cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
John Forsyth
Guvernør og andre periode i Senatet
Fra 1827 til 1829 var Forsyth guvernør i Georgia, før han i november 1829 igjen ble innvalgt som senator etter at John M. Berrien ble utnevnt til ny justisminister og måtte forlate senatorstillingen. Han satt frem til slutten av juni 1834, og utmerket seg i denne perioden som aktiv tilhenger av både Andrew Jackson og Det demokratiske partiet. Under kongressens 22. lovgivende forsamling ledet han både handelskomiteen (Committee on Commerce), komiteen for utenriksrelasjoner (Committee on Foreign Relations) og finanskomiteen (Committee on Finance).
Joyce Hilster
Hun ble tatt ut til å representere Nederland under Håndball-VM 2011 for kvinner i Brasil.
Kunståret 1315
Kunståret 1315 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1315.
Dødsfall
1315 in art
Hege Lanes Steinlund
Hege Lanes Steinlund (født 23. desember 1969) er en tidligere norsk fotballdommer som har dømt OL, VM og EM for kvinner.
Hun er fra Troms og har alltid spilt og dømt for Furuflaten Idrettslag i Lyngen. Steinlund ble autorisert kretsdommer i 1986 som femten-åring. Hun har vært FIFA-dommer siden 1997 og hun har vært dommer i Toppserien siden 1993.
Etter en alvorlig bilulykke i 2003 var hun tilbake i 2004 og dømte J19 EM i Ungarn 2005 og J19 VM i Thailand 2004.
Hun hadde linjedømt i 1. divisjon, da hun ble valgt ut som linjedommer for Odd mot Strømsgodset i Tippeligaen 2007, hvilket ble hennes debut i herrenes toppdivisjon. Steinlund var linjedommer i finalen av Sommer-OL 2008 i Beijing da USA slo Brasil. Og hun ble første kvinnelige linjedommer i herrenes cupfinale, da hun dømte Norgesmesterskapet i fotball for menn 2010. Hun ga seg i 2013 etter å ha vært linjedommer i 86 kamper i Tippeligaen.
Hun er samboer med den svenske toppdommer og brannmann Martin Hansson (født 1971).
Herman Berthelsen
Herman Georg Berthelsen (født 4. juli 1940) er en norsk redaktør, forfatter og underholdningsartist.
Berthelsen er utdannet sosionom, men har allsidig bakgrunn fra norsk kulturliv. Han har blant annet spilt russerevy på Chat Noir i Oslo, reist på revyturné med Grethe Kausland og Jens Book-Jenssen, som han også skrev tekster til, og han har opptrådt som tryllekunstner og buktaler. Fra 1978 til 2002 var han redaktør for fagtidsskriftet Kulturnytt, og fra 1991 forlagsredaktør i Grøndahl Dreyer og siden Cappelens forlag. Berthelsen har hatt en særlig interesse for tidligere tiders underholdningskunst og teater, gjøgling, tivoli og sirkus, og han har skrevet flere hånd- og faktabøker om dette. Han har også turnert med sitt eget barnesirkus, Sirkus Barnung, i India. Hans omfattende samling av sirkus og annen underholdnings-arkivalia heter Det Glade Arkiv.
Herman Berthelsen bor i Tønsberg i Vestfold.
Jane Goodall
Jane Goodall (født 3. april 1934 i London i England) er en britisk antropolog og primatolog.
Goodall regnes for å være verdens fremste ekspert på sjimpanser og er mest kjent for hennes 45-år lange studie av sosiale interaksjoner innenfor de forskjellige familiene til ville sjimpanser som bor i en nasjonalpark i Tanzania. Goodall er grunnleggeren av Jane Goodall Institute og har jobbet mye med bevaring og velferd til ville dyr. I 1977 etablerte Goodall Jane Goodall Institute (JGI), som driver med forskning, og hun er en global leder i arbeidet med å beskytte sjimpanser og deres naturlige leveområder. Med nitten kontorer rundt om i verden, er JGI anerkjent for deres innovative bevaringsmetoder og utviklingsprogrammer flere steder i Afrika. Organisasjonen har nå over 10 000 grupper i over 100 forskjellige land.
Goodall har vært gift to ganger. Den 28. mars 1964 giftet hun seg med den nederlandske adelsmannen og naturfotografen Baron Hugo van Lawick. Bryllupet fant sted på Chelsea Old Church i London. Paret fikk en sønn, Hugo Eric Louis, som ble født i 1967. Paret ble skilt i 1974. I 1975 giftet Goddall seg for andre gang med Derek Bryceson (medlem av parlamentet i Tanzania og direktør for alle landets nasjonalparker). Bryceson døde av kreft i oktober 1980. Goodall er en hengiven vegetarianer og talsmann for vegetarisme av etiske, miljømessige og helsemessige årsaker. Goodall er også medlem av det rådgivende styret i BBC Wildlife Magazine. Hun har mottatt mange hyllester, æresbevisninger og utmerkelser fra lokale myndigheter, skoler, institusjoner, og veldedige organisasjoner verden rundt.
Bambi 2
Bambi 2 er en amerikansk animasjonsfilm fra 2006 av The Walt Disney Company, som er en oppfølger til Bambi fra 1942.
Handling
Etter at moren hans blir skutt og drept av en jeger, blir Bambi oppdaget av faren «den store prinsen» som tar ham med til hiet sitt. Den store prinsen ber en vennlig ugle om å finne et rådyr som kan ta hånd om Bambi. Men ugla forteller ham at på grunn av den vanskelige og tøffe vinteren kan rådyrene bare så vidt mate seg selv. Den store prinsen må derfor ta seg av Bambi selv, i alle fall frem til våren.
Nuttall (topp)
En nuttall er en topp i England eller Wales som når 2 000 fot over havet, tilsvarende 610 meter over havet, og har en primærfaktor på minst 50 fot (ca.15,2 m). Det er totalt 443 nuttalls, hvorav 254 befinner seg i England og 189 i Wales.
Bambi 2
Handling
Noe senere lar den store prinsen Bambi være mest sammen med vennene Thumper og Flower. Faline møter også Bambi, et ungt rådyr han hadde møtt tidligere. Når Bambi sovner, mens han venter på faren, sin drømmer han om å bli gjenforent med moren sin igjen. Han våkner til det som ser ut til å være morens stemme, som kaller ham inn i en åpen eng. Men dette viser seg å være et bakholdsangrep fra mennesker. Den store prinsen kommer Bambi til unnsetning, og redder ham i tide.
Men blir rasende over at Bambi faktisk falt for dette trikset, og nesten ble drept. Bambi ønsker derfor å imponere faren sin. Vennene bestemmer seg for å hjelpe Bambi med å fremstå som mer modig. Men ugla dukker også opp igjen, introduserer dem for Mena - ett annet rådyr som var barndomsvenn av Bambis mor, og som ugla har valgt ut til å fungere som Bambis nye mor. Bambi innser dermed at «den store prinsen» hele tiden hadde planlagt å sende ham bort.
Nuttall (topp)
Fordi klassifiseringen har en primærfaktor på bare 15 m kritiseres den av enkelte for å ta med for mange ubetydelige topper. Hewitt er en klassifisering hvor man søker å rette opp dette ved at det kreves primærfaktor på minst 30 m.
Med unntak av Pillar Rock i Lake District kan man nå alle nuttalls uten å måtte klatre. Per mai 2006 var det registrert at 116 mennesker hadde nådd samtlige topper på listen.
Lists of hills in the British Isles
Henri Dutilleux
Henri Dutilleux (1916–2013) var en fransk komponist.
Liv og virke
Dutilleux skrev i samme tradisjon som Maurice Ravel, Claude Debussy og Albert Roussel, men var også inspirert av Béla Bartók og Igor Stravinskij. Stilen er likevel hans egen. Han ble kjent med sin 2. symfoni Le Double. Orkesterstykket Métaboles som ble uroppført i 1964, utforsker ideen om metamorfose, hvordan små, gradvise endringer kan resultere i en radikalt endret struktur. Stykket ble sett på som et verdifullt bidrag til den musikalske avantgarde ved å utvide samtidsmusikkens uttrykksformer, og er i dag hans mest spilte verk.
I 2005 fikk han Ernst von Siemens' musikkpris for sitt livsverk.
Henri Dutilleux var gift med pianisten Geneviève Joy (1919–2009) fra 1946 til hennes død.
Kurpsai-demningen
Kurpsai-demningen, også kjent som Kürp-Say, er en demning med et vannkraftverk i den sterkt utbygde Naryn-elva i Kirgisistan i Sentra-Asia. Installert kapasitet i kraftverket er om lag 808 MW. Anlegget sto ferdig i 1976 og er knyttet til Toktogul-demningen.
Demningen er 113 meter høy og skaper et 12 km² stort reservoar. Årsproduksjonen er i gjennomsnitt 2,63 TWh.
Adolf Nilsen
Nilsen vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1920 i Antwerpen. Han var med som roer på den norske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Storbritannia. Mannskapet på den norske båten var; Theodor Nag, Conrad Olsen, Adolf Nilsen, Håkon Ellingsen, Thore Michelsen, Arne Mortensen, Karl Nag, Tollef Tollefsen og Thoralf Hagen som var styrmann. Totalt deltok åtte båter fra åtte nasjoner og konkurransen, som ble avviklet 28. og 29. august 1920, ble gjennomført i cupform. To og to båter møttes i kvart- og semifinaler. Norge møtte og beseiret Tsjekkoslovakia i kvartfinalen men tapte siden i semifinalen til Storbritannia.
European Rail Traffic Management System
European Rail Traffic Management System (ERTMS) er et standardisert system for signalisering og trafikkstyring på jernbaner i Europa.
Bruk av mellom 20 og 30 ulike signalanlegg på jernbanen i Europa har skapt store utfordringer for person- og godstrafikken som krysser landegrenser, blant annet fordi togene må utstyres med ulike systemer for at de skal kunne kjøre i flere land. I tillegg bruker europeiske jernbaneforvaltere store ressurser på å opprettholde kompetansen i og vedlikeholde ulike systemer, mange av dem basert på gammel og sårbar teknologi.
Den europeiske union (EU) tok derfor initiativ til utvikling og innføring av ett felles signalsystem for hele Europa. Tanken bak ERTMS er at færre tekniske hindringer ved grensepasseringer vil skape en langt mer effektiv og konkurransedyktig jernbane. Systemet hører inn under ansvarsområdet til Den europeiske unions jernbanebyrå.
Generelt
ERTMS består av ETCS (European Train Control System), som er den tekniske plattformen for trafikkstyring, jernbanens eget mobilnett GSM-R (Global System for Mobile Communications - Railway) og felles trafikkregler for samtlige europeiske land. ERTMS vil både modernisere og forenkle måten jernbanetrafikken styres på. Ved innføring av ERTMS vil deler av dagens signalanlegg bli overflødig, noe som reduserer sannsynligheten for tekniske feil på jernbanen.
Sammenliknet med dagens relébaserte signalanlegg, har ERTMS mange fordeler: Systemet beregner kontinuerlig bremselengden basert på hastighet, stigning eller kurve. Togene kan kjøre i full fart og bremse i tide. Med ATC eller enkle skilt kommer bremseinformasjon på faste steder og tog med svakere bremser, som for eksempel godstog, må gå saktere hele veien. ERTMS vil gi flere gevinster, blant annet besparelser i utgifter til vedlikehold og mindre utstyr som kan feile. Det er også et viktig poeng at systemet skal være en standard for hele Europa, noe som vil gi jernbanen et klart løft i konkurransen mot bil, båt og fly.
Det er også en del utfordringer knyttet til innføring av ERTMS:
Faser/nivåer
ERTMS deles inn i tre faser (nivåer).
Nivå 2
Med nivå 2 brukes et digitalt radiobasert signalsystem for å gi informasjon til lokfører om kjøretillatelse og hastighet. Man kan da fjerne alt av signaler langs linjene.
Nivå 3
Nivå 3 fungerer som nivå 2, men dagens akseltellere som registrer når et tog passerer et punkt blir fjernet. I stedet melder toget sin posisjon og retning til signanlegget.
ERTMS i Danmark
Danmark besluttet i 2009 at hele fjernbanenettet skal utstyres med ERTMS nivå 2 ved utskiftning av alle sikringsanlegg med test og avprøvning i 2015–2017 og utrulling 2018–2021. Senere forsinket til utrulling 2018–2030. Den første strekning i drift var Frederikshavn – Lindholm (Nørresundby) 2018. Omkostningene er omkring 20 milliarder kroner i Danmark, og utviklingsutfordringene nådde i 2015 politisk nivå i Danmark og kan overgå IC4-problemene på 7 milliarder kroner.
ERTMS i Norge
Østfoldbanens østre linje mellom Ski og Sarpsborg er den første jernbanestrekningen i Norge utstyrt med ERTMS (Level 2). Utbygging av ERTMS på den 80 kilometer lange strekningen startet i 2012 etter at Jernbaneverket signerte en avtale med signalleverandøren Bombardier. Parallelt med etablering av ERTMS, satte Jernbaneverket i gang en omfattende fornyelse av stasjonene Kråkstad, Tomter, Spydeberg, Askim og Mysen. Prøvedrift og testkjøring med det nye signalsystemet har pågått siden 2013. I august 2015, etter en stengeperiode på 11 uker, ble strekningen Ski-Sarpsborg åpnet igjen for persontrafikk, og fra da bruker både jernbane og tog ERTMS. Det var en del tekniske problemer som ble løst i februar 2017, bl.a. med sidespor som ikke kunne brukes.
Regjeringen besluttet i 2012 at ERTMS skulle bli den fremtidige standarden på den norske jernbanen. Jernbaneverket, senere Bane Nor, har planlagt innføring av ERTMS på resten av det norske jernbanenettet. ERTMS Nasjonal Implementering er Jernbaneverkets planforslag for fornyelse og standardisering av jernbanens signalanlegg. Planen beskriver en strategi for innføring av ERTMS i Norge, i tråd med EUs arbeid for en mer homogen og konkurransedyktig jernbane.
Jernbaneverket skisserte en bestemt rekkefølge for utbygging av ERTMS ut i fra følgende forutsetninger: I mai 2018 skrev Bane Nor under kontrakter på levering av ombordutstyr for tog i hele landet innen 2030. Bane Nors planer per 2020 er at alle norske jernbanestrekninger skal være ferdig utstyrt med ERTMS innen 2034.
Grunnet den vanskelige situasjonen med å få tak i komponenter har ikke Norske Tog klart å bygge om nok tog, slik at Nordlandsbanen kunne ta i bruk det nye signalsystemet skrev Bane Nor i Mai 2022. I september 2022 ble det klart at ERTMS på Gjøvikbanen også blir utsatt.
Planlagt videre utbygging
Per 30.10.2022 har Bane Nor laget følgende tidsramme på prosjektet.
ERTMS i Sverige
Botniabanan var nybygd og ble åpnet med ERTMS i 2010, først i Skandinavia. Ådalsbanan, Haparandabanan och Västerdalsbanan fikk ERTMS i 2012. Södra Stambanan skulle ifølge EU-vedtak få ERTMS i 2018, men har blitt utsatt gang på gang og har i 2022 planlagd innføring i 2026. Malmbanan planleges å få ERTMS i 2023.
Selv om de er små
Selv om de er små er en norsk familiefilm med Lille Grethe i hovedrollen. Den hadde premiere 26. desember 1957.
Handling
Moren og faren til Brit er skilt. Brit bor sammen med sin mor i Oslo, men føler seg sterkt trukket til faren. Hun får ikke lenger lov til å besøke ham fordi han har giftet seg på nytt med ei kabaretsangerinne. Hun er selv komponist, og det er dette kunstneriske miljøet som moren vil holde datteren vekk fra. Brit vil til faren. I sommerferien rømmer hun fra barnepensjonatet. Hun haiker langs landeveien og får sitte på med en skraphandler. Han forstår at det er noe galt fatt med Brit og ønsker å hjelpe henne. Brit kommer seg vekk og haiker videre med en ingeniør. Sidene trasker hun alene en snarvei gjennom skogen, opplever underlige ting og når endelig farens litt avsidesliggende sommerhus. Farens nye hustru er ikke den typen som Brits mor har sagt. Brits problemer overfor voksne floker seg til.
Danick Snelder
Danick Snelder (født 22. mai 1990) er en nederlandsk profesjonell håndballspiller som spiller for den tyske håndballklubben Thüringer HC. Hun spiller i posisjonen strek, og er også en del av det nederlandske håndballandslaget.
Hun ble tatt ut til å representere Nederland under Håndball-VM 2011 for kvinner i Brasil.
St. Moritz
Sankt Moritz (italiensk San Maurizio, retoromansk San Murezzan, fransk Saint-Moritz) er en alpelandsby med ca. 5,029 innbyggere i den sveitsiske kantonen Graubünden.
St. Moritz er kjent for å være et luksuriøst alpinanlegg, i en høyde på ca. 1,800 meter over havet. Dette har gjort St. Moritz til er et populært reisemål for overklassen og internasjonale jetsettere. Byen beskrives av Forbes Travel Guide som «en jetsetters vinterland». Det er også ansett som det dyreste alpinanlegget i verden.
St. Moritz ligger på den sørlige skråningen av Albula-Alpene under Piz Nair (3056 moh.) med utsikt over den isbreformede dalen i Øvre Engadin og innsjøen med det selvforklarende navnet St. Moritzersee (retoromansk Lej da San Murezzan). St. Moritz arrangerte olympiske vinterleker i 1928 og 1948.
Sport
Ski-VM ble arrangert i St. Moritz for femte gang fra 6. til 19. februar 2017, tidligere har St. Moritz vært vertskap for mesterskapet i 1934, 1948, 1974 og 2003.
Turisme
Takket være sin gunstige beliggenhet har St. Moritz over 300 soldager i året. Hver vinter det arrangeres «White Turf» hestesprang på den frosne innsjøen, i likhet med flere andre store arrangementer i St. Mortiz tiltrekker dette seg en mengde turister av den internasjonale overklassen.
De mest populære aktivitetene inkluderer ski, snowboard og fotturer, og i nærheten er det også den verdensberømte Cresta Run-kjelkekurset.
Befolkningstallet i St. Moritz øker betraktelig i vintermånedene. Den lille alpelandsbyen har en utleiekapasitet på litt over 13 000 senger.
Åse Gyrid Solli
Åse Gyrid Solli (født 3. juli 1946 i Skien) er en barnebokforfatter og gårdbruker fra Porsgrunn.
Hun debuterte i 1987 med Under helleren, som hun fikk Kirke- og undervisningsdepartementets debutantpris for. Boka var den første i en serie på 6 bøker fra steinalderen, utgitt fra 1987-1992. Bøkene var i sin samtid meget populære. Hun har deretter skrevet en frittstående bok fra samme periode.
Sollis engasjement for perioden har sammenheng med et arkeologisk funnsted i nærheten av hjemstedet hennes. Hun har arbeidet med å formidle kunnskap om perioden, og å demonstrere materialer og teknologi fra perioden,
Angela Williams (sprinter født 1980)
Angela Tramaine Williams (født 30. januar 1980 i Bellflower, California) er en amerikansk friidrettsutøver (sprinter).
Williams gjennombrudd kom i 1998, da hun tok sølv på 100 meter i junior-VM. Hun tok sin første mesterskapsmedalje i seniorsammenheng ved innendørs-Vm 2001, der hun tok sølv på 60 meter. Samme år deltok hun i utendørs-VM, der hun ble utslått i semifinalen på 100 meter.
I 2003 tok hun en ny sølvmedalje på 60 meter i innendørs-VM i Birmingham. Utendørs deltok hun i forsøkene for det amerikanske stafettlaget på 4 x 100 meter i VM 2003 i Paris. Laget tok senere sølv. Hun var også med på det amerikanske stafettlaget som konkurrerte i OL 2004, men som brøt i finalen.
I 2008 vant Williams gull på 60 meter i innendørs-VM i Valencia. Hun deltok også på det amerikanske laget på 4 x 100 meter stafett i OL 2008 i Beijing. Der skjedde det samme som fire år tidligere, laget ble diskvalifisert i semifinalen.
Bryan Douglas
Bryan Douglas (født 27. mai 1934 i Blackburn) er en tidligere engelsk fotballspiller. Hans posisjon var høyreving.
Han spilte hele karrieren i Blackburn Rovers, fra 1952 til 1969. Totalt spilte han 438 kamper og scora 100 mål for Lancashire-klubben.
Ƨ
Ƨ og ƨ er en bokstav som ble brukt fra 1957 til 1986 for å skrive zhuang-språket. I 1986 ble språkets ortografi endret, slik at den ble ASCII-kompatibel, den ble da byttet ut med bokstaven z. Ƨ ble brukt for å markere den andre tonen (lav, fallende). Bokstavens form baserer seg på tallet to. Bokstaven skrives etter den stavelsen hvis tone den styrer, også dersom siste bokstav i stavelsen er en konsonant, som i ordet «Yinƨminƨ».
I Unicode kodes ƨ som U+01A7 (&#X1A7;) og U+01A8 (&#X1A8;).
Learning to Fly
Learning to Fly kan være:
MIA (nett-konsept)
MIA er navnet på et konsept NRK Super har kjørt på sine nettsider, og til dels på TV. Serien er satt sammen av de tre venninnene Marie, Iben og Alexandra (MIA) sin blogg, der de skriver innlegg og poster webcam-videoer om det de har på hjertet, og videoer om hva som ellers foregår i livene deres.
Serien startet 1. februar 2010 og femte og siste sesong ble avsluttet i juni 2012). Da serien startet var jentene i ferd med å starte andre halvår i sjette klasse på en ny skole, og serien har senere fulgt dem videre gjennom alt de opplever i livene sine. Ved slutten av femte og siste sesong er de nesten ferdige med åttende klasse. Serien foregikk i normal tid, det vil si at dersom en video for eksempel foregikk på nyttårsaften, ble den postet på nyttårsaften, og foregikk en video mens jentene er på skolen, ville den som oftest bli postet mellom ca. klokka 09.00 og 14.00 på en hverdag. Serien "modnet" også samtidig som jentene, og etterhvert som de ble eldre ble nye, mer alderstilpassede temaer tatt opp i serien.
Wainwright (topp)
En wainwright er en topp i den engelske nasjonalparken Lake District som har omtale i Alfred Wainwrights Pictorial Guides to the Lakeland Fells. Toppene er lokalt kjent som fells.
MIA (nett-konsept)
MIA-jentene gikk i samme klasse som guttene i konseptet BIFF. Det foregikk på samme måte som, og parallelt med MIA-konseptet, men var guttene Pelle, Daniel og Adils vinkling av historien. BIFF-serien ble avsluttet etter andre sesong i desember 2010 da serien aldri helt slo ann hos målgruppen. På ungdomsskolen gikk ikke MIA-jentene lenger i samme klasse som BIFF-guttene, men i parallellklassen deres.
NRK Super lagde det aller første nettkonseptet for norske barn, «Sara», som ble avsluttet høsten 2009, som da senere ble overtatt av MIA. Sara fulgte hovedpersonen med samme navn gjennom de siste årene på barneskolen, og serien endte da hun sluttet i syvende klasse. Karakteren Sara kom tilbake for en kort stund da hun hadde en gjesterolle i MIA i sesong 3. MIA-jentene har reist litt rundt i landet for å være med på filmpremierer der alle kunne komme og møte jentene.
Wainwright (topp)
I supplementsbindet The Outlying Fells of Lakeland er det tatt med 116 andre topper.
MIA (nett-konsept)
Serien MIA er nå avsluttet, og har nå blitt fulgt opp av en ny serie, "Jenter", som følger en sjetteklassing som heter Maya og de tre bestevennene hennes, Tora, Shirin og Emilie. "Jenter" foregår på samme måte som MIA, som vil si at denne også hovedsakelig er en nettserie som også av og til sendes på TV. Som forgjengerne foregår også "Jenter" i normal tid.
Wainwright (topp)
Lists of hills in the British Isles
Louis-René-Eduard de Rohan-Guéménée
Louis-René-Eduard de Rohan-Guéménée  (født 25. september 1734 i Paris i Frankrike, død 16. februar 1803 i Ettenheim i Baden i Tyskland) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Strasbourg.
Han ble kreert til kardinal 1. juni 1778 av pave Pius VI.
Den 18. desember ble han gjeninnsatt i kardinalsverdigheten.
Ham motsatte seg sivilkonstitusjonen for kleresiet i Frankrike, og måtte derfor ta opp residens i Ettenheim i den tyske delen av sitt bispedømme.
Håkon Ellingsen
Håkon (Haakon) Jarl Braut Ellingsen (født 25. november 1894 i Stavanger, død 22. oktober 1971 samme sted) var en norsk roer som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Louis-René-Eduard de Rohan-Guéménée
Han deltok ikke ved konklavet 1799-1800 som valgte pave Pius VII.
Håkon Ellingsen
Ellingsen vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1920 i Antwerpen. Han var med som roer på den norske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Storbritannia. Mannskapet på den norske båten var; Theodor Nag, Conrad Olsen, Adolf Nilsen, Håkon Ellingsen, Thore Michelsen, Arne Mortensen, Karl Nag, Tollef Tollefsen og Thoralf Hagen som var styrmann. Totalt deltok åtte båter fra åtte nasjoner og konkurransen, som ble avviklet 28. og 29. august 1920, ble gjennomført i cupform. To og to båter møttes i kvart- og semifinaler. Norge møtte og beseiret Tsjekkoslovakia i kvartfinalen men tapte siden i semifinalen til Storbritannia.
Louis-René-Eduard de Rohan-Guéménée
Han var i slekt med kardinalene Armand Gaston Maximilien de Rohan de Soubise (kreert 1712), Armand-Jules de Rohan-Soubise-Ventadour (1747) og Louis-César-Constantin de Rohan-Guéménée-Montbazon (1761), alle sammen biskoper av Strasbourg.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Massespektrometri
Massespektrometri (MS) er en analytisk teknikk som brukes til å måle forholdet mellom masse og ladning av ioner. Resultatene presenteres vanligvis som et massespektrum, et intensitetsdiagram som en funksjon av forholdet mellom masse og ladning. Massespektrometri brukes i mange forskjellige felt og brukes på rene prøver så vel som komplekse blandinger.
Et massespektrum er et plott av ionesignalet som en funksjon av forholdet mellom masse og ladning. Disse spektrene brukes til å bestemme den elementære eller isotopiske signaturen til en prøve, massene av partikler og molekyler, og for å belyse den kjemiske identiteten eller strukturen til molekyler og andre kjemiske forbindelser.
I en typisk MS-prosedyre ioniseres en prøve, som kan være fast, væske eller gass, for eksempel ved å bombardere den med en elektronstråle. Dette kan føre til at noen av prøvenes molekyler fragmenteres i positivt ladede fragmenter eller bare blir positivt ladede uten fragmentering. Disse ionene (fragmentene) blir deretter separert i henhold til deres masse-til-ladnings-forhold, for eksempel ved å akselerere dem og underkaste dem et elektrisk eller magnetisk felt: ioner med samme masse-til-ladningsforhold vil gjennomgå samme mengde avbøyning. Ionene blir oppdaget av en mekanisme som er i stand til å oppdage ladede partikler, for eksempel en elektronmultiplikator. Resultatene vises som spektra av signalintensiteten til oppdagede ioner som en funksjon av forholdet mellom masse og ladning. Atomer eller molekyler i prøven kan identifiseres ved å korrelere kjente masser (f.eks. Et helt molekyl) til de identifiserte massene eller gjennom et karakteristisk fragmenteringsmønster.
Historie
Moderne teknikker for massespektrometri ble utviklet av Arthur Jeffrey Dempster og F.W. Aston i henholdsvis 1918 og 1919.
Sektormassespektrometere kjent som calutron ble utviklet av Ernest O. Lawrence og brukt til å skille isotopene av uran under Manhattanprosjektet. Calutron massespektrometre ble brukt til uranberikelse ved Oak Ridge, Tennessee Y-12-anlegget som ble etablert under andre verdenskrig.
I 1989 ble halvparten av Nobelprisen i fysikk tildelt Hans Dehmelt og Wolfgang Paul for utviklingen av ionefangerteknikken på 1950- og 1960-tallet.
I 2002 ble Nobelprisen i kjemi tildelt John Bennett Fenn for utvikling av elektrosprayionisering (ESI) og Koichi Tanaka for utvikling av myk laser desorpsjon (SLD) og deres anvendelse på ionisering av biologiske makromolekyler, spesielt proteiner.
Delene til ett massespektrometer
Et massespektrometer består av tre komponenter: en ionekilde, en masseanalysator og en detektor. Ionekilden konverterer en del av prøven til ioner. Det er et bredt utvalg av ioniseringsteknikker, avhengig av fasen (fast, væske, gass) i prøven og effektiviteten til forskjellige ioniseringsmekanismer for det ukjente speciet. Et ekstraksjonssystem fjerner ioner fra prøven, som deretter målrettes gjennom masseanalysatoren og inn i detektoren. Forskjellene i massene av fragmentene gjør at masseanalysatoren kan sortere ionene etter deres masse-til-ladnings-forhold. Detektoren måler verdien av en indikatormengde og tilveiebringer data for å beregne overflodene for hvert ion som er tilstede. Noen detektorer gir også romlig informasjon, for eksempel en flerkanalsplate.
Teoretisk eksempel
Følgende eksempel beskriver driften av en spektrometer masseanalysator, som er av sektor typen. Vurder en prøve av natriumklorid. I ionkilden blir prøven fordampet (omgjort til gass) og ionisert (transformert til elektrisk ladede partikler) til natrium (Na+) og klorid (Cl−) ioner. Natriumatomer og ioner er monoisotopiske, med en masse på ca. 23 u. Kloridatomer og ioner kommer i to isotoper med masser på omtrent 35 u (med en naturlig overflod på omtrent 75 prosent) og omtrent 37 u (med en naturlig overflod på omtrent 25 prosent). Analysatordelen av spektrometeret inneholder elektriske og magnetiske felt, som utøver krefter på ioner som beveger seg gjennom disse feltene. Hastigheten til en ladet partikkel kan økes eller reduseres mens den passerer gjennom det elektriske feltet, og retningen kan endres av magnetfeltet. Størrelsen på nedbøyningen av det bevegelige ionets bane avhenger av dets masse-til-ladningsforhold. Lettere ioner blir avbøyd av den magnetiske kraften mer enn tyngre ioner (basert på Newtons andre bevegelseslov, F = ma). Strømmene av sorterte ioner går fra analysatoren til detektoren, som registrerer den relative overflod av hver iontype. Denne informasjonen brukes til å bestemme den kjemiske grunnstoffsammensetningen i den opprinnelige prøven (dvs. at både natrium og klor er til stede i prøven) og den isotopiske sammensetningen av bestanddelene (forholdet mellom 35Cl og 37Cl).
Danne ioner
Ioniseringen kan skje på flere måter, men den vanligste metoden er at prøven bestråles av høyenergetiske elektroner som slår andre elektroner ut av sine orbitaler og dermed ioniserer molekylene i materialet man skal undersøke til kationer.
Det er viktig at prøvene er i ioneform da de deretter skal akselereres i et elektrisk felt før de forsvinner ut gjennom en spalte i en metallplate og inn i masseanalysatoren. I masseanalysatoren passerer ionene et magnetisk felt, ofte i lagt i en bue, som skanner med varierende styrke og stor hastighet. I enden av området med magnetfeltet vil det være en liten åpning. Avhengig av massen på ionene vil noen gå videre mens andre treffer veggen inne i magnetboksen. Ved å sammenlikne magnetfeltstyrken med tidspunktet partiklene treffer detektoren kan en beregne størrelsen.
Det finnes flere teknikker for masseanalyseringen, de fleste har liknende virkemåter.
Kvadropol masseanalysatoren bruker derimot elektrisk spenning for å skille partiklene ved å la de oscillere mellom fire poler, to anoder og to katoder. Den består av fire ca. 10-15 cm lange staver og to like poler er plassert i motstående hjørner. Hver partikler oscillerer stabilt ved en bestemt spenning, og vil dermed gå igjennom. Spenningen scannes hurtig opp og ned og ved å sammenligne spenning med deteksjon finnes massen på alle ionene som er tilstede.
En del av partiklene som blir bombardert med elektroner i ioniseringskammeret vil også spaltes opp i en eller flere mindre deler. Disse delene vil også akselereres om de er kationiske, og dermed også detekteres av detektoren. Dette er en stor fordel for bruk av massespektrometri, fordi det gjør det mulig å skille flere stoffer fra hverandre, for eksempel stoffer med samme molekylvekt, men med ulik sammensetning og eller struktur. Forskjellige stoffer vil som regel spaltes i forskjellige deler, og vil dermed gi et «fingeravtrykk» på detektoren, som er unikt for dette stoffet; massespektret. Det kan opparbeides bibliotek med massespektrene fra kjente stoffer. Disse bibliotekene kan så brukes til å identifisere ukjente stoffer ut ifra hvilket massespekter de har.
Jens Klok
Jens Christian Jensen Klok (født 25. januar 1889 i Vinderslev, død 16. juni 1974 i Varde) var en dansk arkitekt. Som ansatt ved Søværnets Bygningsvæsen og fra 1935 leder av Marinens arkitekturseksjon har han preget Søværnets bygningsmasse med en rekke bygninger i funkis.
Klok har tegnet Luftmarinestasjonen i Avnsø (1937) og på Holmen i København var han arkitekt for Luftmarinestasjonen (1939, senere utvidet av Holger Sørensen), Søværnets Officersskole og kontorbygningen for bygningstjenesten (1940, sammen med Holger Sørensen) og motortorpedoverkstedet (1953, også det sammen med Sørensen).
New York cheesecake
New York cheesecake er en amerikansk ostekake som inneholder mye krem. Kaken stammer, som navnet antyder, fra New York City, og har en mer fyldig og myk konsistens enn de fleste andre ostekaker. De er vanligvis litt mindre enn gjennomsnittet for ostekaker og har gjerne en form for glasur på toppen. Ofte er den utformet som en rund terte, men kan også ha lik fasong som andre ostekaker. Ved enkelte anledninger kan man bruke cottage cheese sammen med sitron for å få en særegen smak.
New York-style cheesecake danner sammen med Italian-style de to mest populære variantene av ostekake i USA. Det finnes mange teorier om hvor kaken kan ha oppstått, og en hevder at Arnold Reuben, en eier av Turf Restaurant i 49th og Broadway i New York City, utviklet oppskriften for New York cheesecake i 1929 etter å ha spist et stykke ostepai hos en venn. En annen teori går ut på at den oppsto først på et jødisk konditori i New York, før den ble populær rundt om i hele verden.
Regjeringen Reedtz-Thott
Regjeringen Reedtz-Thott var Danmarks regjering 7. august 1894 – 23. mai 1897.
Den besto av følgende ministre:
Rwanda
Rwanda (kinyarwanda: ), offisielt Republikken Rwanda (kinyarwanda: Repubulika y'u Rwanda; fransk: République Rwandaise; engelsk: Republic of Rwanda; swahili: Jamhuri ya Rwanda), er en republikk og innlandsstat sentralt i Afrika. Landet er et av de minste på det afrikanske fastlandet, og grenser mot Den demokratiske republikken Kongo (DR Kongo), Uganda, Tanzania og Burundi. Rwanda har over tretten millioner innbyggere fordelt på 26,338 km², noe som gjør landet til et av de tettest befolkede i Afrika. Hovedstaden er Kigali, som ligger sentralt i landet. Rwanda ligger like sør for ekvator, og landskapet preges av fjell i vest og savanner i øst, og over hele landet finnes det mange innsjøer. Landet har et tropisk klima, med to regntider og to tørketider hvert år.
Befolkningen er ung, og de fleste av landets innbyggere bor i landlige strøk. Innbyggerne er i hovedsak sammensatt av de tre etniske gruppene hutu, tutsi og twa. Landets største religion er kristendommen, og det mest utbredte språket er kinyarwanda. Engelsk, fransk og swahili har også offisiell status. Landet er en republikk med presidenten som statsoverhode. Den sittende presidenten er Paul Kagame, som har sittet i vervet siden 2000. Rwanda er ett av bare tre land i verden med kvinnelig flertall i parlamentet, sammen med Bolivia og Cuba. Landet har siden 2006 vært inndelt i fem provinser.
Området ble bosatt av jegere og samlere i stein- og jernalderen, og senere av bantufolk. Rwanda var opprinnelig et kongedømme, som ble styrt av et aristokrati bestående av tutsier. Rwanda ble kolonisert av Tyskland i 1884 som en del av Tysk Øst-Afrika sammen med Tanzania og Burundi, og deretter av Belgia, som invaderte landet i 1916, som en del av den første verdenskrig. Begge de europeiske nasjonene støttet tutsiene, og i 1959 gjorde hutuene opprør, som endte med at mange tutsier ble drept. En selvstendig, hutu-dominert republikk ble opprettet i 1962. Økende etniske konflikter mellom hutuene og tutsiene førte i 1994 til folkemordet i Rwanda, hvor anslagsvis 500,000–1,000,000 tutsier og moderate hutuer ble drept.
Rwandas økonomi led kraftig som følge av folkemordet i 1994, men har siden hentet seg opp. President Kagame har gjennomført flere tiltak for å modernisere landets økonomi. Omtrent 90 % av innbyggerne er sysselsatt i landbruket, som for det meste er selvbergingsjordbruk. De viktigste eksportvarene er kaffe og te. Landet har få naturressurser og lite utviklet industri. Flere turister begynner å komme til Rwanda for å oppleve især naturen. Musikk og dans er sentralt i den rwandiske kulturen, hvor trommer er det viktigste instrumentet. Tradisjonell kunst og kunsthåndverk produseres over hele landet.
Naturgeografi
Med sine 26,338 km² er Rwanda det 149. største landet i verden, og det fjerde minste på det afrikanske fastlandet etter Gambia, Eswatini og Djibouti. Rwanda er på størrelse med nabolandet Burundi, eller med Haiti og Albania. Hele landet er høyland; det laveste punktet er elven Ruzizi, 950 meter over havet. Rwanda ligger i det sentrale Øst-Afrika, og grenser mot Den demokratiske republikken Kongo i vest, Uganda i nord, Tanzania i øst og Burundi i sør. Landet ligger like sør for ekvator, og er en innlandsstat. Hovedstaden Kigali ligger omtrent midt i landet.
Grensen mellom nedbørsfeltene til elvene Nilen og Kongo løper gjennom Rwanda fra nord til sør. Rundt 80 % av landet tilhører nedbørsfeltet til Nilen, mens resten (20 %) tilhører nedbørsfeltet til Kongoelva. De fleste større elver i landet ligger på østsiden av vannskillet mellom Kongo og Nilen. Unntaket er Ruzizi, som munner ut i Tanganyikasjøen. Landets lengste elv er Nyabarongo, som begynner i landets nordvestlige del, renner nordover, østøver og deretter sørøstover før den løper sammen med Ruvubu og danner Kagera, som videre renner nordover langs grensen mot Tanzania. Nyabarongo–Kagera munner omsider ut i Victoriasjøen og danner Nilen. Kilden i Nyungweskogen er blant stedene som kan regnes for å være Nilens fjerneste kilde.
Den største innsjøen er Kivusjøen som dekker bunnen av den vestre delen av Riftdalen (Albertineriften) langs grensen mot DR Kongo. Med en maksimal dybde på 480 meter, er den blant de tjue dypeste innsjøene i verden. Andre store innsjøer er Burerasjøen, Ruhondosjøen, Muhazisjøen, Rwerusjøen og Ihemasjøen.
Det sentrale og vestlige Rwanda er fjell- og åslendt. Derfor kalles landet noen ganger på fransk «Pays des mille collines» («De tusen åsers land»). De høyeste toppene finnes i den vulkanske fjellkjeden Virunga i nordvest. Fjellkjeden strekker seg inn i nabolandene DR Kongo og Uganda, og består av åtte større vulkaner. En av disse er Karisimbi, Rwandas høyeste punkt, 4507 meter over havet. Den vestlige delen av landet er en del av en økoregion som består av fjellskogen i Albertineriften. Området ligger mellom 1 500 og 2 500 meter over havet. Sentrale deler av Rwanda preges av bølgende åser og daler, mens den østre delen av landet i hovedsak består av savanner, sletter og sumper som strekker seg ned mot Kageradalen, 1 220 meter over havet.
Klima
Rwanda har et temperert tropisk høylandsklima, med mildere temperaturer enn det som er typisk for områder nær ekvator, noe som skyldes landets høyde. Temperaturen i hovedstaden Kigali, som ligger i sentrum av landet, varierer mellom 12 og 27 °C på daglig basis, med lite variasjon gjennom året. Fjellområdene i vest og nord er stort sett kjøligere enn den lavereliggende delen av landet i øst. Det er to regntider i løpet av året. Den første varer fra februar til juni, og den andre fra september til desember. Disse er adskilt av to tørketider. Den lengste varer fra juni til september, da det ofte ikke kommer nedbør i det hele tatt, og en kortere tørketid fra desember til februar. Klimaet er fuktigere vest og nordvest i landet enn i øst og sørøst.
Global oppvarming har forårsaket en endring i mønsteret i regntiden i Rwanda. Ifølge en rapport fra Strategic Foresight Group, har klimaendringer redusert antall regnværsdager i løpet av året, og også ført til hyppigere styrtregn. Begge endringene har ført til vanskeligheter for bønder og redusert produktiviteten i landbruket. Ifølge Strategic Foresight opplever Rwanda også en økende oppvarming – gjennomsnittstemperaturen har økt på mellom 0,7 °C og 0,9 °C i løpet av de siste femti årene, og det er estimert at dette vil øke til 2 °C innen 2050.
Flora og fauna
I forhistorisk tid var en tredjedel av dagens Rwanda dekket av fjellskog. Naturlig forekommende vegetasjon er nå stort sett begrenset til de tre nasjonalparkene i landet – Nyungweskogen, Volcanoes og Akagera – mens områder med terrassedyrking stort sett dominerer resten av landet. I 2007 var rundt 2 407,5 km² av landet dekket av skog. Det er nedgang på 64 % fra 1960, da landet hadde 6 590 km² skog. Det største gjenværende skogområdet, Nyungweskogen, har 200 ulike treslag, i tillegg til et mangfold av orkidéer og begonier. Vegetasjonen i Volcanoes er stort sett bambus og lyngheier, med små skogområder. Akagera har derimot et savanne-økosystem der akasietrær dominerer floraen. Det er flere sjeldne eller truede plantearter i Akagera.
Det største mangfoldet av store pattedyr finnes i de tre nasjonalparkene. Nyungweskogen har tretten primatarter, inkludert sjimpanser og kolobusaper, mens Volcanoes er hjem til anslagsvis en tredjedel av verdens fjellgorillabestand. Akagera er hjem til typiske savannedyr som sjiraff, elefant, leopard, neshorn, sebra og afrikabøffel. Rwandas løvebestand døde ut etter folkemordet i 1994, da nasjonalparker ble omgjort til leire for fordrevne mennesker, og de gjenværende dyrene ble forgiftet og avlivet av storfegjetere. Rwanda fikk på nytt en løvebestand i juni 2015, da Akagera nasjonalpark fikk syv løver fra to sørafrikanske parker.
Det er 670 fuglearter i Rwanda, og fuglelivet varierer mellom landets østlige og vestlige deler. Nyungweskogen i vest har 280 registrerte arter, hvorav 26 er endemiske til Albertineriften. Fugleartene edelfrankolin og regnbueturako er endemiske for området. I det østlige Rwanda finner man savannefugler som svarthodegonolek, i tillegg til fugler som hovedsakelig holder til i sumper og innsjøer, som storker og traner.
Demografi
I 2019 anslo National Institute of Statistics of Rwanda (NISR) landets folketall til 12,374,397. Ved folketellingen i 2012 hadde landet 10,515,973 innbyggere.
Rwanda har en ung befolkning; ved folketellingen i 2012 var 43,3 % av befolkningen under 15 år og 53,4 % mellom 16 og 64. I 2020 var den årlige fødselsraten estimert til 27,9 fødsler per 1 000 innbygger og dødsraten til 6,1 døde per 1 000 innbygger. Den forventede levealderen er 65,1 år (67,1 år for kvinner og 63,2 år for menn), noe som er den 37. laveste blant 224 av verdens land og territorier.
Rwanda er et av Afrikas tettest befolkede land, med 470 innbyggere per kvadratkilometer (estimert 2019). Historikere som Gérard Prunier tror at årsaken til den høye befolkningstettheten delvis kan tilskrives folkemordet i 1994. Det meste av landets befolkning bor i landlige strøk, og landsbyer og bolighus er jevnt fordelt over hele landet. Det eneste tynt befolkede området i landet er savanneområdet i den tidligere provinsen Umutara og Akagera nasjonalpark i øst.
Den største byen er hovedstaden Kigali sentralt i landet, med over én million innbyggere. Byens raske befolkningsvekst legger press på infrastrukturen. I 2012 var grensebyen Gisenyi i nordvest den nest største byen, med 126,000 innbyggere. Andre større byer er Ruhengeri, Butare og Muhanga, som alle har under 100,000 innbyggere.
Andelen som bodde i tettbygde strøk steg fra 6 % i 1990 til 16,6 % i 2006, og anslås å være 17,4 % i 2020.
Etniske grupper
Befolkningen er i hovedsak sammensatt av de tre etniske gruppene hutu, tutsi og twa. Den største gruppen er hutuene, som i 1994 utgjorde omtrent 85 % av befolkningen. Tutsiene utgjorde omtrent 14 % og twaene omtrent 1 %. Hutuer drev med landbruk og tutsier drev med kveg.
Twa er et pygméfolk som nedstammer fra Rwandas tidligste bosettere. Hvordan hutuene og tutsiene skilles fra hverandre, er mer omstridt.
Det er to teorier om opphavet til hutuene og tutsiene. Den ene er at de er to forskjellige folkeslag, mens den andre er at de opprinnelig var ett folkeslag, som siden har blitt delt på en kunstig måte gjennom en inndeling i to kaster. Nyere genetiske undersøkelser har vist at tutsier har et større genetisk innslag fra nilosahariske folk (14,9 %) enn hutuer (4,3 %).
Historisk sett har det vært sosiale forskjeller mellom hutuene og tutsiene. Før hutuenes opprør i 1959 var tutsiene den dominerende overklassen med politisk kontroll, selv om de var i mindretall (rundt 24 % av befolkningen). Hutuene var jordbrukere, mens twaene var jegere og samlere bosatt i skogområder. Under hutuenes opprør som begynte i 1959 ble 336,000 tutsier tvunget ut av landet, noe som gjorde dem til en enda mindre minoritet. Den nåværende regjeringen fraråder å skille mellom hutu, tutsi og twa, og har fjernet slik etnisk klassifisering fra identifikasjonskort. Folketellingen i 2002 var den første siden 1933 som ikke delte den rwandiske befolkningen i de tre gruppene.
Det bor et lite antall europeere, asiater og afrikanere fra nabolandene i Rwanda. Ved en folketelling i 1996 ble det også rapportert andre minoriteter: banyenkombo (rundt 57,000 personer), bagogwe (500–1500 personer) og banyambo (rundt 400 personer).
I 2008 bodde det omtrent 54,200 flyktninger og asylsøkere i Rwanda, inkludert 51,300 fra Den demokratiske republikken Kongo og mer enn 2 900 fra Burundi.
Språk
Nesten hele befolkningen i Rwanda snakker kinyarwanda. Språket er et bantuspråk i nigerkongo-familien, og er nært beslektet med kirundi, som tales i nabolandet Burundi. Kinyarwanda har offisiell status sammen med engelsk, fransk og swahili, som ikke er førstespråk for mer enn 1 % hver av befolkningen. Innbyggere på Nkomboøya i Kivusjøen vest i landet snakker mashi, et språk som er nært beslektet med kinyarwanda.
Under kolonitiden var de største europeiske språkene tysk og fransk. Sistnevnte ble introdusert av Belgia i 1916, og forble et offisielt og mye utbredt språk etter at Rwanda ble uavhengig i 1962. Både fransk og engelsk har historisk sett blitt brukt av svært få, men engelsk ble vanligere da engelsktalende rwandiske flyktninger flyttet tilbake til landet i 1990-årene. På grunn av det anstrengte forholdet mellom Rwandas myndigheter og Frankrike ble det i 2008 bestemt at engelsk skulle erstatte fransk som undervisningsspråk i videregående skole og høyere utdanning, med virkning fra 2010. I desember 2014 ble de nye franc-sedlene ustedt på engelsk og kinyarwanda, og fransk ble fjernet.
Swahili blir også benyttet av noen som andrespråk, særlig blant returnerte flyktninger fra Uganda, Kenya, Tanzania og Den demokratiske republikken Kongo, og de som bor i landsbyene langs grensen til sistnevnte. I februar 2017 ble det vedtatt å gjøre swahili til et offisielt språk. Språket brukes i nabolandene Uganda og Tanzania, og flere rwandere flyktet til disse landene under folkemordet i 1994, og fortsatte å bruke språket etter at de flyttet tilbake igjen. Dessuten ble Rwanda medlem i det østafrikanske fellesskap i 2007, hvor medlemmene er forpliktet til å ha swahili som et offisielt språk.
Religion
Den største religionen i Rwanda er kristendommen. Ved folketellingen i 2012 var 43,7 % av befolkningen katolikker, 37,7 % var protestanter, 11,8 % var syvendedagsadventister, 2 % var muslimer (primært sunnimuslimer), 0,7 % var Jehovas vitner og 2,5 % var ikke-religiøse.
Selv om bare 0,1 % av befolkningen praktiserer tradisjonelle religioner, har slike religioner en innflytelse på rwandernes trosforestillinger. Mange ser på den kristne Gud og den tradisjonelle rwandiske guden Imana som den samme.
Kristne misjonærer kom til landet i de tyske og belgiske koloniperiodene. Da romersk-katolske misjonærer kom til Rwanda på slutten av 1880-årene, bidro de til teorien om hutuene og tutsienes raseopprinnelse, og at tutsiene var den overlegne rase. Kirken skal ha spilt en viktig rolle i å skape rasemessige konflikter mellom hutuene og tutsiene, delvis fordi hutuene, som utgjorde flertallet av befolkningen, var mer villige til å konvertere. Islam ble introdusert av arabiske elfenben- og slavehandlere fra slutten av 1700-tallet, men religionen ble ikke særlig utbredt i befolkningen. Dette skyldes hovedsakelig at araberne var mer opptatt av handel enn av misjon, og at kristendommen hadde vunnet fotfeste mot slutten av 1800-tallet og ble favorisert av den tyske koloniadministrasjonen. Mange rwandere konverterte til islam etter folkemordet i 1994, blant annet på grunn av katolske og protestantiske lederes rolle i folkemordet.
Grunnloven i Rwanda garanterer religionsfrihet, og landets myndigheter respekterer stort sett denne retten i praksis.