cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mae West
Senere karriere
West dukket en sjelden gang opp på TV-programmer, blant annet på The Red Skelton Show i 1960. Der fremførte hun en sketsj sammen med Skelton som handlet om selvbiografien hennes. I 1964 hadde hun en gjesterolle som seg selv i den populære komiserien Mister Ed. For å holde seg populær blant det yngre publikum spilte den over 70 år gamle West inn to rock and roll-album, Way Out West og Wild Christmas, på slutten av 1960-tallet. Singlen «Treat Him Right» fra albumet Way Out West ble en stor suksess. På albumet Wild Christmas spilte hun inn flere kjente julesanger, samt parodier på julesanger, som sangen «Santa Come Up and See Me».
Etter en 26 år lang pause fra filmindustrien spilte hun i filmen Myra Breckinridge i 1970, sammen med John Huston, Raquel Welch, Rex Reed og Farrah Fawcett. Filmen handlet om en mann som skifter kjønn for å bli kvinne. Den 77 år gamle West hadde en liten rolle som en middelaldrende kvinne som drev et talentbyrå for unge menn, som hun gjerne også hadde sex med. En av klientene hennes spilles av Tom Selleck i hans filmdebut. Filmen ble ingen publikumsuksess, men ble likevel en kultklassiker og førte til økt interesse for West.
West spilte inn albumet Great Balls of Fire på 1970-tallet for MGM Records, der hun fremførte coverversjoner av sanger av blant andre Elvis Presley, The Beatles og The Rolling Stones. Selvbiografien hennes, Goodness Had Nothing To Do With It, ble i tillegg publisert på nytt i en oppdatert versjon.
I 1978, 85 år gammel, spilte hun i filmen Sextette. I den stjernespekkede filmen spilte også blant andre Timothy Dalton, Tony Curtis, Ringo Starr, Alice Cooper og Keith Moon. George Raft, som spilte mot West i hennes første film, dukket også opp i en liten rolle som seg selv. West sa for første gang «Er det en pistol du har i lommen, eller er du bare glad for å se meg?» i denne filmen, selv om det har blitt hevdet at hun sa det allerede i filmen She Done Him Wrong fra 1933. Filminnspillingen var preget av store utsettelser grunnet stadige endringer i manuset. På grunn av disse endringene, gikk West med på å få replikkene sine lest opp gjennom en mikrofon som var skjult i parykken hennes. Til tross for de daglige problemene, var West fast bestemt på å fullføre filmen. Likevel slet hun, ifølge regissør Ken Hughes, med desorientering, dårlig hukommelse og å ta imot instruksene hans. I tillegg gjorde det dårlige synet hennes det vanskelig å navigere seg rundt på settet. Hughes begynte derfor å filme West fra livet og opp, for å skjule produksjonsassistentene som krabbet rundt på gulvet mens de viste henne veien. Filmen ble dårlig mottatt, både blant kritikerne og publikum.
Ettermæle
Under andre verdenskrig kalte de allierte soldatene de gule, oppblåsbare redningsvestene sine for «Mae Wests». En av grunnene til dette var rimslang av ordene «breasts» og «life vest». I tillegg kunne vestene minne om Wests formfulle brystparti. En «Mae West» er også en spesiell type fallskjermfeil, som former skjermen slik at den kan minne om en gigantisk brystholder.
West har blitt nevnt i flere sanger, blant annet «Anything Goes» og «You're the Top» fra Cole Porters Broadway-musikal Anything Goes.
En av de mest kjente gjenstandene fra surrealistbevegelsen var Mae West Lips Sofa, en sofa som etterlignet Wests lepper, som ble laget av kunstneren Salvador Dalí i 1938 til Edward James.
West er en av de kjente personene som er avbildet på coveret til The Beatles-albumet Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. Da hun først ble spurt om tillatelse til å bruke bilde av henne, nektet hun, ettersom hun mente at hun aldri kom til å være i en «Lonely Heart's Club». Bandet svarte med å skrive et personlig brev til henne, der de fortalte at de var store beundrere av henne, og West ombestemte seg.
I den biografiske TV-filmen Mae West fra 1980 spilles hun av Ann Jillian. I TV-filmen Ernie Kovacs: Between the Laughter fra 1984, spilles hun av Edie Adams, og i filmen Marlene fra 2000, spilles hun av Gloria Gray.
West har en statue på Hollywood-La Brea Boulevard i Los Angeles, designet av Catherine Hardwicke og bygget til ære for multietniske, kvinnelige filmstjerner, sammen med Dolores del Río, Dorothy Dandridge og Anna May Wong.
I 1999 ble West kåret til tidenes 15. største kvinnelige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.
Søndre Østerdalen
Søndre Østerdalen var en valgkrets i Hedemarkens amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Søndre Østerdalen valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Søndre Østerdalen bestod av herredene Elverum, Åmot, Trysil og Stor-Elvdalen med rundt 23 000 innbyggere og 11 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
St. Brendan
St. Brendan kan vise til:
Zahra
Zahra (arabisk زهراء, persisk زهرا) er et kvinnenavn av arabisk opprinnelse. Det er en av hederstitlene til Muhammeds datter Fatima. Betydningen kan være «hvit», «blomst» eller «lys».
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Ziyuan
Befolkningen var på 166,325 innbyggere i 1999.
Daxishui-elven, en av kildeelvene til Zijiang, har sine kilder i fjellene i Ziyuan fylke.
Administrative enheter
Fylket består av en storkommune og seks kommuner:
Storkommune: Ziyuan 资源镇
Kommuner: Zhongfeng 中峰乡, Meixi 梅溪乡, Guali 瓜里乡, Chetian for miaofolket (hmong) 车田苗族乡, Liangshui for miaofolket (hmong) 两水苗族乡, Hekou for yaofolket 河口瑶族乡
Li (navn 里)
Li (kinesisk: 里, pinyin: Lǐ) er et kinesisk slektsnavn.
Navnet må ikke forveksles med Li, Kinas kanskje vanligste navn, som skrives både 李 og uttales Lǐ (altså helt likt på mandarin, fallende og stigende tone).
Kunståret 1871
Kunståret 1871 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1871.
Tyrkia under Vinter-OL 1960
Tyrkia under Vinter-OL 1960. To mannlige sportsutøvere fra Tyrkia deltok i en gren, alpint, under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley i California. Tyrkia, som deltok for fjerde gang i et vinter-OL, vant ingen medaljer. Beste plassering var en 39.-plass i slalåm.
Barbara Walters
Barbara Jill Walters (født 25. september 1929, død 30. desember 2022) var en amerikansk TV-personlighet og forfatter.
Walters var programleder for de amerikanske TV-programmene Today, The View, 20/20 og med-produsent og nyhetsanker på ABC Evening News, og korrespondent på ABC World News Tonight.
Walters er spesielt kjent for sine intervjuer, og intervjuet statsledere fra hele verden, som Anwar Sadat, Menachem Begin, Muhammed Reza Pahlavi, Farah Pahlavi, Boris Jeltsin, Vladimir Putin, Jiang Zemin, Margaret Thatcher, Fidel Castro, Indira Gandhi, Václav Havel, Muammar al-Gaddafi, Hussein av Jordan, Abdullah av Saudi-Arabia og Hugo Chávez. Mest sett ble intervjuet med Monica Lewinsky 3. mars 1999, som ble sett av 74 millioner seere, som er en rekord for et journalistisk intervju.
Walters mottok tre Emmy-priser for sin rolle i talkshows, og ble nominert 25 ganger (frem til 2010).
Walters skrev to bestselgende bøker; How to Talk With Practically Anybody About Practically Anything og biografien Audition: A Memoir som gikk til topps på «The New York Times Best Seller list».
Brendan av Birr
Brendan av Birr var en irsk abbed. Han var venn og elev av Kolumba av Iona, og ble som abbed i klosteret i Birr en viktig person for irsk kristendom. Brendan fikk ærestittelen «den fremste av de irske profeter».
Det var gjennom Brendans intervensjon på en synode i Meltown at Kolumbas ekskommunikasjon ble opphevet.
Legenden forteller at da Brendan døde i 573 fikk Kolumba en visjon, der han så at engler mottok Brendans sjel. Han ble dermed regnet som helgen umiddelbart etter sin død. Hans minnedag feires den 29. november.
Girobio 2020
Girobio 2020 (Giro d'Italia dilettanti) ble arrangert fra 29. august til 5. september 2020.
Girobio er det viktigste italienske etapperittet for amatører og blir sett på som amatørenes Giro d'Italia.
Vitenskapsåret 1477
Vitenskapsåret 1477 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1477.
Storsjön
Storsjön er navnet på mange innsjøer i Sverige.
Paraphysodeutera
Paraphysodeutera er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), slanke og langbeinte, skinnende metallisk fargede sandjegere, dekkvingene med lyse flekker. Fasettøynene er store og utstående, mandiblene er gjerne brungule, nokså kraftige med skarpe tenner. Pronotum er tønneformet, innsnevret foran og bak. Dekkvingene er jevnbrede, beina er lange og tynne.
Levevis
Artene lever på skogbunnen i tørre skoger, gjerne mellom steinblokker.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
Pingle
Pingle (kinesisk: 平乐县; pinyin:  Pínglè Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Guilin.
Befolkningen var på 429,946 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.
Li (navn 理)
Li (kinesisk: 理, pinyin: Lǐ) er et kinesisk slektsnavn.
Navnet må ikke forveksles med Li, Kinas kanskje vanligste navn, som skrives både 李 og uttales Lǐ (altså helt likt på mandarin, fallende og stigende tone).
Slektsnavnet Li (理) har som kjødelig opphav ministeren Gaoyao (皐陶), sønn av Shaohao (少昊) under keiser Shuns tid]]. Han var far til Boyi (伯益) som ble opphavet til navnet Yíng, og stamfar til Gaoyang (高揚).
Mange av dem som i Gaoyangs ettertid tok seg navnet Li (理), endret dette senere til etternavnet Li (里) eller Li (李) eller et annet lyd- og tonerikt navn.
Skjold (beskyttelse)
Skjold er et stykke personlig håndholdt rustning brukt til å beskytte seg mot piler, sverd, spyd etc. De finnes over det meste av verden, fra de tidligste tider og kommer i et svært spenn av former og størrelser. Skjoldene, i likhet med øvrig rustning, mistet i stor grad sin betydning ved introduksjonen av skytevåpen, men finnes fremdeles brukt i rituelle sammenhenger og for eksempel av opprørspoliti.
Hoplon
Noe ukorrekt navnet på det sirkulære skjoldet som greske hoplitter benyttet fra omkring 500 f.kr. Skjoldet var stort og i den tette linjeformasjonen ble skjoldet plassert slik at det beskyttet sidemannen. Skjoldet hadde en viktig symbolsk betydning foruten å gi forsvar. Den personen som ikke vendte hjem med sitt skjold i behold ble betraktet som en desertør.
Romerske infanteriskjold
De romerske legionærer brukte i siste del av republikken og den første delen av keiserriket en type standardiserte rektangulært skjold, kalt (scuta). Skjoldet hadde håndgrepet på midte, dekket av en skjoldbule og var bygd opp av en treramme som var overtrukket av lintøy eller lær og gjerne forsterket med metallkanter. Scutaene utviklet seg fra store ovelskjold. De tidlige utgavene så ut som et buet ovelskjold med øvre og nedre del skåret av. Siden ble også sidekantene rette, og skjoldet utviklet seg til firkantede skjoldene man kan se på trajansøylen og andre romerske monumenter.
Skjoldet kunne også være i en flat oval utgave. På romerske omumenter er disse skjoldene gjerne brukt av leietropper.
I de siste århundrene av imperiet gikk legionærene over til i bruke runde skjold, ofte ganske dype. Disse minner mye om hoplon-skjoldene grekerne hadde brukt.
Middelalderens Europa
Middelalderens Europa så flere skjoldtyper. Rundskjoldet var representert i ulike varianter gjennom hele middelalderen. En liten ny skjoldtype som vokste fram i løpet av 1100-tallet var parérskjoldet, eller bukleren. Dråpeskjold og seinere trekantskjold ble dominerende skjoldtyper, der særlig sistnevnte ble et sted for plasesring av våpenmerke.
Rundskjold
Det vanlige skjoldet i Skandinavia og Vest-Europa i vikingtiden (tidlig middelalder) var av tre. Det var rundt, med en skjoldbule i midten for å beskytte hånden. Slike skjold har bl.a. blitt funnet i Gokstadskipet, som er fra 900-tallet. Ellers har vi overlevert illustrasjoner i gamle manuskripter. Noen av disse illustrasjonene tyder på at noen angelsaksiske skjold var buet, men ingen arkeologiske funn støtter teorien. Slike runde treskjold ble brukt i skjoldborger, dvs. formasjoner med rekker av skjold side ved side.
Friidrett under Sommer-OL 1972
Friidrett under Sommer-OL 1972. Det ble konkurrert i 38 grener, 24 for menn og 14 for damer, i friidrett under Sommer-OL 1972 i München. Sovjetunionen ble beste nasjon, tett fulgt av Øst-Tyskland.
1. divisjon fotball for menn 1984
1. divisjon 1984 startet 29. april og sluttet 14. oktober.
Det ble spilt 22 runder. De to nederste lagene rykket ned, mens laget som endte på 10.-plass spilte kvalifisering mot de to lagene som kom på andreplass i hver sin avdeling i 2. divisjon. Det ble gitt to poeng for seier og ett poeng for uavgjort.
Geir Lien
Geir Lien (født 28. april 1967) er en norsk terrengsyklist og tidligere landslagssyklist.
Han konkurrerte per 2008 for Team Specialized/Nes SK, arbeidet som serviceansvarlig i butikken Stians Sport og var bosatt på Skarnes i Hedmark.
Liucheng
Liucheng (kinesisk: 柳城县; pinyin:  Liǔchéng Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Liuzhou.
Befolkningen var på 403,535 innbyggere i 1999.
Clacton-on-Sea
Clacton-on-Sea er den største by på Tendring-halvøya i Essex i England. Byen, som ble grunnlagt i 1871, er en kystby som om sommeren tiltrekker mange turister. Clacton har en fornøyelsespir, arkader, en golfbane og en flyplass. Under to dager om sommeren kan turister få se flyoppvisning, iblant med Avro Lancaster, Spitfire, helikoptre, og høydepunktet av oppvisningen - Royal Air Force Aerobatic Team (Red Arrows).
Clacton-on-Sea har to teatre, West Cliff Theatre og Princes Theatre.
Clacton-on-Seas folkemengde har vokst påtagelig: 1901 var den 7 456, 1991 var den 45 065 og nå (2014) over 53 000.
Historie
Ved Clacton-on-Sea er det funnet artefakter fra mellompaleolitikum. En datering av dyrebein ved hjelp avurandatering vistet at artefaktene var ca 245 000 år gamle. Funnet har gitt navnet til Clactonteknikken, som er den teknikk for fremstilling av steinverktøy] som ble benyttet ved Clacton-on-Sea på den tiden, men som også finnes i Frankrike og andre steder under paleolitikum.
Great Clacton ble bosatt av keltere cirka 100 f.Kr. Det finnes noen vage tegn på at romerne benyttet Clacton-området. Navnet Clacton oppstod cirka 500 e.Kr. da området ble overtatt av saksere under lederen Clacc. Det opprinnelige navnet, Claccingaton, betyr «Clacc-folkets by».
Samlingspunkt for bylivet var St. John's Church, som nå er den eldste bygningen i Clacton. En seiglivet teori er at smuglere benyttet en tunnel for å føre inn smuglegods fra kysten til Ship Inn, men den avvises av historikere. Nå kalles dette stedet Great Clacton.
Ferjesambandet Ortnevik–Måren–Nordeide
Ferjesambandet Ortnevik–Måren–Nordeide, tidligere Svartemyr–Ortnevik–Måren–Nordeide og Svartemyr–Nordeide, er et kommunalt ferjesamband som krysser Sognefjorden i Høyanger kommune. Sambandet forbinder fylkesvei 5442 på sørsida av fjorden med fylkesvei 55 langs nordsida, og med den kommunale veien i Måren.
Clacton-on-Sea
Industri
Innen den industrielle revolusjon bestod Clactons innbyggeres levevei hovedsakeligeav jordbruk. Da den industrielle revolusjon ble spredt ut over landet, innså bøndene i Clacton at deres utrustning var foreldet. En dampdrevet kvern ble bygd i 1867, som erstatsning for en vindmølle (som til slutt ble revet i 1918).
Ferjesambandet Ortnevik–Måren–Nordeide
Sambandet ble startet opp mellom Svartemyr og Nordeide fra januar 1971. Det var den gang et av fartøyene i ferjesambandet Kongsnes–Nordeide som trafikkerte ruten. Ortnevik kom inn i ruten i 1982, da Høyangertunnelen sto ferdig, og Kongsnes–Nordeide ble lagt ned.
I 1985 fikk Ortnevik veisamband med resten av sørsiden av Høyanger kommune. Tidlig på 1990-tallet forsvant Svartemyr som stoppested, som følge av at veien mellom Oppedal og Instefjord sto ferdig.
Ruten ble i mange år trafikkert av en tradisjonell ferge, men da MF «Sylvarnes» kom inn i ruten i 2000, fikk man et raskere fartøy. Den kunne både betjene fergeruten mellom Ortnevik og Nordeide, samt trafikkere lasteruten mellom Ortnevik og Vik, som går innom flere veiløse bygder på sørsiden av Sognefjorden.
Strekningen betjenes av Fjord1 med ferja MF «Tansøy» 5–7 ganger daglig, med en kapasitet på 7 personbilenheter. Overfarten fra Ortnevik til Nordeide tar 20–30 minutter, enkelte avganger betjener også Høyanger kai. Norled og kommunen planlegger hydrogen-ferge på ruten.
Lucanus kraatzi
Lucanus kraatzi er en billeart i familien hjortebiller (Lucanidae).
Kjennetegn
En stor (hannen 35-66 millimeter), mørkbrun hjortebille. Hannen har lange, krumme kjever, disse har en stor, innovervendt tann litt utenfor midten, forøvrig med fine tenner på innersiden i nesten hele lengden. De knebøyde antennene har vanligvis en fire-leddet vifte. Bakhodet har skrå tverrkjøler på sidene, disse gjør at hodet utvider seg bak øynene og blir påfallende bredt. Beina er mer eller mindre mørkrødlige.
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Kina (Yunnan), Tibet og det nordlige Vietnam.
Joseph Lin Quan
Joseph Lin Quan (født i 1913, død 25. april 2007 i Fuzhou i Fujian) var katolsk biskop av erkebispedømmet Fuzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina fra 1962 til 1990.
Han begynte på juniorseminaret da han var 11 år, og fortsatte på seminaret i Shanghai i 1931. Han studerte så ved presteseminaret i Aberdeen i Hongkong. Etter prestevielsen i 1939 ble han rektor ved flere katolske skoler.
Han var blant de biskoper som ble bispeviet uten pavelig mandat i Folkerepublikken Kina 1958-1962. De i Pavestolens øyne illegitime, men gyldige, bispevielsene, ble foretatt 24. januar 1962 i Shanghai med erkebiskop Ignatius Pi Shushi som hovedkonsekrator.
Etter at han fratrådte som biskop i 1990 levde han som en privat borger og ikke som en geistlig. Biskop Lin fikk ikke de lokale katolikkers tillit, og etter at han døde fant man det der tjenlig å ikke minnes ham under qingmingfesten – for at det ikke skulle oppvekke bitterhet.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi var:
EM i friidrett 1946 – 1500 meter menn
Willy Sponberg og Asbjørn Hansen representerte Norge i øvelsen. Ingen av dem klarte å komme videre fra de innledende heaten.
Josemaría Escrivá
Josemaría Escrivá (egentlig Josemaría Escrivá de Balaguer y Albas; født 9. januar 1902 i Barbastro i Spania, død 26. juni 1975 i Roma) var en spansk katolsk prest som grunnla organisasjonen Opus Dei.
Bakgrunn
Han var det ene av seks barn av José og Dolores Escrivá. Hans tre yngre søstre døde i barnealder. I 1915 måtte familien flytte da farens forretning gikk konkurs; de bosatte seg da i Logroño.
Han skal ha følt prestekallet første gang da han så sporene en munk lavet i sneen.
Prest
Etter studier i Logroño og Zaragoza ble han presteviet i Zaragoza den 28. mars 1925. Han dro til Madrid i 1927 for å ta doktorgrad i jus. Den 2. oktober 1928 grunnla han Opus Dei som katolsk legbevegelse. Undertrykkelse av religion og massakrer av prester utført av republikanere under den spanske borgerkrig tvang ham til å skjule seg, selv om han risikerte livet for å virke som prest for troende katolikker. Da borgerkrigen endte i 1939 kunne han omsider gjenoppta sine studier i Madrid, hvor han tok den juridiske doktorgrad.
Akansjøen
Akansjøen (japansk: 阿寒湖 - Akan-ko) er en innsjø som tilhører byen Kushiro på Hokkaidō i Japan. Innsjøen ligger innenfor grensene til Akan nasjonalpark, og et verneverdig våtmarksområde under Ramsar-konvensjonen opprettet i 2005.
Josemaría Escrivá
Prest
Prestefellesskapet av det hellige kors, knyttet til Opus Dei, ble grunnlagt i 1943, og Escrivá flyttet til Roma i 1946. Etter å ha tatt doktorgraden i teologi ved Lateranuniversitetet ble han konsultor for to av Vatikanets kongregasjoner og æresmedlem av det pavelige teologiske akademiet. Han ble utnevnt til æresprelat av pave Pius XII og Opus Dei ble offisielt godkjent av paven den 16. juni 1950. Escrivá virket frem til sin død for Opus Dei, og bevegelsen hadde i 1975 60 000 medlemmer av 80 nasjonaliteter.
Akansjøen
Akansjøen ble dannet for om lag 6 000 år siden i en vulkansk hendelse, og ligger nå i en kaldera mellom to aktive vulkaner, Meakan-dake og Oakan-dake.
Det er observert flere sjeldne typer ferskvannsalger i sjøen. Særlig kjent er marimo (Aegagropila linnaei), som kan danne kolonier av algekuler bestående av tettpakkede algetråder. Innsjøen er også et viktig habitat for de største ferskvannsfiskeslagene i Japan, blant andre laksefisken Hucho perryi og rødlaks (Oncorhynchus nerka). I tillegg finnes 65 fuglearter og 24 arter av pattedyr, for eksempel brunbjørn og yezo sikahjort (Cervus nippon yesoensis), som alle er avhengige av innsjøens økosystem.
Innsjøen er omgitt av en blanding av løv- og barskog, som jezogran (Picea jezoensis), sakhalinfuru (Abies sachalinensis) og japansk eik.
Innsjøen blir utnyttet til generering av elektrisitet, fiske, akvakultur og båtliv.
Akansjøen er blant de mest kjente innsjøene i Japan, og hvert år kommer 1,5 millioner besøkende for å lære om sjøens historie og statusen til fiskelivet og algekulene. Ved sjøen finnes et øko-museum og et utstillingssenter for marimo.
Lilleborg (Bornholm)
Lilleborg er en borgruin beliggende mitt i Almindingen på Bornholm.
Borgen er hovedsakelig bygget av kampestenskvadre og ligger på en 16 meter høy klippeknute omgitt av den delvis uttørrede Borresø. Lilleborg var omgitt av en 76 meter lang ringmur, hvorav rester fremdeles kan ses. For å komme opp til borgen, måtte man passere en dyp voldgrav og en vold, før man nådde frem til store porttårnet. Innenfor lå en 20,5 meter lang bygning som var inndelt i 2 rom. Funn av jernsaker kan tyde på at det ene rom er blitt brukt som smie. Tårnets nederste del samt fundamenter av andre bygninger er bevart.
Borgen antas å ha blitt bygget omkring 1190 under kong Knud VI. Den var det kongelige motstykke til erkebispens borg Hammershus, og skal ha blitt ødelagt i 1259 av erkebiskop Jakob Erlandsens vendiske forbundsfelle Jaromar II av Rügen.
Borgen er et fredet fortidsminne.
Amstel Gold Race 1974
Amstel Gold Race 1974 var den 9. utgaven av det årlige landeveisrittet "Amstel Gold Race", avholdt søndag 13. april 1974 i den nederlandske provinsen Limburg. Rittet var 238 kilometer langt, med start i Heerlen og målgang i Meerssen. Det var totalt 137 ryttere som deltok, og 31 som fullførte rittet.
Amancey
Amancey er en kommune i departementet Doubs i Bourgogne-Franche-Comté-regionen øst i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Ornans som tilhører arrondissementet Besançon.
Bunnpris
Den første Bunnpris-butikken ble etablert i 1981 på Øya i Trondheim.
I juni 2011 hadde Bunnpris-kjeden 216 butikker i Norge.
Sädvvájávrre
Sädvvájávrre (eldre skrivemåte: Sädvajaure) er en innsjø langs den øverste delen av Skellefteälven i Arjeplog kommune i Norrbottens län, Sverige.
Bunnpris
Bunnpris hadde tidligere et innkjøps- og distribusjonssamarbeid med NorgesGruppen, men gikk fra 2012 over til å samarbeide med Rema 1000. 21. desember 2015 ble det kjent at kjeden på nytt hadde inngått samarbeid med NorgesGruppen. Kontraktsperioden går fra 1. januar 2017.
Sädvvájávrre
Sädvvájávrre utnyttes som magasin for langtidsregulering av vannkraftsproduksjonen i den nesten helt utbygde Skellefteälven. Innsjøen har i flere ganger blitt regulert, i årene 1942, 1953 og 1985. Vannivået varierer mellom 460,7 og 477 meter over havet. Vannmagasinets volum er 605 millioner m³.
Bunnpris
Kløver og Bunnpris er varemerker som eies av I.K. Lykke AS og selges i selskapets butikker.
Sädvvájávrre
På Sädvvájávrres sørside fantes det i årene mellom 1635 og 1659 et støperi som hørte til Nasafjälls silververk. Store deler av furuskogen rundt innsjøen ble avvirket gjennom denne industriepoken, og er fortsatt ikke i sin opprinnelige tilstand. Det lokale kirkesognet Silbojokks församling hadde et forsamlingslokale ved støperiet, og de fortsatte sin virksomhet også etter nedleggelsen av støperiet.
Silvervägen (riksväg 95) følger nordbredden av Sädvvájávrre, mens nasjonalparken Pieljekaise ligger på sørsiden.
Bunnpris
Ekspansjon
I 2009 satte kjeden seg som mål å mer enn doble antall butikker til 400 og derved en markedsandel på 12,5 prosent innen 2015. I juni 2011 ble det imidlertid klart at dette målet ikke ville bli nådd.
Henriette Vasstrand
Hun vokste opp i Loddefjord i Bergen. Livet snudde da hun i juni 2013 ble overkjørt av en buss i London. Hun fortalte sin historie om dette i Bergens Tidende i 2014. I 2018 ble hun norgesmester i boksing. Vasstrands historie er en av historiene som fortelles i dokumentarserien Overleverne, som hadde premiere på NRK i 2018. Serien vant Gullruten i 2019 for beste dokumentarserie.
I 2021 debuterte Vasstrand som programleder i serien Krigerhjerte på NRK. I serien følger hun to unge mennesker som forsøker å slutte med rus.
Aleš Mandous
Aleš Mandous (født 21. april 1992) er en tsjekkisk fotballspiller som spiller for Slavia Praha.
Requiem (fanzine)
Requiem er en fanzine som ble startet i Bodø i 1982. Denne startet etter ett år å utgi kassetter og senere andre ting som diktsamlinger og avholde konserter. Fra 1986 til 1990 hadde selskapet tilhold i Oslo før det flyttet tilbake til Bodø hvor det stadig er aktiv.
Aleš Mandous
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Stempelmotor
En stempelmotor er en veldig utbredt type motor. I dag er de mest vanlige variantene bensinmotoren og dieselmotoren som drives av henholdsvis bensin og diesel. Disse motorene kommer i mange varianter, og er mest brukt i biler, båter og andre kjøretøy.
Prinsipp
Prinsippet for en stempelmotor er at et stempel som beveger seg fritt i en sylinder blir koblet til et svinghjul eller veivaksel på en slik måte at den roterer dersom stempelet beveger seg opp og ned. Man bruker så det roterende svinghjulet eller veivakselen til å utføre et arbeid.
For å sette stempelet i bevegelse setter man det under trykk. Det er flere måter å gjennomføre dette på, i dampmaskinen og lignende motortyper benytter man seg av et konstant, eksternt trykk som periodevis blir overført til hver sin side av et enkelt stempel, eller mellom to stempeler der det ene stempelet står øverst når det andre står nederst i sylinderen. I stempelmotorer med internt trykk utføres det periodevis en forbrenning i sylinderen som øker temperaturen og derav også trykket. Stempelmotorer som bruker internt trykk er former for interne forbrenningsmotorer.
Firetaktsmotoren
Firetaktsmotoren eller Otto-motoren er i dag den mest brukte stempelmotoren. Både bensinmotoren og dieselmotoren kan operere etter firetaksprinsippet. Her brukes ventiler i den øverste delen av sylinderen til å slippe inn drivstoff og slippe ut avgasser. Bakgrunnen for navnet er at en syklus består av fire takter eller slag; innsugstakt, kompresjonstakt, forbrenningstakt og utblåsningstakt. I motsetning til i totaktsmotoren utføres det en forbrenning bare for hver annen gang stempelet beveger seg nedover i sylinderen.
Kompresjon
For å få en bedre virkningsgrad i interntrykksmotorer komprimeres drivstoffet i sylinderen før det antennes. Kompresjonsforholdet er forholdet mellom lufttrykket utenfor motoren og trykket i sylinderen når stempelet er i sin høyeste posisjon. Selv om høyere kompresjonsforhold øker virkningsgraden, fører for høyt trykk i bensinmotorer til at temperaturen blir så høy at drivstoffet selvantenner før tennpluggen tenner. Dette fører til motorbank, og er skadelig for motoren. I dieselmotorer blir det kun sluppet inn luft i sylinderen, og deretter sprøytet inn drivstoff når stempelet er i den posisjonen hvor tennpluggen vanligvis ville tent, slik at dieselen selvantenner. Derfor kan dieselmotoren ha høyere kompresjonsforhold enn en bensinmotor, og har derav høyere virkningsgrad.
Historie
Den første kjente stempelmotoren var dampmaskinen, som ble patentert i 1769 av James Watt. Senere begynte man å eksperimentere med andre måter å øke trykket i sylindrene på. I 1860 lagde belgiske Jean Joseph Etienne Lenoir den første gassdrevne forbrenningsmotoren, ikke ulik James Watts dampmaskin av utseende.
Flersylindrede motorer
De fleste store stempelmotorer har flere enn en sylinder. Avhengig av sylindernes plassering i forhold til hverandre betegnes de som rekkemotor, V-motor, boksermotor, stjernemotor eller den noe uvanlige dobbeltvirkende stempelmotor.
I biler er det mest utbredt å benytte en firesylindret rekkemotor.
Kyse
Kyse er ulike typer tettsittende, hetteformede luer som dekker toppen av hodet, nakken og ørene, men ikke pannen, og vanligvis knyttes fast med bånd eller snorer under haken. Hodeplagget ble tidligere særlig brukt av kvinner, jenter og små barn. Store kyser i form av damehatter med brei brem foran og på sidene blir ofte kalt kysehatt (også kalt capote). Slike hatter var vanlige i den europeiske damemoten på 1800-tallet, mens enkle kyser var utbredt blant bondebefolkningen. Kyser brukes i dag som bunadsluer og av små barn.
Historikk
Denne luetypen skal ha sin opprinnelse på 1500-tallet, da den var en del av den europeiske motedrakten. I Sverige kan den dokumenteres tilbake til 1600-tallet, mens den er kjent fra 1700-tallet i Norge.
Harem
Et harem (fra arabisk حريم harîm via tyrkisk harem) er en del av et hus som er forbeholdt kvinner. Konseptet ble kjent i den vestlige verden gjennom Det ottomanske rike. I Norge og andre vestlige land har vi budoaret (fra fransk boudoir), som har omtrent samme funksjon.
I vestlige språk brukes ordet også om hus hvor flere kvinner lever med én mann, eller mer løselig om en gruppe kvinner som er sammen med eller beundrer samme mann. Det italienske ordet seraglio, fra persisk saraay, har omtrent samme betydning.
Zahra Kazemi
Zahra «Ziba» Kazemi-Ahmadabadi (زهرا کاظمی احمدآبادی på persisk)‎ (født 1949 i Shiraz i Iran, død 11. juli 2003 i Iran) var en iransk freelance-fotograf som bodde i Montréal, Canada, og som ble arrestert i Iran for å ha tatt bilder av Evin-fengselet. Hun døde men hun var i varetekt.
Det iranske regimet hevdet først at dødsfallet skyldtes et hjerneslag. Etter sterkt internasjonalt press utnevnte president Muhammed Khatami en etterforskningsgruppe som i august 2003 konkluderte med at dødsfallet skyldtes en hjerneblødning som følge av slag mot hodet. En forhørsleder fra etterretningsvesenet ble pågrepet for drapet, men ble i 2004 frikjent.
Talpiot
Historie
I 1921 presenterte Bauhaus-arkitekten og byplanleggeren Richard Kauffmann planer for en hageforstad for Jerusalem som omfattet rundt 800 hus. Jødisk bosetting i området Talpiot begynte i 1922.
Zahra Kazemi
Shahram Azam, en tidligere militærlege som forlot Iran og søkte asyl i Canada i 2004, har sagt at han undersøkte Kazemis kropp etter dødsfallet og kunne se tegn på voldtekt og tortur. Han så blant annet brudd på hjerneskallen, brudd på nesen, en knust tå, brekte fingre og blåmerker på kroppen. Canada anser Kazemis dødsfall som et mord.
Talpiot
Historie
Navnet Talpiot er fra et vers i Høysangen: «Din hals er som Davids-tårnet, bygd til våpenhus.» (Høys 4,4). I følge rabbinske kilder viser Talpiot til Tempelet.
Etter Hebronmassakren i 1929 ble de første bosetterne evakuert fra Talpiot, men senere vendte de tilbake.
Da britene forlot Jerusalem i mai 1948, lanserte en Haganah-brigade Operation Kilshon («høygaffel») for å innta sikkerhetssoner som britene hadde behersket, for bedre å kunne forsvare Jerusalem fra angrrep fra den arabiske legion. Britenes tidligere leir i Talpiot, Allenbyleiren, var et av strategiske punkter som ble inntatt under operasjonen.
På slutten av 1930-tallet var det en internatskole for barne- og ungdomsaliyah med tyske barn i Nord-Talpiot.]
Etter den israelsk-arabiske krig i 1948 grenset Talpiot først direkte mot Jordan, som annekterte Vestbredden og Øst-Jerusalem i 1950 som nye landsdeler. Etter Seksdagerskrigen i 1967 økte boligutviklingen og antall innbyggere på stedet, områder som tidligere var erklært av FN som ingenmannsland ble bebygd, og det ble også utviklet et industriområde.
Gravfunn
I 1980 ble den såkalte Talpiotgraven oppdaget, som ble omdiskutert heftig. En tolkning av en innskrift i funnet, eller en feiltolkning, var at her var blant annet beinene til «Jesus, sønn av Josef» (Yeshua bar Yehosef) blitt gravlagt.
I 1990 ble det funnet et gravsted fra det 1. århundre f.Kr. i Talpiot. Dette funnet er av noen forskere blitt antatt som mulig familiegrav for Kaifas-klanen. Det ble også funnet andre gravplasser, noe som bidro til en mer detaljert analyse av gamle jødiske gravskikker.
Dødsulykke
Den 24. mai 2001, under en bryllupsfest med rundt 600 gjester, kollapset tredje etasje i en bygning (en tidligere fabrikkbygning som hadde blitt omgjort til en stor bryllupsmottakelseshall kalt «Versailles») i Talpiot. Det døde 23, og mer enn 300 ble skadet, noen alvorlig. Årsaken var en kombinasjon av designfeil, bestikkelser og feil gjort ved byggingen. Dette var til da den dødeligste katastrofe som ikke var våpenrelatert i Israel.
Den amerikanske ambassade
President Donald Trump hadde allerede i sin valgkamp aktet å skulle flytte den amerikanske ambassade fra Tel Aviv til Jerusalem. Den ble lagt til nabolaget Talpiot. Den 14. mai 2018 ble den nye amerikanske ambassade symbolsk høytidelig åpnet.
Nebesa obetovannyje
Nebesa obetovannyje (originaltittel: Небеса обетованные) er en sovjetisk film fra 1991, regissert av Eldar Rjazanov.
Handling
Historien er lagt til slutten av Sovjetunionen, og de tilhørende forandringene i det økonomiske og sosiale samfunnet. I nærheten av en av en togstasjon i Moskva, på et deponi, bor en gruppe omstreifere. På grunn av en rekke årsaker, har en gang velstående mennesker mistet jobben, hjemmene, sine kjære, før de begynte å bo på en søppelfylling. Blant dem er: Anthemia, en talentfull artist, og hennes bror Fedor Yelistratov, som ble undertrykt under stalinismen. Solomon, en tidligere ingeniør, som mistet jobben etter at resten av familien hans emigrerte til Israel. En tidligere kokk og hushjelp Katya, som ble banket opp og sparket ut av hjemmet sitt av hennes alkohol-påvirkede sønn.
Lederen for alle disse uheldige menneskene er en tidligere parti-arbeider Dmitrij Loginov, som i likhet med sin venn Fedor tidligere ble sendt til en arbeidsleir. En kveld forteller Loginov sine venner noen utrolige nyheter. Han skal ha hatt kontakt med romvesener, som lovet å ta med seg alle disse ulykkelige menneskene til planeten deres - til stedet hvor lykke, glede og fred hersker. På en bestemt dag, til et bestemt klokkeslett, skal de hjemløse motta signalet fra disse skapningene: «blå snø» skal falle til jorden.
Alle menneskene forbereder seg derfor på en lang reise til en annen planet. Men sovjetiske myndigheter planlegger å avvikle hele deponiet for i stedet å bygge en ny fabrikk til å produsere kondomer. Loginov og de andre innbyggerne på søppelfyllingen forsøker å beskytte hjemmene deres. På en vinter-natt ser det ut til at «blå snø» begynner å falle fra himmelen. Alle som bor der går ut i håp om å møte de gode romvesenene. Men de møter i stedet tungt bevæpnet politi og stridsvogner som ønsker å fjerne alle de hjemløse fra området. Den «blå snøen» kom egentlig fra alle de store lampene som politiet brukte for å lyse opp området, og som avgir ett blå-aktig lys.
Wolf Rüdiger Hess
Wolf Rüdiger Hess (Heß på tysk, født 18. november 1937, død 24. oktober 2001) var en tysk arkitekt. Han var sønn til Rudolf Hess og Ilse Pröhl Hess, Adolf Hitler var hans gudfar. Rudolf Hess fløy på egen hånd i 1941 til Storbritannia, og satt deretter i fangenskap til sin død i 1987.
Han var en uttalt kritiker av undersøkelsen av hans fars død, som han trodde var en cover-up. Han hevdet at den britiske hemmelige etterretningstjenesten (SIS) hadde drept faren for å hindre at han ble løslatt på prøve som han trodde var nært forestående. Hess hevdet at SIS drepte faren fordi den britiske regjeringen var redd for ham, og at han ville avsløre pinlig informasjon om britiske handlinger under andre verdenskrig dersom han fikk snakke fritt. Wolf Rüdiger Hess mente at seierherrene bevisst forfalsket historien og at faren ville vært en god kandidat til Nobels fredspris. I 2007 ble dokumenter som demonstrerte britisk støtte til Hess utgivelse på humanitære grunnlag og deres kampanje mot motstandsdyktig sovjetisk motsetning til utgivelsen publisert.
Hess argumenterte blant annet med at den 93-årige faren var så svekket at han ikke var i stand til å snøre sine egne skolisser og langt mindre binde en renneløkke av en elektrisk ledning for å ta sitt eget liv. Han bestilte sammen med advokaten obduksjon av faren. Hans arbeid for å renvaske faren fikk særlig støtte i høyreradikale kretser i Tyskland.
Hess skrev tre bøker: ''Min far Rudolf Hess (1986), Hvem myrdet min far, Rudolf Hess? (1989) og Rudolf Heß: Ich bereue nichts (Rudolf Hess: Jeg beklager ikke noe) (1994/1998).''
Hess var leder av "Rudolf-Heß-Gesellschaft e.V." til sin død. Han etterlot enke og tre barn.
Rok-n-roll dlja pritsess
Rok-n-roll dlja pritsess (originaltittel: Рок-н-ролл для принцесс) er en sovjetisk film fra 1991, regissert av Radomir Vasilevskij.
Russisk steppeskilpadde
Russisk steppeskilpadde, også kalt russisk landskilpadde (Testudo horsfieldii) er en skilpaddeart.
Rok-n-roll dlja pritsess
Handling
Kongen av det nye Philogerts-riket (spilt av Viktor Pavlov) er bekymret for at hans eneste sønn, prins Philotheus (splt av Andrei Ankudinov) aldri kommer til å bli voksen og moden nok. Så kongen bestemmer seg for å gifte bort sønnen sin til en passende ung kvinne.
Russisk steppeskilpadde
Fargen er lysebrun og svart/mørkebrun. Denne arten er glad i løvetannblader og spesielt den gule blomsten. Dyrene er rolige og sosiale, og biter sjeldent mennesker og er derfor populær som kjæledegge.
Hannen har lengre hale enn hunnen, og er den enkleste måte å se forskjell på disse. I tillegg blir hunnen noe større og skjellene på skallet er tydeligere. Skilpadden kan bli opptil 50 år, og 20 cm lang. Veksten avtar ved alderen.
Radomir Vasilevskij
Radomir Borisovitsj Vasilevskij (Радомир Борисович Василевский (1930-1998)) var en sovjetisk regissør.
Ashford
Ashford kan blant annet vise til:
Steder
I Australia:
I Canada:
I Irland:
I Storbritannia:
I USA:
Ashbourne
Ashbourne kan vise til:
Inge Bråten
Inge Vidar Bråten (født 31. juli 1948 på Rena, død 13. april 2012) var en norsk langrennstrener. Fra 2010 var han også ekspertkommentator for TV-kanalen Eurosport.
Bråten var landslagssjef og trener for det norske herrelandslaget fra 1990 til 1994, og det svenske landslaget fra 2005 til 2007. I hans tid som hovedtrener tok norske utøvere 15 OL- og VM-gull: tre i VM 1991, fem i OL 1992, fire i VM 1993 og tre i OL 1994. Vegard Ulvang, Bjørn Dæhlie og Thomas Alsgaard var blant de mest fremtrendende løperne under Bråtens ledelse. Bråten var også landslagstrener i Canada og Sveits.
Han døde 13. april 2012 etter et kort sykleie.
Bozüyük
Bozüyük er en by med 73 085 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Bilecik. Den ligger nordvest for İnönü, sør for Bilecik, sørøst for Pazaryeri og sørvest for Söğüt.
Lauberhornrennene
Lauberhornrennene er alpine skirenn som arrangeres årlig i midten av januar i Wengen i kantonen Bern i Sveits. Rennene ble første gang arrangert i 1930 og består av utfor og slalåm for menn. Alpin kombinasjon ble arrangert til 2020, fram til 2004 regnet ut fra de ordinære utfor- og slalåmrennene og fra 2005 som superkombinasjon. I 2022 ble det arrangert to utforrenn, ett av dem kortere, fra 2022 arrangeres super-G og enkelte år arrangeres tilleggsrenn på grunn av avlysninger andre steder.
Sveitseren Karl Molitor har elleve seire, derav seks i utfor i perioden 1939–1947, men det var i denne perioden få deltakere fra land utenom Sveits. Toni Sailer vant fire utforrenn på rad fra 1955 til 1958. Ivica Kostelić har fire slalåmseire, mens Andreas Molterer, Guy Périllat, Ingemar Stenmark, Benjamin Raich og Henrik Kristoffersen alle har tre seire i slalåm.
Norske vinnere
Stein Eriksen vant slalåm i 1951 og 1952, Lasse Kjus vant både utfor og kombinasjonen i 1999 og Kjetil André Aamodt vant slalåm i 2000 og kombinasjonen i 2002 og 2003. I 2016 ble det norsk seier i alle tre disiplinene: Kjetil Jansrud vant superkombinasjonen, Aksel Lund Svindal vant utforrennet og Henrik Kristoffersen vant slalåmrennet. Henrik Kristoffersen vant slalåmrennet også i 2017. I 2022 vant Aleksander Aamodt Kilde det kortere utforrennet arrangert fredag, og Lucas Braathen vant slalåm etter å ha kjørt seg opp fra 29.-plass etter første omgang. I 2023 vant Kilde både super-G og utfor, og Kristoffersen vant slalåm.
Verdens 100 mektigste kvinner
«Verdens 100 mektigste kvinner» er en liste publisert årlig av magasinet Forbes, hvor verdens 100 mektigste kvinner rangeres, basert på synlighet i media og økonomisk innflytelse. Listen redigeres av redaktør Elizabeth MacDonald og journalist Chana Schoenberger, og har blitt utgitt siden 2004.
I 2004 og 2005 toppet USAs utenriksminister Condoleezza Rice listen. Fra og med 2006 har Tysklands kansler Angela Merkel blitt utpekt til den mektigste kvinnen i verden.
Fagerlund skole (Gran)
Fagerlund skole var en grunnskole i Gran kommune. Den ble nedlagt i 2016 da nye Brandbu barneskole ble tatt i bruk.
Eksperimentet
Eksperimentet (originaltittel: Altered States) er en amerikansk science fiction-thriller fra 1980 regissert av Ken Russell. Filmen handler om en forsker som er lidenskapelig opptatt av menneskets avstamning. Han bruker et hallusinogent stoff på seg selv som inngår i et dristig eksperiment som har til hensikt å gjenskape urmennesker. Hovedrollen spilles av William Hurt, mens noen sentrale biroller spilles av Blair Brown og Bob Balaban. Filmen er basert på en roman skrevet av Paddy Chayefsky, utgitt i 1978.
Både William Hurt og barnestjernen Drew Barrymore hadde sin filmdebut i Eksperimentet. Barrymore har en liten birolle som den 5 år-gamle datteren til Jessup.
Handling
Jessup er en forsker som er lidenskapelig opptatt av menneskets utvikling og opphav. Han vi finne frem til ur-mennesket og dette vil han påvise gjennom fysiske eksperimenter og ved bruk av et ukjent hallusinogent stoff som han har skaffet seg i Mexico. Ved hjelp av dette narkotikumet og en vanntank klarer han å materialisere seg til forskjellige urvesener og tilstander gjennom menneskets evolusjon. Hans grensesprengende eksperiment får uante følger for ham selv og familien.
Popularitet og økonomi
Eksperimentet innbrakte $19,9 millioner i USA og havnet på 36-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1980.
Produksjonskostnadene var på ca $15 millioner.
Anmelderne
Den ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 84 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 3,5 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
Priser
Filmen ble tildelt en Saturn Award for beste make-up, samt at den ble nominert i klassene beste film, beste regi og beste manus. Det kan ellers nevnes at den ble nominert til to Oscars (beste lyd og musikk) og en Golden Globe (beste mannlige nykommer i film).
Amstel Gold Race 1975
Amstel Gold Race 1975 var den 10. utgaven av det årlige landeveisrittet "Amstel Gold Race", avholdt søndag 29. mars 1975 i den nederlandske provinsen Limburg. Rittet var 238 kilometer langt, med start i Heerlen og målgang i Meerssen. Det var totalt 138 ryttere som deltok, og 35 som fullførte rittet.
Pija Lindenbaum
Pija Lindenbaum, registrert som Pia Margareta Lindenbaum, (født 27. april 1955 i Sundsvall i Sverige) er en svensk barnebokforfatter og illustratør.
Bancroft
Bancroft kan vise til:
Lodowick Carlell
Lodowick Carlell (født 1602, død 1675), også stavet Carliell eller Carlile, var en engelsk dramatiker på 1600-tallet som var aktiv fra den karolinske tiden og til restaurasjonen.
Hoffmann
Carlells bakgrunn var skotsk som sønn av Herbert Carlell av Bridekirk i Dumfriesshire, den tredje av fire brødre. Han hadde ikke universitetsbakgrunn, men gjorde oversettelser fra både fransk som spansk i løpet av sin tid. Han hadde antagelig uformell utdannelse som hoffmann fra han var 15 år. Carlell giftet seg med en Joan Palmer den 11. juli 1626 og fikk to barn, John og Penelope. Sistnevnte ble gift med John Fisher, en advokat fra Middle Temple.
Carlell var hoffmann og kongelig embetsmann; han hadde posisjon som Gentleman of the Bows for kong Karl I, og Groom to the King og ved dronningens kammer. Han var også vokter av Great Forest ved Richmond Park. I den siste posisjonen assisterte han kongen på hans hyppige jaktturer, og gjennom 1630-tallet bodde han i hytten ved dådyrparken ved Richmond. I den samme perioden fullførte han det meste av sitt dramatiske forfatterskap – og hans skuespill er kjent for sine skogsscener.
Interessant nok opprettholdt han sin posisjon ved Richmond Park gjennom hele den engelske borgerkrigen, helt fram til 1649. I denne perioden kan han ha fungert i en form for hemmelig agent for rojalistenes sak; det er spekulert i at han holdt Lucy Hay, grevinne av Carlisle, skjult i løpet av denne tiden. I løpet av det engelske interregnum, den parlamentariske perioden under Cromwell, er det antatt at han fortsatt forble vokter av både Richmond Park og St. James's Park.
Dramatiker
Carlell begynte sin dramatiske karriere i løpet av slutten av 1620-tallet. Hans første skuespill ble framført av King's Men og Queen Henrietta's Men. Thomas Dekker dedikerte hans Match Me in London til Carlell i 1631.
De skuespill som er bevart (i henhold til utgivelsesdato) er: The Deserving Favourite (1629), Arviragus and Philicia, del 1 og 2 (1639), The Passionate Lovers, del 1 og 2 (1655), The Fool Would be a Favorite, or The Discreet Lover (1657), Osmond the Great Turk, or The Noble Servant (også 1657), og Heraclius, Emperor of the East (1664), sistnevnte var en oversettelse av et stykke som Pierre Corneille skrev i 1647.
En del kritikere har bedømt hans skuespill som betydningsfulle for utviklingen av det seriøse drama på 1600-tallet, fra John Fletcher og andres tragedie og tragikomedie til «det heroiske drama» under restaurasjonen. I denne vurderingen er Carlell «en av de viktigste mellomledd mellom Beaumont og Fletcher, og Dryden og Settle».
Senere år
Carlell fortsatte i den kongelige tjeneste inn i restaurasjonen. Den 6. juni 1664 ble en bemyndigelse utstedt for å betale ham £150, tre års tilbakebetaling som vokter av Hans majestets hus og gangveg ved Petersham i Richmond Park.
Carlell ble gravlagt den 21. august 1675 i Church of St.-Martin-in-the-Fields i Petersham i Middlesex.