cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cyrille Guimard
Cyrille Guimard (født 20. januar 1947 i Bouguenais, Frankrike) er en tidligere fransk landeveissyklist og sportsdirektør.
Som syklist står han registrert med 94 seire, blant annet flere etappeseire i Tour de France og to bronsemedaljer fra VM i landeveissykling i 1971 og 1972. Det er likevel som sportsdirektør og sykkeltrener han er mest kjent. Han har ledet sykkellagene Gitane-Campagnolo, Renault-Elf-Gitane, Système U, Castorama og Cofidis, og hadde i løpet av sin karriere blant andre Lucien Van Impe, Bernard Hinault, Laurent Fignon, Greg LeMond og Lance Armstrong i sin stall. Som sportssjef har han vært med på å vinne syv utgaver av Tour de France.
Louis Gilavert
Louis Gilavert (født 1. januar 1998) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i hinderløp.
I 2021 representerte han Frankrike på øvelsen 3000 meter hinder under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der han løp forsøksheat, men kvalifiserte seg ikke til finalen.
The Doughnut
The Doughnut («smultringen») er en bygning i Cheltenham i England som fungerer som hovedkvarter for Government Communications Headquarters (GCHQ). Bygningen huser 5,500 ansatte og er den største bygningen konstruert for hemmelige tjenester utenfor USA. Den er hovedsakelig konstruert i stål, aluminium og sten.
Bygningen ble ferdigstilt i 2003 og GCHQ flyttet inn i 2004. Den kostet 330 millioner pund å bygge og inneholder kontorplasser tilsvarende 17 fotballbaner, og en restaurant med 600 plasser. For å begrense sårbarheten ved brann eller terrorangrep, er den inndelt i tre separate strukturer.
Stephen Roche
Stephen Roche (født 28. november 1959 i Dundrum nær Dublin) er en tidligere irsk syklist. Hans store sesong var i 1987, da han som den andre syklisten noensinne vant Tour de France, Giro d'Italia og VM i landeveisritt samme år. Denne trekløverprestasjonen sees på som den aller vanskeligste innen sykkelsporten og kalles på engelsk Triple Crown of Cycling. Kun Roche og Eddy Merckx (1974) har vunnet alle disse løpene i ett og samme år.
Roches sønn Nicolas og nevøen Daniel Martin er også profesjonelle syklister.
Areiópolis
Areiópolis er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Erik Haunstrup Clemmensen
Erik Haunstrup Clemmensen (født 19. september 1920 i København, død 22. februar 2009) var en dansk næringslivsmann og politiker (KF).
Han hadde studentereksamen fra Østersøgades Gymnasium fra 1939 og kandidatutdannelse i økonomi fra Københavns Universitet fra 1947. Haunstrup Clemmensen ble ansatt i Carlsberg A/S, hvor han avanserte til underdirektør i 1956 og visedirektør i 1960. Videre var han administrerende direktør i Novo Industri A/S og Novo Terapeutisk Laboratorium A/S 1964–1970. Etter dette gikk han inn i kredittforeningsvirksomhet, og satt som administrerende direktør i Østifternes Kreditforening 1971–1972 og Kreditforeningen Danmark 1972–1988.
La Libertad (distrikt)
La Libertad er et distrikt i provinsen Huaraz i regionen Ancash i Peru. Distriktet grenser til distriktet Pira i nord, til distriktet Huaraz i øst, til provinsen Aija i sør og til distriktene Huanchay, Pampas og Colcabamba i vest. Distrikthovedstaden er Cajamarquilla.
Erik Haunstrup Clemmensen
Haunstrup Clemmensen hadde sin politiske bakgrunn som formann i Københavns Konservativ Ungdom 1942–1947, og deltok i motstandsarbeid under den andre verdenskrig. Han var formann i den konservative velgerforeningen for København og Frederiksberg 1956–1973 og medlem av Det Konservative Folkepartis hovedstyre 1952–1990, herunder viseformann 1963–1972 og formann 1972–1974. Han var innvalgt på Folketinget fra Brønshøj krets i København 1960–1971 og 1973–1977. Under Hilmar Baunsgaards regjering var Haunstrup Clemmensen sitt partis politiske ordfører på Folketinget, hvor han spesielt beskjeftiget seg med økonomiske og næringpolitiske spørsmål. Han arbeidet også aktivt for dansk NATO- og EF-medlemskap. I kjølvannet av partiets dårlige valgresultater i 1970-årene oppstod det en konflikt mellom partiformann Haunstrup Clemmensen og politisk leder Erik Ninn-Hansen, hvorpå de avtalte å forlate sine verv.
French Open 2007
French Open 2007 ble spilt på Roland Garros-stadion i Paris mellom 27. mai og 10. juni. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus. Rafael Nadal fra Spania vant singleturneringen for herrer for tredje året på rad og det samme gjorde belgiske Justine Henin i dameturneringen. Damedoublen ble vunnet av Mara Santangelo og Alicia Molik.
Bjørn Erik Vige
Bjørn Erik Vige (født 7. september 1952 i Kristiansand) er komponist, tekstforfatter og musiker bosatt på Jørpeland i Rogaland.
Tidlig på 1970-tallet samarbeidet han med Grete Salomonsen om EP-en Bøyde aks (1971), som ble gitt ut til inntekt for organisasjonen Misjon bak jernteppet. På 1970-tallet var han også aktiv i visegruppen Strandafolk.
Han var komponist på Ryfylke Visegruppe s første LP Før oljå kom, som fikk Prøysenprisen i 1982. Han skrev også sangene til gruppens andre album, Forlis, som ble nominert til Spellemannprisen i 1983.
Vige er også kjent for å stå bak sangen Raymond, som ble en lokal slager i Strand i 1983, og ble utgitt som singel med gruppa «Strandafolk».
I 1986 ga han, i samarbeid med Sigvart Dagland, Rønnaug Foss Alsvik og Henning Sommero, ut LP-en Ankomst Utstein kloster, med salmetoner fra Ryfylke. I tillegg komponerte og skrev han tekst og musikk til Alle mine tankar, som vant Melodi Grand Prix 1993. «Alle mine tankar» ble fremført av Viges datter, Silje Vige.
Drea de Matteo
Drea de Matteo ble i 2004 tildelt en Emmy-pris for sin rolle i Sopranos.
I 2005 hadde hun en rolle i actionfilmen Beleiringen: Assault on Precinct 13. I 2009 opptrådte hun i New York, I Love You. I 2015 fikk hun en rolle i Dark Places.
Olleros (distrikt i Huaraz)
Olleros er et distrikt i provinsen Huaraz i regionen Ancash i Peru. Distriktet grenser til distriktet Huaraz i nord, til provinsen Huari i øst og til provinsen Recuay i sør. Distrikthovedstaden er Olleros.
RS 24 «Risør»
RS «Risør» var en av Redningsselskapets redningsskøyter. Hun ble bygget i 1911. På morgenen 5. desember 1913 forsvant hun sporløst. «Risør» er den eneste av Redningsselskapets skøyter som er forsvunnet sporløst.
Comosjøen
Comosjøen (italiensk Lago di Como) er en innsjø i regionen Lombardia i Italia. Den ligger i provinsene Como og Lecco. Den har et areal på 145 km², og er den tredje største innsjøen i Italia etter Gardasjøen og Maggioresjøen. Den er gravet ut av isbreer, og største dybde er 410 meter, noe som gjør den til en av Europas dypeste. Ved middelvannstand ligger den 198 meter over havet. Innsjøen er 4,3 kilometer bred på det bredeste, og 46 kilometer lang.
Fylkesvei 5691
Fylkesvei 5691 går mellom Jonstad og Nes i Sunnfjord.
Comosjøen
På et kart (hvor nord er «opp») ser innsjøen ut som bokstaven Y satt på hodet. Den nordlige grenen, hvor Adda og Mera (via Mezzolasjøen) renner inn i sjøen, kalles også Lago di Colico, den østlige av de to sydlige grenene, hvor Adda renner ut, kalles også Lago di Lecco. Den vestlige av de to sydlige grenene, som er uten utløp, kalles Lago di Como. Området Lierna er et historisk sjarmerende område av innsjøen med en hvit strand og et berømt slott. Triangelet dannet av Y-en utgjør «Comunità montana del Triangolo Lariano», med Canzo som hovedsete.
Byene Como og Lecco ligger ved Comosjøen. Italienerne bruker ofte navnet Lario på sjøen, noe som blant annet gjenspeiler seg i navnet til byen Mandello del Lario på østsiden av sjøen.
Fylkesvei 5691
Før Naustdalstunnelen ble tatt i bruk 1995 var strekningen mellom Jonstad og Nyheim del av riksvei 5.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 512 (Sogn og Fjordane).
Comosjøen
Eiendomsmarkedet
Eiendomsverdien på Comosjøen varierer fra 5 000 til 7 000 euro per kvadratmeter og når 25 000 euro per kvadratmeter for villaer med utsikt over innsjøen. Elementet med utsikten over innsjøen er det som gir reell verdi til eiendommene på sjøen. Noen villaer overstige 100 millioner euro på grunn av deres særpreg og beliggenhet.
Turisme og feriested
Comosjøen er kjent for sin skjønnhet og for sine vakre omgivelser. Innsjøen har i mange år vært et populært sted for aristokratiet og de velstående å feriere. Costa di Como har flere store hoteller, mens Lecco-kysten historisk sett er den viktigste og mest eksklusive. Langs kysten og i fjellene ved Lecco-grenen, ligger det store, tilbaketrukne villaer for de aller rikeste som de italienske Falcks, Rockefeller, Kees og Pirelli. Tradisjonen går tilbake til det gamle Romas tid, inkludert Plinius den yngres Villa Comedia i Lierna. Alessandro Manzoni lot sin roman, "I promessi sposi", utspille seg på Leco-kysten.
I våre dager er det fortsatt en del kjendiser som oppholder seg ved sjøen, noe som er med på å øke turiststrømmen. Det er et stort antall palasser med vakre parker, som Villa Olmo, Villa del Balbianello, Villa Serbelloni og Villa Carlotta. Kostnadene for noen villaer overstiger 100 millioner euro, og det er svært vanskelig å finne dem med utsikt over innsjøen.
Vreni Schneider
Verena «Vreni» Schneider (født 26. november 1964 i Elm) er en tidligere, sveitsisk alpinist. Hun er landets mestvinnende alpinist, og er blitt kåret til «Århundrets kvinnelige sveitsiske idrettsutøver».
Karriere
Hun vant verdenscupen sammenlagt tre ganger, og vant hele 55 enkeltrenn. I tillegg har hun fem OL-medaljer og seks VM-medaljer.
I sesongen 1988/89 vant hun 14 verdenscuprenn, flere enn noen annen alpinist (Ingemar Stenmark vant 13 renn et år).
I april 1995, etter elleve sesonger i verdenstoppen, valgte hun å legge opp. Nå driver hun en ski- og snøbrettskole på hjemstedet Elm, i tillegg til en sportsbutikk i Glarus.
Verdenscupen
Schneider tok totalt 55 enkeltseirer i verdenscupen (34 i slalåm, 20 i storslalåm, 1 kombinasjon). Hun vant verdenscupen sammenlagt tre ganger, storslalåmcupen fem ganger og slalåmcupen seks ganger.
Lyshorntunnelen
Lyshorntunnelen er en 9300 meter lang toløps motorveitunnel på Europavei 39 mellom Os og Bergen. Den er landets lengste motorveitunnel. Byggestart var våren 2015. Tunnelen var ferdig sprengt sommeren 2019, og åpnet for trafikk 31. oktober 2022. Tunnelen har to løp med til sammen fire kjørefelt og har fartsgrense 100 km/t. Lyshorntunnelen er en av fire tunneler på strekningen Svegatjørn–Rådal.
Robert Morey
Robert Morey (født 23. august 1936, død 18. januar 2019) var en amerikansk roer som deltok i OL i 1956 i Melbourne.
Morey ble olympisk mester i roing under Sommer-OL i 1956 i Melbourne. Han var med på den amerikanske åtteren som vant konkurransen foran Canada og Australia. De andre roerne var Thomas Charlton, David Wight, John Cooke, Donald Beer, Caldwell Esselstyn, Charles Grimes, Richard Wailes og William Becklean, som var styrmann.
Lyshorntunnelen
Utbygging
I februar 2010 fikk Norconsult oppdraget med å prosjektere Svegatjørn–Rådal. Veidekke ble tildelt kontrakt for E39 Svegatjørn–Rådal 28. august 2015 for bygging av strekningen Svegatjørn i Os og Fanavegen i Bergen. . Kontrakten på strekningen omfatter det meste av veilengden på prosjektet E39 Svegatjørn–Rådal, og hadde en verdi på knappe 2,3 milliarder kroner.
Tunnelen hadde gjennomslag 13. mai 2019. og ble åpnet 31. oktober 2022.
Finansiering
Prosjektet er finansiert av bompenger og statlige bevligninger. Den statlige delen er 60 prosent, tilsvarende 3,88 milliarder kroner. Hele veiprosjektet Svegatjørn–Rådal er anslått å koste 8,9 milliarder 2022-kroner.
Bompenger og bompengeopplegg
Det er lagt opp til etterskuddsinnkreving i automatiske bomstasjoner ved grensen mellom Os og Bergen kommuner. Det er forutsatt innkreving i begge retninger. Innkrevingen vil skje på nye E39 i Endalausmarka, på fylkesvei 583 ved Bahus og på fylkesvei 2860 ved Djupvik.
Abdul Haseem Khan
Abdul Haseem Khan (født 15. juli 1987) er en pakistansk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sjuendeplass med det pakistanske landslaget.
Lyshorntunnelen
Bompenger og bompengeopplegg
Bompengetaksten er 55 kroner per passering for en vanlig bil. Med forutsetningene i proposisjon 134 S, er innkrevningsperioden regnet til cirka 23 år.
Fartsmåling
I mars 2023 ble det installert fartsmålere i begge retninger, som skal være en del av en evaluering om det skal installeres fotobokser i tunnelen. Bakgrunnen for dette er flere tilfeller av råkjøring i tunnelen.
Nippflo
Nippflo er når tidevannet har den laveste flo. Fenomenet inntrer når tidevannskreftene fra månen og solen motvirker hverandre mest mulig. Dette skjer når månen og solen er 90° i forhold til hverandre sett fra jorden. Nippflo inntrer altså ved hver halvmåne, omtrent hver fjortende dag. Floen er spesielt lav dersom det i tillegg er høytrykk.
Benzaldehyd
Benzaldehyd (C6H5CHO) er en organisk forbindelse som består av en benzenring med en aldehydgruppe.
Norsjø Golfpark
Norsjø Golfpark ligger på Ulefoss i Telemark. Golfbanen ligger rundt 30 minutter fra Skien. Golfbanen er en full 18-hulls bane, par 72. Selve hovedbanen åpnet 4. august 2001.
Klubben har også en egen 6-hulls treningsbane samt en drivingrange med treningsbunker og puttingreen.
I fars navn
I fars navn er en irsk-britisk dramafilm fra 1993 regissert av Jim Sheridan. Filmen handler om Guildford Four, en gruppe som ble uskyldig dømt for en terroraksjon i England i 1975. Filmen følger dem fra tiden like før arrestasjonen og årene i fengsel, frem til frigivelsen i 1989. Manus er basert på selvbiografien til en av de dømte, Gerry Conlon.
Fakaofo
Fakaofo er en av de tre atollene som utgjør det selvstyrte nyzealandske territoriet Tokelau i det sørlige Stillehavet. Den er også kalt Bowditch-øya.
I fars navn
Den ble meget godt mottatt av kritikerne og har fått så mye som 94 % på Rotten Tomatoes.
Filmen ble tildelt Gullbjørnen ved Filmfestivalen i Berlin.
Fakaofo
Geografi
Fakaofo er den sørligste av de tre øyene i Tokelau. Atollen har en landmasse på 4 km², der 2,49 km² egner seg til dyrking av kokospalmer og andre trær. Det finnes mange felt for dyrking av pulaka, en type taro. Lagunen er på 59 km². Det er kraftig nedbør. Ferskvannsforsyningen er vanskelig.
Atollen er lukket og uten dype passasjer mot havet, slik at det er vanskelige ankrings- og havneforhold.
I fars navn
Handlingsreferat
Gerry Conlon arbeider i Belfast, når sikkerhetsstyrker kommer dit med pansrede biler - og et opprør bryter ut. Gerrys far, Giuseppe Conlon, redder Gerry senere fra å bli straffet av IRA, og han blir sendt til London for å bo hos sin tante, Anne Maguire - for hans eget beste. I oktober 1974 får Gerry tilfeldigvis adgang til leiligheten til en prostituert, og han stjeler £ 700 han finner.
Heal
Heal er det fjerde og siste studioalbumet til det amerikanske thrash metal-bandet Sacred Reich.
Blitz (band)
Blitz var et britisk punk-band, stiftet i New Mills i Derbyshire i England. Bandet var aktivt fra 1980 til 2007. Blitz har vært til inspirasjon for nyere band som Rancid og The Distillers. Gitarist og låtskriver Alan "Nidge" Miller døde 10. februar 2007 i en trafikkulykke i Austin i Texas i USA.
I fars navn
Handlingsreferat
Giuseppe, som reiser til England for å hjelpe sønnen, bor hos slektningene til familien Maguire i London når alle sammen blir arrestert i desember 1974. I den påfølgende rettssaken blir familien (kjent som "Maguire Seven" inkludert Conlons far) dømt for støtte Guildford-bombingen på grunnlag av spor etter nitroglyserin. De får lange straffer i fengsel. Gerry som har tilstått, blir dømt til livsvarig fengsel. I fengsel blir Gerry kontaktet av Joe McAndrew, den virkelige gjerningsmannen for bombingen.
Fakaofo
Historie
Analyser av karbondatering indikerer at Fakaofo og Atafu har hatt kontinuerlig bosetting fra minst 750–550 år siden og fram til den første europeisk kontakten i 1765.
Benzaldehyd
Benzaldehyd kan karakteriseres og gjenkjennes på grunn av sin lukt, da det er den som gir mandler (og marsipan) sin typisk lukt.
Fakaofo
Historie
Fakaofo var den mest folkerike og mektigste av atollene og Tokelau ble samlet til én politisk enhet under ledelse av folk fra Fakaofo.
Tokelau ble først kjent for europeere fra andre halvdel av 1700-tallet, men Fakaofo var den siste atollen som ble kjent. Det er flere krav på å ha oppdaget Fakaofo. Kaptein Smith på hvalfangstskuten «General Jackson» fra Bristol i Rhode Island anses som den første utlending som kom til Fakaofo. Det skjedde i 1835. Imidlertid er det mulig at USS «Dolphin» og Hiram Paulding besøkte atollen i 1825, men da uten at amerikanerne forsto at det var en tredje tokelauisk atoll.
Midt på 1800-tallet ble atollen rammet av flere katastrofer. Folketallet på Fakaofo ble påvirket av sykloner og tørke. Det var hungersnød mellom 1846 og 1852. Katolske misjonærer tvang i 1852 omkring 500 av innbyggerne til å reise til Uvea. Omkring 90-100 innbyggere var tilbake. Dysenteri tok livet av 64 innbyggere. Peruanske slavehandlere bortførte 140 personer, 54 % av befolkningen, i februar 1863. Etter katastrofene var det omkring 60 personer igjen på Fakaofo. Seks av disse var menn, to av dem tokelauere.
Befolkning
Fakaofo hadde i 2019 en befolkning på 568, opp fra 506 i 2016. I 2013 var befolkningen på 515.
I landsbyen på Fakaofo ble det etter hvert for liten plass, og fra 1966 ble det reist nye bygninger og boliger på en småøy i nærheten, Fenuafala. Her ble også ny skole og sykehus plassert. Fenuafala ligger to kilometer vest for den opprinnelige landsbyen, som kalles Fale (ordet betyr landsby).
Folketellingen i 2011 viste at 34 % av befolkningen var under 15 år og 46 % under 20 år. 57,8 % av innbyggerne på Fakaofo hadde ved folketellingen i 2011 helt tokelauisk bakgrunn. Den kongregasjonalistiske kirke har tilslutning fra 68,9 % av befolkningen på Fakaofo (2011).
Samfunnsforhold
Det er ett befolkningssentrum på atollen, fordelt på to av småøyene.
Atollen har sykehus og skole. 62,7 % av innbyggerne over 15 år var i 2011 sysselsatt i lønnsarbeid.
Dno
Dno kan blant annet vise til:
Fakaofo
Samfunnsforhold
Nesten hele befolkningen (98,8 %) bodde i 2011 i bolighus av europeisk type, 90,6 % av boligene hadde private dusjfasliteter i tilknytning til boligen. 95,3 % av husholdningene hadde fryseboks, 80 % hadde telefon. 78,8 % % av husholdningene disponerte aluminiumsbåt, 76,5 % med påhengsmotor.
Politikk og administrasjon
Atollen styres av et eldsteråd, taupulega. Landsbyen har en ordfører, pulenuku, og en representant utad, faipule. De som har disse vervene er automatisk medlem av Tokelaus regjering. Fakaofo hadde i 2014 sju representanter i Tokelaus lovgivende forsamling, Fono Fakamua (engelsk: General Fono).
Ariranha
Ariranha er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Kirsten Sinding-Larsen
Kirsten Sinding-Larsen (født 4. august 1898 i Oslo, død 10. desember 1978 i Oslo) var datter av Birger Fredrik Sinding-Larsen og Emilie Rustad (1871–1904).
Kirsten Sinding-Larsen var utdannet i Stockholm som arkitekt. Hun er mest kjent for å ha tegnet Sunnaas sykehus. Det som opptok henne mest, og som hun også arbeidet mest med, var boliger og boligspørsmål.
Nippfjære
Nippfjære er når tidevannet har den høyeste fjære. Fenomenet inntrer når tidevannskreftene fra månen og solen motvirker hverandre mest mulig, som er når månen og solen er 90° i forhold til hverandre sett fra jorden. Nippfjære inntrer altså ved hver halvmåne, omtrent hver fjortende dag. Fjæren er spesielt høy dersom det i tillegg er lavtrykk.
Dorcus davidis
Dorcus davidis er en svart bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (ca. 35 millimeter), avlang, halvblankt svart hjortebille. Hannen har krumme kjever med en butt tann på oversiden, omtrent så lange som hodet.
Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.
Den gjenfødte dragen
Den gjenfødte Dragen (engelsk: The Dragon Reborn) er den tredje boka i fantasy-serien Tidshjulet, skrevet av Robert Jordan. Boka ble gitt ut 15. september 1991 i USA, og ble første gang utgitt i Norge i 1998 av Tiden Norsk Forlag. De ga den ut i to deler: Dragens flukt (prolog – kapittel 28) og Den gjenfødte Dragen (kapittel 28 – 56), men har senere gitt den ut i en enkeltutgave. Den norske boka er oversatt av Jens Erik Røsåsen.
Pyrrhos
Pyrrhos (gresk: Πύρρος; født 319/318 f.Kr., død 272 f.Kr.) var en gresk strategos (hærfører) og statsmann i hellenistisk tid. Han var konge av den greske stammen molossiere, av et kongehus som hevdet å nedstamme fra Aiakos (fra rundt 297 f.Kr.), og senere ble han konge av Epirus, en region og kongerike på nordvestkysten av antikkens Hellas (styrte i tiden 306–302, 297–272 f.Kr.) og for en tid også kongeriket Makedonia (288–284, 273–272 f.Kr.). Han var en av de sterkeste motstanderne av den kommende statsmakten ved Middelhavet, den tidlige republikken Roma. En del av hans slag mot romerne, selv om han seiret, kostet ham tunge tap, og fra dette har begrepet «pyrrhosseier» oppstått. Etter det andre slaget mot romerne ved Asculum i år 279 f.Kr. er Pyrrhos blitt sitert på å ha sagt: «En slik seier til og jeg er fortapt». Den antikke historikeren Plutark skrev om Pyrrhos i sin bok Parallelle liv (gresk: Βίοι Παράλληλοι).
Første år
Pyrrhos var sønn av Aiakides og Fthia, en kvinne fra Thessalia og tremenning av Aleksander den store (via Aleksanders mor Olympias). Han hadde to søstre: Deidamia og Troias. Pyrrhos var kun to år gammel da hans far ble veltet fra tronen i 317 f.Kr. Hans familie søkte tilflukt hos Glaukias, konge av taulantierne, en av de største illyriske stammene nord for Hellas. Pyrrhos ble oppfostret hos Beroea, hustru av Glaukias, og av en molossianer fra Aiakos' slekt.
Glaukias gjeninnsatte Pyrrhos på tronen i 306 f.Kr. Han var da tolv år gammel og det var opplagt at han var underlagt Glaukias, hvilket molossierne opponerte mot. Da Pyrrhos besøkte Glaukias for å delta i et bryllup, gjorde molossierne opprør, plyndret hans eiendom og inventerte Neoptolemos II igjen for i 302 f.Kr. for å overta tronen. Det er sannsynlig at Kassandros sto bak dette opprøret.
Han dro da for å tjenestegjøre som hærfører i diadokenes krig. Antigonos I Monofthalmos forsøkte å forene det rike som Aleksander den store hadde etterlatt seg. Imot ham var Kassandros av Makedonia, Selevkos I Nikator av Babylonia, og Ptolemaios I Soter i Egypt. Antigonos' sønn Demetrios I Poliorketes invaderte Hellas, og Glaukias hadde alliert seg med ham da han var en fiende av hans egen fiende Kassandros. Alliansen ble forent med ekteskap. Glaukias ga Demetrios søsteren til Pyrrhos, Deidamia. Pyrrhos og Demetrios ble svogere.
Demetrios tok Pyrrhos med til Anatolia hvor det ble holdt et stort slag mellom Antigonos og Demetrios på den ene siden og et gresk sammenslutning på den motsatte siden, ledet av Selevkos I Nikator. De møttes i slaget ved Ipsos i 301 f.Kr. Pyrrhos skal ha kjempet med stor tapperhet, men hans side ble beseiret av de 500 krigselefantene til Selevkos. Antigonos ble drept, og Demetrios og Pyrrhos ble tvunget til å flykte. Demetrios hadde en stor flåte og hadde garnisoner med soldater i de greske byene. Det er mulig at Pyrrhos fungerte som offiser i en av disse for en tid. I forhandlingene etter slaget, ble Pyrrhos sendt som gissel til Alexandria i 298 f.Kr. under vilkårene av en fredsavtale mellom Demetrios og Ptolemaios I Soter.
Pyrrhos var knapt tyve år da han kom til Ptolemaios I Soters hovedstad. Det synes som om han ble godt likt og deltok i jaktselskaper. I Egypt giftet han seg med Ptolemaios' stedatter Antigone (en datter av Ptolemaios' hustru Berenike fra hennes første ekteskap med Filip, en makedoner). Ekteskapet innebar at Pyrrhos ble alliert av Demetrios' fiende Ptolemaios i Egypt og med finansiell og militær støtte fra Ptolemaios fikk Pyrrhos i 297 f.Kr. fikk tilbake sitt kongedømmet i Epirus. Pyrrhos' biograf Plutark har bemerket at Pyrrhos «hadde en særskilt dyktighet i å få de store [menn] til å følge hans interesser.»
Fylkesvei 5446
Veien mellom Litlematre og Fjon var del av europavei 39 fram til Masfjordtunnelen ble åpnet i 1995.
Pyrrhos
Konge av Epirus
Pyrrhos annonserte i Epirus at han ville dele makten med Neoptolemos (far til Aleksander I og Olympias, mor til Aleksander den store). Neoptolemos valgte å tro på dette. Kanskje for at Pyrrhos tross alt var hans slektning. Pyrrhos fungerte antagelig som Ptolemaios I Soters vakthund i Europa og voktet de egyptiske interesser mot Kassandros i Makedonia. I 295 f.Kr. fikk Pyrrhos drept Neoptolemos under et gjestebud og fikk folket til å tro at den døde hadde vært ulojal og troløs. Etter å ha sikret Epirus, gikk han etter den store oppgaven, å skaffe seg kongedømmet Makedonia. I 298 f.Kr. hadde Kassandros død og etterlatt den makedonske tronen til sønn Filip IV, men som døde selv (av naturlige årsaker) i løpet av to måneder. Hans to brødre delte riket; Antipatros II og Aleksander V som delte hver sin halvdel med elven Axios (i dag Vardar) som grense. Enigheten mellom brødre endret seg snart, og Aleksander V følte seg truet og inviterte Pyrrhos og Demetrios til å støtte ham.
Fylkesvei 5446
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 383 (Hordaland).
Pyrrhos
Konge av Epirus
Pyrrhos invaderte Makedonia i 294 f.Kr. og gjeninnførte balansen mellom brødrene. Som gjenytelse fikk han en del av Molossis som hadde blitt erobret av Filip II av Makedonia, og byen Ambrakia (dagens Arta). Det ble Pyrrhos' nye hovedstad, en by som hadde tilgang til havet. I mellomtiden hadde Demetrios, og var nå ikke lenger en ønsket gjest. Aleksander V møtte ham, og ved en middag ble han drept. Demetrios angrep deretter den andre kongen, Antipatros, som flyktet og kom aldri tilbake. Demetrios I Poliorketes ble den nye kongen av Makedonia.
Pyrrhos' hustru Antigone døde i barsel, og han giftet seg på nytt med tre andre kvinner. Den første var en gresk kvinne ved Lanassa, datter av Agathokles, konge av Syrakusa på Sicilia, og hennes medgift besto av øyene Lefkada og Korkyra (dagens Korfu). Pyrrhos giftet seg også med en datter av kong Audoleon av Paionia, nord for Makedoina, og til Birkenna, datteren av Bardyllis, en konge av illyrere. Gjennom disse ekteskapsalliansene var han i fred med alle sine naboer, inkludert Makedonia hvor den nye konge Demetrios var gift med hans søster.
Krig med Demetrios
Mens Pyrrhos bygde opp sitt rike og sin hovedstad, ekspanderte Demetrios sin makt. Han kontrollerte mange av de greske bystatene, men hadde ikke kontroll over Sparta i sør og Aitolia i vest. Det var også opprør i Thessalia og Boiotia i sentrale Hellas, og det er indikasjoner at Pyrrhos ga hjelp til disse. Pyrrhos' søster Deidamia, Demetrios' hustru, var nå død, men verre var det at Pyrrhos' hustru Lanassa rømte og søkte tilflukt i palasset til Demetrios, og hun giftet seg med ham i 290 f.Kr.
Denne personlige konflikten brøt ut i krig da Demetrios angrep Aitolia. Pyrrhos annonserte at han ville gi si støtte til Aitolia som var hans sørlige naboer. Pyrrhos gikk deretter inn i Aitolia med sin hær, men de to hærene omgikk hverandre. Mens Pyrrhos angrep Pantaukos, Demetrios' nestkommanderende i Aitolia, herjet Demetrios i deler av Epirus. Etter å ha vært seierrik i Aitolia, invaderte Pyrrhos Makedonia, men her ble han slått tilbake. I 289 f.Kr. hadde Demetrios og Pyrrhos fornyet sin allianse, men det makedonske nederlaget i Aitolia gjorde Pyrrhos til den moralske seierherre. Ikke siden før Filip II hadde den makedonske hæren blitt beseiret. Pyrrhos' omdømme som en stor hærfører fikk et løft, og ble omtalt som «ørnen», et tilnavn som minnet om en annen unge krigerkonge, Aleksander den store.
Konge av Makedonia
Demetrios var aldri en populær konge i Makedonia. I 288 f.Kr. gjorde makedonerne opprør. Samtidig var Demetrios omgitt av fiender. Han innsatte sin sønn Antigonos II Gonatas for å styre Hellas mens han selv dro østover i en storstilt erobring. Hans hær var like stor som den til Filip II og Aleksander, og hans marine var sterkere. Mens Demetrios var ute av landet, invaderte Pyrrhos kongeriket Makedonia i 286 f.Kr.og ble raskt anerkjent som konge. I øyeblikket var han hersker av alt land fra Det joniske hav i vest til Egeerhavet i øst. Det ble antagelig for truende for Lysimakhos i Trakia som invaderte Makedonia østfra. De to ble enige om å dele Makedonia og med elven Axios som grense, tilsvarende som avtalen mellom Antipatros II og Aleksander V.
Pyrrhos invaderte Thessalia som hadde forblitt lojal til Demetrios og hans sønn Antigonos II. Det er mulig at det var koordinert med Athen som angrep Antigonos' garnison i Pireus. Antigonos II Gonatas var redusert til den sentrale Hellas og Peloponnes, og ble tvunget til å inngå fredsavtale med Pyrrhos hvor han frasa seg Thessalia i 285 f.Kr. Samtidig hadde Demetrios blitt tatt til fange i Asia av Selevkos I Nikator og døde noen få år senere i fangenskap. Dette året markerte Pyrrhos på høyden av hans makt.
Da deres felles fiende Demetrios var fjernet begynte enigheten mellom Pyrrhos og Lysimakhos å forvitre. Lysimakhos kjøpte Pyrrhos' kommandanter, inngikk avtale med makedonerne, og sommeren 285 f.Kr. ble Pyrrhos tvunget til å dra tilbake til Epirus. Han hadde tapt sin andel av Makedonia og Thessalia til Lysimakhos uten kamp. Selevkos I Nikator angrep deretter Lysimakhos, og sistnevnte tapte alt i slaget ved Korupedion i 281 f.Kr. hvor den gamle hærføreren ble drept. Men straks Selevkos ankom Europa rett etter ble han myrdet av en usurpator ved navn Ptolemaios Keraunos, som deretter klarte overtale makedonerne til å akseptere ham som konge. Det burde ha gitt muligheter for Pyrrhos til å gjenvinne både Makedonia og det meste av Hellas. Historikerne har tilskrevet det til hans temperament at han ikke grep denne sjansen. Han var for rastløs til å styre som en regjerende konge, han var en hærfører som hadde andre planer.
Krig med Roma
I 281 f.Kr. havnet den greske byen Tarantas (latin: Tarentum) i sørlige Italia i konflikt med Roma og var truet av et romersk angrep og sikkert nederlag. Roma hadde allerede blitt en betydelig maktfaktor på Den italienske halvøya og var bestemt på å underlegge seg alle greske byer i Magna Graecia. Innbyggerne i Tarantas tryglet Pyrrhos om å lede dem i krigen mot romerne. Pyrrhos ble oppmuntret av støtte Tarantas av orakelet i Delfi. Han mål var dog ikke uselviske. Han anerkjente muligheten for å stake ut et rike for seg selv i Italia. Han inngikk en allianse med Ptolemaios Keraunos, den daværende konge av Makedonia, og ankom Italia i 280 f.Kr.
Han gjorde landgang med en hær som besto av rundt 3 000 kavalerister, 2 000 bueskyttere, 500 slyngekastere, 20 000 infanterister og 20 krigselefanter. Elefantene var blitt lånt til ham av Ptolemaios II Filadelfos i Egypt, og var noe skremmende som romerne ikke hadde erfaring med fra tidligere. Filadelfos hadde også lovt ham 9 000 soldater og ytterligere 50 elefanter til å forsvare Epirus mens han selv og hæren var i Italia.
Jungmädelbund
Jungmädelbund (tysk for «forbund for unge jenter»), også kalt Deutsche Jungmädeln, forkortet Jungmädeln og JM («tyske jenter/småjenter»), var en barneorganisasjon for jenter i alderen fra 10 til 14 år i det nasjonalsosialistiske Tyskland fra 1931 til 1945. Organisasjonen var underlagt Bund Deutscher Mädel (BDM) som igjen var del av Hitlerjugend (HJ) i det militaristisk gjennomorganiserte og ensrettede Tredje rike.
Pyrrhos
Krig med Roma
På grunn av hans overlegne kavaleri og krigselefanter, beseiret Pyrrhos romerne, ledet av konsul Publius Valerius Laevinus i slaget ved Heraklea i 280 f.Kr. Det er motstridende kilder om tapene. Hieronymos fra Kardia, gresk historiker som døde i 272 e.Kr., hevder at romerne tapte rundt 7 000 mens Pyrrhos tapte rundt 3 000 soldater, blant dem mange av hans beste. Dionysios fra Halikarnassos (død etter 7 f.Kr.) har gitt et blodigere anslag på 15 000 romerske døde og 13 000 døde grekere. Flere italiske stammer, inkludert lukaner, bruttiere, messapiere, og de greske byene Kroton og Lokroi kjempet også på Pyrrhos' side. Han tilbød romerne en fredsavtale, men den ble avvist. Pyrrhos tilbrakte vinteren i Campania.
Da Pyrrhos invaderte Apulia i 279 f.Kr. møttes de to hærene i slaget ved Asculum hvor Pyrrhos igjen var seierherre, men seieren kostet ham mye. Konsul Publius Decius Mus var den romerske hærføreren og hans dyktige hær, om enn beseiret, brøt tilbake Pyrrhos' greske hær og sikret tryggheten for byen. Mot slutten hadde romerne tapt 6 000 menn og Pyrrhos rundt 3 500, men til tross for tapene var hans hær fortsatt kraftig nok til at den var slagferdig.
Thomas Charlton
Thomas J. Charlton (født 12. juli 1934) var en amerikansk roer som deltok i OL 1956 i Melbourne.
Jungmädelbund
Organisering
Jungmädelbund ble dannet i april 1931 som del av Bund Deutscher Mädel (BDM), en tilsvarende organisasjon for jenter 14-18 år. BDM ble opprettet i 1930, gikk inn som del av Hitlerjugend fra 1932 og fikk egen leder i 1934. Medlemskap ble obligatorisk fra desember 1936. Leder, på tysk BDM-Reichsreferentin («riksreferent» eller «rikstalskvinne»), var Trude Mohr fram til 1937, siden Jutta Rüdiger. De rapporterte videre til den øverste lederen for det samlede Hitlerjugend, Baldur von Schirach fram til 1940, siden Artur Axmann, som både JM og BDM var underlagt. Ugifte kvinner 19-21 år kunne fortsette i Werk Glaube und Schönheit. Den tilsvarende organisasjonen for gutter 10-14 år var Deutsche Jungvolk (DJ), mens det egentlige Hitlerjugend var for unge gutter 14-18 år. Kvinneforbundet NS-Frauenschaft drev lokallag av Deutsche Kinderschar (Deutsche Kinderschar N.S.F.) for barn 6-10 år.
Som guttenes Hitler-Jugend var også Jungmädelbund og BDM inndelt etter alder, region og gruppestørrelse (mindre enheter nedover i tabellen): Etter Tysklands nederlag i andre verdenskrig, ble NSDAP sammen med sine avdelinger og deres tilknyttede organisasjoner erklært som kriminelle organisasjoner og forbudt av De alliertes kontrollråd 10. september 1945.
Medlemskap og aktiviteter
Medlemmene i Jungmädelbund måtte være av «arisk rase«, tyske statsborgere og ikke ha medfødte defekter eller sykdommer. Etter å ha blitt registrert ved BDM-kontoret i «det brune huset» (det lokale partikontoret), gjennomgått tester og fått opplæring i organisasjonen, ble jentene prøvemedlemmer under en seremoni på Adolf Hitlers bursdag 20. april. For å bli fullverdig medlem måtte jentene bestå «Jungmädelutfordringen». På seks måneder, fram til 2. oktober, skulle de da blant annet foreta en endagsreise med gruppa de tilhørte (for å styrke fellesskapet), være med på forskjellige sportsaktiviteter (for å bli mer disiplinerte og militaristiske) og delta på Jungmädelmøter (der de lærte seg å sy, synge, framføre dikt, danse folkedanser og personlig hygiene). Etter ytterligere en seremoni fikk jentene rett til å bære BDM-uniformen, som bestod av en kortermet hvit bluse, blåsvart skjørt og speidertørkle, og delta i mer offisielle sammenhenger. Når jentene fylte 14 år ble de flyttet til Bund Deutscher Mädel (BDM) der de forble til de var 18. I BDM fortsatte fostringen, både fysisk og mentalt, for å forme den «unge kvinnen».
Hensikten med organisasjonene i Hitlerjugend var å fostre barna i en nasjonalsosialistisk ånd. Aktivitetene og lagene var atskilt fra atskilt fra guttenes, men det ble arrangert fester der både JM og BDM, altså jenter fra ti til atten år, var sammen. Aldersskillet skyldtes blant annet idrettkonkurranser og andre fysiske aktiviteter, der det var hensiktsmessig å dele barna i aldersgrupper.Jenteorganisasjonene skulle særlig verne om «kvinnelige dyder», gi opplæring i søm, matlaging og andre hjemlige husmorsysler og motvirke «ikke-arisk» innflytelse. Den viktigste kvinnerollen var å sørge for familien og produsere gutter til det tyske militærapparatet.
Vimpler for Bund Deutscher Mädel (BDM) og Jungmädel (JM)
I Norge etterliknet nazistpartiet Nasjonal Samling de tyske nasjonalsosialistenes organisasjoner gjennom å opprette blant annet Gjentehirden for jenter mellom 14 og 18 år. Over i rang sto Kvinnehirden. Småhirden var for jenter mellom 10 og 14 år.
Strandsted
Strandsted er i Norge en betegnelse for en historisk tettbebyggelse eller et tettsted av begrenset størrelse, med nær tilknytning til sjøen, hvilket ikke hadde de formelle rettighetene som var gitt til et ladested eller kjøpstad. Et strandsted oppsto på et sentralt sted i et lokalsamfunn, gjerne omkring et lokalområdes viktigste båtstø med tilhørende naust og sjøboder. Det kunne være en god havn, ofte et sted for skifte av transport, fra land til sjø. Langs den lange kysten til Norge var strandstedet et knutepunkt så lenge den viktigste transporten foregikk til vanns, det vil for de fleste kystregioner i landet inntil midt på 1900-tallet.
Som tettbebyggelse hadde ikke strandstedet størrelse og viktighet til å klassifiseres som by eller ladested. Men et strandsted kunne, om det lå gunstig til, utvikle seg til et urbant samfunn. Når et strandsted fikk tollbod, var skrittet tatt mot ervervelse av byrettigheter, først som ladested, deretter som kjøpstad.
Historie
Strandsteder oppstod ved at noen få mennesker slo seg ned og bygget sine hus, naust og brygge på et sted ved sjøen som ble utgangspunkt for handel og lokaltransport. Disse hadde gjerne fiske som binæring, eller ofte som hovednæring. Stedene hadde forutsetning for forskjellige næringer, som handel, losji ved sesongfiskeri, ankringsplass, mulighet for los og skyss. På slike steder var det ofte håndverkere som fant sitt utkomme. Andre næringer kunne være tømmerfløting, saltkoking og salg av fisk. Betegnelsen «strandsted» blir brukt i skriftlige kilder fra 1800-tallet uten klargjøring av ordets betydning. Strandstedene på Vestlandet vokste frem der det var et naturlig (landskapsmessig) knutepunkt for handel og transport med et lokalt omland med allmenninger for naust og naturlige havneforhold. Stedene omfattet ofte et miljø av håndverkere og det kunne være tingsted eller ha andre offentlige administrative funksjoner. Liberalisering av handelslovgivningen rundt 1840 stimulerte lokal handel og formannskapslovene fra 1837 førte til vekst i lokale administrative funksjoner, noe som i sin tur ledet til fremvekst av kommunesentrum og «bygdebyer» på 1900-tallet. Noen strandsteder på Vestlandet ble utviklet tidligere blant annet på grunn av transportforholdene, markedsplasser eller privilegier for blant annet gjestgiveri. Lærdalsøyri var et knutepunkt for transport over fjellet mellom Vestlandet og Østlandet, og dessuten en viktig markedsplass. Utne fikk privilegier i 1723.
Antall strandsteder økte sterkt på 1800-tallet, bl.a. på grunn av opprettelse av dampskipsruter langs fjordene, og mulighetene for å opprette landhandlerier fra 1850-årene. Strandstedet oppsto gjerne ved kystbygdas gode havn, der de sentrale gårdene fra før av hadde naust og sjøboder, og hvor det enten ikke var fast bosetning, eller bosetningen var begrenset til husmenn.
Megaceras jason
Megaceras jason er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En stor, (opptil 80 millimeter), blank, brunsvart hornbille. Hannen har et kraftig, i spissen kløvet horn i pannen og to store horn på pronotum, som er høyt hvelvet, for det meste svært blankt, men med et parti med kraftig, nettmønstret mikroskulptur på hver side. For-leggen (protibia) har tre tenner. Hunnen er blank, uten horn med med et par små knøler på pronotum, område foran disse med kraftig, tverrmasket mikrioskulptur. Dekkvingene er glatte og blanke.
Levevis
Lite er kjent om biologien til disse billene. De fleste av artene er tilsynelatende sjeldne, og lever i løvskog. De voksne billene er nattaktive. Larvene utvikler seg mest sannsynlig i råtne stokker.
Utbredelse
Arten er utbredt fra Venezuela og Guyana i nord til Bolivia i sør.
Mary Pierce
Mary Pierce (født 15. januar 1975 i Montréal, Quebec) er en profesjonell fransk tennisspiller. Da hun var på toppen av karrieren, ble hun regnet som en de mest hardtslående kvinnelige spillerne i tennisens historie. Pierce har vunnet to singletitler i Grand Slam-turneringer i løpet av karrieren. I 1995 vant hun Australian Open, og i 2000 vant hun French Open. I den samme turneringen vant hun også doubletittelen (sammen med Martina Hingis).
Robert Koren
Robert Koren (født 20. september 1980) er en slovensk fotballspiller. Han spiller nå for Melbourne City. Før dette spilte han for Hull City og Lillestrøm SK. Han ble årets midtbanespiller i Norge i 2006.
Midtbanespilleren har flere for Slovenia og 12 U-landslagskamper.
Tidlig karriere
Koren spilte for de lokale klubbene NK Publikum, NK Dravograd og NK Radlje i sitt hjemland før han gikk til norske Lillestrøm Sportsklubb i 2004.
Lillestrøm
Han ble en av de mest ansette spillerne i den norske eliteserien i fotball, mange anså ham som en av de beste utlendingene i hele serien. Koren var spilleoppleggeren i Lillestrøm, og ble ofte sammenlignet med sitt tidligere forbilde Zlatko Zahovič. I løpet av sin tid i Norge ble han knyttet til engelske klubber som Leeds United og Manchester City.
West Bromwich Albion
Den 4. januar 2007 signerte Koren for den nest høyeste fotballigaen i England og klubben West Bromwich Albion på en Bosmanbestemmelse. Han fikk en 18 måneders kontrakt med muligheter for ytterligere et år. Han fikk sin debut kun to dager senere som en sen innbytter i Baggies' 3-1 seier over Leeds United i tredjerunden av FA-cupen 2006/07. Koren skåret sitt første mål for klubben i 7-0 hjemmeseier mot Barnsley FC den 6. mai 2007, den siste dagen av sesongen. Seieren sikret Albions plass i mesterskapets kvalifiseringskamper for oppflytting. Koren spilte alle tre kampene da Albion beseiret Wolves i en semifinale, men tapte derimot 1-0 til Derby County i finalen på Wembley Stadium.
Den 3. august 2014 meldte han overgang fra Hull City AFC til Melbourne City FC, hvor han skrev under på en toårskontrakt.
Pampas (distrikt i Huaraz)
Pampas er et distrikt i provinsen Huaraz i regionen Ancash i Peru. Distriktet grenser til distriktene Pariacoto og Colcabamba i nordøst, til distriktet La Libertad i øst, til distriktet Huanchay i sør, til provinsen Huarmey i sørvest og til provinsen Casma i nordvest. Distrikthovedstaden er Pampas Grande.
Lønsj (film)
Handling
En morgen blir den unge, homofile vestkantgutten Christer (Aksel Hennie) nødt til å tyvlåne vaskekjelleren hos naboen fordi han ikke har penger til å betale, og kommer i fare for å slå av sikringen for hele bygningen – til stor frustrasjon for huseieren Kildahl (Bjørn Floberg). Som følge av dette faller en eldre mann og dør mens han sjekker sikringen mens strømmen skrus på, og den nybakte moren og troféhustruen Heidi (Pia Tjelta) som ikke ønsker noe annet enn å gjøre sin misfornøyde ektemann, Odd (Kyrre Haugen Sydness), lykkelig, ikke får vasket ferdig klærne han behøver til jobben. Fra og med dette øyeblikket begynner karakterenes liv å flettes sammen.
Leiligheten til den aldrende mannen som døde blir lagt ut for salg, men det viser seg at han gjennom en årrekke har hatt sin datter Leni (Ane Dahl Torp) boende hos seg i skjul. Hun har ingen forutsetninger for å klare seg utenfor leiligheten, men etter å ha bli kastet ut av den hensynsløse eiendomsmegleren – som viser seg å være Odd – får hun likevel en jobb på kafé samtidig som hun drømmer om å reise på badeferie til varmere strøk.
Sjanger og kontekst
Lønsj er et ensembledrama med fokus på karakterene og hvordan de med sine handlinger påvirker hverandre. En narrativ struktur av denne typen, hvor ulike menneskeskjebner veves sammen på bakgrunn av tilfeldigheter, har av filmanmelder Per Haddal i Aftenposten blitt kalt flettverksfilm.
Lønsj kom i en produktiv periode for norsk filmindustri, hvor flere filmer ble spilt inn med inspirasjon fra den amerikanske sjangerfilmen. Etter omstruktureringen av norsk filmpolitikk i 2001 vokste det dessuten frem en ny generasjon filmskuespillere, som Aksel Hennie, Ane Dahl Torp, Pia Tjelta og Nicolai Cleve Broch. De var involvert i prosjektet, mens Eva Sørhaug debuterte som regissør av en helaftens spillefilm etter kun å ha syslet med kortfilmer og episoder av fjernsynsserier som Hotel Cæsar.
Mottagelse
Filmen hadde premiere i Norge 1. februar 2008 og hadde et besøkstall på 75,102 i Norge. Den internasjonale premieren fant sted på filmfestivalen i Venezia, hvor den var en av åpningsfilmene. På den 22. nordiske filmfestivalen i Rouen vant Lønsj juryens hovedpris.
Kritikken i norske medier var derimot blandet.
Shakeel Abbasi
Shakeel Abbasi (født 5. januar 1984) er en pakistansk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sjuendeplass med det pakistanske landslaget.
Ung vår
Ung vår (engelsk: New Spring) er en bok skrevet av Robert Jordan. Den er en del av Tidshjulet-serien, men omhandler ting som skjedde ca. tjue år før Verdens øye, med fokus på Moiraine Damodred og Lan Mandragoran. Boka ble gitt ut av Tiden Norsk Forlag i 2005, og er oversatt av Berit H. Løken.
Publiseringshistorie
Robert Jordan utvidet senere novellen til en egen roman (selv om den var kortere enn de vanlige Tidshjulet-bøkene). Boken ble utgitt i januar 2004, og skulle opprinnelig være den første av tre bøker om forhistorien til serien. Jordan hadde planer om å skrive de to siste bøkene etter å ha gjort seg ferdig med serien, men etter Jordans død er det svært usannsynlig at disse bøkene vil bli utgitt.
Faidherbia albida
Faidherbia albida er et løvfellende tre i erteblomstfamilien. Den er den eneste arten i slekta Faidherbia, men ble tidligere regnet til akasiene som Acacia albida.
Det blir opptil 30 m høyt med en avrundet krone og en pælerot som kan gå 40 m dypt. Barken kan være furet og mørkebrun, eller glatt og grønngrå. Akselbladene er omdannet til rette, 2 cm lange torner. Bladene er dobbeltfinnete. De består av 3–10 par finner, hver med 6–23 par småblad. Småbladene er grågrønne, 3,5–9 mm lange og 0,7–3 mm brede.
Faidherbia albida vokser langs elver med periodevis eller permanent vannføring. Den trives i områder med lang tørketid og tolererer salt i jorda og at jorda i perioder er mettet med vann. Tung leirjord tåler den derimot ikke. Arten har en vid utbredelse i halvtørre og tørre områder i Afrika og Midtøsten fra Sør-Afrika i sør og Senegal i vest til Israel, Libanon og Syria i nordøst.
Dette treslaget er nyttig på mange måter. Bladverk og belger er viktig som dyrefôr. Blomstringen er mot slutt av regntida, når få andre planter blomstrer, og treet er derfor en viktig kilde for pollen og nektar til honningbier. Trevirket brukes til fyringsved og snekkerarbeider. Bark og røtter brukes som medisin mot luftveissykdommer, fordøyelsesproblemer og malaria.
Treet plantes som skyggetre for husdyr, kaffe, hirse og durra. Løvet som faller av, er en viktig nitrogenkilde for plantene. Arten blir også plantet som prydtre i hager og langs gater.
Kwangmyong (intranett)
Kwangmyong (Chosongul: 광명; Hanja: 光明; som betyr «lys, skinnende») er et nordkoreansk datanettverk som ble etablert i år 2000. Det kan aksesseres av nettlesere og inkluderer e-post, nyhetsgrupper og en søketjeneste.
Kwangmyong er spesialprodusert for innenlands bruk i Nord-Korea og er ikke direkte knyttet til Internett. Informasjonen som er tilgjengelig på Kwangmyong er tilpasset hva nordkoreanske myndigheter ønsker at nettverket skal inneholde. Imidlertid er innhold fra Internett gjort tilgjengelig i redigert versjon på Kwangmyong.
Datanettverket er tilgjengelig på koreansk, men blir vedlikeholdt av 2000 eksperter ifølge offisiell informasjon, også på andre språk som russisk, kinesisk, engelsk, fransk og japansk.
Artur Nogueira
Artur Nogueira er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.