cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kongsberg prosti
Historie
Kongsberg ble grunnlagt i nordre del av Sandsvær prestegjeld i 1624 og byen ble tuftet på sølvgruvene. Den nye bergstaden fikk etter hvert både prest og kirke, men til å begynne med ble alle kirkelige tjenester utført i vigslet rom i kongeboligen som fantes der. Kongeboligen brant imidlertid ned i 1631 og det ble reist ei ny kirke der samme året. Dette var en stor tømmerkirke av lafteverk reist i korsform. Det er imidlertid uklart akkurat når Kongsberg prestegjeld oppsto, men det kan ha vært i 1624 eller kanskje i forbindelse med at byen fikk ny tømmerkirke etter brannen i 1631, eller kanskje også da byen fikk to prester i 1653. Den første ministerialboken for prestegjeldet dekker perioden 1696–1720, så det var på 1600-tallet.
Kongsberg prosti ble opprettet ved kongl. res. av 18. desember 1739 ved delingen av Bragernes prosti, slik at prestegjeldene i Sandsvær, Kongsberg, Eiker, Modum og Sigdal ble inkludert i det nye prostiet. Den 29. april samme år la oberberghauptmann (altså sjefen for sølvverket) J. A. von Stukenbrock fram planer for en stor, tidsmessig teglstenskirke i Kongsberg, noe kongen approberte den 2. mai. Og allerede den 3. juni dette året forelå det en beslutning om å sette igang byggearbeidene med den nye kirken. Det var vel derfor naturlig at Kongsberg også ble eget prosti. Ved bestemmelse av 30. juni 1741 ble også Flesberg og Rollag fra Brunla prosti henlagt til Kongsberg prosti. I 1867 ble Eiker, Modum og Sigdal overført til Drammen prosti. Man må anta at tømmerkirken 1631 var prostesete, fram til den nye kirken ble tatt i bruk i 1761.
Prestegjeldene forsvinner
Fra 2004 ble prestegjeld som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 forsvant også begrepet fra lovverket vårt. Kirken er nå organisert med de ulike menighetene (sogn) som grunnenheter, og prestene er ansattes i prostiene i stedet for prestegjeldene. Hele prostiet blir derfor heretter presteskapets arbeidsplass, selv om noen prester kan bli dedikert oppgaver som sogneprester for én eller flere kirker.
Fellesråd og menigheter
Tapte stavkirker er merket med et kors (†) foran navnet. Vær oppmerksom på at noen av kirkene kan ha tilhørt ulike administrative enheter tidligere.
Eva Fett
Eva Nissen Fett, født Nissen Meyer den 30. april 1910, død 2003, var en norsk arkeolog.
Familie
Fett var datter av Marius Benjamin Landaas Meyer (1877 Ladegaarden, Bergen-1962 Skovshoved, Gentofte, Danmark) og hans første hustru Ragnhild (Ragna) Nissen (1881-1959), datter av arkitekt Henrik Nissen, og søster av Johanna Sofie Nissen (1876-1956), som ble gift i 1902 med legen, dr. med. Olaf Scheel.
Danielle Collins
Danielle Rose Collins (født 13. desember 1993 i St. Petersburg i Florida) er en amerikansk tennisspiller.
Collins kom til semifinalen i Grand-Slam turneringen Australian Open i 2019 etter å ha beseiret verdenstoer Angelique Kerber i fjerde runde.
Université Paris-Est-Créteil-Val-de-Marne
Université Paris-Est-Créteil-Val-de-Marne (opprinnelig UPEC) er et universitet i Paris. Det ligger i Île-de-France i tre avdelinger: Val-de-Marne, Seine-et-Marne og Seine-Saint-Denis. UPEC samler tretten fakulteter, institutter og skoler, samt et observatorium og en tilknyttet skole. Universitetets hovedsted og hovedkvarter ligger i Créteil og er tilgjengelig med metrolinje 8 fra Créteil-Université stasjon.
Fylkesvei 153
I Norge finnes fylkesvei 153 i de følgende fylkene:
North Georgia College and State University
North Georgia College and State University (NGCSU), også kjent som The Military College of Georgia, er en delstatseid, militær høyskole i Dahlonega i delstaten Georgia i USA. Det ble opprettet i 1873.
NGCSU er et av de seks såkalte Senior Military Colleges i USA, som gir sivil høyskoleutdanning kombinert med reserveoffisersutdanning (ROTC). Studentene går i uniform i skoletiden.
Det gis allmenne høyskoleutdanninger opp til mastergradsnivå, med kombinasjon av militære fagdisipliner og fysisk fostring. Skolen praktiserer meget streng disiplin på og utenfor campus.
Ved høyskolen var det 4 922 studenter og 151 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 3 452 for studenter folkeregistrert i delstaten.
Fylkesvei 154 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 154 i de følgende fylkene:
Christian Sæther Moen
Christian Sæther Moen (født 27. november 1984) er en norsk fotballspiller som spiller for Ranheim i Adeccoligaen. Han spilte som ung i Malvik før han ble hentet til Rosenborg i 2003. På grunn av lite spilletid var han på utlån i Start, Skeid og Haugesund, og han gikk til slutt gratis til sistnevnte da kontrakten hans med Rosenborg gikk ut. Moen fikk med seg 3 mål fordelt på 14 kamper for laget før kneproblemer gjorde at den unge angriperen måtte legge opp allerede 22 år gammel i 2006.
Treningen etter kneoperasjonen gikk bedre enn først antatt, og Christian fikk prøve seg i noen kamper for moderklubben Malvik. I slutten av august 2007 meldte han overgang til Trondheimsklubben Ranheim. Her fikk han sine første spilleminutter i seriekampen mot Asker, som til slutt endte 5–0 til Ranheim.
Etter en stund vendte Moen tilbake til Malvik igjen og spilte der inntil Ranheim signerte ham på nytt etter et prøvespill sommeren 2010.
Viola (fotballspiller)
Viola (født 1. januar 1969) er en brasiliansk tidligere fotballspiller som blant annet spilte for Corinthians.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1994, der laget hans vant gull.
Kultur- og naturreise
Kultur- og naturreise var et kultur- og natur formidlingsprosjekt av åpne data igangsatt av daværende Direktoratet for naturforvaltning, (nå Miljødirektoratet) Kulturrådet, Riksantikvaren og Kartverket. Fra 2014 gikk også Riksarkivet inn som partner i prosjektet sammen med Kartverket, Kulturrådet, Miljødirektoratet og Riksantikvaren.
Zhenning
Zhenning (kinesisk: 镇宁布依族苗族自治县 ; pinyin: Zhènníng bùyīzú miáozú Zìzhìxiàn) er et autonomt fylke i prefekturet Anshun i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
Kultur- og naturreise
Prosjektet ble avsluttet 31. desember 2015.
Zhenning
Befolkningen var på 331,028 innbyggere i 1999.
Kultur- og naturreise
Gjennom prosjektet Kultur- og naturreise har disse etatene jobbet for å stimulere til økt bruk av offentlig data, fra blant annet museer, arkiv og frivillige aktører, i mobile formidlingsløsninger. Målet har alltid vært å øke kunnskap om og skape engasjement for kulturminner og naturverdier.
Zhenning
Samferdsel
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Kultur- og naturreise
Et hovedresultat av arbeidet med data, teknologi og formidling er en åpen og stedsbasert formidlingstjeneste. En førstefase av en kartløsning som viser sammenstillinger av datasett som aldri tidligere er blitt gjort. En visualiseringsløsning for PC og mobil. En enkel tilgang for videre bruk av data – for nærings- og reiseliv, undervisning, forskning, formidling, medier og forvaltning. Og et fleksibelt system for å utvikle nye tjenester. Prosjektet er basert på åpen kildekode. Tjenesten er utviklet sammen med Norkart.
Prosjektet har satt opp eksempler på generelle visninger som en landsdekkende visning av sentrale datasett og en [https://web.archive.org/web/20151208185024/http://knreise.no/demonstratorer/demonstratorer/2verdenskrig.html#3/66.5832/17.1387 tematisk visning av 2. verdenskrig] data for hele Norge. Det finnes også flere eksempler knyttet til prosjektets geografiske pilotområder, Telemark og Gudbrandsdalsleden (fra Oslo til Trondheim).
Bjoråi kraftverk
Bjoråi kraftverk er et vannkraftverk på fjellgården Skålid ved Sundsvatn i Fyresdal kommune i Vestfold og Telemark.
Kultur- og naturreise
Kultur- og naturreise har tatt de kartbasert formidlingsløsninger et skritt videre i en spennende retning. Prosjektet har utviklet en 3D-modell av Dovrelandskapet i samarbeid med firmaet VizBox. På modellen avspilles ulike kart, markering av kulturminner, verneområder, E6, Dovrebanen og pilegrimsleden. Parallelt avspilles en video om området på en skjerm. Et samarbeid med Nordisk Film Shortcut. En visualisering som på en annen måte viser potensialet i å sammenstille ulike datatyper og kilder og hvordan de kan berike hverandre.
Bjoråi kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 60 meter i Bjoråi.
Kultur- og naturreise
Ifølge riksarkivar Inga Bolstad skal «Våre mål med å tilrettelegge åpne data er å bringe digitalt arkivmateriale ut til flere brukergrupper, og å muliggjøre bruk av arkivmateriale i kombinasjon med andre kulturdata, for gjensidig berikelse». Kartverksdirektør Anne Cathrine Frøstrup har uttalt om prosjektet at «en viktig del av oppdraget vårt er å bidra til å gjøre offentlige data tilgjengelig for allmenheten. Det innebærer ikke bare å åpne lokket, men også å vise hva datasettene inneholder og hva man kan gjøre med dem».
Bjoråi kraftverk
Installert effekt er 30 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,17 GWh.
Kultur- og naturreise
Disse formidlingstjenestene og samspillet mellom ulike datatyper viser potensialet og verdien av fellesløsninger. Samarbeidspartnerne har med Kultur- og naturreise tatt arbeidet med åpne data på alvor – og tatt det et stort skritt videre. Institusjonene er derfor glade for den felles avgjørelsen om å fortsette det tverretatlige og -faglige og samarbeidet på mer permanent basis fra januar 2016. Hovedmålene for dette samarbeidet vil være økt bruk av data; bedre sammenstilling og tilrettelegging på tvers etater og datasett; og ikke minst effektivisering – for i felles utfordringer ligger det et stor potensial for fellesløsninger.
Cornelius Vanderbilt
Cornelius Vanderbilt (født 27. mai 1794 på Staten Island i staten New York, død 4. januar 1877 i New York City), også kjent som Commodore Vanderbilt, var en skipsreder og entreprenør som bygget opp en stor formue på dampskiptrafikk i USA og mellom USA og Europa. Han utviklet også jernbanen i USA. Man kalte ham «jernbanekongen» (Railroad King eller Railroad Tycoon), foruten det ærefulle Commodore. På den annen side fikk Vanderbilt ry for hensynsløshet i forretninger og ble senere benyttet som kroneksempelet på en «røverbaron» (robber baron).
Kultur- og naturreise
Pilotprosjekter
I forprosjektfasen 2012-2013 blir det gjennomført pilotprosjekter på tre steder i Norge: Akerselva i Oslo, Bø/Sauherad og Dovre.
I 2014-2015 vil fokuset ligge på å Telemark og Pilegrimsleden.
Cornelius Vanderbilt
Bakgrunn
Cornelius Vanderbilt kom til verden som det fjerde barn og andre sønn til Cornelius og Phebe Vanderbilt (født Hand). Navnet Vanderbilt stammer fra en forfader til Cornelius som emigrerte til Nord-Amerika i 1650 og kom fra den lille landsbyen De Bilt utenfor Utrecht i Nederlandene. Denne forfaderen begynte å omtale seg selv som «van der Bilt», som betyr «fra De Bilt». Med årene begynte man i familien å samskrive dette til Vanderbilt.
Kultur- og naturreise
Historikk
I oktober 2011 ble prosjektene slått sammen til Kultur- og naturreise. Siri Slettvåg ble ansatt som prosjektleder 8. august 2011. 1. september 2011 ble prosjektet offisielt lansert under en demonstrasjonstur ved Akerselva med kulturminister Anniken Huitfeldt, miljøvernminister Erik Solheim, riksantikvar Jørn Holme, kulturrådets direktør Anne Aasheim, kartverksjef Anne Cathrine Frøstrup og direktør i Direktoratet for naturforvaltning Janne Sollie som deltakere.
Cornelius Vanderbilt
Bakgrunn
Cornelius Vanderbilt sluttet på skolen som elleveåring. Da han var 16 år gammel kjøpte han seg en seilbåt, med tilskudd fra foreldrene. Men den begynte han å ferge folk over fra øya Staten Island til New York. Snart hadde han bygd opp en liten flåte med båter som ble brukt i denne fergetrafikken. Under 1812-krigen forsynte han enkelte United States Army-fort nær New Yorks havn med matvarer.
Som tyveåring giftet han seg med sin kusine Sophia Johnson. Paret flyttet inn til New York.
Kultur- og naturreise
Historikk
Fra 2014 gikk Riksarkivet inn i partnerskapet med de andre direktoratene og inn som eier av prosjektet.
Cornelius Vanderbilt
Karriere
Cornelius Vanderbilt begynte som styrmann på en av Thomas Gibbons dampbåter, i en tid da Robert Fulton hadde fått tildelt monopol på all dampbåttrafikk i 30 år av staten New York. Gibbon og Vanderbilt utfordret monopolet og startet i 1817 dampbåttrafikk med lavere priser enn monopolratene. Tilbudet ble meget populært og i 1824 slo høyesterett fast at det skulle være fri konkurranse på området. Fulton klarte ikke omstillingen til den nye konkurransesituasjonen, og gikk konkurs. Gibbons og Vanderbilt fortsatte med store overskudd, og Vanderbilt startet etter hvert sitt eget firma.
Maybe This Time
«Maybe This Time» er en amerikansk sang, skrevet av John Kander (melodi) og Fred Ebb (tekst). Den var med i filmen Cabaret (1972)
Sally Bowles (spilt av Liza Minnelli) fremførte sangen på kabareten i The Kit Kat Klub, men den ble ikke skrevet til filmen. Kander og Ebb hadde skrevet sangen noen år tidligere til en musikal, Golden Gate, som aldri ble oppsatt. Det gjorde den ukvalifisert til en Oscar-nominasjon.
Minnelli spilte også inn sangen på plate. Den ble blant annet utgitt på singlen MCA D-1498 i 1972. A-siden var «Cabaret».
Norsk versjon
Finn Ludt har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Min tur».
Kultur- og naturreise
Historikk
Miljødirektoratet deltok 2012-2014.
Cornelius Vanderbilt
Karriere
Vanderbilt etablerte i 1830-årene dampbåtruter over hele det nordøstre USA med stor suksess, fordi han hadde lavere billettpriser og tilbød fergereiser som tok kortere tid enn konkurrentene. Dette gjorde at han kunne utvide stadig mer. Han presset prisene nedover og tjente store penger. Utover på 1800-tallet startet også dampskipstrafikken mellom USA og Europa, og Vanderbilt etablerte seg med rimeligere billetter og raskere overfart enn konkurrentene. Skipet «Vanderbilt» satte fartsrekord fra New York City til Liverpool; det hadde kostet 600 000 USD å bygge skipet, som var verdens største dampskip da det var nytt. Vanderbilt var også den første til å bygge skip i jern istedenfor tre.
I 1860-årene fikk han øynene opp for jernbaneindustrien og innså at det var her det største vekstpotensialet var. I stedet for å starte opp sitt eget jernbaneselskap, kjøpte han opp eksisterende. I tur og orden skaffet han seg kontroll over mindre jernbaneselskaper og fusjonerte alle jernbanene sine inn i foretaket New York Central & Hudson River Railroad (NYC&HR). Han forsøkte å kjøpe opp Erie Railroad i 1867, men ble stoppet av de andre aksjonærene, som var Jay Gould, Jim Fisk og Daniel Drew. Han fortsatte å kjøpe opp jernbaneselskaper inntil han hadde en sammenhengende linje fra New York til Chicago. På dette tidspunktet var hans jernbaneimperium det største i USA.
Ved sin bortgang hadde Cornelius Vanderbilt bygget opp en formue på 100 millioner USD, og var USAs rikeste mann.
Vasshaug
Vasshaug er ei bygd som ligger ca 5 km sør for tettstedet Silsand på Senja, i Lenvik kommune, Troms fylke. Bygda ligger langs den kommunale veien mellom Fv 86 (mot Gryllefjord og Torsken)og FV 860 (mot Stonglandseidet). Nærmeste bygder er Islandsbotn, Laksfjord, Vasshaugli, Grønli og Tortenli. Bygda har ca 50 innbyggere.
Aljoscha Blau
Aljoscha Blau (født 1972 i Leningrad i Sovjetunionen) er en tysk-russisk billedkunstner og bildebokillustratør.
Aljoscha Blau gikk på kunstskole som barn. I 1990 kom han til Tyskland der han studerte barnebokillustrasjon og grafikk ved  Fachhochschule für Grafik i Hamburg. Blau har mottatt flere priser for illustrasjonene sine, blant annet Deutscher Jugendliteraturpreis som han og Jon Fosse fikk i 2007 for barneboka Søster.
Blau bor med familien sin i Berlin.
Gilmar Rinaldi
Gilmar Rinaldi (født 13. januar 1959) er en brasiliansk tidligere fotballspiller som blant annet spilte for São Paulo.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1994, der laget hans vant gull.
Gammelprøyssisk
Gammelprøyssisk, også kalt prøyssisk, er et utdødt vestbaltisk språk innenfor den baltiske språkgruppe. Det ble talt av gammelprøysserne, et baltisk folk som ble assimilert av omliggende folkeslag, særlig litauerne og tyskerne.
Elegantozoum
Elegantozoum er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Gammelprøyssisk
Gammelprøysserne bodde i samme område som tidligere Øst-Preussen, omkring dagens Kaliningrad og nordøstre del av Polen. Språket tok til å ble nedskrevet på 1300-tallet. Man antar at språket opphørte å bli talt på slutten av 1600-tallet, og den siste bruker av gammelprøyssisk døde på 1700-tallet.
Det kalles gammelprøyssisk for å skille det fra adjektivet «prøyssisk», som relaterer seg til den senere tyske staten Preussen.
Elegantozoum
Utseende
En middelsstor, lang og slank, brun trebukk. Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet. Dekkvingene er jevnbrede og lysbrune.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Den sentralafrikanske republikken.
Johnny Greibesland
Johnny Greibesland (født 22. oktober 1956) var ordfører i Songdalen kommune fra 2003 til 2019. Han representerer Senterpartiet.
Gammelprøyssisk
Eksempler på gammelprøyssisk
Eksemplene under er av ord som alle begynner med k-lyd.
Johnny Greibesland
Greibesland ble ordfører i 2003, da han ble valgt i et valgteknisk samarbeid mellom Senterpartiet, KrF og Høyre. Han har erfaring i kommunestyret fra 1991 til 1995, men var ute i perioden 1995 til 1999.
Gammelprøyssisk
Litteratur
Praprusoj
FLK «Southern Harvester»
FLK «Southern Harvester» var et flytende hvalkokeri tilhørende rederiet Christian Salvesen i Leith i Skottland gjennom selskapet The South Georgia Co. Ltd. Det var søsterskip til «Southern Venturer» som ble levert året før, men hadde større tonnasje og maskineri.
Maria Cantwell
Maria E. Cantwell (født 13. oktober 1958 i Indianapolis i Indiana) er en amerikansk politiker. Hun er en senator og representerer Washington og Det demokratiske parti. Hun kom inn i Senatet 3. januar 2001.
Hun representerte Washingtons første distrikt i Representantenes hus fra 1993 til 1995. Hun ble ikke gjenvalgt, og fikk en jobb i RealNetworks. Hun ble mangemillionær på grunn av en aksjekjøpsopsjon i RealNetworks. For å finansiere sin valgkampanje til Senatet i 2000 solgte hun cirka 100 000 aksjer til en verdi av 44 dollar stykket.
Longli
Longli (kinesisk: 龙里县 ; pinyin: Lónglǐ Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Qiannan i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 188,698 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 320 (G320) går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Kinas riksvei 321 deler veibane med G320 på dette avsnittet. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.
Fylkesvei 260 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 260 i de følgende fylkene:
Robert Adlard
Robert Edward Adlard (født 15. november 1915, død oktober 2008) var en britisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London. Adlard vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1948 i London. Han var lagkaptein på det britiske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen. I semifinalen slo de Pakistan med 2-0, men tapte finalen til India med 0-4. Borrett spilte alle fem kampene i OL-turneringen.
Larvik prosti
Larvik prosti er et tjenestedistrikt i Tunsberg bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Larvik hvor Larvik kirke er prostikirke. Prostiet omfatter alle sogn i Larvik kommune.
Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet. De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.
Sogn i Larvik prosti
Larvik prosti har et kirkelig fellesråd med tilsammen femten sogn:
Historikk
Den historiske forløperen til Larvik prosti forløperen var Brunlanes prosti, som i 1671 fikk navnet Laurvigens Provsti.
Sandar prosti ble opprettet 1. mars 1999 ved at Sandar og Sandefjord prestegjeld ble fradelt Larvik prosti.
Iga Świątek
Iga Natalia Świątek (født 31. mai 2001 i Warszawa) er en polsk profesjonell tennisspiller, som i februar 2020 var ranket som den 48. beste spilleren på WTAs verdensranking. Fra april 2022 leder hun WTAs singelrangering for kvinner.
Świątek vant Grand-Slam turneringen French Open i 2020 etter å ha beseiret verdensener Simona Halep i fjerde runde.
Hun er vinner av fjorten WTA-turneringer i singel, inkludert fire Grand Slam-turneringer: French Open 2020, 2022 og 2023 og US Open 2022, siden april 2022 leder hun WTAs singelrangering for kvinner.
Basketball under Sommer-OL 2008 – Kvinner
Basketball under Sommer-OL 2008 – Kvinner fant sted fra 9. til 23. august 2008 på Wukesong Indoor Stadium i Beijing.
Albert Henry Ottenweller
Albert Henry Ottenweller (født 5. april 1916 i Stanford i Montana i USA, død 23. september 2012 i Toledo i Ohio) var katolsk biskop av Steubenville.
Anton I von Aldenburg
Anton I riksgreve von Aldenburg (1633–1680) var en tysk riksgreve og stattholder for grevskapet Oldenborg og Delmenhorst for kongen av Danmark-Norge.
Albert Henry Ottenweller
Bakgrunn
Albert H. Ottenweiler vokste opp i Leipsic i Ohio. Han gikk på St. Joseph High School og senere St. Joseph College i Rensselaer i Indiana. I 1943 ble han uteksaminert i filosofi og katolsk teologi fra Catholic University of America i Washington, D.C.
Anton I von Aldenburg
Han var født utenfor ekteskap som sønn av greve Anton Günther av Oldenborg og friherreinne Elisabeth von Ungnad. Faren giftet seg senere standsmessig med Sophie Catherine av Slesvig-Holsten-Sønderborg og kjempet for blant annet å sikre sønnens adgang til grevskapene. Anton ble utnevnt til riksgreve av Aldenburg i 1653, og da faren døde i 1667 gjorde hans del av arven ham til en meget rik mann.
Albert Henry Ottenweller
Prest
Biskopen av Toledo, Karl Joseph Alter, ordinerte ham til prest den 19. juni 1943. Han var kapellan ved St John the Evangelist Church i Delphos og fra 1959 til 1961 ved St Richard Church i Swanton. 1961/62 var han sogneprest for St. Joseph Church i Blakeslee og den tilhørende misjonen Sacred Heart i Montpelier. Fra 1962 til 1968 var han sogneprest i Vår Frue av Mount Carmel-kirken i Bono og virket også i bispedømmets spansktalende apostolat fra 1958 til 1969. I 1968 var han sogneprest for i St. John the Evangelist Church i Delphos og ble utnevnt til generalvikar for bispedømmet. Han var dessuten sogneprest av St. Michael's i Findlay (1976 – 1977).
Anton I von Aldenburg
Anton fungerte som stattholder til Oldenborg og Delmenhorst, ble naturalisert som dansk greve samt medlem av gehejmekonseillet og ridder av elefanten. Rikdom og representative evner gjorde ham passende til å stå i spissen for gesandtskaper: Han var i England og til fredskongressen i Nijmegen, 1679 til fredsforhandlingene i Lund mens han i 1680 førte prinsesse Ulrikke Eleonor til Sverige.
Albert Henry Ottenweller
Biskop av Steubenville
Den 11. oktober 1977 ble han utnevnt av Paul VI til biskop av bispedømmet Steubenville og offisielt innsatt i dette embedet den 22. november.
Anton I von Aldenburg
Familie
Anton I von Aldenburg var gift to ganger.
Albert Henry Ottenweller
Biskop av Steubenville
Den 28. januar 1992 aksepterte pave Johannes Paul II hans aldersbetingede avskjedr. Han trakk seg tilbake i Toledo i Ohio, og fungerte som rektor for Holy Rosary Cathedral til 2010.
Albert Ottenweller døde den 23. september 2012 på Ursuline Center i Toledo etter en kort sykdomsperiode.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Binærsøk
Binærsøk er en effektiv algoritme for å finne fram til et bestemt element i en sortert liste ved å dele listen i to for hvert steg. Algoritmen tar det midterste elementet i den sorterte listen og sammenligner med det elementet en skal finne fram til for å finne ut om det er større eller mindre. Fordi listen er sortert vet en dermed om elementet kommer før eller etter, og søker deretter i den gjenstående halvdelen på samme måte.
Her er pseudokode for en funksjon som ser på den verdien i den sorterte listen a som ligger midt mellom plasseringene left og right. Funksjonen kaller seg selv rekursivt med den ene halvdelen av listen.
function binarySearch(a, value, left, right) if right < left return not found mid := floor((left+right)/2) if value > a[mid] return binarySearch(a, value, mid+1, right) else if value < a[mid] return binarySearch(a, value, left, mid-1) '''else return mid
Videomøte
Et videomøte eller en videokonferanse er et møte der deltagerne kan se og høre hverandre ved hjelp at kommunikasjonsteknologi, uten å være på samme sted. Videokonferanser skiller seg fra telefonkonferanser ved at bilde deles i tillegg til lyd.
Ideen om videotelefoni kom på 1870-tallet, og eksperimenter ble gjort på 1920- og 30-tallet, men ble først praktisk mulig på 50-tallet. De første bemannede romferdene brukte videotelefoni ved å sende radiosignaler på forskjellige frekvenser i hver retning.
Fra 1950-tallet til 1990 krevdes spesielle bildetelefoner som sendte bilder med noen sekunders mellomrom via telefonlinjene. ISDN-teknologien åpnet for å sende digitale komprimerte videosignaler via telefonnettet på 128 kb/s. På 1990-tallet ble IP-basert videooverføring mulig og gjorde det mulig å bruke PC-er med kamera til videokonferanser.
På 2000-tallet kom tjenester som Skype og iChat som gjorde det enklere og billigere å kommunisere med lyd og bilde.
Videomøter har i mange år vært benyttet for arbeidsmøter av ulike slag, innenfor eller mellom bedrifter eller offentlige virksomheter, slik at tid og reisevirksomhet kan innspares.
Videokonferansesystemer er standardisert av Den internasjonale teleunionen ITU.
Introduksjon av kameraer på smarttelefoner, nettbrett og bærbare datamaskiner gjorde kommunikasjon med lyd og bilde helt dagligdags utover 2010-tallet.
I 2020, ved starten av koronaviruspandemien, økte bruken av programvare for videomøter dramatisk. Zoom økte med 378% fra 22. mars 2019 til samme dato i 2020. Teams fra Microsoft økte antall brukere med 775% i områder med strenge regler for sosial distansering. Universiteter og skoler i Norge stengte ned undervisning med fysisk oppmøte i 9 uker fra 12. mars i 2020, og mange steder var det også heldigital undervisning i begynnelsen av 2021, noe som førte til en stor økning av bruken av videomøter. Ved utgangen av 2020 hadde 47% av lærere daglige videomøter med elevene.
Peter Wirnsberger
Peter Wirnsberger (født 13. september 1958 i Vordernberg) er en østerriksk, tidligere alpinist.
Guiding
Guiding (kinesisk: 贵定县 ; pinyin: Guìdìng Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Qiannan i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
Peter Wirnsberger
Karriere
Utforspesialisten Wirnsberger vant i løpet av karrieren åtte verdenscuprenn i utfor og gikk til topps i utforcupen sammenlagt sesongen 1985/86.
Den største prestasjonen i internasjonale mesterskap var sølvmedalje i utfor under OL 1980 i Lake Placid, bak Leonhard Stock.
Guiding
Preferkturet hadde en efolkning på 266,610 i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 210 løper gjennom området. Riksveien begynner i Baotou i Indre Mongolia, fører gjennom Yan'an, Xi'an, Chongqing og Guiyang og ender opp i Nanning i Guangxi.
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Kinas riksvei 321 løper også gjennom området. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.
Drømmen om Kristi kors
Drømmen om Kristi kors (The Dream of the Rood, Drømmen om korset) er et av de tidligste kristne dikt i angelsaksisk litteratur og er særegent på flere vis: det har en litterær kraft som er nærværende den dag i dag, er et fengslende eksempel på drømmevisjon og benytter en hedensk teknikk for å fremme et kristent budskap. Som andre angelsaksiske (gammelengelske) dikt er Drømmen om Kristi kors skrevet på vers med bokstavrim. Diktet er sannsynligvis et av de aller eldste verker innenfor angelsaksisk litteratur.
Den engelske tittel benytter ordet «rood» som er et arkaisk engelsk ord som kommer fra angelsaksiske «rod» som opprinnelig hadde betydningen «påle», «stang», men har spesielt fått betydning krusifiks eller Jesu kors. En bokstavtro oversettelse av den engelske tittelen er Drømmen om korset, men denne artikkelen benytter Arthur Sandveds norske gjendiktning, Drømmen om Kristi kors.
Diktet består av 156 verselinjer og er blitt bevart i Vercelliboken, et manuskript fra 900-tallet, men diktet er vurdert som mye eldre, blant annet for at strofer fra diktet er gjenfunnet i runer på Ruthwell-korset som er vanligvis datert tilbake til 600-tallet. I tillegg finnes også noen strofer på Russel-korset som synes å være fra samme dikt.
Diktets innhold
Drømmen om Kristi kors er et dikt som blir fortalt av en som drømmer: ''«Hør! Jeg vil fortelle en herlig drøm, en som jeg mottok i nattens mørk»''. I drømmen snakker den som drømmer med det korset som Jesus Kristus ble korsfestet på. Diktet er delt i tre seksjoner.
Første seksjon handler om drømmerens visjon om korset. Dette er vesentlig ettersom ideen om korset og Jesus blir portrettert for leseren av en som drømmer, noe som litterær karakteriseres som drømmevisjon, og et kjent litterært grep i middelalderen. Leseren blir fortalt at dømmerens drøm som om den var virkelig. Denne seksjonen fortsetter med å beskrive hvordan drømmeren forestiller seg korset bli reist i triumf, dekket med gull og juveler. Dog er drømmeren oppskremt av synet av blodet på det tilbedte korset.
Andre seksjon er korset som taler til drømmeren om korsfestelsen av Kristus, og fremstår som en lang monolog. Korset i seg selv blir portrettert som hans herres tjener hvis mest fremtredende karakteregenskaper er lojalitet. Her gjenforteller korset historien om hvordan det ville handle utelukkende i henhold til Kristus’ vilje, og hvordan det ble hogd ned av hans «fiender» og omgjort til det krusifiks for Kristus dø på. Korset og Kristus blir ett i skildringen av pasjonen, de er begge gjennomhullet av nagler, hånet og pint, og kort tid etter blir korset, som Kristus, gjenoppstanden, deretter prydet med gull og sølv.
I tredje og siste seksjon avslutter på homiletisk vis ved at korset befaler drømmeren å gå ut og spre budskapet om Kristus’ lidelse og forløsning. Diktet ender med at drømmeren uttrykker hvordan han føler at han har blitt konvertert til et bedre liv, og håper å konvertere de han kjenner som ikke lever et liv av Kristus og korset.
Hedenske virkemidler og kristent budskap
Drømmen om Kristi kors er et dypt følt kristent dikt. Arthur Sandved nevner en del elementer som synes å være tatt fra eller inspirert fra kristen liturgi. I enkelte strofer mener man å se spor etter enkelte latinske salmer, men det er vanskelig å påvise direkte kilder da tilsvarende innhold tenderer å ligne på hverandre. De «skiftende farger og skrud» kan dog være en referanse til skikken å kle prosesjonskorset med forskjellige liturgiske farger. Den romersk-katolske kirkes liturgi for langfredag, «korsets hyldning», tidligere kalt for adoratio curcis: «Men nu er tiden kommet / da høy og lav skal hylle meg; / menneskene overalt på jorden, ja, hele skapningens hær». Det har faktisk vært hevdet at diktets opprinnelse har sin bakgrunn i oppblomstringen av adoratio curcis etter at en bit av korset ble funnet i Roma i 701. Beda den ærverdige kjente til dette og forteller om det i hans store verk Historia ecclesiastica gentis Anglorum som var ferdig i 731.
Grepet med drømmevisjon var ikke ukjent for angelsakserne. I henhold til Bede får hyrden Cædmon sine poetiske evner via en drømmevisjon. At en livløs gjenstand er stemmen i diktet var heller ikke noe fundamentalt nytt. Grepet var populært i såkalte gåtedikt, og i en del gåter var faktisk løsningen nettopp et Kristi kors.
Mange angelsaksiske poeter har levd med en fot i to forestillingsverdener. Deres diktekunst ble skapt i hedensk germansk tid, men etter at angelsaksiske England ble kristnet fortsatte dikterne å dikte slik de alltid hadde gjort. Det nye var at de stilte sin diktning og dens virkemidler til tjeneste for den nye kristne guden. Mange av det beste dikterne utviste stor dyktighet i å la førkristen versemål smelte sammen med kristen temakrets, og med dette som kriterium viste den anonyme forfatteren av Drømmen om Kristi kors seg som forfatter av format.
Drømmen om Kristi kors er derfor preget med referanser til både hedensk som kristen kultur. Eksempelvis erindrer drømmeren at korset forteller ham om korsfestelsen som om det var et heftig slag. I tillegg presenterer diktet Kristus som en «heroisk kriger som ivrig lar seg feste til korset for å gå i kamp med døden, korset er en lojal tjener som smertefullt og paradoksalt tvinges til delta i sin herres henrettelse». Kristus kan også bli sett på som en angelsaksisk krigsherre som tjener sine høvdinger, spesielt på korset og som belønner dem ved en æresfest i himmelen. Således er korsfestelsen en seier ettersom Kristus kunne ha bekjempet sine fiender, men han velger å dø på korset. Diktet viser Kristus villighet, faktisk hans iver, til å omfavne sin skjebne og avslører også de fysiske detaljer om hva som skjer med en mann, heller enn med en gud, på korset.
Foruten bildet av Kristus som en krigerkonge kan selve ideen om et talende tre i seg selv tolkes som en form for animisme, og viser til den måten som hedenske elementer innlemmer ånder og andre fantastiske aspekter i naturen. Hedensk forestillingsverden plasserte en stor vekt på de åndelige elementer som omfatter ulike ting i Moder Jord. Spesielt i dette diktet er troen på at naturlige objekter kan inneha en ånd eller åndelige elementer ved at leseren blir innstendig krevd å anerkjenne treet som et objekt for dyrkelse. Richard North framhever i en avhandling betydningen av treets offer i henhold til hedenske dyder. Han hevder at bildet av Kristus’ død ble konstruert i dette diktet med referanse til en gammelengelsk myte om verdenstreet.
North hevder også at forfatteren av Drømmen om Kristi kors «benytter språket i denne Ingui for å presentere pasjonen til hans nylig konverterte landsmenn som en fortelling fra deres innfødte tradisjon». Treets triumf over døden er feiret ved å utsmykke korset med gull og juveler, på en måte ved å dyrke treet som om det var et idol, et ekko av fortidens hedenske avgudsdyrkelse.
Til tross for disse sterke hedenske elementene er diktets reelle vesen basert på kristen tro. Hele diktet handler om pasjonen, død og Kristus’ gjenoppstandelse som en triumf over synd og ondskap. Det sterkeste kjennetegn på kristen tro er når drømmeren uttrykker «Herren være min venn, Han som her på jorden / led korsets død for slekters synd; / Han løst oss ut, vant livet for oss, / et hjem i himmelen». Her erkjenner drømmeren at Kristus’ død ikke var en seier i kamp, men faktisk en måte for å sikre den menneskelig frelse. Eller i Sandvegs ord: «I triumf fører så himmelhelten sjelene til paradis, som en germansk høvding i spissen for sin hær av trofaste menn».
Tolkning
Mary Dockray-Miller har hevdet at korset er av hunkjønn, og at det deler en tett, nær seksuelt forhold til den meget maskuline Kristus. Hun argumenterer at «Kristus’ prestasjoner i teksten til Drømmen om Kristi kors konstruerer en maskulinitet for Kristus som er majestetisk, krigersk, og spesielt heteroseksuell og at det er avhengig av en skjør motstand med en femininet definert som dominerende Annet». Det faktum at korset hevder at romerne torturerte «unc butu ætgædere» («oss begge, sammen») vil antyde et nært personlig fellesskap mellom korset og Kristus. Diktet konkluderer med poetens bønn til korset at han kan gå inn blant Kristus’ ledsagere.
John Canuteson tolker korset til å være «sint og redd – det ønsker å felle Kristus’ fiender, og det skjelver når Kristus bestiger det – men i alt uttrykker det en kvinnelig underkastelse». Canteson hevder også at korsets personlighet kan bli sammenlignet med jomfru Maria. Korsets passive vesen henimot Guds vilje minner ytterligere om kvinnelig adferd.
Inskripsjonen på Ruthwell-korset
I motsetningen til en rekke andre angelsaksiske dikt står Drømmen om Kristi kors i en særstilling ved at det finnes eldre referanser enn den bevarte utgaven fra Vercelliboken som ble satt sammen en gang på 900-tallet. En runeinskripsjon på til sammen 16 linjer på et steinkors i Ruthwell kirke i Dumfriesshire sør i Skottland refererer sannsynligvis til det samme diktet. Ikke alle tegnene er like leselig, noe som har gitt grunnlag for diskutable tolkninger. Ruthwell-korset er rundt 5 og halv meter høyt kors i stein og er blitt dateres til slutten av 600-tallet. Korset ble knust i 1664, men gjenreist og restaurert i 1818 av Henry Duncan.
På begge sider av et flettverk av vinranker er runene skåret inn. Runene ble første gang beskrevet en gang rundt 1600, og Reginald Bainbrigg av Appleby nedtegnet inskripsjonen for William Camdens bokverk Britannia. En gang rundt 1832 ble runene gjenkjent som forskjellig fra den norrøne futhark (runealfabet), av Thorleif Repp med referanse til Exeterboken og således kategorisert som angelsaksisk futhorc. Hans tolking viste til sted kalt dalen til Ashlafr, utjevning for en skade på monumentet, en døpefont og et kloster i Therfuse.
John Mitchell Kemble fremmet i 1840 en annen lesning eller tolkning som refererte til Maria Magdalena. I henhold til en revidert lesning av Kemble i en artikkel fra 1842 ble runene knyttet til diktet Drømmen om Kristi kors:
Kembles reviderte lesning er basert på diktet slik det er gjengitt i Vercelliboken i den grad at de manglende ord i hver utgave er erstattet i begge utgaver. Dets ekthet er omdiskutert og kan like gjerne være en gjetting som er satt inn av Kemple selv: Pamela O'Neill anfekter at Kembles «bortimot patologiske motvilje til skandinavisk innblanding i hva han så på som engelsk enemerker». Kemble selv bemerket hvordan inskripsjonen kan bli «korrigert» ved hjelp av Vercelliboken.
Foruten Ruthwell-korset og Vercelliboken finnes også et par linjer i en inskripsjon på Brusselkorset fra 1100-tallet, en relikvie som oppbevares i Brussel, og som synes å tilhøre samme dikt:
Mulig forfatterskap
Forfatterskapet til diktet Drømmen om Kristi kors har forblitt ukjent, men med Ruthwell-korset tatt med i betraktningen har det gitt en løs tidsepoke hvor diktet kan ha blitt skrevet har en del forskere likevel gått inn i en spekulasjon på en del mulige forfattere. To av de mest fremtredende forslagene, til tross for at de er svært få forfattere fra epoken som man i det hele tatt kjenner navnene på, er de kristne angelsaksiske poetene Cædmon og Cynewulf.
Hva forskerne vet om Cædmons liv er utelukkende fra Bedes verk Historia ecclesiastica gentis Anglorum og hvor man kun har et kort dikt på ni linjer tilskrevet Cædmon. I motsetningen til Drømmen om Kristi kors er den litterære kvaliteten av Cædmons dikt ikke like nærværende i dag i kontrast til den vekt som Bede tilla det. Daniel H. Haigh, som har forsket både gammelengelsk og Ruthwell-korset, har argumentert for at inskripsjonen på Ruthwell-korset må være et fragment fra ett av Cædmons tapte dikt. Haigh hevder at «På dette monumentet, reist en gang rundt år 665, har vi fragmenter av et religiøst dikt av meget høy natur, og at det var kun en mann som levde i England på denne tiden av verdi som religiøs poet, og det var Cædmon». En annen forsker på runer, George Stephens, har peket på at både språket og strukturen i versene i Drømmen om Kristi kors kan bare ha kommet fra 600-tallet, hvilket er før Bede. Tatt i betraktning at den eneste kristne poeten før Bede var Cædmon gjør Stephens et poeng av at det kan ikke ha vært en eneste annen i denne tidsepoken som kan ha forfattet diktet annen enn Cædmon. I tillegg hevder Stephens at det er en runeinskripsjon på Ruthwell-korset som oversatt slår fast at «Cædmon gjorde meg».
Til tross for Haighs og Stephens argumentasjon har de fleste andre forskere og litterater avvist deres påstand om at en slik inskripsjon i det hele tatt eksisterer. Argumentasjonen for Cædmon er heller ikke overbevisende ved at det er mer sannsynlig at flere navn har gått tapt enn de som har blitt bevart, og de få strofene som er blitt bevart etter Cædmon er altfor for begrenset referansegrunnlag til å trekke absolutte slutninger.
Cynewulf, som vi vet stort sett ingenting om, levde muligens i tidsrommet 770-840. Den eneste informasjonen om Cynewulfs liv er hva som kan bli lest ut fra hans fire kjente dikt. Den tyske forskeren Franz Dietrich har demonstrert likheter mellom Cynewulfs dikt Elene og Drømmen om Kristi kors som et bevis på at de to er forfattet av samme poet. Dietrich har fire hovedargumenter: for det første, begge diktene har temaet korset, og viktigere, i begge diktene lider også korset; for det andre, i Elene gjør Cynewulf tilsynelatende referanser til det samme korset som i Drømmen om Kristi kors; for det tredje, i Elene og hans andre dikt taler Cynewulf om seg selv, noe som gjør det mulig at drømmeren i Drømmen om Kristi kors er ingen andre enn Cynewulf selv; og for det fjerde, «I begge diktene fremmer forfatteren seg selv som gammel, som har mistet gledene eller venner og er klar til avgå».
Selv om dette er en mer overbevisende argumentasjon enn ved valget av Cædmon er det likevel ikke annet enn indisier. Alle angelsaksiske dikt, og spesielt de religiøse, deler felles emner og valg av poetikk, og således vil slekte på hverandre. Søken etter en bestemt forfatter forblir spekulative og uten solide ledetråder også til dels meningsløst.
Litteratur
Cook, Albert S., red. (1905): The Dream of the Rood: An Old English Poem Attributed to Cynewulf. Oxford: Clarendon Press
Andreas Jacobsen
Andreas Jacobsen (født 6. februar 1909 i Stavanger, død 20. mars 1995) var en norsk forfatter. Han skrev en rekke fortellinger på stavanger-dialekt og er kjent under kunstnernavnet «Ajax».
Andreas ble født i Vinkelgaten 16, mellom Pedersgata og Fiskepiren i Stavanger. Her bodde han også til han ble fjorten år, da familien flyttet til Våland. Seksten år gammel startet han som bud i Det Stavangerske Dampskibsselskap, og han ble værende i selskapet fram til han gikk av med pensjon i 1976. Da var han personalsjef.
Andreas ville egentlig bli tegner, men det var en umulig levevei i de harde trettiårene. De første artiklene sine illustrerte han selv. Etter hvert ble det tegneren Henry Imsland en ofte brukt illustratør.
Aker BP
Aker BP ASA (ose: AKERBP) er et norsk almenaksjeselskap etablert av Aker, BP og Det norske oljeselskap i 2016 som en fusjon mellom BP Norge og Det norske oljeselskap. Det eies i fellesskap av Aker (40 %), BP (30 %) og andre eiere (30 %).
Andreas Jacobsen
I starten brukte Jacobsen pseudonymet «Ajaks», men endret dette snart til «Ajax». Under dette navnet er han blitt en svært populær forfatter i hjembyen. Gjennom historiene beskrev Jacobsen ulike sider ved bylivet. Ajax skrev på stavanger-dialekt. Spesielt kjente er historiene om Johanna og Broremann: Disse to har fått en egen statue i bunnen av Nygata, laget av Svein Håvarstein.
Stavangerfarsen «Gudlabadne te na mor» skrev Ajax på bestilling fra teatersjef Bjørn Endreson, og stykket hadde urpremiere 2. juledag 1957. Det er siden blitt vist en rekke ganger på Rogaland Teater, med stor suksess.
Ajax laget også visetekster, blant annet «Det e sjynt å kjøra buss», «Hyttå på Bersagel» og «And i Breiavann».
Jacobsen mottok en rekke priser, blant annet Stavanger kommunes kulturpris i 1983. I 1985 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull.
Aker BP
Selskapet har 1,649 ansatte (2018) og er notert på Oslo Børs. Styreleder er Øyvind Eriksen.
Det har 156 lisenser på norsk kontinentalsokkel (hvorav 92 er operatørskap) og ca. 906 millioner fat P50-reserver, med en samlet 2019-produksjon på rundt 155,900 fat per dag.
I desember 2021 kjøpte Aker BP Lundin Energys olje- og gassvirksomhet i en avtale verdt 125 milliarder kroner. Det kombinerte selskapet blir nest størst etter Equinor på norsk sokkel.
Stayer (album)
Stayer er et musikkalbum med Lars Bremnes, utgitt i 2008. Dette er hans hittil siste soloplate.
Royal Victorian Order
Royal Victorian Order, norsk Den kongelige Victoriaordenen eller bare Victoriaordenen, er en britisk ridderorden som ble grunnlagt av dronning Victoria av Storbritannia den 21. april 1896 som en familieorden der tildeling helt og holdent beror på monarkens ønske. Ordenen belønner fortjenester av monarken. Ordensdagen er 20. juni, som var dronning Victorias tiltredelsesdag. Mottoet er Victoria, som er latin for «seier». I det britiske ordenssystemet er ordenen den nest laveste, både når man rangerer etter alder og presedens. Den står over Order of the British Empire. I det kanadiske ordenssystemet står den også nest nederst, over Order of St. John.
Fylkesvei 263 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 263 i de følgende fylkene:
Royal Victorian Order
Inndeling
Ordenen har fem klasser, som fra høyest til lavest rang er:
Tildeling av Victoriaordenens to høyeste grader innebærer adling og opphøyelse i ridderstanden, med tiltaleformen Sir eller Dame.
Insignier
Ordenstegnet for de fire øverste gradene av Victoriaordenens består av et hvitemaljert malteserkors i gull. For femte og laveste grad er korset i sølv og uten emalje. Midtmedaljongen er rød og bærer dronning Victorias monogram. Medaljongen er omgitt av en blå bord med innskriften «VICTORIA». Medaljongen er kronet. Ordensstjernen for storkorsklassen er i sølv og har åtte tagger. Den bærer ordenstegnet i midten. For kommandørgraden er ordensstjernen utformet som et malteserkors i sølv med stråler i korsvinklene. I midten finnes ordenstegnet i sølv. Ordenskjedet består av ledd med dronning Victorias portrett, roser og rektangler med ordene «Victoria – Britt. Reg. – Def. Fid.» («Victoria, Britannias dronning, troens forsvarer»). Ordensbåndet er blått med kanter i rødt, hvitt og rødt.
Tildeling
Medlemmer blir utnevnt blant personer som har utført personlig tjeneste for monarken. Det er ikke lagt begrensninger på antallet tildelinger. Fra 1936 kan ordenen også tildeles kvinner. Victoriaordenen kan også tildeles utlendinger. Disse regnes som æresmedlemmer.
Innehavere av storkors har rett til å få godkjent skjoldholdere til sine heraldiske våpenskjold.