navn, stilling og liknende.
I dagligtale
I dagligspråket har begrepet to adskilte betydninger:
Identitet kan også inngå i en rekke ordkombinasjoner, som «identitetskrise», «bedriftsidentitet» og «identitetspolitikk».
I matematikk
Begrepet kommer også til anvendelse på forskjellig vis innen matematikk. At matematiske uttrykk er identiske betyr at de er nøyaktig like.
Tall kan brukes som identifikasjon, for eksempel når en buss har nummer 60, eller et hus har nummer 39. Da er ikke tallordet knyttet til antall eller rekkefølge, og det blir mer som en merkelapp.
Historisk utvikling fra matematikk og filosofi til psykologi
Den psykologiske betydningen av begrepet, «en persons identitet», stammer fra etterkrigstiden. Imidlertid har dagens betydning en lang historie med gradvis glidende betydning fra matematikk og filosofi, til nå å være et psykologisk/kulturelt uttrykk. Ordet kom inn i engelsk på 1500-tallet som et matematisk uttrykk for identisk likhet. Fra 1700-tallet ble identitet begynt brukt av filosofer som Leibniz og Locke innen metafysiske diskusjoner om forholdet mellom ånd og materie. Denne bruken ble videreført innen romantikken av filosofer som Friedrich von Schelling. Dagens betydning av ordet ble skapt av utviklingspsykologen Erik H. Erikson på 1920-tallet. Erikson forsøkte å videreføre Sigmund Freuds teorier om barndommen til ungdomsstadiet, og skapte det nå allment brukte ordet "identitetskrise" for å beskrive unges problemer med å føle tilhørighet. Denne betydningen spredte seg i etterkrigstiden fra psykologien med bl.a. begrepet fremmedgjøring, og til samfunns- og humanvitenskapene, og har blitt tatt opp i dagligspråket siste 30-års tid.
Psykologen George Mead fremstilte identitet som noe som gjør at et individ kan skape en markering mellom «vi» og «de andre». Identitet ble da de kulturuttrykk som var egnet til å skape distinksjonen mellom hvem som tilhører «oss» til forskjell fra «de andre». Språk, forbruksvaner, kollektive minner, klær, religion osv. kunne da fungere som markører for identitet.
Kollektiv og individuell identitet
En individuell identitet er hvordan en person oppfatter seg selv.
Kollektive identiteter er et sosiologisk uttrykk for hvilke grupper en føler seg knyttet til, eller oppfatter at andre personer tilhører.
Konstruktivistisk og essensialistisk oppfattelse av identitet
En essensialistisk oppfattelse av identitet tilsier at det eksisterer et objektivt grunnlag for denne identiteten. I henhold til essensialistisk identitetsoppfatning har identitet som norsk en basis i at det er noe som i virkeligheten er «norskhet» som holder seg over tid. Identitet som kvinne bygger på et det er noen egenskaper som er spesifikt kvinnelig, etc.
En konstruktivistisk tilnærming betyr at en oppfatter kollektive identiteter som noe som har blitt oppfunnet (konstruert). Konstruktivister viser at identiteter skapes for å tjene et (politisk) formål, eller for å finne argumenter for å skape et skille mellom «oss» og «dem». Ifølge et konstruktivistisk identitetssyn konstrueres, dekonstrueres og rekonstrueres de kulturelle mønstrene gjennom våre handlinger. Det har alltid vært utvekslinger mellom folkegrupper, og kultur endrer seg over tid.
Thomas Hylland Eriksen har fremstilt disse to teoriene med eksempler.
For den franske antropologen Claude Lévi-Strauss var identitet noe som ikke hadde konkret eksistens i seg selv, men ble brukt til å forklare en rekke andre kulturelle fenomen. Han skal ha spissformulert dette som «hva som betyr noe er ikke hvem vi er, men hva vi og andre tror at vi er».
Mark Ledford
Mark Ledford (født 1960 i Detroit, død 1. november 2004) var en amerikansk trompetist, vokalist, trommeslager og gitarist. Mest kjent er Ledford for sitt multiinstrumentale bidrag til jazzgruppen Pat Metheny Group mellom 1987 og 1998.
Ledford vokste opp i Detroit og ble uteksaminert fra Berklee College of Music i Boston i Massachusetts i 1982. Han har spilt med flere store musikere, deriblant Bill Evans, Prince og Pat Metheny. Sistnevnte inngikk Ledford et tett samarbeid med i 1986, før han i 1987 ble med Pat Metheny Group på utgivelsene Secret Story og Still Life (Talking).
I 2004 døde Mark Ledford, 44 år gammel av hjertesykdom i Los Angeles.
Cray
Cray kan vise til:
Svadfjellet
Svadfjellet er et fjell helt øst i Gulen kommune i Sogn og Fjordane, nær grensen til Masfjorden i Hordaland. Toppen ligger 878 moh. og er det høyeste punktet i Gulen.
Frank Jørstad
Frank Jørstad (født 21. mai 1970 i Alta i Finnmark) er en norsk skuespiller og teatersjef. Han er mest kjent for sin rolle i den norske filmen Svidd neger og som blånissen Storm fra NRKs julekalender Jul på Månetoppen. I Svidd neger spiller Jørstad rollen som Normann Hætta Bongo Utsi Saus, en same som helst skulle sett at han var en nordmann. Normanns store drøm er å få reise til «Amrika». Der skal han bo i femtietasjers lavvo, drikke Coca-Cola («kokkakkolla»), høre på Elvis og gå til psykologen.
Jørstad er per mars 2022 teatersjef ved Kvääniteatteri, det kvenske teateret i Norge.
Sentral-Hellas
Sentral-Hellas (egentlig Fastlandshellas, gresk Στερεά Ελλάδα – Stereá Elláda) er en av tretten periferier i Hellas. Det er videre delt inn i prefekturene Evvia, Evrytania, Fokis, Fthiotis og Viotia. Periferien utgjør den østlige delen av det sentrale Hellas, nord for Attika og Peloponnes og øst for periferien Vest-Hellas. I nord ligger periferiene Thessalia og Ípiros. Området er et av de mest fjellendte i Hellas.
De største byene og landsbyene i hvert prefektur (etter en folketelling i 2001):
Muad’Dib
Muad'Dib er en term med flere betydninger i Frank Herberts Dune-univers.
Etter at Paul Atreides ble akseptert av Fremen-folket på planeten Arrakis, tok han navnet Muad'Dib fra et mørkt felt på planetens andre måne.
Muad'Dib var navnet på en art ørkenrotter på planeten. Fremen-folket beundrer dyret for dets evne til å overleve i den åpne ørkenen.
Muad'Dib er også et stjernebilde på Arrakis' himmel. Halen peker mot nord.
Muad'Dib Муад'Диб
Café de la Paix
Café de la Paix er en kjent kafé i Paris ved Place de l'Opéra. Kaféen er tegnet av Charles Garnier som også tegnet den nærliggende Opéra Garnier. Caféen kalles også for «Verdens navle» ettersom det der ble samlet mennesker fra hele verden.
Historie
Café de la Paix ble åpnet 30. juni 1862 som en del av hotellet Grand-Hôtel de la Paix som har fått sitt navn etter den nærliggende gaten Rue de la Paix. Nærheten til Opéra Garnier lokket mange kjente gjester som Jules Massenet, Émile Zola og Guy de Maupassant. Kaféen er beskrevet i diktet «The Absinthe Drinker» av den kanadiske dikteren Robert W. Service.
I belle époque ble kafeen besøkt av Sergej Djagilev og den kommende kong Edvard VII av Storbritannia.
Den 22. august 1975 utså den franske regjeringen kaféen til et historisk minnesmerke.
Nicolas Vogondy
Nicolas Vogondy (født 8. august 1977 i Blois) er en fransk, tidligere profesjonell, syklist.
Maybach
Maybach er et tysk luksusbilmerke, opprinnelig lansert av Wilhelm Maybach i 1909, med hans sønn Karl Maybach som direktør. Selskapet var opprinnelig kjent under navnet Luftfahrzeug-Motorenbau GmbH, og produserte motorer for luftskip frem til 1918. Senere skiftet selskapet navn til Maybach-Motorenbau GmbH. I dag er merkenavnet eiet av Daimler AG, som produserer luksusbilene Maybach 57 og 62.
1909-1940
Maybach har sine historiske røtter fra Wilhelm Maybach, som var teknisk direktør hos Daimler-Motoren-Gesellschaft. Opprinnelig utviklet og produserte selskapet diesel- og gassmotorer for Zeppelinere, og senere omnibusser. Selskapet bygget sin første eksperimentelle bil i 1919, og den første produksjonsmodellen ble introdusert på bilutstillingen i Berlin to år senere. Mellom 1921 og 1940 produserte selskapet en rekke luksusmodeller, samtidig som produksjonen av store dieselmotorer for tog- og marinebruk fortsatte.
Maybach bidro til den tyske krigsinnsatsen under andre verdenskrig ved å produsere motorene til stridsvognene Panther og Tiger, som for eksempel Maybach HL230. Etter krigen utførte fabrikken en del reparasjonsarbeider, men bilproduksjonen ble aldri startet opp igjen. Dog fortsatte satsingen på å bygge marine- og industrimotorer, sammen med Mercedes Benz og MAN. Maybach ble gradvis kjøpt opp av Mercedes, og i 1966 ble Maybach-Motorenbau og Mercedes-Benz Motorenbau slått sammen til Maybach Mercedes-Benz Motorenbau, som i juli 1969 sammen med MAN danner MTU Motoren- und Turbinen-Union Friedrichshafen.
1997–
I 1997 presenterte Mercedes-Benz et nytt luksusbilkonsept med navnet Mercedes-Benz Maybach på bilutstillingen i Tokyo. Da modellen senere ble satt i produksjon valgte Mercedes-Benz å skille ut modellen i et eget merke, som fikk navnet Maybach.
Maybach ble derfor gjenfødt som merke tidlig på 2000-tallet, med produksjon av den nye modellen i to ulike størrelser, Maybach 57 og 62. Tallene i navnet tilsvarer modellens lengde i desimeter. I 2005 ble en ny og mer sportslig modell kalt Maybach 57 S lagt til modellprogrammet, utstyrt med en 6,0 l V12 med dobbel turbo og 604 hk.
Klassiske modeller
" (1928 LuftskupetNorge
Shuji Nakamura
Shuji Nakamura (født 22. mai 1954 i Ikata i Ehime i Japan) er professor ved College of Engineering som er en del av University of California i Santa Barbara (UCSB). Nakamura ble uteksaminert fra universitetet i Tokushima i 1977 med en grad i elektronikk, og han oppnådde en mastergrad i det samme faget to år senere, etter at han sluttet seg til Nichia Corporation som er basert i Tokushima. Han forlot Nichia Corporation i 1999 og han tok opp en stilling som professor i elektronikk ved University of California, Santa Barbara i California.
Nakamura ble tildelt nobelprisen i fysikk i 2014 sammen med Isamu Akasaki og Hiroshi Amano «for oppfinnelsen av effektive blå lysdioder som har muliggjort lyssterke og energisparende hvite lysskilder»
Guðmundur Jónsson
Guðmundur Jónsson (født 11. desember 1953 på Island) er en islandsk arkitekt bosatt i Norge.
Jónsson ble utdannet ved AHO, Arkitekthøyskolen i Oslo (1975–1981) og ILAUD (International Laboratory of Architecture and Urban Design) i Italia høsten 1979. Han praktiserte ved Lund & Slatto og Eliassen og Lamertz-Nilssen i Oslo fra 1981 til 1987 og etablerte Gudmundur Jonsson Arkitektkontor samme år. Han tegnet blant annet Norveg Kyst og kultursenter i Rørvik, Hardangervidda Nasjonalparksenter, Norsk Fjordsenter i Geiranger, Søsterskipet i Rørvik og biblioteket i Akureyri på Island.
Han har utført arkitektarbeidene for utstillingen «Henrik Ibsen – tvert imot / Henrik Ibsen – tvert imot», inngangsparti og resepsjon på Ibsenmuseet i Oslo og for den norgeshistoriske utstillingen «Langsomt ble landet vårt eget» på Maihaugen i Lillehammer.