cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Priapos
Forholdet til andre guddommer
Priapos slo seg senere sammen med Pan og satyrene som en daimon for fruktbarhet og vekst, skjønt han var stadig plaget av sin impotens. På 300-tallet f.Kr. ble Priapos betraktet som en del av følget til Dionysos, rangert side og side med satyrer og silénere, og ofte sammen med et esel. I en grov anekdote fortalt av Ovid forsøkte han å voldta den jomfruelige gudinnen Hestia mens hun sov, men da et esel plutselig skreik i mens han bøyde seg over henne, våknet Hestia og han mistet reisningen. Denne hendelsen ga ham et evigvarende hat mot esler og ønsket dem drept. En annen myte hevdet at han forfulgte nymfen Lotis inntil gudene fant medlidenhet i hennes skjebne og forvandlet henne til en lotustre. Det er myte som også benyttes i ulike variasjoner om andre gudinner. Myten om Hestia ble også benyttet nær identisk for Lotis i samme rolle.
Bakgrunnen for at esler var knyttet til hans myter var at «de to, som grekernes øyne var like stygge og heslige skapninger, var blitt uenige om hvem av dem som hadde størst fallos.» I en tevling var det eselet som gikk av med seieren og Priapos ble rasende. For å straffe eselet pisket han det til døde. Men Dionysos gjorde eselet udødelig ved å plassere det på himmelhvelvingen som stjernebilde.
Dyrkelse og attributter
Den første bevarte omtale av Priapos er i en komedie med hans navn som tittel, skrevet en gang på slutten av 400-tallet f.Kr. av mimeforfatteren Xenarkhos, sønn av Sofron. Opprinnelig synes han hovedsakelig dyrket av de greske kolonistene i anatoliske Lampsakos i Mysia. Hans kult spredte seg til det greske fastlandet og til sist til de greske områdene i sørlige Italia i løpet av 200-tallet f.Kr. Lukian forteller i De saltatione at i Bitynia ble Priapos betegnet som en krigslignende gud, en rustikk lærer av barneguden Ares «som lærte ham dans først og krig etterpå,» som Karl Kerenyi observerte. Arnobius på 300-tallet e.Kr. var oppmerksom på betydningen av Priapos i denne regionen i nærheten av Hellespont. Geografen Pausanias skrev på 100-tallet e.Kr. at:
Senere i antikken betydde hans dyrkelse lite mer enn en kult av sofistikert pornografi. Utenfor hans kjerneområde i Mysia ble han sett på som en vits av urbane byboere i polis. Likevel hadde han en viss funksjon i de rustikke områdene hvor han ble sett på som beskyttende daimon (ånd). Hans tilstedeværelse var antatt å avverge og avlede det onde øye, og fiskere og sjøfolk betraktet ham som lykkebringende.
Priapos synes ikke å ha hatt en organisert kult og ble hovedsakelig dyrket i hageanlegg og hjemmene, skjønt det vitnemål på templer dedikert til guden. Hans offerdyr var eselet, men landbruksvarer som frukt, blomster, grønnsaker og fisk var også vanlige. Primitive statuer ble tradisjonelt satt opp i grønnsakshager for å fremme fruktbarhet som antagelig hadde den ekstra nytten av også å fungere som fugleskremsel.
Lenge etter at Romerriket hadde falt sammen og kristendommen hadde vokst fram til en dominerende religion, fortsatte Priapos å bli fremmet som et symbol på helse og fruktbarhet. Lanercost-krøniken, en historie om nordlige England og Skottland fra 1200-tallet, nedtegner en lekmannsbror fra cistercienserordenen som reiste en statue av Priapos, simulacrum Priapi statuere, i et forsøk på å få slutt på et utbrudd av en krøttersykdom.
Priapos' rolle som skytsguddom for handelsskip i antikkens Hellas og Roma er påvist av skipsvrak som inneholdt apotropaisk («avvergende») gjenstander i form av fallosfigurer av terrakotta, statuetter av Priapos gjort av tre, og en bronseskjede fra en militær rambukk. Sammenfallende med bruken av priapoiske markører gjort av tre i vanskelige sjøområder eller særskilte landgangsområder for sjøfolk viser at Priapos' funksjon var langt mer omfattende enn tidligere antatt.
Selv om Priapos vanligvis ble assosiert med mislykkede forsøk på å voldta nymfene Lotis og Vesta (gresk Hestia) i Ovids komedie Fasti og en heller respektløs behandling av guddommen i urbane omgivelser, kan hans trekk som beskytter bli sporet tilbake til den betydning som ble tilskrevet fallosen i oldtiden (særskilt hans tilknytning med fruktbarhet og beskyttelse av hagen). I antikkens Hellas ble fallosen antatt å ha et eget sinn, dyrelignende, adskilt fra mannens sinn og kontroll. Fallosen er også assosiert med «besittelse og territoriale grenselinjer» i mange kulturer, kanskje også en forklaring for Priapos' egenskap og rolle som navigasjonsguddom for sjøfolk.
Avbildninger og beskrivelser
Priapos' ikoniske attributt var hans evigvarende reisning. Han hadde antagelig absorbert en del eldre falliske guddommer etter hvert som hans kult utviklet seg. Han ble representert på en rekke måter, mest vanlig var som en vanskapt, stygg gnomlignende figur med en enorm ereksjon. Statuer av ham, skåret ut i tre og med en enorm, uvirkelig fallos, og malt i muntre farger, ble plassert særlig i frukthager. Hans hensikt var avverge onde anslag mot avlingen, og samtidig i magisk forlengelse gjøre den større. Slike statuetter var vanlige i antikkens Hellas og Roma, plassert i hagen eller ved dørens inngang, eller ved veikryss. For å forsone Priapos ville den reisende stryke over statuettens penis mens han passerte den.
I Athen ble Priapos ofte sammensmeltet med Hermes, gud for lureri og grensesettinger, og hans statuer, såkalte «hermer», besto av en søyle med et mannshode øverst og en fallos foran. Hermerne ble benyttet som merkesteiner for grenser og veilengder, og var det mest utbredte religiøse symbol i Athen. De skulle også bringe hell og mannlig fruktbarhet, og med dette formål ble de plassert utenfor folks privathus. Statuer av Priapos ble ofte markert med epigrammer, siden samlet i verker som Priapeia, hvor de som oversteg grensene som han beskyttet, truet med grove seksuelle angrep. Beskrivelsene av slike voldtekter av både gutter og piker, menn og kvinner, var av svært direkte art. Et eksempel fra den romerske dikteren Martialis er derimot mer hentydende:
En rekke romerske malerier av Priapos har blitt bevart. Den mest kjente bevarte avbildningen av Priapos er et veggmaleri i Huset til Vettier i Pompeii vist over. Her er han avbildet mens han veier sin enorme penis på en vekt mot en stor sekk med mynter. I bakgrunnen er en kurv med grønnsaksprodukter fra markene. Han er kronet med en spiss frygisk lue, bærer frygiske støvler og har en dionysisk stav ved sin side, en såkalt thyrsos med en kjegle på toppen. Nær Pompeii, i Herculaneum, er det utgravd et gatekjøkken med et primitivt maleri av Priapos bak disken, nå kalt for «Priapos' tegn», muligens et symbol for lykke eller beskyttelse for eieren eller kundene.
Moderne tid
Richard Payne Knight, engelsk klassisk lærd og kunstkjenner, søkte i sin første bok The Worship of Priapus (1786) å gjenopprette betydningen av oldtidens falliske kulter. Knights åpenbare preferanse for oldtidens hellige erotikk over jødisk-kristen puritanisme førte til at han ble heftig angrepet som en kjetter og som en akademisk forkjemper for libertinisme og obskønitet. Det førte til vedvarende mistro fra det religiøse samfunnet i England. Den sentrale påstanden i hans avhandling var at en internasjonal religiøs tilskynding til å dyrke «det framkalte prinsipp» og som ble artikulert gjennom en rekke illustrasjoner av kjønnsorganer, hovedsakelig det erigerte mannslem, og at denne billedbruken hadde vedvart inn i moderne tid. På et vis ble boken den første av mange senere forsøk på å argumentere at før-kristne, hedenske tanker hadde vedvart inn i den kristne kulturen. Det metafysiske system som ble fremmet var at den øverste gud er det mest fullkomne, det mannlige-kvinnelige prinsipp, legemliggjort i skapelsen, ødeleggelsen, og gjenfødelsen. Prosessen med emanasjon skjer via en deling av dette «intellektuelle vesen» i to prinsipper: aktiv og passiv, mannlig og kvinnelig, hvilket er den guddommelige kjerne, eller livskraften. Seksuelt samleie kan således bli forstått som en hellig refleksjon av det guddommelige mysterium i emanasjonen.
Det har blitt foreslått at de moderne, populære hagenissene er en kulturell etterlevning av Priapos.
På 1980-tallet ble det opprettet en kuriøs religiøs kirke i USA sentrert rundt dyrkelsen av fallos, kalt for St. Priapus Church, og framstilt i blanding av antikke assosiasjoner og med tekstlig språk lånt fra den kristne kirke. Den begynte i Canada og appellerte hovedsakelig til homofile menn.
Det medisinske forhold som kalles priapisme, en tilstand bestående av vedvarende ereksjon av penis uten verken fysisk, psykologisk eller erotisk stimulering, ofte ledsaget av tiltagende smerte, har avledet sitt navn fra Priapos. Det er en hentydning til gudens vedvarende blodfylte penis.
I litteraturen
Priapos var hyppig benyttet figur i latinsk erotisk eller mytologisk poesi, inkludert en anonym samling med dikt kalt for Priapeia. I flere av diktene er han selve jeg-stemmen som snakker direkte til leseren.
Priapos er gjentatte ganger omtalt i Satyricon, skrevet av den romerske forfatteren Gaius Petronius (ca. 27–66). Han er også omtalt i forbifarten av Geoffrey Chaucers i «Handelsmannens fortelling» i Canterbury-fortellingene. I beskrivelsen av en hage som hovedpersonen Januarie skaper, er Priapos påkalt som hagens guddom:
USF Verftet
USF Verftet er en 12 000 m² stor kunst- og kulturarena i Bergen som inneholder arealer for produksjon og formidling med til sammen 120 virksomheter fordelt på alle fagfelt innen kunst og kultur. Kulturhuset har fem scener for musikk, teater, dans og film, 80 atelierer for kunstnere, samt kontorer og andre lokaler for både offentlige og private kulturaktører. Virksomheten drives av Stiftelsen Kulturhuset USF, og er Norges største kulturhus.
Priapos
I litteraturen
Priapos er også nevnt i William Carlos Williams' dikt «Paterson» og omtales også i John Steinbecks roman Øst for Eden hvor det nevnes at en kvinne førte sitt hus som en katedral dedikert til en sørgelig men oppreist Priapos. T.S. Eliot refererte til ham i sitt dikt «Mr. Appolinax», utgitt i samlingen Prufrock and Other Observations (1920): ''«When Mr. Apollinax visited the United States / His laughter tinkled among the teacups. / I thought of Fragilion, that shy figure among the birch-trees,/ And of Priapus in the shrubbery / Gaping at the lady in the swing.»''
USF Verftet
Scenene på USF er:
Virksomhetene omfatter:
Via Merulana
Via Merulana er en gate i Rione Monti og Rione Esquilino i Roma, som løper fra Piazza di Santa Maria Maggiore til Piazza di San Giovanni in Laterano, det vil sia mellom basilikaene Santa Maria Maggiore og San Giovanni in Laterano. Gaten er kjent blant annet fra Carlo Emilio Gaddas roman Quer pasticciaccio brutto de via Merulana.
Gaten er oppkalt etter familien Meruli, som i antikken hafde eiendommen Domus Meruli i området.
Beskrivelse
Dagens Via Merulana er fra den prosesjonsvei som pave Gregor XIII (1572–1585) lot anlegge til det hellige år 1575; den ble forlenget av hans etterfølger Sixtus V (1585–1590). På 1700-tallet tilkom det forstadsvillaer ved gaten; den siste var Villa Wolkonsky, bygd for forfatteren og salongvertinnen Zinaida Volkonskaja omkring 1830. Villa Wolkonsky var den eneste villa ved Via Merulana som unngikk rivning i forbindelse med de omstruktureringer av Romas gatenett som ble gjennomført under kong Umberto I.
Kirker
Ved Via Merulana er en rekke kirker. Sant'Alfonso all'Esquilino ble bygd 1855–59 i nygotisk stil etter tegninger av den britiske arkitekten George J. Wigley. I kirken som er dedikert til Alfonso dei Liguori æres ikonet Nostra Madre del Perpetuo Soccorso, utført av kretaskolen på 1300-tallet. Tidligere var ikonet i kirken San Matteo in Merulana, som ble revet i 1810. Denne stammet fra 300-tallet og ble restaurert av kardinal Decio Azzolino under Sixtus V. Neste kirke er Sant'Anna al Laterano, dedisert Jomfru Marias mor Anna og uppført i nyrenessansestil i 1885. Kirken innehas av Figlie di Sant'Anna, en kongregasjon grunnlagt av den salige Anna Rosa Gattorno i 1866.
Tittelkirken Santi Marcellino e Pietro, viet til martyrene Marcellinus og Peter, ble oppført av pave Siricius på 300-tallet, men har gjennomgått mange endringer. En gjennomgripende ombygning fant sted 1750–1751 under pave Benedikt XIV; arkitekten Girolamo Theodoli tegnet eksteriøret i barocchetto-stil. På skrå overfor er basilikaen Sant'Antonio da Padova. Den ble oppført 1884–1888 etter tegninger av Luca Carimini. Porticoen med fem rundbuer er tegnet i nyrenessansestil; Carimini lot seg inspirere av Antonio di Sangallos arkitektoniske formspråk.
Profan bygg
Luca Carimini har også tegnet Palazzo Brancaccio (1886–1912) til den amerikanske sosietetskvinnen Mary Elizabeth Field (1846–1907), gift med fyrst Salvatore Brancaccio. En del av dette palass huser siden 1957 Museo Nazionale d'Arte Orientale, somhhar kunstobjekter innsamlet blant annet av orientalisten Giuseppe Tuccis reiser i Nepal, Tibet og Ladakh på 1930- og 1940-tallet.
Den romerske politiker Maecenas lot på 40- og 30-tallet f.Kr. oppførte en vidstrakt villa på Esquilinhøyden; i denne inngikk det såkalte Maecenas auditorium, oppført i opus reticulatum. Bygningen utgjøres av en rektangulær hall med en halvrund abside på vestre kortside. I interiøret er fragmenter av msøerir fra den første århundre etter Kristus.
Sykehuset Ospedale del Salvatore, mer kjent som Ospedale di San Giovanni, ble grunnlagt i 1348. Huskroppen ved Piazza di San Giovanni in Laterano ble bygd 1634–1640 etter tegninger av Giacomo Mola og Carlo Rainaldi. På 1650-tallet tegnet Giovanni Antonio de Rossi et kvinnesykehus, Ospedale delle Donne.
Sisimiut vannkraftverk
Sisimiut vannkraftverk er et vannkraftverk på vestkysten av Grønland. Det ble åpnet 7. april 2010 som Grønlands fjerde vannkraftverk.
Kraftverket utnytter et fall på 78,6 m gjennom en tunnel på m. Det forsørger Sisimiut gjennom en 27 km lang kraftlinje på 60 kV. Eier er Grønlands Energiforsyning (Nukissiorfiit), kraftstasjonen er fjernstyrt.
Ole Bull Scene
Ole Bull Scene er en scene for revy, musikk og teater på Øvre Ole Bulls Plass 3 i Bergen sentrum, med 486 sitteplasser eller 700 ståplasser. Scenen leies også ut til private arrangementer, og har et samarbeid med Hordaland Teater, som er teater for hele Hordaland fylke med egne lokaler på Stend i Fana i tillegg, og som også driver barne- og ungdomsteater.
Lokalene inneholder også Bocca Restaurant & Bar og nattklubben Feliz.
Sebastian Seidl
Sebastian Seidl (født 12. juli 1990) er en tysk judoka.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i andre runde.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han utslått i første runde. Han tok senere bronse i lagkonkurransen.
Ustvedts vei (Oslo)
Ustvedts vei (1A–17, 2–20) er en vei på Tåsen i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går nordøstover fra Carl Grøndahls vei til Blåsbortveien.
Veien fikk navn i 1919 etter Carl Ustvedt (1837–1909), som eide gården Nygård fra 1886 og var disponent for Havnen teglverk og sag.
Samtidig prosjektering
Samtidig prosjektering (også kjent som integrated concurrent engineering, ICE ) er en arbeidsmetodikk som har som mål å bidra til at prosjekter gjennomføres effektivt og smidigere enn tradisjonelt. Arbeidsmetodikken fremmer tverrfaglig samarbeid og gode beslutninger i et prosjekt. Det er en videreutvikling av begrepet «concurrent design» som opprinnelig ble utviklet innenfor fly- og romfartsindustrien. Essensen i metoden er at utførende ressurser og beslutningstakere samles i et rom for en «sesjon», med fortløpende prosjektering og beslutninger i sanntid. Dette står i kontrast til tradisjonelle prosjektering med avklaringsmøter og høringsrunder, hvor det ofte er lang behandlings- og svartid mellom hver enhet som skal behandle saken. Dette gir potensial for betydelig reduksjon av total gjennomføringstid. Norske samferdselsprosjekter har i dag store utfordringer med lange plan- og behandlingsprosesser. Både på politisk nivå, etatsnivå, og i bransjen generelt er det ønskelig å redusere realiseringstiden for denne type prosjekter.
Prosjekterfaring
Initiativet Bygg21 anbefaler at det benyttes samtidig prosjektering konsekvent og at dette bidrar til god flyt i byggeprosessen. Det bør videre legges til rette for en samhandlingsplattform som muliggjør samtidig prosjektering.
Samtidig prosjektering og VDC
Samtidig Plan og Prosjektering (SPP) og Virtual Design and Construction (VDC) er to kompletterende metoder som bygger på mange av de samme prinsippene. SPP er utviklet spesifikt for å imøtekomme behovet for gjennomføring av norske samferdselsprosjekter.
Ema Marković
Ema Marija Marković (født 17. august 2003 i Celje) er en slovensk håndballspiller, som spiller for den slovenske storklubben og det slovenske landslaget. Hun har tidligere spilt for den slovenske klubben.
Marković ble tatt ut i bruttotroppen til Dragan Adžić foran Håndball-EM 2022, men hun var ikke blant de 19 utvalgte. Hun ble allikevel ført opp i 20-mannstroppen, men spilte ingen kamper.
Mikhail Puljajev
Mikhail Sergejevitsj Puljajev (russisk: ; født 22. juni 1987) er en russisk judoka.
Han representerte Russland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i andre runde.
Laura Cerovak
Laura Cerovak (født 6. september 2000 i Ljubljana) er en slovensk håndballspiller, som spiller for den slovenske storklubben og det slovenske landslaget.
Iver Hesselberg
Iver Hesselberg er navnet til flere personer:
Laura Cerovak
Cerovak ble tatt ut i bruttotroppen til Dragan Adžić foran Håndball-EM 2022, men var ikke blant de 19 utvalgte.
George Mygind
George Praëm Mygind eller Georg Mygind (født ca. 1785 i Stepping Sogn på Jylland, død 1844 i Christiania) var en danskfødt britisk-norsk trelasthandler og britisk konsul i Christiania fra 1820-årene til sin død.
Han vokste opp i Stepping i Danmark, der faren Niels Mygind var prest i 39 år. Moren var Anne Marie Praëm, datter av prest i Øsløs i Jylland Cay Praëm (1724–1791). Navnet stammer trolig fra stedsnavnet Mygind sogn i Randers amt.
Under Napoleonskrigene jobbet han som dansk–engelsk tolk i London og kom til Norge som representant for trelastfirmaet Sewell & Neck, en ledende kommisjonær for norsk trelasthandel i London. Fra 1819 til sin død bodde han i Christiania. Han var britisk visekonsul i Christiania senest fra 1826 til 1834 og britisk konsul fra 1834 til sin død. Han kjøpte i 1822 løkken Frognerhaug og oppførte der et landsted som i samtiden ble betegnet som «det smukkest beliggende af alle Lyststeder langs Drammensvejen». .
Katrinedal
Katrinedal er et tettsted i Vänersborg kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 270 innbyggere.
Gerd Hagen
Gerd Hagen (født 6. desember 1928, død 9. oktober 2007) var norsk barnevernsarbeider og foregangskvinne innen sosialt arbeid og utviklingen av norsk barnevern.
Liv og virke
Hagen var rektor ved Norges kommunal- og sosialhøgskole fra 1978 til 1983, og byråsjef ved Barnevernskontoret i Sosialdepartementet i perioden 1975–1978.
Hagen var en iherdig pådriver av å etablere et hovedfag i sosialt arbeid, og da dette ble gjennomført var det hun som ledet hovedfagsutdanningen fra 1991 til 1997.
Etter at Hagen ble pensjonist forsket hun på barnevernets historie og utga blant annet boken ''Barnevernets historie – Om makt og avmakt i det 20. århundret.''
Ettermæle
I 2018 ble et auditorium ved Oslomet – storbyuniversitetet gitt navnet Gerd Hagens auditorium.
Nathan Katz
Nathan Katz (født 17. januar 1995) er en australsk judoka.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i andre runde.
Repubblica
Repubblica er en stasjon på Romas tunnelbanes Linea A. Stasjonen er oppkalt etter Piazza della Repubblica (tidligere Piazza dell'Esedra) og ble tatt i bruk 16. februar 1980.
Lars Tengberg
Lars Tengberg er en svensk tidligere fotballspiller. Tengberg, som var midtbanespiller, spilte seriekamper for Malmö FF i 1960.
C. C. Catch
C.C. Catch (født 31. juli 1964 i Oss i Nederland som Caroline Catharina Müller) er en nederlandsk-tysk popsanger. Hun er nok best kjent for sitt samarbeid med den tyske plateprodusenten og musikeren Dieter Bohlen fra Modern Talking, som oppdaget hennes talent og ga henne sjansen til å spille inn sitt første album, Catch the Catch, som solgte rimelig bra og gjorde henne kjent.
Tony Flygare
Tony Flygare (født 6. januar 1981 i Malmö) er en svensk tidligere fotballspiller. Flygare, som var spiss, var regnet for et av to store talent i Malmö FF, da han spilte sammen med Zlatan Ibrahimović for Malmö FFs juniorlag, men han levde aldri opp til potensialet.
Ellen Gleditschs hus
Ellen Gleditschs hus er en bygning ved Oslomet – storbyuniversitetet og ligger i Pilestredet 35. Den er oppkalt etter kjemikeren og kvinnesaksforkjemperen Ellen Gleditsch, som var Norges andre kvinnelige professor, ved Universitetet i Oslo.
Tasiilaq vannkraftverk
Tasiilaq vannkraftverk er et vannkraftverk på østkysten av Grønland, rett nord for Tasiilaq sentrum. Det ble tatt i bruk i 2005.
Zala Miklič
Zala Miklič (født 13. september 2002 i Ljubljana) er en slovensk håndballmålvakt, som spiller for den slovenske storklubben og det slovenske landslaget.
Miklič ble tatt ut i bruttotroppen til Dragan Adžić foran Håndball-VM 2021 i Spania, men var ikke blant de 19 utvalgte.
Gustav Richter
Gustav Carl Ludwig Richter (født 1823, død 1884) var en tysk figur- og portrettmaler, født i Berlin.
Han beynte studiene sine på akademiet i Berlin under Eduard Holbein, før han ble student under Cogniet i Paris og studerte i Roma fram til 1849. Fra 1850 til 1852 malte han, sammen med Gustav Heidenreich og Robert Müller, dekorative fresker av norrøne guder over dører i Vaterländischen Saal i Neues Museum i Berlin. Den tekniske kvaliteten på «Oppvekkingen av Jairus' datter» (1856, Nasjonalgalleriet, Berlin) som han malte for kong Fredrik Vilhelm IV, vakte stor begeistring da det ble vist fram, men både dette og det store oljemaleriet «Byggingen av pyramidene» (1859-72) (Maximilianeum, München), bestilt av kongen av Bayern, led under teatralsk patos. Han slo seg etterhvert til ro med begrensingene i talentet sitt, og begrenset seg deretter til enkeltfigurer og portretter, hvor han hadde større suksess. Den første av en rekke aristokratiske skjønnheter han malte var av prinsesse Carolath (1872). I en utstilling av flere familiebilder som reflekterte kunstnerens egen familielykke, i 1874 var «Evviva!» som viste kunstneren med sin førstefødte og «Moderlig lykke» som viste konen hans (den yngste datteren til Meyerbeer) sammen med deres andre sønn, blant perlene. Hans senere verker kombinerer karakterisering med realistiske bildekvaliteter. Eksempler på dette er «Bankierens kone» (1876), «Grevinne Karolyi» (1878) og, best av alle, det kjente portrettet av dronning Louise (1879, Köln museum). Man må også nevne portrettene av keiser Vilhelm I (1876, 1877), keiserinne Auguste Viktoria (1878) og greve Leonhard Graf von Blumenthal (1883, uferdig).
Dybingen (holme)
Dybingen (tidligere kalt Dybingsholm) er en holme i Kristiansandsfjorden i innseilingen til Kristiansand. Det har vært kanonbatterier på Dybingen, det første ble anlagt i 1687, for å forsvare vestre havn. I 1848 ble det anlagt to nye batterier, bestykket med seks bombekannoner. Disse batteriene ble nedlagt i 1872. I 1944 anla det tyske luftforsvaret fire luftvernsstillinger på høyden sør på Dybingen, formålet var å forsvare den viktige konvoihavna i Kristiansand mot flyangrep i lav høyde.
I dag er Dybingen friområde. Ilandstigning på Dybingen med småbat kan være besværlig på grunn av bølger fra den omfattende skipstrafikken som passerer.
British Arctic Air Route Expedition
British Arctic Air Route Expedition (BAARE) (1930-1931) var en privatfinansiert ekspedisjon til Grønlands østkyst og innlandsisen. Ekspedisjonen ble ledet av Gino Watkins. Ekspedisjonen hadde til formål å undersøke mulighetene for å etablere en flyrute mellom England og Canada via Færøyene, Island, Grønland, Baffinøya og Hudsonbukta. Til dette formålet var det behov for en forbedret kartlegging av Grønlands kystlinje og å samle inn klimadata fra kysten og det indre av innlandsisen i det nordlige polarområdet om vinteren. Ekspedisjonen benyttet noen av de første flyene som var i bruk på Grønland, nemlig to de HavillandGypsy Moths.
Vazha Margvelashvili
Vazha Margvelashvili (født 3. oktober 1993) er en georgisk judoka.
Han representerte Georgia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i andre runde.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 tok han sølv.
Bernardo Fernandes da Silva Junior
Bernardo Fernandes da Silva Junior (født 14. mai 1995) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for den tyske klubben.
Anja Bredal
Anja Bredal er forsker ved Velferdsforskningsinstituttet NOVA, seksjon for forskning om Barndom, familie og barnevern, ved Oslomet – storbyuniversitetet.
Liv og virke
Bredal er ph.d. i sosiologi fra Universitetet i Oslo (2004). Avhandlingen hennes handlet om unge med innvandrerbakgrunn, arrangerte ekteskap og familiens betydning. Hennes forskningsfelt er etniske minoriteter, familie, kjønn og generasjon, herunder studier av offentlig politikk, hjelpeapparatet og innvandringsregulering. Bredal har hatt flere forskningsoppdrag om tvangsekteskap og æresrelatert vold, og deltar blant annet i NOVAs forskningsprogram om vold i nære relasjoner.
Mohamad Kasem
Mohamad Kasem (født 3. oktober 1993) er en syrisk judoka.
Porta Collina
Porta Collina var en byport i den serviske mur i Roma.
Den lå i det nordligste avsnitt av bymuren på Quirinalhøyden (collis Quirinalis), som den også har navnet fra. Ved den begynte en agger, et sterkt befestiget avsnitt av Serviusmuren. Det ble funnet rester etter den ved byggingen av finansministeriet på 1800-tallet. Den befant seg der nå gatene Via XX Settembre og Via Goito krysser hverandre.
Fra Porta Collina utstråler to vikrige romerveier som fører nordover: Via Salaria og Via Nomentana. Da gallerne tidlig i det 4. århundre f.Kr. trengte inn i Roma, var det gjennom Porta Collina. Da Hannibal i 211 f.Kr. rykket frem mot Roma, red han helt frem til utenfor Porta Collina. I året 82 f.Kr. seiret Sulla og Crassus i slaget ved Porta Collina over de angripende samnitterne og lukanerne
Tre km utenfor Porta Collina var Ponte Salario, en bro som kontrollerte den strategisk viktige overgangen over elven Aniene.
Karel Justinus Marie Ernest Calewaert
Karel Justinus Marie Ernest Calewaert (født 17. oktober 1893 i Deinze i Øst-Flandern i Belgia, død 27. desember 1963) var en belgisk katolsk prelat, som var biskop av Gent.
Det Vestnorske Teateret
Det Vestnorske Teateret (tidligere Hordaland Teater) er et teater for alle som bor i Vestlandsregionen. Teateret har fast scene i Bergen sentrum, men er også et turnerende teater.
Karel Justinus Marie Ernest Calewaert
Biografi
Karel Justinus Marie Ernest Calewaert ble presteviet 23. april 1922. Han ble utnevnt av pave Pius XII til biskop av Gent den 28. januar 1948. Bispevielsen ble foretatt av kardinal Jozef-Ernest Van Roey, erkebiskop av Mechelen den 8. mars 1948; medkonsekrerende var biskop Louis-Joseph Kerkhofs av Liège og biskop Henricus Lamiroy av Brugge.
Det Vestnorske Teateret
Det Vestnorske Teateret er et regionteater som ble etablert som Hordaland Teater i 1988, Hordaland Fylkeskommune var da hovedeier. Teateret har nynorsk som administrasjonsspråk og spiller på nynorsk og dialekt. Det Vestnorske Teateret satser sterkt på ny dramatikk og forankring i vestnorsk kultur. Driften er hovedsakelig statsfinansiert, og med Vestland fylkeskommune er hovedeier. Det Vestnorske Teateret har fast scene i tradisjonsrike Logen i Bergen sentrum, med adresse Ole Bulls gate 6.
Teatersjef per 2020 er Solrun Toft Iversen. Administrasjonen har (per oktober 2020) kontorlokale i Teatergaten 35 i Bergen sentrum.
Karel Justinus Marie Ernest Calewaert
Biografi
Han deltok på de første to sesjoner av Andre Vatikankonsil, og døde den 27. desember 1963.
Det Vestnorske Teateret
Figurteater
Det Vestnorske Teateret (Hordaland Teater) hadde også en egen avdeling for figurteater. Det var Anne Gullestad som tok initiativet til å inkludere figurteater i teatrets repertoar, og Karel Hlavatý ble en viktig støttespiller for Hordaland Teater i oppbygningen av dukketeaterensemblet. Det ble også innledet et samarbeid med Riksteatret om utdanning av dukkespillere ved Hordaland Teater. I desember 1996 var innslag fra teaterets verksted mellomstikk i et program i NRKs serie Norge Rundt.
Ljudmil Nikolov var i 25 år fast ansatt som dukkespiller og skuespiller ved teatret. til han gikk av med pensjon i 2019.
Karel Justinus Marie Ernest Calewaert
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Elin Svenneby
Elin Svenneby (født 22. august 1952) er en norsk filosof fra Gjøvik.
Runebomma fra Velfjord
Runebomma fra Velfjord er en samisk sjamantromme som ble funnet i Henrikdalen, en sidedal til Lomsdalen i Brønnøy kommune i 1969. Den siste kjente eieren var Nils Johan Johannessen Vesterfjell (1819-1871). Runebomme er et sentralt instrument i samisk religion; den brukes av noaidien til å hensette seg i transe, og av noaidien eller husfaren til å hente kunnskap om framtida eller om ting som skjer andre steder.
Elin Svenneby
Hun var elev ved Gjøvik gymnas, studerte kunsthistorie ved Universitetet i Bergen, filosofi og etnologi ved Universitetet i Oslo med magistergradseksamen i 1986. Elin Svenneby var i flere år tilknyttet Nansenskolen på Lillehammer, først som lærer og siden som medlem av styre og råd. I periodene 1987–1992 og 1997–2007 var hun universitetsstipendiat og senere førsteamanuensis i filosofi ved Universitetet i Tromsø. Fra 1992 til 1997 arbeidet hun i Norges forskningsråd som rådgiver, redaksjonssekretær og den siste tiden som sekretariatsleder. Hun har medvirket som husfilosof i NRK P2-programmet Studio Sokrates sammen med jazzekspert Knut Borge og programleder Lars Nilsen.
Runebomma fra Velfjord
Da den ble funnet var ramma intakt, men skinnet bare bevart i rester. Også denne runebommen er en rammetromme, formet som en oval med største mål 30 x 24 cm. Skjøten var sydd med senetråd, og rundt den øvre kanten er det små hull til feste av skinnet. Av skinnet var det kun tre små biter igjen, men mange av senetrådene som hadde festet skinnet til ramma, hadde overlevd. Tromma ble funnet av Herlaug Vonheim (1917–2012) og Arvid Sveli i august 1969. Opptakten til leteaksjonen var at Kristine Andersen Vesterfjell i 1965 hadde fortalt til museumsmannen Harald Strøm at hun i 1929 hadde sett en runebomme under en stein i Henriksdalen.
Runebommen oppbevares i dag på Velfjord bygdemuseum. Daværende museumsbestyrer, Herlaug Vonheim, identifiserte Nils Johan Johannessen Vesterfjell (1819-1871) som den siste aktive eieren og brukeren av runebommen. Vonheim antydet at Vesterfjell kanskje gjemte runebommen i Henriksdalen på sin siste vandring gjennom landskapet. Kildene forteller at eieren vanligvis fraktet tromma med seg, eventuelt gjemte den bort på et tørt sted i nærheten av gammeplassen.
Nils Johan Johannessen Vesterfjell var farfar til Nils Andersen Vesterfjell (1881-1972) og oldefar til Kristine Andersen Vesterfjell (1910-1987). Disse to ga, under en samtale med Harald Strøm i 1965, en skisseaktig beskrivelse av trommeskinnets motiver, og bruken av tromma. Tvers over skinnet skal det ha gått ei «himmelbru» som også delte de øvrige motivene i to grupper. På den lyse/gode siden fantes motiver som mennesker, rein og gammen; på den mørke/onde siden fantes motiver som kirke og gravhaug. Til spådommen ble trommen brukt sammen med en terning av bein eller en ring av metall. Hammeren ble slått mot trommeskinnet, og visernes bevegelser ble tolket som varsler om lykke eller ulykke. Dersom terningen snurret rundt seg selv, ble det tolket som det verst mulige varsel om ulykke.
Første oppdrag
Sammendrag
Clayton blir tatt med til en isolert celle og utsatt for tortur i flere dager, men han nekter å oppgi noen navn eller informasjon om CIA. Når fangevokterne sier at hans uvilje og trass bidrar til at Layla lider unødvendig, gir Clayton etter og oppgir navnet til Burke. En av veggene i cellen åpner seg og avdekker Burke, Layla, og de andre rekruttene som sitter i forelesningssal, etter å ha vært vitne til hele arrangementet. Det viser seg at kidnappingen bare var en øvelse. Clayton får sparken fra treningsprogrammet, men Burke kommer senere og sier at han har blitt ansatt likevel. Burke gir Clayton ordre om å spionere på Layla, og han påstår at CIA tror at hun er en muldvarp for en utenlandsk etterretningstjeneste som planlegger å stjele et topphemmelig datavirus fra CIAs database. Clayton innleder et romantisk forhold med Layla, og finner beviser på at hun stjeler viruset med en USB-minnepinne. Clayton overvåker Layla mens hun gir et notat til kontakten sin, og han følger etter kontakten hennes gjennom en jernbanestasjon. Etter en kort basketak dreper Clayton kontakten hennes, og han oppdager at det var Zack (Gabriel Macht), en CIA-agent som også var rekrutt i samme treningsprogram som Clayton.
Morad Zemouri
Morad Zemouri (født 3. mars 1993) er en qatarsk judoka.
Jehmlich Orgelbau
Jehmlich Orgelbau er en tysk orgelfabrikk som ble grunnlagt av de tre brødrene Gotthelf Friedrich, Johann Gotthold og Carl Gottlieb Jehmlich i 1808. Fabrikken ligger i Dresden, og blir fra 2006 drevet av sjette generasjon Jehmlich. I 2013 fantes det 1165 Jemlich-orgler over hele verden. Firmaet har levert orgler til en rekke norske kirker og gravkapeller, og har også restaurert norske kirkeorgler.
Morad Zemouri
Han representerte Qatar under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i andre runde.
Jehmlich Orgelbau
Jehmlich-orgler i norske kirker
(Leveranser før 1992 er i hovedsak basert på Norsk orgelregister.)
Randi Laubek
Randi Laubek (født 30. juli 1973 i Voerså) er en dansk sanger og låtskriver. Hun debuterte i 1997 med Ducks and Drakes og fikk i 1998 tre grammy for denne utgivelsen, dels som Årets danske sangerinde, Årets danske sangskriver og for Årets danske album. I 2000 mottok hun igjen en grammy som Årets danske sangerinde.
Laubek sang duett med Kasper Eistrup på nummeret "The Ghost Of No One" fra Kasjmirs Home Dead EP fra 2001.
Laubeks musikkstil er en blanding av pop, soul og jazz, men er egentlig vanskelig å sette i bås. Hennes tekster er lyriske og underbygges av den gode stemmen.
Porta Viminalis
Porta Viminalis var en antikk byport i den serviske mur i Roma. Den var i det nordøstlige avsnitt av bymuren midt i et sterkt befestet avsnitt kjent som agger. Den var oppkalt etter Viminalhøyden som den stod på. Fra inne i byen førte vicus Patricius til Porta Viminalis. Man vet ikke hvilket navn romerke hadde fitt den vei for fortsatte utenfor, men det har funksjonelt antageligvis vært en gren av Via Tiburtina.
Rester av Porta Viminalis er bevart på Piazza dei Cinquecento ved Romas hovedjernbanestasjon.
John Peng Weizhao
John Peng Weizhao (forenklet kinesisk: 彭卫照, pinyin: Péng Wèizhào; født i 1966 i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk katolsk undergrunnsbiskop av Yujiang, så statsanerkjent hjelpebiskop i «bispedømmet Jiangxi» - erkebispedømmet Nanchang - som ved sammenslåing ble utvidet med fire andre bispedømmer av kinesiske myndigheter i oktober 2022.
Prest
Peng Weizhao studerte ved Det nasjonale presteseminar i Beijing og ble presteviet i 1989.
I 2012 ble han utnevnt til apostolisk administrator av bispedømmet Yujiang.
Katolsk pavetro undergrunnsbiskop av Yujiang
Han ble hemmelig bispeviet til biskop av Yujiang i provinsen Jiangxi, med mandat fra pave Frans den 10. april 2014 som etterfølger etter biskop Thomas Zeng Jingmu, som til da hadde ledet denne lokale undergrunnskirken. Biskop Zeng hadde sittet i fengsel i 23 år, og døde i 2016 i en alder av 96 år.
Noen få uker at han var blitt bispeviet i 2014, ble biskop Peng arrestert. Han ble løslatt i november 2014, som så i høy grad vanskeliggjorde noen form for utøvelse av det biskoppelige embede.
Yujiang [Yükiang] ble til som kirkelig jurisdiksjon den 28. august 1885 (apostolisk vikariat under forskjellige navn frem til det ble bispedømme den 11. april 1946), og det var misjonærer fra lasaristene (franske og etterhvert også amerikanske) som stod for sjelesorgen der frem til de ble utvist etter den kommunistiske maktovertagelse i Kina.
Folkerepublikken Kina inkorporerte uten noen overenskomst med Pavestolen alle fem katolske bispedømmer så langt gruppert om erkebispedømmet Nanchang i provinsen Jiangxi, til étt enkelt bispedømme. Dette innebærer en nedleggelse av Ganzhou [Kanchow], Ji’an [Kian], Nancheng og Yujiang [Yükiang] som egne bispedømmer.
Regjeringsanerkjent biskop av Jiangxi
John Peng Weizhao ble den 24. november 2022 innsatt i en regjeringsorganisert seremoni i Nanchang som hjelpebiskop i det regjeringsorganiserte bispedømmet Jiangxi. Presteskapet i den del som utgjør det pavelig opprettede bispedømme Yujiang, er utsatt for sterkt press. Innsettelsesseremonien for biskop Peng inneholdt blant annet en embedsed der han lovet å holde seg ved prinsippet om selvstendige og selvstyrende kirker og til å «veilede katolisismen til tilpassing til det sosialistiske samfunn».
Etter 2018 ble undergrunnskirken i Yujiang satt under et intenst press for å tilslutte seg den offisielle kirke. Det ble fa fryktet at det som hadde skjedd i Mindong i Fujian skulle gjenta seg. Der var undergrunnsbiskopen Vincent Guo Xijin blitt presset til å gi rom for en hjelpebiskop, bare for å gi helt opp etter noen få måneder, i det det ble åpenbart at han hadde lite autonomi.
Biskop Peng antas å ha stått under et enormt press for å gjøre det samme. Den 22. september 2022 hadde han meddelt sine prester at han hadde fratrådt som biskop av Yujiang og akseptert regjeringsns plan om å integerer alle bispedømmene i provinsen til én, bispedømmet Jiangxi. Den 11. oktober tok han del i en seremoni der det ble nedlagt grunnstein for bispekurien for byggingen av det nye forente bispedømme som skulle ha residens i Nanchang; ved den anledning ble han også presentert av offisielle katolske organisasjoner kontrollert av det kinesiske kommunistiske parti som en rollemodell for «sinifisering» - nøkkelordet benyttet av president Xi Jinping for fremtiden for religionene i Kina.
Provinsen (og det statsgodkjente bispedømme) Jiangxi hadde med dette to biskoper, den 58 år gamle biskop John Baptist Li Suguang, offisiell biskop i Nanchang (hovedstaden i provinsen) siden 2010, og Peng Weizhao, som hans hjelpebiskop. Biskop John Baptist Suguang Li presederte over innsettelsesseremonien med en troendeskare på omlag 200 personer.
Trass i noen uttrykk for opposisjon blant presteskapet i Yujiang, ble biskop Peng akseptert som biskop Lis hjelpebiskop.
Dette forløp turde ikke være mulig uten en enighet med Den hellige stol. Vatikanet offentliggjorde to dager etter en skarp reaksjon på «innsettelsesseremonien»:
Vitenskapsåret 1545
Vitenskapsåret 1545 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1545.
Pierre Duprat
Pierre Duprat (født 26. november 1989) er en fransk judoka.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i andre runde.
Krattdue
Krattdue (Leptotila verreauxi) er en due i slekta Leptotila.
Bahrains Grand Prix 2018
Bahrains Grand Prix 2018 (offisielt navn: Formula 1 2018 Gulf Air Bahrain Grand Prix) er et Formel 1-løp som ble arrangert 8. april 2018 på Bahrain International Circuit i Sakhir, Bahrain. Det var det andre løpet i Formel 1-sesongen 2018 og fjortende gang Bahrains Grand Prix ble arrangert i Formel 1-sammenheng. Løpet ble vunnet av Sebastian Vettel i Ferrari, som også vant løpet i 2017. Mercedes-førerne Valtteri Bottas og Lewis Hamilton tok andre- og tredjeplassen.
Kvalifisering
Noter til tabellene:
Ingen vei tilbake (andre betydninger)
Ingen vei tilbake kan sikte til:
Viking Stjärnfeldt
Viking Stjärnfeldt var en svensk fotballspiller. Stjärnfeldt, som var midtbanespiller, spilte seriekamper for Malmö FF fra 1931 til 1936.
Junior-EM i sjakk
Junior-EM i sjakk var en turnering for U-20 spillere indviduelt som ble spilt årlig i perioden 1971/72 til og med 2002. Niemeyer-turneringen hadde status som uoffisielt EM, og er tatt med for komplettering.
Agolius
Aphodius (Agolius) spp. er en underslekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Små, halvmatte, gjødselbiller, gjerne svarte. Kroppen er avlang og høyt hvelvet. Hodet er skovlformet, pronotum er ganske tett og kraftig punktert, det samme gjelder scutellum. Dekkvingene har fine lengdestriper, mellom disse fint punktert.
Levevis
Disse billene lever i møkk og er hyppigst på steder der husdyr beiter. Mange av artene har gått sterkt tilbake, trolig på grunn av bruksendringer i landbruket, blant annet bruk av midler mot innvollsormer som er giftige for larvene.
Paragammaropsidae
Paragammaropsidae er en familie innenfor parvordenen Caprellidira (infraorden Corophiida) i Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr i havet på den sørlige halvkule.
Agolius
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Europa.
Alex Pombo
Alex Pombo (født 21. juli 1988) er en brasiliansk judoka.
Aetiopedes gracilis
Aetiopedes gracilis er den eneste kjente art i slekten Aetioppedes, som igjen er eneste kjente slekt i den monofylittiske familien Aetiopedesidae orden Caprellidira, infraorden Corophiida) i Senticaudata-gruppen av amfipoder. Arten er et bentiske bunndyr som lever i  havet utenfor Tasmania i Australia. Arten og slekten ble beskrevet før familien.
Jimmy Miller
James David «Jimmy» Miller (født 23. mars 1942, død 22. oktober 1994) var en amerikansk plateprodusent og musiker født i Brooklyn, New York.
Alex Pombo
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i andre runde.
Jimmy Miller
Han er mest kjent for å ha produsert The Rolling Stones i deres beste periode som startet med singelen «Jumpin' Jack Flash» og albumet Beggars Banquet i 1968. Som musiker har han også bidratt på blant annet «Honky Tonk Women» og «You Can't Always Get What You Want». Han fikk sparken under innspillingen av Goats Head Soup, da han var for redusert, grunnet heroin-misbruk, til å gjøre jobben godt nok. Han ble likevel kreditert alene som produsent på albumet i 1973.
Jimmy Miller har også produsert andre britiske artister som Spencer Davis Group, Traffic, Blind Faith og Motörhead.
Aetiopedes
Aetiopedes er den eneste kjente slekten innenfor familien Aetiopedesidae i parvordenen Caprellidira (infraorden Corophiida) i Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppens arter lever som bentiske bunndyr og kjennes fra Gammaridea-arter på avvikende morfologi i halepartiet. Denne gruppens arter lever i havet. Slekten består (2013) av bare en kjent art. Slekten ble beskrevet før familien.
Gruppens taksonomi
Gruppen ble beskrevet i 1998 av A. A. Myers og J. K. Lowry. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Kortbane-EM i svømming 2010
Europamesterskapet i svømming på kortbane 2010 ble holdt i Eindhoven, Nederland, fra torsdag 25. til søndag 28. november 2010.
Paakitsoq vannkraftverk
Paakitsoq vannkraftverk er et vannkraftverk på vestkysten av Grønland rundt 50 km nordøst for Ilulissat, det ble åpnet 2012.
Magdiel Estrada
Han representerte Cuba under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i andre runde.
Kortbane-EM i svømming 2010
Rekorder
Tabellen under viser verdens- (VR), europa- (ER) og mesterskaps- (MR) rekorder satt under stevnet. Tider som er vist i skraverte celler ble slått seiere i mesterskapet.
Paragammaropsis
Paragammaropsis er en av to kjente slekter innenfor familien Paragammaropsidae (parvorden Caprellidira, infraorden Corophiida) i Senticaudata-gruppen av amfipoder. Gruppen har bare en enkelt anerkjent art, som lever som bentiske bunndyr i havet blant annet i Bransfieldstredet i Sørishavet.
Komunistická strana Čech a Moravy
I det tsjekkiske valget til Europaparlamentet i 2004 ble det som det nest største partiet tildelt totalt 6 av 24 mandater. I det tsjekkiske parlamentsvalget i 2006 fikk partiet sammenlagt 12,8% av stemmene, en nedgang fra 2002 da partiet fikk 18,5%.
Den 17. oktober 2006 ble partiets ungdomsforbund forbudt av det tsjekkiske innenriksministeriet med den begrunnelse at det i sitt politiske program krever at den private eiendomsretten over samfunnets produksjon skal erstattes med et kollektivt.
Iver Hesselberg (1780–1844)
Iver Hesselberg (født 16. desember 1780 i Drammen, død 19. august 1844 i Aker) var en norsk prest og stortingsmann.
I 1839 var Hesselberg 3. representant på Stortinget fra Akershus amt. Han var medlem av kirkekomiteen.
Liste over fotballklubber i Elfenbenskysten
Liste over fotballklubber i Elfenbenskysten inneholder ivorianske fotballklubber som er en del av seriesystemet.
Leagues
1.Liga
2.Liga
3.Liga
4.Liga
Ligue d'Abidjan nord 1
Ligue d'Abidjan nord 2
Ligue de Yamoussoukro
Ligue d'Abidjan sud 1
Ligue d'Abidjan sud 2
Ligue de San-Pédro 1
Ligue de San-Pédro 2
Ligue de Bondoukou 1
Ligue de Bondoukou 2
Teddy Stadium
Teddy Stadium (אצטדיון טדי, Itztadion Teddy) er et fotballstadion i Jerusalem, Israel. Tre fotballag deler på bruken av arenaen. Disse er Beitar Jerusalem, Hapoel Jerusalem og Hapoel Katamon Jerusalem.
Liste over fotballklubber i Elfenbenskysten
Leagues
Ligue de Bouaké 1
Ligue de Bouaké 2
Ligue de Daloa 1
Teddy Stadium
Teddy Stadium er relativt nytt, og dermed også et av få stadioner i Israel som imøtekommer de høye europeiske standardene. Arenaen ble benyttet under U21-EM i fotball for herrer i 2013, og var også finalearena i turneringen.
Liste over fotballklubber i Elfenbenskysten
Leagues
Ligue de Daloa 2
Ligue de Man 1
Ligue de Man 2
Arbeidsgiver (tidsskrift)
Arbeidsgiver er et blad for ledere, kontorsjefer og andre ansatte som jobber med personal, lønn og økonomi.
Temaene det står mest om i bladet er drift, vekst, ledelse, HR, HMS, fravær og reise.
Bladet ble startet av Bjørn Garder i 1984 og utgis fortsatt av Info Forlag AS. Garder satt som redaktør frem til 2012, da Magnus Schaft overtok.