cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hovdely
Hovdely (Hans Mustadsgate 11) er første prestebolig i Gjøvik, oppført i 1910, og en typisk embetsmannsbolig fra perioden. Bygget har vernestatus 2, bygninger med høy verneverdi. Bygget ble oppført av stadsingeniør Peter Rosendahl, før den ble solgt til pastor Peter Lorenz de Ferry Nitter i 1915. Nitter ble ansatt som hjelpeprest hos prost Peter Blom, med Gjøvik som arbeidsfelt og dermed ble han byens første prest. I 1936 kjøpte lærer Ludvig Tøsse boligen.
Jervis Drummond
Jervis Éarlson Drummond Johnson (født 8. september 1976 i Limón) er en costaricansk tidligere fotballspiller som spilte for Goicochea og Deportivo Saprissa
Kilder
Harrold Wallace på National-Football-Teams.com
St. Hilda Colliery
St. Hilda Colliery (også kjent som St. Hilda Band og Dennison's Borough) var et brassband med base i South Shields, Tyne and Wear. Korpset ble stiftet i 1869, hadde en rekke gode plasseringer i nasjonale brassbandkonkurranser, men ble nedlagt i 1937.
Otta bykirke
Otta bykirke holder til i et hus på Otta (Storgata 21) som tidligere var bankbygg. Det inneholder nå administrasjonskontorer for kirken i Sel i tillegg til et kapell eller kirkerom. Lokalet brukes jevnlig til gudstjenester, og det foretas vielser på stedet i tilfeller der antallet gjester er beskjedent. Antall plasser anslås til 40–50.
Det er ikke kirkegård på stedet.
Nina O’Brien
Nina O'Brien (født 29. november 1997) er en amerikansk alpinist.
Cold Creek Manor
Cold Creek Manor er en amerikansk skrekkfilm fra 2003, regissert av Mike Figgis. Manus ble skrevet av Richard Jefferies, og forteller historien om en familie som blir terrorisert av en tidligere eier av et gammelt hus de har kjøpt. Hovedrollene spilles av Dennis Quaid, Sharon Stone, Kristen Stewart og Christopher Plummer.
Nina O’Brien
Hun representerte USA under vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ikke fullførte noen konkurranser, men var nummer 6 etter første omgang i storslalåm.
Cold Creek Manor
Sammendrag
Dokumentarfilm-produsent Cooper Tilson og hans kone Leah synes livet i New York City har blitt uutholdelig og vanskelig. De velger å flytte sammen med barna deres, Kristen og Jesse, til et gammelt herskapshus på landsbygda. Men huset kommer en grusom historie som familien ikke var klar over. Ekteparet blir snart venner med Ray og Ellen Pinski som eier et lokalt spisested, og deres datter, Stephanie Pinski. Cooper og familien begynner å sortere gjennom mange gamle papirer og fotografier som de oppdager over over hele huset, og Cooper ønsker å lage en dokumentarfilm om huset og dens gamle historie.
Nina O’Brien
Hun kjørte på USAs lag som tok gull i lagkonkurransen i VM 2023 i Méribel.
Cold Creek Manor
Sammendrag
Familien forsøker å renovere det forfalne, gamle huset om til et drømmehus. Men dette utvikler seg til et mareritt etter at dens forrige eier, Dale Massie, overbeviser Tilson-familien om å ansette ham for å hjelpe til med alle de omfattende reparasjonene. Dale, som nylig ble løslatt fra fengsel, er i begynnelsen en flink arbeider. Men hans underlige oppførsel bli snart tydelig, og stadig mer urovekkende. En serie fryktinngytende hendelser skjer, blant annet at Cooper blir forfulgt av en ukjent bil, giftige slanger som plutselig dukker opp, og familiens hest blir drept. Tilson-familien forsøker å undersøke husets lange, mørke fortid.
For å finne flere detaljer om huset, besøker de Dales aldrende og litt demente far som holder til på et sykehjem. Den gamle mannens usammenhengende kommentarer fører til at Cooper tror Dale myrdet sin kone og barn, som har vært savnet i mange år. Dale hevder at hans kone valgte å reise hennes vei sammen med barna deres, etter at Dale ble fengslet for å ha drept noen i en bil-ulykke. Sheriff Annie Ferguson, søster av Dales kjæreste Ruby, er i utgangspunktet skeptisk til Dales skyld. Men hun begynner etterhvert å tro at Coopers påstander kanskje er korrekte.
En ettermiddag, etter et opphetet krangel mot Dale, oppdager Cooper en lten eske med mange menneske-tenner som ble gravd ned i innkjørselen deres. De tror disse tennene tilhørte Dales unge datter. Cooper blir stadig mer bekymret for familiens sikkerhet, og han sender kona og barna tilbake til byen. Men Cooper forsøker å samle flere bevis på hva som virkelig skjedde på den enorme eiendommen. I mellomtiden besøker Dale den gamle faren sin på sykehjemmet, og han kveler faren sin til døde. Den kvelden vender Leah tilbake til huset, etter å ha oppdaget plasseringen av en dyp brønn på eiendommen, kalt Djevelens hals. Med et videokamera senker Cooper og Leah seg ned i brønnen, og oppdager de råtne likene til Dales kone og barn.
Med en walkie-talkie forsøker Cooper å kontakte Sheriff Ferguson, uvitende om at Dale allerede har satt henne ut av spill. Dale punkterer dekk på Coopers lastebil, og ødelegger Leahs bil for å forhindre at de kommer seg unna. Cooper og Leah blir fanget i herskapshuset, og Dale deaktiverer all elektrisitet i bygningen. Dale møter Cooper og Leah på toppen av taket. Han erklærer at han hadde til hensikt å drepe dem og dumpe kroppene deres ned Djevelens Hals, på samme måte som han gjorde med familien hans mange år tidligere. Paret klarer å overmanne og binde ham fast, men Dale faller til sin død. Det som er igjen av Dales kone og barn blir deretter funnet, og kroppene deres blir gravlagt på familiens gravplass ved Cold Creek Manor, og deres ånd finner endelig den roen de ønsker.
Paraniophis
Paraniophis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, lang og tynn, brunrød trebukk. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er sylindrisk, litt lengre enn bredt, dekkvingene parallellsidige.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Arten er utbredt i Fransk Guyana.
Antonio Yapsutco Fortich
Bakgrunn
Fortichs fødeby Sibulan er i østre del av øya Negros, i Negros Oriental. Han gikk på barne- og videregående skole i Dumaguete, og fortsatte til Ateneo de Manila for college og teologiske studier (San Jose-Minor- og San Jose-Major-seminarene). Foreldrene hans, Ignacio og Rosalia Yapsutco Fortich, var velstående bønder, og han var den eldste og eneste sønnen i deres familie.
Prest
Den 4. mars 1944, på høyden av andre verdenskrig, ble Fortich presteviet av Michael J. O'Doherty, erkebiskop av Manila. Hans første postering var til Bacolod og han var aktiv i arbeid som styrket de fattiges situasjon.
Biskop
Pave Paul VI utnevnte ham den 13. januar 1967 til biskop av Bacolod. Bispevielsen ble foretatt av erkebiskopen av Manila, kardinal Rufino Jiao Santos, den 24. februar samme år; medkonseratorene var Antonio José Frondosa, biskop av Capiz, og Epifanio Surban Belmonte, biskop av Dumaguete.
Han var en myndig forsvarer av menneskerettighetene, særlig under de første årende av krigstilstanden som var blitt utropt på Filippinene av president Ferdinand Marcos. Han var en av «The Magnificent 7», en gruppe pro-aktive katolske biskoper som uten frykt tidlig lot sin kritikk av og opposisjon mot Marcos-regimet gjenlyde i samfunnet ved et protestbrev de forfattet og offentliggjorde i 1972. De andre biskopene var Felix Perez, Orlando Quevedo, Jesus Varela, Francisco Claver, Federico O. Escaler og Julio Xavier Labayen.
Biskop Fortich var kjent av sine tilhengere som «kommandant Tony». Allerede forut for Jaime L. Sin, kardinal-erkebiskop av Manila, var han en aktiv motstander av Marcos. Biskop Fortich talte mot de strenge dommerne i Manila kjent som Guillotine Club, fordi de ofte ila dødsstraffer. Han var en av de første som varslet regjeringen om ulovlige tømmerhogst, og om hvem det var slik la bar hundrevis av dekar skogområder i Negros.
Han støttet valget av Joseph Estrada som president på Filippinene. Da det ble klart at Estrada brukte sin posisjon til å akkumulere personlig formue, trakk biskopen tilbake sin støtte.
Biskop Fortich opprettet kooperativer sammensatt av små grunneiere og sukkerarbeidere, for å bryte gjeldssyklusen som filippinske sukkerarbeidere slet med. Ved å gjøre dette motarbeidet biskopen store grunneiere, som kongressmedlem Armando Gustilo, som på et tidspunkt forsøkte å skremme ham ved å slenge en håndgranat inn i huset hans.
Den 31. januar 1989 innvilget pave Johannes Paul II hans aldersbetingede avskjedssøknad.
Biskop Fortich døde 2. juli 2003 som følge av diabetes, i en alder av 89 år.
Hans navn er innskrevet på Wall of Remembrance at the Philippines (Bantayog ng mga Bayani - Monument of Heroes), som heder for hans opposisjon særlig mot utskridelser under president Ferdinand Marcos' mest diktatoriske år.
Morfogenese
Morfogenese er utvikling av form og struktur hos en organisme eller deler av en organisme i løpet av organismens livshistorie eller ved regenerasjon.
Café de la Régence
Café de la Régence i Paris var fra midten av 1700-tallet til midten av 1800-tallet det viktigste møtestedet for Europas sjakkspillere, og alle tidens betydelige sjakkspillere spilte partier der.
Historie
I 1681 ble en av Paris' første kaffesalonger åpnet under navnet Café de la Place du Palais-Royal. I 1715 skiftet etablissementet navn til Café de la Régence, og fra rundt 1740 overtok det som byens sjakksenter etter Café Procope i Rue de l'Ancienne-Comédie. François-André Danican Philidor, av mange ansett som tidens uoffisielle verdensmester, var den første store mester som frekventerte stedet. Senere fulgte blant andre Alexandre Deschapelles og eleven Louis-Charles Mahé de La Bourdonnais, begge regnet blant sin tids beste sjakkspillere. François Antoine de Legall og de noe senere Lionel Kieseritzky og Daniel Harrwitz var profesjonelle sjakkspillere i kafeen.
Mange av tidens berømtheter var regelmessige besøkere, som Denis Diderot, Jean-Jacques Rousseau, Napoleon Bonaparte og Benjamin Franklin. Karl Marx og Friedrich Engels ble 28. august 1844 introdusert for hverandre i kafeen.
Kafeen beholdt ryet som sjakksenter til langt inn på 1800-tallet. I 1843 spilte to av tidens sterkeste sjakkspillere, Pierre Saint-Amant og Howard Staunton, en match som Staunton vant 13-8, og snart overtok London rollen som Europas sjakksentrum.
Place du Palais-Royal ble ombygd i 1852, og kafeen holdt en stund hovedsakelig til i Hotel Dodun, Rue de Richelieu, men i 1854 etablerte den seg i Rue Saint-Honoré 161. Under sin europareise oppholdt amerikaneren Paul Morphy seg ofte i kafeen i 1858–1859, og beseiret der Daniel Harrwitz 5,5-2,5 i det som ble det siste høydepunktet i kafeens sjakkhistorie.
Selv om det fortsatt ble spilt sjakk i kafeen, fulgte en lengre nedgangstid. Blant annet ble det avholdt en korrespondansematch mot sjakklubben i St. Petersburg som endte uten avgjørelse, og før første verdenskrig holdt den senere verdensmester Aleksandr Alekhin til der. Etter en ombygning til restaurant i 1910 endret stedet karakter, og i løpet av første verdenskrig flyttet de fleste av Paris' sjakkspillere over til Café de l'Univers.
Et glimt av håp
Et glimt av håp, (italiensk originaltittel: Due soldi di speranza) er en italiensk komedie fra 1952, regissert av Renato Castellani.
Filmen ble vist under Filmfestivalen i Cannes, hvor den ble belønnet med Gullpalmen.
Handling
Historien følger romantikken mellom Carmela og Antonio. Carmela er en målbevisst ung kvinne, og er villig til å overvinne enhver hindring for å følge sitt eget hjerte.
Men Antonio forsøker å tjene mer penger, og foreldrene deres er negative til forholdet mellom Carmela og Antonio.
Banda Uó
Banda Uó er et brasiliansk tecnobrega band bestående av Davi Sabbag, Mateus Carrilho, og Candy Mel startet i 2010 i byen Goiânia. gruppen besto til å begynne med av Davi Sabbag, Mateus Carrilho, Flora Maria. De ga ut sin første musikkvideo, "Não Quero Sabel" en tecnobrega remake av Katy Perrys "Teenage Dream", med hjelp fra studenter ved Universidade Federal de Goiás og publisitet på PUC Goiás.
Den morsomme teksten og Sabbags videoregi fikk oppmerksomheten til Diplo, som har fått æren for å introdusere funk carioca til det internasjonale dansegulvet. Flora Maria forlot gruppen og ble erstattet med Mel Gonçalves, også kjent som Candy Mel, de tre slapp EPen "Meg Emoldurei de Presente Pra Te Ter".
Metronom 66
Korpset vant Norgesmesterskapet for brassband i 1979; dirigert av Kjell Martinsen.
Banda Uó
De ga ut en annen cover - denne gangen av Willow Smith's "Whip My Hair", kalt "Shake de Amor", og musikkvideoen vant 2011 VMB på MTV Brasil og har fått oppmerksomhet ikke bare på sosiale medier, men også på tv-show i Brasil.
I 2012, ga Banda Uó ut debutalbumet "Motel" på plateselskapet Deckdisc. De fikk en god anmeldelse av Rolling Stone Brasil, som sa: "Et av vinnerkortene til Banda Uó var å innse at det å være humoristisk ikke nødvendigvis er knyttet til "morsom" musikk - og at trioen sikret seg et enda bredere publikum."
En kvinnes makt
En kvinnes makt (originaltittel: Der Gang in die Nacht) er en tysk stumfilm fra 1921 regissert av F. W. Murnau. I hovedrollene finner vi Erna Morena, Conrad Veidt, og de danske skuespillerne Olaf Fønss og Gudrun Bruun Steffensen.
Handling
Dr. Eigil Börne (spilt av Olaf Fønss) har lenge vært forlovet med Hélène (spilt av Erna Morena) og for å feire Hélènes bursdag går paret på kabaret. En danser, Lily (spilt av Gudrun Bruun-Stefenssen) blir fascinert av doktoren, og later som hun forstuer ankelen. Hun forfører Börne, som blir forelsket. Han avbryter forlovelsen med Hélène, og gifter seg med Lily.
De flytter til landsbygda, hvor de møter en blind maler (spilt av Conrad Veidt) hvor Dr. Börne gjenoppretter synet hans. Men Dr. Börne får vite at Hélènes helse svikter, fordi hun fremdeles er knust etter deres brutte forlovelse. Når han kommer hjem, oppdager Dr. Börne at Lily har en affære med maleren - og han forlater henne. Flere år senere har maleren har blitt blind igjen, og hun ber ham om å operere ham en gang til. Men Dr. Börne nekter.
Europamesterskapet i orientering, rekorder og statistikker
Denne siden inneholder statistikker som omhandler Europamesterskapet i orientering. Disse statistikkene gjelder alle utgavene av orienterings-EM og alle offisielle øvelser fra det første mesterskapet ble arrangert i 1962.
Stafett
Stafetten under EM 1962 var ikke offisiell øvelse og er ikke med i oversikten
Flest individuelle europamestere
Denne oversikten viser antall ulike europamestere i individuelle øvelser fordelt på nasjon. Årstallet i parentes indikerer første gang løperen ble europamester.
Løypelengder
(*) Løypelengde i sprint har blitt målt ulikt i de forskjellige mesterskapene. Det er enten løypelengde i luftlinje eller kortest mulige veivalg som er oppgitt. På de øvrige distansene er det løypelengde i luftlinje som er oppgitt.
Langdistanse
Oppdatert etter EM i Sveits i 2018.
Kort-/Mellomdistanse
Oppdatert etter EM i Sveits i 2018.
Stafett
Oppdatert etter EM i Sveits i 2018.
Sprintstafett
Oppdatert etter EM i Sveits 2018.
Elefantiasis
Elefantiasis eller elefantsyken er en tilstand der lymfedrenasjen (avløpet av lymfe) er hindret, og visse kroppsdeler, oftest armer, bein eller kjønnsorganer, derfor hovner voldsomt opp i lymfødem. Etter hvert fortykkes bindevevet og huden, som får preg av elefantskinn, derav navnet.
Sykdommen skyldes oftest filariasis, en tropisk sykdom der det har oppstått infeksjon på grunn av filarier, det vil si parasitter i form av snyltende flatorm som slår seg ned i lymfekarene og tetter dem igjen. Lymfekarene kan også skades ved strålebehandling eller kirurgiske inngrep, eventuelt kan avløpshinderet oppstå på grunn av trykk fra svulster.
Selve ordet er dannet av de greske elefas, som betyr 'elefant', og -iasis, 'tilstand'.
Theo Findahl
Theo Findahl (Theodor Leonard Findahl) (født 24. februar 1891 i Tvedestrand, død 19. mai 1976) var en norsk journalist og forfatter av reiseskildringer.
Findahl har blant annet utgitt Undergang, Berlin 1939-45 på Aschehoug & Co i 1945. Boken skildrer forfatterens opplevelser som norsk journalist i Berlin i disse årene. Han var Aftenpostens korrespondent i Berlin fra 1939 til slutten av andre verdenskrig. I april 1940 gikk rykter i Berlin om at Skandinavia var Hitlers neste mål. Findahl sendte en reportasje til Oslo og redaktøren var redd for å skape panikk og plasserte den over to spalter på side seks i morgenutgaven 6. april. En ny melding 8. april skrev han «spørsmålet om krigsutbrudd i Norden er nu brennende som aldri før». Findahl var onkel til Sverre Bergh som var britisk agent i Tyskland. Findahl hadde også kontakt med Paul Rosbaud, en av de viktigste allierte spionene i Tyskland og samarbeidet med sin venn Arvid Brodersen.
Han var født i Tvedestrand, foreldrene var kontorsjef Mathias Pedersen (1855–1915) og Mathilde Christiane Nielsen (1861–1949). Etter skolegang i Tvedesetrand, Stockholm og Tønsberg ble det examen artium i 1909, hvorpå han arbeidet ved Storms skole i Stavanger fra 1911 til 1912. I 1915 befant han seg i en stilling ved den kommunale høiere almenskolen i Fredrikstad. Han tok en språkhistorisk embetseksamen i 1917, mens han satt i en stilling ved Hartmanns pensjonsskole (fra 1916 til 1919). Fra 1920 til 1930 var han i ledelsen ved 5. divisjons infanteri-underoffisers-skole i Trondheim. Fra 1930 var han lektor ved latinskolen i Drammen. Findahl var ugift.
Holt gravplass
Holt gravplass i Kongsvinger ble innviet 20. juni 2004. Gravplassen består av et inngjerdet område med et enkelt klokketårn og en driftsbygning. Dette skal være eneste gravplass i Norge utenom Voksen kirkegård i Oslo som tilbyr Bahai-begravelser.
Vigslingen av gravplassen samt det opprinnelige navnevalget — Holt kirkegård — har vakt kritikk i enkelte medier.
Norgesmesterskapet i amerikansk fotball 2015
Norgesmesterskapet i amerikansk fotball 2015 er det 30. norgesmesterskapet i amerikansk fotball.
Black Boogie Death Rock’n’Roll
Black Boogie Death Rock'n'Roll er et studioalbum fra det norske boogierock-bandet Backstreet Girls. Første del av plata er nye studioinnspillinger fra sommeren 2002. Andre del av plata er liveinnspillinger fra turne med Rose Tattoo sommeren 2001.
Norgesmesterskapet i amerikansk fotball 2015
Kristiansand Gladiators som var regjerende mestere trakk seg fra Eliteserien bare én måned før seriestart, på grunn av en rekke alvorlige skader og forfall fra spillere.
2. divisjon delte seg opp etter denne sesongen på grunn av at divisjonen besto av 12 lag som var veldig ujevne.
Black Boogie Death Rock’n’Roll
Plata ble utgitt på CD av FaceFront i 2002, og LP av Kick Me Records i 2009. LP-en kom i 2 forskjellige farger: svart og grønn vinyl. Den ble utgitt i 500 eksemplar, 250 svarte og 250 farget vinyl.
Norgesmesterskapet i amerikansk fotball 2015
Sesongen 2015 var også den første sesongen damefotball spilte i egen serie.
Grunnspillet Eliteserien 2015
Sesongen startet 11. April på Lura stadion og ble avsluttet med NM-finale den 5. Juli på Frogner stadion. Lura Bulls vant sitt første norgesmesterskap Sist oppdatert: 6. Juli 2015 kl 02.04 (CET)
Kilde: amerikanskeidretter.no
Grunnspillet 2. Divisjon 2015
Sist oppdatert: 9. juli 2015 kl 00.35 (CET)
1Åsane seahawks har blitt trukket 3 poeng pga. brudd av regler for importering av utenlanske spillere.
Kilde: amerikankeidretter.no
1. Divisjon Kvalifisering
2. Divisjon skulle bli delt opp i 2 nye divisjoner til sesongen 2016, 1. divisjon og 2. divisjon. 1.- og 2.-plass i begge gruppene var automatisk kvalifisert, men 3.- og 4.-plass i gruppene måtte spille en kvalifiserings kamp mot 3.- eller 4.-plass i den motsatte gruppen.
U19
Sesongen starter 29. August og avslutter med NM-finale 31. Oktober.
Grunnspillet U19 2015
Sist oppdatert: 27. September 2015 kl 14.21 (CET)
Grunnspillet U15 2015
U15 sesongen starter 6. september hvor Eidsvoll 1814s er vert for åpningskampene på Bøn. Sesongen avsluttes med plasseringskamper på Jordal 17. Oktober. Sist oppdatert: 11. Oktober 2015 kl 01:27 (CET)
Kilde: amerikankeidretter.no
Earl Scruggs
Earl Eugene Scruggs (født 6. januar 1924 i Shelby i Nord-Carolina, død 28. mars 2012 i Nashville i Tennessee) var en amerikansk countrymusiker og banjoist.
Scruggs var en virtuos på banjo og dannet skole for banjospill i bluegrass med sin spillestil (Scruggs-stil, Scruggs style).
Banjostaten
Banjoen var blitt ganske vanlig i 1920-årenes «string bands», men særlig i North Carolina, som ofte er kalt «banjostaten». Earl Scruggs hadde sine forgjengere. Han var ikke engang den første Scruggs som spilte banjo. Ganske kjent var en svart sanger og musiker fra Virginia, «Uncle» John Scruggs (1855–1941). Et opptak fra 1928, hvor han spilte «Little Log Cabin Round the Lane», er bevart. På et freskomaleri av Marianne DiNapoli-Mylet er han flankert av Bill Monroe og den yngre Scruggs. Den eldre Scruggs døde før den yngre sluttet seg til Monroe. De to Scruggs-ene hadde lite til felles utenom etternavnet og at begge var fremragende banjospillere. Den eldre spilte i «clawhammer»-stil med to fingre; den yngre perfeksjonerte trefingerspillet. Det er heller ikke kjent at den eldre Scruggs noensinne spilte med Monroe. Banjoen har imidlertid opphav i Vest-Afrika, og bildet illustrerer at bluegrass – ikke minst via nettopp banjoen og banjospillet – er påvirket av svarte musikere.
Uten nært slektskap med Earl Scruggs var og er en rekke sangere og musikere med samme etternavn: Eldre enn Earl var country blues-sangeren Irene Scruggs f. Smith (1901-1981), og jazzmusikeren og komponisten Mary Lou Williams eller Mary Elfrieda Scruggs (1910–1981)
Læremestrene
Earls far spilte banjo på amatørbasis, men Earl var bare fire da faren døde. Trefingerspill var kjent før 1900, og på 1920-årenes oldtime- og countryscene fantes mange banjoister med trefingerspill. Mest berømt var vel Charlie Poole (1892–1931), som med sine North Carolina Ramblers var svært populær i området allerede før platedebuten i 1925. Mer direkte påvirket ble Earl Scruggs alt som liten av Smith Hammett (hvis kone var kusine av Scruggs' mor), Rex Brooks og en mann som kanskje kan kalles en elev av de foregående – Snuffy Jenkins. Scruggs selv fremhevet særlig Mack Woolbright fra South Carolina, som platedebuterte med gitaristen Charles Monroe Parker i 1927 (må ikke forveksles med gitaristen Charlie Monroe, eldre bror av Bill).
Veien til bluegrass
Earl Scruggs' barndom minnet på mange måter om Bill Monroes («gudfaren av bluegrass»). Også Scruggs var lillebror i en stor søskenflokk, og både hans eldre søsken, foreldrene og flere andre slektninger var amatørmusikere. Earl spilte banjo allerede mens han var for liten til å holde en, og han begynte tidlig å spille med tre fingre. Etter å ha avsluttet high school i 1942 spilte han i flere lokale band (den første spillejobben er også datert til 1930-årene ). Mest kjent blant Scruggs' sjefer i denne perioden var Morris Brothers (Wiley og Zeke Morris). Der etterfulgte han et annet vidunderbarn fra North Carolina, Don Reno. En stund jobbet Scruggs også i en tekstilfabrikk. I 1945 ble han engasjert av Lost John Miller i Allied Kentuckians. Denne gruppen opptrådte i radiostasjonen WSM, som var tilknyttet Grand Ole Opry. Der var Bill Monroe – en virtuos på mandolin – en av de store stjernene etter at han var blitt medlem i 1939. Mot slutten av 1945 nedla Miller sin gruppe. Earl Scruggs stod arbeidsløs. Og Bill Monroe trengte en banjoist.
Tre år hos Bill Monroe
I 1943 hadde Bill Monroe engasjert Don Reno som banjospiller. Men det var krig, og Reno lot seg innrullere i marinen. Dave "Stringbean" Akeman spilte banjo i gruppen da Monroe engasjerte en medspiller som hadde en fortid hos hans eldre bror Charlie – gitaristen og sangeren Lester Flatt. Da "Stringbean" så sluttet hos Monroe, gjorde Monroes felespiller Jim Shumate sin sjef oppmerksom på den talentfulle Scruggs. Flatt var mindre begeistret. Han mente "Stringbean" hadde hatt vanskelig for å følge med i Monroes høye tempo og var kritisk til banjospill i det hele – inntil han i slutten av 1945 fikk høre Scruggs prøvespille. Scruggs var svært nær tilknyttet sin mor, som fortsatt var enke. Hun var skeptisk til at minstesønnen skulle begynne et liv som omreisende musiker. Både Charlie Poole, Hammett og Brooks hadde omkommet i ung alder. Men moren ble forsikret om at fyll og bråk var avholdsmannen Bill Monroe fremmed. Foruten Monroe (vokal, mandolin), Flatt og Scruggs bestod gruppen nå av Chubby Wise (fele) og Alan Watts (kontrabass). 8. desember 1945 spilte Scruggs for første gang med gruppen i Grand Ole Opry. Hver lørdagskveld spilte Monroe og hans medspillere i Opry, som på denne tiden holdt til i Ryman Auditorium. Han var en av Oprys store stjerner, og enda mer oppmerksomhet vakte gruppen med Scruggs' banjospill. Denne utgaven av Monroe og hans Blue Grass Boys regnes fortsatt som det klassiske bluegrassbandet. Og den dag i dag kaller Ryman Auditorium seg fødestedet for bluegrass.
Scruggs deltok også i Monroes Blue Grass Quartet, nærmest et gospelkor. Her sang han med Lester Flatt, Bill Monroe og Bills eldre bror Birch.
Bruddet med Monroe
Sent i 1948 brøt Scruggs med Monroe. Et par uker senere fikk han følge av Lester Flatt. De to slo seg sammen, og med tre medspillere dannet de kvintetten Flatt & Scruggs & The Foggy Mountain Boys, for korthets skyld ofte kalt "Flatt & Scruggs". De fikk med seg Watts fra Monroes gruppe, noe senere også Chubby Wise. Som felespiller vekslet han med Art Wooten – også han med en fortid hos Bill Monroe. Curly Seckler (1919–2017) spilte, med et avbrekk i 1950–52, mandolin med Flatt & Scruggs i 1949–1962. Han var en allsidig musiker. Som Flatt hadde han en fortid bl.a. i gruppen til Charlie Monroe (og en fremtid hos Bill – han spilte inn noen sanger med ham i 1972). Som Scruggs og Monroe vokste Seckler opp i en stor søskenflokk med sang og musikk. Som Scruggs måtte han tidlig ut i arbeid i bomullsindustrien etter å ha mistet faren i tidlig barndom. En kort stund spilte Chet Atkins i gruppen.
Gjennomtrekk blant medspillerne var typisk for datidens country og bluegrass – og var faktisk mer utpreget hos Monroe enn hos Flatt & Scruggs. Musikerne omgikkes likevel ofte som venner, og de kunne finne tilbake til hverandre. De kunne iallfall møtes i gemyttelighet både på scenen og bak den. Monroe-brødrene spilte f.eks. sammen en rekke ganger etter bruddet i 1938. Derimot ble Monroe og Flatt og Scruggs uvenner etter bruddet i 1948. Monroe trodde de to hadde konspirert mot ham.
Bluegrass-scenen i 1948
I 1948 fantes allerede en rekke bluegrassgrupper. The Stanley Brothers var blitt dannet sent i 1946, omtrent samtidig med The Bailey Brothers fra Tennessee, begge med hver sin støttegruppe. Jim og Jesse McReynolds hadde stiftet Jim & Jesse med støttegruppen The Virginia Boys i 1947, Charlie Monroe spilte med sine Kentucky Pardners, og Wade Mainer ledet sitt band. Men musikken ble sjelden eller aldri kalt «bluegrass» før mot slutten av 1950-årene. Everett Lilly, som spilte mandolin hos Flatt & Scruggs i 1950–52, sa i et senere intervju at publikum av og til hadde bedt dem spille «bluegrass music» når de egentlig mente Bill Monroe-melodier. Dette skyldtes ifølge Lilly at det anstrengte forholdet Monroe–Scruggs gjorde at de unnlot å nevne Monroes navn. Hvis Lilly hadde rett, brukte publikum «bluegrass» som en eufemisme for Bill Monroe. Lilly selv kalte musikken «American folk and country music». Den ble også markedsført som «clean country». Og ennå i 1958 skal gruppens manager Louise Scruggs ha stilt seg uforstående til at en tilhenger kontakte gruppen og bestilte "Blue Grass"-plater.
Flatt & Scruggs ble snart den mest populære bluegrassgruppen. De overskygget også Bill Monroe. Ikke bare var de fremragende musikere. I Scruggs' kone Louise hadde de en dyktig manager, som forstod seg på å skaffe reklame og sponsorer. Deres viktigste sponsor i en årrekke var Martha White Flour. De klarte seg gjennom de harde 50-åra, da rockabillybølgen rullet over landet, og de var tidlig ute med å utnytte folk- og oldtime-oppblomstringen henimot 1960. I 1955 ble Flatt og Scruggs medlemmer av Grand Ole Opry. I 1967 ble «Foggy Mountain Breakdown», kalt Earl Scruggs' mesterstykke, vist i filmen Bonnie and Clyde. Det kan ha hjulpet melodien inn på hitlistene i Canada året etter. Dette var antagelig Flatt & Scruggs' største suksess – og en av de siste.
Flatt & Scruggs' «clean country»
I tillegg til Scruggs' banjospill var Flatts rolige, myke baryton og gitarspill typisk for gruppen. Scruggs var en mester i å spille uanstrengt og flytende, også når tempoet var høyt. Han fikk snart etterlignere, men flere tidlige bluegrassbanjoister – som Ralph Stanley og Wade Mainer – splite i den mer gammeldagse «clawhammer»-stil. Som vokalist var Flatt den rake motsetning til Bill Monroe og hans energiske høytenor og kontratenor, og han skilte seg avgjort fra Ralph Stanleys tenor. Mellomspill med improvisasjoner er vanlig i bluegrass. I tillegg til Scruggs' banjo ble fele og mandolin brukt i mellomspillene. Scruggs deltok også i koringen.
Til repertoaret hørte oldtime-melodier, ofte popularisert av The Skillet Lickers som "Cripple Creek", "Down yonder" og "Soldier's Joy" – eller av andre countrystjerner som The Carter Family. I tillegg kom egenkomponerte sanger og instrumentaler som "Earl's Breakdown". Senere plukket de også opp nyere sanger, som "Jackson", "Mr. Tambourine Man" og "Last Train to Clarksville". Som andre tidlige bluegrassgrupper hadde Flatt & Scruggs opphav i Bibelbeltet. De hadde da også religiøse sanger på repertoaret, men ikke like mange som f.eks. The Stanley Brothers. De skal heller ikke ha spilt inn noen av Bill Monroes komposisjoner, selv om de naturligvis spilte melodier som Monroe hadde spilt eller fremført før dem.
I 1985 ble Scruggs og den i mellomtiden avdøde Flatt opptatt i Country Music Gall of Fame.
Forsterkninger
Etter hvert ble gruppen forsterket. I tillegg til de i bluegrass vanlige fem spilte de i 1956 inn plater med en ekstra gitarist og en som spilte dobro. Fra 1960 hadde de med en trommeslager, noe puristene mente og mener ikke hører hjemme i tradisjonell bluegrass. Earl Scruggs var ingen purist. Av og til opptrådte de med to felespillere. I 1962 hadde de en opptreden med en liten, men allerede fullbefaren mandolinist, den senere så berømte Ricky Skaggs. Syvåringen nådde Scruggs til litt over beltestedet. Året før hadde Skaggs spilt med Bill Monroe. En kort periode i 1964 fikk Flatt & Scruggs en annen Monroe som mandolinist – han het Monroe Fields. Noe senere dukket han opp som medspiller hos Bill Monroe.
Scruggs ble far til tre sønner. Gary og Randy Scruggs (1953–2018) var med i gruppen fra 1967. Gary sang og forsterket dermed harmnoniene og spilte dessuten munnspill; Randy spilte gitar. 1967 var også året da gruppen iallfall tallmessig vokste til et storband, med opptil 11 medlemmer – hvorav fire gitarister samt én med dobro, og to felespillere.
Bruddet med Lester Flatt – og senere utvikling
Etter nærmere 24 års samspill gikk Flatt og Scruggs fra hverandre i 1969. Lester Flatt var musikalsk sett den mest konservative av de to, mens Scruggs var mer av en innovatør. Nå dannet Flatt gruppen Nashville Grass og ledet bandet i ti år, til han døde i 1979. I 1973 gjorde han også en live-innspilling med Bill Monroe og hans sønn James – kalt Bill Monroe & Friends. Også Curly Seckler deltok her. For etter bruddet mellom Flatt og Scruggs gjorde Bill Monroe slutt på uvennskapet mellom disse tre største stjerner innen bluegrass. – Etter Flatts død ble Nashville Grass ledet av Seckler.
Scruggs var ennå ikke halvveis i sin karriere som musiker. I 1971 gjorde han en innspilling med sine to eldste sønner og bl.a. Joan Baez, Bob Dylan og sine tidligere sjefer i Morris Brothers – en veritabel supergruppe. Senere på året tok han opp sin yngste sønn Steven i gruppen. Han gjorde også flere innspillinger med Vassar Clements, som ble regnet blant USA aller beste felespillere. Men i motsetning til Monroe gjorde Scruggs en rekke innspillinger uten felespiller. I 1972 fikk gruppen navnet Earl Scruggs Revue. Nå sang han ofte førstestemmen, mens hans tidligere hadde overlatt den til Lester Flatt. Sønnene opptrådte også uavhengig av faren. I 1983 gjorde Gary en innspilling med Bill Monroe. Også Earl Scruggs selv opptrådte flere ganger sammen med ham, bl.a. i Opry – og på Monroes festivaler. Derimot gjorde Flatt og Scruggs ingen innspillinger sammen etter bruddet i 1969.
Alderen la ingen demper på Earl Scruggs' aktivitet.
Scruggs-stilen og arven
Scruggs er berømmet som en av alle tiders største banjospillere. Han kunne samtidig spille melodien og akkompagnere den, alt dette med flyt og i høyt tempo. Og det er først og fremst Scruggs' fortjeneste både at den vanlige 5-strengs banjoen kalles «bluegrassbanjo» – og at den er blitt vanlig.
I tillegg til Scruggs' ferdigheter som banjospiller var han på riktig tid til riktig sted. Bill Monroe var allerede en av de store stjernene i Opry. Han trengte en banjoist fordi Don Reno hadde dratt i krigen, "Stringbean" hadde gitt seg, og Wade Mainer foretrakk å lede sin egen gruppe fremfor å bli en medspiller hos Monroe.
Blant Earl Scruggs' kjødelige etterkommere fantes og finnes betydelige musikere. Også hans yngste sønn, Steven Scruggs, rakk å gjøre en del musikalske prestasjoner før han døde alt i 1992, bare 34 år gammel. Ti år før var Earl Scruggs blitt farfar: Gary Scruggs hadde giftet seg med Gail Davies, en berømt countrysanger og medlem av Opry. Paret fikk sønnen Chris. Han hadde countrysangeren Tex Dickinson som morfar og ble selv en kjent musiker og låtskriver innen country, folk og rock. .
Gilberto Martínez
Gilberto Martínez Vidal (født 1. oktober 1979 i Golfito) er en costaricansk fotballspiller som spiller for den italienske klubben Monza Brianza
Navstyring
Navstyring eller navsenterstyring er en type hjuloppheng og styremekanisme brukt på noen motorsykler og lastesykler. Den karakteriseres av at svingleddet er montert inni hjulets nav i stedet for utenfor og over hjulet som konvensjonelt på sykler og motorsykler. De fleste implementeringene bruker en svingarm som strekker seg fra rammen til midten av forhjulet.
Gilberto Martínez
Kilder
Martínez på national-football-teams.com
Navstyring
Navstyremekanismer er komplekse og har en rekke teoretiske fordeler, men gir i praksis ofte inkonsistent kjørefølelse grunnet slark som oppstår fra de komplekse koblingene. Selv om konvensjonelle gafler har en rekke teoretiske svakheter er det derimot et mer utviklet og modent system.
Eliminering av stiksjon i dempere
Med en gaffel tas bremsekreftene opp gjennom fjæringen, hvilket fører til at fjæringen komprimeres og gjør at hjulopphenget er dårligere i stand til å ta opp støt og andre ujevnheter i vegen. Når demperne i gaffelen komprimeres endres også styringsgeometrien til sykkelen, hvilket gjør sykkelen mer vinglete, og omvendt gjør responsen tregere ved akselerasjonen. At svingmekanismen arbeider gjennom dempergafler gir også utfordringer med stiksjon, hvilket reduserer effektiviteten av dempingen.
Navstyresystemer bruker hjuloppheng med en eller flere armer for å tillate hjulbevegelse oppover, hvilket betyr at det ikke vil være noen stiksjon selv under bremsing. Bremsekreftene kan dermed tas opp horisontalt langs disse armene, separat fra de vertikale fjærkreftene, og kan til og med brukes til å motvirke vektoverføring.
Redusert masse
Lengden på en typisk motorsykkelgaffel betyr at de fungerer som store vektstenger rundt styrelageret som gjør at gaffelen, styrelageret og rammen må være veldig robuste og øker sykkelens vekt.
Konsistent, men kompleks oppførsel
De fleste navstyremekanismer danner form som et parallellogram og opprettholder mye bedre styregeometrien sin over uavhengig av hvilke krefter som virker på hjulopphenget, hvilket gir en konsistent kjøreopplevelse som gaffelstyresystemer ikke kan komme i nærheten av.
Navstyring sin største ulempe har imidlertid være styrefølelsen, som lider av at en rekke komplekse koblinger ender opp med å gi slark eller vag og inkonsekvent styrbevegelse over hele arbeidsområdet.
Historie
Navstyring er gammel teknologi, og ble brukt så tidlig som i 1910 av britiske James Cycle Co, og i 1920 av Ner-a-Car, og fikk et oppsving på ettermarkedet i 1970-årene i Storbritannia gjennom arbeidet til Jack Difazio.
Mead &amp; Tomkinson Racing var pionerer innen bruk av navstyring på motorsykler til langdistanseløp. Deres første versjon kalt "Nessie" var en modifisert Laverda 3C tresylindret 1000 kubikker, men de designet senere en Kawasaki-motorsykkel som ble kjent som "Nessie II". I 1980-årene tok Elf sitt raserlag inspirasjon av dette og laget en rekke langdistanse- og GP-sykler med navstyring.
I 1990-årene kom en rekke modeller, først Bimota Tesi 1D i 1991, men denne var kostbar og ble bare produsert i et lite antall. I 1993 kom Yamaha GTS1000 basert på James Parker sitt RADD-design. Den konkurrerte på Isle Of Man TT, men fikk rykte for å være noe tung og klumsete å bruke. Omdømmet til Yamahaen ble forbedredt da Steven Linsdell i Formula One TT tok en 8. plass i 1994, 6. plass i 1995 og 10. plass i 1996, med svært konkurransedyktige tider mot fabrikksykler som Honda RC45. Prototypen hans var en kraftig modifisert Yamaha GTS1000 med en Yamaha YZF750-motor. Michael Tryphonos bygde en prototype basert på Defazio-systemet, og kom på 11. plass i Isle of Man Senior TT.
Foreløpig er de eneste produksjonsmotorsyklene med navstyring Bimota Tesi 3D, Vyrus 984C3 2V og 985C3 4V. Navstyring har også blitt brukt på scootere fra Italjet. Noen sidevogner lages med navstyring, for eksempel GG Duetto. En ettermarkeds navstyring er produsert av ISR Brakes of Sweden.
Bruk på motorsykler
Navstyring har bare blitt brukt på noen svært få produksjonsmotorsykler, og hittil ikke med noen stor suksess.
Erika Pykäläinen
Erika Pykäläinen (født 21. april 2001) er en finsk alpinist.
Hun representerte Finland under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ikke fullførte noen konkurranser.
Torgersen Island
Torgersen Island er en liten klipperik øy som ligger like øst for Litchfield Island i innløpet til Arthur Harbor, utenfor sørvestkysten av Île Anvers i Det antarktiske arkipel. Den ble kartlagt av Falkland Islands Dependencies Survey i 1955 og navnsatt av UK-APC for Torstein Torgersen, førstestyrmann på «Harbor» sent i februar 1955, som gjorde målinger i området.
Fugkeliv
Øya utgjør en del av Northern Arthur Harbour viktig fugleområde i henhold til BirdLife International på grunn av den betydelig mengde sjøfugl som hekker her..
Høysang (album)
Høysang er et musikkalbum med Lars Klevstrand og Guttorm Guttormsen kvintett, utgitt i 1978.
Michael Savage
Michael Alan Weiner (født 31. mars 1942), bedre kjent under pseudonymet Michael Savage, er en amerikansk radiovert, forfatter og politisk kommentator. Han er vert for The Savage Nation, et nasjonalt radioshow som sendes på Talk Radio Network i USA. The Savage Nation har en lytterskare på mellom 8 og 10 millioner på rundt 400 stasjoner over hele USA, noe som gjør det til det tredje mest hørte radioprogram i landet. Han har en mastergrad medisinsk botanikk og medisinsk antropologi og han fikk en Ph.D. fra University of California, Berkeley, i ernærings-etnomedisin (nutritional ethnomedicine). Som Michael Weiner, har han skrevet bøker om urtemedisin og homøopati. Som Michael Savage har han skrevet fire New York Times-bestsellere.
Panamerikansk mesterskap i volleyball for kvinner 2018
Panamerikansk mesterskap i volleyball for kvinner 2018 ble arrangert i Santo Domingo i Den dominikanske republikk i 2018.
Phillipskurven
Phillipskurven ble funnet empirisk av A.W. Phillips i 1958 og viser i sin opprinnelige form en sammenheng mellom lønnsstigning og arbeidsledighetsprosenten, således at når arbeidsledigheten synker så stiger inflasjonen. Phillipskurven skal vise sammenhengen mellom de to makroøkonomiske variablene inflasjon og arbeidsledighet.
Empirisk sett har denne sammenhengen vært meget ustabil. Keynesiansk teori bruker opprinnelig Phillips-kurven som teoretisk grunnlag, men etter stagflasjonsperioden på 1970'tallet er det vanskelig å fastholde at Phillips-kurven i sin opprinnelige utgave gir mening. Noen Keynesianske økonomer holder fast ved Phillips-kurven, men hevder som monetaristene, at den er loddrett, og markerer NAIRU (Non Accelerating Inflation Rate of Unemployment). Likevel argumenterer de for at kurven kan flyttes innad samtidig som inflasjonen holdes stabil. Dette skjer ved å føre ekspansiv finanspolitikk kombinert med kontraktiv pris- og inntektspolitikk.
Monetaristisk teori kritiserer Phillipskurven for at den ikke inneholder inflasjonsforventninger. Hvis disse ble tatt med ville Phillips-kurven forandres slik at samme arbeidsledighetsprosent kan henge sammen med forskjellige inflasjonsprosenter, dermed ville det bli gitt at Phillipskurven, på lang sikt, er loddrett. Ifølge monetaristisk teori forårsaker også crowding-out-mekanismer at Phillipskurven på lang sikt er loddrett. Monetaristisk teori sier at Phillipskurven er loddrett, men hvis markedskreftene er frie vil kurven bevege seg innover (arbeidsledigheten reduseres) og inflasjonen vil gå i null, hvilket i tradisjonell forstand er NAIRU. Det kan derfor generelt sies at monetaristene mener at arbeidsledigheten reduseres hvis markedskreftene settes fri, mens keynesianerne mener at arbeidsledigheten reduseres hvis den offentlige sektor regulerer etterspørselen og samfunnets strukturer.
Cassidy Gray
Cassidy Gray (født 25. januar 2001) er en canadisk alpinist.
Hun representerte Canada under vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ikke fullførte noen konkurranser.
Under junior-VM i alpint 2022 i Invermere i Canada kjørte hun på Canadas lag som tok gull i lagkonkurransen.
Olaf Fønss
Olaf Holger Axel Fønss (født 17. oktober 1882 i Aarhus, død 3. november 1949 på Frederiksberg) var en dansk skuespiller, filmregissør, filmprodusent, filmsensurerer og en av Danmarks og Tysklands største stumfilmstjerner. Han var storebror til Johannes og Aage Fønss.
Referanser
<References/>
Eanus
Eanus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).
Utseende
Nokså små (gjerne 5 - 7 millimeter), noe brede, blanke, mørke smellere, ofte med gule tegninger. Hodet er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er lange og tynne. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, noe bredere enn langt, med skrått, butt utstikkende bakhjørner. Dekkvingene har fine punktatriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.
Levevis
Larvene lever i jorda der de eter planterøtter og er potensielle skadedyr.
Utbredelse
Slekten har en holarktisk utbredelse, åtte av de ti artene lever i Nord-Amerika. I Norge forekommer arten tundrasmeller i Troms og Finnmark.
Kathy Reichs
Kathleen Joan Toelle «Kathy» Reichs (født 1950) er en amerikansk krimforfatter, rettsmedisinsk antropolog og akademiker. Hun er professor i antropologi ved University of North Carolina i Charlotte, men er for tiden på ubestemt permisjon. Hun deler sin arbeidstid mellom Laboratoire des Sciences Judiciaires et de Medecine Légale for provinsen Quebec og hennes professorat ved UNC Charlotte. Hun er en av de 88 rettsmedisinske antropologer sertifisert av American Board of Forensic Anthropology og er i styret i American Academy of Forensic Sciences. Hennes tidsplan innebærer også en rekke foredrag rundt om i verden. Reichs har vært produsent for TV-serien Bones. Hovedpersonen Temperance Brennan er løselig basert på forfatterens eget liv, med unntak av Brennans alkoholisme. Reichs har også skrevet 4 ungdomsromaner der Brennans grandniese Tory er hovedperson.
Pavane (album)
Pavane er et musikkalbum med Øystein Wiik, utgitt i 1996.
Laurentiuskirken i Oslo
Laurentiuskirken (eller Lavranskirken) var en kirke i middelalderens Oslo. Den antas å ha ligget omkring adressene St. Halvards gate 26 og 33, ikke så langt fra der St. Halvardshjemmet (drevet av Kirkens bymisjon) er i dag. Kirken var oppkalt etter og viet til den hellige Laurentius av Roma.
Det er ikke funnet konkrete rester etter kirken, men skjelettfunn kombinert med omtale knytter kirken til nevnte sted. Kirken er omtalt i 1240 og et hospital i tilkytning til den på siste halvdel av 1200-tallet. Hospitalet var muligens for spedalske, for det skal være spor som kan tyde på det, på skjelettene som er funnet. Virksomheten skal etter reformasjonen ha blitt flyttet til det som nå kalles Oslo Hospital, der det tidligere var fransiskanerkloster.
Odd Wullum
Odd Wullum (født 23. oktober 1911, død 18. november 1943) var en norsk motstandsmann som falt under andre verdenskrig. Wullum var en del av Wærdahl-gruppen som opererte i sentrale deler av Trøndelag under andre verdenskrig.
Wullum ble arrestert 10. oktober 1943, grovt torturert i Bandeklosteret, og overført til Trondheim kretsfengsel (Vollan). Wullum skulle sammen med andre medlemmer henrettes 17. november 1943, men klarte å rømme to dager før.
Wullum fikk hjelp av motstandsfolk og skulle smugles til Stjørdal og derfra videre over til Sverige. Sjåføren fikk imidlertid bilen ødelagt i en kollisjon, og man måtte finne et alternativ. Valget falt uheldigvis på infiltratøren Karl Ludvig Adding, som informerte Gestapo. Bilen ble stoppet i Solbakken i Hommelvik. Wullum klarte å skyte og drepe SS-führer Johann Besgen før han selv ble drept.
Ved åstedet ble det 13/10-1946 avduket en minnestein, med flere hundre oppmøtte. Wullum var gift og hadde ett barn.
Nikita (film)
Nikita er en fransk film fra 1990, regi er ved Luc Besson.
Den aggressive og narkotikaavhengige Nikita skyter en politimann under et ran. I stedet for dødsdom blir hun tilbudt å tjene den franske stat. Etter tre års hard kamptrening føres hun ut i samfunnet som en sofistikert leiemorder, klar til å rydde fiender av veien hver gang den franske regjeringen ringer.
Priser
Anne Parillaud vant César-prisen for beste kvinnelige hovedrolle i 1991 for sin rolle i filmen.