cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sterkøl
Dagens regler sier at sterkøl bare kan omsettes lovlig på Vinmonopolet, etter en lovendring som trådte i kraft 1. mars 1993. Lovendringen var en del av en avtale regjeringen Brundtland gjorde med Kristelig Folkeparti for å få Krf til å stemme for EØS-avtalen. Før dette kunne øl opptil 7% selges i butikker. En måned etter at øl i skatteklasse III forsvant fra butikkene hadde salget sunket med 90%. En avgjørelse i EFTA-domstolen i 1997 fastslo at det var greit at Vinmonopolet hadde enerett på salg av sterkøl.
I 1998 ga regjeringen Bondevik Vinmonopolet lov til å selge øl med høyere alkoholinnhold enn 7%, etter påtrykk fra EFTAs overvåkingsorgan ESA. Etter denne regelendringen begynte Ringnes produksjonen av Ringnes Loaded, en øl på 10,2% på halvlitersbokser. Navnet og emballasjen gjorde at Vinmonopolet nektet å selge ølen, men Ringnes lanserte ølen på nytt under navnet Ringnes Eagle. Ølen var i flere år det mest solgt sterkølet på polet. Siden 2005 har Hansa sterkøl vært det mest solgte.
Omsetning av sterkøl
I 1970 utgjorde sterkøl 20 prosent av den totale ølomsetningen. I 1980 hadde dette sunket til 14 prosent, og i 1992 var det nede i 4,5 prosent. Salget sank ekstra i 1990 etter at en ny lov trådte i kraft 1. juli 1990. Denne loven sa at sterkøl bare kunne selges bak disken, noe som gjorde at flere butikker stoppet salget, fordi de ikke hadde mulighet til å ha en egen øldisk. I juli 1990 ble det solgt halvparten så mye sterkøl som juli 1989.
I 1986 ble det solgt cirka 26 millioner liter sterkøl, i 1992 nesten 10 millioner liter mens det i 1993 ble solgt knapt 2,5 millioner liter. I 1995 ble det solgt 1,6 millioner liter sterkøl.
Ann-Britt Leyman
Ann-Brit Leyman (født 10. juni 1922 i Stenungsund, død 5. januar 2013 ) var en svensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Leyman vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1948 i London. Hun kom på tredjeplass i lengdehopp for kvinner, bak Olga Gyarmati fra Ungarn og argentinske Noemí Simonetto de Portela.
Viaducto metrostasjon
Viaducto er en stasjon på Mexico bys metros Linje 2. Den ligger på grensen mellom distriktene Benito Juárez og Iztacalco.
Stasjonens logo skal forestille en viadukt, og representerer veikrysset mellom Calzada de Tlalpan (som stammer fra før kolonitiden) og motorveien Viaducto Miguel Alemán.
Stasjonen befinner seg på gatenivå.
The Halls of Eternity
The Halls of Eternity er et musikkalbum utgitt av Ancient i 1999.
6,8 mm Remington SPC
6,8 mm Remington SPC er et kaliber for geværammunisjon som er utviklet i tett samarbeid med individer fra amerikanske spesialstyrker, og markedsføres som et alternativ til 5,56 mm NATO og 7,62 × 39 mm. Amerikanske Barrett Firearms Company har produsert et konverteringssett for M16-familien som heter M468.
Strøtvetbakken
Strøtvetbakken var en hoppbakke i Strøtvetåsen i Drammen. Bakken ble innviet i 1910 med et landsrenn med Kong Haakon VII og 6000 tilskuere til stede. Den ble siste gang brukt i 1938. Bakkerekorden var 53 meter. Bakken ble etterhvert for liten og ble erstattet i 1939 av Drafnkollen.
Sibyllidae
Sibyllidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører ordenen knelere.
Utseende
Middelsstore til ganske store knelere (hunnene gjerne ca. 5 centimeter lange). Forkroppen (protohrax) er svært tynn og forlenget, med en skarp pigg på ryggen. Forvingene er grønne og bladlignende, ellers er kroppen gjerne brunlig. Hodet har et "horn" i pannen, dette er tannet langs kanten. Antennene er ganske korte. Mellom- og bakbeina har asymmetriske, bladlignende fliker ved leddene som forsterker kamuflasjen.
Liv og utvikling
Disse knelerne fanger mest flygende byttedyr, gjerne små fluer.
Utbredelse
Familien er utbredt i Afrika.
Systematisk inndeling
Sibyllidae blir noen ganger regnet som en underfamilie av Mantidae.
Ole Paulssøn Haagenstad
Ole Paulssøn Haagenstad (født 17. oktober 1775, død 16. april 1866) var en norsk bonde og politiker. Han ble valgt til Stortinget i 1814, 1815, 1818, 1824, 1827, 1833, 1836, 1839 og 1842. Han representerte valgkretsen  Christians amt  (i dag Oppland).
Haagenstad var født på gården Harildstad i Kvikne i Fron. Som barn flyttet han til en onkel som bodde på Haagenstad i Våge og arvet hans gård.
Han var konstituert lensmann, forlikskommissær og valgmann i flere år. Haagenstad var gift med søskenbarnet Kari Thorsdatter Bratt fra Bjølstad.
Tidsskrift for Den norske legeforening
Tidsskrift for Den norske legeforening (fra 1890 til 2008 Tidsskrift for Den norske lægeforening), i helsevesenet omtalt som Tidsskriftet, er et medisinsk tidsskrift som utgis 18 ganger i året og sendes til alle medlemmer av Den norske legeforening.
Tidsskriftet redigeres av en redaksjon underlagt Den norske legeforening. Det publiserer både faglige artikler, oversiktsartikler, nyhetsartikler og debatt om legers virke og utdannelse, foruten omtale av doktorgrader. Forskningsartikler publisert i tidsskriftet gjennomgår fagfellevurdering, men det meste stoffet er nyhets- og debattstoff samt annonser.
Tidsskriftet ble etablert som Tidsskrift for praktisk Medicin i 1881. Fra og med den åttende årgangen overtok Den norske lægeforening ansvaret for tidsskriftet; det utkom først med samme tittel, med tilføyelsen Organ for Den norske lægeforening, men skiftet navn til Tidsskrift for Den norske lægeforening i 1890. Forslag om å endre Den norske lægeforenings navn til Den norske legeforening hadde vært fremsatt en rekke ganger, men hver gang møtt sterk motstand fra tradisjonalistene i foreningen og blitt nedstemt. Men i 2007 gikk navneendringstilhengerne av med seieren i en knapp avstemning, noe som førte til at både foreningen og tidsskriftet endret navn i løpet av 2008. Tidsskriftet fikk i 2018 Norsk Tidsskriftforenings pris Årets tidsskrift.
Prinsesse Victoria av Storbritannia
Victoria (Victoria Alexandra Olga Mary; født 6. juli 1868, død 3. desember 1935), også kalt Toria, var en britisk prinsesse og medlem av den britiske kongefamilien. Hun var det fjerde barnet og andre datter til Edvard VII av Storbritannia og Alexandra av Danmark. Hun forble ugift.
Hennes far var prins Albert Edvard Edvard, fyrste av Wales (senere kong Edvard VII), eldste sønn av dronning Victoria og prins Albert. Hennes mor var Alexandra, fyrstinne av Wales (født prinsesse Alexandra av Danmark), datter av kong Christian IX av Danmark og prinsesse Louise av Hessen-Kassel. Som barnebarn av den britiske monarken ble prinsesse Victoria gitt tittelen Hennes Kongelige Høyhet Prinsesse Victoria av Wales. Hun ble døpt i Marlborough House den 6. august 1868 av Archibald Campbell Tait, biskop av London. Hennes faddere var hennes farmor, dronning Victoria, prins Ludwig av Hessen.
Prinsesse Victoria fattet spesiell interesse for bygdelivet og ble utnevnt til ærespresident av Iver Horticultural Society.
Prinsessen døde i sitt eget hjem i desember 1935, i en alder av 62 år. Begravelsen fant sted fra St. Georgs kapell i Windsor Castle, og hun ble gravlagt ved Royal Burial Ground i Windsor Great Park. Hennes død skal ha påvirket kong George V sterkt. Han døde en måned senere. Ved hennes yngre søsters ekteskap i 1896, ble prinsesse Victoria tildelt et personlig våpenskjold.
Tautrekking under Sommer-OL 1920
Tautrekking under Sommer-OL 1920. Tautrekking var en olympisk øvelse under sommer-OL i Antwerpen. Det var med for femte og siste gang på OL-programmet. Fem lag fra fem nasjoner deltok, laget fra Storbritannia ble olympiske mestere og Nederland vant sølv.
Nauru House
Nauru House er den niende høyeste bygningen i Melbourne, 52 etasjer høyt, fordelt på 190 meter. Den ble bygd og eid av den lille øystaten Nauru. Lokalt blir det kjent som Fugleskittårnet fordi Nauru har tjent mye penger på fosfater som kommer fra fugleekskrementer.
I 2004 ble huset overtatt av Naurus regjerings kreditorer, så institusjoner som Air Nauru måtte flytte. I november 2004 ble bygningen solgt for rundt $ 140 000 000 til Queensland Investment Corporation.
Beothuk
Beothuk var en First Nations-stamme på øya Newfoundland i Canada. På den tid de fikk kontakt med europeerne, i det 16. århundre, antas det at det var mellom 500 og 1000 beothuker på øya som levde hovedsakelig av sel, fisk, skalldyr og reinsdyr (caribou). Beothukene var svært glade i rød farge og dekket både kroppen og redskaper med rød oker, noe som kan ha gitt opphav til begrepet «rødhuder». Beothukene var dyktige kanobyggere og bodde i wigwamer. De holdt seg for det meste langs kysten, mens de mer sjelden besøkte det ufruktbare innlandet. Mange av europeernes forestillinger om nordamerikanske urfolk bygger antagelig på tidlige møter med beothukene.
Beothuk-språket deres var et isolert språk, og slektskap med andre språk er ikke påvist. Visse likheter med micmac-språket kan skyldes langvarig naboskap. Man tror at beothukene er etterkommere etter den såkalte «Little Passage»-stammen som det finnes arkeologiske spor etter fra ca 50 f.Kr.
På 1000-tallet kom vikingene til vestkysten av Newfoundland, som de kalte Vinland. Der traff de beothukene, men hvordan de to folkene kom overens vet vi mindre om. Det var en del trefninger fordi beothukene begynte å jakte på vikingenes buskap, men for det meste drev de fredelig handel med hverandre. Det finnes historier som forteller at noen beothuker hadde blå øyne og lysere hår enn andre urfolk. Dette ble lenge avfeid, men nyere viten antyder at det kan ha vært et resultat av blanding mellom beothuker og vikinger.
Vikingene forlot sin bosetning på 1100-tallet antagelig på grunn av et kaldere klima, som gjorde livet vanskeligere både for vikinger og beothuker. Konflikter om ressurser kan også ha bidratt til oppbruddet.
Neste besøk fra Europa kom i 1497. Giovanni Caboto, en venetianer i engelsk tjeneste, gjenoppdaget Newfoundland. Han kunne fortelle om enorme forekomster av fisk, noe som førte til at portugisere, engelskmenn, baskere og spanjoler kom til området for å fiske. Mange av fiskerne begynte å fange beothuker for å bruke dem som slaver. Etterhvert som fiskerne slo seg ned, begynte beothukene å stjele fra dem.
Voldelig konflikt var uunngåelig, og franskmennene allierte seg med micmac-stammen på fastlandet for å holde beothukene unna. Etterhvert ble beothukene tvunget inn i det karrige innlandet, hvor de raskt sank i antall på grunn av dårlig mattilgang. Tyveriene fortsatte imidlertid, og straffeekspedisjoner ble sendt for å utrydde beothukene. I 1768 var det færre enn 400 igjen, og i 1810 ble de "fredet". Det var altfor sent, og de siste beothukene rømte antagelig til fastlandet. Bare én var igjen i 1827, den siste kjente beothuk. Hun het Nancy Shanawhdit og døde i 1829.
Chester A. Arthur
Chester Alan Arthur (født 5. oktober 1829 i Fairfield i Vermont i USA, død 18. november 1886 i New York City) var USAs president fra James Garfields død i 1881 til 1885. Arthur ble ikke selv valgt som president, men rykket opp fra visepresidentembetet etter bare seks måneder i den stillingen. Han jobbet som tolldirektør i New Yorks havn før han engasjerte seg i politikken.
Han underskrev Chinese Exclusion Act den 6. mai 1882.
Bakgrunn, utdannelse
Chester Arthur var det femte av åtte barn til baptistpredikanten og den overbeviste abolisjonisten William Arthur (1796–1875) og hans hustru Malvina Stone (1802–1869). Han hadde seks søstre og en storebror. Faren fikk hyppig nye tjenester i delstatene New York og Vermont. Skolegangen fikk gutten i Greenwich i Washington County. Familien flyttet frem til Arthurs 14. leveår i alt seks ganger, men trass i dette fikk han en god skolegang.
I 1844 flyttet familien til Schenectady i New York, og her forberedte Arthur seg på å begynne på college. Ett år etter begynte han på Union College, fder han gjorde det godt, med en avslutning som gav ham rett til å bli lærer. Han gjorde også det, men studerte juss ved siden av.
Advokat
I 1853 skiftet han yrke, og fikk skrankebevilling i 1854. Han utøvet yrket ved et advokatkontor ledet av Erastus D. Culver. Arthur fikk raskt et godt renomme. Han ble offentlig kjent som svarer i saken Lemmon v. New York, som dreide seg om slaver som var flyktet fra Sørstatene. Han mente at disse måtte betraktes som fri menn i New York, og han fikk retten med seg, i strid med Fugitive Slave Law av 1850. I 1860 bekreftet New York Supreme Court dommen. Arthur kom ved denne saken i kontakt med abolisjonismebevegelsen og med Det republikanske parti.
Fra1857 virket Arthur som advokat for Second Brigade av New York State Militia. I 1859 ble han forlovet med Ellen Lewis Herndon, datter av en marinehelt fra Virginia. De fikk tre barn. Ellen Arthur døde i 1880 av lungebetennelse, før mannen var blitt president.
Politikk
I 1860 begynte Arthur i politikken. Han støttet Edwin D. Morgans gjenvalg som guvernør av New York. Ved borgerkrigens utbrudd meldte han seg til tjeneste. Han fikk godt ry også i hæren, der han var ansvarlig for utdannelse av 120.000 soldater.
Etter borgerkrigen gikk Arthur tilbake til advokatkontoret som han nå ledet sammen med Henry C. Gardiner. Kontoret gikk godt og kunne ekspandere. Arthur fikk innpass i byens bedre kretser. I 1868 ustøttet han Ulysses S. Grants presidentvalgkamp; han ble formann for New York State Committees eksekutivkomite. Derfor ble han i 1871 tilbudt stillingen som tollsjef for New Yorks havn, som var høyt skattet og lønnet. Han ble i denne stillingen til 1878.
President
I gjennomførte partiene sine nominasjonsprosesser forut for det tilstundende presidentvalg. Republikanerne bestemte seg for James A. Garfield som ville videreføre reformarbeidet med regjeringsstrukturen, særlig med henblikk på skatt og toll. For å dempe spenninger i partiet ble den tidligere tolloppkreveren Arthur nominert til visepresident.
Garfield ble valgt, men den 19. september 1881 døde han som følge av et mordanslag. Da ble Arthur tatt i ed som president i sitt private hjem på Manhattan. To dager etter ble dette gjentatt i Washington, D.C.. Han ble for sin upåklagelige fremtoning snart gitt tilnavnene First Gentleman of the Land, Gentleman President og Prince Arthur. Politisk omgjorde han hele regjeringskabinettet, med unntak av at beholdt som krigsminister Robert Todd Lincoln, en sønn av Abraham Lincoln. Han innledet reformer av embedsverket for å bekjempe korrupsjon, og dette skaffet ham motstandere i New York. Der var de overrasket over at han gikk så sterkt ut. Dessuten moderniserte han marinen med nye skip, og la dermed grunnen til seier i den senere spansk-amerikanske krig. Presidenten undertegnet Chinese Exclusion Act den 6. mai 1882. Med den kunne USA hindre innvandringen fra Kina, og først trodde man det skulle gjelde i ti år. LMen loven stod, hent til den ble erstattet av Magnuson Act den 17. desember 1943.
Arthur led under nyrebesvær som han lenge klarte å holde skjult. Han stilte opp til nominasjon for nyvalg, men sykdommen gjorde at han ikke drev noen aktiv kampanje for seg selv. Partiet nominerte da etter flere avstemninger hans tidligere utenriksminister James G. Blaine som fikk noen få stemmer mer enn den sittende presidenten. Men ved selve presidentvalget den 4. november 1884 valgte folket demokraten Grover Cleveland. Han avløste Arthur den 4. mars 1885 i presidentembedet.
Chester A. Arthur døde av sine lidelser den 18. november 1886, uten å ha kommet til hektene.
Arthur County i Nebraska er oppkalt etter ham. Det er et av de counties i USA med færrest innbyggere.
Matrika Prasad Yadav
Ung-kommunist
M.P. Yadav skal ha blitt medlem av kommunistpartiet da han var 19 år gammel. Bakgrunnen skal ha vært at hans familie ble utsatt for hard føydal undertrykkelse, og Yadav tok opp kampen. Han ble fengslet første gang på 1970-tallet.
Verv på 2000-tallet
I november 2001 blei han med i Nepals Forente Revolusjonære Revolusjonsråd, som da var revolusjonsregjeringa til NKP(M).
På et tidspunkt skal han ha skrevet et brev til ledelsen av NKP(M) der han protesterte mot diskriminering av madhesi-medlemmer i partiet og trakk seg fra sine verv. Perioden han var ute av alle verv kan ikke ha vært langvarig (hvis han kom så langt?), så han må ha fått medhold på de viktigste eller alle punkter.
I 2003 var han en del av delegasjonen fra NKP(M) som forhandla med Nepals regjering under den 2. våpenhvilen i borgerkrigen i Nepal.
25. januar 2004 blei M.P. Yadav proklamert som regjeringssjef i Madesh Autonome Region på et massemøte i Sarlahi.
Samarbeid med J.K. Goit og Upendra Madav
M.P. Yadav samarbeida med flere ledere som seinere kom til å bli blant NKP(M)s bitreste fiender i Tarai.
Han rekrutterte Jay Krishna Goit til partiet. Goit satt i folkerådet fra 2001 og blei den første lederen av NKP(M)s frigjøringsfront for Tarai, Madhesi Mukti Morcha. Da Goit i juli 2004 sammen med sine tilhengere brøyt med NKP(M) og oppretta sin egen organisasjon Janatantrik Terai Mukti Morcha (JTMM) skal en av grunnene ha vært at M.P. Yadav og ikke han blei leder for revolusjonsregjeringa i Madhes. (Ironisk nok skal Goit ha vist til Yadavs tidligere kritiske brev da han gikk ut.) M.P. Yadav fulgte også Goit som leder for Madhesi Mukti Morcha.
Matrika Prasad Yadav samarbeida også nært med Upendra Yadav, lederen av Madhesi Janaadhikar Forum (MJF).
Fengsel 2004–2006
I februar 2004 blei M.P. Yadav arrestert i Delhi, India sammen med Suresh Ale Magar og Upendra Yadav. Uprenda Yadav blei frigitt i India. Etter dette fulgte bruddet mellom U. Yadav og maoistene.
M.P. Yadav og S.A. Magar blei snart utlevert til Nepal, der de satt fengsla i Kathmandu til etter seieren i demokratiopprøret Jana Andolan II og frigitt i mai 2006. M.P. Yadav fortalte at han blei torturert under fengselsoppholdet.
Etter Jana Andolan II
Sommeren 2006 sa M.P. Yadav på en pressekonferanse at Goits JTMM i praksis hadde gått til krig mot maoistene, etter at JTMM-aktivister hadde skutt NKP(M)s kadre.
Bogdan Zwijacz
Bogdan Zwijacz (født 1962) er en polsk tidligere skihopper som representerte Wisła-Gwardia Zakopane. Han deltok i VM i Oslo i 1982, der han ble nummer 37 av 55 deltakere i storbakken, 48 av 59 deltakere i normalbakken, og var på det polske laget som ble nummer 14 av 16 lag i lagkonkurransen. Zwijacz deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1982/83 og 1984/85, og ble sammenlagt nummer 45 og 74.
Han tok to ganger medalje individuelt i det polske mesterskapet, sølv i normalbakke i 1984 og bronse i stor bakke i 1985.
Matrika Prasad Yadav
Etter Jana Andolan II
15. januar 2007 blei han utnevnt til en av NKP(M)s 73 medlemmer av Nepals overgangsparlament 2007.
I begynnelsen av februar 2007 blei han utnevnt til medlem as sekretariatet i Revolusjonsrådet som nå var den samlende enhetsfronten som representerte de forskjellige masseorganisasjonene til NKP(M).
1. april 2007 blei han utnevnt til minister for skogs- og jordvern, som en av NKP(M)s 5 representanter i Nepals overgangsregjering 2007.
NKP(M) er et maoistisk parti, og i årenes løp har det vært en rekke splittelser og fraksjoner i partiet. I 2009 startet Yadav en ny fraksjon, og i 2012 brøt Mohan Vayida og hans støttespillere ut og dannet en ny gruppe utenfor partiet.
I 2015 fikk Nepal en ny grunnlov.
Da kommunistlederen Prachanda i 2016 var klar til å ta over som statsminiter i Nepal, sendte han Yadav til Beijing for å berolige kinesiske myndigheter om at den nye regjeringen i Nepal ville respektere de bilaterale avtalene som den avsatte statsministeren Prasanda hadde inngått med Kina.
Sommeren 2020 ble det hevdet at den sittende statsminister KP Sharma Oli forsøkte å skape splttelser i partiet for at han selv skulle kunne beholde makten. I den forbindelse uttalte Yadav til indiske Economic Times at han forventet en splittelse, men at partiets arbeidsutvalg («Standing Committee»), som Matrika Yavad selv var medlem av, trolig ville sette en stopper for det han kalte «Olis autokratiske opptreden» fordi partiet «ikke kunne tolerere» dette lenger.
Den 20. desember 2021 oppløste statsminister Khadga Prasad Sharma Oli og president Bidhya Devi Bhandari nasjonalforsamlingen i Nepal. Dette utløste en konstitusjonell krise i landet. I et intervju med Matrika Prasad Yadav
Nordlige guvernement
Det nordlige guvernement er et av fire guvernementer i Bahrain. Det består av deler fra de tidligere kommunene Al Mintaqah al Gharbiyah, Al Mintaqah al Wusta, Al Mintaqah al Shamaliyah, Jidd Haffs og Madinat Hamad.
Det Glemte Riket
Det Glemte Riket er et samlealbum utgitt av Ancient i 1999.
Lisa Stokke
Lisa Stokke Jolly (født 1975) er en norsk skuespiller og sanger som i hovedsak har befattet seg med musikaler. Hun har blant annet gjort seg bemerket som hovedrolleinnehaver i den britiske musikalen Mamma Mia! samt hatt sentrale roller i musikaler som Guys and Dolls og Annie. Hun har også hatt oppdrag på film, blant annet hadde hun stemmen til Elsa i Frost-filmene. Hun forsøkte seg også på en karriere i Hollywood, noe som ble skildret i NRK-dokumentaren Lisa Goes To Hollywood.
Biografi
Stokke startet karrieren som deltager i TV-programmet Talentiaden i 1994. Året etter var hun med i det første kullet som gikk på Liverpool Institute for Performing Arts (også kjent som «Paul McCartney-skolen») i Liverpool, hvor hun ble uteksaminert i 1998. Fire måneder etter eksamen hadde hun hovedrollen som Sophie i den nyskrevne musikalen Mamma Mia! på West End i London. Deretter spilte hun hovedrollen som Tine i stykket Sangen om Gjest sammen med Helge Jordal i Bergen. Etter det medvirket hun i musikalen Back to Broadway sammen med Kåre Conradi, Benedicte Adrian og Jan Werner Danielsen.
I 2005 medvirket hun i stykket Vi er i hundre - en musikalsk showreise sammen med Hilde Lyrån, Brede Bøe og Sven Nordin. Sommeren 2005 var hun konferansier for Mandelakonserten i Tromsø til inntekt for aids og HIV i Sør-Afrika. Hun har også arbeidet med Harald Zwart i forbindelse med reklamejobber. Hun var med i en episode av den britiske TV-serien Jonathan Creek i 2001. I desember 2005 var hun, sammen med Kåre Conradi og Odd Børretzen, med på en julekonsert til inntekt for jordskjelvrammede i Pakistan. I 2006 var hun med i den første norske musikaloppsetningen av Chess i Moster Amfi på Bømlo i Sunnhordland. Høsten 2006 flyttet Stokke og ektemannen til Oxford, etter at hun fikk den kvinnelige hovedrollen i storproduksjonen Guys and Dolls, sammen med blant andre Don Johnson. I 2008 spilte hun i spillefilmen Lange flate ballær II, som var regissert av Harald Zwart.
I 2010 opptrådte hun i sin egen NRK-dokumentar Lisa Goes To Hollywood, som portretterer hennes jakt på en rolle i Hollywood. Serien ble også vist i Sverige (SVT) og i Danmark (DR).
I 2011 medvirket Stokke i TV 2s Allsang på Grensen og i NRKs komiserie Småbyliv, hvor hun spiller konen til en av rollefigurene til Robert Stoltenberg. Samme år medvirket hun i et musikkopplegg kalt Desembernatt, en julekonserter som fremføres hovedsakelig i Nord-Norge.
Kou Shibasaki
Kou Shibasaki (柴咲コウ, Shibasaki Kō, 5. august, 1981 i Toshima, Tokyo) er en japansk kvinnelig sanger og skuespiller.
Hauksanger
Hauksangeren er en stor og kraftig bygd sanger, 15,5 til 17 cm lang med et vingespenn på 26–29 cm og en vekt på 28–32 gram. Oversiden er for det meste grå og undersiden er hvit. Nebbet er rett og spisset. Det gule øyet og formen på stjerten minner om en hauk, derav navnet. Den voksne hannen er mørkere grå på oversiden og har tydelig tverrvatring på undersiden. Hunnen er ikke så mørk på oversiden og svakt eller ufullstenig tverrvatret på undersiden. Ungfuglene har ikke gule øyne og mangler tverrvatring.
Lisa Stokke
Biografi
I 2013 var hun med og dubbet den animerte Disney-suksessen Frost (Frozen på engelsk) sammen med blant annet May Kristin Kaspersen. Hun ga stemme til snødronningen Elsa, som er filmens hovedfigur. I den norske filmversjonen sang hun den norske versjonen av Let It Go (originalversjonen ble fremført av Idina Menzel og vant Oscar for beste originale sang). Samme år spilte hun rollen som Grace Farell i musikalen Annie, på Folketeateret i Oslo. I 2020 deltok hun i et sangnummer under Oscar-utdelingen. Deltakelsen var på bakgrunn av hennes medvirking i Frost-filmene.
Hauksanger
Hauksangeren lever i buskrike åpne landskap. Den hekker i store deler av østre Europa og tempererte områder i Asia. I Norge er den sjelden, mellom 10–100 hekkende par, de fleste rundt Oslofjorden. Den er trekkfugl og overvintrer i østlige Afrika.
Lisa Stokke
Biografi
I 2006 utgav hun soloalbumet A Piece of Lisa i 2006.
Hauksanger
Som de fleste sangere eter den insekter, men kan også ete bær og frukt.
Lisa Stokke
Priser og utmerkelser
I 1999 ble hun kåret til Årets tromsøværing av Bladet Tromsøs lesere. Hun ble nominert til Gullruten 2023 i klassen beste birolle for sin rolle i NRK-serien Vi lover et helvete.
Hauksanger
Hauksangeren bygger et rede av gress, røtter, hår og strå i buskrike områder. Hunnen legger 3–7 egg.
Utbredelse og økologi
Hauksanger hekket i Norge tidligere svært sparsomt på et fåtall lokaliteter i ytre Oslofjord, fra Østfold til Telemark. Den norske hekkebestanden var en marginal randpopulasjon av den øst-europeiske bestanden, og har aldri vært stor (trolig 10–20 par på det meste). Arten ble første gang påvist hekkende i Norge i 1972 (Mølen, Vestfold). Hauksangeren er ikke funnet hekkende i Norge siden 2009. Arten var knyttet til kystnære tørre og varme buskrike områder med nype, slåpetorn og einer. Dette kunne gjerne være beitemarker med enkelte spredte trær som sangposter. Føden i hekkesesongen består hovedsakelig av insekter. Arten overvintrer i Øst-Afrika.
Tarachodidae
Tarachodidae er en gruppe (familie) av insekter som tilhører ordenen knelere.
Hauksanger
Rødlistevurdering
De fleste av de tidligere kjente hekkeområdene i Norge er i verneområder som tilsynelatende er intakte. Bestanden i Norge har imidlertid aldri vært stor, noe som betyr at tilfeldige hendelser (som for eksempel predasjon eller ugunstige værforhold i hekkesesongen) kan påvirke bestandsutviklingen. Når bestandene i nabolandene også er i nedgang vil derfor utdøingssannsynligheten øke. SLU Artdatabanken (2020) påpeker at gjenvoksing av krattlandskap (for eksempel i forbindelse med opphørt beite fra husdyr) og rydding av kratt kan være potensielle negative påvirkningsfaktorer. BirdLife International (2020) peker også på mulige effekter av klimaendringer, og nedgang i bestander av tornskate (som den ofte hekker sammen med og drar nytte av i forbindelse med reirforsvar). Hauksangeren overvintrer på et begrenset område i Øst-Afrika. Man kan derfor tenke seg at endringer i klima og/eller habitater i trekk- eller overvintringsområdene kan påvirke arten. Konklusjon: Hauksanger (Curruca nisoria) vurderes til rødlistekategori kritisk truet CR, på bakgrunn av observasjoner.
Tarachodidae
Utseende
Middelsstore, slanke knelere, grønne eller brunlige. Forvingene er ofte forkortede, bakvingene er brede, gjerne sterkt fargede i gult, rødt og svart.
Hauksanger
Utbredelse (land)
Arten finnes i: Nord-Makedonia, Ungarn og Usbekistan.
Tarachodidae
Utbredelse
Familien er utbredt i Afrika, Asia og det sørlige Europa. Den vanlige, søreuropeiske arten Iris oratoria har også blitt innført til Nord-Amerika.
Systematisk inndeling / europeiske arter
I noen klassifikasjoner blir familien Tarachodidae regnet som en undergruppe av Mantidae.
Risikosetninger
Risikosetninger er standardiserte setninger som benyttes i merking av helse- og miljøfarlige kjemikalier og andre farlige stoffer, og angir hvilken fare stoffet utgjør. Risikosetninger blir gjerne kombinert med faremerking og er regulert i Forskrift om klassifisering, merking mv. av farlige kjemikalier § 15.
Seven Sisters (London)
Stedsnavnet
Navnet kommer fra syv almetrær som sto i en sirkel med et valnøttre i dets sentrum på et felles grøntområde som var kjent som Page Green. Denne treklyngen var kjent som Seven Sisters («De sju søstre») ved 1732. En lokal prest og historiker, William Bedwell, som skrev tidlig på 1600-tallet særskilt om vålnøttreet og at en ukjent protestant ble brent her. Det har også vært spekulert om dette treet er veldig gammelt, kanskje tilbake til romersk tid, og kanskje har vært en del av en førkristen hellig lund.
Lokaliseringen av de sju trærne kan bli sporet tilbake i tid via en rekke av kart fra 1619 og framover. Fra 1619 er de vist i en posisjon som i dag tilsvarer den vestlige enden av Page Green ved krysset mellom Broad Lane og High Road. Med urbaniseringen som radikalt endret området, ble trærne «Seven Sisters» flyttet og plantet på nytt, fortsatt ved Page Green, men lengre mot øst. Samtidige kart viser at de forble på dette stedet fram til 1955.
Den nåværende ringen av agnbøktrær ble plantet i 1997 i seremoni ledet av fem familier med sju søstre.
Dagens Sven Sisters
Dagens område Seven Sisters er et flerkulturelt område sterkt preget av dets lokalisering ved hovedveier og undergrunnsbanen. Umiddelbart over undergrunnsstasjonen er det et stort kjøpesenter i en bygning i tidlig edvardiansk arkitektur. Deler av bygningen, som er kjent lokalt som Wards Corner, blomstrer som et innendørs marked med et sterk latinamerikansk preg.
I henhold til folketellingen i 2011 har området en befolkning på 15 968 innbyggere, hvorav rundt 30 prosent er hvite briter og 20 prosent er svarte eller svarte briter. Andre betydelige minoriteter er polakker og tyrkere.
Machamp
Machamp er den 68. Pokémon i Nasjonal-indexen. Den er ansett som en av de kraftigste kamp-Pokémonene.
Østen Olsen Ovren
Østen Olsen Ovren (født 7. januar 1780 i Gausdal, død 18. oktober 1843 samme sted) var en norsk bonde og politiker. Han ble valgt til Stortinget for periodene 1815–1817, 1821–1823 og 1833–1835. Han representerte valgkretsen Christians amt (Oppland).
Machamp
Fysiologi
Machamp ligner svært på en menneskelig bodybuilder, men den har fire armer i stedet for to. I tillegg har den steingrå hud, kun to tær på hver fot, og tre "kammer" på hodet, disse er knivskarpe og harde som bein. I praksis beskytter disse mot angrep mot hodet. I tillegg har leppene og kjevene smeltet sammen til et slags nebb, så den ikke mister tenner ved slag mot munnen.
Machamps hovedtrekk er den enorme styrken. Den har kraft nok i hver arm til å kaste en buss over horisonten, og slagene er kraftige nok til å sende motstandere ut i bane. Eventuelt kan den senke kraften i slagene og øke frekvensen, slik at den kan slå over tusen slag på fire sekunder. Den har også styrke nok i beina til å hoppe flere titalls meter opp i luften, og lande uten problemer. Det sies at intet menneske har noen som helst sjanse til å slå Machamp i noen kampsport, eller for den saks skyld annen styrkerelatert sport. Machamp er også ganske brutal, ved den minste provokasjon vil den angripe motstanderen. Den vanligste strategien er å gripe motstanderen i hver arm og hvert bein, og sparke den over horisonten. I enkelte tilfeller nøyer den seg med et enkelt slag, som ofte sender motstanderen flygende helt til den treffer noe.
Spesielle evner
I spillene kan Machamp ha to spesialevner, den ene gir alle angrep brukt i kampen 100% treffsikkerhet (noe som reflekterer det at det er umulig å komme unna en Machamp, men den er lite påpasselig med å blokke). Den andre spesialevnen gir den enda mer angrepskraft når den blir utsatt for noe, som brannskade eller forgiftning. I tillegg til nærangrepene kan Machamp også lære noen avstandsangrep, blant annet kan den læres opp til å sprute ild. Disse er, derimot, ganske svake. Machamp kan også fremkalle kraftige lokale jordskjelv.
Navn
Ordet Machamp er satt sammen av "macho" (maskulin) og "champion" (mester). Det finnes også kvinnelige Machamp, så det en mulighet for at det kommer av "mach" (lydens hastighet) i stedet.
Tornsanger
Tornsangeren blir omkring 13 til 15 cm lang og veier 12 til 17 gram. Oversiden er gråbrun, vingene rødbrune og undersiden er beigehvit. Den livlige fuglen har hvitaktig strupe, tynn hvit øyering, relativt lang stjert og beige bein. Hannen har grå og hunnen en brun isse.
Tornsangeren er en vanlig fugleart i Europa, bortsett fra nordligere deler av Norden. I Norge forekommer den ved kysten nord til Bodø. Den er en trekkfugl og overvintrer i tropiske strøk i Afrika.
Tornsangeren er insektetende, men spiser også bær.
Tornsangeren lever i åpne landskap med tornebusker og busker. Den bygger et skålformet reir av gress, røtter, hår og strå nær bakken i tette vekster. Hunnen legger 4 til 5 egg. Det er ganske vanlig at gjøken legger egg i tornsangerens.
Sally Ride
Sally Kristen Ride (født 26. mai 1951 i Los Angeles, California, død 23. juli 2012 ) var den første amerikanske kvinnen i verdensrommet. Hun var også den første lesbiske astronauten, og den første lesbiske i verdensrommet. Dette skjedde i 1983, ombord i romfergen Challenger, på STS-7. Hun er den eneste som har vært med i etterforskningskommisjonene etter både STS-51-L (Challenger-ulykken, 28. januar 1986) og STS-107 (Columbia-ulykken, 1. februar 2003).
Hun hadde en doktorgrad i fysikk fra Stanford-universitetet.
Ride ble i 2013 posthumt tildelt Presidentens frihetsmedalje. I 1988 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.
Q-Park
Q-Park er et nederlandsk selskap som driver parkeringsanlegg.
Selskapet ble stiftet i 1998 og har sitt hovedkontor i Maastricht. Det eies av det amerikanske investeringsselskapet KKR. I 2019 ble Q-Parks nordiske virksomhet kjøpt opp av det japanske selskapet Sumitomo og omdøpt til Aimo Park.
Edvard Tallaksen
Tiden før krigen
Johan Edvard Tallaksen var sønn av Rasmus Tallaksen og Ludmila Eleonora (f. Stumpf) og bror av senere ordfører i Kristiansand, Leo Tallaksen. Tallaksen arbeidet som handelsbetjent i farens forretning i Kristiansand. I 1939 hadde han et studieopphold i Tyskland, hvor han tilegnet seg flytende tysk.
Krigsinnsats
Fra våren/sommeren 1944 var Tallaksen tilknyttet Oslogjengen. Han deltok blant annet i sprengningen av Arbeidstjenestens hullkortmaskiner i mai, og i september i sprengningen av et lokomotiv fra den krigsviktige Thamshavnbanen som var til reparasjon i Oslo, samt i sprengningen av oljelageret på Sørenga, som ødela 200 000 liter smøreolje.
Mandag 13. november 1944 gikk Tallaksen sammen med Gregers Gram i et bakhold på Plasskaféen, som lå i Markveien 35 ved Olaf Ryes Plass, da de skulle møte noen antatte tyske desertører. Disse viste seg å være provokatører. Da Gram og Tallaksen skjønte at de var lokket i en felle, trakk de våpen og forsøkte å skyte seg ut. I skuddvekslingen ble Gram drept, mens Tallaksen ble skutt i kjeven, alvorlig såret og brakt til Krigslasarettet på Aker sykehus. En aksjon for å få ham fri ble planlagt, men før den kunne settes ut i livet ble han overført til fengselet på Akershus festning.
Onsdag 29. november 1944 tok Edvard Tallaksen sitt liv for å unngå å røpe sine kamerater under tortur. Han er begravet på Kristiansand kirkegård.
Trivia
I 2008 ble det laget en norsk film om motstandsmannen Max Manus. I denne filmen blir også Tallaksens virksomhet i Oslogjengen skildret. Filmrollen som Tallaksen («Tallak») ble spilt av skuespilleren Mats Eldøen.
San Jacinto (Uruguay)
San Jacinto er største by i kommunen San Jacinto i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 4 510 innbyggere.
Byen er hovedstad (spansk: cabecera eller alcaldía) i kommunen San Jacinto.
Historie
Byen ble grunnlagt i 1876 av Jacinto Vera.
Befolkning
San Jacinto har 4 510 innbyggere (beregning 2011).
Kommune
Byens ordfører (alcalde) er Raúl Detomasi (2010-2015).
Transport
Ruta 7 forbinder San Jacinto med Melo.
Stroppiana
Stroppiana er en kommune i provinsen Vercelli, Piemonte, Italia. Tettstedet ligger omkring 60 km nord for Torino og omkring 10 km sørøst for Vercelli. Ifølge folketellingen den 31. desember 2013 bor 1249 personer på stedet. Stroppiana grenser til følgende kommuner: Asigliano Vercellese, Caresana, Pertengo, Pezzana, Rive og Villanova Monferrato.
Demografisk utvikling
Data fra ISTAT
Rock in Rio
Rock in Rio er en musikkfestival i Rio de Janeiro i Brasil.
Det samles opp mot 200 000 mennesker når de største bandene spiller. Festivalen ble arrangert for første gang i 1985, og siden ble den arrangert i 1991, 2001, 2011, og har siden det vært arrangert hvert andre år, 2013, 2015, 2017 og 2019.
Noen av de mest kjente bandene som har gjestet festivalen er a-ha, AC/DC, Iron Maiden, Oasis, Prince, Carlos Santana, Red Hot Chili Peppers, Queen, Guns N' Roses og Metallica.
Antiokia i Pisidia
Antiokia i Pisidia, alternativt Antiokia Cæsarea, gresk Ἀντιόχεια τῆς Πισιδίας, latin Antiochia Caesareia eller Antiochia Caesaria, var en by i Pisidia i det sørlige Lilleasia som er ved vegkryssene mellom Middelhavet, Egeerhavet og de sentrale regionene i Anatolia. Oldtidsbyen lå ved de tidligere grenene mellom Pisidia og Frygia, derav er den også kjent som Antiokia i Frygia. Stedet ligger omtrent 1 km nordøst for dagens by Yalvaç i den tyrkiske provinsen Isparta. Oldtidsbyen ligger på en høyde hvor dets høyeste punkt er 1236 meter i nord. I dag finnes ruinene etter byen nordøst for Eğirdirsjøen. De omfatter blant annet kirker, vannledninger og triumfbuer. I romersk tid var byen et sete for et promagistrat, og den tidlig kristne forkynneren Paulus var i byen på sin første misjonsreise.
Geografi
Oldtidsbyen er omgitt av en dyp kløft i øst hvor elven Anthius flyter mot Eğirdirsjøen med Sultanfjellene i nordøst, fjellene Karakuş i nord, Kızıldağ (det røde fjell) i sørøst, og Kirişli og de nordlige breddene av innsjøen Eğirdir i sørvest.
Selv det ligger svært nær Middelhavet på kartet, kan de varme klimaet i sør ikke passere høyden på Taurusfjellene. Grunnet klimaet er det ikke skogland, men nyttevekster som vokser i området og som får vann fra Sultanfjellene. Den gjennomsnittlige årlige nedbøren er på rundt 1000 mm på toppene og 500 mm på skråningene. Dette vannet gir næring til platået og til Antiokia. Andre byer i Pisidia drar også fordel av denne fruktbarheten.
Det fruktbare jordsmonnet som jevnlig ble vannet var svært velegnet for dyrke frukter og for dyrehold. For romerske veteransoldatene som kom fra de fattigere delene av Italia i løpet av romersk tid, må jordbruket ha vært en drivkraft for å bosette seg her. Dagens moderne by Yalvaç er den nest største i Isparta med et område på 14000 km². Befolkningen i sentrum er på rundt 35 000 av et totale på rundt 100 000. Byen ligger 230 km fra Antalya, 180 km fra Konya, 105 km fra Isparta og 50 km fra Akşehir, via hovedvegen.
Forhistorie
Det har vært en tradisjon å hevde at byen dateres tilbake til 200-tallet f.Kr. og at den ble grunnlagt av Selevkide-dynastiet, et av de hellenistiske kongedømmer. Arkeologiske undersøkelser har derimot vist at området har vært bosatt siden paleolittisk tid, den første perioden i steinalderen. I løpet av undersøkelser ble gjort av D.M. Robinson fra Universitetet i Michigan rundt Yalvaç i 1924 ble det gjort funn som er datert tilbake til 2000-tallet f.Kr.
I selv Antiokia er det ikke funnet bevis fra de eldste sivilisasjonene som eksempelvis den hettittiske, men fra hettittisk nedtegnelser ble regionen kalt for Arzawa og at uavhengige samfunn eksisterte her. Disse folkene var ikke underlagt hettittene, men kjempet ved deres side mot egypterne i slaget ved Kadesj. I århundrenes løp var folkene i regionen i stand til å opprettholde sin uavhengighet grunnet sin strategiske posisjon. Selv perserne som erobret Anatolia på 500-tallet f.Kr. klarte ikke å underkaste området totalt, men møtte stadig uro og opprør.
Det har vært gjort forsøk å forbinde kulten til Men Askaenos med kulten til den frygiske modergudinnen Kybele, men det er kontroversielt. Dyrkelsen av Kybele, som kan bli sett også i Antiokia, var ikke et resultat av frygisk innflytelse: oppfatningen av en modergudinne går tilbake til neolittisk tid, noe som er vist i ideoler og statuetter som er utstilt i museet i Yalvaç.
Hellenistisk tid
Etter Aleksander den stores død grunnla Selevkos I Nikator Selevkide-dynastiet og tok kontrollen over Pisidia. De erobrede områdene ble hellenistiske og for å beskytte befolkningen ble det opprettet befestede byer på strategisk betydningsfulle steder, vanligvis ved et akropolis. I alt ble nær 60 byer opprettet og Selevkos oppkalt 16 av dem etter sin far Antiochos. Det ble ført inn kolonister fra Magnesia ved Meander som grunnla Pisidian Antioch («Landet til Antiochos»).
Romersk tid
Da Roma slo seg opp som den mektigste nasjonen ved Middelhavet ekspanderte de østover, tok oldtidens Hellas og ekspanderte inn i Anatolia. I henhold til en avtale signert i Apamea i 188 f.Kr. ble landet i Pisidia gitt til deres allierte i kongeriket Pergamon som dominerte regionen. Den siste kongen av Pergamon, Attalos III, testamenterte riket til Roma ved sin død i 133 f.Kr.
Anatolia ble dominert av Romerriket som den romerske provinsen Asia, men Pisidia ble gitt til en annen alliert av romerne, kongeriket Kappadokia. Avstand fra den sentrale makten førte til at det vokste fram røverriker, særlig i Kilikia og Pisidia, som romerne måtte bekjempe. Romersk styre ble gjeninnført i 102 f.Kr. Likevel gjorde den geografiske og strategiske posisjonen i regionen stedet vanskelig å kontrollere og opprettholde freden. Romerne begynte etter hvert å kolonisere området ved å benytte militære regioner som løsning på hva lokale guvernører ikke maktet. Provinsen Galatia ble etablert i 25 f.Kr. og Antiokia ble en del av det. En strategisk romersk hovedveg, Via Sebaste, ble konstruert og midtvegs lå Antiokia, noe som bidro til å effektivisere kampen mot angripere, noe som var fullført innen år 3 f.Kr. I løpet av styret til Augustus ble åtte kolonier etablert i Pisidia, men kun Antiokia ble æret med tittelen Cæsarea og gitt retten til Ius Italicum («italiensk lov»), muligens grunnet dens strategiske posisjon. Byen ble en betydningsfull romersk koloni som steg opp til å bli en hovedstad under navnet Colonia Caesarea.
Byen ble delt inn i syv kvartaler under den romerske perioden kalt «vici» og alle ble lagt på syv høyder, akkurat som Roma var det. Det formelle språket var latin fram til slutten av 200-tallet e.Kr. Områdets fruktbarhet og Augustus' romerske fred, Pax Romana, gjorde det lett for kolonistene, veteranene og tidligere romerske soldatene, å oppnå relativt gode forhold og integrering med lokalbefolkningen.
En av de tre bevarte kopiene av Res Gestae Divi Augusti, den berømte latinske inskripsjonen som nedtegnet prestasjonene til keiser Augustus ble satt opp på fasaden av Augusteum i Antiokia. Originalen ble risset på bronsetavler og satt opp på fasaden av Augustus' mausoleum i Roma, men har ikke overlevd. Kopien i stein som ble satt opp i Antiokia er et vitnemål på byens betydning, militært og kulturelt, for Roma i Asia.
Tidlig kristen og bysantinsk tid
Antiokia var en hovedstad for mange ulike kulturer grunnet de økonomiske, militære og religiøse aktivitetene i regionen. Det er grunnen til at Paulus fra Tarsus ga sin første preken til hedningene her (se Apostlenes gjerninger), og besøkte byen på begge av sine misjonsreiser i håpet om å gjøre Antiokia til et sentrum for den tidlige kristendommen i Anatolia.
Da keiser Konstantin den store gjorde kristendommen til statsreligion i 311 økte antallet kristne betydelig. Som en metropolittby ble det holdt flere kirkemøter her og ble hovedstaden for den kristne provinsen i Pisidia, grunnlagt på 300-tallet. På 500-tallet var det fredelig tider i regioner og byen var et viktig kristent senter, men ettersom den lå utenfor de viktige handelsrutene tapte den etter hvert sin betydning. Etter hvert begynte arabere å invadere regionen og omringet Konstantinopel flere ganger. Byene i Anatolia ble herjet og svekket av disse angrepene, og mange ble forlatt. På 700-tallet økte de arabiske angrepene, og det mest alvorlige angrepet mot Antiokia kom i 713 av det muslimske det umajjadiske rike ved Al-Abbas ibn al-Walid. Byen kom seg aldri etter det ødeleggende angrepet og flere hundre års storhet ebbet ut.
På 1000-tallet kom kristne korsfarere, men også et nytt invaderende folkeslag fra øst, de tyrkiske seldsjukkene som erobret området og grunnla et eget rike i Anatolia. Fram til 1100-tallet ble Antiokia et stoppested for soldater og gikk stadig fra den ene herskeren til den andre. Den bysantinske hæren og hæren til seljuktyrkere møtes til slag i 1175 som de sistnevnte vant. Etter slaget ble det signert en avtale i Antiokia som førte til at tyrkisk kultur ble dominerende i regionen, og fortsatt er det.
Tid
Tid er et abstrakt begrep hovedsakelig benyttet som en betegnelse for hendelsers konstante bevegelse fra fremtid til nåtid til fortid. Hvis tid menes som tidspunkt måles den i år, måneder, uker, dager, timer, minutter og sekunder, og kan angis ved klokkeslett, avhengig av hvilken tidsberegning som blir brukt. Tid kan også bety intervallet mellom to hendelser. SI-enheten for tid er sekund (s). Tid kan også vise til et spesifikt øyeblikk i tiden, et større tidsintervall i fortid, nåtid eller fremtid eller betegne en særegen periode som gjentar seg.
Tid er et omdiskutert abstrakt begrep og har vært og er gjenstand for diskusjon innenfor religion, filosofi og vitenskap. I moderne fysikk går man bort fra konseptet om absolutt tid; ifølge relativitetsteorien er samtidighet et relativt begrep. Tid kan også beskrives som det som setter det energi påvirker i rekkefølge.
Skriveregler
Iht. Språkrådet, skal klokkeslett angis slik: kl. 13 kl. 1300 kl. 13.00 kl. 13:00 kl. 9.05 kl. 0905 kl. 09.05 kl. 09:05 Firesifra klokkeslett kan skrives enten med punktum eller med kolon mellom timer og minutter.
Merk at forkortelsen kl. for klokken skal ha punktum.
Nøyaktige klokkeslett kan skrives enten som ''kl. 14.05.02,3 eller kl. 14:05:02,3'', det vil si med timer, minutter, sekunder og tidels sekund.
Ved tidtaking blir det enten 15.46,6 eller 15:46,6, det vil si 15 minutter og 46,6 sekunder (Knut Johannesen, Squaw Valley, 1960).
Den allmenne oppfatningen av tid
Tid betraktes som noe som stadig er i bevegelse og som man stort sett har lite kontroll over. Til forskjell fra de tre romlige dimensjonene kan man ikke bevege seg fritt i tid, men er bundet til å følge tidens «strøm» eller «flyt». Man kan imidlertid stadfeste et tidspunkt med et klokkeslett og/eller en dato.
Tidsregning
Hendelser tillegges tidspunkter, gitt i år, måneder, dager, timer, minutter og sekunder etter en gitt hendelse. Når mange tidspunkter måles i forhold til samme referansehendelse, kan man kalle det en kalender. Den kalenderen som brukes mest i verden idag er den gregorianske kalenderen som ble innført av pave Gregor XIII i mange katolske land i 1582 – 1587 (i Norge 1. mars 1700). Denne kalenderen har Jesu Kristi antatte fødsel som referansehendelse; alle hendelser måles derfor i tidsenheter etter denne hendelsen.