cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gløshaugen
1927: Trygstads parklegningsplan
Bygartner Trygstad tegnet i 1927, på oppdrag av en «nedsatt komité for ordning av spørsmålet om parklegging av Høiskolens omgivelser», en omfattende plan med bassenger, stier, blomsterbed og annen beplantning. Borgermesteren støttet planen, blant annet fordi arbeidet kunne avhjelpe arbeidsløsheten, men han foreslo en sterk reduksjon av planens omfang: «Der skal kun anlegges de nødvendige veier, gressplener og treplantninger». Det viktigste var å parklegge området mellom Christian Fredriks gate og Høiskoleveien – mellom høyskolen og byen. Midler til arbeidet skulle tas av «kinematografoverskuddet for tiden 1ste januar 1925 til 30. juni 1926 som er avsatt til anvendelse for jubilæumsåret 1930...» Den reduserte planen ble vedtatt i bystyret.
1973: Kunstnerisk utforming av «Torvet» på Gløshaugen – NTH
Den opprinnelige hovedplassen på NTNU Gløshaugen, Bredo Greves «tun» sør for Hovedbygningen, brukes både til utstillinger, spill og sosialt samvær. De siste årene har den også vært brukt som arena for immatrikulering av de nye studentene. Plassen har også vært utgangspunkt for flere arkitektstudentprosjekter, og i desember 1972 arrangerte NTH, med støtte fra Norsk kulturråd, en konkurranse om kunstnerisk utforming av plassen. Innleveringsfrist var satt til 1. oktober 1973. Ingen av de 19 utkastene tilfredsstilte kravene til en førstepremie. Konkurransen førte til at det ble holdt et to dagers seminar for å belyse samarbeidet mellom arkitekter og kunstnere.
Kunst og andre objekter
På plassene mellom bygningene på Gløshaugen finnes det både kunstverk og eksempler på tidligere tiders ingeniørkunst, som lokomotiv og turbinhjul. Kunstverkene er utformet i ulike tiår og har svært forskjellig formspråk:
De to lokomotivene som står på hver sin side av «tunet», er Ohma Electra, et vekselstrømlokomotiv fra 1908 som tilhører linjeforeningen Sanctus Omega Broderskab, og Bjørkelangen, et damplokomotiv fra 1924 som eies av linjeforeningen Smørekoppen.
Veier
På kartet fra 1904 er det antydet en mulig vei østover fra Hovedbygningen til Øvre allé. Sommeren 1905 startet utgravingen for de første NTH-bygningene og veien ble trolig anlagt på en fylling av utgravningsmasse fra disse. I 1927 ble mesteparten av fyllingen erstattet med en bro, «Høiskolebroen», for å gi plass til vei og trikk fra sentrum til bydelen Singsaker. Broen ble tegnet av Trondhjems stadskonduktørkontor og var på den tiden byens eneste viadukt.
Veiene på Gløshaugenplatået ble anlagt etter hvert som man trengte adkomst til nye bygninger, men de fikk ikke offisielle navn før i 1973.
Etter forslag fra NTHs administrasjonssjef fikk de navn etter de fire første NTH-rektorene: Plassen foran elektrobyggene fikk navnet O.S. Bragstads plass, etter professor i elektroteknikk Ole Sivert Bragstad. Han var formann i høyskolens professorråd fra konstitueringen i 1909 til høsten 1910, da NTH ble offisielt åpnet og undervisningen begynte, med professor Sem Sæland som rektor. Av andre veier som fører inn til Gløshaugen-området er Høgskoleveien og Høgskoleringen.
Idrettsplass for NTHI
Først i 1934 kom arbeidet med den lenge ønskede idrettsplassen i gang, sørøst på platået. Arbeidet ble utført som kommunalt nødarbeid. Planeringen var ferdig sommeren 1934, og ifølge boken Utdrag av N.T.H.I.'s historie : 1910-1970, var den «brukbar» sommeren etter. Bilder fra 1935 viser at standarden var meget enkel.
Paratrechiotes
Utseende
En liten til middelsstor (4-5 millimeter), nokså bred, svart løpebille med noe metallglans på dekkvingene. Hodet er firkantet med nokså kraftige, men ikke spesielt lange kjever, middelsstore, utstående fasettøyne og dype, buede furer i pannen, med to par lange børstehår. Antennene er tynne og rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er bredt hjerteformet med en skarp midtfure, med to par lange børstehår, ett ved bakhjørnene og ett på siden et stykke foran midten. Dekkvingene er nær dobbelt så brede som forkroppen, noe rundede med punktrader av nokså grove punkter, hver dekkvinge med to lange børstehår oppe på ryggen og tre langs sidekanten. Beina er brungule.
Gløshaugen
Idrettsplass for NTHI
Etter andre verdenskrig var det stort behov for vedlikehold av plassen. NTH hadde ikke midler til dette, og ønsket heller ikke å bruke penger på det, da det ville bli behov for dette arealet til senere utbygging av skolen. I 1951 ble det vedtatt å ikke vedlikeholde plassen, men heller se på mulighetene i Høyskoledalen, «Dødens dal». I løpet av perioden 1960–1965 ble det anlagt en treningsbane i Dødens dal.
Bertil Tallberg
Bertil Tallberg (født 17. september 1883, død 20. april 1963) var en finsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. Tallberg vant en olympisk bronsemedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den finske båten «Lucky Girl» som kom på tredjeplass, bak den norske båten «Taifun» og «Sans Atout» fra Sverige, i 8-metersklassen. Mannskapet på båten besto av Gunnar Tallberg, Emil Lindh, Bertil Tallberg, Arthur Ahnger og Georg Westling.
Paratrechiotes
Levevis
Arten lever i tett, subtropisk skog, mellom løvstrø på skogbunnen. Den er en rask løper, men kan ikke fly.
Gløshaugen
Bebyggelse
Det sto fortsatt bygninger knyttet til gårdsdrift og skolevirksomhet på Gløshaugen da NTH ble opprettet. Tre av disse står ennå og brukes av NTNU.
Bertil Tallberg
Det var sju båter i 8-metersklassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Lucky Girl» og den svenske båten «Sans Atout» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Lucky Girl» tapte skilleracet som ble avholdt 22. juli.
Paratrechiotes
Utbredelse
Slekten lever i et fjellområde i det nordlige Vietnam.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World.
Gløshaugen
Bebyggelse
De første bygningene som ble oppført for NTH på Gløshaugenplatået, var Hovedbygningen, Gamle kjemi og Gamle elektro. De var ennå ikke ferdigstilt da første årskull NTH-studenter ble immatrikulert i september 1910. Av Hovedbygningen var bare hovedfløyen mot nord og trappehusene på baksiden ferdige.
Mellom 1924, da Gamle fysikk ble tatt i bruk, og 1948, da Teknisk hovedbibliotek ble utvidet, var det nesten ingen byggevirksomhet på Gløshaugen, men i 1950- og -60-årene var det igjen stor aktivitet. En stortingsmelding fra 1956 gikk i detalj gjennom den store vekst NTH var forventet å få fremover og hvilke bygninger det dermed ville være behov for. Utbyggingen fra den gang er blitt kritisert for sin «nødtørftige og skjematiske arkitektur og offentlige romdannelser uten den karakterfullhet og monumentale kvalitet som preger det eldre anlegget».
De fire første NTH-bygningene, alle tegnet av arkitekt Bredo Greve:
I 2000 åpnet Realfagbygget, det største bygget på campus og det første NTNU-bygget. Realfagbygget danner Gløshaugens fasade mot sør, slik den nitti år eldre Hovedbygningen danner fasaden mot nord.
Ikke realiserte byggeprosjekter
I tillegg til de planene og arkitektkonkurransene som har ført til nye bygninger, har både studentprosjekter, private initiativ og konkurranser gitt innspill og vist muligheter som ikke er blitt realisert. Noen av de mest omfattende er nevnt nedenfor:
1959: Arkitektkonkurranse om ny aula
I 1959 stilte en anonym giver kr 60 000 til disposisjon til konkurranse om ny aula. Den skulle bygges inntil Hovedbygningen, på sørsiden mot «tunet». Ved fristens utløp var det kommet inn 26 utkast, men juryen uttalte at «bare enkelte av utkastene viste en utforming av festsalen med det rette preg av akademisk høytidelighet og festivitas». Cappelen & Rodahl vant 1. premie, men aulaen ble aldri oppført.
1991: Senter for informasjon, kommunikasjon og kultur ved NTH
I 1990 sto nytt bibliotekbygg på Gløshaugen som nr 2 på NTHs liste over prioriterte byggeprosjekter. Rektor mente det var viktig å «ha planene for et nybygg klare i fall pengene plutselig skulle dukke opp». Det ble derfor avholdt et planleggingsseminar i november samme år. Flere muligheter ble belyst og Høgskolestyret oppnevnte i februar 1991 en komité for å utrede bibliotekets fremtidige oppgaver og bygningsmessige behov. Komitéen så på flere lokaliseringsalternativer, både oppe på platået og øst for dette, blant annet der Esdaile foreslo sitt bygg i 1986. Innstillingen ble at biblioteket burde plasseres sør for Hovedbygningen, med 2–3 etasjer over bakkeplan og 1–2 etasjer under. Utviklingen gjorde at andre bygninger fikk høyere prioritet og biblioteket rykket ned på listen.
2002: Visjon for nytt læringssenter og bibliotek ved NTNU Gløshaugen
I 2002 sto et nytt Teknisk hovedbibliotek igjen som nr 2 på NTNUs liste over ønskede byggetiltak. Det ble nedsatt en komité med medlemmer fra biblioteket og ulike fagmiljøer for å se på hva kvalitetsreformen og endrede undervisningsstrategier ville bety for arealbehov og romprogram. Komitéen leverte sin anbefaling til bibliotekdirektøren i 2002. Da to-campusløsningen ble valgt, ble også planene om ett sentralt bibliotek og læringssenter på Gløshaugen uaktuelle.
2010: «Campusplanens resterende prosjekter»
NTNU har meldt inn flere byggeprosjekter til Kunnskapsdepartementet; deriblant «Solbygg» for solenergiforskningsmiljøet. De holder i dag til i Metallurgi-bygget fra 1951. BARK arkitekter har utviklet et skisseprosjekt som omfatter renovering og nybygg. Et annet prosjekt som er meldt inn til departementet, er nytt bygg for arkitektur-, kunst- og musikkmiljøene. Det er et sterkt ønske om samlokalisering av miljøene for å hente ut synergieffekter. Det nye bygget er foreslått plassert nord for Gløshaugen, nær Studentersamfundet. Disse og andre prosjekter er omtalt i Notat fra NTNUs styre, 27. april 2010.
Andre forskningsinstitutter på Gløshaugen
I tillegg til NTNU er enkelte frittstående forskningsinstitutter lokalisert på og ved Gløshaugen. Disse har et tett samarbeid med NTNU og hverandre på flere områder innen forskning og utvikling.
SINTEF har siden etableringen i 1950 hatt sitt hovedkontor på Gløshaugen. SINTEF ble opprinnelig stiftet av NTH, men har siden 1980 vært en selvstendig forskningsstiftelse.
I 1998 flyttet Papir- og fiberinstituttet (PFI), som er et uavhengig forskningsinstitutt, inn i et nybygg på Gløshaugen, etter 75 år i hovedstaden. Det nye bygget på Gløshaugen ble tegnet av 4B Arkitekter.
I april 2013 flyttet Norsk institutt for naturforskning (NINA) inn i et nytt bygg sør for Realfagbygget. Første spadestikk ble tatt i september 2010. Bygget er tegnet av PIR II Arkitekter, og arkitektene ble vant en internasjonal pris for anlegget. NINA har allerede mye samarbeid med SINTEF og NTNU.
Gløshaugen-navnet
Gløshaugen-navnet har vært tolket ulikt gjennom tidene, men i det nyeste og mest omfattende standardverket innen norsk forskning på stedsnavn, Norsk stadnamnleksikon (4. utg. 1997), skriver historikeren Jørn Sandnes at førsteleddet i navnet, Gløs, sikkert har samme opprinnelse som det nynorske verbet gløse («stire, speide»). Både Gløshaugen i Trondheim og Gløshaugen i Grong kommune er høyder med vidt utsyn.
I Norske gaardnavne (b. 14, 1901) hevdet Oluf Rygh at navnet kom av mannsnavnet Glæðir. I 1983 utkom Sted og navn i Trondheim av Wilhelm K. Støren. Han avviste Ryghs teori, med den begrunnelsen at det aldri hadde vært noe selvstendig bruk ved navn Gløshaugen på høyden. Støren mente navnet kunne komme av verbet gløsa i betydningen «lyse». Han antok at det kunne ha stått igjen trestubber etter hogst på området, og at stubbene på grunn av soppvekst hadde gitt fra seg et lysskimmer i mørket. Ifølge botanikkprofessor Olav Gjærevoll kunne dette ha vært honningsopp.
Også andre historikere har engasjert seg i navnespørsmålet. I 1937 skrev O. Ryssdal en lengre artikkel i Adresseavisen, der han utledet en teori om at Gløshaugen kunne ha betydningen Solegladshaugen.
Den første kjente dokumentasjon av navnet Gløshaugen, eller Glasshauge, er fra 1661. Ved matrikuleringen i 1886 ble navnet Gløshaugen offisielt.
Eksterne lenker
Norges teknisk-naturvetenskapliga universitet
Jerzy Janowicz
Jerzy Filip Janowicz (født 13. november 1990) er en polsk tennisspiller. Han er 203 cm høy.
Han representerte Polen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde i singel.
Gunnar Tallberg
Gunnar Tallberg (født 23. desember 1881, død 27. august 1931) var en finsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. Tallberg vant en olympisk bronsemedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den finske båten «Lucky Girl» som kom på tredjeplass, bak den norske båten «Taifun» og «Sans Atout» fra Sverige, i 8-metersklassen. Mannskapet på båten besto av Gunnar Tallberg, Emil Lindh, Bertil Tallberg, Arthur Ahnger og Georg Westling.
Det var sju båter i 8-metersklassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Lucky Girl» og den svenske båten «Sans Atout» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Lucky Girl» tapte skilleracet som ble avholdt 22. juli.
Isbjørnloven
Isbjørnloven (fullt navn: lov om fredning og fangst av isbjørn) er en norsk lov som freder isbjørner mot norsk fangst.
Fredningen gjelder for fangst og ilandbringelse av isbjørn på norsk land- og sjøterritorium og for fangst av isbjørn som drives av norske statsborgere, personer bosatt i Norge eller av norske selskaper og andre sammenslutninger eller stiftelser utenfor norsk territorium.
Overtredelse av isbjørnloven kan straffes med bøter eller fengsel inntil ett år.
Loven ble sanksjonert 22. mars 1957 og trådte i kraft umiddelbart. For Svalbard gjelder svalbardmiljøloven i stedet for isbjørnloven.
John Hughes (forretningsmann)
John James Hughes (født 25. juni 1815 i Merthyr Tydfil i Wales, død 17. juni 1889 i St. Petersburg i Russland) var en britisk forretningsmann og grunnlegger av en metallurgisk fabrikk i den etter ham oppkalte ukrainske byen Jusovka (Юзовка, fra 1924 Stalino og fra 1961 Donetsk).
Bakgrunn og liv
Hughes' far var ingeniør og leder for et metallverk i Merthyr Tydfil. Han begynte sin karriere under farens tilsyn. I en alder av 29 år ervervet han et skipsverft, og som 36-åring eide han et støperi i Newport. Mot slutten av 1850-årene begynte han som ingeniør ved et valseverk i Millwall og ble til slutt forretningsførende direktør. I 1864 utviklet han en skytslavett for tunge kanoner som ble tatt i bruk av Royal Navy og av andre europeiske flåtestyrker.
I 1869 ervervet Hughes en landeiendom nord for Asovhavet. I 1870 seilte han med nødvendig utrustning og med fagarbeidere til Russland. Der grunnla han en metallurgisk fabrikk nær elven Kalmius, som ble starten på byen Donetsk, som i dag tilhører Ukraina. Det første råjernet ble utvunnet her i 1872. Området rundt fabrikken vokste til raskt og ble et industrielt og kulturelt sentrum for regionen.
Hughes døde i juni 1889 under en forretningsreise til St. Petersburg.
Lycidola
Lycidola er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små til middelsstore, spinkle trebukker, farget i gult eller oransje og svart. Artene i denne slekten etterligner giftige biller i familien rødvinger (Lycidae) og har påfallende farger og vingeformer. Antennene er svarte og omtrent så lange som kroppen, med lange, fine hår, de ytterste leddene er piskeaktig tynne. Pronotum er sylindrisk, betydelig bredere enn langt. Dekkvingene er kraftig, rundet utvidet i den bakre delen slik at kroppen sett ovenfra blir nærmest pæreformet. Dekkvingene er ganske tynne, hver med to-fire opphøyde lengderibber.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Samantha Smith (gymnast)
Samantha Smith (født 1. april 1992) er en canadisk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Hun representerte Canada under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 14.
Laura Gallagher
Laura Gallagher (født 26. mars 1989) er en britisk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Hun representerte Storbritannia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 15.
Jessica Pickering
Jessica Pickering (født 24. april 2001) er en australsk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 16.
Andrej Kuznetsov (tennisspiller)
Andrey Kuznetsov (født 22. februar 1991 i Tula) er en russisk tennisspiller.
Han representerte Russland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde i singel.
Hans beste resultat i Grand Slam-sammenheng er en 4. runde i Australian Open.
Sormea
Sormea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
Homonoeini er middelsstore, stort sett lyst brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Bismarckarkipelet.
Metron
Metron er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Metron er små, mørkbrune smygere med vingespenn på 20-25 millimeter). De fleste har skinnende hvite flekker på begge vingepar, på undersiden danner disse vanligvis et bredt tverrbånd i alle fall på bakvingen.
Levevis
Larvene lever på gress og halvgress.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Softball under Stillehavslekene 1975
Softball under Stillehavslekene 1975. Softball var en av flere sporter som var med i de femte Stillehavslekene som ble arrangert i Guam i perioden 1. til 10. august 1975. Det var femte gangen som softball var med på programmet under stillehavslekene. Det to turneringer, en for menn og en for kvinner.
Eksterne lenker
Resultat Stillehavslekene 1975
Hashem Beikzadeh
Hashem Beikzadeh (født 22. januar 1984) er en iransk profesjonell fotballspiller som spiller for den iranske fotballklubben Esteghlal. Han er 189 cm høy. Han spiller i forsvar, og er også en del av. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Fajr Sepasi og Sepahan Isfahan fra Iran.
Mimeoma maculata
Utseende
En middelsstor, blank, lyst rødbrun hornbille, hver dekkvinge med tre små, svarte flekker. Oversiden er kraftig punktert og noe matt. Arten ligner mye på visse arter i slekten Cyclocephala men skiller seg fra disse på at clypeus ("overleppen") er tilspisset foran, ikke avrundet eller innbuktet. Antennene er 10-leddete med en kort klubbe, hannen har forlengede for-føtter og to tenner på yttersiden av forleggen.
Hashem Beikzadeh
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.
Mimeoma maculata
Levevis
Nesten ingenting er kjent om biologien til disse billene, som lever i relativt lavtliggende områder (under 1500m).
Utbredelse
Arten er kjent fra Colombia, Guyana og Brasil.
Inner Wheel
Inner Wheel International er en verdensomspennende kvinneorganisasjon med over 100 000 medlemmer fordelt på 103 land. Inner Wheel har nær tilknytning til Rotary International, og kvinner kan bli medlem ved å bli invitert av et Inner Wheel medlem.
Inner Wheel ble startet i Manchester i England 10. januar 1924.
Inner Wheels formål er:
Inner Wheel Norge har følgende prosjekter gående:
Mannen
Mannen kan vise til:
Pelargoderus
Pelargoderus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore til store (10-40 millimeter), slanke, brune til svarte trebukker, kroppen ofte med flekker av lyse skjell. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er avlange med markerte "skuldre". Beina er forholdsvis lange.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken. Noen av artene er regnet som skadedyr i skogbruket, særlig fordi de kan spre parasittiske rundormer.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.
Sandhornet
Sandhornet er et fjell på Sandhornøya i Gildeskål kommune i Nordland. Fjellet er 993 meter høyt og fra toppen kan man se nesten hele Salten på en klar dag. Sandhornet er også et godt synlig landemerke i Bodø.
Fjellet er et viktig landkjenningsmerke for skip.
Det fins flere ruter for å bestige Sandhornet. Den anbefalte og oppmerkede ruta for de som ikke er lokalkjente starter i Horsdal.
Federico Delbonis
Federico Delbonis (født 5. oktober 1990) er en argentinsk tennisspiller.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde i singel.
Delbonis har vunnet to titler på ATP-touren, og har en 4. runde fra French Open som beste Grand Slam-resultat.
Stephan Henrik Barratt-Due
Stephan Henrik Barratt-Due sr. (født 19. februar 1919 i Oslo, død 18. november 1985 i Oslo) var en norsk fiolinist og musikkpedagog virksom blant annet ved Barratt Due musikkinstitutt.
Biografi
Barratt-Due var sønn av fiolinisten Henrik Adam Due (1891–1966) og pianisten Mary Barratt Due (født Barratt, 1888–1969). Han begynte tidlig å studere fiolin hos sin far og studerte i tillegg piano hos Dag Kristoffersen og musikkteori hos Trygve Torjusen og Karl Andersen. Barratt-Due hadde også et studieopphold i London der han studerte hos Max Rostal.
Barratt-Due hadde sin debutkonsert i Universitetets Aula den 12. september 1940 akkompagnert av sin mor på piano. Deretter innledet han en omfattende konsertvirksomhet som solist og kammermusiker i Norden, England og USA. Som kammermusiker var han medlem av Opera-kvartetten og Oslo Kammertrio (Barratt-Due, fiolin, Arne Melsom, cello og Wilhelm Schwarzott, piano), og han var solist med alle de profesjonelle symfoniorkestrene i Norge. Som orkestermusiker var han i mange år fiolinist i Nationaltheatrets orkester og orkesteret til Den Norske Opera.
I 1970 overtok han sammen med sin søster, Esther Fladmoe, driften av Barratt Due musikkinstitutt etter sine foreldre, og var kunstnerisk leder ved instituttet fra 1970 og fram til sin død i 1985. Som pedagog underviste han også ved sommerkursene for lærere på Vestby, og drev kursvirksomhet og opplæring av strykere i Finnmark og var med på å danne Finnmark Symfoniorkester i 1970.
Barratt-Due var gift med Else Barratt-Due (født Holst, 1925–2006), og sammen hadde de fem barn, blant dem pianisten Cecilie Barratt-Due (født 1950), dramaturgen Else Barratt-Due (født 1954) og fiolinisten Stephan Barratt-Due jr. (født 1956).
Il sogno di Scipione
Il sogno di Scipione, KV. 126 er en dramatisk serenade i en akt (azione teatrale) komponert av Wolfgang Amadeus Mozart til en libretto av Pietro Metastasio, som er basert på boken Somnium Scipionis av Cicero. Mozart hadde opprinnelig komponert verket da han var 15 år for beskytteren sin, fyrstbiskop Sigismund von Schrattenbach. Da biskopen døde før den ble framført, valgte Mozart å dedisere operaen til etterkommeren til Schrattenbach, grev Colloredo. Han fikk en privat framføring i erkebispepalasset i Salzburg 1. mai 1772, selv om ikke hele ble framført. Bare en arie, den siste koralen og et resitativ vart framført for fyrstbiskopen. Det er usannsynlig at det ble framført i sin helhet mens Mozart levde.
Den første gang en med sikkerhet vet at operaen ble framført i sin helhet, var i 1979 for Mozartuken i Salzburg.
Otto Koppen
Otto C. Koppen  (født 1901, død 1991) var en amerikansk flyingeniør, kjent for sitt arbeide med konstruksjonen av Ford Flivver.
Tidlig liv
Otto Koppen ble uteksaminert med en Bachelor of Science fra MIT i 1924.
MIT
Koppen var professor, senere professor emeritusi flyteknikk ved MIT. Han arbeidet en tid i Fords flydivisjon før han i 1929 vendte tilbake til MIT for å undervise om stabilitet og kontroll. Han ble der til han gikk av med pensjon i 1965. Som en del av kurset, tok Koppen sine studenter opp i en Fairchild 24 for å demonstrere stabilitetsprinsipper.
I 1936 publiserte Koppen en artikkel kalt Smart airplanes for dumb pilots
«Ilmarinen» (panserskip)
«Ilmarinen» var et panserskip tilhørende den finske marinen, etter britisk klassifikasjon var det et kystforsvarsskip. «Ilmarinen» var flaggskipet i den finske marinen og ble bygget ved Crichton-Vulcan i Åbo i årene 1929-1934. «Ilmarinen» og «Väinämöinen» var to av de mest kompakte artilleriskip noensinne bygget. Fartøyene ble konstruert av det nederlandske selskapet NV Ingenieurskantoor voor Scheepsbouw og ble optimalisert for operasjoner mellom øyene i Østersjøen. Fartøyenes beskjedne dypgående ga skipene dårlig sjødyktighet på åpent hav, de la seg til hver side, noe som var ubehagelig, men ikke farlig.
Vitenskapsåret 1605
Vitenskapsåret 1605 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1605.
«Ilmarinen» (panserskip)
«Ilmarinen» og søsterskipet deltok i vinterkrigen, ved krigens start lå fartøyene ved Åland for å beskytte øyene mot angrep. Gjennom vinteren lå så fartøyene ved Åbo og ga byen beskyttelse mot flyangrep med sine luftvernkanoner. Under fortsettelseskrigen ble «Ilmarinen» og «Väinämöinen» fem ganger brukt for å beskyte den sovjetiske basen på Hangö.
Under Unternehmen Nordwind, det tyske angrepet på de estiske øyene Saaremaa og Hiiumaa den 13. september 1941 deltok begge fartøyene i en tysk marinestyrke som ledd i en avledningsmanøver. På vei tilbake fra oppdraget seilte «Ilmarinen» inn i et minefelt og skipet sank på 7 minutter. 271 av besetningen omkom, bare 132 mann overlevde, med finsk svart humor ble de overlevende senere kjent som Ilmarisen uimaseura, «Ilmarinen»s svømmelag. «Ilmarinen»s forlis er til nå det største tap den finske marinen har lidt.
Otto Koppen
MIT
I 1939 bragte en student en modell av den nye Curtiss XSB2C-1 til MIT's vindtunnel. Da Koppen så den skal han ha sagt. «Hvis de bygger mer enn en av disse, er de gale». Han referererte til kontrollprobler med de små vertikale haleror. Det endelige produserte flyet hadde problemer, og det var behov over 880 endringer før det kunne settes inn under Andre verdenskrig
Project Whirlwind
I 1944 så USA behovet for en flytrener mer avansert enn den analoge Linktrener. Det ble etablert et utviklingsprosjesjekt for Marinen kalt «Project Whirlwind». Dette teamet konstruerte en simulator som tok hensyn til vind og aerodynamiske krefter. Et spin-off som ble utviklet var en computer, USAs første høyhastighets digitale datamaskin.
Koppen tok to års pause fra undervisning da han mistet sin datter i en flyulykke hvor han mistet kontrollen i dårlig sikt. Koppen lovet sin kone aldri mer å fly etterpå, men startet på nytt etter hennes død. Koppen fløy og eksperimentete med en Grumman Yankee. Koppen fikk sitt instrumentbevis i en alder av åtti år. Koppen var da den eldste pilot i USA med instrumentbevis.
Koppen er ansett som den som har forsket mest på stabilitet og kontroll siden 1930-tallet.
Konstruktøren
Koppen er, sammen med Harold Hicks og Tom Towle kreditert for å ha forbedret Stout's Ford 3- til den kjente Ford Trimotor.
I 1926 konstruerte Otto Koppen Ford Flivver. Henry Fords første kriterium var at «den måtte få plass på hans kontor, og Koppens første oppgave var å måle lengde og bredde på Ford's kontor.
Koppen konstruerte også Fairchild FT-1 i 1929. Flyet ble modell for Fairchild Modell 21, et to-seters lav-vinget fly som hadde en likhet med Ford Flivver. Produksjonen ble stanset i løpet av depresjon.
I 1943 Koppen ble satt på som en ingeniør for å hjelpe til med å konstruere et større fraktfly for Franklin Institute for rundt 20 000 dollar i året.
Han arbeidet også som konstruktør for General Aircraft Corporation. I 1949 etablerte Koppen og Lynn Bollinger Helio Corporation of Massachusetts. De utviklet en «helioplan» prototype til en pris på 6 000 dollar som ble bygget basert på en modifisert Piper Vagabond med en kort vinge og STOL egenskaper. . Koppen fungerte også som testflyger. Dette flyet dannet grunnlag for Helio Couriers lange rekke av fly. Helio Aircraft Corporation ble dannet i 1950 etter sammenslåing med Midwest Aircraft Corporation, selskapet bygde en rekke typer for Marinen. Prototypen fl«Helio 1» ble donert til National Air and Space Museum i 1963.
Koppen utviklet en forenklet autopilot som kunne være rimelig nok til å bli brukt av privatflyvere
I 1991 Experimental Aircraft Association donerte en kopi Ford Flivver til EAA Airventure Museum. Kopien ble byget etter kopi av en original
Han bodde i Osterville, Massachusetts. Han vant i 1957 Godfrey L. Cabot-prisen. Otto Koppen døde i en alder av 90 år.
Ronnie Stam
Ron Theodorus «Ronnie» Stam (født 18. juni 1984 i Breda) er en nederlandsk fotballspiller som spiller midtbane for det engelske laget Wigan Athletic.
Brian Baker (tennis)
Brian Baker (født 30. april 1985) er en amerikansk tennisspiller.
Han representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde i singel.
Basketball under Stillehavslekene 1975
Basketball under Stillehavslekene 1975. Basketball var en av flere sporter som var med i de femte stillehavslekene som ble arrangert i Guam i perioden 1. til 10. august 1975. Det var femte gangen som basketball var med på programmet under stillehavslekene. Det to turneringer, en for menn og en for kvinner.
Eksterne lenker
Resultat Stillehavslekene 1975
Lucio Silla
Lucio Silla, KV. 135, er en italiensk opera i tre akter komponer av Wolfgang Amadeus Mozart. Librettoen ble skrevet av Giovanni de Gamerra.
Operaen ble første gang framført 26. desember 1772 ved Teatro Regio Ducal i Milano og ble regnet som «en moderat suksess».
Händel-operaen Silla (1713) dekker det samme temaet. Andre operaer med samme tittel ble også komponert av Pasquale Anfossi (1774) og Johann Christian Bach (1776).
Daiki Kishi
Daiki Kishi (født 22. september 1994) er en japansk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 7.
Terje Nygaard
Terje Nygaard (født 7. april 1956, død 22. mai 2017 i Horten) var generalsekretær i Fondet for dansk-norsk samarbeid, Lysebu og Schæffergården fra 2015.
Nygaard tok juridisk embetseksamen fra Universitetet i Oslo og var Master of Business and Marketing fra Oslo Handelshøyskole. I tillegg hadde han tatt en rekke kurs på INSEAD. Før han tiltrådte som generalsekretær, var han direktør og advokat i NHO Service i syv år og før det igjen,  konsernsjef i Manpower Norge, samt over tjue år innen finans, blant annet som administrerende direktør i Unibank Norge og som banksjef i  Nordea (den gang Kreditkassen). Nygaard hadde ellers en rekke styreverv innen finans og industri.
Nygaard var økonomisk rådgiver for Fondet for dansk-norsk samarbeid fra 1991 til han tiltrådte som generalsekretær. Terje Nygaard var den fjerde generalsekretæren i Fondet siden opprettelsen i 1946. Den første var Borghild Hammerich, som sto i brodden for Danskehjelpen under den andre verdenskrig. Nygaard erstattet Per Ivar Vaagland, som var fondets generalsekretær fra 1992.
James McArthur
James McFarlane McArthur (født 7. oktober 1987) er en skotsk fotballspiller som fra den 30. juni 2023 er klubbløs.
Afrikamesterskapet i svømming
Afrikamesterskapet i svømming ble arrangert første gang i 1974 i Kairo, og arrangeres annenhvert år.
James McArthur
McArthur har tidligere spilt for Hamilton Academical, før han i 2010 kom til Wigan.
Dominic Clarke
Dominic Clarke (født 4. januar 1997) er en australsk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 8.
18. serierunde i Bundesliga 2019/20
18. runde i Bundesliga 2019-2020 startet med –  fredag 17. januar 2020, hoveddelen av kampene ble spilt lørdag 18. januar mens runden ble avsluttet med –  søndag 19. januar.
Kampfakta
'''Fredag 17. januar''' <div id="Schalke 04 v Borussia Mönchengladbach"> '''Lørdag 18. januar''' <div id="Köln v Wolfsburg"> <div id="Fortuna Düsseldorf v Werder Bremen"> '''Søndag 19. januar''' <div id="Hertha Berlin v Bayern München">
Kaspar Förster den yngre
Kaspar Förster den yngre (1616–1673) var en tysk sanger, kapellmester og komponist.
Liv
Kaspar Förster den yngre var sønn av kapellmesteren Kaspar Förster og fikk sin første musikkundervisning av ham. Sine første opptredener som musiker hadde han som korgutt i Mariakirka i Gdańsk. Han fikk ytterlige musikkutdanning hos Marco Scacchi i Warszawa og fra 1636 i Italia. I 1638 ble han sanger og dirigent ved hoffkapellet i Warszawa. Han tilbrakte en del tid i Italia der han studerte med Giacomo Carissimi inntil kong Frederik III kalte ham til København for å gjenoppbygge hoffkapellet. I 1655 tvang krigen mot Sverige ham tilbake til Danzig der han i tre år var kapellmester ved Mariakirka. Johann Mattheson karakteriserte ham som en «pryd for Danzigs musikk» I 1657 gikk Förster i tjeneste i Venezia og deltok i krigen mot tyrkerne. Fra 1660/1661 bodde han igjen i København og ledet hoffkapellet i ti år. Etter en kort tid i Hamburg pensjonerte han seg og slo seg ned i Olivia ved Danzig.
Verk
Förster skrev to oratorier, seks triosonater, fire verdslige kantater og rundt 35 geistlige konserter for tre stemmer med to fioliner og generalbass, mange av dem med svært lave og vanskelige bass-stemmer.
Fotball under Stillehavslekene 1975
Fotball under Stillehavslekene 1975. Fotball var en av flere sporter som var med i de femte Stillehavslekene som ble arrangert i Guam i perioden 1. til 10. august 1975. Det var femte gangen som fotball var med på programmet under stillehavslekene. Det var en turneringer for menn.
Illja Martsjenko
Illja Martsjenko (født 8. september 1987) er en ukrainsk tennisspiller.
Han representerte Ukraina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde i singel.
Ángel Hernández
Ángel Hernández (født 6. januar 1995) er en colombiansk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Han representerte Colombia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 9.
Paracoptops
Paracoptops er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, kraftige, brokete fargede trebukker. Kroppsformen er kort og plump, beina nokså korte og kraftige. Antennene hos hannene er noe lengre enn kroppen.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Sulawesi, Molukkene, Ny-Guinea og Ny-Caledonia.
Plestiodon
Plestiodon er en slekt av skinker med mange arter. De er utbredt i Amerika fra Sør-Canada til Honduras, på Bermuda, og i Øst-Asia fra Kurilene, Japan og Korea til Thailand, Kambodsja og Vietnam.
Tidligere ble omtrent 50 skinker med en vid utbredelse på den nordlige halvkule regnet til slekten Eumeces, men det resulterte i at slekten ble polyfyletisk. Den gamle slekten er derfor nå delt i fire slekter som utgjør naturlige grupper. Den største gruppen kalles her Plestiodon, men en kan fortsatt ofte se navnet Eumeces brukt på dem. De to andre slektene som ble skilt ut fra Eumeces er Eurylepis og Mesoscincus.
Floridasandskink (Plestiodon reynoldsi) ble tidligere regnet til den monotypiske slekten Neoseps.
Eotrechodes
Eotrechodes er en slekt av små løpebiller.
Utseende
En liten (2,5-3 millimeter), avlang, mørkbrun løpebille. Hodet er rundet med små fasettøyne og kraftige kjever som er omtrent så lange som resten av hodet, pannen med skarpe, buede furer. Antennene er noe over halve kroppslengden. Pronotum er avrundet trapesformet, en god del bredere enn langt, med en kraftig midtfure. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktrader og noen lange børstehår.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Stillehavskysten i Russland (Sikhote-Alinfjellene, Primorskij Kraj).
Spårtsklubben
Spårtsklubben er et norsk underholdningsprogram med Jon Martin Henriksen som programleder. Det har blitt produsert og lagt ut på strømmeplattformen VGTV siden 2016.
Programmet ledes av et panel som publiserer sportsklipp, samtaler og lignende. Fra 2019 har deltakerne konkurrert mot hverandre i sekvensen Spårtsløpet, som går ut på at de blir sendt til forskjellige steder i Norge uten penger og telefon, for å løse oppgaver og sanke mest mulig poeng.
Programmet vant «Årets web-TV konsept» under Årets mediepriser 2021.
Deltagere
Fra oppstarten ble programmet ledet av Jon Martin Henriksen, Erik Follestad og Mads Hansen. Ida Fladen ble fra mars 2018 den fjerde programlederen. Etter å ha vikariert for Henriksen en periode var Oskar Westerlin fast deltager høsten 2021 og våren 2022.
Torgrim Holte, Linni Meister, Martha Leivestad og Helene Olafsen har også medvirket i programmet.
Anexodus
Anexodus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Nokså små, kraftige, mørkt gråaktige trebukker. De ligner mye på artene i gruppen Dorcadionini. Antennene er kraftige, de innerste leddet med en kort tann i spissen. Pronotum er lengre enn bredt, med en kraftig tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er nokså korte, litt hvelvede og svært knudrete.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Borneo.
Vietotrechus
Vietotrechus er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Levevis
Typematerialet av arten ble funnet i en liten bambusklynge i fuktig skog.
Utbredelse
Arten lever i det nordlige Vietnam (Tam Dao).
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World.
Jim Varney
James Albert "Jim" Varney Jr. (født 15. juni 1949 i Lexington (Kentucky) død 10. februar 2000 i White House) var en amerikansk skuespiller, forfatter og komiker. Han var mest kjent for å ha spilt Ernest P. Worrell i Ernest-filmene og Stinky Dog i Toy Story.
Taeniotes
Taeniotes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore til store (10-40 millimeter), slanke, brune til svarte trebukker, kroppen ofte med flekker av lyse skjell. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er avlange med markerte "skuldre". Beina er forholdsvis lange.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.
Mykola Prostorov
Mykola Prostorov (født 18. desember 1994) er en ukrainsk gymnast som konkurrerer i trampoline.
Han representerte Ukraina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 12.
Björkötraktaten
Björkötraktaten, også kjent som Koivistotraktaten, var en hemmelig gjensidig forsvarspakt inngått 24. juli 1905 mellom keiser Vilhelm II av Det tyske rike og tsar Nikolaj II av Russland.
Hemmelig møte
Fire dager forut for undertegnelsen av den gjensidige forsvarspakten hadde Wilhelm II arrangert å møte i hemmelighet med tsar Nikolaj II. På søndag kveld 23. juli ankom keiseren fra Viborgbukten til Koivistosundet med sin yacht, Hohenzollern. Han ankret opp nær tsarens yacht, Polyarnaja zvezda (Polarstjernen). Dette hemmelige møte er belagt av deres telegrafiske diskusjoner som er blitt kjent som "The Willy-Nicky Correspondence."
Traktaten
Forsvarspakten som de to monarkene undertegnet bestod av fire artikler. Den ble kontrasignert av Tschirschky, grev av Benckendorff, og marineminister Aleksej Biriljov.
De keiserlige majesteter, keiseren av Hele Russland på den ene side, og den tyske keiser på den annen, har, for å sikre fred i Europa, bragt seg selv i samklang med de følgende punkter i den her foreliggende traktat vedrørende en forsvarsallianse:
[Signert] ''Nikolaj. Willhelm.''
[Kontrasignert] ''Von Tschirschky. Grev Benckendorff. Marineminister, Birilev.''
Reaksjon
Selv om traktaten var undertegnet av tsaren var den ikke desto mindre et verdiløst stykke papir på grunn av den franko-russiske allianse. De russiske statsmenn Sergej Witte og Vladimir Lambsdorff, som verken var til stede på yachten eller var blitt konsultert på forhånd, insisterte at traktaten aldri skulle tre i kraft med mindre den ble approbert og undertegnet også av Frankrike.
Tsaren gav etter for presset, til stor konsternasjon fra den tyske keiserens side, som ikke unnlot å klandre sin nevø: ''«Vi tok hverandre i hendene og undertegnet foran Gud, som hørte våre løfter!... Det som er undertegnet, er undertegnet! og Gud er vårt vitne!»''
Borna Ćorić
Borna Ćorić (født 14. november 1996 i Zagreb) er en kroatisk tennisspiller.
Han representerte Kroatia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i første runde i singel.
Ćorić nådde kvartfinalen i US Open der han tapte for Alexander Zverev. Han har vunnet to titler på ATP-touren.
Sofies siste stikk
Sofies siste stikk (originaltittel: Stikkfrí, også kjent under navnet Count Me Out) er en islandsk barnefilm fra 1997 skrevet og regissert av Ari Kristinsson.
Filmen var Islands kandidat til Oscar for beste internasjonale film i 1998, uten å bli nominert. Den ble nominert til nordisk Amanda under Amandaprisen 1998.
Handling
En liten jente planlegger å "kidnappe" halv-søsteren sin i håp om å få oppmerksomheten til faren deres som hadde forlatt moren hennes for mange år siden for en annen kvinne (og denne kvinnen hadde født halv-søsteren hennes)
Miljøpartiet De Grønne i Oslo
Miljøpartiet De Grønne i Oslo (Oslo MDG) er Miljøpartiet De Grønnes største fylkeslag. Partiet ble stiftet på broen i Frognerparken 8. mai 1987, knappe ett og et halvt år før det nasjonale partiet ble stiftet.
Styret
Valgt på årsmøtet i mars 2022:
Kommunestyrevalget 2019
Partiet fikk 15,3 % av stemmene, og var fortsatt Oslos tredje største parti. Oslo MDG dannet byråd sammen med Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti.
Kommunestyrevalget 2015
Miljøpartiet De Grønne i Oslo fikk 8,1% av stemmene ved Kommunestyrevalget i 2015 og ble Oslos tredje største parti. Dette gav partiet fem bystyrerepresentanter, og representasjon i 14 av byens 15 bydeler. Etter valget gikk Miljøpartiet De Grønne inn i forhandlinger på Østmarksetra med Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti med sikte på å danne et nytt byråd i Oslo. Det nye byrådet ble presentert 21. oktober, med Lan Marie Nguyen Berg som byråd for miljø og samferdsel og Hanna Elise Marcussen som byråd for byutvikling.
Bystyrerepresentanter 2015 – 2019
Varamedlemmer til Oslo bystyre 2015 – 2019
Folkevalgte i bydelsutvalgene 2015 – 2019
Miljøpartiet De Grønne stilte lister til alle bydelsutvalgene i Oslo og fikk til sammen 21 bydelsrepresentanter i 14 av 15 bydeler i Oslo.
Stortingsvalget 2013
Miljøpartiet De Grønne kom inn som et nytt stortingsparti for første gang siden Erling Folkvord kom inn på Stortinget for partiet Rød Valgallianse i 1993. Det var tidligere mangeårige leder for WWF, Rasmus Hansson, som representerte partiet på Stortinget i perioden 2013-2017.
Gjennombrudd i 2011
De Grønne i Oslo opplevde sitt gjennombruddsvalg i 2011, da de gikk forbi både KrF og Senterpartiet med en oppslutning på 2,5%. Dette ga partiet én representant i Oslo bystyre og fire bydelsutvalgsrepresentanter. Harald Nissen kom inn i Oslo bystyre, og partiet manglet bare omtrent 70 stemmer for å få inn Hanna E. Marcussen som fast representant nummer to. Oslo MDG kom også inn i bydelsutvalget i St.Hanshaugen (Sindre Buchanan), Gamle Oslo (Harald Nissen), Sagene (Jan Christian Nilsen) og Grünerløkka (Patrik Sahlstrøm). I tillegg meldte Jon Julius Sandal som var Venstres representant i bydelsutvalget på Grorud overgang til MDG i perioden.
Pompeius (sommerfugl)
Pompeius er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Ganske små (vingespenn 20-30 millimeter), brunlige smygere. Medlemmene i denne slekten varierer nokså mye i farge; de kan være ensfarget brune, ha små, hvite flekker eller også større, oransje eller gulaktige felter på vingene.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Amerika. Pompeius verna lever i det østlige USA, de øvrige artene er neotropiske.
Pampeloponnisiako stadion
Pampeloponnisiako stadion er en sportsarena beliggende i Patras i Hellas, som for det meste blir brukt som arena for fotball. Arenaen ble brukt som et av fotballstadionene under fotballturneringen under Sommer-OL 2004.
Liv etter OL
Etter OL er stadionet blitt brukt som hjemmebane til fotballklubben Panachaiki FC.
Seif Asser Sherif
Han representerte Egypt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 10.
Sandstråblom
Sandstråblom (Helichrysum arenarium) er en plante i kurvplantefamilien.
Den er en lav, flerårig urt med sølvgrå stengler og blader. Stenglene er opptil 30 cm lange og vokser opprett fra en forgrenet hovedrot. De gule blomsterkurvene sitter i tette, 2–5 cm brede kvaster. Blomstene er omgitt av gulaktige eller rødoransje kurvdekkblad. Planten vokser på tørre steder med sand.
Umami
Umami (som betyr «god smak» på japansk) er den femte smak ved siden av surt, søtt, salt og bittert.
Sandstråblom
Sandstråblom er utbredt i Mellom- og Øst-Europa vestover til Frankrike og finnes også noen steder i Sibir, Sentral- og Sørvest-Asia. Den vokser nordover til Skåne, Halland, Öland og Gotland i Sverige.
Umami
Umami ble først oppdaget av den japanske kjemikeren Kikunae Ikeda i 1907 (eller 1908 ), men ble ikke allment akseptert i det vitenskapelige miljøet før i 2002, da forskere oppdaget spesialiserte glutamat-smaksløker på tungen.
Smaksstoffene i proteiner fra kjøtt og alger, som består av aminosyrene glutamat og inosinat, gir denne smaken. MSG er hovedingrediensen i umami, men det er minst 40 andre kjemiske stoffer som bidrar til umamismaken.
Asparges, tomater, ost (særlig Parmesan), shiitake, kombu-tare, melk og kjøtt er eksempler på matvarer som smaker umami.
Munklia Hoppsenter
Munklia hoppsenter er et hoppsenter som ligger på Båsmoen, i Mo i Rana. Munklia er et av to hoppsenter i Mo i Rana. Det andre hoppsenteret heter Fageråsbakken og ligger i Langneset. Munklia hoppsenter består av til sammen 5 bakker, med K-punkt 10, 15, 25, 35, 45 og 60. Bossmo & Ytteren IL er eneeier av senteret.
Bakkerekorden er 62,5 m satt av Morten Ågheim fra Mo i Rana under hovedlandsrennet i 1996.