cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Transformator
Viklingenes sammenkobling og vektorgrupper
Som et eksempel på vektorgrupper kan Dy-transformatoren studeres. Dette er den aller mest vanlige transformatoren for elektrisk energiforsyning, og disse brukes typisk mellom høyspent fordelingsnett (typisk 22 kV i Norge) og distribusjonsnettet for lavspenning (typisk 230 V i Norge, 400 V er vanligst ellers i Europa). Ofte kalles disse på norsk for fordelingstransformatorer (engelsk: distribution transformer). Jernkjernen i transformatoren har tre bein og på disse er seks viklingsspoler anbrakt, to for hver fase. Sammenkoblingen av disse er gjort slik at på høyspentsiden (primærsiden) danner disse en trekantkobling, se figuren. På lavspentsiden (sekundærsiden) er viklingene kombinert til en stjerne der fellespunktet, eller også kalt nøytralpunktet har en egen terminal. Nøytralpunktet kan enten tilknyttes jordelektrode (TN- eller TT-system) eller isoleres fra jord (IT-system).
Med en trekant-stjernekoblet transformator av denne typen kan viklingene kobles slik at det oppstår en faseforskyvning på enten 30º, 150º, 270º eller 330º mellom spenningen på primær- og sekundærsiden. Mest vanlig er en Dyn11-transformator der D betegner den trekantkoblede primærvikling, y den stjernekoblede sekundærviklingen, n står for uttagbart nøytralpunkt. Tallet 11 står for den nevnte relative fasevridningen mellom primær og sekundærsidens spenning, der klokkens vinkelforskjell mellom hele timer brukes som referanse. Altså når lilleviseren på klokken viser 11:00 er den vridd 330º fra 12:00. Dette er grunnen til at koblingsgruppe også kalles for transformatorens klokketimetall.
Kjøling
For å gi et perspektiv på problemet med kjøling er det en akseptert tommelfingerregel at forventet levealder for isolasjon i alle elektriske maskiner, inkludert transformatorer, halveres for omtrent hver 7 °C til 10 °C økning i driftstemperaturen. Denne regelen for levealderhalvering holder mer snevert når økningen er mellom omtrent 7 °C til 8 °C for transformatorvikling med isolasjon av cellulose.
Utenpå den oljefylte transformatortanken er det ofte påmonterte radiatorer som oljen sirkulerer gjennom ved naturlig konveksjon. For mindre transformatorer brukes kjølefinner som en del av tanken, se bildet til høyre. Ettersom nominell effekt øker blir transformatorene ofte kjølt ved forsert luftkjøling, forsert oljekjøling (oljepumpe), vannavkjøling (oljepumpe og varmeveksler), eller kombinasjoner av disse. Transformatorolje har altså to formål, den både kjøler transformatoren og virker som elektrisk isolator for viklingene. Transformatorolje er en høyraffinert mineralolje som kjøler viklinger og isolasjon ved å sirkulere inne i transformatortanken.
Mineralolje og isolasjonspapir rundt viklingene har vært i bruk i mer enn 100 år. Det er anslått at 50 % av alle krafttransformatorerer vil overleve 50 års bruk. Gjennomsnittsalderen for svikt i transformatorer er ca. 10 til 15 år, og omtrent 30 % av alle transformatorhavarier er forårsaket av feil knyttet til isolasjonen eller overbelastning.
Langvarig drift med forhøyet temperatur forringer isolasjonens egenskaper og transformatoroljen, noe som ikke bare forkorter transformatorens levetid, men kan føre til transformatorhavarier. En mengde empiriske studier danner grunnlag for tester av transformatoroljen. Analyse av oljen og oppløste gasser i den gir verdifull informasjon om vedlikeholdsbehovet. Dette understreker behovet for å overvåke, modellere, prognosere og behandle ulike tilstander i olje- og viklingsisolasjonen under varierende temperatur og variable belastningsforhold.
Forskrifter i mange land krever at innendørs transformatorer enten skal fylles med olje som er mindre brannfarlig enn vanlig transformatorolje, eller installeres i brannsikre rom. Luftkjølte tørrtransformatorer kan være mer økonomisk fordi de eliminerer kostnaden for en eget transformatorcelle som skal være både brann og eksplosjonssikker.
Polyklorerte bifenyler har egenskaper som er gunstige som transformatorolje, men representerer en stor miljøtrussel. Dette har ført til utbredt forbud mot bruk av disse stoffene. I dag finnes det giftfrie og stabile silikonbaserte oljer, eller fluorerte hydrokarboner som brukes der en vil unngå store kostnader for en brannsikker transformatorcelle.
I spesielle tilfeller brukes transformatorer med viklinger innkapslet i forseglede trykktanker som avkjøles med nitrogen eller svovelheksafluoridgass (SF6).
Eksperimentelle krafttransformatorer med ytelser mellom 500 til 1000 kVA har vært konstruert der det benyttes flytende nitrogen eller flytende helium for å avkjøle viklinger av superledende materiale. Målet er å unngå tapene i viklingene. Tapene i jernkjernen påvirkes imidlertid ikke.
Tørking av viklingsisolasjonen
Konstruksjon av oljefylte transformatorer krever at isolasjonen som dekker viklingene blir grundig tørket før transformatoren kan monteres og olje fylles på. Tørking blir utført på fabrikken, men kan også være nødvendig som et tiltak på stedet der den monteres. Tørking kan utføres ved å sirkulere varm luft rundt kjernen, eller ved dampfase-tørking (VPD) hvor et fordampet løsningsmiddel overfører varme ved kondensering på spolen og kjernen.
For små transformatorer, blir motstandsoppvarming ved injeksjon av strøm i viklingene brukt. Oppvarmingen kan kontrolleres meget godt, og det er en energieffektiv fremgangsmåte. Metoden kalles lavfrekvent oppvarming (LFH) siden strømmen som brukes har en mye lavere frekvens enn den for kraftnettet, som normalt har 50 eller 60 Hz. En lavere frekvens reduserer effekten av reaktans, slik at spenningen som kreves kan reduseres. Denne metoden brukes også for eldre transformatorer.
Gjennomføringer
Større transformatorer er utstyrt med isolatorgjennomføringer laget av polymerer eller porselen for terminalene. En stor bøssing kan ha en kompleks struktur, siden den må gi nøyaktig kontroll av den elektriske feltgradienten som dannes rundt den. Et krav er selvsagt at den ikke må lekke olje.
Forskjellige typer av transformatorer
Mange forskjellige transformatorer brukes til ulike applikasjoner innenfor energiforsyning og elektronikk. Selv om alle typene har grunnlegende karakteristika som gjelder for alle transformatorer, er de i sin utforming eller konstruksjon tilpasset de krav som installasjonen eller bruken krever.
Transformatorer brukes til å øke spenningen før overføring av elektrisk energi over lange avstander gjennom kraftlinjer. Dette kalles distribusjons- og krafttransformatorerVed å transformere strømmen til et høyere spenningsnivå muliggjøres økonomisk overføring av elektrisk energi og distribusjon. Derfor har transformatorer formet elektrisitetsforsyningen, og muliggjør produksjon av elektrisk energi fjernt fra steder der energien brukes. Praktisk talt all elektrisk energi som brukes i verden har gått gjennom en rekke transformatorer før den når forbrukerne.
Transformatorer brukes også mye i forbrukerelektronikk for å trappe ned spenningen til et nivå som passer elektroniske kretser. Transformatorer brukes også til å isolere sluttbrukeren fra kontakt med nettspenningen.
Signal- og audiotransformatorer brukes til å sammenkoble nivåer av forsterkere, og for å tilpasse enheter som mikrofoner og platespillerere til inngangen av forsterkere. Audiotransformatorer tillater at telefonsamtaler kan  være toveis på bare ett par ledninger. En baluntransformator konverterer et signal som er referert til jord til et signal som har såkalt balanserte spenninger mot jord, slik som mellom eksterne kabler og interne kretser i et apparat. Her følger en opplisting av noen andre typer transformatorer:
Noter
<references group="lower-alpha" />
De brendte fjella
De brendte fjella  er et fjell i Larvik kommune i Vestfold. Det ligger like ved fylkesgrensa til Telemark, og har en høyde på 574 meter over havet. Det er det sjette høyeste fjellet i Vestfold.
Austrveg
Bakgrunn og historie
Arbeidet startet opp like etter Tysklands angrep på Sovjetunionen 22. juni 1941, som førte til samtaler innad i Quisling-regjeringen og Nasjonal Samling (NS), Quislings norske nazistparti, om et eget norsk mandatområde i Sovjet. Både «det russiske kontor» i Direktoratet for Spesialorientering og Handelsdepartementets studienevnd for «norsk virksomhet i de besatte østområder» arbeidet med dette formål, før avløseren Austrveg ble opprettet som en selvstendig institusjon i juli 1943.
Det ble lagt flere planer gjennom arbeidet med Austrveg, som først gikk ut på å opprette et norsk protektorat over Kolahalvøya og andre nærliggende områder, for deretter å opprette norske permanente bosettinger i Hviterussland og Ukraina. Et av grunnlagene som skulle rettferdiggjøre disse kravene, var at nordmenn angivelig skulle ha hatt sin opprinnelse fra Russland, i tillegg til den nordiske raseoverlegenhet og Adolf Hitlers ideer om Lebensraum, behovet for utvidet «livsrom» for «den ariske rasen». Institusjonen arbeidet for øvrig også for norsk bedriftsetablering, konsensjonsdrift for jordbruk og eksportmuligheter i øst. De mest sentrale i dette arbeidet fra NS var Finn Sofus Støren (1893–1962), næringsminister Eivind Blehr (1881–1957) og sjef for Finansdepartementet, Frederik Prytz (1878–1945).
Ifølge Norsk krigsleksikon ble det opprettet kontakt med Alfred Rosenbergs Reichsministerium für die besetzten Ostgebiete (RMfdbO, «Riksministeriet for de besatte østområdene»), det sivile forvaltningsorganet for tyskokkuperte områder i Sovjetunionen, og deretter Reichssicherheitshauptamt(RSHA, «Hovedkontoret for rikssikkerhet»), overordnet organ for den tyske sikkerhetstjenestens Gestapo, SD og Kripo som alle var underlagt SS. Rivaliseringen mellom naziideologen Rosenberg og SS-sjefen Heinrich Himmler angående administrasjonen av østområdene gjorde at Hitler i januar 1943 valgte å utsette all etterkrigsplanlegging, noe som gjorde at planene fra Austrveg ikke kunne la seg realisere.
Riksarkivet frigjorde i april 2010 flere hundre digitaliserte dokumenter om arbeidet rundt Austrveg, hvor en også finner Quislings utkast «Denkschrift über die russische Frage» («Betenkning om det russiske spørsmål») med korreksjoner og kommentarer, som var forarbeidet til notatet som ble sendt til Hitler på vårparten 1943.
Amedeo av Belgia
Amedeo av Belgia (Amedeo Marie Joseph/Josef Carl Pierre Philippe Paola Marcus d'Aviano, født 21. februar 1986) er en belgisk prins, som også er keiserlig prins av Østerrike, kongelig prins av Ungarn og Böhmen og arvehertug av Modena. Han er den førstefødte sønnen til prins Lorenz av Østerrike-Este og prinsesse Astrid av Belgia. Han er nummer seks i arvefølgen til den belgiske tronen.
Władysław Segda
Władysław Hipolit Segda (født 23. mars 1895 i Przemyśl, død 1994 i Edinburgh) var en polsk fekter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.
Segda vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på de polske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn og Italia. De andre på laget var Tadeusz Friedrich, Kazimierz Laskowski, Adam Papée, Aleksander Małecki og Jerzy Zabielski.
Fire år senere, under Sommer-OL 1932 i Los Angeles vant han en ny bronsevmedalje i lagkonkurransen i sabel sammen med Marian Suski, Władysław Dobrowolski, Adam Papée, Tadeusz Friedrich og Leszek Lubicz-Nycz.
Mawlid
Muslimer verden rundt feirer Mawlid med stor innvielse; prosesjoner blir avholdt, hjem og moskéer blir dekorert, god mat blir laget, historier om profetens liv blir fortalt av lærde muslimer, og dikt blir fremført av barna.
Tiara
I oldtiden brukte noen konger en form for tiaraer, senere har de vært forbundet med fremtredende geistlige personer i flere kirker. Ordet tiara kan også brukes om et meget utsmykket diadem, det vil si kvinnehodesmykke.
Maui County
Maui er et fylke av i alt fem i den amerikanske delstaten Hawaii. Det ligger i den sentrale delen av staten og består av øyene Maui, Kaho'olawe, Lana'i, Moloka'i (unntatt en del av Moloka'i som tilhører Kalawao County) og Molokini.
Maui Countys totale areal er 6 213 km² hvorav 3 210 km² er vann. I år 2003 hadde fylket 135 605 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Wailuku.
Tiara
Høy tiara
I dag tenker man mest på den katolske tiaraen (triregnum), pavens eggformede hodeplagg omgitt av tre kroner, den ene over den andre. Disse ble utformet i middelalderen fra 1100- til 1300-tallet. De har vært langt mer utsmykket enn mitraen, den katolske bispeluen som brukes av andre i presteskapet. Paul VI, som var pave 1963–1978, er den siste hittil som har brukt tiara.
Etternavn
Island, Tibet og Burma er eksempler på land hvor de fleste ikke har etternavn.
Man anser i moderne tid de fleste steder at navnet har en spesifikk skrivemåte som er korrekt, mens man tidligere ikke la spesielt stor vekt på skrivemåten. Dette har ført til at det som tidligere ble oppfattet som ett og samme etternavn nå anses som to forskjellige. Eksempler er Syvertsen og Sivertsen, eller Smith og Smythe i engelsktalende land.
Norge
I Norge brukte man tradisjonelt fornavn og patronym. Først i høymiddelalderen begynte noen få slekter å ta faste slektsnavn, som likevel normalt ikke ble brukt til daglig. Fra 16- og 1700-tallet ble dette stadig vanlig i borgerlige bymiljøer, inspirert av utviklingen i Danmark. I Norge hadde folk på landet vanligvis patronymnavn til rundt 1900, da disse patronymnavnene «stivnet». Mange tok i tillegg navn etter gården eller plassen de bodde på, men dette fungerte tidligere mer som en adresse enn et slektsnavn, og hvis man flyttet til en ny gård eller plass, tok man navn etter den nye gården eller plassen. Rundt 1900 stivnet også denne typen navn, slik at man beholdt navnet selv om man ikke lenger bodde på gården eller plassen navnet viste til. Dette er en spesiell tradisjon i europeisk sammenheng. Den var gjennomførbar i Norge fordi det var mange små enkeltgårder som lå spredt. I andre land i Europa er det mer vanlig med yrkesnavn. I Norge har rundt 70 prosent av befolkningen et gårdsnavn til etternavn. 24 prosent har et -sen-navn, mens de øvrige har ulike typer utenlandske navn. Andelen -sen-navn er synkende. Mange kvinner velger bort slike navn når de gifter seg, og foreldrene velger det bort for barna.
Først med navneloven i 1923 ble det påbudt å ha fast slektsnavn i Norge.
I dag er det navneloven av 2002 som regulerer bruk av etternavn.
Se ellers liste over norske etternavn, sorterbar alfabetisk og etter antall navnebærere. Statistisk sentralbyrå, søk etter hvor mange som bærer et bestemt navn.
Sverige og Danmark
Svenske og danske etternavn har i stor grad samme opphav som norsk, det vil si patronymer eller gårdsnavn. I Sverige er det mange som har to ord fra naturen, f.ex. Björklund eller Forsberg. Under 1800-tallet byttet mange fra patronymer til slike navn, særlig i Nord-Sverige, ofte det ene ordet koblet til landsbyen man bodde.
Island
Familier med islandsk opprinnelse bruker vanligvis ikke slektsnavn. Et islandsk navn består vanligvis av fornavn og et etternavn. Etternavnet er et ekte patronym, som genereres av farens navn og tillegget son eller datter, etter individets kjønn. Islendingene opprettholder en navneskikk som tidligere var vanlig også i de andre nordiske land.
Finland
De fleste finske etternavn har sitt opphav i gårdsnavn. De fleste av disse slutter på -nen, som angir at det opprinnelig viste til tilhørighet til en gård. Eksempler er Vilippunen, Häkkinen, Halonen, Lipponen og Räikkönen.
En betydelig minoritet blant etternavnene har sitt opphav i geografiske former, som de som slutter på -mäki (bakke), -järvi (innsjø) og -joki (elv).
Fram til 1. januar 1986 måtte finske kvinner ved giftemål ta mannens navn, enten ved å gi slipp på sitt eget etternavn, eller ved å lage et bindestreks-etternavn, slik: egetetternavn-mannensetternavn. Etter at det har blitt mulig å beholde eget navn har en økende prosent av finske kvinner gjort nettopp det, i 1993 beholdt 11,9 % av kvinnene eget etternavn ved giftemål, men i 2003 hadde tallet økt til 17,8 %
Blant finlandssvensker finner man svenske etternavn, med en noe høyere andel av «overklassenavn» enn i Sverige.
Engelsktalende land
De fleste engelske etternavn kommer fra en av seks forskjellige opphav:
En mindre vanlig type etternavn er de av religiøs opprinnelse, som Bishop, Abbot, Priest osv., som normalt indikerer at en av forfedrene arbeidet for en biskop, abbed eller prest.
I USA har mange afro-amerikanere spesielle etternavn, fordi deres forfedre som ble brakt til landet som slaver gjerne fikk eiernes etternavn. Mange frigitte slaver valgte å skifte navn ved å lage sine egne, eller ved å ta navn med tilknytning til Afrika eller sin religion. Et helt spesielt tilfelle er Malcolm X, som forklarte at han brukte en X for å angi etternavnet som hadde blitt frarøvet hans forfedre.
Det er utbredt at kvinner tar mannens etternavn ved giftermål. I England har det også vært vanlig å kombinere eget etternavn med mannens, med bindestrek mellom. Dette er i dag mest utbredt i høyere samfunnslag, hvor man er opptatt av å bevare «fine» etternavn. Slike dobbeltnavn kalles gjerne double-barrelled names, «dobbeltløpede navn».
Fransktalende land
Etternavn i fransktalende land har i stor grad samme opphav som engelske.
Frem til 1. januar 2005 måtte barn i Frankrike ha farens etternavn, men man kan nå velge om de skal ha farens eller morens etternavn, eller de to med bindestrek mellom.
Filippinene
Det var først på midten av 1800-tallet at man begynte å standardisere etternavn på Filippinene. Innfødte hadde da i liten grad etternavn, mens andre hadde tatt i bruk mer eller mindre tilfeldige etternavn av religiøs karakter, som de los Santos eller de la Cruz.
I 1849 bestemte den spanske guvernøren Narciso Clavería y Zaldúa at det måtte bringes orden i navneskikkene, og Catálogo Alfabético de Apellidos («Den alfabetiske katalog over etternavn») ble laget. Mange av etternavnene i den kom fra spanske navneskikker, men det var også en del hentet fra filippinske språk.
Navnene ble tildelt etter forskjellige metoder, og kunne være nokså tilfeldig. Noen områder fikk tildelt en rekke navn som begynte med samme forbokstav; for eksempel har de fleste innbyggerne på øya Banton i provinsen Romblon etternavn som begynner på F, som Fabicon, Fallarme, Fadrilan og Ferran. På grunn av denne tildelingen av navn betyr ikke et spansk navn nødvendigvis at personen har spanske aner.
I områder hvor islam er den dominerende religion er det mange etternavn av arabisk opphav, som Hassan og Haradji.
På grunn av innvandring fra Kina er det også mange filippinere som har etternavn av kinesisk opphav. De eldste er ofte i hispanifiserte former (som Cojuangco), mens ved senere innvandring er det kinesiske navnet bevart mer intakt (som Lim).
De fleste følger en navneskikk som tilsvarer den portugisiske, med mors etternavn som første etternavn, og deretter farens etternavn. For eksempel kan David, sønn av Juan de la Cruz og Maria Agbayani, hete David Agbayani de la Cruz. De fleste kvinner tar mannens etternavn i tillegg til sitt pikenavn ved giftermål.
I noen avsidesliggende områder har etternavn aldri blitt tatt i bruk.
Irland
Mange irske etternavn er av gælisk opprinnelse, og kommer fra forfedres navn, kallenavn eller beskrivende navn.
Blant etternavn som kommer fra kallenavn finner man O'Doherty (fra dochartaigh, «ødelegger»), Garvery (fra garbh, «røff») og Manton (fra mantach, «tannløs»).
Svært få gæliske etternavn kommer fra stedsnavn, og blant de sjeldne eksemplene man har dreier det seg gjerne om et for- eller etternavn som har blitt et stedsnavn og som så i en forvansket form har blitt tatt i bruk som etternavn igjen.
I noen områder er enkelte etternavn meget utbredt, fordi svært mange familier tilhørte samme klan. Man har da ofte brukt et tillegg til etternavnet, gjerne en yrkesbetegnelse.
I irsktalende områder er det fortsatt mange som følger en gammel skikk med å legge til farfars og eventuelt også farfars fars navn. Eksempler på dette er Mike Bartly Pat Reilly (Mike, sønn av Bartholomew, sønn av Pat Reilly), John Michel John Oge Pat Breanach (John, sønn av Michel, sønn av unge John, sønn av Pat Breanach).
Irske navneprefikser
Mange irske etternavn bruker prefikser, som kan fortelle noe om navnets opprinnelse:
Italia
De fleste italienske etternavn kommer fra latin, men det er også mange av spansk, fransk, tysk, normannisk og sveitsisk opprinnelse. Fra det 14. århundre ble det vanlig å legge til et ekstra etternavn, men dette har i stor grad bortfalt.
Som vanlige italienske ord ender de fleste etternavn på en vokal.
De vanligste opphavene til italienske etternavn er:
Noen få etternavn brukes i latinisert form; de har i liten grad blitt bevart slik, men har blitt latinisert i middelalderen av slekter som ønsket å fremstå som gamle og ærverdige. De har gjerne med leddet de (de Judicibus, de Laurentis), hvor de skrives med liten d for adelige familier og stor D for andre.
Hellas
Mange greske etternavn har sitt opphav i yrker eller karakteristika. En av de mest vanlige er forstavelsen Papa-, som viser at man er etterkommer av en prest.
Det er også en rekke patronymer som er tatt i bruk som etternavn. Disse har forskjellige ledd avhengig av hvor man kommer fra:
Portugisisktalende land
Rekkefølgen i portugisiske etternavn følger vanligvis regelen: morens etternavn først og så farens.
Langt de fleste i Portugal har minst to navn, der det første er fra moren og det andre fra faren. Det er ikke uvanlig at man tar fire etternavn, to fra moren og to fra faren, som gjerne kombineres med to fornavn. I Brasil er det vanligere med bare ett etternavn, selv om hovedregelen er den samme som i Portugal.
En del vanlige etternavn kommer fra patronymer, som Gonçalves (sønn av Gonçalo), Fernandes (sønn av Fernando) og Nunes (sønn av Nuno).
Portugisiske navn alfabetiseres gjerne etter farens etternavn, det vil si det siste navnet – man sorterer dermed etter samme metode som for spanske etternavn, men den motsatte rekkefølgen får konsekvenser.
Spansktalende land
I middelalderen utviklet det seg et navnesystem i Spania hvor man brukte patronymer. For eksempel ble Álvaro, sønn av Rodrigo kalt Álvaro Rodríguez, og hans sønn Juan ble i sin tur kalt Juan Álvarez. Disse patronymene utviklet seg til familienavn som gikk i arv. Man finner også navn som har oppstått fra yrker, som Molinero (møller) og Guerrero (kriger); personlige karakteristika, som Delgado (tynn) og Moreno (mørk) eller geografiske navn som Alemán (tysk).
Det utviklet seg etterhvert også en skikk som er særegen for spansktalende land, hvor de fleste har to etternavn. Det første er farens første etternavn og det andre er morens første – det vil si farfars og morfars etternavn. For eksempel Rodrigo, sønnen til Juan Álvarez Rodriguez og Maria Lopez Gonzalez, vil hete Rodrigo Álvarez Lopez, og hans barn vil i sin tur arve navnet Álvarez fra ham.
I noen land er det vanlig å legge til et ledd mellom navnene, som y («og»), de («av») eller de la («av»).
I mange søramerikanske land har det blitt vanlig å kutte ut det ene navnet, og dermed la ett navn bli et slektsnavn alene, eller eventuelt å bruke et dobbeltnavn som slektsnavn som går i arv direkte i stedet for å kombinere morens og farens navn.
Det er i dag vanlig at kvinner beholder begge etternavn også når de gifter seg. Tidligere, og i en del situasjoner også i dag, var det vanligere at hennes mors etternavn ble erstattet med hennes manns fars etternavn bundet sammen med de; for eksempel ville Ana García Díaz dersom hun giftet seg med Juan Guerrero Macías bli Ana García de Guerrero. I dag er det kun i Ecuador at dette skjer automatisk ved giftermål.
Katalanske etternavn følger samme mønster som spanske.
Spanske navn alfabetiseres normalt etter det første av de to etternavnene.
Befana
La Befana (en forvanskning av latin epifania (= «guddommens tilsynekomst», «feiring av tilsynekomsten») er en kvinnelig skikkelse i italiensk folklore som opptrer som gaveutdeler i forbindelse med helligtrekongersdag (trettendedagen) etter jul og nyttår.
Navnet «Befana» kommer fra den katolske kirkefesten epifania som feires helligtrekongersdag, men innholdsmessig kan skikkelsen ha overlevd fra Romerriket, der Strenua eller Strenia var gudinne for nyttår, renselse og velvære. Hennes helligdom lå på toppen av Via Sacra. 1. januar ble kvister fra Strenuas lund båret i et opptog.
Legenden
Ifølge legenden skal de tre vise menn som var underveis med gaver til Jesusbarnet, ha banket på hos en gammel kone for å spørre om veien til Betlehem og få hvile litt. Hun ga dem drikke, og de forklarte henne ærendet sitt, at de var underveis med gaver til en konge som nettopp var født. De tilbød henne å slå følge, men hun sa at hun ikke hadde tid, ettersom hun hadde rent for mye husarbeid hun skulle ha gjort. Vismennene dro sin vei, men mens hun feide gulvet, ombestemte la Befana seg og besluttet at hun ville se denne nyfødte kongen likevel. Hun samlet noen søtsaker som gave, og løp etter vismennene, men de var for lengst forsvunnet. Hun fulgte stjernen de hadde utpekt, og la igjen godterier der det bodde barn, i håp om å finne Jesusbarnet. Dette har hun fortsatt med. I en moderne forvanskning av historien har la Befana fått på seg heksehatt; men hun går med feiekost fordi hun er en god casalinga (husmor), ikke fordi hun er noen heks som flyr på kosteskaftet sitt. For la Befana er kosten en forbannelse, siden den distraherte henne fra å følge med vismennene. I en annen versjon er la Befana som en vanlig kvinne med et barn hun elsket over alt på jorda. Men barnet døde, og hun ble helt fra seg av sorg. Da hun så hørte nyheten om Jesus, dro hun ut for å finne ham, overbevist om at han var hennes sønn. Hun fant ham til slutt og ga ham presanger for å gjøre ham glad. Jesus ble henrykt og ga henne en presang tilbake: Hun skulle bli mor til alle barna i Italia. Etter det har la Befana delt ut gaver av kjærlighet til alle snille barn i tida rundt epifania (6. januar).
En tredje historie knytter historien om la Befana til kong Herodes' massakre på alle guttebarn i landet, fordi han hadde hørt om at det var født en ny konge. La Befana skal ha vært mor til et av disse guttebarna som ble drept av Herodes, og i sin frustrasjon og sorg dro hun på leting etter sin tapte sønn i håp om at han fortsatt kunne være i live. På sin leting kom hun til Bethlehem og besøkte Jesusbarnet i krybben. Jesusbarnet velsignet henne slik at hun en dag i året får være mor til alle verdens barn. Dette er den 5. januar som er julaften etter juliansk kalender.
Bakgrunn
Feiringen av la Befana har sitt opphav i førkristne sagn, tatt opp i og omdannet innenfor kristen tradisjon. Opprinnelsen til skikkelsen kommer sannsynligvis fra hedenske agrartradisjoner under nyttårsfeiringen. Den gamle kvinnen representerte det gamle året som var over, klar til å brennes for å gjenoppstå som et nytt år. I mange europeiske land eksisterer tradisjonen med å brenne en dukke som forestiller en gammel kvinne på begynnelsen av det nye året.
En hypotese forbinder la Befana med de romerske saturnaliene som fant sted rundt vintersolverv til ære for guden Janus og gudinnen Strenia (strenna betyr «julegave» på italiensk ). Romerne ga ofte hverandre gaver under saturnaliene.
Dikt og vers
På Piazza Navona i Roma arrangeres det hvert år et populært marked – Fiera della Befana – fra midten av desember fram til begynnelsen av januar. Her kan romerske barn kjøpe leker og sukkertøy, men i 2019 ble dette markedet stengt av romersk politi på grunn av manglende brannsikkerhet.
Argentinos Juniors
Asociación Atlética Argentinos Juniors er en argentinsk fotballklubb fra La Paternal, Buenos Aires. Klubben ble grunnlagt 15. august 1904 og har kallenavnet Bichos Colorados (på norsk: røde insekter). Klubben har blant annet fostret spillere som Diego Maradona og Juan Román Riquelme.
Befana
Dikt og vers
Festen til la Befanas ære i Roma er udødeliggjort gjennom utallige vers på romersk dialekt av den romerske dikteren Giuseppe Gioacchino Belli (1791- 1863).
Argentinos Juniors
Klubbens hjemmebane er Estadio Diego Armando Maradona som ligger i La Paternal i Buenos Aires og har 24 800 sitteplasser.
Befana
Dikt og vers
Her er en versjon:
La Befana vien di notte er også tittelen på en italiensk spillefilm.
Marian Suski
Marian Franciszek Suski (født 2. november 1905 i Kielce, død 25. desember 1993 i Warszawa) var en polsk fekter som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Suski vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på de polske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn og Italia. De andre på laget var Władysław Segda, Władysław Dobrowolski, Adam Papée, Tadeusz Friedrich og Leszek Lubicz-Nycz.
316 Goberta
316 Goberta er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Themis. Den ble oppdaga den 8. september 1891 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Bakgrunnen for navnet er ikke kjent.
Müngsten
Müngsten er en dal gjennom Remscheid og Solingen i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen øst for Düsseldorf.
I Müngsten er den høyeste bru for jernbane i Tyskland, kalt Müngstener Brücke. Brua er 107 m høy og 491 m lang.
Vilppula
Vilppula er en tidligere kommune i landskapet Birkaland i Finland. Vilppula kommune ble 1. januar 2009 sammenslått med Mänttä til Mänttä-Vilppula kommune.
Donnchad Midi mac Domnaill
Donnchad Midi mac Domnaill (født 733, død 6. februar 797) var konge av Mide fra om lag 766 og blir regnet som overkonge av Irland fra Niall Frossachs abdikasjon i 770 til sin død i 797. Han tilhørte klanen Clann Cholmáin av det sørlige Ui Neill dynastiet, og var sønn av Domnall Midi.
They som entall
Det engelske pronomenet they (de, tredje person flertall), brukes ofte som pronomen for tredje person, entall, der man refererer til en enkelt person. Dette står i motsetning til såkalt generic he, der pronomenet «he» (han), kan brukes for å representere en enkelt person, der kjønnet er ukjent (altså for både menn og kvinner). Pronomenet «she» kan ikke brukes på samme måte; det kan kun brukes til å referere til kvinner.
Eksempler på bruk av they i entallsform:
Ofte anses bruken av they i entall for å være resultatet av politisk korrekthet og av kvinnebevegelsen/feminisme, men det finnes eksempler på bruk av pronomenet they til å referere til en enkelt person, helt tilbake på 1200-tallet, f.eks. i et sitat fra William Caxton: «Eche of theym sholde ... make theymselfe redy.» (Hver av dem, bør gjøre seg klar.) Setningen kunne ellers vært skrevet: «Eche of theym sholde ... make hymselfe redy.»
Forskning viser at der they brukes som pronomen i entall for å referere til en person hvis kjønn er kjent, gjør dette teksten vanskeligere å forstå, og tiden som trengs for å lese teksten øker. Ofte tilsvarer they i entall de udefinerte pronomnene someone (noen), anyone (hvem som helst), everyone (alle), og no one (ingen), som, til tross for at de tar verb i entallsform, implisitt refererer til mer enn ett enkelt individ. American Psychological Association (APA) anbefaler at der man refererer til et enkelt individ med ukjent kjønn, eller der kjønn er irrelevant, bør man bruke they fremfor he or she.
På norsk brukes gjerne ordet vedkommende som pronomen for en person, der kjønnet er ukjent. Mye av problematikken med ukjent kjønn kan ungås på norsk, ettersom vi har eiendsomspronomnene sin, si, sitt, sine og det refleksive pronomenet seg, for tredje person entall, som alle er kjønnsnøytrale.
Databasehåndteringssystem
Databasehåndteringssystem eller DBMS (engelsk: database management system) er programvare utviklet for å håndtere datamaskinbaserte databaser. I ABM-sammenheng er en DBMS en programvare for håndtering av lagring, søking og oppdatering av postene i en database. Databasehandterare er driver fortløpende kontroll over at databasen er oppdatert, fullstendig og pålitelig. De er oftest serverbaserte og muliggjør det såkalte klient/serverkonseptet. Eksempler på databasehåndteringssystemer er DB2, Oracle Database, Microsoft SQL Server, Microsoft Access, PostgreSQL, MySQL, 4th Dimension og FileMaker.
Beskrivelse
Et databaseskjema er en modellbeskrivelse av informasjonsinnholdet for en gitt database. Den vanligste formen for databaseskjema i dagens databasesystemer er versjon relasjonsmodellen, men med en rekke forenklinger og brudd på dens fundamentale prinsipper.
Et databaseskjema består som regel av en beskrivelse av hvilke entiteter databasen representerer, der entitetenes egenskaper er beskrevet ved hjelp av attributter.
Databasemotoren sørger for funksjonalitet for lagring, tilgang til og modifikasjon av data i databasen, samt støtte for transaksjonskontroll, kontroll av rettigheter og oppsyn med dataintegritet.
Databasespråket tillater definisjon og manipulasjon av databasen. De mest brukte databasespråkene i dag er varianter av SQL-DDL (SQL Data Definition Language) og SQL-DML (SQL Data Manipulation Language). Førstnevnte tillater opprettelse og vedlikehold av databaseskjema, mens sistnevnte tillater registrering, vedlikehold og sletting av databasens innhold.
Eksterne lenker
Datenbank
Einangsteinen
Einangsteinen er en runestein som er risset med den eldre futharken. Steinen står på en gravhaug øverst i Gardbergfeltet i Vestre Slidre i Innlandet fylke. Den er antatt å være fra 300-tallet, og regnes som Nordens eldste runestein som står på sitt opprinnelige sted. Verdens eldste runestein er Svingerudsteinen, som ble oppdaget i 2021. Einangsteinen har fått navn etter den nærliggende gården Einang. Den og Barmensteinen fra Selje i Nordfjord regnes som de eldste, norske runesteinene fra folkevandringstiden som fortsatt står der de ble reist. Einangsteinen er registrert av Riksantikvaren med ID nr. 129134-3.
Steinen er en skive av grov skifer, omtrent halvannen meter høy og en meter bred, men er satt såpass dypt at den tilsynelatende er lavere. Tykkelsen varierer mellom 13 og 18 cm.
Garbergfeltet er et usedvanlig stort gravfelt fra jernalderen, hvor det også er funnet mange kulturminner fra senere tidsaldre. Gravene i feltet dateres stort sett til andre halvdel av 4. århundre. Et sverd med romersk stempel er datert til tidlig 300-tall, og et bronsesmykke er datert til vikingtiden.
Teksten på steinen ble lest slik av Erik Moltke (med mellomrom satt inn):
Starten av innskriften mangler, og Moe foreslår at de manglende tegnene kan være ek gu.
Som kan tolkes :
Det er det svake, urnordiske verbet *faihian, her brukt i preteritum 1. person entall, faihido, med betydning «malte» ( ikke «hugget»).
Chuangyuan kullkraftverk
Chuangyuan kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Hunan i det sørlig-sentrale Kina.
Anleggene har en installert kapasitet på totalt 600 MW fordelt på 2 turbiner på 300 MW hver.
Kjell Gjerseth
Kjell Gjerseth (født 14. september 1946) er en norsk politisk aktivist (AKP), journalist og forfatter.
Gjerseth var først aktiv i Unge Høyre, i 1965 som formann i Rogaland Unge Høyre, men gikk ut derfra i protest mot Vietnamkrigen. Han ble så aktiv i AKP(m-l) og fulgte i 1976 partiets linje om selvproletarisering som industriarbeider ved Jøtul. Som fagforeningsaktiv ble han i 1976 landskjent som leder for en seks ukers ulovlig streik på Jøtul og året etter som en av AKPerne som var delegater til LO-kongressen i 1977.
Gjerseths politiske aktivisme dreide siden i retning journalistikken og han begynte som journalist i partiavisen Klassekampen. Gjerseth engasjerte seg sterkt i solidaritet med Afghanistan etter den sovjetiske okkupasjonen av landet i 1979, et engasjement han har beholdt siden. Den politiske aktivismen på ytterste venstre fløy skaffet Gjerseth oppmerksomhet fra Politiets Overvåkningstjeneste og han ble overvåket fra 1976 av. Gjerseth ble i 2003 tilkjent 20 000 kroner i erstatning for den delen av POTs overvåkning som var ulovlig.
Gjerseth studerte først journalistikk. I 1972 avla han hovedfag i sosiologi ved Universitetet i Oslo med hovedoppgaven Konflikt – kommunikasjon: en rapport om unge sosialklienter tilknyttet «stoffmiljøene» i Oslo sentrum, deres tradisjon og forhold til Ungdomskontorets Uteseksjon. Han var, i en tid før han ble industriarbeider, lektor ved det som da het Distriktshøgskolen i Volda.
Gjerseth har også arbeidet som journalist i Stavanger Aftenblad. Han har lang erfaring fra forskjellige konfliktområder. Under den første Gulfkrigen var han den eneste norske journalisten som ble igjen i Bagdad. Han har vært framtredende blant norske kulturarbeideres motstand mot USAs angrep på Afghanistan og okkupasjon av Irak, bl.a. som bidragsyter i antikrigs-antologien Pax Poeta (Det Norske Samlaget 2003.
I 1983 utga Gjerseth sin hittil eneste roman, Chakoo, fra Afghanistan under den sovjetiske okkupasjonen. Boka ble belønnet med Tarjei Vesaas' debutantpris.
Pierre Charles
Pierre Charles (født 30. juni 1954, død 6. januar 2004) var statsminister på Dominica fra 2000 til 2004.
Kjell Gjerseth
I 1968 var Gjerseth redaktør i studentavisen Universitas.
Pierre Charles
Charles var medlem av det dominikiske arbeiderpartiet og innehadde flere ministerposter, inkludert kommunikasjon og offentlige arbeider. Mens han var utenriksminister i regjeringen Rosie Douglas, ble han utnevnt til statsminister 3. oktober 2000, to dager etter Douglas' bortgang.
Liten stikkflue
Liten stikkflue (Haematobia irritans) kalles også hornflue og tilhører møkkfluene (Muscidae) som er en artsrik familie av fluer. Liten stikkflue flyr gjerne tett på husdyr, særlig kyr, men også (sjeldnere) hester, geiter og sauer. De kan være svært plagsomme. Den suger blod og kan bære med seg seg sykdomssmitte.
Liten stikkflue har sitt opprinnelige utbredelsesområde i Europa. Men den har ved hjelp av menneskelig aktivitet, spredt seg til Nord-Amerika.
Utseende
Liten stikkflue er mørk grå på farge, og omtrent halvparten så stor som stor husflue.
Det er flere ytre kjennetegn som skiller familiegruppen møkkfluer fra andre nærstående fluer. For en generell beskrivelse se hovedsiden om møkkfluer.
Analåren A1, den nest bakerste, nærmest kroppen, når ikke til bakkanten (vingeranden) av vingen. Begge analårene A1 og A2, nærmer seg ikke hverandre ytterst. Vingene er store med tydelig ribbenett. Like bak vingefestet finnes to vingeskjell som ligger litt over hverandre, det største underst.
Hode er stort, vanligvis kortere enn høyt. fasettøynene er store og vanligvis røde. Hos hunner møtes de ikke på toppen av hodet. Orbitalbørstene langs fasettøynene innside, peker innover. Antennene er tre-leddete, av flue-typen, det innerste leddet er lite og ofte kanpt synlig. Lengst ned og fram på hodet sitter en kraftig kinnbørste (vibrissa). Munndelene er fremoverrettet, mørke og av den stikkende typen.
Brystet (thorax) har flere lange børster. Litt bak og ned på brystet, mellom svingkøllen og det bakerste låret, finnes en rekke med børster, kalt hypopleuralbørster.
Larvene er av den vanlig fluetype (maggot), radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. De er mer eller mindre kjegleformede med hodet i den spisse enden. De har ingen form for bein, men på grensen mellom hvert ledd sitter en liten forhøyning som bærer korte pigger som hjelper dem å feste seg til underlaget.
Levevis
Liten stikkflue holder seg tett til husdyr og skaper problemer fordi de irriterer dyrene så mye at det går ut over beiting og tilvekst. Noen ganger fører disse fluene til at veksten stopper helt opp og dyrene blir utmagret og svekket.
Larvene lever av dødt organisk materiale (saprofager), og bidrar  til nedbrytingen og dermed til stoffkretsløpet. Larven gjennomgår tre hudskifter og under gunstige forhold kan dette sje i løpet av bare fire-fem dager.
Liten stikkflue tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres. Puppeperioden er også kort, helt ned mot bare seks til åtte dager. Helt mot slutten av puppestadiet blåser fluen opp en «ballong», bak spalteåpning kalt frontalsuturen. Dette er nødvendig eller i alle fall til god hjelp, for å komme seg ut av puppehylsteret. Utviklingstiden eller generasjonstiden er avhengig av temperaturen, men kan gjennomføres på litt under to uker.
Yvan Quénin
Yvan Quénin (født 1. mars 1920, død juli 2009) var en fransk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Quénin vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1948 i London. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var andre gang basketball sto på det olympiske programmet, og tjuetre lag deltok i turneringen. Frankrike vant semifinalen over Brasil med 45-33, men i finalen tapte de mot USA med 21-65.
Leonel Fernández
Leonel Antonio Fernández Reyna (født 26. desember 1953) er en politiker fra Den dominikanske republikk. Han ble født i den dominikanske hovedstaden Santo Domingo, men tilbrakte barndommen og de grunnleggende årene av livet i New York i USA.
Fernández var president i Den dominikanske republikk fra 16. august 2004 til 16. august 2012. Han var også landets president i en fireårsperiode mellom 1996 og 2000.
317 Roxane
317 Roxane er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 11. september 1891 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Den er oppkalt etter Aleksander den stores dronning Roxana.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1998 – 3000 meter damer
3 000 meter damer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1998 og ble avholdt i M-Wave i Nagano den 11. februar 1998.
31 utøvere fra 16 nasjoner deltok på distansen.
Rekorder
Dette var gjeldende verdens og olympisk rekord før Vinter-OL i 1998:
Følgende nye verdensrekorder og olympiske rekorder ble satt under konkurransen:
Lavalleja
Lavalleja er et departement sørøst i Uruguay. Nabodepartementer er Canelones, Florida, Maldonado, Rocha og Treinta y Tres. Departementet hadde 58 815 innbyggere ved folketellingen i 2011 og dekker et areal på 10 016 km². Departementet ble opprettet i 1837. Hovedstaden heter Minas.
Navn
Lavalleja er oppkalt etter Uruguays president, Juan Antonio Lavalleja.
Kommuner
Lavalleja har to kommuner (municipios): José Pedro Varela og Solís de Mataojo.
Deep Impact (film)
Deep Impact er en amerikansk katastrofefilm fra 1998 regissert av Mimi Leder. Filmen handler om en komet som er på kollisjonskurs med Jorda. Myndighetene blir informert om at menneskeheten vil utryddes ved nedslag, og de forsøker derfor å holde sannheten skjult for å unngå panikk. En iherdig kvinnelig journalist får rede på hva som er i ferd med å skje. Det gjøres forsøk på å sprenge kometen før den når jorden. Hovedrollene spilles av Téa Leoni, Robert Duvall, Morgan Freeman og Elijah Wood. Steven Spielberg var utøvende produsent.
Filmen fikk blandet mottakelse av kritikerne, men ble en stor publikumssuksess internasjonalt. Ved siden av USA bemerket den seg med høye besøkstall i Japan.
En liknende katastrofefilm, Armageddon, utkom omtrent to måneder etter Deep Impact i USA. Deep Impact regnes som mer troverdig fra et vitenskapelig synspunkt, men Armageddon ble en større publikumssuksess. Det kan nevnes at Armageddon har en langt mer actionpreget stil, mens Deep Impact er mer dramapreget og stillferdig.
Popularitet og økonomi
Deep Impact ble en stor publikumssuksess. Den innbrakte $349,5 millioner på verdensbasis, hvorav $140,5 millioner i USA, $56,7 millioner i Japan, $19,7 i Tyskland og $1,2 millioner i Norge. Den ble den sjette mest innbringende filmen på verdensbasis i 1998 og den åttende mest innbringende i USA.
Produksjonskostnadene er estimert til $80 millioner.
Anmelderne
Filmen fikk blandet mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 45 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 2,5 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin har gitt den 3 av 4 stjerner.
Også de norske anmelderne gav den lunken mottakelse. Aftenposten og Dagbladet gav den terningkast to, mens VG gav den terningkast tre. VGs anmelder skrev: «Riktignok gisper man imponert over filmmediets muligheter pr. dato til teknisk manipulering med virkeligheten. Noe annet er menneskesinnet og menneskenaturen, som her beskrives med flodbølger av patos og sølepyttgrunn intelligens». Nettstedet CINERAMA gav den terningkast fire i 2011 og skrev: «Alt i alt blir aldri Deep Impact den eksistensielle opplevelsen som filmskaperne håpet på, den får det bare sånn halvveis til. Likevel tar jeg meg selv i å like store deler av filmen».
Tromsø arktisk-alpine botaniske hage
Tromsø arktisk-alpine botaniske hage (eller Tromsø botaniske hage) i Tromsø er med sin beliggenhet på nesten 70 grader nord verdens nordligste. Hagen er en del av Universitetsmuseet i Tromsø ved Universitetet i Tromsø.
Fra 15. mai til 27. juli er sola over horisonten hele tida. Disse to månedene med midnattssol kompenserer noe for den korte vekstsesongen og de lave temperaturene. Teoretisk antall soltimer er omkring 600 i mai, juni og juli, mens faktisk antall soltimer i gjennomsnitt for hver av disse tre månedene er om lag 200. Fra 21. november til 17. januar går sola aldri over horisonten (mørketid). Snø dekker vanligvis bakken fra oktober-november og akkumulerer til begynnelsen av april. Deretter avtar snødybden gradvis og bakken er som regel bar i midten av mai nær sjøen, mens den kan ligge til langt ut på sommeren i større høyder. Sesongen i Botanisk hage er vanligvis fra slutten av mai til midten av oktober.
Józef Antoni Poniatowski
Józef Antoni Poniatowski (født 7. mai 1763 i Wien i Østerrike, falt 19. oktober 1813 ved Leipzig i kongeriket Sachsen (Tyskland)) var offiser i flere lands styrker, og til sist feltmarskalk i Napoléon Bonapartes franske armé under Napoleonskrigene.
Liv og virke
Han tilhørte en polsk familie og begynte sin militære løpebane i østerriksk tjeneste i 1780. Han var med da den østerrikske keiserlige hær gikk i felten mot tyrkerne og utmerket seg ved stormen på Sabac den 15. april 1788, da han ble hardt såret.