cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Front national de liberté
Nordvietnamesisk styrkeoppbygging
Etter at Diệm var avsatt og drept i et kupp i desember 1963, diskuterte det nordvietnamesiske kommunistpartiet om de skulle satse på en rask militær seier eller videreføre geriljakrigen. Som en følge av denne diskusjonen ble de kommunistiske styrkene bygget opp så langt som mulig og den nordvietnamesiske hæren økte sin tilstedeværelse fra 174,000 ved utgangen av 1963, til 300,000 i 1964.
Videre opptrapping
Vinteren 1964-1965 ble et viktig tidspunkt for FNL, da regjeringen i Saigon var i ferd med å bryte sammen. Sovjetunionen forsynte Nord-Vietnam med moderne bakke-til-luft raketter etter et besøk av statsminister Aleksej Kosygin i februar 1965. Ved utgangen av 1965 hadde amerikanerne trappet opp sitt nærvær til 200,000 soldater og den første store konfrontasjonen mellom de nordvietnamesiske styrkene, sammen med FNL og USA, kom under slaget i Ia Drang i november. I januar avslørte australske soldater et komplekst tunnelsystem som hadde vært et hovedkvarter for FNL. Seks tusen dokumenter ble funnet og avslørte FNLs indre liv. Som et resultat av denne avsløringen, flyttet FNL sitt hovedkvarter til Mimot i Kambodsja. Etter en avtale som ble inngått med den kambodsjanske regjeringen i 1966, fikk FNL og Nord-Vietnam anledningen til å bruke havnen i Sihanoukville for våpentransport for deretter bli kjørt inn til baser nær grensen, og denne Sihanouk-stien erstattet Ho Chi Minh-stien for styrkene i det sørlige Sør-Vietnam.
Mange FNL-enheter opererte om natten, og utøvde terror som en vanlig taktikk. Ris som ble anskaffet ved hjelp av geværer sørget for mat, og enheter fikk månedlige kvoter for henrettelser. Dette var rettet mot offentlige tjenestemenn, særlig landsby- og distriktsledere, men også legeklinikker og helsepersonell for å ramme den sørvietnamesiske infrastrukturen og undergrave Saigon-regjeringens legitimitet.
Tết-offensiven
Den meste kjente militære aksjonen hvor FNL hadde en framtredende rolle var Tết-offensiven. Denne var lagt opp i tre faser, og den viktigste av disse var den folkelige oppstanden som FNL skulle kanalisere. FNL skulle angripe mer enn 100 byer og bysentre i Sør-Vietnam, herunder den amerikanske ambassaden i Saigon og en større massakre i Huế hvor rundt 3,500 av byen befolkning ble drept. Gatekamper og hus-til-hus-kamper mellom FNL og de sørvietnamesiske styrkene omdannet det meste av bydelen Cholon i Saigon til ruiner.
Strategien var at ved å ramme så dypt, ville FNL drive sivilbefolkningen til å gjøre opprør mot amerikanerne og den sørvietnamesiske regjeringen. Dette skjedde imidlertid ikke, men offensiven fikk stor internasjonal oppmerksomhet og viste at amerikanerne ikke kunne regne med å vinne en militær seier i Vietnam.
På den annen side overbelastet denne aksjonen også FNLs kraft og organisasjon, og de senere militære aksjoner og offensiver ble mer og mer dominert av ordinære nordvietnamesiske enheter. I boken History of the Bulwark B2 Theatre fra 1982, beskrev FNLs øverstkommanderende, general Trần Văn Trà hvordan det nordvietnamesiske politbyrået overvurderte egen slagkraft, og tilsvarende undervurderte USA og Sør-Vietnams hær. I tillegg hadde FNL tapt halvparten av sine styrker under offensiven. Tapene var for store til at det var muligheter til å erstatte disse med nye rekrutter, ifølge justisministeren i FNLs kommende «Provisoriske revolusjonære regjering» Trương Như Tạng.
Etter Tết-offensiven
Bortsett fra noen områder i Mekongdeltaet, lyktes det ikke FNL å etablere noe styrende apparat i Sør-Vietnam etter Tết-offensiven. Dette gjorde det lettere for de program som ble iverksatt for å få personer til å forlate FNL i sør, slike som Chieu Hoi-programmet og Operasjon Phoenix. Ved utgangen av 1969 var det få områder som var «sikre soner» eller «frigjorte områder» for FNL og Nord-Vietnam innen Sør-Vietnam, ifølge den offisielle historieskrivningen i Hanoi. Videre var det ingen enheter innen FNL som hovedsakelig besto av folk fra sør, og rundt 70 prosent av kommuniststyrkene i sør var fra Nord-Vietnam.
FNL etablerte i denne situasjonen en bybasert front, som ble kalt «Alliansen av nasjonale, demokratiske og fredsstyrker». Gruppens manifest sto for et uavhengig, alliansefritt Sør-Vietnam, og hevdet at «den nasjonale gjenforening ikke kan bli gjennomført over natten». I juni 1969 ble denne alliansen slått sammen med FNL til «Den provisoriske revolusjonære regjering» (PRG - Provisional Revolutionary Government).
Etter krigen
«Den provisoriske revolusjonære regjering» hadde ingen reell makt før den formelt overtok styringen av Sør-Vietnam etter Saigons fall i 1975 under navnet Republikken Sør-Vietnam. Den Sør-Vietnam frem til hele landet ble underlagt Den sosialistiske republikk Vietnam året etter.
Terror som virkemiddel
FNL benyttet terror som et virkemiddel for å ha kontroll over befolkningen. Men terror var bare et av midlene. Det første midlet var sosial organisering for å øve press på landsbybefolkningen. Det andre midlet var intensive kommunikasjonstiltak, som for eksempel "tankereform", omskolering og propaganda. Det tredje midlet var maktbruk i form av tvang og terror. Terrorhandlinger besto av bortføringer, henrettelser samt granat- og bombeangrep på bygninger og folkemengder.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1913
10 000 tilskuere overvar kampen som ble spilt på Urædd stadion i Porsgrunn. Dommer var Ruben Gelford, Sverige. Dette var femte gang Odd vant et norgesmesterskap.
Front national de liberté
Terror som virkemiddel
Det er for enkelt å beskrive FNL-kadrene som begikk terrorhandlinger som sadister. Kadrene så på terror som sitt eget fortrinn overfor regjeringen. De rasjonaliserte handlingene: de drepte regjeringens politifolk på grunn av deres "uærlighet, ondskap og brutalitet". Om henrettelser av sivile hevdet kadrenene at "Vi gjorde aldri det uten grunn. Vi oppfordret dem til å slutte å samarbeide med regjeringen. Men de var veldig sta. Vi advarte dem tre ganger ..." .
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1913
Odds vinnerlag : Ingolf Pedersen, Otto Aulie, Per Skou, Bjarne Gulbrandsen, Peder Henriksen, Thoralf Grubbe, Henry Reinholt, Sverre Andersen, Per Haraldsen, Rolf Haakonsen og Jonas Aas.
Front national de liberté
Terror som virkemiddel
Statistikk over terrorhandlinger begått av FNL i perioden 1962-1969 :
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1913
Mercantiles lag: Sverre Lie, Harald Schreiner, Charles Herlofsen, Thomas Hesselberg Berntzen, Harald Johansen, H. Fredrik Holmsen, Rolf Aass, Kaare Engebretsen, Hans Endrerud, Olaf Iversen og Eystein Holmsen.
1. runde
Resten av lagene hadde walk over.
2. runde
Kvik fikk walk over.
Staffan Westerlund
Staffan Westerlund (født 1942 i Sverige, død 22. mars 2012 ) var en svensk jurist, forfatter og professor i miljørett.
I 1992 ble Westerlund professor i miljørett ved juridisk fakultet, Uppsala universitet. Han ble ansett som en av de viktigste bidragsyterne til utviklingen av fagområdet miljørett i Sverige, og har hatt betydelig innflytelse på den miljørettslige forskningen i Norden.
Han vant Svenska Deckarakademins pris for årets beste svenske kriminalroman to ganger.
Bibliografi
Skjønlitteratur
Sakprosa (utvalg)
Ottar (navn)
Ottar er et mannsnavn dannet av norrøne ótti, «redsel», og harja R , «kriger, hær». Ottar har norsk navnedag 4. november.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Helge Jordal
Helge Jordal (født 17. februar 1946 i Bergen) er en norsk skuespiller, kjent for sine tolkninger av Jeppe på Bjerget og hovedrollen i actionfilmen Orions Belte fra 1985 som han vant en Amandapris for. Jordal har hatt roller i flere spillefilmer og TV-serier, særlig på 1980-tallet, deriblant som «August» i filmen Landstrykere, som var basert på Hamsuns roman med samme tittel, og som «Borr i Bekmørtna» i Nattseilere.
Liv og virke
Jordal jobbet som bryggesjauer og fikk inspirasjon til senere roller fra western-filmene som var populære på 1960-tallet.
På Fana gymnas spilte han skoleteater i fire-fem år. Han leste med skuespiller Arne Jacobsen og prøvespilte for teatersjef Knut Thomassen.
I 1968 flyttet Jordal til Oslo for å begynne på Statens Teaterhøgskole. Han var én av hundre søkere; bare ti ble tatt inn, og han var den eneste fra Vestlandet. Fra 1968 til 1971 gikk Jordal på teaterskolen, deretter hadde han et praksisår på Trøndelag Teater. Etter året i Trondheim var han skuespiller på Nationaltheatret til 1977.
Hans gjennombrudd i norsk film regnes som Orions belte, som var innspilt på Svalbard. For filmen vant han Amandaprisen 1985 i klassen beste mannlige skuespiller.
I 1985 ble han tildelt Amandaprisen i kategorien «Beste skuespiller».
I 2009 fikk han Amandakomiteens ærespris sammen med Kjersti Holmen og Sverre Anker Ousdal, som alle spilte i Orions belte, i forbindelse med Amandaprisens 25-årsjubileum.
I januar 2011 fikk han Ivar Medaas-prisen. Komiteens begrunnelse var at den «mener Jordal er en artist som virker i Ivar Medaas sin ånd. Medaas var en mann som tok den lokale kulturen på alvor, og spesielt Nordhordlandskulturen og strilakulturen.» I 2012 mottok Jordal Gammleng-prisen i klassen skuespiller. I 2015 spilte han mot Ingeborg Sundrehagen Raustøl i dramafilmen Høst og ble for rollen nominert til Kanonprisen 2015 i klassen beste mannlige hovedrolle.
Georg Jensen
Georg Jensen (født 31. august 1866 i Radvaad, Danmark, død 2. september 1935 i København) var en dansk sølvsmed og designer. Han grunnla firmaet Georg Jensen Sølvsmedie.
Liv og verk
Georg Jensen ble tidlig interessert i smedyrket og bestemte seg for å flytte til København, hvor han gikk i lære hos en gullsmed. Mellom 1895-1901 studerte han skulptur ved Kunstakademiet i København, deretter arbeidet han med skulpturell keramikk i Mogens Ballins atelier.
Etter noen år på Bing & Grøndals porselensfabrikk, grunnla han i 1904 sin egen sølvsmie, hvor han laget sølvarbeider i jugendstil. Snart ble atelieret til firmaet Georg Jensen Sølvsmedie og allerede i 1924 åpnet han en filial på Fifth Avenue i New York City.
Firmaet Georg Jensen
Etter Georg Jensens død i 1935 overtok sønnen Jørgen Jensen (1885–1966) firmaets ledelse. Han fortsatte med å selge sølvtøy av høy kvalitet også av andre formgivere. Blant dem kan nevnes Sigvard Bernadotte, Arne Jacobsen, Verner Panton, Finn Juhl, Henning Koppel, Nina Koppel og Erik Magnussen. På 1960- og 1970-tallet ble skulpturelt utformede smykker og armbåndsur med i sortimentet, disse var formgitt av blant andre Nanna Ditzel og Vivianna Bülow-Hübe. Men også Georgs andre sønn Søren Georg Jensen (1917–82) arbeidet som designsjef i firmaet mellom 1962-1974. Han var også skulptør og sølvsmed.
Øyeflekket marihøne
Øyeflekket marihøne (Anatis ocellata) er en av marihønene (Coccinellidae), en av de mange polyphage billene.
Utseende
Øyeflekket marihøne er en stor marihøne, mellom 7 og 9 millimeter lang. Dekkvingene er røde med flere runde svarte flekker, som hver har en smal gul ring. Brystskjoldet er flekket i svart og hvitt.
Levevis
Øyeflekket marihøne finnes på nåletrær.
Mikkel Bjønness-Jacobsen
Mikkel Bjønness-Jacobsen (født 12. oktober 1863 i Nøtterøy, død 1941) var en norsk teolog og biskop i Hamar bispedømme i perioden 1922–34.
Bjønness-Jacobsen ble cand.theol. i 1894. Han arbeidet som lærer i Oslo og for Indremisjonsselskapet mellom 1886 og 1895. I 1895 ble han residerende kapellan i Østre Toten, og i 1917 ble han oppnevnt til domprost i Hamar. Han var biskop i Hamar bispedømme fra 1922 til 1934.
Fra 1934 til 1940 var Bjønness-Jacobsen formann i styret for Menighetsfakultetet.
Bjønness-Jacobsen var en konservativ teolog, men hadde ingen framtredende rolle i kirkestriden på begynnelsen av 1900-tallet. Han var regnet som en fremragende predikant.
Nepachys
Nepachys er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller. En art, Nepachys cardiacae er registrert i Norge.
Systematisk inndeling med europeiske arter
Nepachys har 2 arter i Europa. Systematisk blir gruppen blærebiller, enten regnet som en egen familie, Malachiidae, eller, som her, som en underfamilie av børstebiller (Melyridae).
Aire
Aire er en elv i North og West Yorkshire i England. Deler av elven er utbedret slik at den danner en kanal, og det er laget en kanalforbindelse med elven Calder. Den danner således en del av Aire og Calder-kanalen.
Elven har sitt utspring ved Aire Head, nær Malham i North Yorkshire. Den renner så gjennom Gargrave og Skipton. Etter Cononley går den inn i West Yorkshire, hvor den renner gjennom de tidligere industriområdene Keighley, Bingley, Saltaire, Shipley, Swillington og Woodlesford. Den når så Leeds, og kommer inn i North Yorkshire igjen nær Knottingley. Den nedre delen av elven danner grense mellom North Yorkshire og East Riding of Yorkshire. Elven renner så inn i Ouse ved Airmyn.
Etymologi
Elven Aire tømmer seg i elven Ouse ved Airmyn. Siste ledd i Airmyn er angelsaksiske myn for «elvemunning». Det er spekulert i om navnet Aire er avledet fra brytonsk *Isara i betydningen «sterk elv». Det er kan også vært avledet fra angelsaksiske winwœd, sammensatt av de angelsaksiske elementene winnan eller win, «strid, kamp» og wæd, «grunt vann, vadested». En tredje forklaring er at det faktisk er Went (wynt på angelsaksisk), eller Cock Beck (se Slaget ved Winwæd i 655). Det har ikke kommet til en klar konsensus om navnet.
Steder langs elven
Steder langs elven inkluderer:
Elleve om kuppet
Elleve om kuppet (orig. Ocean's Eleven) er en amerikansk spillefilm fra 1960 regissert av Lewis Milestone og med fem stjerner fra «The Rat Pack» i hovedrollene. Filmen ble gjeninnspilt i 2001, se Ocean's Eleven (2001).
I hovedrollene er Frank Sinatra, Dean Martin, Sammy Davis jr., Joey Bishop og Peter Lawford fra «Rat Pack», samt Angie Dickinson og Cesar Romero.
Handlingsreferat
Danny Ocean og Jimmy Foster er veteraner fra andre verdenskrig, rekrutterer ni kamerater fra deres tidligere enhet å samtidig rane fem forskjellige kasino i Las Vegas. Gjengen planlegger å gjennomføre den forseggjorte planen på nyttårsaften med samme presisjon som en militær operasjon. Josh Howard får seg en jobb ved å kjøre søppelbil, samtidig som de andre fra gjengen får jobb ved de forskjellige kasinoene.
Gjengen planlegger å kutte all strømmen på Las Vegas Strip, samtidig som gjengen på innsiden sniker seg inn, og stjeler alle pengene som de tømmer i hotellets søppelkasser. En søppelbil kjørt av Josh henter sekkene og passerer politiets blokade. Hele planen ser ut til å ha gått uten problemer. En elektriker, Tony Bergdorf som er medlem av gjengen, faller imidlertid død om på grunn av et hjerteinfarkt i nærheten av kasinoet. Dette gjør politiet og Sheriff Wimmer mistenksomme, og de lurer på om det finnes noen sammenheng mellom alle ranene og dette dødsfallet.
Radio P5 Risør
Radio P5 Risør (tidligere kalt Radio Risør) er lokalradioen for Risør og Gjerstad. Denne stasjonen er nå lagt ned. Radio P5 Risør var søsterkanalen til Radio P5 i Arendal.
Garantert grunninntekt
Garantert grunninntekt, på norsk ofte kalt borgerlønn eller borgerinntekt, også kalt negativ inntektsskatt, er en økonomisk ytelse til alle innbyggere i et samfunn, tenkt som en betingelsesløs og universell grunninntekt som utbetales uavhengig av sosial status og som er høy nok til at de som mottar den kan leve et liv i verdighet og med mulighet for å delta i samfunnet.
Det finnes ulike idéer om hvordan borgerlønn skal utformes og finansieres, med ulike tilnærminger til hvordan dette skal gjennomføres i praksis. Motivasjonen for borgerlønn kan være et ønske om at ingen skal sulte eller fryse, men at alle samfunnsborgere uten hensyn til hvordan de velger å leve sine liv skal være garantert et økonomisk eksistensminimum. Dette som en slags medfødt rett, en menneskerettighet.
De fleste forslag om garantert grunninntekt innebærer at inntekten skal erstatte andre sosiale ytelser og være lavere enn en typisk arbeidsinntekt, slik at mottagerne fortsatt skal motiveres til å delta i arbeidslivet. Noen forslag går ut på at grunninntekten automatisk skal utbetales til alle på samme måte som barnetrygd, mens andre forslag går ut på at grunninntekten skal behovsprøves basert på vedkommendes totalinntekt det året og tjene til å sikre at alle har en inntekt på et visst minimumsnivå.
En rekke studier har pekt på at utgiftene for staten vil være omtrent de samme eller lavere, samtidig som at byråkratiet effektiviseres.
Ideen om garantert grunninntekt har tilhengere med ulike ståsteder både til høyre og venstre i politikken. Etter finanskrisen fra 2007 har ideen om garantert grunninntekt fått mer oppmerksomhet, og gått fra å være en radikal idé til «mainstream». Flere land har startet forsøk med eller utredninger av garantert grunninntekt. Under virusepidemien i 2020 har flere land planlagt eller implementert varianter av garantert grunninntekt.
Terminologi
På engelsk omtales konseptet som basic income eller universal basic income, mens på norsk har det tradisjonelt blitt kalt borgerlønn. Det blir på norsk også i økende grad kalt garantert grunninntekt/minsteinntekt/basisinntekt etter modell av det engelske begrepet, og fordi noen regner det eldre norske begrepet borgerlønn som lite dekkende for ideen. Også uttrykkene samfunnslønn og borgerinntekt har blitt brukt.
1700–1900
Thomas Paine (1739–1809) argumenterte for at eiendomsbesittere hadde en moralsk forpliktelse til å sikre andre borgere lik rett til naturens ressurser ut fra et argument om at disse ressursene var Guds gaver. I 1796 utdypet han dette i publikasjonen «Agrarian Justice» ved å hevde at jorden i sin ubearbeidede tilstand tilhører alle og at den private eiendomsretten forhindret oppfyllelsen av denne rettigheten. Som erstatning skulle alle tildeles en grunnkapital. Begrunnelsen for ytelsen var at ingen skulle ha et dårligere utgangspunkt enn i menneskets naturtilstand med felleseie. Tanken om en utjevnende grunnkapital ble i 1853 fremført av François Huet. I tillegg til Paines argumenter, mente Huet at det samme prinsippet gjelder for varer som er produsert av samfunnsborgere som ikke lenger er i live. Ytelsen skulle finansieres gjennom skatt på arv og gaver, og det skulle være opp til den enkelte borger å benytte disse ressursene på den måten de selv ønsket.
Paines og Huets varianter skiller seg fra borgerlønnstanken på et viktig prinsipp ettersom de mente at beløpet skulle utbetales samlet én gang. Ifølge den sentrale europeiske borgerlønnsteoretikeren Philippe Van Parijs ble den første kjente idéen om en borgerlønn / universell basisinntekt formulert av Joseph Charlier, som argumenterte for at en territorial dividende skulle utbetales til alle borgere som en følge av deres likemessige eiendomsrett til nasjonens territorium, i sin bok «Solution of the Social Problem» utgitt 1848.
I 1848 presenterte John Stuart Mill i en nyutgave av «Principles of Political Economy» et utkast til en redistribusjonsordning hvor alle samfunnsmedlemmer, arbeidende eller ikke, skulle være berettiget til en garantert minimumsinntekt som skulle sikre eksistensminimum. Resten av samfunnets produksjonsavkastning skulle fordeles mellom arbeid, kapital og talent etter en forhåndsbestemt nøkkel. Både Mill og Charlier var her inspirert av den franske utopiske sosialisten Charles Fourier (Van Parijs 2001).
I sitt hovedverk Progress and Poverty, utgitt i 1879, argumenterte Henry George for at grunnrenteskatt skulle tilfalle fellesskapet. Mange av hans etterfølgere blant georgistene har imidlertid ment at slik grunnrenteskatt bør betales direkte til innbyggerne, som en prototype på borgerlønn.
1900–2000
I 1968 signerte James Tobin, Paul Samuelson, John Kenneth Galbraith sammen med 1200 andre økonomer et dokument som oppfordret den amerikanske kongressen til å introdusere et system for inntektsgaranti og støtte.
I presidentkampanjen 1972 hadde senator George McGovern et opprop for en såkalt «demogrant» som lignet på borgerlønn. I 1973 skrev Daniel Patrick Moynihan «The Politics of a Guaranteed Income» hvor han tilrådet borgerlønn og diskuterte Richard Nixons GAI forslag. Det tidligere amerikanske kongressmedlemmet og presidentkandidaten Mike Gravel tilråder skatterabatt betalt som en månedlig sjekk fra regjeringen til alle borgerne.
I 1984 ble det i England etablert en forskningsgruppe av akademikere og aktivister med interesse for borgerlønn, «Basic Income Research Group» (BIRG), som senere ble til «Citizen’s Income Researh Group» (CIRG).
CIRG var i 1986 en av initiativtakerne til dannelsen av det europeiske nettverket av borgerlønnsforskere, «Basic Income European Network» (BIEN), som holdt sin første internasjonale konferanse i Louvain-la-Neuve i september samme år, og som i 2004 ble til «Basic Income Earth Network» (BIEN). Konferanser har deretter blitt arrangert hvert annet år rundt om i Europa og senere også utenfor Europa.
Siden 2000
I januar 2013 startet borgerlønnsbevegelsen i EU et lignende folkeinitiativ, ECI for UBI. Målet var å samle inn 1 million underskrifter innen 14. januar 2014. Dette klarte de ikke, men bevegelsen har vokst og kom til å danne grunnlaget for det pan-europeiske nettverket Universal Basic Income Europe (UBIE), som ble etablert i Brussel 8. april 2014.
25. desember 2013 erklærte 34 medlemmer av EU-parlamentet fra 13 ulike europeiske land sin støtte til European Citizen’s Initiative (ECI), som har til formål å innføre borgerlønn innad i EU. Oppropet oppfordret EU-kommisjonen om å reformere det nåværende nasjonale trygdesystemet over til borgerlønn.
Canada
I Dauphin i Canada ble det fra 1974 til 1978 gjennomført et pilotprosjekt med garantert minsteinntekt (Mincome). Dette fikk liten innvirkning på arbeidsmarkedet, men det hadde en markert effekt på innbyggernes livskvalitet.
En politisk skifte førte til at prosjektet ble avsluttet i 1978. 1800 kartonger med dokumentasjon ble ikke åpnet før i 2009, men da ble materiellet gjennomgått av doktor i medisin, Evelyn Forget. Hun fant 8,5 % reduksjon i sykehusbesøk (10–12 % for gruppen som fikk Mincome), færre arbeidsrelaterte ulykker, mindre vold i hjemmet, færre bilulykker og en sterk reduksjon i psykiatriske innleggelser. Unge fattige valgte å ta utdannelse fremfor å ta dårlig betalte jobber. Kvinner med små barn arbeidet mindre.
Mincome førte til at mødre hadde friheten til å velge å være hjemme med små barn lenger. De hadde mulighet til å velge den aktiviteten de selv anså som mest verdifull. I et velstandssamfunn kan forbruket allerede være høyt, og man kan kanskje tenke annerledes om vekst. Det som øker livskvaliteten og kvaliteten til samfunnet kan vise seg å være andre aktiviteter enn de som tradisjonelt har gitt lønnsinntekt.
Når også de som ikke mottok Mincome fikk en bedring av livskvaliteten, kan det være fordi de opplevde en større trygghet. De visste at de også ville få Mincome hvis noe skulle skje. Bøndene trengte ikke frykte at avlingen skulle slå feil.
Kenya
Eksperimentet som går under navnet GiveDirectly, og tar plass i en lite utviklet del av Nairobi, Kenya er en av de lengstlevende prosjektene når det gjelder basisinntekt per november 2017, som er satt til å vare i 12 år.
Namibia
Borgerlønnsprojektet i Otjivero, Namibia, ble vellykket. Fattigdommen ble redusert fra 76 % til 37 %, og dermed ble det også en sterk reduksjon av underernæring blant barn. Frafallet på skolen falt fra ca. 40 % til nesten null på ett år. Etter innføringen betalte 90 % av foreldrene skolepenger og investerte i skoleuniformer til barna. Det å kunne ta utdannelse kan gi gode utviklingsmuligheter både for den enkelte og for samfunnet. Det skjedde også en markant økning i den lokale økonomiske sirkulasjonen. Noen familier startet små virksomheter, som produksjon av murstein, bakeriutsalg, skreddervirksomhet og lignende. Siden beboerne nå fikk økt kjøpekraft, handlet de mer lokalt, og flere av virksomhetene kunne dermed overleve og vokse. Andre positive effekter var redusert gjeld og økt sparing. Samlet kriminalitet falt med 42 %, og kvinner ble mindre avhengige av menn. Studiene viste også fremskritt for kvinner og likeverd. Barnas borgerlønn ble utbetalt til den som hadde hovedomsorgen, og det var i de fleste tilfellene mødrene, noe som reduserte kvinnenes avhengighet av transaksjonsbasert sex og bidro til større selvstendighet for kvinnene.
India
I India har Self Employed Women’s Association (SEWA) samme rolle som landsbyrådet. Tilsammen 20 landsbyer med 6000 innbyggere deltok i et pilotprosjektet i Madhya Pradesh 2011–2013. Det er diskusjoner om hvordan resultatene kan videreføres til nasjonalt nivå. Det ble oppdaget at grunninntekten i regionen økte utdanningsgraden hos unge med 25%.
Irak
Grunninntektsprosjektet i Irak ble foreslått høsten 2010. Summen tilsvarte i 2012 cirka 40 dollar per person per måned, 480 dollar per år for en enkelt person og 2 300 dollar for en familie på fem personer.
Iran
Iran innførte en nasjonal borgerlønn høsten 2010 til erstatning for subsidiering av brensel og andre livsnødvendigheter som landet hadde hatt i flere tiår for å redusere fattigdom. Når reformen er helt implementert, skal borgerlønnen etter planen utgjøre 15 % av landets BNP.
Israel
I Israel startet den ideelle organisasjonen GoodDollar i 2018 opp et globalt økonomisk rammeverk for å gi en bærekraftig og skalerbar basisinntekt gjennom den digitale tjenesten Blockchain. Den ideelle organisasjonen har som mål å starte peer-to-peer overføringer der penger kan distribueres til de som er mest i nød, uavhengig av sted, men basert på prinsippene om universell basisinntekt. Prosjektet samlet inn en million dollar fra eToro.
Sveits
I 2008 ble filmen «Grundeinkommen» lansert, og brukt til å samle de 100.000 underskriftene som er nødvendig for å fremme et folkelig lovforslag. Forslaget ville gi hver voksen innbygger 2500 sveitsiske franc månedlig. Hvert barn skulle få 625 franc månedlig. Regjeringen anslo kostnaden til 208 millioner franc årlig. Det meste av dette kunne bli dekket ved å omfordele eksisterende ytelser, men de siste 25 millonene måtte dekkes ved økt skatteinnkreving. Nasjonalrådet anbefalte å stemme nei med 146 mot 14 stemmer. Sosialdemokratene og De Grønne var delt i spørsmålet. I folkeavstemningen 5. juni 2016 falt forslaget med 23,1 % av stemmene.
Uganda
Et prosjekt kalt “Eight” i en landsby i Fort Portal, Uganda ble lansert i januar 2017 av en ideell organisasjon. Det gir inntekt for 56 voksne og 88 barn gjennom digitale penger.
Kritikk
En vanlig innsigelse mot garantert grunninntekt er at den neppe vil bli stor nok til å dekke reelle levekostnader for de som i dag jobber heltid i lavtlønnsyrker. Disse vil dermed i praksis tvinges ut i deltid og løsarbeid, noe som truer grunnlaget for fagbevegelsen og dermed den norske modellen.
Norge
I Norge går de politiske partiene Miljøpartiet De grønne og Piratpartiet inn for forsøksordninger med borgerlønn. Demokratene gikk tidligere inn for borgerlønn og Venstre hadde borgerlønn i sitt valgprogram 2009–2013. BIEN Norge ble stiftet i oktober 2012 som en interesseforening for borgerlønn. Ideen har også blitt støttet av økonomiprofessor og tidligere arbeids- og administrasjonsminister for Høyre Victor Norman og av økonomiprofessor Kalle Moene. Ifølge forskerne Ann-Helén Bay og Axel West Pedersen var 66 prosent av norske velgere i 2003 positive til borgerlønn. I 2021 hadde denne oppslutningen i en ny undersøkelse utført av Bay og Tale Hellevik falt til 37 prosent. Forskerne mener dette kan skyldes økt innvandring, samt at borgerlønn bryter med arbeidslinja i velferdspolitikken.
Finland
I Finland startet et pilotforsøk med borgerlønn til 2000 arbeidsløse 1. januar 2017. En rapport fra OECD viste at skattene i Finland måtte økes med 30 prosent for å finansiere allmenn borgerlønn.
Finske myndigheter besluttet i 2018 å avslutte prosjektet etter den toårige prøveperioden, og i stedet å stramme inn velferdsordningene.
Island
På Island introduserte Piratpartiet idéen overfor Alltinget 2014. Da var nesten ingen av de andre parlamentarikerne kjent med konseptet.
Mindekirken
Mindekirken eller The Norwegian Lutheran Memorial Church of Minneapolis er en luthersk kirke i Minneapolis. Den er den ene av to kirker i USA med norsk bakgrunn hvor det fortsatt blir avholdt gudstjenester på norsk. Den andre er Minnekirken i Chicago, Illinois. Kong Harald er kirkens høye beskytter.
Historie
Mindekirkens menighet ble grunnlagt i 1922 av den evangelisk-lutherske kirke som et svar på den raske tilbakegangen i bruk av norsk som hadde vært i utstrakt bruk i de mange norsk-amerikanske menigheter i det norskættede USA.
Byggingen av kirken kom istand etter at det i 1925 ble arrangert en minnemarkering for emigrantskipet «Restauration» i Saint Paul, Minnesota. Mindekirken ble innviet 4. mai 1930.
Kirken har ved flere anledninger hatt besøk av den norske kongefamilien. Kong Olav V besøkte kirken 4. november 1975.
Målsetninger
Mindekirkens målsetning er: ''Å virke som et åndelig senter for den skandinavisk-amerikanske befolkning, holde Gudstjenester både på norsk og engelsk. Å være varm og inkluderende for besøkende og menighetens medlemmer. et sted hvor folk kan komme sammen på tvers av alder og kulturell bakgrunn. Å oppmuntre til aktiviteter, slike som Leiv Eriksson International Festival, Syttende mai feiringer, konserter. selskapelige sammenkomster og språundervisning..''
Kombinert under Holmenkollrennene
Dette er en oversikt over de tre første plassene i alle kombinertrenn under Holmenkollrennene i Oslo. Listen inkluderer også renn i VM og OL.
Holmenkollrennene ble første gang arrangert i 1892, etter at Husebyrennet var blitt arrangert siden 1879. Siden verdenscupen ble innført vinteren 1983/84 har rennene i Holmenkollen vært en del av den. VM ble arrangert i Holmenkollen i 1930, 1966, 1982 og 2011, og OL i 1952.
Vinneren av det ordinære, individuelle kombinertrennet under Holmenkollrennene tildeles kongepokalen. Det er dermed den eneste skiøvelsen der en utlending har mulighet til å vinne en kongepokal.
1856 Růžena
1856 Růžena er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 8. oktober 1969 av Ljudmila Ivanovna Tsjernykh ved Krim-observatoriet i Nauchnij.
Kombinert under Holmenkollrennene
Avvikling
Til og med 1925 ble kombinertrennene i Holmenkollen arrangert med langrenn på søndag og hopprenn på mandag. I årene 1926-1950 gikk langrennet og hopprennet fast på lørdag og søndag. Hopp først og langrenn dagen etter eller senere ble først gjennomført under OL i 1952. Det ble avviklet på den måten i årene 1963-1966 og fra og med 1970 og til i dag (med unntak av 1975, da kombinerthopprennet måtte utsettes på grunn av været). 18 kilometer langrenn ble erstattet av 15 kilometer fra og med 1954. 10 kilometer for normaldistanse ble innført i 2010. Gunder-metoden i kombinertlangrennet ble første gang prøvd i 1970, men ble deretter ikke gjentatt før i 1980. Siden da har alle kombinertrenn under Holmenkollrennene vært arrangert etter Gunder-metoden. Det eneste unntaket er VM i 1982, da Gunder-metoden ennå ikke var innført i det individuelle rennet, men ble brukt under lagkonkurransen.
De aller fleste kombinerthopprennene i Holmenkollen er blitt holdt i Holmenkollbakken. Unntakene er årene 1965, 1966 (VM), 1970, 1971 og 1980-1984 (inkludert VM i 1982), da kombinerthopprennene ble holdt i Midtstubakken. To av de fire kombinertrennene i VM i 2011 og det ene av to verdenscuprenn i 2012 ble også holdt i den da gjenoppbygde Midtstubakken.
Det svakeste ledd
Det svakeste ledd er en norsk TV-quiz med Anne Grosvold som gikk på NRK1 i 2004. Programmet var en norsk versjon av det britiske programmet The Weakest Link. Spillet startet med åtte deltakere og bestod av syv runder. Etter hver runde skulle deltakerne stemme på hvem de mente var den dårligste spilleren (det svakeste ledd). I hver runde var det en tidsfrist, og programlederen stilte spørsmål til deltakerne i tur og orden. For hvert riktige svar som ble avgitt la man på et ledd i pengekjeden. Svarte man feil, gikk alle pengene i kjeden tapt, og man måtte starte på nytt med 500 kr-spørsmålet. Hvis man sa «Spar» ble de pengene som var opptjent i den kjeden sikret, men man må samtidig starte på nytt på 500 kr-spørsmålet. Programmet gikk på mandager.
Premieren ble sett av 912 000. Deretter falt seertallene betraktelig.
Opphav
Navnet på programmet kommer i fra ordtaket «En kjede er aldri sterkere enn sitt svakeste ledd».
IST
IST, Ist eller ist har flere betydninger:
Selskapsform
Selskapsform er en kategorisering av den rettslige statusen til et selskap. Valg av selskapsform har betydning for eiernes ansvar, krav om aksjekapital og selskapets status som juridisk person.
Det må skjelnes mellom selskapsform og virksomhetsorganisering. Et selskaps virksomhetsorganisering (eksempelvis konsern, konglomerat, morselskap, datterselskap, indre selskap, skallselskap og stråselskap) beskriver hvorledes virksomheten er strukturert, gjerne ut fra skatte- eller markedsføringshensyn, men har ikke betydning for selskapets juridiske status.
Verkshøyde
Verkshøyde er et begrep innenfor opphavsretten som setter en nedre grense for hva det er mulig å oppnå etterligningsbeskyttelse for. I kravet ligger at objektet på gjenstandsplanet må være preget av litterær eller kunstnerisk selvstendighet. Derimot kreves det ikke litterær eller kunstnerisk kvalitet. Frembringelsen må være et resultat av en skapende innsats, og det som er skapt må fremstå som originalt. Høyesterett omtaler innholdet i verkshøydebegrepet i Rt. 2007 s. 1329, avsnitt 43: «For at en frembringelse skal ha karakter av "åndsverk" i åndsverkslovens forstand, må den være resultat av en individuelt preget skapende innsats, og ved denne innsatsen må det være frembrakt noe som fremstår som originalt».
Kravet er ikke strengt. Så lenge det foreligger mulighet for variasjon, vil derfor de fleste typer litterære eller kunstneriske uttrykk være åndsverk. Et annet spørsmål er om de er opphavsrettslig selvstendige. Dette er imidlertid en vurdering som løses annerledes, verkshøydevurderingen må derfor ikke blandes sammen med plagiatvurderingen.
Jusleksikon definerer begrepet som «den grad av individuell, skapende åndsinnsats som et verk, et arbeid eller en frembringelse må bære preg av for at den skal kunne karakteriseres som åndsverk og dermed nyte opphavsrettslig vern etter åndsverkloven. Det er et skjønnsmessig spørsmål hvor grensen for verkshøyde går, og kravene vil variere alt etter hva slags verk det dreier seg om.»
Åndsverkloven gir ikke vern ved såkalte «dobbeltfrembringelser». Det er i teorien mulig at to personer uavhengig (og uvitende) av hverandre frembringer to identiske, eller svært like åndsverk. Begge disse verk vil da ha fullt vern som åndsverk, og den ene kan ikke ses som plagiat av den andre. I realiteten vil det her gjerne oppstå spørsmål om hvorvidt opphavsmannen hadde særlig mange valgmuligheter.
Anthony DiNozzo
Anthony D. «Tony» DiNozzo Jr. er en fiktiv karakter fra den amerikanske TV-serien NCIS som sendes på CBS Television og blir spilt av skuespiller Michael Weatherly.
Tony DiNozzo kommer fra en velstående familie fra Long Island, New York. Han var enebarn, men ble avskåret fra sin families store formue. Hans mor, hvis pikenavn var Paddington, døde da DiNozzo var åtte år gammel. Tonys far, Anthony DiNozzo sr, og far og sønn har mange like personlighetstrekk, begge flørter mye med kvinner. Det fremgår også at hans far utgir seg for å være rik, noe han ikke alltid er ettersom han har gått konkurs mer enn en gang.
Det kommer også frem at etter hans mors død, tilbrakte Tony og hans far lite tid sammen, noe som igjen forårsaket et anstrengt forhold dem imellom. DiNozzo tilbrakte mye av barndommen på kostskoler og sommerskole. Andre familie-medlemmer som blir nevnt i forskjellige NCIS-episoder inkluderer en bestefar som samlet på knapper og testamenterte Tony tusen aksjer i et dot-com selskap. Han har mange onkler inkludert onkel Vincenzo, en slakter bosatt på Long Island. En annen onkel var en vellykket forretningsmann og en tredje onkel var velstående og avdød.
DiNozzo studerte ved Rhode Island Military Academy som tenåring, og ble uteksaminert fra Ohio State University med en Bachelor of Arts-grad i kroppsøving. I sin tid ved Ohio State, var han også på basketball-laget. DiNozzo arbeidet ved tre forskjellige politi-avdelinger før han begynte ved NCIS. På slutten av hans periode ved drapsdivisjon i Baltimore, ble han ansatt ved NCIS. Det ble senere avslørt at DiNozzo forlot politiet i Baltimore fordi det ble oppdaget at hans partner var korrupt.
Da hans sjef Leroy Jethro Gibbs trekker seg tilbake til Mexico etter å ha blitt utsatt for en eksplosjon og havnet i koma i sesong tre, leder DiNozzo hans lag i Gibbs' fravær. Når Gibbs kommer tilbake fra pensjonist-tilværelse returnerer han til sin tidligere stilling. DiNozzo snakker flytende spansk, og ble i sesong fire tilbudt en ettertraktet posisjon som agent i Rota, Spania som han takker nei til fordi han heller vil jobbe sammen med hans opprinnelige lag i Washington D.C.
I slutten av sesong to blir DiNozzo smittet av bakterien Yersinia pestis. og som følge av dette dør han nesten av lungepest. I siste episode av denne sesongen dør hans kollega Caitlin Todd av den Mossad-trente terroristen Ari Haswari. På slutten av sesong fem, ble DiNozzo forflyttet til USS Ronald Reagan, og senere til USS Seahawk. Men i begynnelsen av sesongen seks, ble han overført til sin opprinnelige lag ved NCIS sitt hovedkvarter i Washington, DC. DiNozzo ble fanget av terroristen Saleem Ulman og deretter gitt et sannhetsserum mens han blir holdt fanget i Somalia sammen med to av hans medarbeidere i begynnelsen av sesong syv.
DiNozzo siterer ofte filmer i hverdagen, ofte mens han etterligner skuespilleren når han siterer dem, Sean Connery som James Bond og Tommy Lee Jones kommer ofte opp under disse siteringene. DiNozzo er fan av TV-serien Magnum, P.I. Han har vist seg å være svært lojal mot sine kolleger ved NCIS, spesielt hans sjef og veileder, Leroy Jethro Gibbs. Han kjørte en 1966 Ford Mustang før den ble ødelagt i en eksplosjon. DiNozzo er også svært dyktig i å gå undercover blant annet forkledd som en fange der han blir venn med en rømt fange som har informasjon om stjålne irakiske antikviteter.
Idrettsklubben Hero
Idrettsklubben Hero (etablert 14. februar 1914) er et norsk idrettslag, mest kjent for å inneha et av landets beste sykkellag i tiden 1920–70.
Anthony DiNozzo
Hans oppførsel mot kvinner er noen ganger bemerket som sjåvinistiske, og gjennom det meste av TV-serien flørter DiNozzo med nesten enhver kvinne han møter. En av kvinnene han ble tiltrukket av viste seg å være en terrorist. En annen kvinne han var tiltrukket av, og kysset, viste seg å være en transkvinne som hadde myrdet en av DiNozzos medarbeidere. Han hadde et forhold med en sosialarbeider ved navn Michelle som, etter at han avsluttet forholdet deres, brøt seg inn i leiligheten hans og fylte den med hundeavføring. Han brøt også opp med en marineløytnant (som hadde forlatt hennes daværende forlovede til fordel for DiNozzo), og kort tid etter at DiNozzo brøt med henne, sendte hun hans identitet og fotografi til et nettsted som skrev om menn med herpes. Tony's tidligere forlovede ble så vidt nevnt i løpet av sesong åtte. Hun heter Wendy Miller, og skal ha slått opp med Tony kvelden før deres planlagte bryllup.
Idrettsklubben Hero
Klubben ble startet med navnet Nord av gutter ved Olaf Ryes plass, ikke ulikt SK Rye, og ble i 1915 slått sammen med lignende gutteforeninger til Grünerløkkens Idrettsforening. Klubben var aktiv innen friidrett, fotball, ski, skyting, svømming, skøyteløp og sykling. Den arrangerte terrengløp i Grefsenåsen og hopprenn i Schrøderbakken.
I 1918 antok klubben navnet Hellas som senere ble forandret til Hero. I 1922 kom det første norske mesterskap i sykling ved James Kristiansen (30 km tempo). Kjente medlemmer var Gustav Kristiansen, som vant NM 100 km tempo (1926 og 29) og var OL-deltaker i 1928, hans nevø Erling Kristiansen og Aage Myhrvold (begge med flere titalls NM), Aage Kjelstrup (NM fellesstart 1957), Roald Aas (NM 30 km tempo, 1956), Fredrik Kveil (NM fellesstart, 1962 og 63), Stig Kristiansen og Emma Kristine Skjerstad. I 1982 ble Heros kvinnelag norgesmestre.
Anthony DiNozzo
DiNozzo hadde også et forhold med en doktor, hvis far var René La Grenouille - en fransk våpenhandler som NCIS-direktør Jenny Shepard hadde vært besatt av å fange i 10 år. DiNozzo sitt forhold til med-kollega Timothy McGee var i utgangspunktet problematisk. Måten DiNozzo behandler McGee på kan anses som trakassering, og DiNozzo prakker mye på ham ettersom McGee lenge er den minst erfarne medlemmet av NCIS-teamet. Noen av DiNozzos kallenavn på McGee spiller på hans navn som «McGeek» og «McGoogle».
Idrettsklubben Hero
Hero har arrangert 2-mila siden 1926, og etter andre verdenskrig arrangerte klubben fellesstarten Tyrifjorden rundt (1949–87). Klubben arrangerer også Enebakk rundt (siden 1971). I 1971 etablerte Hero Solomesterskapet, et ungdomsritt (for jenter og gutter i alderen 10–16), som i 1985 var landets største.
Anthony DiNozzo
I januar 2016 ble det kjent at sesong tretten ville bli DiNozzos siste.
Katet
Katet (fra gr. kathetos, loddlinje) er de to korte sidene i en rettvinklet trekant, og står i rett vinkel (90º) på hverandre. Den siste siden kalles for hypotenusen.
Pythagoras teorem sier at summen av lengden av hver katet kvadrert er lik kvadratet av hypotenusen.
Aire og Calder-kanalen
Aire og Calder-kanalen (engelsk Aire and Calder Navigation) er en kanal som knytter sammen elvene Aire og Calder i Yorkshire i England. Navnet brukes ofte om hele den farbare strekningen, inkludert elvene, og derfor brukes begrepet navigation i stedet for canal.
Det ble i 1699 vedtatt å forbedre farbarheten på elven Aire på strekningen fra Ouse ved Airmyn via Castleford til Leeds. Det ble anlagt demninger og sluser i løpet av det 18. århundre, slik at man kunne komme forbi de vanskeligste områdene. De største forbedringene ble utført av sivilingeniørene John Smeaton og William Jessop i siste fjerdedel av 1700-tallet. Dette gjelder spesielt kanalen mellom Haddlesey og Selby, som gjorde det mulig å unngå nesten en mil av den vanskelige nedre delen av Aire. I 1826 ble det også anlagt en ny, bred kanal fra Knottingley slik at man kunne unngå en strekning på Ouse. Dette gjorde Goole til en innlandshavn.
På 1900-tallet kom det to større forbedringer. I 1905 ble New Junction-kanalen åpnet, slik at Aire og Calder-kanalen ble forbundet med Sheffield og South Yorkshire-kanalen nær Stainforth. I 1980-årene ble kanalen modernisert, med større og mer moderne sluser som kunne ta større lektere. Slusene er etter endringen på 70 x 6,1 meter.
Bakgrunn
Tidlig på 1600-tallet var elven Aire seilbar opp til Knottingley, og båter med frakt på opp til 30 tonn drev handelen på elven, som var en tidevannselv opp til dette punktet. Handelsmennene i Leeds var ivrige etter å få seilbar forbindelse fram til byen, noe som ville gjøre det enklere å eksportere tøy og klær av ull, men lovforslaget som ble presentert det britiske parlamentet i 1621 og 1625 nådde ikke fram.
William Pickering, som var borgermester i Leeds, gjorde ytterligere forsøk i 1679 på å oppnå et vedtak i paramentet for utbedringer av elven, men fortsatt uten suksess. Etter hvert som 1600-tallet gikk mot slutten, ble en rekke vedtak i parlamentet inngått for andre elver, og det var generell støtte for å gjøre elver om til transportruter. En proposisjon ble trukket opp i 1698 med støtte fra ullhandlerne i Leeds og handelsstanden i Wakefield. John Hadley gjorde undersøkelser av Aire, og Samuel Shelton gjorde det samme for Calder. Selv om proposisjonen hadde mye støtte, ble den motsatt av byen York som fryktet at elven Ouse ville bli ødelagt av opplegget. Proposisjon ble heftig omtvistet, og overhuset ba det britiske selskapet Trinity House om framskaffe en rapport om de tre elvene. Denne ga sin tilslutning til opplegget, og i mai 1699 ble opplegget godkjent av parlamentet.
Else Alfelt
Else Alfelt (født 16. september 1910 i København, død 9. august 1974 i København) var en dansk kunstmaler. Hun var en av to kvinner i CoBrA og giftet seg med Carl-Henning Pedersen som også var en veteran innen CoBrA.
Alfelt begynte tidlig sin malerkarriere, men fikk aldri noen formell kunstutdannelse. Hun sendte kunstverk til den årlige utstillingen for danske kunstnere (Kunstnernes Efterårsudstilling) fra 1929, men hun ble først antatt i 1936 da hun stilte ut to naturalistiske portretter. Like etter skiftet hun over til å male abstrakte malerier. På slutten av 1940-tallet sluttet hun seg til CoBrA.
Middlesbrough
Middlesbrough er en stor industriby og enhetlig myndighet på sørbredden av elven Tees i grevskapet North Yorkshire i England. Byen er lokalisert rett utenfor North York Moors nasjonalpark. Yorkshire Dales er også kort vei unna. I 2011 hadde byen en befolkning på 138 400 innbyggere for kommunen (borough) og 174 700 innbyggere i det større urbane området Middlesbrough (built-up area), som i seg selv er en del av de større urbane området Teesside, og hadde en total befolkning på 376 333 innbyggere i folketellingen i 2011.
Middlesbrough var en del av det historiske området North Riding av Yorkshire fram til 1889, da det ble et borough i grevskapet (uavhengig av administrasjonen i grevskapet). I 1968 ble borough slått sammen med en rekka andre for å utgjøre County Borough of Teesside. Det ble absorbert i 1974 av det nye grevskapet Cleveland. I 1996 ble dette grevskapet nedlagt og Middlesbrough ble en enhetlig myndighet innenfor det seremonielle grevskapet North Yorkshire. Distriktet er et av de få i England som ledes av en direktevalgt borgermester.
I 1830 ble Erimus, som er latin og betyr «We shall be» («Vi skal være»), valgt som Middlesbroughs motto. Det minner om Fuimus, «We have been» («Vi har vært»), motto til den normannisk-skotske adelsslekten Bruce (med kong Robert Bruce som fremste medlem), som var herre av Cleveland i middelalderen. Byens våpenskjold er en løve i himmelblå, tatt fra våpenskjoldet til slekten Bruce, en stjerne, tatt fra våpenskjoldet til kaptein James Cook, og to skip som representerer skipsbygging og den maritime handelen.
Historie
Middlesbrough er en ung by. I 1801 bestod bygningsmassen der av fire gårdsbygninger, men i løpet av det 19. århundre hadde den en vekst som er enestående i britisk sammenheng. Dette skyldtes at det ble lagt store jernverk, kjemiske fabrikker og skipsverft der. Verdensprisen for stål og jern ble i mange år satt i Teesside. Sydney Harbour Bridge er designet og bygget av Durman Long fra Middlesbrough og har «Made in Middlesbrough» skrevet på siden.