cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spania under Franco
Etter borgerkrigen
Denne situasjonen la også mulighetene åpne for Franco å gjennomføre omfattende politiske reformer; de tidligere jordreformene ble opphevet og eiendommene tilbakeført til sine tidligere eiere. Lønninger ble fastsatt sentralt, og næringslivet underlagt strenge statlige rammebetingelser, med hensyn til råvarer og salget av de ferdige produktene. Videre gikk den anti-kommunistiske staten i gang med å nasjonalisere blant annet jernbanen. Både førerdyrkelsen, nasjonalismen, men også den statlige styring og kontroll over arbeidslivets organer og andre fellesskapsløsninger, gjorde at den spanske staten framsto med sterke fascistiske trekk.
Imagine
Imagine har flere betydninger, blant annet:
Spania under Franco
Andre verdenskrig
Den utmattende virkningen borgerkrigen hadde hatt på Spania, benyttet også Franco som unnskyldning for å formelt stå utenfor andre verdenskrig, til tross for et visst press fra Hitler og Mussolini for en tydeligere spansk deltakelse. Imidlertid fikk den tyske Kriegsmarine tilgang til spanske havner og allierte soldater som ble arrestert i Spania, samt flyktninger fra Frankrike og andre okkuperte land ble returnert til tyskerne.
I tillegg krevde Franco så store gjenytelser for spansk deltakelse, blant annet territorier i Nord-Afrika, at Hitler ikke tok det helt alvorlig. Men Franco sendte sommeren 1941 den militære enheten Den blå divisjon – rundt 18 000 mann – for å bistå under Operasjon Barbarossa og på Østfronten. Tilsammen tjenestegjorde rundt 47 000 spaniere ved Østfronten.
Preus Foto
Preus Foto ble startet som en fotobutikk i Horten i 1956 av Leif Preus. Butikken solgte kamerautstyr, hadde portrettstudio og sort/hvitt fotolaboratorium.
Spania under Franco
Andre verdenskrig
Etter at Hitlers krigslykke snudde gikk imidlertid Spania fra 1943 over fra status som «ikke-stridende» til «nøytral» og gjennomførte en streng nøytralitetspolitikk. 10. oktober samme år ble Den blå divisjon trukket tilbake og oppløst.
Preus Foto
Med støtte fra Horten kommune startet Preus opp fotolaboratorium, som etterhvert utviklet seg til å bli ett av landets største i 1980-årene. Leif Preus startet også opp den internasjonale portrettfotografkjeden Color Art Photo. Preus Foto ble i 2007 kjøpt opp av Telebutikken.
Spania under Franco
Etterkrigstiden
Etter krigen ble Spania internasjonalt isolert og fikk ikke bli med i De forente nasjoner. Den kalde krigen mellom USA og Sovjetunionen gjorde imidlertid at USA la bort prinsippene for å få flere europeiske allierte, og gav Spania økonomisk hjelp i bytte mot amerikanske baser. Utover på femtitallet fikk også flere andre vesteuropeiske land et mer normalisert forhold til Franco og Spania.
Politikk
De elementene som Franco innførte under og umiddelbart etter borgerkrigen ble videreført under hele hans styre. Dette kom fram på en rekke områder.
Politisk sentralisme
Sentralt i dette er blant annet hele den politiske maktstrukturen med ham selv som den ubestridte fører og leder, hvor all makt var samlet. Slik gikk han inn i rollen også etter de tidligere spanske eneveldige monarkene, symbolsk ble dette understreket på en rekke måter, blant annet lot han seg utnevnt til generalkaptein, en grad som tidligere hadde vært forbeholdt kongene.
Nasjonalisme
Videre ble nasjonalismen understreket som et forsvar for fedrelandet, og utenlandsk innflytelse og tankegods ble undertrykket, ikke bare kommunismen, men også eksempelvis frimureriet.
Francoregimet fjernet den regionale autonomien fra den andre republikk, og ønsket å gjøre Spania til en monolittisk nasjonalstat. Dette gikk spesielt ut over Catalonia og Baskerland, hvor Den andre spanske republikks lover for regionalt selvstyre øyeblikkelig ble opphevet. Kastiljansk ble eneste tillatte språk. Det katalanske språket ble forbudt, samtidig som katalansk kultur ble undertrykt. Lignende kampanjer mot baskisk språk og kultur satte fart i baskernes kamp for selvstendighet. Den baskiske terrororganisasjonen ETA ble stiftet i 1959, med et uavhengig Baskerland som mål. Samlet framsto Francos politikk på dette området som sterkt kastiljansk-nasjonalistisk.
=== Arbeids- og næringsliv ===
Spania etter borgerkrigen var et fattig jordbruksland og i flere år økonomisk isolert. Diktaturets modell for økonomisk styring var statlig dirigisme, der staten styrer gjennom dekret. Målet var å være selvforsynt. Det ble etablert et stort, statlig holdingselskap som investerte i vannkraft, skipsbygging osv. Jernbanen ble nasjonalisert (1941), det kom programmer for bygging av veger og demninger og for boligbygging. Staten hadde kontroll over priser og lønninger. Etter 1953-1959 ble Spania på grunn av den kalde krigen likevel etterhvert tilknyttet vesten. I 1959 gir Franco opp isolasjonismen, og en stabiliseringsplan blir vedtatt samme år. Både IMF og OECD er involvert, og USA bidrar økonomisk. Det samme gjør amerikanske banker. Staten gir opp dirigismen og tilpasser seg den neo-liberale vestlige økonomien og en vestlig blandingsøkonomi etter fransk mønster kommer på plass. 1960-årene omtales ofte som et økonomisk mirakel i Spania. I 1950 var 49% sysselsatt i jordbruket, i 1973 hadde jordbruket 10% av arbeidsstokken mens hele 53% arbeidet i servicenæringen Turismen øker i betydning, fra 4 millioner i 1959 til 35 millioner dollar i 1973. Spania fikk i 1970 en svært fordelaktig handelsavtale med EU, og frihandel blir en del av spansk økonomisk politikk.
Statlig styring
En allmektig stat som dominerte alle livets områder var selve hjertet i Francos diktatur. Staten tok ansvar for folkets liv og landets økonomi, til gjengjeld måtte folk og næringsliv tjene nasjonale interesser. Hæren var selve ryggraden i denne staten. Også byråkratiet ble militarisert og mange av lederne i statsapparatet rekruttert fra hæren. Ulike former for sosial uro ble betegnet som opprør mot militæret. For å opprettholde ro og orden var det likevel tilstrekkelig med politi og sivilgarden, - Guardia Civil. Begge styrker var tallrike, og Spania forvandlet seg til Europas politistat.
Desarrollo: Det spanske miraklet
Sekstitallet var en sammenhengende økonomisk oppgangstid for Spania, etter flere liberalistiske økonomiske reformer. På tross av veksten var likevel Spania et fattig land etter europeisk standard, og oljekrisen i 1973 gjorde slutt på oppgangen. Året etter ble Franco alvorlig syk, og Juan Carlos tok over styringen av landet og innledet en demokratiseringsprosess.
Der ute – der inne
Der ute – der inne er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1970. Dette er hans første plate.
Parkeringsklagenemnda
Parkeringsklagenemnda er en norsk klageordning opprettet i medhold av parkeringsforskriften. Nemnda behandler klager over gebyr ilagt av virksomheter som tilbyr parkering mot betaling.
Parkeringsklagenemnda ledes av et styre som består av tre medlemmer: en leder som utpekes av Vegdirektoratet, en representant for næringsinteressene som utpekes av Norpark og en representant for forbrukerinteressene som utpekes av Forbrukerrådet.
Fra 1. januar 2017 ble Parkeringsklagenemnda forskriftsbasert og obligatorisk. Parkeringsvirksomheter har plikt til å bidra til å finansiere Parkeringsklagenemnda.
Saksbehandlingen
Nemndas sekretariat forbereder innkomne saker og utarbeider sakssammendrag og innstilling til vedtak.
Saksbehandlingen er skriftlig og partene har ikke møterett. Dersom den innklagede parkeringsvirksomheten ikke har avgitt tilsvar i saken, kan saken avgjøres på grunnlag av klagerens fremstilling og de opplysninger som ellers er fremkommet i saken.
Nemndas avgjørelser kan innen fire uker bringes inn for tingretten ved stevning. Dersom sak ikke er reist, har nemndas vedtak samme virkning som en rettskraftig dom.
Elvis Rock
Elvis Rock er et samlealbum med Elvis Presley, utgitt i 2006.
Caipirinha
Caipirinha er en brasiliansk cocktail bestående av cachaça, lime, sukker og is.
Ordet «caipirinha» er diminutivform av «caipira», et ord som brukes om folk som bor på landsbygden i Brasil. Ordet kan brukes i både hankjønn- og hunkjønnsform, men i dette tilfellet er det hunkjønnsformen som er i bruk. «Caipirinha» betyr altså «liten landsbyjente».
Raymond & Maria
Raymond & Maria er en svensk popgruppe. Bandet ble startet i 2002, og har siden gitt ut to fullengdere og seks singler. Debutsingelen «Ingen vill veta var du köpt din tröja» fra 2004 toppet svenske salgslister i flere uker. Bandets medlemmer, som konsekvent kun bruker fornavn, er Per (gitar), Staffan (gitar), Johan (bass), Mårten (trommer) og søstrene Maria og Camilla på sang.
Alfred Bismo
I 2004 ble en rekke opptak av Alfred og tvillingbroren Mattias gitt ut på musikkalbumet «Fele». Han deltok også på en rekke Landskappleiker. Som musiker var han sterkt inspirert av tradisjonen etter Fel-Jakup, Rikard Skjeldkvåle og Emil Bruheim. Knut Kjøk (1948-2016) lærte av brødrene Bismo.
Alfred Bismo arbeidet som bussjåfør, var gift med Kari Bismo (1915–2007).
Norge under Vinter-OL 1960
Norge under Vinter-OL 1960. Tjueni sportsutøvere fra Norge, tjuefem menn og fem kvinner, deltok i seks grener under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley i California. De deltok i alpint, skiskyting, langrenn, skihopping, skøyter og kombinert.
Doriva
Karriere på klubbnivå
Før han kom til Middlesbrough, hadde Doriva spilt for São Paulo, Atlético Mineiro, FC Porto, Sampdoria og Celta Vigo. Overgangen fra Atlético Mineiro kostet FC Porto 4 millioner $.
Norge under Vinter-OL 1960
Knut Johannesen, som vant gull på 10 000 meter skøyter, var norsk flaggbærer under åpningsseremonien.
Doriva
I Middlesbrough
Doriva var tatt inn på lån av Middlesbroughs manager Steve McClaren i januar 2003. Etter fem opptredener som innlånt spiller, skrev Doriva under en ettårskontrakt med Middlesbrough. I sin første hele sesong for klubben, spilte Doriva som førstevalg sammen med George Boateng. Dorivas eneste scoring for klubben fant sted i FA-cupens tredje runde, mot Notts County.
Norge under Vinter-OL 1960
På den uoffisielle medaljestatistikken havnet Norge på sjetteplass med tre gull- og tre sølvmedaljer.
30px|Alpint Alpine grener
Menn
Doriva
I Middlesbrough
Doriva fikk i 2005 kontrakten forlenget med ett år. Middlesbrough lot kontrakten løpe ut i 2006.
Blackpool og senere karriere
Etter at kontakten med Middlesbrough var løpt ut, signerte Doriva for Blackpool. Han signerte deretter for América. På grunn av et hjerteproblem som ble påvist, og som hadde rammet både hans far og farfar, la Doriva opp som fotballspiller. Senere undersøkelser viste at diagnostiseroingen hadde vært unøyaktig, og at han kunne ha fortsatt å spille fotball. Doriva gjorde imidlertid ingen comeback av den grunn.
Norge under Vinter-OL 1960
30px|Alpint Alpine grener
Kvinner
Doriva
Landslagskarriere
Doriva var en del av Brasil-troppen i VM i fotball 1998. Han spilte imidlertid kun en kamp i mesterskapet, hvor han kom inn som innbytter mot Marokko som erstatter for César Sampaio.
Doriva spilte totalt 35 landslagskamper for Brasil, og scoret fire mål.
Dynodorcus grandis
Dynodorcus grandis er en stor og kraftig bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor og kraftig (hannen 35-83 millimeter), halvblank, svart hjortebille. Den har en noe mer langstrakt kroppsform enn beslektede arter. Hannens kjever (mandibler) er sterkt forstørrede, krumme, med en kraftig tann på oversiden noe innenfor midten. Hunnen er mye mindre og har ikke forstørrede kjever.
Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved, utviklingen tar gjerne flere år. Hos denne arten legger hunnene egg i nokså harde, døde stammer ved hvitråte. De voksne billene er aktive flygere, hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de forstørrede kjevene.
Utbredelse
Arten er kjent fra det nordøstlige India og Laos.
Systematisk inndeling
I de nyeste inndelingene blir arten vanligvis plassert i slekten Dorcus.
Brødrene Aa
Brødrene Aa er et båtbyggeri i Hyen i Gloppen kommune. Selskapet ble etablert i 1947 av brødrene Bertel og Olav Aa, og er fortsatt konkurransedyktig både nasjonalt og internasjonalt.
Båtbyggeriet bygget i starten båter i mahogni og tradisjonell design. Fra 1973 begynte bedriften å lage båter av fiberforsterket plast sandwich. I perioden 1984 til 1991 leverte Brødrene Aa 17 SES katamaranbåter med luftputekonsept. Deretter fulgte en periode der det ble produsert en rekke beskyttelsesstrukturer for undersjøiske operasjoner for ABB.
Båtbyggeriet har utviklet sine byggeteknikker og bygger nå hurtiggående båter i karbonfiber til bruk både i Norge og for eksport. I denne produktutviklingen ble det en periode laget hele 76 fronter til Flytoget, samt Signatur- og Agendatog. I 2005 fikk bedriften JEC Composite Award for utviklingen av de nye karbonstøpeteknikkene. I perioden 2001 til 2011 har Brødrene Aa levert 27 karbonfartøy.
== Hurtigbåter i karbonfiber fra Brødrene Aa ==
Tone Aanderaa
Tone Aanderaa (født 1957 i Bergen) er en billedkunstner bosatt i Belgia.
Utdannet ved Pratt Institute, New York (Bachelor of Fine Arts 1987, Master of Fine Arts 1989) Bildene hennes er bl.a. brukt som gjennomgangstema på musikkgruppen Secret Gardens hjemmesider.
Separatutstillinger ved bl.a. Hardanger Folkemuseum, Galerie Unique, Galleri Parken, Higgins Hall (Brooklyn). Aanderaa har deltatt på bl.a. Høstutstillingen, Vestlandsutstillingen, Nordisk Teckningstriennal, Galleri LML, Gregg Galleries (New York), Nordic Heritage Museum (Seattle), St. Olaf College (Minnesota). Innkjøpt av bl.a. Art Without Walls (New York), Brooklyn Hospital, Troll A-plattformen, Voss Fylkessjukehus, Eide Omsorgshjem.
Gruppe- og kollektivutstillinger inkluderer bl.a. Høstutstillingen, Vestlandsutstillingen, Nordisk Teckningstriennal, Bergen Kunstforening, m.m.
Utsmykning Eide omsorgshjem i Odda, Fylkessjukehuset på Voss, Brooklyn Hospital, Gateway National Park, New York.
Miguel Molina
Miguel Molina (født 22. juli 1984) er en filippinsk svømmer.
Han representerte Filippinene under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 200 meter fri.
Liste over fylker i Washington
Liste over fylker i Washington. Den amerikanske delstaten Washington består av 39 fylker (counties):
Internett
Internett (ofte kalt «nettet», ble stavet med stor I ifølge Språkrådet inntil 2015, da det ble valgfri med liten eller stor I ) er et verdensomspennende datanettverk og danner grunnlag for en rekke kommunikasjonstjenester. De viktigste er World Wide Web, e-post, chat, filoverføring, IP-telefoni og videomøter.
Internett ble tatt i bruk i akademiske miljøer tidlig i 1980-årene, men etter at World Wide Web ble alment tilgjengelig omkring 1995 fikk nettet en eksplosiv økning i trafikk og utbredelse. Siden 1995 har internett blitt et viktig medium for informasjonsspredning, mellommenneskelig kommunikasjon, handel og forvaltning, og stadig flere anvendelser kommer til.
Internett har hatt en enorm økning i antall brukere siden World Wide Web ble lansert i 1991. I 1995 lå antallet brukere på ca. 30 millioner på verdensbasis. I 2000 hadde dette økt til 250 millioner og innen utgangen av 2010 hadde antallet nettbrukere økt til 2,08 milliarder (57 % av dem i utviklingsland). Det landet som lenge hadde størst antall brukere var USA. Sommeren 2008 ble de imidlertid forbigått av Kina som ble registrert med 253 millioner brukere (mot USAs 223 millioner brukere). USA hadde imidlertid en større andel av befolkningen på nett enn Kina (71 % i USA mot 19 % i Kina).
Universalverktøy uten grenser
Internett er et verdensomspennende datanettverk basert på en standard kommunikasjonsprotokoll (TCP/IP). Denne gjør det mulig for datamaskiner å kommunisere på tvers av ulike fysiske nett som kobberkabler, fiber, radiolink og satellitt. Uten en felles protokoll hadde det ikke vært mulig å utvikle universelle tjenester.
De mest utbredte anvendelser av nettet er Web – for innhenting og visning av informasjon i mange former, og e-post – for sending av meldinger.
Internett har ingen enkelt eier. Internett er en sammenkobling av en rekke nett som bygges og drives av teleselskaper og spesialiserte Internettleverandører. Internett-brukere betaler en internettleverandør (Internet Service Provider) for tilgang til nettet gjennom mobilabonnementet eller en fysisk kabel.
Den tekniske utvikling av Internettets tekniske fundament foregikk i perioden 1968 – 1980 i regi av av det amerikanske Advanced Research Projects Agency (ARPA). Arbeidet skjedde i et samarbeide mellom et titalls forskningsmiljøer i USA, samt forskerer i England og Norge.
I perioden 1980–1991 koblet stadig flere universiteter og forskningsinstitutter seg på nettet. Fra 1991 var anvendelser ikke lenger begrenset til akademiske formål. Deretter økte trafikken eksplosivt, og nettet fikk stadig flere anvendelser.
Måten internett ble utviklet på er annerledes enn andre produkter innen telekommunikasjon og datateknikk. Etablerte aktører innen teleindustri og datateknologi var skeptiske til internett frem til omkring 1995. Siden da har Internett hatt betydelig påvirkning både på teleindustrien, dataindustrien og menneskers måte å kommunisere på. Ved å gjøre formidling av informasjon lettere, raskere og mindre avhengig av geografiske begrensninger har internett påvirket næringsliv og mellommenneskelige forhold alle deler av verden.
Teknikk og tjenester i Internett
Teknisk er Internett et samkjøringsnett av datamaskiner kalt vertsmaskiner. Disse utveksler informasjon på digital form via et overføringsnett. Dette består av overføringskanaler av ulike slag knyttet sammen via spesialiserte datamaskiner kalt rutere. Forskjellige vertsmaskiner med ulike formål kan utveksle informasjon av alle typer som kan kodes digitalt. Vertsmaskinene kan lagre, bearbeide og presentere informasjon.
Mange vertsmaskiner er personlige datamaskiner (eng: personal computers – PC) også kalt arbeidsstasjoner. De brukes av enkeltpersoner for å hente informasjon og presentere den i egnet form. Videre brukes de ved utarbeidelse av tekst og andre typer informasjon som skal overføres og lagres.
Andre vertsmaskiner brukes til felles formål og kalles tjenermaskiner (eng: servers). Disse kan være spesialisert for enkeltformål, eksempelvis store for arkivering eller tunge beregninger, eller små for fjernstyring eller fjernmåling.
Sammenkobling av datamaskiner er karakterisert ved overføringskapasitet, hvor meget informasjon som kan overføres pr tidsenhet. Overføringstiden for en melding av en gitt størrelse – antall bit – fra en vertsmaskin til en annen begrenses av flere faktorer, hovedsakelig overføringsnettets kapasitet, vertsmaskinenes kapasitet og trafikkbelastning i øyeblikket. Overføringens kapasitet angis som båndbredde – bit pr sekund.
Overføring av informasjon
Internett bygger på telekommunikasjon og datateknikk slik de var i bruk og utvikling siste halvdel av 1900-årene samt videreutvikling av teknikker for samvirke mellom «åpne systemer». Dvs. prosesser for informasjonsbehandling i samhandling mellom datamaskiner. Transporten av informasjon skjer gjennom kanaler av mange typer. Spesielt nevnes faste linjer med forskjellig kapasitet, radioforbindelser av ulike slag, satellitter og lokale kabelnett. Betegnelsen Internett betyr opprinnelig «nett av ulike nett» (interconnected networks).
Digital informasjon
All informasjon som overføres må være på digital form, dvs. den er representert ved serier av binære siffer. Et slikt siffer kalles et bit (av binary digit) og kan ha verdi 0 eller 1. All informasjon, for eksempel tekst, lyd, bilder kan representeres slik, dvs. i form av serier – strenger – av nuller og enere – 01... –. Gjennom kanalen sendes en slik streng eksempelvis som et tilsvarende mønster av – strøm-ikke-strøm... –, – tone-ikke-tone... – eller lignende. Slik digital informasjonstransport viser seg å ha mange fordeler fremfor alternativet, som kalles analog, som når strømmen i ledningen varierer i styrke analogt med fasongen på lydbølger i tradisjonell telefoni.
Overføringsnettet
Overføringsnettet som transporterer informasjon i Internett består av ulike kanaler knyttet sammen av rutere til et maskenett. En ruter (eng: router) er en datamaskin som er programmert til å formidle overføringen via ulike kanaler. Transporten skjer ved såkalt pakkesvitsjing. En melding, som skal overføres, kodet som en streng av bit stykkes opp i pakker. En pakke består av et stykke av strengen for eksempel 4048 bit, pluss en «innpakning» av noen tilleggsbit med adresser og kontrollkoder. Ruterne benytter denne innpakningen til å avgjøre hvordan pakken skal sendes videre i maskenettet.
Transportkanalene mellom ruterne kan være av ulike typer – linjer i telenettet, radiokanaler, satellittkanaler, lokale kabler, osv. Felles for dem er at de kan overføre digitale signaler, dvs. strenger av bit – enere og nuller – med en båndbredde angitt som antall bit pr sekund.
Overføring medfører mulighet for feil som følge av støy, svake forbindelser, etc. Vertsmaskinene er utstyrt med feilrettingsprogrammer som oppdager og retter feil.
En vertsmaskin kobles til en ruter og samhandler med ruteren og med andre vertsmaskiner via nettet i henhold til standardiserte prosedyrer kalt protokoller. De mest kjente er Transmission Control Protocol (TCP) og Internet Protocol (IP). Disse prosedyrene sørger for at pakkestrømmene kommer frem til riktige destinasjoner og at overførte informasjonsstrenger gjenoppstår korrekt.
Web
Web (eng: World Wide Web), er for mange blitt synonymt med Internett, men er allikevel en av mange tjenester. Den kan behandle mange typer informasjon og den kan både presentere informasjonen for bruker og medvirke til at brukeren kan levere informasjon, eksempelvis ved å besvare spørsmål, og – ikke minst – ved å hente frem annen informasjon ved hjelp av hypertekst.
En PC tilkoblet Internett gir brukeren tilgang til informasjon lagret i tjenermaskiner i nettet. Tallrike nettleserprogrammer og informasjonslagre utgjør Web. Samlet er Web den tjeneste som særlig har forårsaket kraftig vekst og har fått størst oppmerksomhet. Tjenesten ble opprinnelig utviklet av Tim Berners-Lee ved fysikkinstituttet CERN i Sveits for bruk til intern informasjonstjeneste der. Fra 1992 ble den gjort tilgjengelig i Internett. Den ble raskt populær, og kan tilskrives en stor del av æren for at Internett deretter fikk en eventyrlig rask utbredelse.
Informasjon presenteres i form av dokumenter kalt nettsider. En slik side kan bestå av tekst og andre former for informasjon. Den kan lokaliseres, hentes inn og presenteres av en datamaskin med et nettleserprogram (eng: browser ) i brukerens PC. Det er et program som hjelper brukeren med å finne frem til og få presentert informasjon. Siden kan være lagret i en datamaskin hvor som helst i nettet, og lokaliseres ved en adresse kalt URL (Uniform Resource Locator). Nettleseren betjenes ved hjelp av en mus. Det er en innretning som brukeren holder i hånden for å "peke og klikke" på detaljer vist på dataskjermen.
Hypertekst
Hypertekst er tekst, lagret i en datamaskin, hvor enkelte lenker – elementer i teksten spesielt markert med farge og/eller understrekning – skjuler en peker til en annen tekst. Den andre teksten kan være i samme eller et annet dokument i samme eller en annen vertsmaskin tilgjengelig i nettet. Ved å peke og klikke på lenken får brukeren nettleseren til å hente inn og presentere den andre teksten. Hypertekst er en viktig bestanddel av Web.
Søk
Søk etter informasjon i Web kan utføres via nettleseren. Ved å sende nøkkelord til en søkemotor mottar man en liste av henvisninger til websider hvor nøkkelordet forekommer. Søkemotoren er et program gjerne i en spesialisert vertsmaskin. Den arbeider kontinuerlig med å innhente informasjon som er tilgjengelig i Web og ordner den slik at søk kan gjøres meget raskt og gir resultat av søket omgående. Eksempler på søkemotorer er Google, Bing og Kvasir.
Elektronisk post
Typisk er innholdet tekst, men det kan også være bilder og lyd. Teksten kan varieres noe med farger, skrifttyper etc. Vedlegg kan være av mange typer, eksempelvis avansert oppsatt tekst, bilder, lyd og meget annet. Eksempler på e-postleserprogrammer er Outlook Express, Mozilla Thunderbird og Eudora.
En e-postadressat er identifisert ved sin e-postadresse. Den består av navn@adresse. Navn og adresse består hver av en eller flere deler atskilt med punktum, eksempelvis fornavn.etternavn@tjenesteyternavn.landskode. Standarden tillater stor frihet i hva som kan brukes som navn, og det er i alminnelighet ikke mulig å gjette seg til en persons e-postnavn og -adresse. Adressen består av domener med underdomener. Eksempelvis betyr adressen online.no «underdomenet online i landsdomenet no (Norge)». Til forskjell fra tradisjonell post er «domene» ikke et geografisk begrep, men kan være knyttet til firma, forening, type anvendelse eller annet.
Tegnet @ uttales at («på») på engelsk, og på norsk kalles tegnet ofte krøllalfa eller alfakrøll.
Kjela kraftverk
Kjela kraftverk er et vannkraftverk i Skiensvassdraget i Vinje kommune i Vestfold og Telemark fylke. Kraftverket ble satt i drift i 1979.
Internett
Elektronisk post
Tjenesteytere har tjenermaskiner som håndterer utgående og innkommende meldinger. Innkommende meldinger lagres hos tjenesteyteren inntil adressatens PC er aktiv og brukeren ber sin e-postleser om å hente dem.
Kjela kraftverk
Kraftverket har 60 MW installert effekt på en francisturbin og midlere årsproduksjon på 218 GWh.
Internett
Flere tjenester
I Internett eksisterer en rekke andre tjenester og anvendelser, og nye utvikles stadig. Ulike former for diskusjonsgrupper og spill benytter Internett med varierende forhold til tid og sted. En utbredt anvendelse for dialog er chat. Telefoni via Internet er i rask vekst. Et populært telefoniprogram er Skype. Nettmøter kan benytte kombinasjoner av levende bilder og lyd samt andre samhandlingsverktøy.
Kjela kraftverk
Førsvatn brukes som inntak og reguleringsmasgasin. Vannet kan reguleres mellom 891 og 829 moh. Førsvatnet er oppdemmet. Til magasinet overføres det vann fra elven Grunnevassåi.
Internett
Flere tjenester
Handel med varer og tjenester benytter gjerne Web med videreutviklede funksjoner for reklame, katalogfunksjoner, bestilling og betaling.
Kjela kraftverk
Kraftverket har også følgende magasiner som alle overfører vann til Førsvatn
Internett
Flere tjenester
Bibliotektjenester benytter Internett for tradisjonelle handlinger, som nå er basert på datateknikk. I økende grad gjøres fullstendige tekster tilgjengelig via Internett.
Kjela kraftverk
Kraftverket er en del av Tokke/Vinje utbyggingen.
Kraftverket er eid av Statkraft.
Internett
Vei gjennom nettet
Brukere trenger adresser for e-post og Web. Nettet finner veien automatisk. Brukerne trenger derfor ikke å vite følgende: Et antall navnetjenermaskiner i nettet har informasjon om adresser og veier – ruter – i nettet. Andre tjenermaskiner, for e-post og Web, benytter seg av navnetjenere for å kunne sende informasjon på riktig vei gjennom nettet frem til adressaten. Nettet er maskeformet, dvs. der er alternative ruter fra et sted til et annet. Navnetjenerne forutsettes til enhver tid å ha informasjon om nettets topografi. De oppdaterer sin informasjon om ruter og aktuell trafikkbelastning. Og de gjør den tilgjengelig i form av foreslått rute eller deler av ruten frem.
Tele- og datasamvirke
Internetteknikken er et samvirke mellom telekommunikasjon og datateknikk. Informasjon kan behandles ved samhandling mellom datamaskiner uavhengig av avstand. Telenettets ulike muligheter og begrensninger utnyttes nå ved at datamaskiner som del av nettet søker optimal utnyttelse av transportkanaler og kan garantere ønskelig ytelse og kvalitet så vidt mulig. Helt siden Internett ble alminnelig kjent, i midten av 1990-årene, har dette betydd et viktig nytt element i teleteknisk og datateknisk utvikling.
Den underliggende teknikk i Internett er fleksibel og kan forventes å bli benyttet til nye anvendelser. Fleksibiliteten gjelder også muligheten for optimalisert bruk av ulike transportkanaler. Trafikktyper kan ha varierende krav til overføringstid og eventuelt tillatte feil. Dette gir blant annet muligheter for å gjøre god bruk av transportkanaler som har stor «feilsannsynlighet», for eksempel støybelastede radiokanaler.
Følgende eksempel kan illustrere det: selv om en transportkanal har stor feilsannsynlighet, kan overføringsmekanismen sørge for automatisk å sende datapakke r om igjen til meldingen er feilfritt overført. Noen trafikktyper kan være bedre tjent med å overføre snarest og tillate en viss mengde feil. Ved betaling må beløpet være riktig, men dataforsendelsen tåler forsinkelser på noen sekunder. Lyd tåler lite forsinkelse, men kanskje litt støy.
Virus og spionprogrammer
Det er mulig å lage dataprogrammer som kan reprodusere seg selv og kan sende sine avleggere til andre vertsmaskiner hvor de lager nye avleggere, som igjen kan lage nye avleggere, i en ubegrenset rekke. Forskjellige slike programmer forekommer. De kalles virus og kan være skadelige, lammende eller ødeleggende for maskiner som blir infisert. Utvikling av slike programmer krever betydelig teknisk innsikt og ferdighet, og kan anta et preg av sportsutøvelse eller kappestrid blant de involverte. Slike programmer kan føre til vidtrekkende skader.
Spionprogrammer (eng: spyware) er programmer som opptrer som ubudne gjester i datamaskiner. De kan eksempelvis rapportere til oppdragsgivere om en PC-brukers aktiviteter. Slik «spionasje» kan ha flere formål. Blant de mindre anstøtelige er kanskje de som samler statistikk om brukerens vaner og preferanser slik at maskinen etter hvert tilpasser seg brukerens ønsker. Slik statistikk brukes blant annet for markedstilpasning av tilbud til kundegrupper.
Antivirus- og antispionprogrammer er tilgjengelig og anbefales installert i PC-er. De arbeider automatisk i bakgrunnen for å forhindre skader. Leverandørene av slike programmer overvåker nettet for å oppdage nye typer skadeprogrammer og tilbyr automatisk oppdatering av sine «anti-programmer».
Spesialiserte nett
Mange ideer ble diskutert og prøvet opp gjennom 1960-årene om muligheter ved å samkjøre datamaskiner i nett hvor maskinene kunne utveksle informasjon. Flere former for slik samkjøring var tidlig i bruk også internasjonalt. Spesielt viktig var samkjøringsnett for reservasjon av seter for flyreiser, samt driftstekniske behov for flyselskaper. Felles for tidlige datanett var at de forutsatte likeartet datamaskintype, operativsystem (programmet for utnyttelse av maskinens egne ressurser) og driftsform. Firmaet IBM og andre ledende fabrikanter av datautstyr hadde tidlig geografisk utstrakte nett av mange av sine maskiner.
Fra midten av 1960-årene kom tidsdeling av datamaskiner i bruk. Det er operativsystemer som tillater flere brukere samtidig å kommunisere direkte med en datamaskin for programutvikling og informasjonsbehandling. Spesielle elektriske skrivemaskiner, fjernskrivere (eng: teletype terminals) og senere skjermterminaler ble brukt til det via telenettet. Datatjenester ble tilbudt i kommersielle datanett. Utviklingen av internett-teknikken ble imidlertid ikke gjort av de daværende ledende data- eller teleselskaper.
Frem til omkring 1980 pågikk diverse uavhengige utviklingsprosjekter og standardiseringsarbeider om datanett både ved universiteter, datafirmaer og teleoperatører. Kontakten mellom disse og internettutviklingen var liten.
Internett-teknikken ble utviklet i 1970-årene av en gruppe akademiske miljøer i samarbeide. Teknikken tillater effektiv samkjøring av datamaskiner som kan være helt forskjellige. Den bygger på åpent tilgjengelige standardiserte metoder som er uavhengig av anvendelser og maskintyper. Dette er en viktig forutsetning for nettets bemerkelsesverdige fremgang og vekst.
Grunnleggende ideer
Visjonære forskere hadde fremkastet viktige ideer i de første decennier etter annen verdenskrig.
Mange nye og spennende visjoner og konkrete ideer til anvendelser ble utviklet av Douglas Engelbart (1925–2013), som var en høyt prisbelønnet forsker. Han gjorde en berømt demonstrasjon ved Stanford University i 1968 av egne og andre ideer. Han kalte sitt prosjekt «Økning av menneskets tankekraft med datamaskiner» (Computer augmentation of the human intellect ). Demonstrasjonen gjaldt en rekke muligheter som da virket uoppnåelige. De viktigste mulighetene er etter hvert blitt selvfølgeligheter i Internett.
Robert E. Kahn og Vinton G. Cerf presenterte ideer til generalisert samkjøring av datamaskiner i en artikkel offentliggjort i 1974. De var grunnlaget for utviklingen av internett-teknikken. Kahn og Cerf har mottatt mange priser og utmerkelser for sin innsats.
Organisering og gjennomføring
En inspirerende og løst, men faglig sterkt ledet samarbeidsprosess mellom forskere i en håndfull tekniske miljøer sto for utviklingen i en periode fra ca. 1968 til ca. 1980. Utviklingen av nett-teknikken gjorde bruk av bl.a. teoretiske analyser, simuleringer og virkelig trafikk – både kunstig generert og «naturlig trafikk» mellom mange universiteter som samarbeidet om anvendelser. Nett-utviklingen ble ledet og gjennomført av sivile institusjoner og forskere i en åpen og kreativ teknisk utforskende sammenheng med sikte på videst mulig brukbarhet. Arbeidet hadde karakter av langsiktig grunnleggende teknisk forskning uten restriksjoner av kommersiell eller militær art. Det var en virkeliggjørelse av ideer fremkastet og diskutert i flere miljøer i perioden 1960 – 1980. Prosjektet kan oppfattes som et godt eksempel på fri teknisk forskning i et beundringsverdig samarbeide.
Fra 1968 hadde spesielt grupper ved forskningsmiljøene Stanford University (SU), Stanford Research International (SRI), University of California, Los Angeles (UCLA), og firmaet Bolt Beranek and Newman – BBN viktige roller.
I 1969 ble et samkjøringsnett mellom fire miljøer i California og Utah bygget. Nettet ble kalt Arpanet. Det vokste raskt og fikk en viktig rolle frem til 1982. Den sivile enheten Advanced Research Projects Agency (ARPA) (senere omdøpt til Defense Advanced Research Projects Agency ( DARPA)) er administrativt underlagt USAs forsvardepartement. En rekke fremstående forskere deltok i de samarbeidende miljøene. Fra 1973 ble samarbeidet utvidet til et titalls forskermiljøer, hvorav ett i England og ett i Norge. De dannet sammen en faglig samarbeidsgruppe som i noen sammenhenger omtalte seg som Packet Switching Project Working Group (PSPWG). Et litt varierende antall forskere – mellom 20 og 40 personer – hadde frem til ca. 1980 et nært faglig samarbeid i den gruppen. Samarbeidet omfattet forslag, felles eksperimenter, analyser og forsøk. En grundig «prøve- og feile-prosess» pågikk. De forskjellige miljøene, geografisk spredt, kommuniserte daglig via elektronisk post og møttes på omgang tre-fire ganger i året. Forslag og resultater ble diskutert og dokumentert. Dokumenter ble samlet i et felles, åpent tilgjengelig Network Information Center (NIC) ved SRI. De hadde form av notater kalt Request for Comments – RFC. Etter hvert fikk de samlede resultatene form av praktiske, tekniske standarder. De fleste RFC-dokumentene og en stor mengde andre dokumenter er tilgjengelig via Internett, og kan gi kunnskap om Internettets historie. Utviklingsarbeidet har fortsatt og fortsetter. En god kilde til informasjon er Internet Society (ISOC). En rekke tekniske spørsmål bearbeides av Internet Engineering Task Force (IETF).
Arpanet og Internettutvikling
Utviklingen av datanett-teknikk skjøt for alvor fart i 1968 da ARPA besluttet å sponse et «ressursdelende nett» kalt Arpanet. Det viktigste nye var at vidt forskjellige datamaskiner – vertsmaskiner (eng: hosts) med forskjellig formål og driftsform kunne samkjøres. Hovedmålsetningen ble omtalt som ressursdeling, noe som kan oppfattes i vid forstand. Viktige visjoner og ideer lå til grunn for de tekniske prinsippene. En forskergruppe ved Stanford University og en annen ved Stanford Research International utformet grunnleggende ideer. Selve den praktiske implementering ble utført på kontrakt av firmaet Bolt Beranek and Newman (BBN), med hovedkvarter i Massachusetts i USA, i nært samarbeid med forskergruppene.
Særlig viktig for utviklingen var at nettets virkemåte – nett-datamaskinene IMP og TIP – kunne omprogrammeres, og trafikken observeres i detalj fra et nettverkskontrollsenter (Network Control Center – NCC). Det gjorde at nye ideer kunne utprøves og evalueres effektivt og hurtig trass i den store geografiske utstrekning. NCC ble bygget og betjent av BBN.
Arbeidet med Arpanet var et prosjekt underlagt ARPAs «kontor for informasjonsbehandlende teknikker». Lawrence (Larry) Roberts (1937–2018) var leder av dette kontoret til 1973. Utviklingen ble fra 1972 til 1985 ledet av Robert E. Kahn (1938–). Nettet ble etablert i 1969, og fungerte som et effektivt og inspirerende laboratorium under den videre utvikling.
Et annet viktig forhold var den store og økende interesse fra sterke fagmiljøer, både i tekniske og andre fag. Mange ulike akademiske miljøer i USA ble tilknyttet og etablerte samarbeide og samkjøring over nettet. Dette bidro både med inspirasjon, ideer og korrektiver til den tekniske utvikling av selve nett-teknikken. Arpanet fungerte derfor som et laboratorium, samtidig med at nettet var i praktisk bruk og etter hvert ble forandret teknisk under utviklingen.
En allsidig og imponerende utstilling av muligheter med ressursdeling via Arpanet ble arrangert i Washington D.C. i oktober 1972. ARPA inviterte i 1972 til internasjonal deltagelse i utvikling av ressursdelende nett.
De videreutviklede teknikkene som ligger til grunn for Internett ble prøvet ut ved flere tilkoblede nett av ulike typer. Det gjaldt lokale radionett, lokale kabelnett og interkontinentale satellittnett. Utviklingen tok grundig hensyn til mange ulike trafikktyper og trafikksituasjoner. Etter hvert ble Internett-metodene tatt i praktisk bruk i nettet. I 1983 hadde Arpanet fullført sin rolle, var erstattet av Internett og ble nedlagt som laboratorium.
Norsk deltagelse i utviklingen
Utviklingen av selve Internett-teknikken ble ledet av Robert E. Kahn og foregikk fra 1973 i et samarbeid mellom et titalls forskningsmiljøer, hvorav ett i England, under ledelse av Peter Kirstein ved University College London, og ett i Norge, ledet av Yngvar Lundh (1932–2020) ved Forsvarets forskningsinstitutt. Norge var det første landet i verden etter USA til å komme på internett, 20 minutter før England.
Lundh ble fenget av ideene som ble presentert på konferansen i Washington i 1972. En fast forbindelse til det øvrige Arpanet ble etablert ved at en eksisterende fast leiet linje mellom Kjeller og et sted i USA, for et annet samarbeidsprosjekt, ble forsterket og multiplekset, dvs. delt til å fungere som to uavhengige linjer. En nettmaskin – en såkalt TIP – ble installert og tilknyttet via den nye linjen. Det var første del av Arpanet i Europa. Den tillot direkte tilkobling av dataterminaler til Arpanet. Umiddelbart deretter ble en tilsvarende maskin etablert ved UCL i London via en linje fra Kjeller. Neste tilknytning til nettet utenom USA skjedde først i 1980 til et institutt i Vest-Tyskland.
TIP-maskinen ble plassert på Kjeller i 1973 hos FFIs nabo NORSAR, et seismologisk institutt. Dermed unngikk man de hindringer det ville innebære for videre samarbeid å ha adkomsten til nettet innenfor gjerdet til FFI, som er militært område. Det var et sterkt ønske fra ARPA – så vel som fra FFI – å få med andre norske miljøer i samarbeidet, men det lyktes ikke å skape interesse før Internett var etablert og mer allment interessant, på 1980-tallet. Televerket bidro fra 1975 ved å låne ut en ledig satellittkanal til eksperimenter.
Det lyktes heller ikke å skape særlig interesse for prosjektet hos mulige norske brukere av teknikken. Prosjektet hadde derfor små ressurser innenfor FFIs budsjett. Den egentlige drivkraft var forskernes tekniske visjoner og interesse. Deltagere var vernepliktige soldater med datafaglig bakgrunn, hovedfagsstudenter og etter hvert to forskere ved siden av Yngvar Lundh. På det meste deltok fem personer. Fra 1975 deltok Pål Spilling. Han ble den norske forsker som bidro mest og i lengst tid. Fra 1980-årene var han sterkt engasjert med å legge til rette for tilknytning av flere akademiske miljøer i Norge.
Innføring av Internett i Norge
Fra midten av 1980-årene økte interessen for Internett i universitetsmiljøene i Norge og Uninett fikk ansvaret for å knytte universitetene sammen. E-post og diskusjonsgrupper ble et vanlig verktøy i disse miljøene før internett ble alment kjent. Av norske bedrifter var Norsk Hydro tidlig ute og allerede i 1987 var Hydros forskningsavdeling i Bergen på nett via UiB. Norsk Hydro var også det første firmaet i Norge som fikk etablert sitt domenenavn hydro.com, som ble registrert i 1991.
World Wide Web ble lansert i 1991 og den første norske nettsiden ble satt opp den 13. mai 1993. Den het Multitorg og ble utviklet av forskere på Televerkets Forskningsinstitutt som en demonstrasjon av hvilke muligheter internett åpnet for. I 2022 ble denne siden innlemmet i Nasjonalmuseets samlinger.
Firmaet Oslonett ble startet 1991 av en gruppe forskere ved Universitetet i Oslo med interesse for datanett. Under Lillehammer-OL i 1994 publiserte Oslonett resultater på selskapets nettsider, og disse ble raskt populære verden over. I årene som fulgte ble internett raskt noe de fleste kjente til og brukte i Norge.
Antall brukere i Norge
I løpet av 1993 økte internett-trafikken i Norge med 106 %. Ved årsskifte hadde rundt 30 000 maskiner, og anslagsvis 200 000 personer, tilgang til nettet.
IP versjon 4
Internet Protocol (IP) er den grunnleggende kommunikasjonsprotokollen i Internett. Den beskriver hvordan data pakkes i pakker som påføres en mottaker-adresse og en avsender-adresse. Routerne i nettet bruker adressene til å sende pakkene videre til de kommer frem til mottaker-datamaskinen.
IP versjon 6
IPv6 er etterfølgeren til IPv4. Hovedgrunnen for å utvikle en ny standard var å håndtere mangelen på IP-adresser. Adressene er økt fra 32 til 128 bit, noe som gir 2128 (ca. 3.4×1038) adresser. Samtidig er flere mangler ved IPv4 utbedret. Seks av verdens 13 root-servere som holder Internett (per august 2008) er (per august 2008) oppgradert for å støtte IPv6. Utfordringen med IPv6 er at den ikke er kompatibel med IPv4. For å benytte IPv6, må både avsendermaskin, mottakermaskin og alle mellomliggende routere håndtere IPv6. En avsender med IPv6-adresse kan ikke sende til en mottaker med IPv4-adresse og omvendt. Dette innebærer at det IPv6-baserte nettet blir et helt nytt nett adskilt fra Internett. Ved bruk av datamaskiner som håndterer begge deler og med bruk av gateways er det mulig å overføre data fra det ene til det andre nettet. IPv6 ble spesifisert i 1998. Pr. desember 2008 var fortsatt langt under 1 % av trafikken basert på IPv6.
Wang Meng (maler)
Wang Meng (kinesisk: 王蒙, pinyin: Wáng Méng, født 1308 i Huzhou  湖州 [dagens Wuxing 吴兴] i Zhejiang i Kina, død 1385, stilnavn Shuming 叔明), var en kinesisk maler og kalligraf i Yuan- og Ming-dynastiene.
Etter sin død ble han klassifisert som en av de fire største malere fra Yuan-tiden (sammen med Huang Gongwang, Wu Zhen og Ni Zan), og han fikk stor innflytelse over malere i Ming- og Qing-dynastiene.
Kuriosa
En krater på Merkur er oppkalt etter Wang Meng.
Elvis: Viva Las Vegas
Viva Las Vegas er et samlealbum med Elvis Presley, utgitt i 2007.
Green & Black’s
Green & Black's er en britisk sjokoladeprodusent, nå eid av Kraft Foods. Green & Black's ble grunnlagt i 1991 av Craig Sams og hans kone Josephine Fairley. Green & Black's produserer et helt spekter av økologiske varer som: sjokoladeplater, kjeks, konfekt, kakaopulver og iskrem.
Magnus Eliassen
Han er født i Bodø 1981 og vokst opp på Lurøy og i Bodø og er bosatt i Oslo.
I 2003 ga Eliassen ut vinylplaten Tinglysing EP under pseudonymet Magnetisk Nord. Sommeren 2005 debuterte han som soloartist med singelen «Lois Is Happy». Samme år slapp han sitt selvutgitte debutalbum, Second Grace. Under by:Larm 2006 vant han Publikumsprisen. I tiden som fulgte spilte han en rekke konserter i Norge, USA og Tyskland.
Brødreduoen Sirkus Eliassen debuterte i 2011 med «Hjem til dæ». I juli smme år kom hans egen singel «Til dem du e glad i», en sang han skrev etter at en venn gikk bort. «Til dem du e glad i» ble spilt inn sammen med hans venner i bandet Kråkesølv. Salgsinntektene fra denne innspillingen gikk uavkortet til Røde Kors.
Høsten 2011 slapp Eliassen to singler, «På ei bru i Amsterdam» og «Hei, frøken DJ». Førstnevnte ble av VGs anmelder beskrevet som en «[…] smått suggererende perle med bøttevis av elektronisk ynde […]» og mottok karakter 5 av 6. Avisa Nordland omtalte den som «den nydelige elektroniske poplåten». Dagens Næringsliv kalte den «ekstremt smittende og radiovennlig», og VGs anmelder kalte den og «På ei bru i Amsterdam» «[…] to oppsiktsvekkende fine elektronikapoplåter.»
I november 2011 kom Eliassens album Maskinisten. Det ble spilt inn i turområdet Maskinisten utenfor Bodø ved hjelp av solcellepanel. VGs anmelder ga albumet karakter 5 av 6, og omtalte det som «[…] en perlerad av nedstrippede og vakre låter, intenst personlige og drevet frem med oppriktig desperasjon i stemmen» og sier om tekstene at de «[…] rommer både søkende alvor og glimtvis en naiv humor med perfekt stoppeffekt.» Dagens Næringsliv skrev i en positiv anmeldelse blant annet at «Maskinisten er en lavmælt, intens plate med smertelig vakre melodier […]» og «Eliassen har spilt inn […] sangene mutters alene med kassegitar, monomikrofon og solcellepanel ved leirbålet. Bålknitringen, smånynning og skogslyder gir en intim og nesten litt dokumentarisk stemning. Det er som om man er til stede og får ta del i både den indre og ytre skogstilværelsen.»
I 2015 kom Eliassen med ny musikk som soloartist i form av singelen «Dersom æ vokste opp her». Avisa Nordland ga den karakter 4 av 6. Eliassen har omtalt sangen som et forsøk på å frigjøre seg selv og sine lyttere fra forventninger og standardiserte formater. 1. mai 2015 slapp han singelen «Stor».
Sirkus Eliassen
Sirkus Eliassen er Magnus Eliassen og hans yngre bror, Erik Eliassen. Duoen debuterte sommeren 2011 med singelen «Hjem til dæ», og har siden gitt ut en rekke singler. Mest kjent er de for sangen «Æ vil bare dans», som ble kåret til årets hit 2012 av Spellemann.
Samfunnsengasjement
Under Stortingsvalget 2013 var Eliassen oppført på Miljøpartiet De Grønnes liste i Nordland. Under kommunevalget 2015 var Eliassen oppført på Miljøpartiet De Grønnes lister i Bydel Nordre Aker i Oslo.