cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robert Koch-Institut
Historie
Virologen Alexander Kekulé kritiserte at RKI til å begynne med ikke kommuniserte riktig om de farer som covid-19 representerte, og hadde unnlatt en tidlig utbygging at overvåking og virustesting av svært syke pasienter med influensalignende symptomer.
Da RKI den 8. mai bestemte seg for inntil videre helt å innstille sine så langt daglige pressekonferanser om koronakrisen, ble det møtt med kritikk.
Hør klokkene ringer til Ave
«Hør klokkene ringer til ave» er et skillingstrykk med tekst og melodi av Erik Bøgh.
Teksten
1.Og sneen den føk så vide om jord men nonnen hun sang i det hellige kor det er roser i klosterets have. Og ridderen kom fra den blodige lek så rød var hans brynje hans kinn var så blek hør klokkene ringer til ave, til ave.
2.Og ridderen ble der inne til vår og nonnen hun pleiet og leget hans sår, det er roser i klosterets have. Hun ba ved hans leie så mangen en bønn hun brakte ham trøst, men selv gråt hun i lønn, hør klokkene ringer til ave, til ave.
3.Da løvet ble grønt og fuglene sang og ridderen atter i salen seg svang det er roser i klosterets have. Han jog gjennom lunden med jublende røst men inne i cellen satt nonnen så tyst hør klokkene ringer til ave, til ave.
4.Da blomstrene visnet og bladene falt hans bryllup på borgen man feirede alt det er roser i klosterets have. Men nonnen hun plukket de siste hun fant til bruden den glade i krans hun dem bandt hør klokkene ringer til ave, til ave.
Malexander
Malexander er et småsted med under hundre innbyggere i Boxholm kommune i Östergötlands län i Sverige. Tettstedet, som ligger idyllisk til ved innsjøen Sommen 60-70 km sør for Linköping, har blant annet campingplass, bygdetun og en brygge der det har vært anløp av dampskipet «S/S Boxholm II» fra 1904. Tettstedet er kjent for «Malexandermordene» i mai 1999 da to politibetjenter ble skutt og drept av tre bankranere på flukt.
Emeidae
Biologi
Artene i denne familien var ikke like storvokste som de største moaene, men noen av dem var allikevel svært store fugler. Artene utviser til dels sterk kjønnsdimorfisme, i det hunnene gjerne ble ganske mye større enn hannene. Vekten varierte, fra den relativt lille mantellsmoaen, som i snitt veide omkring 36,5 kg ifølge Worth & Scofield (2012), til den kjempestore elefantfotmoaen, som i snitt veide rundt 218 kg ifølge Worth & Scofield (2012).
Vekt-estimatene som Worth & Scofield (2012) ga på moaer har imidlertid senere blitt kraftig utfordret, blant annet av Brassey et al. (2013). I dag regner man derfor med at mantellsmoaen veide cirka 17–36 kg, mens elefantfotmoaen typisk veide 73–163 kg.
Inndeling
Inndelingen følger Worth & Scofield (2012).
Utryddelse
Moafuglene ble utryddet som følge av maorienes overbeskatning av bestandene. Det er usikkert akkurat når de døde ut, men det var trolig på 1500-tallet. Maoriene kom til øyene mot slutten av 1200-tallet, så utryddelsen gikk raskt. De var utdødd lenge før James Cook kom til øyene. Da oppdagelsesreisende fra Europa kom til øyene, fortalte maoriene mange historier om forfedrenes jakt på kjempefugler, som de kalte moa.
Sky Tower (andre betydninger)
Sky Tower kan vise til:
Beian signalstasjon
Beian signalstasjon ble opprettet omkring 1900 av Marinen for overvåking av skipstrafikken i Trondheimsleia. Signalstasjonen lå på Synnørsfjellet på Garten i Ørland kommune i Sør-Trøndelag. Rettigheter og grunn ble kjøpt fra gården Garten 5. oktober 1898 av Forsvarsdepartementet for kr. 50. Eiendommen hadde sirkelform og omsluttet Synnørsfjellets høyeste punkt i en radius av 30 meter. Stasjonen bestod av en liten hytte, hvor man signaliserte morse som lysblink med signallampe eller ved semafor. Fra signalstasjonen var det telefonsamband med Beian telegrafstasjon på fastlandet. Stasjonen ble bemannet av lokalt mannskap, og var ved opprettelsen underlagt 3. Kystsignalkompani i Bergen.
Spania under EM i friidrett 1954
Spania deltok med 4 utøvere under EM i friidrett 1954 som ble arrangert 25.–29. august 1954 i Bern. Utøverne fra Spania tok ingen medaljer under mesterskapet.
Love Maggy
Love Maggy er en britisk stumfilm fra 1921 regissert av Fred LeRoy Granville.
Sangrur (distrikt)
Sangrur (punjabi: ਸੰਗਰੂਰ ) er et distrikt i den indiske delstaten Punjab. Distriktets hovedstad er Sangrur.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 1,654,408 innbyggere i distriktet, mot 2,000,173 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 31,24 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,58 % i 2011. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 835 i 2011 mot 784 i 2001.
Signalinstrument
Signalinstrument er et musikkinstrument som brukes for å kommunisere over lengre avstander. Trompet og tromme ble brukt av hærer for å gi signal under strid.
Patiala (distrikt)
Patiala (punjabi: ਪਟਿਆਲਾ ਜ਼ਿਲਾ ) er et distrikt i den indiske delstaten Punjab. Distriktets hovedstad er Patiala.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 1,892,282 innbyggere i distriktet, mot 1,844,934 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 40,27 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,83 % i 2011. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 835 i 2011 mot 776 i 2001.
Olegs Melehs
Olegs Melehs (født 24. mars 1982) er en latvisk terrengsyklist.
Samsjøveien
Samsjøveien er en bomvei som tar av østover fra E16 cirka 13 km nord for Hønefoss, omtrent midt på Sommamoen i Ytre Ådal. Samsjøveien går først østover et lite stykke, før den svinger nordover og ender opp ved Samsjøen (207–213 moh) cirka 5,3 km etter avkjøringen fra E16. Samsjøveien går også rundt innsjøen, som har en del hyttebebyggelse. Den automatiske veibommen står cirka 2,4 km fra E16, like nord for småbruket Lystig (275/6) og før man kommer til Sagfossen.
Samsjøveien fører også inn til bebyggelsene i Somdalen og har flere sideveier. Verken sideveiene eller boligbebyggelsen i dalføret blir berørt av veibommen. Veien fikk sitt navn i 1978.
Sideveiene langs Samsjøveien
Sommaveien er den første sideveien langs Samsjøveien. Det er en grusvei som tar av nordover etter kun 35–40 meter og løper parallelt med E16 nordover til Sommaveien 19 og Spiralux i Sommaveien 15. Veien preges av eneboliger langs østsiden av veien fra sør. Smiestien er en grusvei som tar av mot sør cirka 400 meter etter avkjøringen fra E16 og går inn til et lite byggefelt med en håndfull eneboliger. På nordsiden siden av veien, etter cirka 700 meter ligger et område kalt Havreslettskogen, som er synonymt med plassen der tidligere Somma sag (lokalt kalt Sommasaga) holdt til. Saga ble nedlagt helt mot slutten av 1960-åra og utstyret solgt i 1970, men Somma Ved holdt til der siden. Cirka 800 meter inn i Samsjøveien ligger det et lite veikryss, der Somdalsgata tar av mot sør og Kristines vei mot nord. Midtre Somdalen ligger på sørøstsiden av krysset og har adresse Samsjøveien 17. Somdalsgata er en grusvei som fører ned til de tre andre Somdalsgårdene. Kristines vei er en grusvei som går nordover fra krysset og fører blant annet til Somma skytebane og en enebolig i Kristines vei 9, men går videre via bom opp til småbruket Fjellbråtan gnr. 276/70, som ligger rett innunder bygdeborgen på Fjellbråtakollen. Cirka 1,1 km inn i Samsjøveien tar Sølaveien av sørover ved et lite byggefelt og går ned til småbruket Verket gnr. 275/34 og Somma. Også dette er en grusvei. I dette området lå også Somdalen teglverk i sin tid, men det ble nedlagt rundt århundreskiftet 1800/1900. Teglverk er imidlertid opphavet til navnet på småbruket Verket. De andre småveiene ligger under Samsjøveien og har husnummer i rekke følge etter denne veien.
Samsjøveien ender som en sirkelvei rundt Samsjøen, og det ligger mange hytter innsjøen. Lengst nord i innsjøen ligger det også to fraflytta småbruk (finneplasser). På den ene plassen er bygningsmassen borte. Den ligger dessuten akkurat over kommunegrensen mot Jevnaker kommune. Det andre av disse småbrukene ligger idyllisk til på en odde lengst nord i innsjøen. Odden dannes der både Haugerudelva og Hadelandsbekken har sine utløp og danner ei evje. Småbruket på odden heter Finneplassen (gnr. 281/9) og var gjenstand for innspillingene av realityserien Farmen på TV 2 i 2020 (sesong 16|), men under pseudonymet «Samsjø gård».
Kulturminner
På brinken av Sommamoen, like nord for Somdalsgårdene og østover langs Samsjøveien, like etter avkjøringen fra europaveien, ligger det det flere små gravfelt fra jernalderen, som et slags bevis for områdets betydning opp gjennom århundrene.
Det største feltet ligger på sørsiden av Samsjøveien og består av ni rundhauger. Alle klart markerte og de fleste har tydelig fotgrøft. Gravfeltet ble påvist av Nils Sundhus Somdalen og har vært vernet siden 19. juni 1968. Det ble kontrollregistert i 2015. Bare noen meter foran de vestre haugene ligger det en annen sirkulær haug, men status og datering for denne lokaliteten er uavklart. Haugen måler imidlertid cirka 8 (øst–vest) x 10 m (nord–sør) og er cirka 1 m høy. Litt lenger øst langs Samsjøveien, like etter innkjøringen til Midtre Somdalen, ligger det et lite gravfelt med tre rundhauger, alle fra jernalderen og med samme vernedato som det større feltet. Enda et lite gravfelt ligger like bortenfor, rett sør for bebyggelsen i Samsjøveien 27 og 29, men disse haugene ble slettet med en feiltakelse i 1967. Begge var imidlertid datert til jernalderen. Like sør for det sletta gravfeltet og i Sølaveien ligger enda et lite gravfelt med to rundhauger fra jernalderen. Dette ble i sin tid påvist av Erik Gundhus og vernet samtidig med de andre feltene. Og like sør for dette ligger nok et lite gravfelt fra jernalderen i Sølaveien. Dette har tre hauger, hvorav to rundhauger og én rundhaug med steinsetning av rundkamp. På grunn av steinsetning kalles dette gravminnet «Kjemperingen». I dag er det 11 rundkampsteiner i ringen, men man antar at det har vært så mange som 15.
The Love Light
The Love Light er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Frances Marion.
Handling
Angela, en ung italiensk kvinne, tar farvel med den yngre broren sin som har vervet seg til militæret, og reist i krigen. Så kommer nyheten om at hennes eldre bror har blitt drept under krigen. Giovanni, som er forelsket i Angela, forsøker å trøste henne. Men han blir også sendt til krigen. Etterlatt helt alene får Angela i oppdrag å ta hånd om et fyrtårn i området. Joseph (spilt av Fred Thomson) dukker opp og forteller at han er en amerikaner og en desertør. De blir senere gift i all hemmelighet.
En natt lar han Angela vise ham et signal ved å bruke fyret. Neste morgen rapporteres et italiensk skip som frakter sårede skal ha blitt ødelagt ved midnatt, på samme tidspunkt for når signalet deres ble sendt. Kort tid senere oppdager Angela at ektemannen hennes egentlig er en tysk spion, som var ansvarlig for å ødelegge det italienske skipet.
Husum danske kirke
Husum danske kirke er en sognekirke for den danske menighet i Husum i Nordfrisland i det vestlige Sydslesvig. Kirken ligger i Klaus-Groth-Straße, i nærheten av den danske skole, og hører under Dansk Kirke i Sydslesvig.
Kirkebygningen
Kirken ble oppført i 1991 og er tegnet av arkitekt Alan Havsteen-Mikkelsen (1938 – 2002). Den åttekantede bygning med sortglasert sadeltak og runde vinduer (koøyer) et tenkt som et skip. Kirkeklokken er plassert i en klokkestabel i bygningens vestgavl. Over inngangsdøren ses et glassmaleri som viser Kristusskikkelsen fra den store Jellingesten.
Interiør
Fløyaltertavlen forestiller Jesus på Genesaretsjøen og er malt av den færøyske kunstner Zacharias Heinesen. I 1993 skjenket dronning Ingrid et krusifiks av billedkunsteren Sven Havsteen-Mikkelsen (1912–1999). Orgelet er tegnet av kirkens arkitekt og bygget i 1993 av Anders Havgaard Rasmussen.
Lyksborg danske kirke
Lyksborg danske kirke er en sognekirke for den danske menighet i Lyksborg (Glücksborg) ved Flensborg. Menigheten hører under Dansk Kirke i Sydslesvig, Haderslev stift.
Kirken ble innviet i desember 1954, og ligger på Paulineallé. Før 2. verdenskrig samlet menigheten seg til gudstjeneste i private hjem.
Nordlibakken
Nordlibakken er et skihoppanlegg i Horten i Vestfold. Det består av to hoppbakker med størrelse K68 og K39. Den største bakken er Vestfolds største hoppbakke. Nordlibakken var eid av Horten Skiklubb til 1977, da Horten kommune overtok eierskapet. Bakkerekorden i K68-bakken er 73 meter.
William James Thorne
William James Thorne (født 8. oktober 1857 i Hockley i Birmingham, død 2. januar 1946), kjent som Will Thorne, var en britisk fagforeningsleder, aktivist og en av de første som ble valgt inn som parlamentsmedlem for Labour Party.
Nordlibakken
Historie
Den første hoppbakken ved Horten var ved Dampejordet, der det ble hoppet fra 1893. Det ble bygd stillas i bakken i 1908, men med årene holdt ikke bakken ved Dampejordet mål, og den ble erstattet av Nordlibakken, som ble innviet 30. mars 1924. En mindre bakke ved siden av den store Nordlibakken ble innviet i februar 1935.
Ved månedsskiftet februar/mars 1959 ble det arrangert landsrenn (nasjonalt renn) i Nordlibakken, med 2000 tilskuere. Et renn i februar 1963 trakk 5000 tilskuere. Samme år sto flomlysanlegget i bakken ferdig. De neste tiårene var det god aktivitet i bakken når snøforholdene tillot det, med blant annet hoppskole på 1980-tallet. I 1970/71 ble det bygd en slalåmbakke i nærheten av hoppanlegget, med lengde ca. 350 meter og ca. 100 meter fall.
Det var hoppaktivitet i Nordlibakken fram til slutten av 1990-tallet, men i årene etter ble bakken stående til forfalls. I 2009 meldte Horten kommune og Horten Skiklubb at de ønsket å rive bakken. Slalåmbakken har også forfalt og vært ute av bruk, og etter hærverk har heisen vært i ustand i mange år. Men på 2000-tallet ble det ny aktivitet i slalåmbakken da Horten Snowboardklubb tok den i bruk.
Metroid Fusion
Metroid Fusion er et action-eventyrspill utviklet og utgitt av Nintendo til Game Boy Advance. Det ble utgitt i Nord-Amerika, Europa og Australia i november 2002 og i Japan i februar 2003. Spillet er betegnet som det fjerde i Metroid-serien.
Kronologisk foregår Fusion etter Super Metroid. Spillhistorien fokuserer på dusørjegeren Samus Aran som er sendt av den Galaktiske Føderasjonen til et biologisk romstasjonslaboratorium for å undersøke en eksplosjon. Der lærer hun at romstasjonen svermer av organismer infisert av X-parasitter, viruser som kan gjenskape vertens fysiske utseende og minner.
Spillet fikk positiv mottakelse og har en aggregatscore på 92% på Metacritic. Det fikk ros for den actionorienterte spillopplevelsen, men kritikk for den lineære og målbaserte oppbygningen. Fusion har fått flere utmerkelser, blant annet «Handheld Game of the Year» under Interactive Achievement Awards i 2002, og ble kåret til beste eventyrspill til Game Boy Advance av IGN og beste actionspill til Game Boy Advance av GameSpot.
Spillmekanikker
Metroid Fusion er et action-eventyrspill med plattform-elementer der spilleren kontrollerer Samus Aran, i likhet med tidligere spill i Metroid-serien. Fusion er satt til en ikke-lineær verden (flere veivalg) med heiser som kobler sammen ulike regioner i det biologiske romstasjonslaboratoriet. Innad i hver region er det rom separert av dører. Samus åpner de fleste av disse dørene ved å skyte på dem, mens noen kun lar seg åpne etter at hun er kommet til et visst punkt i spillhistorien. Fusion har en mer lineær oppbygning i forhold til tidligere Metroid-spill, med større fokus på historiefortelling. Spilleren beveger seg jevnlig mellom navigasjonsrom der det blir fortalt om neste destinasjon. Mellom destinasjonene må spilleren bekjempe fiender og finne oppgraderinger som gir Samus nye ferdigheter og tilgang til nye områder. Etter at Samus ble angrepet av X-parasitten, ble hun injisert med en vaksine som lar henne absorbere parasittene for å gjenopprette helse eller fylle opp arsenalet med missiler og bomber. Noen spesielle parasitter kan absorberes for å få permanente oppgraderinger, oftest etter å ha nedkjempet en boss. . Metroid Fusion  inkluderer nye spillmekanikker som å ta tak i avsatser og klatre i stiger.
Fusion kan linkes til Metroid Prime med en GameCube - Game Boy Advance-linkkabel for å låse opp nytt innhold i sistnevnte spill, blant annet et nytt kostyme til Samus Aran. Spillet kan også linkes til Metroid: Zero Mission for å låse opp et Fusion-bildegalleri i sistnevnte.
Handling
Dusørjegeren Samus Aran; Hovedpersonen, utforsker overflaten til planeten SR388 med et mannskap da de kommer over parasitten X, et virus som kan gjenskape vertens fysiske utseende og minner. Samus blir angrepet av viruset, men returnerer til romstasjonen i skipet sitt før hun mister bevisstheten og krasjlander. Den galaktiske føderasjonen henter Samus og oppdager at X-parasitten har infisert sentralnervesystemet hennes. En vaksine bestående av celler fra metroider, som er hovedpredatoren til X-parasitten på SR388, kurere Samus og gir henne egenskapen til å absorbere og bruke cellekjernene til X-parasittene.
På vei tilbake til skipet blir Samus beordret til å overlate resten av etterforskningen til føderasjonen, som planlegger å fange SA-X til militære formål. Vitende om at X vel infisere de ankommende føderasjonstroppene og absorbere deres kunnskaper om romfart til å ta over hele universet, bestemmer Samus seg for å ødelegge det biologiske romstasjonslaberatoriet. Selv om datamaskinen har til hensikt å sperre henne inne, skifter den mening etter at Samus kaller den for «Adam». Datamaskinen foreslår å endre kursen til Stasjonen til en kollisjonskurs med SR388 og ødelegge planeten og alle X-parasittene. På vei for å aktivere motorene, konfronterer Samus en SA-X og bekjemper den. Hun setter deretter BRL-Stasjonen på kollisjonskurs med SR388. Mens hun gjør klar for avreise fra stasjonen blir hun stoppet av en Omega-metroid. Denne metroiden holder på å overrumple Samus, før hun blir reddet av den nylig bekjempede SA-Xen. Samus absorberer kjernen til denne SA-Xen og får tilbake sine tidligere oppgraderinger. Hun bruker sin nylig gjenopprettede is-Stråle til å ødelegge Omega-metroiden. Skipet hennes ankommer, styrt av Etocoonene og Dachorasen, og de unnslipper før romstasjonen kolliderer med planeten.
Utvikling
Nintendo annonserte den 22. august 2002 at spillet kunne kobles til Metroid Prime for Nintendo GameCube. Mens utviklerne planla handlingen i Fusion, bestemte produsenten Yoshio Sakamoto at man skulle lage en ny original historie istedenfor å gjenskape en gammel en.
Utfor stryket
Utfor stryket (Love Never Dies) er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av King Vidor.
Handling
Så John forlater også byen. Faren hennes får deretter Tilly til å tro at John har dødd i en ulykke, og faren hennes forsøker å presse Tilly for å gifte seg med en annen mann.
Jingnanfelttoget
Jingnanfelttoget (, 1399-1402) eller Jingnanopprøret var en borgerkrig i Mingdynastiets tidligste år i Kina.
Det hele tok til i 1399. Etter at Jianwen-keiseren besteg tronen, samlet hans onkel Zhu Di, prinsen av Yan, en hær for å styrte ham. I 1402 klarte Zhu Di å erobre Jianwen-keiserens trone og ble kronet som Yongle-keiseren.
Oliver Beckingsale
Oliver Beckingsale (født 7. juni 1976) er en britisk terrengsyklist.
Nasjonalt geodataråd
Nasjonalt geodataråd er et norsk statlig organ som skal følge norsk geodatapolitikk og gi råd om oppfølging av nasjonale strategier for felles geografisk infrastruktur.
Rådet har 15 medlemmer og ledes av Roar Skålin, som er direktør i Meteorologisk institutt.
Rådet ble opprettet i 2012 og er underlagt Kommunal- og moderniseringsdepartementet.
VM i rugby union for menn 2015
Verdensmesterskapet i rugby union 2015 er det åttende Verdensmesterskapet i rugby union, og ble arrangert i England fra 18. september til 31. oktober 2015. International Rugby Board kunngjorde dette på 28. juli 2009. De andre søkerlandene var Italia, Japan og Sør-Afrika.
Kampene ble spilt på 13 forskjellige arenaer både i England og Wales. Arenaene er: Twickenham Stadium (London), Wembley Stadium (London), Olympic Stadium (London), Millennium Stadium (Cardiff), Manchester City Stadium (Manchester), St James’ Park (Newcastle), Elland Road (Leeds), Leicester City Stadium (Leicester), Villa Park (Birmingham), Kingsholm Stadium (Gloucester), stadium MK (Milton Keynes), Brighton Community Stadium (Brighton) and Sandy Park (Exeter).
Arenaer
Kilde:
Kvalifisering
12 lag kvalifiserte seg etter VM 2011; de som kom på de tre første plassene i gruppespillet (inkludert England som vertsnasjon)
Sju plasser ble fylt etter kvalifiseringer.
Uruguay tok den siste plassen et sluttspill mellom fire land.
Turneringssystem
Turneringen begynner med et gruppespill, hvor de 20 lagene er inndelt i fire grupper á fem lag. Innenfor hver gruppe møter alle lagene hverandre. De to lagene som scorer flest poeng i hver gruppe går videre til kvartfinaler. Herfra går vinnerne videre til semifinaler, og deretter til finalen, hvor vinneren blir mester. De to lagene som taper sin semifinale møtes til en kamp om tredjeplass.
Tom Paulsen
Tom Freddy Paulsen (født 25. januar 1948 i Oslo) er en norsk trommeslager. Han er best kjent som trommeslager i Morgans fra 1967 til 1968 da han sluttet og ble erstattet av Ole-Jacob Edna. Han ble senere med i Firebeats fra 1971 til 1974 som opplevde stor suksess på 70-tallet gjennom sitt samarbeid med Ingjerd Helén. Han har også spilt i band som The Buttons, The Zorbets, Friends og Sundance. Han er idag bosatt på Kløfta i Ullensaker
VM i rugby union for menn 2015
Turneringssystem
Lagene får poeng i gruppespillet etter følgende skala:
Om to lag i samme gruppe har oppnådd samme antall poeng, rangeres de etter følgende regler:
Gruppespill
Gruppespillet begynner 18. september og avslutter 11. oktober. Trekningen ble foretatt 3. desember 2012. De 12 allerede kvalifiserte lagene ble seedet på de tre øverste nivåene basert på verdensrankingen ved trekningsdatoen.
Tantieme
Tantieme er en godtgjørelse som noen ganger utbetales til et selskaps administrerende direktør, til medlemmer av styret og representantskapet og høyere funksjonærer. Tantieme beregnes som en prosentberegnet andel av bedriftens overskudd og er en godtgjørelse som det på forhånd er inngått avtale om utbetaling av. Tantieme kommer i tillegg til ordinær lønn. Tantieme er lite benyttet i mindre bedrifter.
VM i rugby union for menn 2015
Sluttspill
Forklaring på kampene (hentet fra New Zealand i finalen):
Lipmoaivi
Lipmoaivi er et fjell i Lebesby kommune i Finnmark. Det ligger på Sværholthalvøya, rundt 17 kilometer sørvest for Veidnes. Fjellet har en høyde på 511 meter over havet.
Leptoplesius
Utseende
Nokså store, brede, mer eller mindre metallisk fargede jordløpere. Kjevene er store og kraftige, noe kortere enn resten av hodet, som er omtrent firkantet. Pronotum er rundet, ikke innbuktet foran de rundede bakhjørnene, med en svak midtfure. Dekkvingene er ovale, ganske hvelvede, med fin lengdeskulptur.
Levevis
Artene kan finnes både i skog og i åpne landskaper.
Utbredelse
Underslekten er utbredt i Kina.
Systematisk inndeling
Listen følger i hovedsak
Pella (bille)
Pella er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Middelsstore (5-8 millimeter), forholdsvis brede, blanke, rødlige eller brunlige kortvinger. Antenner og bein er forholdsvis lange og kraftige. Pronotum er rektangulært med ganske rette sidekanter.
Levevis
Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. Pella-artene har spesialisert seg på å leve av maur, særlig røde skogsmaur (Formica spp.). De er farget omtrent som maurene de lever av, har omtrent samme størrelse og det er sannsynlig at de også lukter temmelig likt. Pella-artene, særlig Pella humeralis, kan forekomme i store mengder nær maurtuer der få andre biller klarer seg. De spiser trolig mye selvdøde maur, men kan også angripe og drepe levende individer.
Alanna Knight
Alanna Knight (født 24. februar 1923 i Jesmond i Newcastle upon Tyne i England i Storbritannia, død 2. desember 2020 i Edinburgh), født Gladys Allan Cleet, var en britisk forfatter i Edinburgh. Hun skrev over seksti romaner, i sjangre som romanser, mysterier, krim, historisk, tidsreise, og dessuten skuespill, biografier og historier. Hun brukte av og til psevdonymet Margaret Hope.
Bakgrunn
Gladys Allan Cleet var datter av Herbert Cleet og Gladys Allan Cleet. Faren var slakter. Selv tok hun sekretærutdannelse.
Karriere
Da hun var i 40-årene, i 1964, ble hun paralysert av nevropati, og ektemannen gav henne en elektrisk skrivemaskin for å assistere hennes tilfriskning. Da hun etter fem år hadde overvunnet lammelsene hadde hun skrevet sin første roman, Legend of the Loch (1969). Hun fortsatte å skrive, og det ble over seksti bøker i løpet av hennes femti fortsatte leveår. Best kjent er Inspector Faro-mysteriene, men handslingen lagt til 1800-tallet, men hun skrev også om detektiven Tam Eildor som foretok tidsreiser, og en serie om kvinnelige detektiver; hunm skrev gothic romanser, true crime, forfatterråd, memoarer og biografier.
Knight var ærespresident for Edinburgh Writers Club, en grunnlegger og ærespresident av Scottish Association of Writers, og aktivt medlem av Crime Writers' Association. Hun underviste i kreativ skriving og holdt foredrag, blant annet for Bloody Scotland. Hun var også portrett- og landskapsmaler.
Knight ble gjort til medlem av Order of the British Empire for sin innsats innen litteraturen i 2014.
Hun døde i 2020 av et slag, i en alder av 97 år, i Edinburgh.
Så seile vi på Mjøsa
«Så seile vi på Mjøsa» er en sangtekst av Alf Prøysen. Teksten er en bearbeidelse av Ulf Peder Olrogs vise «Resan till Chyteræ» fra 1945. Prøysen sang den inn på plate for Philips 23. mars 1966. Den ble trykket første gang i boken "Så seile vi på Mjøsa" og andre viser i 1969 (Tiden Norsk Forlag). I boken P x 3 skriver Jan Erik Vold en omfattende artikkel om visa.
Jeg (roman)
Jeg er en roman av Johan Borgen utgitt i 1959. Den formelle og innholdsmessige tvetydigheten fra siste del av Lillelord-trilogien føres videre i denne romanen. «Jeg» er en sammensatt roman, og midtdelen rammes inn av de to ytterste: Hver har fem kapitler, men første del er nesten dobbelt så lang som siste. Rammen er en fortløpende fortelling, om Matias Roos, som bryter opp fra et hus i skogen, som «kjører i hjel» et barn, men blir frikjent, går på rangel, møter sosialarbeideren Sonja, som bor på pensjonat hos fru Skarseth. Fru Skarseths datter Johanna blir sjalu på Sonja fordi fordi hun har tatt hennes plass hos moren, og dreper henne. Matias tar på seg skylden, soner straffen og vender tilbake til huset i skogen.
Romanens midtdel kompliserer fortellingen. Den har i lange partier en uvirkelig Kafka-aktig stemning, og består av Matias' fortelling til Sonja om sitt liv før huset i skogen, før han møtte henne.
Forsker Grand Prix
Forsker Grand Prix er et underholdningskonsept og en konkurranse i forskningsformidling for ph.d.- stipendiater. Forskningsdagene, Norges forskningsråds allmennrettede festival, hentet konseptet til Norge i 2010. Konseptet er opprinnelig utviklet ved Syddansk Universitet i Odense.
Forskningsmiljøene i Bergen, Trondheim og Stavanger arrangerte de tre første showene i 2010. Siden har flere kommet til hvert år, og i 2012 var det Forsker Grand prix i seks byer: Tromsø, Trondheim, Bergen, Stavanger, Grimstad (samarbeid mellom Universitetet i Agder og Høgskolen i Telemark (HiT) og Oslo. Deltakerne er ph.d.- stipendiater fra universiteter, høyskoler, forskningsinstitutter og bedrifter i regionen. De er godt i gang med forskningen sin, men har ennå ikke disputert. De er plukket ut flere måneder i forveien og har fått profesjonell hjelp både med innholdet i presentasjon, sceneopptreden og stemmebruk. De har også fått medietrening og veiledning fra kjente forskningsformidlere som for eksempel Jørn H. Hurum og Victor Norman. De to beste fra hvert sted går videre til den nasjonale finalen, som arrangeres av Forskningsrådet.
Så slippes dommerpanelet til. Deltakeren får direkte, konstruktiv tilbakemelding fra et dommerpanel bestående av en representant fra henholdsvis akademia, scenekunst og media. Etter å ha gitt hver sin begrunnelse gir de også poeng fra 1 til 6.
Etter at alle sammen har holdt sin presentasjon, er det pause før resultatene fra første omgang avsløres. Kun tre går videre til sin fire minutters presentasjon i finaleomgangen. Fram til og med 2016 kunne deltakerne bruke inntil seks minutter på denne siste presentasjonen. Etter finaleomgangen kåres det en vinner og en som får andreplassen. Begge disse drar videre til den nasjonale finalen, som avholdes i en av de norske universitetsbyene.
I finalen får deltakerne totalt fire minutter til å begeistre og engasjere med sin formidling. Publikum avgir stemmer med mobiltelefon. Dommerne deler ut poeng og gir deltakerne tilbakemelding.
2011
Den nasjonale finalen i Bergen: Audun Hetland - Institutt for psykologi, UiT
2012
Den nasjonale finalen i Tromsø: Kajsa Møllersen - Institutt for matematikk og statistikk, UiT
2013
Den nasjonale finalen i Oslo: Silja T. Griffiths.
2014
Den nasjonale finalen i Oslo: Arne Skulberg
2015
Den nasjonale finalen i Trondheim: Cecilie G. Gjerde
2016
Den nasjonale finalen i Bergen: Sofie Snipstad
2017
Den nasjonale finalen i Trondheim: Torbjørn Øygard Skodvin.
2018
Den nasjonale finalen i Tromsø: Ben David Normann.
2019
Den nasjonale finalen i Stavanger: Daniel Vethe.
2020
Den nasjonale finalen i Trondheim : Tora Söderström Gaden.
2021
Dette året ble det gjennomført færre Forsker Grand Prix-show, blant annet på grunn av koronapandemien. Kun to show ble gjennomført fysisk: 1. oktober i Bergen og 23. september i Kristiansand. Forsker Grand Prix Agder i Kristiansand ble strømmet og kunne følges digitalt. Det ble ikke arrangert noen nasjonal finale dette året. Bergen valgte derfor å kåre en tredjepremievinner.
Vinnere i 2021:
Syngambria
Utseende
Middelsstore, bredt ovale, blanke, gule (i død tilstand) skjoldbiller med brune tegninger, sett fra siden er de lavt kjegleformede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" noe rundet framskytende. Den opphøyde, midtre delen av dekkvingene er brun, med utløpere utover slik at det dannes en "X". Oversiden er kraftig og ganske jevnt punktert.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Utbredelse
Én art lever i Panama og de to andre i det sørlige Brasil, Paraguay og det nordlige Argentina.
Systematisk inndeling
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.
Asiamesterskapet i basketball for menn 1960
Asiamesterskapet i basketball for menn 1960 ble arrangert i Manila på Filippinene i 1960.
Château-Salins
Château-Salins (tysk: Salzburgen) er en kommune i departementet Moselle i regionen Grand Est øst i Frankrike. Den er sous-préfecture (underprefektur) i departementet.
Historie
Château-Salins ble først navngitt i 1346 som Chastelsalins. Etter den franske revolusjon ble byen en kort periode kalt Salines Libres. Fra 1800 til 1871 hørte Château-Salins til departementet Meurthe-et-Moselle, og fra 1871 til slutten av første verdenskrig var byen en del av Tyskland. Da byen igjen ble fransk i 1919 ble byen en del av departementet Moselle.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Château-Salins
Sven Erik Forfang
Sven Erik Forfang (født 6. juni 1954) er viserektor ved Nord universitet. Han har tidligere vært rektor og direktør ved Høgskolen i Nesna.
Forfang har arbeidet flere år i kommunesektoren blant annet som rådmann i Lund kommune, Rogaland, kontorsjef i Kommunenes Sentralforbund og skole- og oppvekstsjef i Birkenes kommune i Aust-Agder.
MT «Storsten»
MT «Storsten» var et norsk tankskip, bygget i 1926 og senket av tyske fly i Skagerrak 1. april 1942. For ettertiden er «Storsten» kjent for at det var en av Kvarstadbåtene.
Monoxenus
Monoxenus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.
Skipsadopsjon
Skipsadopsjon beskriver brevveksling mellom en skoleklasse og et fartøy. I Norge nådde dette sin største utbredelse på 50-tallet.
Arkiv
Ved Bergens Sjøfartsmuseum er det lagret noe korrespondanse mellom norske skoleklasser og norske fartøy. Det samme gjelder Interkommunalt arkiv for Buskerud, Vestfold og Telemark der det finnes korrespondanse mellom elever på Rjukan folkeskule og mannskapet på M/S Palma og Skien framhaldsskule og mannskapet M/S Breim.
Orlando Guia
Orlando Guia (født 16. november 1977) er en venezuelansk terrengsyklist.
Skogveien (Ringerike)
Skogveien (1-9, 2-12) er en vei på Tolpinrud i Hønefoss.
1. līga
1. līga har fra 1992 vært den nest høyeste divisjonen i fotball for menn i Latvia. Virslīga er den høyeste divisjonen.
Skogveien (Ringerike)
Veien ligger på Tolpinrud, og går fra Askveien til Tungaveien. Den ligger mellom Tungaveien og Markveien.
1. līga
Historie
Lagene i fet skrift rykket opp til Virslīga.
Skogveien (Ringerike)
Blomsterveien er tverrgate til Skogveien. Veien er preget av trehusbebyggelse, og ligger ca 113 meter over havet midtveis.
Musikkåret 1683
Musikkåret 1683 er en oversikt over hendelser, ny musikk, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1683.
Dä va då dä
Dä va då dä: Pugh Rogefeldts bästa 1969–2012 er et samlingsalbum med den svenske rockemusikeren Pugh Rogefeldt, utgitt 2012.
Sporliste
Alle låter skrevet av Pugh Rogefeldt der ingenting annet er nevnt.
CD 1:
CD 2:
Sveits under EM i friidrett 1954
Sveits deltok som vertsnasjon med 50 utøvere under EM i friidrett 1954 som ble arrangert 25.–29. august 1954 i Bern. Utøverne fra Sveits tok ingen medaljer under mesterskapet.
Vasilij Lanovoj
Vasilij Semjonovitsj Lanovoj (russisk: Василий Семёнович Лановой; født 16. januar 1934, død 28. januar 2021) var en russisk skuespiller.
Han arbeidet ved Vakhtangovteateret i Moskva. Han var også kjent for lederen av filmfestivalen Artek for barn.
Lanovoj ble hedret med KGB-prisen, Leninprisen og tittelen Folkets kunstner i Sovjetunionen. I 2019 fikk han tittelen Arbeidets helt i Den russiske føderasjon.
Trichaspis
Trichaspis er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Vasilij Lanovoj
Han døde på sykehus i Moskva den 28. januar 2021 i en alder av 86 år av covid-19. mindre enn to uker før hans 87. bursdag.
Trichaspis
Utseende
Middelsstore, avlangt ovale, gulbrune (i død tilstand) skjoldbiller. Slekten skilles lett fra de fleste andre skjoldbiller på at oversiden er mer eller mindre tett kledt med lyse, oppstående hår. Antennene er trådformede og middels lange. Denne slekten har en avlangt oval kroppsform uten påfallende utvidete sider på pronotum og dekkvinger. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" ikke framskytende.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Systematisk inndeling
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.
Oslo Damekor
Oslo Damekor er et norsk kor for kvinner, opprettet i 1870. Siden 1936 har koret hatt sine øvelser til samme tid og sted, i Oslo Maskinistforenings lokaler over Ibsen-museet i Arbins gate 1 - kun avbrutt av noen bombetokt i lokalområdet våren 1945. Koret består per 2014 av rundt 25 sangere, med et repertoar som strekker seg fra folketoner via viser til gamle og nye klassiske verk. Korets dirigent er Marianne Husby Berg.
Historie
Oslo Damekor ble startet 3. desember 1870 på initiativ av fattigforstander Johnsson, og het først Christiania Arbeidersamfunds Kvinnesangforening. Formålet var «at samle damer med interesse for sang, for saa at vække trang til god underholdning, bistaa ved fester for syke og gamle saalangt foreningen formaar, samt gjensidig forstaaelse og hygge blant damerne.»
For å starte virksomheten mottok foreningen et lån på 12 spesiedaler. Ved oppstart var medlemstallet over 100. Kontingenten var på 13 øre i måneden, og ble bare betalt av de som hadde mulighet. Hundre år senere hadde koret 65 medlemmer, og kontingenten lå på 20 kroner i måneden.
Da hovedstaden skiftet navn i 1925 endret også koret navn, til Oslo Damekor.
Oslo Damekor var blant de 8,000 sangerne som ønsket kongefamilien hjem etter andre verdenskrig. Daværende kronprins Olav var tilstede på korets 75-årsjubileum samme år. Ved 100-årsjubileet i 1970 var både kong Olav og kronprinsparet blant publikum.
En rekke verk er tilegnet koret i årenes løp, deriblant Stille av Johan Kvandal med tekst av Einar Skjæraasen. , og tolvtoneverket Suoni for fløyte, marimba og damekor av Knut Nystedt.
Oscar Yunge
Oscar Yunge (født 19. desember 1983) er en chilensk terrengsyklist.
Marianne Balto Henriksen
Ved Sametingsvalget 2009 ble hun stemt inn på Sametinget for perioden 2009-13, men 25. februar 2010 besluttet Sametingets plenumsmøte at sametingsrådets medlemmer skal tre ut av Sametingets plenum, og bli erstattet av sine varamedlemmer. Mariann Wollmann Magga overtok da Balto Henriksens plass som sametingsrepresentant. Hun var sametingsrepresentant i perioden 2005-2009, og satt da som leder i Sametingets Nærings- og kulturkomite. Hun var visepresident i Sametinget fra 2007 til 2009.
Før hun ble valgt inn på Sametinget har hun bl.a. vært banksjef for Sparebanken Nord-Norges filial i Tana, og hun har drevet eget regnskapsfirma i 13 år.
Hun er ugift og har tre barn.
Trentino Volley
Trentino Volley er et profesjonelt volleyballag fra Trento-regionen i Italia. Klubben har spilt i øverste divisjon siden 2000. Trentino har to seriegull, ett cupgull og ett supercupgull, i tillegg til at de fra 2009 til 2011 vant Champions League tre ganger på rad, og også vant klubb-VM tre ganger. Under nasjonale konnkurranser heter laget Itas Diatec Trentino, mens det under internasjonale konkurranser heter Trentino PlanetWin653.
Hazel Leach
Hazel Leach (født 1956 i Whitley Bay, Grevskapet Tyne and Wear) er en britisk jazzmusiker og komponist.
Trentino Volley
Historie
Trentino ble stiftet 23.mai 2000, og kjøpte seg da en plass i øverste serie. Laget åpnet med en 10.-plass i serien, før de året etter ble nr 9. Et vesentlig skille i klubbens historie finner sted i 2007. Sommeren 2007 går laget inn for en ny strategi, der de ønsker et ungt lag med store talenter. Den sommeren hentet klubben for eksempel inn serbiske Nikola Grbic, bulgarerne Matey Kaziyski og Vladmir Nikolov, samt italienske Emanuelle Birarelli. Dette ga raskt resultater, og i 2008 kunne klubben feire sitt første seriegull. Klubben vant også serien i 2011, mens de vant Champions League og klubb-VM i 2009, 2010 og 2011.
Hazel Leach
Etter skolegangen studerte hun musikk (saksofon og fløyte) i Newcastle-upon-Tyne frem til 1977. Hun arbeidet deretter i Ivy Benson Big Band og andre Ensembler. Fra 1979 til 1984 fordypet hun seg musikalsk videre i Leeuwarden, og deretter ved Konservatoriet i Arnheim som foreleser i jazz. I 1992 grunnla hun United Women’s Orchestra, som hun ledet til oppløsningen i 2009, sammen med Christina Fox, med turneer, egne komposisjoner og utgivelse av 3 album. I tillegg holdt hun på med Seattle Kvinne Jazz Orchestra siden 2005, varmed i  Komponister Orkester Berlin (2010). Den Internasjonale bygningsutstilling i Lusatia, presentere hun med Das Geheimnis von Schlabendorf en moderne landsby musikk i rammen av "Paradise 2", i 2011 mottok hun BKM-Preis Kulturelle Bildung.
Siden 1979 har hun bodd i Nederland og har siden 1997 også skrevet vokal- og korverk.
Priser og utmerkelser
Flere komposisjoner av Leach har vært med i internasjonale konkurranser: "À la Mode" var i 1998 med på den Sardinske komposisjonskonkurransen "Scrivere in Jazz" der Menzione Speciale markert seg og "Cerasarda" fikk første premie på Scrivere i Jazz 2000. "Mabel' s Birthday" var premie vinneren av Julius Hemphill Awards 2000. 2002 ble hun invitert til MusicOmi som Komponist in Residence til New York City.
Eliteserien i volleyball for menn
Eliteserien i volleyball for menn er den øverste divisjonen for norsk volleyball for herrer i Norge. Siden sesongen 2013-2014 har den hatt navnet Mizunoligaen.
Asiamesterskapet i basketball for menn 1963
Asiamesterskapet i basketball for menn 1963 ble arrangert i Taipei i Republikken Kina i 1963.
Ozge Tinaz
Ozge Tinaz (født 18. august 1983) er en tyrkisk terrengsyklist.
Dictyon
Dictyon er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.
Utseende
Små, mer eller mindre dråpeformede kortvinger.
Spania under EM i friidrett 1958
Spania deltok med sju utøvere under EM i friidrett 1958 som ble arrangert 19.–24. august 1958 i Stockholm. Utøverne fra Spania tok ingen medaljer under mesterskapet.
Dictyon
Levevis
Disse artene lever sammen med termitter.
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Marokko i vest til Korea i øst.
Pashtunske stammer
Pasjtun-stammene (pasjtunsk: پښتانه قبايل) er stammene til pasjtunere, en stor øst-iransk etnisk gruppe som bruker pasjto språk og følger Pashtunwali-opptredensregler. De finnes hovedsakelig i Afghanistan og Pakistan, og utgjør verdens største stammesamfunn med over 49 millioner mennesker og mellom 350 og 400 stammer og klaner. De er tradisjonelt delt inn i fire stamme-allianser: Sarbani (سړبني), Bettani (بېټني), Gharghashti (غرغښتي) og Karlani (کرلاڼي).
Folkefortellinger følger slektslinjene til Pasjtunene til Qais Abdur Rashid og hans tre sønner, Saṛban (سړبن), Bēṭ (بېټ) og Gharghax̌t (غرغښت), samt en adoptert sønn som ikke ble direkte adpptert av Qais Abdul Rashid. Derfor er Karlan sin egen identitet og mannskapet som adopterte ham ifølge noen bøker som er skrevet om Pashtunenes historie, enten uklar eller omstridt. Karlani-alliansen Ormur Baraki ble stamfar til Karlani.
Det er flere nivåer av organisasjon av pasjtuner-stammene. ‘Stammen’ deles inn i slektsgrupper, hvorav hver er en khel og zai. En khel eller zai er ytterligere delt inn i plarina, som hver består av flere utvidede familier. En stor stamme har ofte dusinvis av understammer hvis medlemmer kan se seg selv som tilhørende enhver, noen eller alle understammeene i deres slektstreet avhengig av sosiale situasjoner: samarbeid, konkurranse eller konfrontasjon.
Etymologier
Ordet Tarbur refererer til en “stamme” som er delt inn i to eller flere klaner. Tarbur betyr “slektning” på pasjtunsk, og i pasjtun-kulturen kan tarbur både være en venn eller fiende, da de kan okkupere ditt land eller din eiendom. Deretter deles hver Pashtun-stamme inn i under-stammer, også kalt khel eller zai. Zai betyr “etterkommere” på pasjtunsk. Ifølge William Crooke kommer begrepet khel fra et arabisk ord som betyr “sammenslutning” eller “firma”.
En khel er vanligvis basert i en enkelt landsby, men den kan også være basert på et større område som inkluderer flere landsbyer eller en del av en by.
Begrepet Plarina kommer fra det bactrianske begrepet plār, som stammer fra gammeliranisk piðar (i bactriansk og pasjtunsk blir gammeliranisk /ð/ vanligvis til /l/), og er relatert til sanskrit pitar og engelsk “far”. Flertallsformen av plār er plārina. En plārina blir bare vurdert når den 7. generasjonen er født, og betyr faren til flere familier (kahol). Vanligvis blir det antatt at den 7. forfaren tar fra ett og et halvt til to århundrer. Kul (flertall kahol) er den minste enheten i Pashtun-tribalsystemet, oppkalt etter en forfader av 1. Zāmon (“barn”), 2. Lmasay/Nwasay (“barnebarn”), 3. Kaṛwasay (“oldebarn”) og 4. Kaoday (“tippoldemødre”). Hvis den fjerde generasjonen er født, vil det bli betegnet som en “familie” eller kūl.
Dialekter
Bettani snakker forskjellige pashto dialekter. Ghilji- eller (Gharzai)-stammen i sentrale områder rundt Paktika snakker Central Pashto, en dialekt med unike fonetiske trekk, som er en overgang mellom de sørlige og nordlige dialektene i pashto.[7] Lohani (Rohani, Nohani) Marwat, sammen med noen andre mindre Lodi-stammer og Bettani-stammen selv, snakker Marwat Lodi Bettani-dialekten, en sørlig pashto-variant, men med en fonetikk som skiller seg fra den sørlige Kandahari Pashto-dialekten. Sheerani-stammen i Bettani-føderasjonen snakker en annen sørlig dialekt. De nordlige Bettani-klanene snakker den nordlige eller “harde” pashto varianten. Noen av Bettani-linjene, inkludert noen (men ikke alle) klaner av Niazi, har forlatt pashto. I dag snakker de andre språk som urdu, hindko, saraiki, punjabi, dari.
Gharghashti Kakar Naghar Panni Mandokhel og Musakhel og andre mindre klaner som bor i regionen rundt Quetta Zhob og Loralai snakker en dialekt som er en “myk” pashto-dialekt, veldig lik Kandahari Pashto. Safi, noen av Jaduns-klanene og noen andre mindre nordlige Gharghashti-stammer snakker den nordlige eller “harde” pashto-varianten. Jaduns, som bor på Mahabun-fjellskråningene rundt Swabi, snakker pashto, mens de som bor i Hazara snakker pashto og hindko.[7]: 26  Noen klaner i Safi-klanen snakker Pashayi-språkene, men de er hovedsakelig tospråklige i pashto.