cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaptein Sabeltann og jakten på den magiske diamant
Handling
Kaptein Sabeltann får høre sagnet om diamanten til den mektige fyrsten Ravi som hersket i Lama Rama. Diamanten var etter sagnet magisk, og den som hadde den kunne få sine ønsker oppfylt, og den bringer lykke. Fyrsten er død og diamanten er forsvunnet, Sabeltann setter seil på skuta Den sorte dame, og jakten er igang. En liten gutt som heter Marco, er på flukt fra den onde fyrsten Maga Kahn og hans onde Dronning Sirikit. Heldigvis er ikke Marco sin bror, Pinky langt unna. Pinky og Sunniva har nemlig fått vite at Marco trenger hjelp, fordi Maga Kahn vil å kloa i noe Marco bærer på – den magiske diamant. Samtidig er Pelle og Pysa Pirat på ferie hos sin mamma, Malena Pirat, men ferien blir kortvarig når Kaptein Sabeltann og hans menn kommer til Malena Pirat sitt hjemsted, for å finne den berømte diamanten.
Jan Rabben
Jan Rabben (født 16. juli 1952 i Ålesund) er en norsk naturfotograf, bosatt på Stord.
Han har universitetsutdanning i biologi og geografi, og har siden 1981 vært frilans naturfotograf og skribent. Han har gitt ut flere bøker.
Rabben er medlem i foreningen Norske Naturfotografer og tilknyttet bildebyrået Samfoto.
Neselva
Neselva kan vise til:
Nederland under Vinter-OL 1976
Nederland under Vinter-OL 1976. Sju utøvere, tre menn og fire kvinner, fra Nederland deltok i to grener, hurtigløp på skøyter og kunstløp under Vinter-OL 1976 i Innsbruck i Østerrike. Nederland kom på niendeplass på den uoffisielle medaljestatistikken med en gull-, to sølv- og tre bronsemedaljer. Kunstløperen Dianne de Leeuw var Nederlands flaggbærer under åpningsseremonien.
Pseudamaurops
Pseudamaurops er en slekt av små, rødlige eller brunlige biller som tilhører gruppen køllebiller.
Utseende
Små (ca. 2 millimeter), avlange, maurlignende, rødbrunlige køllebiller. Hodet er lengre enn bredt med små fasettøyne, kledt med lange, oppstående hår. Antennene er litt lengre enn hode + pronotum, tynne, det ytterste leddet noe større og spoleformet. Pronotum er ovalt, litt lengre enn bredt, med en skarp midtfure. Dekkvingene er rundede, uten punktrader. Bakkroppen er rundet, det første ryggleddet utgjør over halve lengden sett ovenfra. Beina er nokså lange, lårene litt klubbeformede.
Levevis
Artene lever i stor grad i huler.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Balkan.
Maskinpistol
En maskinpistol er opprinnelig et helautomatisk skytevåpen som avfyrer pistolammunisjon. Den første maskinpistolen, MP18, ble oppfunnet i Tyskland i 1918. Den ble utviklet for bruk av de tyske stormtroppene i håp om å få til et gjennombrudd i skyttergravskrigen. Senere har det blitt utviklet egne kalibere for maskinpistoler, og grensen mellom automatgevær og maskinpistol har blitt noe flytende.
En maskinpistol er ofte forsynt med kolbe, og ligger mellom en pistol og et gevær i vekt. Våpenet ble utviklet for å gi større ildkraft, særlig ved nærkamp. Den historisk største utviklingen var før og under andre verdenskrig, hvor det var viktig å kunne produsere effektive våpen med enkle midler. Produksjonen foregikk i flere land, særlig i Tyskland og Storbritannia. Den engelske Stengun viste seg effektiv til motstandsarbeid da den kunne settes sammen ved deler som kunne gå for vanlige verkstedsdeler.
På grunn av våpenets effektivitet og enkelhet, har de vært populære i kriminelle miljøer, som mafiaen. Den amerikanske «Tommygun» med sitt karakteristiske trommelmagasin sies å passe ned i en fiolinkasse og fikk tilnavnet «Chicagofele». Fordelene ved en maskinpistol i forhold til en alminnelig pistol er mange, større magasinkapasitet, ofte 30 skudd for hver lading, større nøyaktighet og mulighet for avfyring i automatmodus.
Noen maskinpistoler, slik som Glock 18, er ganske enkelt vanlige pistoler med mulighet for å avfyre automatild.
Mosskorpioner
Mosskorpioner, også kalt pseudoskorpion, (Pseudoscorpionida) er en orden av edderkoppdyr. Mosskorpionene er små, bare noen få millimeter lange og de er ofte knyttet til spesielle habitat (leveområder). De store og dominerende klosaksene (pedipalpene) gjør at de kan minne om små kreps eller skorpioner, men i motsetning til ekte skorpioner mangler mosskorpioner giftbrodd og er mye mindre. Mosskorpioner er helt ufarlige for mennesker, de lever som rovdyr på mindre dyr.
I Norge er mosskorpioner litt dårlig undersøkt. Det registrert 15 norske arter, mens det er ca. 3 000 i verden. Bare én art er vidt utbredt i Norge, i skog eller åpent terreng, blant gress, mose og løv, i marksjiktet. En annen art finnes i maurtuer. De øvrige artene finnes under bark eller i løsmateriale i hule trær og i gamle fuglereder. Bokskorpionen lever i hus, kanskje finner du den på et lunt sted i huset. Men, med vanlig renhold trives ikke mosskorpionen, så den finnes nok bare der det er noe sjeldent vasket.
Utseende
Mosskorpionene er små (sjelden over 5 millimeter) dyr. De kan ved første øyekast minne om bittesmå kreps. Klosaksen eller Pedipalpene er utviklet med lange klør som ofte er lenger enn resten av dyret. De har giftkjertler i én eller begge av "klo-fingrene". Men disse dyrene er altfor små til å utgjøre en trussel for mennesker. Chelicerene midt på hodet, mellom pedipalpene, er små og ender i en klo som ser ut som en liten krabbeklo. De har silkekjertler og ulike hårtufser og børster som brukes når dyret spiser. Mosskorpionene har ett eller to enkle øyne på hver side av hodet, eller de kan være helt blinde. Hodet og mellomkroppen har et felles ryggskjold (carapax), men ofte er det tverrfurer som antyder en oppdeling. Bakkroppen er stor, på oversiden er det 11 par ryggplater. På undersiden er det ca. 8 par bukplater. De fire beinparene er festet til forkroppen, hoftene støter gjerne sammen i midten slik at det ikke blir noen brystplate (sternum). Åndedrettsorganene består av to par åndehull (spirakler) på undersiden som åpner inn til et enkelt trakéystem. De har ikke boklunger slik som mange andre edderkoppdyr.
Levevis
Mosskorpionene er rovdyr som jakter på midd, spretthaler og andre smådyr. De finnes særlig tallrikt i strølaget på bakken og inne i hule trær, også under løs bark. Noen arter lever i fjæra, andre følger mennesker og lever inne i hus, der de er å regne som nyttedyr siden de spiser støvlus og andre potensielle skadedyr. Mosskorpionene kan ikke fly og er avhengige av hjelp for å kunne spre seg over noe avstand. Dette kan de få ved at de griper fatt i beina til flygende insekter (særlig biller og fluer) og "haiker" med disse. Fenomenet kalles phorese og ser ut til å være nokså utbredt mellom mosskorpioner. Det er bevart et insekt i rav med en mosskorpion fast i beinet, så dette er noe de har gjort lenge.
Sjeldent dyr å se
Det kan virke som om mosskorpioner er sjeldne, men det har mye å gjøre med det skjulte leveviset. Flere av artene kan være vanligere enn hva en til nå vet om disse små dyrenes utbredelse. Det handler trolig om å lete, og å lete på riktige plassene. De fleste av artene i denne ordenen er dårlig undersøkt i Norge, og det er sør i landet hvor det er varmest hvor de fleste artene finnes. Arten Neobisium carcinoides er svært vanlig i strølaget i skog og kan finnes i ganske høye tettheter – flere hundre per kvadratmeter er registrert. På den andre siden antas noen av artene, særlig de som lever utelukkende i hule trær, å være sjeldne og truede.
Battowia
Battowia (også Bettowia) er ei ubebodd øy i Grenadinene i De små Antiller i Karibia. Øya er en del av Saint Vincent og Grenadinene. Battowia ligger på Grenadabanken og er en del av Grenadinene i Windwardøyene i De små Antiller i Karibia. Den ligger øst for Bequia, med den større naboøya Baliceaux i sørvest. Arealet er 0,71 km². Battowia har et tørt klima og mangler ferskvannskilder. Den har vært benyttet som beiteland for husdyr.
Øya fikk i 1987 status som Battowia Island Wildlife Reserve.
Nora Ephron
Nora Ephron (født 19. mai 1941, død 26. juni 2012) var en amerikansk filmregissør, produsent, manusforfatter, journalist og blogger.
Hun er best kjent for sine romantiske komedier og ble nominert tre ganger til Oscar for beste originalmanus: for Silkwood, Da han møtte henne og Søvnløs i Seattle. Hun samarbeidet noen ganger sammen med sin søster, Delia Ephron, da hun skrev manuskripter. Hennes siste film var Julie & Julia, hvor hun både var regissør, produsent og manusforfatter.
Steven Spielbergs film The Post fra er viet til hennes minne.
Hans Thomsen
Hans Thomsen (14. september 1891 – 31. oktober 1968) var en tysk diplomatfor Det tredje riket. Thomsen tjenestegjorde som Chargé d'Affaires ved den tyske ambassaden i Washington, og representerte den tyske regjeringen i USA fra november 1938 (etter tilbakekallingen av ambassadør Hans-Heinrich Dieckhoff) til 11. desember 1941 (avslutning av forholdet etter krigserklæring). I 1943 erstattet han Victor av Wied (broren til William, prins av Albania) ved den tyske delegasjonen i Stockholm, Sverige, og ble der til slutten av krigen. På slutten av april 1943 kan han ha vært involvert i mislykkede fredsforhandlinger med Alexandra Kollontai, hans sovjetiske motpart i Stockholm. I november 1944 da forholdet ble dårligere, ble han tilbakekalt til Tyskland. Thomsen ble avhørt før Nürnberg-domstolene, men ble ikke siktet for noen forbrytelse. På begynnelsen av 1950-tallet tjente han som leder av Hamburg-avdelingen til Røde Kors.
High school
High school er en engelsk betegnelse for en institusjon som underviser barn mellom 12–13 og 17–18 år.
I USA er high school er delt i junior high school og senior high school. Ofte blir high school brukt istedenfor senior high school. Junior high school (også kalt middle school, lower secondary school eller intermediary school; 6. til 8. klasse) er nivået etter elementary school (også kalt primary school; 1. til 5. klasse), mens senior high school (9. til 12. klasse) driver med videregående opplæring.
High school er den avsluttende delen av obligatorisk utdanning i Australia, Brasil, Canada, Filippinene, Japan, Mauritius, New Zealand, Singapore, Skottland i Storbritannia, Sør-Afrika, Sør-Korea, Taiwan og USA. Senior high school-utdanning berettiger som regel elevene til å søke seg til universiteter og høyskoler.
Videregående skole på engelsk kalles også for upper secondary school i en del land, deriblant England, men der er det mer vanlig å bruke begrepet Sixth Form eller Sixth Form College.
I mange land fullføres high school det året man fyller 18, altså ett år tidligere enn det som er vanlig i Norge.
Steve Kirsch
Steve Todd Kirsch (født 24. desember 1956) er en elektroingeniør og gründer fra USA.
Kirsch er mest kjent for å være en av de to oppfinnerne av den optiske datamusen. Han har i tillegg gjort seg bemerket ved å etablere selskapet Abaca som utviklet programvare som stanser søppelpost, samt selskapet OneID som utvikler løsninger for sikrere autentisering.
I 2020 etablerte Kirsch fondet COVID-19 Early Treatment Fund som skulle forske på mulige behandlinger av covid-19. Blant disse var bruk av ivermektin og fluvoksamin, medisiner som det ikke foreligger vitenskapelig grunnlag for å benytte i bekjempelse av covid-19. I 2021 fikk han oppmerksomhet for å ha fremsatt uriktige påstander om at vaksinen mot covid-19 tok flere liv enn den reddet. Påstandene ble fremsatt under en høring arrangert av det amerikanske Centers for Disease Control and Prevention (CDC), men ble av vaksinemotstandere formidlet som om påstandene var en uttalelse fra CDC. Senere har han fremsatt udokumenterte påstander om at covid-vaksinene har drept hundretusener av amerikanere og skadet millioner.
New Zealand under Vinter-OL 1976
New Zealand under Vinter-OL 1976. Fem sportsutøvere, tre menn og to kvinner, fra New Zealand deltok i alpint under Vinter-OL 1976 i Innsbruck i Østerrike. New Zealand, som deltok for femte gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en nittendeplass i slalåm for damer.
Henri Duparc
Henri Duparc (født 21. januar 1848, død 12. februar 1933) var en fransk komponist fra den senromantiske perioden.
Totto Osvold
Werner «Totto» Osvold (født 21. juni 1941, død 3. juni 2023) var en norsk programleder i NRK - radio, kjent blant annet fra Nitimen og Søndagsposten.
Bakgrunn
Osvold var cand.mag. fra Universitetet i Oslo med fagkretsen historie, kunsthistorie og pedagogikk. Som ung medvirket Osvold til flere revyoppsetninger i Ålesund.
Virke
Han arbeidet i NRK fra 1965 til 2006, det meste av tiden i underholdningsavdelingen/radio, hvor han var programredaktør fra 1986 til 1990. Han var også sjef for underholdningsredaksjonen i fjernsynet 1990-1992.
Han var gift med Sissel Benneche Osvold. Deres datter Katja Benneche Osvold medvirket i punkrockbandet Life… But How To Live It?
Tour of Secret
Tour of Secret var den første internasjonale konsertturnéen som ble holdt av den japanske artisten Ayumi Hamasaki. Turnén startet 10. mars 2007 og ble avsluttet 10. juni samme år. Konserten promoterte i hovedsak låter fra hennes siste albumm Secret, men også eldre og mer kjente sanger.
Bequia
Bequia er ei øy i Grenadinene i De små Antiller i Karibia. Øya tilhører Saint Vincent og Grenadinene. Det bor rundt 5000 mennesker på Bequia.
Geografi
Bequia ligger på Grenadabanken i Windwardøyene i De små Antiller i Karibia. Øya er den nordligste av Grenadinene. Bequia-kanalen skiller Bequia og øya Saint Vincent i nord. Sør for Bequia ligger Petit Nevis, Isle à Quatre og Pigeon. Med et landareal på 16 km² er Bequia den største øya i Grenadinene som tilhører Saint Vincent og Grenadinene.
Øya er åslendt og har en buktende form med tre store bukter. Vestsiden av øya domineres av den dype Admiralty Bay. I nordøst ligger Spring Bay og i sørøst Friendship Bay.
Klimaet er tørt, med sparsom og uregelmessig nedbør.
Befolkning
Folketallet på Bequia var på 4476 i 1982, 4875 i 1991, 4861 i 2001 og 4946 i 2012.
Historie
Øya var befolket av kariber. Mangelen på ferskvann gjorde at det tok tid før europeere slo seg ned på øya.
Fra slutten av 1860-årene ble øyene i regionen besøkt av amerikanske hvalfangere på jakt etter knølhval og grindhval. I 1875 eller 1876 etablerte den Bequia-fødte William T. Wallace en hvalfangststasjon ved Friendship Bay. Hvalfangsten ble en ny inntektskilde for innbyggerne, med sesongarbeid i den tørre årstiden. Hvalfangere fra Bequia dro til andre øyer i Grenadinene for å fange hval. Fangsten ble drevet fra små, åpne båter med seil. Sesongen varte fra januar til mai. Det ble produsert hvalolje for eksport, mens hvalkjøttet ble solgt innenlands.
I løpet av 1920-årene ble knølhvalen sjeldnere i farvannet ved Grenadinene og fangsten avtok. På Bequia fortsatte imidlertid hvalfangsten i mindre omfang. Fra 2013 har Den internasjonale hvalfangstkommisjonen gitt hvalfangerne på Bequia en kvote på fire dyr per år. Fangsten foregår på tradisjonelt vis fra åpne båter og for selvbergingsformål.
Samfunn
Det største tettstedet på øya, Port Elizabeth, ligger på vestsiden av øya, ut mot Admiralty Bay. Det er båtforbindelse til hovedstaden Kingstown.
Flyplassen på Bequia, J. F. Mitchell lufthavn, ligger ved Paget Farm sør på øya. Den ble bygget på en landfylling og åpnet i 1992. Flyforbindelsen går til naboøyene innenlands samt til Barbados og Saint Lucia.
Hugo Wolf
Hugo Wolf (født 13. mars 1860, død 22. februar 1903 i Østerrike) var en østerriksk-slovensk komponist.
I noen få intense perioder av sitt liv komponerte han de fleste av de nærmest 300 sanger som har gjort ham til den fjerde mester blant 1800-tallets tyske komponister av romantiske lieder ved siden av Schubert, Schumann og Brahms.
Hans lieder har en betraktelig bredde i stil, form og uttrykk. Karakteristisk for en del av produksjonen er den symfoniske utformingen av klaverakkompagnementet som bærer en sangstemme uten synderlig melodisk egenverdi, men desto mer intens og fintfølende overfor enhver språklig og psykologisk detalj i teksten. Hans musikk legger seg stilmessig i nærheten av Wagner.
Unghirden
Unghirden var en underorganisasjon av NS Ungdomsfylking (NSUF), ungdomsorganisasjonen til det norske fascistpartiet Nasjonal Samling (NS). Unghirden var hird-organisasjonen for unge gutter og menn mellom 14 og 18 år, dannet etter mønster fra Hitlerjugend i det nazistiske Tyskland. Guttehirden var for gutter i alderen 10–14 år. , mens NS-jentene 14–18 var medlemmer av Jentehirden.
Historie
«Hird» var krigsmennene til en høvding, stormann eller konge. NS Ungdomsfylking (NSUF) var en organisasjon for ungdommer generelt. Etter hvert ble det opprettet ulike underorganisasjoner. Hirden var NS' politiske tropper inspirert av Sturmabteilung (SA) i Hitler-Tyskland og hird og hirdmenn i norrøn historie. Hirdavdelingene var organisert militært.og medlemmene bar uniform, men var ubevæpnet. Øverste leder for NSUF var ungdomsfører og minister Axel Stang. NSUFs underavdelinger var som Hirden inndelt i lag, tropp, sveit, fylking og regiment.
For å bli medlem av Hirden måtte en sverge følgende ed:«Jeg sverger deg Vidkun Quisling som øverste hirdsjef og Fører for det norske folk å være tro og tapper, lover deg lydighet inntil døden, så sant hjelpe meg Gud.»
Carlos Soria
Carlos Soria (født 1. mars 1949, død 1. januar 2012) var en argentinsk advokat og politiker. Han døde 1. januar 2012, fra et skuddsår, under ikke-fastsatte omstendigheter.
Soria ble immatrikulert ved Universitetet i Buenos Aires og han tok sin juridiske embetseksamen i 1973. Soria ble gjenvalgt som ordfører i General Roca i 2007, da han fikk overveldende 73% av stemmene. Soria døde 1. januar 2012, under nyttårsfeiringen med sin familie. Han ble skutt i ansiktet og ble umiddelbart fraktet til et nærliggende sykehus, hvor han døde få minutter etter ankomst. Politiet har fremdeles ikke fastslått om dødsfallet var forårsaket av en ulykke eller om det var et attentat. Hans kone ble først mistenkt etter å ha blitt sett kranglende med ektemannen tidligere på dagen. Den 61 år gamle Soria hadde få uker tidligere tatt over som guvernør i delstaten Río Negro. Viseguvernør Alberto Weretilneck, som tok over som guvernør etter Soria, uttalte i et intervju at det er opp til rettssystemet å finne ut hva som skjedde.
New Deal
New Deal er navnet på president Franklin Delano Roosevelts reformprogram i USA. New Deal omfatter særlig årene 1933–1938 da det ble ført en aktiv reformpolitikk, men begrepet brukes også om hele Roosevelts presidenttid fra 1933 til 1945.
I 1933 ble Franklin Delano Roosevelt valgt til amerikansk president på et statlig program for å løse krisen som blant annet hadde ført til 13 millioner arbeidsledige i landet. New Deal, dvs. «ny giv» eller «ny utdeling av kortene», var Roosevelts slagord, og i praksis kom han til å gjennomføre dramatiske forandringer i det amerikanske samfunnet. På kort sikt dreide New Deal seg om innføringen av en rekke tiltak for å avhjelpe krisen: Bankene fikk hjelp, unge arbeidsledige kom med i statlig støttede programmer, kommuner ble hjulpet økonomisk, bønder med gjeldsproblemer fikk støtte, statlig næringsvirksomhet ble igangsatt, og nye og spekulasjonsregulerende aksjelover ble vedtatt i Wall Streets hjemland.
Nedenfor ser vi hvordan Staten underskuddsbudsjetterte dramatisk under New Deal. Industriproduksjonen og sysselsettingen fortsatte å synke helt til 1933 før den begynte å stige igjen. Økonomer er delt i hvor stor påvirkning New Deal-programmet hadde for USAs økonomi.
I dag ser vi at bruk av Keynesiske teorier tas i bruk av politikere verden over for å bekjempe finanskrisen.
I tiden som fulgte ble det gjennomført en rekke velferdstiltak. I det store og det hele dreide New Deal seg om å bygge opp det som er blitt kalt en amerikansk velferdsstat. Med Roosevelt og New Deal tok staten på seg et aktivt ansvar i økonomien, slik staten gjorde en rekke andre steder i den vestlige verden.
Taylor Momsen
Taylor Michel Momsen (født 26. juli 1993 i St. Louis i Missouri) er en amerikansk sanger og skuespillerinne. Hun er datter av Michael og Collette Momsen, og eldre søster til Sloane Momsen.
Taylor begynte sin profesjonelle skuespillerkarriere i en alder av tre år med en amerikansk reklamefilm for Shake 'N' Bake. Senere fikk hun en rolle i The Prophet's Game. I 2000 spilte Taylor «Cindy Lou Who» i Dr. Seuss' Grinchen, og to år senere fikk hun roller i både Hans og Grethe, og Småspioner 2 - Operasjon drømmeøya. Etter disse rollene var Taylor ute av rampelyset i over tre år før hun dukket opp igjen.
Taylor Momsen spiller også rollefiguren Jenny Humphrey i serien Gossip Girl (2007-2012).
Momsen er vokalist i det amerikanske rockebandet The Pretty Reckless.
Ep:
Hit me like man
Referanser
<references group="Spotify" responsive="0" />
Frans av Assisi
Han er kjent som grunnlegger av fransiskanerordenen (Ordo Fratrum Minorum, O.F.M.). Hans ettermæle er ut over dette todelt: dels huskes han som ekstatisk mystiker, som var den første kjente helgen som mottok stigmata; dels huskes han som de fattiges og sykes venn, og som en forkjemper for et konsekvent fattigdomsideal for sin orden. Hans eget forfatterskap er beskjedent, og består i hovedsak av forordninger for ordenslivet. Den mest kjente teksten er Solsangen Canticum fratris solis som han skrev i klosterhaven i San Damiano i 1224, og denne er regnet som det første betydningsfulle dikt på italiensk. Diktet ble senere endret til en salme, i norsk versjon kalt Takk, gode Gud, for alle ting (Olov Hartman/Eyvind Skeie, Norsk Salmebok nr, 290).
Hans minnedag feires den 4. oktober og er markert med et halvkors på primstaven.
Bakgrunn: levemann og ridder
Franciskus var et av de mange barna til Pietro Bernardone, en rik tekstilhandler, og hans kone Pica som nedstammet fra en italiensk adelsslekt i Provence. Han ble egentlig døpt Giovanni, men faren endret det til Frans for å ære Frankrike (France) som han hadde handelsforbindelser med.
Frans gikk som barn på sogneskolen ved San Giorgio-kirken, men var ikke særlig interessert i skolen. Som ung var Frans opptatt av utagerende liv og noe opprørsk, og var fremfor alt interessert i den moderne trubadurkunsten, foruten fest og moro i de nattlige gatene i Assisi, til stor ergrelse for byens befolkning.
I november 1202 brøt en av mange kriger ut mellom Assisi og Perugia, og Frans var blant de mange unge menn som dro i krigen. Slaget endte med nederlag for Assisi, og Frans ble sittende i en kummerlig fengselscelle i Perugia i et år før faren fikk kjøpt ham fri. Frans slet lenge med sykdom etter dette fengselsoppholdet. Cellen han satt i, hadde nesten tatt knekken på ham.
Omvendelsen
Våren 1205 brøt det igjen ut krig med Perugia, og Frans skulle reise i krigen som ridder. Men allerede dagen etter vendte han hjem etter å ha fått et religiøst syn i Spoleto. Dette var det første tegn på hans religiøse oppvåkning. Sommeren og høsten samme år vanket han rastløst rundt i områdene rundt Assisi, fram til han en dag gikk inn i den falleferdige kirken San Damiano rett nedenfor Assisi.
Dette ble et vendepunkt i livet hans. Presten der hadde knapt midler til livets opphold, og langt mindre til olje i lampene eller til vedlikehold av kirken. I halvmørket satte Frans seg ned ved alteret med et gammel bysantinsk krusifiks, og begynte å be. Ifølge legenden snakket Kristus til ham fra krusifikset og oppfordret ham til å sette i stand Guds forfalne hus. Frans tok denne oppfordringen først svært bokstavelig og satte i gang med å restaurere San Damiano og senere andre kirker i omegnen. Han skal også ha solgt noen av sine fars varer for å bekoste renoveringen av en kirke.
Frans' nye vei var ikke akkurat det den ambisiøse faren hadde planlagt for sin sønn, og den voksende konflikten endte til slutt med et dramatisk brudd i en prosess ledet av biskop Guido og foran andre stormenn og byen befolkning på plassen ved det tidligere romerske Minervatempelet i Assisi. Frans tok av seg klærne sine, som han hadde fått av faren, og leverte disse tilbake til ham, og sa:
Etter dette hadde Pietro Bernardone aldri mer kontakt med sønnen.
Ordensgrunnleggeren
Etterhvert tolket Frans Kristi ord i San Damiano slik at de også kunne forstås i overført betydning, og at hans kall kunne være mer enn restaurering av kirkebygninger.
I 1209 eller 1210 grunnla han fransiskanerordenen (Ordo Fratrum Minorum, O.F.M.). Pave Innocens III skal ha gitt Frans muntlig godkjennelse samme år, men tilhengere begynte å flokkes rundt ham allerede året før. I 1221 ble fransiskanerne skriftlige ordensregler refusert. Allerede under det fjerde kirkemøtet i Lateranpalasset i 1215, hvor man blant annet anerkjente opphøyelsen av Fredrik 2. av Hohenstaufen til keiser av det hellige tysk-romerske rike, ble det bestemt at det ikke skulle godkjennes flere klosterordener. Den refuserte ordensregelen Regula non bullata, bedre kjent som «den tidligere regelen», ble omarbeidet og finpusset før den ble endelig godkjent. I 1223 ble ordensreglene stadfestet av pave Honorius III. Klosterløftene er fattigdom, kyskhet og lydighet. Frans lot ledelsen av ordenen gå på omgang blant brødrene.
Allerede i Frans' levetid vokste ordenssamfunnet til flere hundre ordensbrødre. Klara av Assisi grunnla en kvinnelig gren, Klarissene, i 1212, hvis ordensregel ble stadfestet i 1253, dagen før den hellige Klaras død.
Omsorg for spedalske og fattige
De spedalske var i middelalderen samfunnets utstøtte, det var knyttet mye redsel og forakt overfor de syke og det var strenge regler for hvordan de skulle oppføre seg overfor det øvrige samfunnet for å holde seg isolert fra dette. Utenfor Assisi var det flere lasaretter for oppbevaring av spedalske, hvor de ble erklært døde for denne verden.
Frans delte sin samtids avsky for spedalske,og gjorde alt for å unngå dem. Ga han dem almisser, var det gjennom en mellommann, mens han selv snudde seg bort og holdt seg for nesen. Men han opplevde at hans avsky for spedalske (og andre vanføre) blokkerte hans åndelige utvikling.
Under bønn opplevde han å få en befaling om å snu ryggen til sine tidligere gleder, og heller gjøre det han avskydde om til glede. Da han en dag møtte en spedalsk på veien utenfor Assisi, bestemte han seg for å gjøre noe radikalt for å endre sin egen holdning: Han ga den syke en mynt direkte og kysset den deformerte hånden. For ytterligere å fjerne sin avsky for de syke, bodde han en periode hos dem, gav dem almisser og kysset alltid hver enkelts hånd, inntil det som tidligere hadde vært avskyelig, ble en glede. Slik overvant han sin redsel, og kunne fortsette sin videre åndelige utvikling som orienterte seg mot samfunnets utstøtte og marginaliserte.
Dyr og natur
Frans skal ha vært svært glad i dyr, og mente at de skulle være frie, og ikke i fangenskap. En dag møtte han en gutt, bærende på et bur med noen duer han hadde fanget; Frans kjøpte duene og slapp dem fri. En av legendene om ham er om et møte med den farlige ulven fra Gubbio. Den angrep Frans med åpen kjeft, men Frans forble rolig og sa til ulven at han skjønte at den var sulten; han ba likevel ulven om å la byen i fred, mot at de la ut mat og sluttet å jakte på ham, hvilket også skjedde.
Det utviklet seg en lang rekke legender om Frans: Frans preken for fuglene er blant annet skildret i Franz Liszts programmatiske stykke for piano La Prédication aux oiseaux. Fuglene skal ha blitt tiltrukket av Frans' stemme, og sittet stille mens Frans talte til dem.
En gang Frans var i Portiuncula kjente han «kjødets lyst» så sterkt at han kastet seg inn i en rosenbusk med mange torner. Busken skal da ha sluppet alle tornene, og fortsatt vokser det rosenbusker på dette stedet uten torner. I dag er stedet avsteng som en del av klosterområdet.
Stigmata
Den 14. september 1224 skal Frans ha blitt stigmatisert på fjellet La Verna, og han gikk etter dette med Kristi sårmerker resten av livet. Historien om stigmatiseringen finnes ikke i de eldste fortellingene om Frans, og nevnes heller ikke i Gregor IXs kanoniseringserklæring fra 1228. Mye tyder på at paven var skeptisk til beretningen, antagelig fordi denne typen Kristus-imitasjon var ny og ukjent. Ifølge Bonaventuras biografi om Frans ble paven overbevist gjennom en drøm. I Bonaventuras fremstilling sees stigmatiseringen både som et martyrium - Frans blir likedannet med den lidende Kristus - og som fullendelsen av en streben etter å bli Kristus lik.
Frans var den første av kirkens anerkjente helgener som var kjent for stigmata. I helgenbiografiene fra århundrene etter Frans nevnes hans stigmata ofte; og Frans kan, med Rasmussens ord, sees som «rollemodell for en ny type helgener, som i tradisjonen etter Frans opplevde stigmatisering som et ekstraordinært tegn på sin hellighet».
Ettermæle
Den første biografien om Frans utkom i 1228, og var skrevet av fransiskaneren Thomas av Celano på oppfordring fra pave Gregor IX. Denne biografien omtales ofte som Vita prima, den første livsskildring. Thomas skrev 16 år senere en ny biografi, kjent som Vite secunda, på oppdrag fra fransiskanerordenens leder. Blant kildene til den andre utgaven var en tekst skrevet av tre av Frans' nærmeste medarbeidere: Legenda trium sociorum. Til sist skrev Thomas i 1253 en folkelig traktat for å dokumentere historier om under knyttet til Frans Traktat om den hellige Frans' mirakler.
Allerede disse tidligste biografiene drøftet Frans' ulike sider: var han en from velgjører og iherdig Kristusetterligner i bønn og tilbedelse, eller en radikal forkjemper for et fattigdomsideal som indirekte innebar en kritikk av kirken?
Llangollen
Llangollen er en liten by i Denbighshire, Wales. Den er kjent for Llangollenkanalen, som forbinder byen med Nantwich i England. Elven Dee renner gjennom byen.
Frans av Assisi
Ettermæle
Bonaventura, som var leder for fransiskanerne, utgav i 1263 Legenda major, den store legenden, om Frans. Den ble fremstilt som autorisert, og ordensbrødrene ble bedt om å ødelegge Thomas' bøker og heretter bare forholde seg til Bonaventuras tekst. Legenda major bygger på både Thomas' bøker, Legenda trium sociorum og andre kilder. Målet var ikke først og fremst å få fram nytt stoff, men å fremstille Frans' liv tematisk som et forbilde i fromhetsliv.
Legenda major inneholder 15 kapitler, og er hovedsakelig disponert etter Bonaventuras og ordenens teologi og program for en åndelig utvikling. Boken innledes og avsluttes (kap 1-4 og 14-15) med et biografisk livsløp, mens kapitlene 5-13 skildrer Frans' åndelige modning i tre faser: renselse, opplysning og perfeksjon (purgatio, illuminatio og perfectio). De tre leddene i renselsen er askese, lydighet og fattigdom; de tre leddene i opplysningen er fromhet, kjærlighet og bønn; de tre leddene i perfeksjonen er profetiske gaver, forkynnelse og helbredelse og til sist stigmata. Alle fasene skildres gjennom hendelser fra Frans' liv.
Llangollen
I 1908 var byen vertskap for den nasjonale Eisteddfod. Senere har man startet med en årlig internasjonal eisteddfod i Llangollen. Rainhillkonkurransen, en test av damplokomotiver som ble utført ved Rainhill utenfor Liverpool i 1829, ble gjenskapt i Llangollen i 2002. Dette ble gjort på Llangollenbanen, en gammel strekning som nå er en turistattraksjon.
Frans av Assisi
Ettermæle
Fioretti (italiensk for «små blomster») er en samling legender om Frans, nedskrevet på italiensk tidlig på 1300-tallet.
Litteratur på norsk
Boken inneholder et utvalg av Frans' egne tekster, Bonaventuras autoriserte biografi Legenda major, og Fioretti-legendene i Skards oversettelse
Stéphane Mallarmé
Stéphane Mallarmé (døpenavn Étienne Mallarmé; født 18. mars 1842, død 9. september 1898) var en fransk forfatter, poet og litteraturkritiker. Han var en betydelig symbolistisk poet i Frankrike på slutten av 1800-tallet, og inspirerte flere revolusjonære kunstneristiske retninger tidlig på 1900-tallet, blant annet kubisme, futurisme, dadaisme og surrealisme. Han var således en viktig forløper for modernismen i litteraturen.
Liv og virke
Mallarmé ble født i Paris og vokste opp i nærheten av den franske hovedstaden og i Sens. Han begynte i 1863 å jobbe som engelsklærer i den videregående skole. Lærergjerningen, som han for øvrig mistrivdes intenst i, førte ham i årene 1863-70 til Tournon, Avignon og Besançon. Disse årene i provinsen ble for Mallarmé en tung periode, preget av ensomhet og dystre, metafysiske spekulasjoner. Da Mallarmé i 1870 fikk en lærerstilling i Paris tok hans liv en lysere vending. Mallarmé fikk etter hvert ry som den fremste representanten for de modernistiske strømningene i litteraturen, særlig fra midten av 1880-årene. Mallarmés ukentlige tirsdagssalong ble et yndet samlingssted for den yngre garde av diktere, særlig symbolistene. Mallarmé døde i 1898 i sitt sommerhus i Valvins på landsbygda utenfor Paris.
Diktning
Mallarmé skrev både poesi i bunden form, prosadikt og sakprosa, men publiserte svært lite. En del prosatekster ble i 1897 samlet og utgitt under tittelen Divagations. Den samlede poesi i bunden form ble utgitt posthumt i 1899 (Poésies). Mallarmés stil var i begynnelsen svært preget av hans ungdomshelt Charles Baudelaire, men utviklet seg etter hvert til en helt særegen stil. Mallarmés språk er uhyre kompakt, og dyrker antydningens kunst. « Å nevne en gjenstand, det er å fjerne tre fjerdedeler av den poetiske nytelse som består i å gjette seg frem: å suggerere den, det er målet, » skriver Mallarmé i Divagations. Denne estetikken gjør at Mallarmés tekster fremstår som mystiske og vanskelig tilgjengelige.
Mallarmés verk i prosa omfatter innflytelsesrike tekster om litteratur og kunst (billedkunst, musikk og dans), om politikk og om religion. Han har dessuten skrevet en lærebok i engelsk (Les mots anglais), oversatt en lærebok om mytologi (Les dieux antiques) og utgitt pseudonymt åtte nummer av et dameblad (La dernière mode).
Både gjennom sitt lyriske verk og gjennom sine teoretiske tekster har Mallarmé øvet betydelig innflytelse på 1900-tallets litteratur og kunst. Både disipler som Paul Valéry og Paul Claudel, og et bredt spekter av senere diktere har blitt påvirket av Mallarmé. Hans verker har også inspirert komponister som Claude Debussy, Maurice Ravel og Pierre Boulez. Mallarmé står i dag som en av de fremste representanter for modernismen i litteraturen.
Baliceaux
Baliceaux er ei ubebodd øy i Grenadinene i De små Antiller i Karibia. Øya er en del av Saint Vincent og Grenadinene.
Geografi
Baliceaux ligger på Grenadabanken og er en del av Grenadinene i Windwardøyene i De små Antiller i Karibia. Den ligger øst for Bequia, med den mindre naboøya Battowia i nordøst. Landarealet er 1,2 km². Baliceaux har et tørt klima og mangler ferskvannskilder. Den blir benyttet som beiteland for husdyr.
Historie
Etter at Storbritannia overvant karibene i 1796 ble 4,336 fanger sendt til Baliceaux i løpet av seks måneder. Blant disse var 1,779 kvinner og 1,555 barn. De fleste av fangene var det britene klassifiserte som «svarte kariber». Sykdom brøt ut og over halvparten av karibene som ble holdt fanget på øya døde i løpet av kort tid. De overlevende ble deportert til øya Roatán utenfor Honduras. Garifunaer, etterkommere etter de deporterte, besøker årlig Baliceaux for å minnes det som skjedde.
Øya har status som kulturelt landemerke.
VM i fotball 1938
VM i fotball 1938 ble spilt i Frankrike, den andre turneringen på rad i Europa. forsvarte verdensmestertittelen ved å slå 4–2 i finalen.
FIFAs beslutning om å arrangere mesterskapet i Frankrike skapte store protester i Sør-Amerika, der man trodde at arrangementet skulle foregå annen hver gang i Europa og Sør-Amerika. Som en følge av dette deltok verken eller  i mesterskapet.
For første gang var vertsnasjonen og tittelforsvarerne (Italia) automatisk kvalifisert, og 15 nasjoner deltok. Østerrike var kvalifisert, men trakk seg da de på grunn av Anschluss var blitt en del av Tyskland, så gikk automatisk til kvartfinalen. I fem av de sju kampene i første runde måtte man ty til ekstraomganger for å få en avgjørelse, og i to av oppgjørene trengte man omkamp. I omkampene vant 4–2 over, mens Cuba avanserte til neste runde på s bekostning.
deltok for første gang i et verdensmesterskap, men ble slått ut i første runde av Italia. Kampen endte 2–1 etter ekstraomganger. Arne Brustad scoret det norske målet, og scoret et mål til like før slutten av ordinær tid, men dette målet ble annullert for offside – en dommeravgjørelse som i ettertid ble svært omdiskutert. Kampen ble en reprise på oppgjøret mellom lagene to år tidligere i semifinalen under Sommer-OL 1936, der også Brunstad scoret det norske utligningsmålet og Italias vinnermål til 2–1 kom tidlig i første ekstraomgang. Italia har senere vunnet over Norge i USA i 1994 og i Frankrike i 1998, og er til nå det eneste landet som har slått Norge i et VM-sluttspill.
Sverige, som kom direkte til kvartfinalen, vant hele 8–0 over Cuba. Vertsnasjonen ble slått av Italia, og Sveits røk ut for Ungarn. holdt til uavgjort, men i omkampen vant Brasil 2–1.
I semifinalene vant Ungarn overbevisende 5-1 over Sverige, mens Italia slo Brasil i det første av mange spennende VM-oppgjør mellom disse nasjonene.
Finalen ble spilt på Stade Colombes i Paris. Italia tok tidlig ledelsen, men Ungarn utlignet i løpet av to minutter. Ved pause ledet Italia 3–1, og vant til slutt 4–2. Italia ble det første laget som forsvarte VM-tittelen.
Innledende runde
Omkamper
Kvartfinaler
Omkamp
Semifinaler
16. juni 1938
Bronsefinale
19. juni 1938
Finale
19. juni 1938
Forkortelser :
Connodontus
Connodontus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utseende
Små, avlange, blanke, brunrøde køllebiller. Hode, pronotum og dekkvinger er rundede, bakkroppen forholdsvis lang.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Edradour
Edradour er Skottlands minste aktive destilleri. Det ligger ved byen Pitlochry i Perth and Kinross på den sørlige delen av The Highlands.
Essoraffineriet på Slagentangen
Essoraffineriet på Slagentangen, også kalt Slagenraffineriet og annet, var et oljeraffineri som ligger på Slagentangen, et nes ved Oslofjorden i Tønsberg kommune i Vestfold mellom Åsgårdstrand og Tønsberg. Raffineriet er Vestfolds største eksportbedrift og arbeidsplass til omkring 300 ansatte i Tønsberg-området. Anlegget eies av det amerikanske oljeselskapet ExxonMobil, men blir drevet av datterselskapet Esso Norge. Raffineriet ble satt i drift høsten 1960, men offisielt åpnet sommeren etter. Den høyeste skorsteinen på raffineriet er 60 meter høy, noe som gjør den til Vestfolds høyeste byggverk.
Edradour
Produksjon
Edradour er Skottlands minste aktive destilleri, med en årlig kapasitet på 90,000 liter årlig. De produserer i snitt 12-14 fat whisky i uken, en produksjon de store destilleriene gjør på en dag. Edradour har også de minste lovlige destillasjonsapparatene – hadde de vært mindre, ville de etter loven av 1823 vært definert som mobile og dermed egnet for illegal hjemmebrenning. Edradour har en wash-still og en spirit-still. Wash er vørter, altså den ferdig gjærede væsken fra det maltede kornet. I en wash-still destilleres vørteren til det som kalles for «low-wines» som har en alkoholprosent på 21-28 %, før den destilleres i en spirit-still og vil da ha en alkoholprosent på rundt 70 %. Vannet som Edradour bruker kommer fra elven som renner forbi destilleriet og denne kommer fra en kilde på fjellet Ben Vrackie (840 moh.) nord for Pitlochry.
Essoraffineriet på Slagentangen
Teknisk ukeblad melder 28. april 2021 at raffineriet legges ned sommeren 2021. I desember ble det kunngjort at raffineriet blir omgjort til en drivstoffterminal.
Edradour
Produksjon
Hos Edradour er det kun to ansatte som holder produksjonen igang.
Produkter
Siden Edradour er et lite destilleri, har de ikke en stor produksjon av forskjellige typer single malt whisky. Hovedproduktet er en ti år gammel singel malt. Edradour lager i tillegg tre «Straight from the cask», rett fra whisky-fatet, whisky som ikke er tynnet ut med vann, og holder derfor en alkoholprosent på mellom 47 og 58 volumprosent alkohol.
Essoraffineriet på Slagentangen
Historikk
Essoraffineriet var Skandinavias største oljeraffineri da det åpnet. Innvielsen ble foretatt ved statsminister Einar Gerhardsen som ankom med chartrede S/S «Stavangerfjord» sammen med fru Werna og raffineriets direktør N. F. Myers og frue, samt 400 gjester. 800 andre gjester ankom med tog, buss og bil. A/S Esso-raffineriet, Norge var da et datterselskap av det amerikanske Standard Oil Company of New Jersey. Anlegget kostet 220 millioner kroner. Destillasjonsanlegget hadde en kapasitet på 6000 tonn råolje per dag, det vil si omkring 500 liter i minuttet. Kaianlegget kunne allerede da ta i mot tankskip på opptil 100 000 tonn.
I dag
Esso-raffineriet på Slagentangen behandlet 5,6 millioner tonn petroleum per år. Norges andre raffineri, Statoil-raffineriet på Mongstad i Hordaland, har en kapasitet på nesten det dobbelte. Raffineriet foredlet råolje (hydrokarboner) til særlig fyringsolje og drivstoff for biler, båter og fly. Omkring 60 prosent av de ferdige produktene blir eksportert ut av landet. Oljen transporteres til Slagentangen med skip og føres i land ved en egen oljeterminal på et kaianlegg nord for selve raffineriområdet.
ExxonMobils raffineri på Slagentangen genererer store mengder spillvarme i form av rein varmluft som i dag ikke nyttiggjøres.
En aktiv fagforening ved raffineriet kom først i 1996, men bare rundt 100 av 250 arbeidere er organisert i Parat (tidligere PRIFO (Privatansattes Fellesorganisasjon). Fra 1993 rustestes arbeidere i visse stillinger årlig.
Årlige anløp er nesten 800.
På Slagentangen selges det årlig ca. 2,5 millioner tonn diesel, og av dette går ca. 60 prosent til eksport.
Howard Florey
Howard Walter Florey, baron Florey (født 24. september 1898 i Adelaide i Sør-Australia, død 21. februar 1968 i Oxford) var en australsk farmakolog og patolog. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1945 sammen med Alexander Fleming og Ernst Boris Chain. Han mottok prisen for sin forskning på pensilin. Florey ble adlet baron Florey i 1944.
Essoraffineriet på Slagentangen
I dag
Driften av raffineriet ble vedtatt nedlagt i 2021. Om lag 200 ansatte mister jobben i omleggingen til drivstoffterminal.
Direktører
Blant direktørene ved raffineriet kan nevnes den senere miljøverneren Øystein Dahle (fra 1978), Sverre Brydøy, Petter Finn Holland (1999–2005) og Tore Revå (fra 2005) <!-- Må bearbeides/strammes inn: I 1966 slepte Esso det første borefartøyet ut i Nordsjøen for å lete etter olje og gass på den norske kontinentalsokkelen, og lille julaften 1969 ble det store oljefeltet Ekofisk funnet.
Howard Florey
Florey begynte studiene ved St. Peter's College. Han studerte videre ved University of Adelaide fra 1917 til 1921, og her møtte han også sin første kone, Ethel Reed, som også ble hans kollega. Han fortsatte studiene ved Magdalen College, hvor han fikk en BA og MA. i 1926 ble han valgt som partner ved Gonville and Caius College, Cambridge, og et år senere fikk han en filosofisk doktorgrad fra University of Cambridge.
Essoraffineriet på Slagentangen
Direktører
Før raffineriet på Slagentangen hadde Esso allerede asfalt- og oljeraffineri på Vallø. Esso var også det selskap som fikk den første konsesjonen på norsk sokkel, og som startet de første boringene i Nordsjøen på midten av 1960-tallet.
Som et av de første oljeselskapene i Europa startet Esso raffinering av råolje på et eget anlegg på Valløy noen kilometer sør for Slagentangen allerede 1905. Driften der fortsatte til 1993 og hele anlegget ble stengt for godt i 2003.
Råoljen fra Nordsjøen fraktes i store tankskip til Slagenraffineriet. Kaianlegget kan ta imot skip på opptil 250.000 tonn. Det aller meste av oljeproduktene skipes også ut over kaiene, og opptil 3 skip kan laste samtidig.
Et raffineri er et stort og komplisert industrianlegg – men kjernen i prosessen er basert på et velkjent prinsipp. En blanding av væsker kan skilles fra hverandre ved destillasjon fordi de har forskjellige kokepunkter. Råolje på kokepunktet sendes inn i et destillasjonstårn, og produktene fordeler seg i tårnet alt etter hvilke kokepunktsområder de har.
Tungoljer og tyngre gassoljer blir brukt til drivstoff på skip og fyring i industrien. Diesel og lett fyringsolje skilles ut over dette. Kerosiner, som er råstoff for parafin og flydrivstoff, utgjøres av produktstrømmen ovenfor. Komponenter med de laveste kokepunkter, de lette komponentene, tas ut på toppen og skilles i gasser og nafta. Nafta er råstoff for bensin. Gassene skilles videre i propan og butan som lagres på kuletanker før de selges. (kilde: hefte ”Essoraffineriet på Slagentangen”)
I 1990 var oljeselskapene ansvarlige for 20 prosent av Norges utslipp av klimagasser. Mesteparten kom fra gassturbiner som produserte elektrisk kraft på plattformene. Mye kom også fra brenning av gass under oljeproduksjonen.
På dette tidspunktet ble det stor internasjonal oppmerksomhet omkring klimagasser. Norge innførte en avgift på CO2-utslipp i 1991. I årene som fulgte sluttet Norge seg til flere internasjonale klimakonvensjoner. Kyoto-protokollen fra 1997 forpliktet Norge til å redusere CO2-utslippene med seks prosent innen år 2012. (kilde: kap. nye miljøkrav presser oljebransjen, ”Jakten på oljen”)
Miljøbelastningen fra petroleumsvirksomheten til havs skriver seg i hovedsak fra utslipp til luft og vann. Det er to hovedtyper av utslipp, operasjonelle daglige utslipp og akutte utslipp. Av disse er de operasjonelle utslippene klart de største.
Utslipp til luft kommer for det meste fra innretningenes egen energiproduksjon ved forbrenning av hydrokarboner. Det blir også en del utslipp i forbindelse med avbrenning fra fakkel, og via andre utslipp gjennom hele produksjonskjeden. En vesentlig andel skyldes også avdamping fra olje under lagring, lasting og transport. Spesielt under lasting fra lagertank til skip kan utslippene være betydelige.
Utslipp til luft fra virksomheten fordeler seg i hovedsak på CO2, NOx, CH4, NMVOC og SO2. SO2-mengden er svært liten, men de andre gassene slippes ut i betydelige mengder. (kilde: kapittel om utslippskilder, ”Jakten på oljen”)
Behandling av kjemikalier som benyttes i virksomheten, er også forbundet med en risiko for de som arbeider med og er i nærheten av slike aktiviteter. Videre vil en del av kjemikaliene som benyttes i produksjonsprosessen, løses i oljen og følge med til raffineriene på land.
Langs Oslofjorden har vi mange flotte skjærgårder. Om sommeren er det flotte turistområder, og fine badestrender. Det ligger en liten interessekonflikt når store supertankere flere ganger daglig trafikkerer i disse områdene. Fjorden blir forurenset, og dersom det skulle skje en ulykke i dette området, ville det være en katastrofe.