cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gjøvik
Utdanning og forskning
Gjøvik videregående skole ble etablert 1. januar 2005 som en sammenslutning av Tranberg vgs. (Allmennfag og musikk, dans, drama), Gjøvik vgs. (Yrkesfag) og Bondelia vgs. (Helse og sosialfag, hudpleiefag og medier og kommunikasjon). I august 2007 ble de tre skolene samlokalisert i et nytt, moderne bygg like ved Gjøvik sykehus (i kvartalet mellom Ludvig Skattumsgt., Austeens vei og Gravlundveien.)
Offentlige tjenester
Gjøvik sykehus er en del av Sykehuset Innlandet. Gjøvik interkommunale legevakt har lokaler i sykehuset. Det har vært en lang kamp for å beholde sykehuset i mange runder.
Fylkesvei 409 (Hordaland)
Fylkesvei 409 i Hordaland (Fv409) gikk mellom Rossnes og Lundsdalen i Radøy kommune. Veiens lengde var 21,1 km.
Gjøvik
Offentlige tjenester
Direktoratet for byggkvalitets avdeling for sentral godkjenning ligger på Gjøvik. Gjøvik tingrett ligger i Gjøvik sentrum og dekker kommunene Gjøvik, Lunner, Gran, Søndre Land, Nordre Land, Østre Toten og Vestre Toten. Norsk senter for informasjonssikring (NorSIS) holder til i Gjøvik kunnskapspark.
Fylkesvei 409 (Hordaland)
Før Fosnstraumbrua ble åpnet 1989 var strekningen mellom Rossnes ferjekai og Ludsdalen del av riksvei 565. Fra Rossnes var det ferjeforbindelse til Hoplandsjøen på Fosnøyna i Austrheim.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 525 og fylkesvei 5484.
Gjøvik
Offentlige tjenester
Vestoppland fengsel, Gjøvik avdeling ligger i Gjøvik sentrum. Fengselet er en av byens eldste bygninger, tatt i bruk 1862.
Religion og livssyn
I tillegg har Gjøvik kirkelige fellesråd ansvaret for Hunn kapell og gravlund og Gjøvik kapell og gravlund. Det er et islamsk senter i den gamle Industristua, som fungerer som moské.
Handel
Byen er forretningssentrum for Toten og store deler av Vestoppland. Innlandets største kjøpesenter er CC Gjøvik.
Industri
Mustad fabrikker, HOFF Norske Potetindustrier, Øveraasen AS og Hunton Fiber holder til i Gjøvik. Viktige industrigrener er særlig jern- og metallindustri og trevarer. Mustad er i dag kjent som verdens største fiskekrokprodusent. Øveraasen AS er en ledende leverandør av snøbrøyteutstyr.
Media
Den største lokalvisen er Oppland Arbeiderblad som er den eneste dagsavis i Gjøvik etter at Samhold/Velgeren gikk inn i 1998. Gjøviks Blad ble etablert som gratisavis i 2002.
Vestopplands eldste avis, Oplandets Budstikke, etablert 1856 på Lena (tettsted), flyttet i 1860 til Gjøvik. Avisa skiftet navn til Kristians Amtstidene. I 1877 ble navnet endret til Gjøviks Blad.
Kulturminner
Hunn gård var en av de største gårdene i Oppland. Gjennomgangstrafikken har alltid preget livet på Hunn. I eldre tid gikk tverrforbindelsen mellom Sverige og Bergen over Mjøsa forbi Hunn. Hovedvegen mellom Christiania og Trondhjem gikk over tunet. Fra hver gård og plass i sognet førte det sti eller tråkk til Hunn. Folk hadde ærend i forbindelse med skyss- og tingferd, post- og kirkegang. Sendebud møttes i gjestgivergården eller på tingstedet der rettssaker ble avgjort i flere hundre år.
Tingbygningen på Hunn antas å være fra 1789, og er muligens byens eldste bygning. I «Blåsalen» i andre etasje samlet valgmenn seg fra hele Kristians amt 14. mars 1814 for å velge amtets valgmenn til riksforsamlingen på Eidsvoll. Dette etter befaling fra prins Christian Frederik til alle Norges amtmenn om å velge tre representanter fra hvert amt. Ole Hannibal Sommerfelt var amtmann da møtet på Hunn fant sted. De valgte var sorenskriver Lauritz Weidemann (1775–1856) fra Toten, proprietær Anders Lysgaard (1756–1857) fra Biri og sogneprest Hans Jacob Stabel (1769–1836) fra Sør-Aurdal. Jens Jensen Hund var vert på Hunn i 1814 da valgmannsmøtet fant sted. Sangen «Brødre frem» skrevet av sogneprest Skive hadde sin urframføring for anledningen. .
Eiktunet kulturhistoriske museum er en del av Mjøsmuseet og ligger i Gjøvik. Museet ble etablert i 1954 og har nå 33 antikvariske bygninger. Dette omfatter bygdemølle, gårdstun, husmannsplass, blikkenslagerverksted, skogskoie, seter, smie og skolestue. Museet har også eget utstillingslokale, «Åttekanten», samt utescene med amfi. Det er også kafé og grillplasser på området. Området er vurdert som et «meget viktig» parkområde med flere dammer, gamle bygninger og trær, enger og plener. I den øvre dammen finnes den rødlistede arten liten salamander.
Kauffeldtgården ligger vis á vis rådhuset på Kauffeldts plass, og er foruten bygningsmassen på Gjøvik Gård byens eneste gjenværende bygning fra glassverkstida. Gården ble bygget tidlig på 1800-tallet og fredet i 1966. Gården ble i 1854 solgt til Edvard Olsen fra Borregård og omdisponert til kombinert bolig og landhandleri. I dag huser bygget kontorene til Gjøvik kunstforening og Gjøvik historielag.
Gjøvik gård er en del av Mjøsmuseet. Gården har en kjent historie tilbake til 1342. I 1952 ble gården testamentert til kommunen av tidligere ordfører Alf Mjøen.
Skibladner er verdens eldste hjuldamper i drift. Skipet har base i Gjøvik.
Gjøvik rådhus ligger på Kauffeldts plass i Gjøvik sentrum, helt inntil Hunnselva. Bygningen, som er tegnet av Jan Håvar Korshavn, ble tatt i bruk i 1980 og ble rehabilitert i perioden 2017–2019.
Gjøvik bibliotek har lokaler i en egen fløy tilknyttet rådhuset. I foajeen til rådhuset er malerier av Arne Ekeland og Rolf Nesch samt en samling av glass fra gamle Gjøvik Glasværk.
Gjøviksangen
Første vers:
Kjente gjøvikensere
Se utdypende artikkel Liste over kjente personer fra Gjøvik
Litteratur
Se også Slektshistoriewikis side med digitaliserte lokalhistoriske bøker - Oppland.
Nagorno-Karabakh
Nagorno-Karabakh («Den fjellrike svarte hage», på aserbajdsjansk Dağlıq Qarabağ eller Yuxarı Qarabağär; på armensk Լեռնային Ղարաբաղ (Lernayin Gharabagh) eller Արցախ (Artsakh); på russisk Нагорный Карабах (Nagornyj Karabakh)) er et innlandsområde i det sørøstlige Kaukasus mellom Karabakh og Siunik. Det bor rundt 145 000 innbyggere i området. Majoriteten av befolkningen var ved oppløsningen av Sovjetunionen armenere (75%), men etter at den aserbajdsjanske minoriteten ble fordrevet under borgerkrigen fra 1988 til 1994, utgjør idag etniske armenere om lag 99 %, med mindre grupper aserier eller aserbajdjanere, russere og kurdere.
Området er internasjonalt anerkjent som en del av Aserbajdsjan. Mesteparten av området er kontrollert av Republikken Artsakh og Aserbajdsjan har ikke styrt området siden 1988. I 1988 prøvde det lokale parlamentet å få området lagt under Armenia, noe som førte til krig i 1991. Rundt 30 000 ble drept, og over én million mennesker ble drevet på flukt. Armenskstøttede separatister sikret seg kontroll over Nagorno-Karabakh og flere omkringliggende regioner.
Historisk
Den eldst kjente informasjon om den demografiske situasjonen i Nagorno-Karabakh er fra 1769, hvor det i et brev fra den georgiske kongen Erekle II til den russiske generalen Pjotr Ivanovitsj Panin er notert at befolkningen i regionen er totalt armensk.
Krigen etter Sovjetunionens oppløsning
Ved Sovjetunionens oppløsning i 1991, var området en autonom del av Aserbajdsjan. Imidlertid ble området dominert av en armensk befolkning (76 %). Med moralsk og materiell støtte fra Armenia startet en bevegelse for å få området overført til Armenia. Dette resulterte i en folkeavstemning 10. desember 1991. Et overveldende flertall stemte for uavhengighet fra Aserbajdsjan, men avstemningen ble boikottet av det aseriske mindretallet (23 %) av befolkningen. Den økende spenningen i området førte til voldsaksjoner mot armenere i Aserbajdsjan og aserier i Armenia, noe som resulterte i forflytning av store mengder aserier i armenske områder og armenere i aserbajdsjanske områder (bortsett fra Nagorno-Karabakh). Det beregnes at rundt 800 000 mennesker er på flukt i eller fra området.
Solymar
Solymar er en by i kommunen Ciudad de la Costa i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 18 573 innbyggere.
Nagorno-Karabakh
Krigen etter Sovjetunionens oppløsning
Med angivelig russisk militær støtte på begge sider, gikk Armenia og Aserbajdsjan til krig 12. mai 1994. Etter russisk-initierte forhandlinger inngikk partene en uoffisiell våpenhvile, som fremdeles gjelder. På slutten av 1990-årene ble situasjonen roligere. Situasjonen mellom de to landene er imidlertid svært spent og det har vært flere mindre militære trefninger mellom de to gruppene.
Solymar
Befolkning
Solymar har 18 573 innbyggere (beregning 2011)
Kilde:
1940 Whipple
1940 Whipple er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 2. februar 1975 av Harvard College Observatory ved Harvard College Observatory i Harvard Observatory.
Det pommerske medisinske universitet i Szczecin
Det pommerske medisinske universitet i Szczecin (polsk Pomorski Uniwersytet Medyczny w Szczecinie, forkortet PUM; tidligere også kjent som Akademia Lekarska w Szczecinie, Pomorska Akademia Medyczna im. gen. Karola Świerczewskiego w Szczecinie og Pomorska Akademia Medyczna w Szczecinie) er en av 19 høyskoler i Szczecin, Polen. Universitetet ble grunnlagt i 1948 som Akademia Lekarska.
Larsen spesial
Larsen spesial var et norsk musikk-program med Rune Larsen som gikk på NRK1 fra 1999 til 2000. Programmet ble sendt fra Rune Larsens studioleilighet i Bergen med ulike gjester i hver sending. Musikalsk ledelse var ved Atle Halstensen. Programmet ble sendt på fredagskvelder det første året deretter på lørdagskvelder.
Serien etterfulgte musikk-programmet Noteknekk og ble i 2001 etterfulgt av Absolutt norsk.
1941 Wild
1941 Wild er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaget 6. oktober 1931 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Lerik (distrikt)
Lerik er et distrikt (rayon) i Aserbajdsjan. Distriktets areal er 1 084 km². I 2008 hadde Lerik 74 300 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Lerik.
Distriktet ligger sør i Aserbajdsjan og grenser til distriktene Lənkəran i øst, Yardımlı og Masallı i nord og til Astara i sør og i vest grenser det til Iran.
Birthe Rønn Hornbech
Hun var valgt til Folketinget 1984–1987 og 1990–2015, før strukturreformen i 2007 fra Roskilde amtskrets, deretter fra Sjællands storkrets. Hornbech var kirkeminister og integreringsminister i Anders Fogh Rasmussen og Lars Løkke Rasmussens regjeringer 2007–2011, og måtte fratre som følge av statsløse-saken.
Hun er datter av sogneprest Christian Rainold Sparrevohn Rønn og farmasøyt Ellen Kryger Rønn. Hun gikk Aurehøj Gymnasium i Gentofte og begynte å studere teologi, men tok juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1971. Deretter ble hun politifullmektig i Roskilde. Hun har senere arbeidet blant annet som visepolitimester hos rikspolitisjefen fra 1981 og undervist ved den danske politihøyskolen. Hun giftet seg i 1963 med sivilingeniør Kaj Hornbech, som døde av kreft i 1985.
Hun har holdt foredrag, vært spaltist i flere aviser, og utgitt bøker og artikler om politiske, kirkelige, etiske og litterære emner.
Gert Jynge
Jynge tilhørte en gruppe kunstnere som sto i opposisjon til den rådende norske, fransk-orienterte kunstretningen der Henrik Sørensen var en av de fremste representantene.
722 Frieda
722 Frieda er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 18. oktober 1911 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Den er oppkalt etter en datter av den østerrikske astronomen Karl Hillebrand.
Marciano della Chiana
Marciano della Chiana er en kommune i provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.
Den grenser til kommunene Arezzo, Castiglion Fiorentino, Foiano della Chiana, Lucignano og Monte San Savino.
Frazioni
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Badicorte, Cesa, San Giovanni dei Mori
Steinar Aspli
Steinar Aspli (født 14. desember 1957 i Gravvik i Nord-Trøndelag) er en norsk gårdbruker og politiker (Sp).
Han var ordfører i Nærøy kommune 1998–2019 og medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 2007–2011 og 2015–2017, og har siden fylkessammenslåingen i 2018 vært medlem av Trøndelag fylkesting. Han er fra 2019 leder i Senterpartiets fylkestingsgruppe i Trøndelag. Aspli var styreleder i Helse Nord-Trøndelag HF 2006–2012.
Han har vært gårdbruker med melkeproduksjon i samdrift på Lundsenget i Gravvik. Han er sønn av Edvin Aspli, gårdbruker og Gravviks siste ordfører før sammenslutningen til Nærøy kommune.
Haldis Reigstad
Haldis Reigstad (født 18. november 1939 i Samnanger) er en norsk lyriker.
Bøkene hennes har kommet i store opplag. Fram til 2021 hadde  de 21 diktsamlingene hennes oppnådd et samlet salgfstall på 103.600. Hennes sang Tett ved sida mi går Jesus er kommet med i salmeboktillegget Salmer 1997. Hun er også representert med fire salmer i Norsk salmebok 2013.
I 2000 fikk hun Samnanger kommunes kulturpris. I 2020 ble hun tildelt Kongens fortjenstmedalje.
Hun har bodd på Frekhaug i Meland kommune fra 1996. Tidligere har familien bodd på Tysse i Samnanger og på Bildøy i Fjell kommune på Sotra. Reigstad er gift og har fire barn, flere av barna synger og har spilt inn morens tekster.
Bibliografi
Biografi
CD
Eleftheria i thanatos
Eleftheria i thanatos (gr. Ελευθερία ή θάνατος, uttales, «frihet eller død») er Republikken Hellas' nasjonalmotto. Det ble brukt som krigsrop under den greske selvstendighetskrig på 1820-tallet, av grekere som gjorde opprør mot osmansk styre. Utropet ble antatt som Hellas' nasjonalmotto etter selvstendighetskrigen. Den dag idag brukes det, og det uttrykkes visuelt ved de ni stripene (for utropets ni stavelser) i det greske flagget. Mottoet symboliserte, og symboliserer fremdeles, det greske folks uavhengighet.
Den armenske fedayee brukte slagordet «Azadoutioun gam mah», som er meningen i det greske nasjonalmotto oversatt til armensk, da den stod imot osmansk forfølgelse under det som også blir referert til som folkemordet på armenerne.
1942 Jablunka
1942 Jablunka er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 30. september 1972 av Luboš Kohoutek ved Hamburger Sternwarte i Bergedorf i Hamburg.
1919
1919 (MCMXIX) i den gregorianske kalender var et år uten skuddag som begynte på en onsdag.
Jordan Spieth
Jordan Spieth (født 27. juli 1993) er en amerikansk profesjonell golfspiller på PGA-touren, der han har 11 seire, deriblant seire i majorturneringen e Masters, US Open og The Open Championship.
Spieth ble profesjonell i 2012. I 2013 vant han sin første profesjonelle seier, da han vant John Deere Classic etter omspill. Han ble også tatt ut på det amerikanske Presidents Cup-laget. Etter sesongen ble han kåret til årets nykommer (Rookie of the year) på PGA-touren.
723 Hammonia
723 Hammonia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 21. oktober 1911 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Navnet er latin for Hamburg.
Jordan Spieth
I 2014 kom han på delt andreplass i Masters, hans beste plassering i en major-turnering. Dette resultatet førte ham inn blant de ti beste på de profesjonelle golfspillernes verdensranking, OWGR. Seinere i sesongen spilte han i sin første Ryder Cup-turnering.
Sesongen 2015 på PGA-touren startet allerede i oktober 2014. I desember vant han Hero World Challenge, en uoffisiell turnering på touren. Seieren i Valspar Championship i mars 2015 ble hans andre seier på PGA-touren, også denne etter omspill. To uker seinere var han igjen i omspill om seieren, men tapte mot J.B. Holmes. I april vant han sin første major-turnering, da han vant Masters etter å ha ledet fra første dag. I juni vant han sesongens andre majorturnering, US Open. I juli vant han John Deere Classic for andre gang i karrieren, etter å ha slått Tom Gillis i omspill.
Hellandfoss kraftverk
Hellandsfoss kraftverk er et elvekraftverk i Modalsvassdraget i Modalen kommune i Vestland.
Kraftverket utnytter fall fra inntak ved Almelid til stasjonen nedenfor Hellandsfossen. Det er det lavestliggende kraftverket i vassdraget. Kraftstasjonen ligger like ved Hellandsfossen kraftverk drevet Modalen kraftlag.
Inntaket er regulert ved hjelp av en vannfylt gummiluke i form av en gummipølse som ligger på tvers av elven. Hensikten er å sikre konstant vannstand.
Nedslagsfeltet er på 313 km², og tilsiget er på 940 millioner m³. Kraftverket utnytter et fall på 70 m. Driftstunnelens lengde er 1,5 km.
Det er installert en francisturbin med ytelse på 32 MW. Midlere årsproduksjon er på 160 GWh.
Els Segadors
«Els Segadors» (katalansk for «Slåerne») er Catalonias nasjonalsang. Den har vært katalanernes nasjonalsang siden slutten av 1800-tallet. Den baserer seg på det katalanske opprøret på midten av 1600-tallet, da katalanerne sloss for uavhengighet mot den spanske kongen Filip IV.
Teksten ble skrevet av Emili Guanyavents i 1899, og musikken ble laget av Francesc Alió i 1892 basert på en gammel populær sang. Den katalanske regjeringa godkjente sangen som Catalonias nasjonalsang i 1993.
Tekst
Catalunya triomfant,
tornarà a ser rica i plena.
Endarrera aquesta gent
tan ufana i tan superba.
Bon cop de falç,
Defensors de la terra!
Bon cop de falç!
Ara és hora, segadors.
Ara és hora d'estar alerta.
Per quan vingui un altre juny
esmolem ben bé les eines.
Que tremoli l'enemic
en veient la nostra ensenya.
Com fem caure espigues d'or,
Hoorn
Hoorn er en kommune og by i Nederland i provinsen Noord-Holland med ca. 70 000 innbyggere. Hoorn fikk bystatus i 1357. Byen ligger ved Markermeer omtrent 40 km nord for Amsterdam.
Hoorn er en gammel by, og var en av de største i Holland på 1600-tallet. Byen var en viktig havneby, spesielt med skipstrafikk til Asia. Det finnes fortsatt en del bygninger i byen fra den tiden.
Utenfor byen Hoorn består kommunen av tettstedene Zwaag og Blokker.
Johan Skipnes
Johan Kristoffer Winther Skipnes (født 18. desember 1909 på Skarsøya, Aure kommune på Nordmøre, død 12. mars 2005 i Molde) var en norsk politiker for Kristelig Folkeparti. Skipnes var utdannet klokkerdiakon og var i mange år ansatt som klokker i Molde.
I 1946 var han med på å stifte Molde Boligbyggelag (MOBO), og fra 1966 til 1976 var han formann i MOBO. Fra 1973 til 1982 var han representantskapsordfører i Norges Boligbyggelag (NBBL), og fra 1983 til 1985 var han leder for NBBLs framtidsutvalg. Han hadde mange offentlige stillinger og verv og var blant annet sykehusdirektør i Molde.
Fylkesvei 5036
Fylkesveg 5036 går mellom Kletta og Rosendal i Kvinnherad kommune.
De vestligste 0,6 km av Baronivegen var tidligere del av Fv53, strekningen har blitt omklassifisert til kommunal vei.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 53 (Hordaland).
Herr Nilsson
«Herr Nilsson» (svensk:Herr Nilsson) er Pippi Langstrømpes tamme ape; og forekommer i Astrid Lindgren barnebøker om Pippi.
Den lille apen går i klær og bor sammen med Pippi og hesten «Lille gubben» i Villa «Utsikten» (Villa Villekulla). I filmene om Pippi Langstrømpe er «Nilsen» en ekornape.
Monte San Savino
Monte San Savino er en kommune i Provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.
Den grenser til kommunene Arezzo, Bucine, Civitella in Val di Chiana, Lucignano, Marciano della Chiana, Rapolano Terme (SI).
Frazioni
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Alberoro, Dreini, Gargonza, Montagnano, Palazzuolo, Verniana
Maxim KK32/33
Maxim KK32/33 er et finsk maskingevær, en modifikasjon av det russiske M1910 Maxim, som igjen er en variant av det amerikanske Maxim maskingeværet.
Selve maskingeværet er modell 32, mens tripod-stativet er modell 33, derav navnet 32/33. Stativet kom med tilbehør som gjorde at man kunne bruke maskingeværet mot fly. Maskingeværet hadde flere nye finesser kontra det russiske, blant annet kunne man mate det med snø istedenfor vann for kjøling, det var mulighet for optiske sikte, og det var montert akselerator og munnings-booster som gjorde at man kunne justere skuddtakten fra standard 600 skudd i minuttet til 850 skudd/min. Russerne kopierte snømatingsfunksjonen på deres senere produksjon av deres maskingevær.
Rundt 1200 Maxim KK32/33 ble produsert.
Jon Demon
Jon Demon er tittelen på og hovedpersonen i to barnebøker skrevet av illustratøren og barnebokforfatteren Reidar Kjelsen. Dette er humoristiske bøker som leker med tabu-ord og ordspill, og som er illustrert med detaljerte og groteske tegninger av forfatteren. Den symbolske underteksten gjør at bøkene kan passe bedre for ungdom enn små barn.
Handling
I bok nummer én, Jon Demon, har hovedpersonen, som er en søt, liten demon, en drøm om å plage noen. Han roter seg bort i blant annet et bøllebeist, Jack Lemen, som er far til tusener, men vil helst være alene-pappa – helt alene, og sin egen far, Satan eller Gamle Eirik som han heter blant venner.
I Jon Demon – Toer'n møter Jon en hare som heter Hare Kristian. Hare Kristian forteller Jon at han burde bli snill. Men det er ikke lett for en liten jævel å lære seg å bli snill i en verden der alle hater hverandre fordi de har forskjellige guder. Ulvene har tatt over makta på jorda, og lever under mottoet «Ulvene Sluker Alt». De er i konstant konflikt med den asketiske lemen-flokken som har startet en terrororganisasjon ved navn Humus. De sprenger seg selv i lufta så ulvene får lemenade over hele seg.
1944 Günter
1944 Günter er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 14. september 1925 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
«S-363»
«S-363» (på svensk kalt «U 137») var en sovjetisk undervannsbåt av «Whiskey»-klassen og tilhørte den sovjetiske østersjøflåten. Den 27. oktober 1981 gikk den på grunn i den svenske skjærgården utenfor byen Karlskrona, hvor Sverige hadde en stor marinebase.
Grunnstøtingen ble internasjonalt kjent, og på folkemunne raskt døpt Whiskey on the rocks. Episoden ble tatt som bevis for at Sovjet ulovlig opererte sine ubåter i svensk territorialfarvann. Ved undersøkelser fra det svenske forsvaret ble det påvist at «U 137» hadde atomvåpen ombord. Grunnstøtingen skapte et spent forhold mellom Sovjet og det nøytrale Sverige. Etter noen dager ble «U 137» brakt flott og eskortert ut av svenske marinefartøy.
Om ubåten
Ubåten ble bygget i 1956 på det sovjetiske verft Baltijskij Zavod (Østersjøverftet). Den var ett av 226 eksemplarer som ble bygget av den ubåtsklassen som fikk NATO-rapporteringsnavnet Whiskey. Ubåten var 56 meter lang og hadde en besetning på 56 mann. Ubåten var bevæpnet med 6 torpedorør og kunne medføre 18 torpedoer og/eller 24 miner. Ubåten kunne dykke til 125 meter.
Ubåten var forsynt med radiopeiler, gyrokompass og en sovjetisk utgave av DECCA.
Hendelsesforløpet
Om aftenen den 27. oktober 1981 foretok den svenske flåte forsøk med en ny ubåtsjakttorpedo utenfor Karlskrona skjærgård. Samme aften kl. ca. 20.00 gikk U 137 på grunn ved Torhamnaskär i Gåsefjärden, cirka 10 km sørøst for Karlskrona, tett på Flåtebasen Karlskrona, Sveriges viktigste flåtebase. Først neste morgen, ca. kl. 10.00, ble den grunnstøtte ubåten oppdaget av lokale fiskere. Fiskerne rapporterte om den grunnstøtte ubåten til militærbasen i Karlskrona, men ble i første omgang avvist fordi marinen ikke trodde på fiskernes rapport. Først to timer senere ankom det svenske marinefartøyet Smyge til området for å kontrollere anmeldelsen.
Ved Smyges ankomst til ubåten tok befalhavende Karl Andersson kontakt med besetningen på ubåten. Etter innledende samtale gikk Andersson ombord i ubåten, der ubåtens kommandør erklærte at ubåtens navigasjonssystemer ikke hadde fungert.
Sovjetunionen meddelte senere på dagen den svenske regjering at Sovjetunionen ønsket å berge ubåten selv, noe Sverige avslo. Den svenske regjering ønsket at ubåten skulle berges av svenske fartøyer, og nektet sovjetiske flåtefartøyer adgang til svensk territorialfarvann. Til tross for dette sendte Sovjetunionen flere flåtefartøyer mot den svenske territorialgrense. Fartøyene gjorde imidlertid holdt umiddelbart innen de nådde grensen.
Svenske eksperter undersøkte ubåten utenfra og konstaterte radioaktiv stråling, noe som viste at ubåten medførte atomvåpen.
Etter et høyspent diplomatisk forløp, hvor den svenske statsminister Thorbjörn Fälldin gav ordre til å «holde grensen» i tilfelle av at Sovjetunionen skulle forsøke å berge ubåten, eller at ubåten skulle forsøke å unnslippe, ble ubåten berget av svenske fartøyer den 5. november. Ubåten ble buksert til internasjonalt farvann og overgitt til den sovjetiske flåte dagen etter.
Blåsenborg
Blåsenborg er et område i Storhaug bydel Stavanger. Blåsenborg er området fra Nytorget og til Sankt Hansvollen.
Ofte deles området opp i Øvre- og Nedre Blåsenborg. Skillet er omtrent fra Pedersgata og ned mot Verksgata som er Nedre Blåsenborg. Den øvre delen er Øvre Blåsenborg. En regner Blåsenborg fra Langgata og nesten til Sankt Hansgata.
Hva som er årsaken til navnet Blåsenborg er uvisst, men det kan være at det har vært en bygdeborg fra eldre jernalder eller at fjellskrente har minnet om en borg. Ordet blåsen kan vise til å blåse. Ingen fornminner er registrert herfra.
Blåsenborg var tidligere en del av Hetland prestegård. Dette området av Stavanger ble utbygd mellom 1820 og 1900. Mens de aller fleste boligene samt forretningsbyggene langs Nytorget, Pedersgata og Langgata ble bygd mellom 1820 og 1860.
I området bodde det stort sett fattigfolk og arbeidsfolk. Det gjenspeiles i mange små hus. Omkring 1850 var det ikke uvanlig at det bodde 20 til 25 mennesker i hvert hus, som i snitt hadde fire kvadratmeter til disposisjon.
Bebyggelsen består stort sett av sammensatt småhusbebyggelse i to til tre etasjer. Unntaket er den store høyblokken på Blåsenborg som ble oppført på 1960-tallet på den gamle tomten til Blåsenborg skole. Høyblokka på Blåsenborg med bensinstasjon i kjelleren har siden vært et evig diskusjonstema. Framtida skulle ligge i høyblokker, men det ble bare med denne ene. Høyblokka i Pedersgata 17 består av 60 leiligheter fra 40 til 52 kvadratmeter. For de minste leilighetene var det opprinnelig innskuddet 18.100 kroner, og husleien 240 kroner i måneden. Det var planer om å bygge flere høyblokker på 1960-tallet, men det ble med den ene. Pedersgata 13 og deler av nummer 11 brant ned omkring 1970. Nummer 11 ble stående i flere år brannskadd og ubebodd før det ble revet. Eieren ønsket å bruke eiendommene som grunnlag for et nytt høybygg, men fikk det ikke godkjent. I dag er det fortsatt hull i husrekken, og tomtene blir brukt som parkeringsplasser.
724 Hapag
724 Hapag er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 21. oktober 1911 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Den er oppkalt etter rederiet HAPAG.
Lister over norske filmer
I tillegg til listene over norske filmer basert på årstallet de ble utgitt (se malen til høyre) så finnes det også en liste over vinnere av Amandaprisen samt Norges kandidater til Oscar for beste fremmedspråklige film.
Mest sette norske filmer
Utdypende artikkel: Bestselgende norske filmer
Ni norske filmer har blitt sett av mer enn én million mennesker.
Kenneth Franklin
Kenneth Linn Franklin (født 25. mars 1923 i Alameda, California, død 18. juni 2007) var en amerikansk astronomi og pedagog. Franklin var sjefsforsker ved Hayden Planetarium fra 1956 til 1984 og ble med-kreditert oppdagelsen av radiobølger som kom fra Jupiter, den første oppdagelsen av signaler fra en annen planet. Han figurerte ofte i lokale og nasjonale media, inkludert under Apollo 11, det første bemannede oppdraget til månen, da Franklin var en ekspert i astronomi for NBC.
Jan Borg
Jan Erik Borg  (født 1. mai 1938 i Oslo) er en tidligere norsk filmprodusent og journalist. Borg begynte å arbeide for United Press International (UPI) i ung alder og fikk sin journalistutdanning ved UPIs europeiske hovedkontor i London.
Allerede som 19-åring hadde han ansvaret for filmopptakene til innslaget om norsk motstandsbevegelse under annen verdenskrig i Brian Horrocks' BBC-serie Men of Action.
I 1957 startet han Norwegian Telenews med formål å levere nyheter fra Norge til utenlandske TV-stasjoner. Hans reportasjer fra kong Haakons begravelse og  kong Olavs signingsferd til Nidaros ble sendt til tolv TV-stasjoner i USA og Europa. TV-dekningen av nyheter fra Norge pågikk fram til 1960 da NRK overtok formidlingen via Eurovision. Borg var også med på NRKs prøvesendinger fra 1958.
I 1963 sluttet han seg til United Press Movietone Televisions nyopprettede divisjon for dekning og distribusjon av TV-nyheter fra hele verden.
Han opererte i over 15 år i nyhetenes frontlinje over hele verden. Borg ble ansvarlig for UPMTs TV-dekning fra Øst-Europa med base i Vest-Berlin og i kortere perioder i Moskva. Han var med på opptakene fra den første tunnel som ble gravd ut under Berlinmuren, der 57 østtyskere flyktet til vest før tunnelen ble oppdaget og sprengt. (Dagsrevyen 14.10.1964 - opptakene ble gjort 3.10.1964 / Aftenposten 7.4.2004 ) juni 1967 dekket han seks dagers krigen i Midtøsten og opererte på alle tre fronter i Israels krig mot Egypt, Syria og Jordan. Tidligere samme år produserte han tre TV-dokumentarer om Israels hær, marine og flyvåpen. (Journalisten, Norsk Journalistlag 19.10 2004 )
I mars 1968 var han eneste filmreporter som dekket de voldsomme studentopptøyene mot kommunistregimet i Warszawa. Alle øvrige fotografer ble stanset ved grensen, Jan Borg slapp inn fordi det stod student i passet hans og han hadde et lite kamera som han kunne smugle med seg inn. (Lørdagsrevyen 22.8.1998) Opptakene ble smuglet ut i Borgs undertøy og distribuert fra Sveriges Television (SVT)  i Stockholm samme kveld. (Aftonbladet .Stockholm 16.3 1968)
20. august samme år invaderte Sovjetunionen Tsjekkoslovakia med 5000 tanks og en troppestyrke på 165 000 mann i tillegg til hjelp fra russernes allierte. Borgs opptak fra invasjonen var de første som nådde Vesten, videresendt til hele verden fra det østerrikske tv-selskapet ORT i Wien.
Samme år var Borg med på en farlig flytokt inn i Biafra med den legendariske svenske piloten Carl Gustav von Rosen. (Lørdagsrevyen 22.8.1998)
Borg slapp fra det med livet i behold under de blodige studentopptøyene i Mexico City uken før sommer-OL  i 68. Blodbadet på De tre kulturers plass skal ha kostet over 1000 mennesker livet. Jan Borg befant seg på en balkong hvorfra studentlederne hold sine appeller. Han var en av få som overlevde kamphelikoptrenes skuddsalver mot balkongen.
Borgs reportasje fra hendelsen var førsteside stoff over hele verden. Han dekket også Vietnam krigen, konfrontasjonen mellom Malaysia og Indonesia,  krigen mellom India og Pakistan samt en rekke statskupp, flykapringer og naturkatastrofer på samtlige kontinent. (Aftenposten 30.4 1988 side 20).
Han var først med  lokal-TV i Norge. Borg  hadde produksjonsansvaret  for sendingene på Janco-kabelen til Dagbladet, VG og Arbeiderbladet  og med full opplæringen av avisenes nye TV-journalister. (Dagbladet 24.12 1982 side  1 og 13.)
Fra midten av 70-tallet drev Borg sitt eget produksjonsselskap  (Borgfilm AS) og leverte over 50 dokumentarprogrammer til verdens største TV-selskaper. Han var også blant de  første som introduserte fargevideo for næringslivet og produserte flere hundre  firmaprofilieringer for  norsk og utenlandsk næringsliv. Han arbeidet også i mange år som korrespondent i Norge for det statseide tyske tv-selskapet ARD/NDR.
Borg har i hele sitt yrkesaktive liv vært sterkt involvert i humanitært arbeid og gjort utallige reportasje for en rekke norske og utenlandske hjelpeorganisasjoner. Han spilte en sentral rolle i de første TV-aksjonene i NRK på 70-tallet med sine reportasjer fra Asia,Afrike og Mellom-Amerika. Borg var  også i en periode  president i Oslo Lions Bygdøy.
E-post
E-post, forkortelse for elektronisk post, også kalt e-mail etter engelsk, er en fellesbetegnelse på digital meldingsformidling med opprinnelse tilbake til første generasjons interaktive datamaskiner og amerikanske MIT i 1965. Behovet for formidling og utveksling av meldinger, rapporter, system-nyheter, erfaringer og mer mellom brukerne oppsto da datamaskinene ble tilgjengelige via terminaler og for flere brukere samtidig (interaktive flerbruker- eller tidsdelings-systemer). Den første kjente implementasjonen av e-post ble laget av amerikaneren Tom Van Vleck for operativsystemet CTSS. I de påfølgende årene fikk de fleste interaktive datasystemer støtte for enkel, lokal e-post med varierende funksjonalitet. Meldingsutvekslingen var begrenset til brukere på samme maskin. Med tilgjengeligheten av ulike datanett vokste e-post først ut av enkelt-maskiner, så ut av virksomheter og institusjoner, og ble til slutt global.
Ved årsskiftet 2022/2023 blir verdens e-post trafikk estimert til 333.2 milliarder meldinger per dag.
Historie
Også blant PC-entusiaster tok meldingsformidlig av sammen med spredningen av rimelige modem og lett tilgjengelig programvare, typisk såkalte bulletin board systems. Da Internett ble generelt tilgjengelig, flyttet også disse over og ble etterhvert erstattet av nye og mer tidsriktige tjenester.
En rekke leverandørspesifikke e-post varianter og nettverk var aktive på 70- og 80-tallet, typisk basert på proprietære operativsystemer, nettverks-teknologier og protokoller, for eksempel DECnet, SNA og NetWare. Og ikke minst de akademiske nettverkene Bitnet og CSnet. Samtlige konvergerte etterhvert mot Internett-basert e-post.
Internettets forgjenger, ARPAnet, var på eksperiment-stadiet i 1969 og -70. Etterhvert som kommunikasjonslinjene kom opp og grunnleggende protokoller for etablering av forbindelse og overføring av filer fungerte, kom behovet for enkel utveksling av meldinger. Roy Tomlinson, som jobbet for én av kontraktørene i prosjektet, BBN Technologies, mente det enklest å utnytte eksisterende meldingssystemer på de involverte maskinene. Han implementerte den første nettbaserte e-epost tjenesten med enkle filoverførings-mekanismer sommeren 1970. I den forbindelse trengte han en adresserings-mekanisme som identifiserte mottakerens maskin i tillegg til brukernavn (eller bruker-ID). Han valgte adresse-formatet 'bruker@maskin', en kombinasjon som raskt satte seg og som fortsatt brukes.
Tomlinsons epost-program ble laget for operativsystemet Tenex, i praksis over halvparten av maskinene på ARPAnet (til sammen 23 ) i 1971. Bruken var smittsom, alle 'trengte' e-post, og tilsvarende implementasjoner ble laget for Multics og varianter av IBMs OS/360. I 1973 sto e-post for 75% av trafikken på ARPAnet.
Behovet for en standardisert mekanisme eller protokoll for epost var åpenbar og resultatet ble i første omgang en utvidelse av FTP-protokollen. Først i 1980 kom standardene som ligger til grunn for dagens SMTP-protokoll – i RFC 772 og RFC 780, hvor alle referanser til FTP er borte. Navnet SMTP, Simple Mail Transfer Protocol kom i RFC 788 i 1981.
SMTP var enkel, effektiv og robust. En tekstbasert transaksjonsorientert protokoll med et sett kommandoer, responser og feilkoder etter samme modell som FTP og Telnet. Ingen autentisering, ingen kryptering og innhold begrenset til 7-biters ASCII tekst. Den dekket behovet på 1980-tallet, men 10 år senere knaket det i sammenføyningene både praktisk og sikkerhetsmessig.
I 1995 kom en ny versjon, ESMTP - Extended SMTP, som introduserte struktur og egenskaper tilpasset en ny virkelighet og mekanismer for håndtering av fremtidige behov. Utvidelsen var bakover-kompatibel og sikret en sømløs introduksjon. Senere kom mekanismer for autentisering (RFC 2554, 1999) og 'submission' (RFC 2476, 1998), der sistnevnte dekker nye behov i kjølvannet av e-post brukernes konstante mobilitet. I 2002 kom standarden for kryptering – ESMTP via TLS (RFC 3027). Like viktig for videreutviklingen av e-post var MIME-standarden (Multimedia Internet Mail Extension, RFC 1341, 1992), som definerer mekanismer for e-post vedlegg. Ute av syne for brukerne og med full bakover-kompatibilitet, er MIME selve bærebjelken i moderne e-post der formidling av rene tekst-meldinger knapt forekommer. MIME ble utvidet og forbedret i 1996, i RFC 2045 og RFC 2046.
Domener og aksess-protokoller
Roy Tomlinsons todelte format for e-postadresser lever i beste velgående over 50 år senere. Betydningen har imidlertid utviklet seg fra den opprinnelig veldig bokstavelige bruker@maskin – for eksempel petter@uiovax – til den langt mer generiske postkasse@domene. Begge sider av '@'-tegnet er symbolske navn (identifikatorer) som kan 'mappes' (oversettes) av digitale postkontorer (MTAer, Mail Transfer Agent) i leveransekjeden. For eksempel kan faktura@regnskap.firma.no ende opp som p.k.akkeussen@gmail.com, gjerne etter flere omskrivinger underveis. Introduksjonen av domene-baserte Internett-adresser (DNS, RFC 882, RFC 883) i 1983, i praktisk bruk fra 1986, forsterket denne frikoblingen. Denne dynamikken ble vesentlig for å håndtere mange av utfordringene e-post har møtt underveis. For eksempel kan e-post enkelt og usynlig for brukerne rutes via spam-kontroll og virus-sjekk. I nyere tid har dynamikken mellom e-post og DNS muliggjort viktige autentiserings-mekanismer som SPF, DKIM og DMARC, som etter 2020 er blitt obligatoriske i deler av verden.
Spam og virus-spredning
Spam, også kjent som søppelpost eller 'uønsket e-post', har historie tilbake til 1978 da en kreativ selger hos datamaskin-leverandøren Digital Equipment Corporation (DEC) tok seg til rette og sendte en 'hyggelig' påminnelse om sine produkters fortreffelighet til alle brukere på en kundes maskin. Frem til slutten av 1980-tallet var Spam en irritasjon mer enn et problem, og besto i hovedsak markedsføring. Da begynte imidlertid mengden å bli plagsom og innholdet tiltagende grovt (pornografisk) at tiltak måtte til. Filtrering basert på svartelister og innholdssøk ble alminnelige på 90-tallet, og bremset, men stoppet ikke mengden. Lovgivere, aller først i California, forsøkte seg, men bare for å oppdage at Internettet hadde gjort verden til en global, digital 'landsby'. Spammere flyttet til land der ingen kunne ta dem og fortsatt ufortrødent.
Enda mer alvorlig ble det da Spam ble distribusjonsmekanisme for virus og utnyttet brukervennlige, men høyst risikable mekanismer i en ny generasjon e-post løsninger. Spesielt Windows var utsatt, men alle plattformer ble berørt. En rekke initiativer ble satt i gang, både fra leverandører og fra Internettets sentrale aktører og i noen tilfeller fra myndigheter. En katt-og-mus lek der 'spammerne' tilsynelatende lå konstant foran og fant nye hull så snart de gamle ble tettet. Sender Policy Framework (SPF) dukket opp som forslag i 2000, men hadde vesentlige svakheter og vandret mellom ulike grupper i Internett-miljøet til en standard forelå i 2014. I mellomtiden kom DKIM, DomainKeys Identified Mail, på banen, basert på separate ideer fra henholdsvis Cisco og Yahoo i 2004. Med DKIM kan en MTA (digitalt postkontor) kontrollere hvorvidt senderen av en melding er legitim – via en digital signatur.
SPF og DKIM er nyttige og viktige på hver sine områder, og utfyller hverandre på en måte som gjør at kombinasjonen ble det optimale valget. DMARC-standarden, som kom på banen i 2012, (RFC 7489) formaliserer denne kombinasjonen og forsterker den. Siden har den vokst i betydning og er per 2020 et krav i mange profesjonelle miljøer, en faktor som er selvforsterkende: DMARC reduserer sjansene for at e-post blir stoppet underveis, koster minimalt og har bred støtte.
Punta Ballena
Punta Ballena er en by i Maldonado-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har om lag 750 innbyggere.
Kreis Annaberg
Kreis Annaberg var en Landkreis som eksisterte i Bezirk Karl-Marx-Stadt i Den tyske demokratiske republikk (DDR) på grensen til Tsjekkoslovakia. Kretsens historiske opprinnelse var Amtshauptmannschaft Annaberg som ble opprettet i 1874 i kongeriket Sachsen. I 1939 ble den omdøpt til Landkreis Annaberg. I 1945 kom den inn under Land Sachsen og fra 1949 ble den en del av DDR. I 1952 ble deler av kretsen skilt ut som Kreis Zschopau.
Etter oppløsningen av DDR fortsatte kretsen å eksistere fra 1990 til 1. august 1994 som Landkreis Annaberg innenfor Fristaten Sachsen. Den 1. august 1994 ble den slått sammen med flere kommuner i Landkreis Zschopau til den nye kretsen Landkreis Annaberg.
Punta Ballena
Befolkning
Punta Ballena har 750 innbyggere (beregning 2011)
Kilde:
Tsjads riksvåpen
Tsjads riksvåpen ble tatt i bruk i 1970 og består av et gult skjold med blå bølgende linjer og en soloppgang. Bølgene symboliserer Tsjadsjøen og soloppgangen en ny start. Skoldet holdes av en geit og en løve. Geiten symboliserer den nordre delen av landet og løven den sørlige. Under skoldet en medalje og et bånd med Tsjads valgspråk på fransk.
Gelasius II
Gelasius II, født Giovanni Coniulo (født som Giovanni Coniulo mellom 1060 og 1064 i Gaeta i Italia, død 29. januar 1119 i Cluny i Frankrike) pave fra 24. januar 1118 til sin død ett år etter.
Bakgrunn
Giovanni Coniulo ble født i Gaeta der hans slekt tilhørte adelen. I unge år ble han munk i Monte Cassino, der han oppøvde seg til stor dykrighet i latin.
Kardinal
Han ble viet til diakon og ble kansler hos pave Urban II og senere kardinal, med Santa Maria in Cosmedin som tittelkirke. På synoden i Roma i 1116 støttet han pave Paschalis IIs mer forsonlige politikk i investiturstriden mot andre i kirken som var mer uforsonlige til å la keiserne få rett til investitur. Han hadde også tilhørt den minoritet som stod bak undertegelsen av Privilegium.
Pave
Umedidlbart etter at han etter Paschalis' død i 1118 var blitt valgt til pave, ble han tatt til fange av Cencius Frangipani for at han var blitt utnevnt uten keiserens tillatelse, men han ble snart frigitt. Ved underrettelsen om Gelasius' utnevnelse rykket keiser Henrik V, misfornøyd med at valget var blitt foretatt uten hans medvirkning, i ilfart mot Roma. Gelasius rakk å ta sin bispestol i besittelse innen han flyktet til Gaeta, der han ble presteviet og presteviet.
Etter at keiseren forgjeves hadde prævd å forlike seg med Gelasius i investiturspørsmålet, oppsatte han Mauritius Burdinus, erkebiskop av Braga i Portugal, til motpave under navnet Gregor VIII. Etter at Gelasius hadde bannlyst keiseren, vendte han tilbake til Roma idet keiseren hadde forlatt byen. Men han måtte snart flykte på nytt, denne gang til Frankrike.
I Frankrike holdt han i 1119 en synode i Vienne; på veien dit hanne han rukket å gjøre stasjon i Pisa og konsekrerte katedralen der. Fra Vienne begav han seg til Cluny, der han døde 18. januar samme år.
1945 Wesselink
1945 Wesselink er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 22. juli 1930 av Hendrik van Gent ved Union Observatory i Johannesburg.
Albrecht av Østerrike (1817–1895)
Albrecht av Østerrike (født 3. august 1817 i Wien, død 18. februar 1895 i Arco) var erkehertug av Østerrike, hertug av Teschen og søskenbarn til kong Oscar IIs dronning Sofie av Norge og Sverige. Han giftet seg 1. mai 1844 med Hildegarde, datter til Ludwig I av Bayern.
Han var eldste sønn til erkehertug Karl av Østerrike (1771) og Henriette av Nassau. Han var general i den østerrikske hær og ble generalfeltmarskalk i 1888. Albrecht hadde sin residens i Albertina i Wien.
725 Amanda
725 Amanda er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 21. oktober 1911 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Den er oppkalt etter Amanda Schorr, kona til den tyske astronomen Richard Reinhard Emil Schorr.
God Invest
God Invest var et norsk investeringsselskap som ble etablert sommeren 1999 og slått konkurs i 2004. God Invest definerte seg som et kristent investeringselskap og hevdet i 2000 å være det eneste i sitt slag i Skandinavia. Selskapet hevdet at de hadde til hensikt å gi 10% av overskuddet til evangeliserende arbeid, og at menigheter og enkeltpersoner kunne søke om støtte til kristen arbeid. Man måtte være bekjennende kristen for å få investere i selskapet.
Daglig leder var Geir Idar Knotten mens styrets leder var Agnar Dag Ulstein. Styrelederen hevdet selv å ha opprettet selskapet etter inspirasjon av Hans Nielsen Hauges liv og virke.
De største aksjonærene i selskapet var i 2000 et misjonærpar med virke i Tibet. De skal ha kjøpt aksjer for 800 000 kroner i investeringsselskapet i september 1999. Rundt 70 personer skal ha investert i selskapet ved starten i 1999. Fra sommeren 2000 til januar 2001 skal selskapets forvaltningskapital ha økt fra 20 til 40 millioner kroner. Selskapet skal imidlertid ha gått med underskudd i alle driftsår og høsten 2003 toppet krisen seg. På den tiden skal arbeidsmengen, ifølge styrelederen, ha vært meget stor og flere skal ha blitt sykmeldt. Det største enkelttapet skal ha vært passasjerbåten «Viking Polaris» som totalt kostet selskapet 19,6 millioner.
God Invest ble stiftet den 19. juni 1999 på et bedehus i Ulsteinvik i Møre og Romsdal.
Portefølje (2003): 23 selskap innen ulike bransjer. 56 % av kapitalen var plassert i eiendom gjennom to ulike deleide eiendomsselskaper, Probo eiendom invest ASA og Eiendomsutvikling Inter ASA.
Selskapets målsetning: «''Selskapet har store visjoner om å vokse videre slik at det blir et betydelig selskap i norsk målestokk. Vi skal være kristenfolkets aksjeselskap som bygger på den moral og etikk som bibelens ord forkynner oss''».
Konkursen
Selskapet gikk konkurs sommeren 2004. Da hadde rundt 1 000 kristne småsparere investert over 70 millioner kroner i selskapet. Det meste av pengene gikk tapt. Blant annet skal en 73-årig kristen bonde fra Sunnmøre ha tapt rundt fire millioner kroner som han hadde inverstert i selskapet i 2002. Han skal ha blitt lovet 12,5% avkastning, men da avkastningen uteble, ville han i 2003 ha pengene tilbake. Han skal imidlertid like etter ha fått fornyet tillit til selskapet etter at styreformannen hadde oppsøkt ham hjemme. Der skal han både ha blitt bedt for og fått håndspåleggelse av styreformannen. I ettertid skal gårdbrukeren ha følt denne seansen som et forsøk på å dekke over hvor dårlig det sto til med selskapet. Gårdbrukeren tapte det meste av pengene han hadde investert.
Det kom frem flere kritikkverdige forhold i forbindelse med konkursen, blant annet skal selskapet ha leid kontorlokaler i et bygg eid av kona til styreformann Agnar Dag Ulstein. Selskapets omfattende lånevirksomhet ble også kritisert. Kredittilsynet var i sin tid svært kritisk til God Invests markedsføring, som de mente sidestilte det å låne penger til God Invest med trygge bankinnskudd. Det kom også kritikk mot at styrelederen i stor grad brukte forkynning og forbønn i samme dokumentasjon som skulle beskrive det forretningsmessige element i driften, herunder risikoprofil. Potensielle investorer ble følelsesmessig påvirket til å satse penger.
Det skal også å vært uklarhet om God Invest var en bank eller et investeringsselskap. Mange av aksjonærene skal ha trodd at det var en slags bank. I tillegg skal det ha vært vanskelig å skille mellom hvem som hadde vært aksjonærer og hvem som hadde vært innlånere.
Saken havnet i skifteretten sommeren 2004. I 2005 ba bostyret påtalemyndigheten om å etterforske den tidligere styreformannen og daglige lederen. I 2006 henla Sunnmøre politidistrikt straffesaken mot det kristne investeringsselskapet.
Høsten 2006 var konkursboet etter God Invest på 4,8 millioner kroner. Denne summen ble tilbakebetalt til aksjonærene. Kravet fra aksjonærene var på 31,5 millioner kroner.