cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rytterskole
Almueskoler
Kretsen rundt kongefamilien, hoffet og de høyeste embedsmenn samt enkelte storgodseiere oppførte også børneskoler for almuen på sine gods. Imidlertid var ikke undervisningen ensartet på disse skolene og først mye senere fikk man et samlet skolevesen.
Holm kirke
Holm kirke ligger sentralt i bygda Holm i Rauma kommune. Den er en del av Den norske kirke og hører til Indre Romsdal prosti i Møre bispedømme.
Kirken ble bygd i 1907 og er en langkirke av treverk. Kirken har dragehoder øverst på mønet. Kirken er tegnet av arkitekt Karl Norum, som tegnet flere kirker produsert av ferdighusfabrikant Jakob Digre i Trondheim. Byggeleder for oppførelsen var Anton Nerheim.
Tre kirker ble innviet i 1907 og den fjerde i 1908 i det som tidligere var Veøy prestegjeld. Det var Rødven kapell, hvor Jens Z. W. Kielland var arkitekt. Veøy kirke (Sølsnes) og Holm kirke, hvor Karl Norum var arkitekt, og Sekken kirke. Kiellands og Norums kirker har mange fellestrekk.
Søsterkirke
Veøy kirke, på Sølsnes i Molde kommune, er bygget samtidig og er søsterkirke. De to kirkene ligger på hver sin side av Langfjorden.
Interiøret
Altertavlen er malt av Emanuel Vigeland.
Hans Apel
Hans Apel (født 25. februar 1932 i Hamburg, død 6. september 2011 i Hamburg) var en tysk politiker fra SPD. Han var medlem av Forbundsdagen fra 1965 til 1990. Apel var fra 1972 til 1974 parlamentarisk statssekretær ved Tysklands utenriksdepartement, fra 1974 til 1978 finansminister i regjeringene Schmidt I og Schmidt II og fra 1978 til 1982 forsvarsminister i regjeringen Schmidt III.
Philipp Rösler
Philipp Rösler (født 24. februar 1973 i Khánh Hưng i Sør-Vietnam) er en tysk politiker (FDP). Han var fra 12. mai 2011 til desember 2013 minister for økonomi og teknologi og visekansler i Angela Merkels andre regjering. Før det var han helseminister i samme regjering.
Han ble 13. mai 2011 med 95 % av stemmene avgitt under partikongressen, valgt til leder av FDP i Tyskland. Etter valgnederlaget ved Forbundsdagsvalget høsten 2013, da FDP falt ut av Forbundsdagen, varslet han sin avgang og ble 7. desember etterfulgt av Christian Lindner som partileder.
Rösler er født i Vietnam og ble ni måneder gammel adoptert av tyske foreldre. Han er utdannet lege og har arbeidet som sanitetsoffiser i Bundeswehr.
Rösler har vært politisk aktiv i FDP siden 1992. Han har hatt sentrale verv i partiet og har vært innvalgt i regionforsamlingen for Region Hannover. I 2003 ble han valgt til landdagen i Niedersachsen. I februar 2009 ble Rösler minister for økonomi, arbeid og samferdsel i Niedersachsen og ble samtidig viseministrepresident i delstaten.
Stanghelle stasjon
Stasjonen betjenes av alle lokaltog mellom Bergen og Myrdal.
Bare så du vet det
Bare så du vet det er en bok av Jon Almaas, utgitt av Kagge Forlag i 2003.
Boken er en parodi av vanlige oppslagsverk, og den beskriver unyttige fakta, fra farten til en spermie, til forskjellige fobier. Boken har ISBN 82-489-0437-7.
Duamutef
Duamutef er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en av Horus’ fire sønner og en beskyttende gud for kanopiske krukker. Hans brødre het bror til Kebehsenuf, Hapy og Imset. Som oftest ble han framstilt som sønn av guden Horus den eldre og Isis. Det er en annen mye som beskrev Duamutef og hans brødre som sønner av Osiris. I henhold til denne myten ble de født fra en liljeblomst som reiste seg fra det opphavelige vann før skapelsen.
Framstilling
I de eldste representasjonene ble Duamutef forestilt som et menneske inntullet i mumiebandasjer. Fra Det nye rike av og framover ble han forstilt som et menneske med hodet til en sjakal. I en del tilfeller ble hans framtoning forvekslet med eller byttet om med Kebehsenuf, og fikk da hodet til en falk mens han bror fikk hodet til en sjakal.
Duamutef ble vanligvis avbildet på kister og på lokket av de kanopiske krukker som de indre organene ble lagret i. Mange av bildene i De dødes dom viser ham sammen med sin brødre foran Osiris på en liten liljeblomst.
Vitenskapsåret 1290
Vitenskapsåret 1290 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1290.
Malmbåt
Malmbåt er en bulkbåt laget for transport av malm. Malmbåter kan ha en tonnasje opptil 300 000 dwt.
Malmbåter bygges derfor gjerne med vekselvis korte og lange lasterom og tar malmlast bare i de korte. Dermed kan det lastes høyere og tyngdepunktet blir gunstigere. Om båtene har andre og lettere tørrbulklaster, som f. eks. korn, kan alle rom fylles.
Benjamin Fondane
Fondane, som var av jødisk-rumensk avstamming og en nevø av den jødiske intellektuelle Moses Schwartzfeld, deltok ofte i forskjellige sekulære rumenske og jødiske kulturaktiviteter. Hans tidligste kjente poetiske bidrag er fra 1912, og er publisert under pseudonzmet I.G. Ofrir. Under og etter Første verdenskrig var Fondane aktiv som kulturkritiker i Moldavia. I 1919, etter første verdenskrig var slutt, slo Fondane seg ned i București, hvor han bodde frem til 1923. I denne perioden skiftet han ofte bosted.
Fondane flyttet til Paris i 1923, der han ble kjent med Lev Sjestov, den eksistensialistiske filosofen, som skulle prege hans fremtidige liv. Fondane sluttet seg aldri til noen avangardebevegelse (med unntak av gruppen Discontinuité i 1928), og han hadde klare innvendinger mot surrealismen. Han kritiserte ofte forskjellige politiske dogmer. Hans litterære og filosofiske aktiviteter hjalp ham med å bygge nære relasjoner med en rekke andre intellektuelle. Samtidig hadde Fondane også en karriere som filmkritiker og manusforfatter for Paramount Pictures. I 1931 giftet han seg med Geneviève Tissier, som var utdannet jurist og bortfalt katolikk. I 1933, etter etablering av en naziregimet i Tyskland, ble Fondane aktiv innenfor anti-fascismen. Fondane ble fransk statsborger i 1938, ble innkalt til militærtjeneste i 1940, men ble tatt til fange av tyskerne i juni 1940 ettersom han var jøde, like før Frankrike ble okkupert, og ble satt inn i en tysk-kontrollert leir i Frankrike som krigsfange. Fondane klarte å rømme, men ble tatt igjen i løpet av kort tid. Han ble senere sluppet fri og tilbrakte resten av okkupasjonen på hemmelig adresse. Han ble til slutt fanget sammen med søsteren Lina i mars 1944 og overlevert til nazimyndighetene i Tyskland, hvorfra han ble deportert til Auschwitz-Birkenau. Fondane ble sendt til gasskammeret kort tid etter ankomst til fangeleiren. Hans poetiske arbeider ble gjenoppdaget i andre halvdel av det 20. århundre, da tekstene hans ble gjenstand for akademisk forskning og offentlig nysgjerrighet i Frankrike og Romania. I Romania utløste denne vekkelsen av interesse også en kontrovers om opphavsrett.
Bøker
på fransk:
på rumensk:
etter hans død
Namibisk dollar
Namibisk dollar (ISO 4217-kode: NAD) har vært valutaen i Namibia siden 1993. Den forkortes vanligvis med $|dollartegnet $, eller alternativt N$ hvis man ønsker å skille den fra andre dollar-valutaer. Den er delt inn i 100 cent. Dollaren er bundet opp mot sørafrikansk rand i forholdet 1:1. Sørafrikansk rand er også lovlig betalingsmiddel i Namibia.
Simpsons Roasting on an Open Fire
Tittelen refererer til linjen Chestnuts Roasting on an Open Fire fra «The Christmas Song» skrevet av Mel Tormé og Robert Wells, og originalt innspilt av Nat King Cole i 1945.
Episoden handler om familien Simpsons forsøk på å feire jul på et begrenset budsjett.
Denne episoden ble lansert på VHS av FOX Home Video i 1991. VHS-lanseringen hadde tittelen «The Simpsons Christmas Special».
Handling
Marge spør barna hva de ønsker seg til jul. Lisa ønsker seg en ponni og Bart en tatovering. Marge tar med seg familien for å handle til jul på kjøpesenteret, og Bart får øye på en tatoveringssjappe som han går inn i. Han lyver om alderen, og bestemmer seg for å få en tatovering med ordet «Mother» på. Da tatovereren har tatovert «Moth» kommer Marge stormende inn og drar ham ut av sjappa. Hun bruker alle pengene familien skal bruke til julehandelen for å fjerne Barts tatovering, og bestemmer seg for å bruke Homers julebonus til å kjøpe presanger for. C. Montgomery Burns gir imidlertid ikke sine ansatte julebonus dette året.
Da han oppdager at familien ikke har penger til jul, skaffer Homer seg jobb på kjøpesenteret som julenissen. Bart drar på kjøpesenteret og plager julenissen, og da han drar av ham skjegget oppdager han at det er faren som sitter der. Homer får bare tretten dollar i lønn. Han får et hett tips fra kompisen Barney Gumble om et hundeveddeløp, og tar med seg Bart på veddeløpsbanen. Homer bestemmer seg imidlertid for å satse på en annen hund, «Santa's Little Helper», siden han får en god følelse for den. Santa's Little Helper avslutter løpet på sisteplass.
Da en nedbrutt Homer og Bart forlater veddeløpsbanen blir Santa's Little Helper kastet ut av eieren sin på grunn av å ha tapt enda et løp. Bart blir ekstatisk da Homer motvillig går med på å ta med hunden hjem. De to drar hjem med greyhounden, klare til å fortelle familien at det ikke vil bli noen julefeiring i år. Marge og Lisa tror imidlertid at Santa's Little Helper er julegaven, og blir veldig glade.
Eksterne lenker
Simpsonovi (první série)
Legemiddelindustrien
Legemiddelindustrien (LMI), tidligere Legemiddelindustriforeningen, er en bransjeforening for legemiddelindustrien i Norge. Norske og utenlandske legemiddelselskaper som utvikler, produserer, selger eller markedsfører legemidler i Norge kan være medlem av foreningen. LMI skal være en bransjeforening for både store, multinasjonale selskaper og små, norske gründerselskaper som opererer på legemiddel- og det såkalte «life sciences»-området. Foreningen har som formål å ivareta medlemmenes bransjemessige interesser og arbeide for å sikre bransjen gode rammebetingelser.
Det omsettes legemidler i Norge for 18 milliarder kroner, LMIs medlemmer står for i overkant av 80 prosent av denne omsetningen. I LMIs 44 medlemsbedrifter er det noe over 4 000 ansatte. LMIs administrasjon har 12 ansatte. LMI er tilsluttet Norsk Industri og har 51 medlemsfirmaer (13. oktober 2010).
Karita Bekkemellem var administrerende direktør fra 2009 til 2022.
LMI eier Felleskatalogen AS, som blant annet utgir Felleskatalogen, og Farmastat Norsk legemiddelstatistikk AS, som produserer og selger legemiddelstatistikk.
Isabella den katolskes orden
Bakgrunn og utvikling
Opprinnelig hadde ordenen navnet Real y Americana Orden de Isabel la Católica. Den ble etablert for å kunne gi belønning for innsats ytt for å bevare Spanias imperium i Amerika, land som på innstiftelsestidspunktet var i opprør mot Spanias herredømme. Tilknytningen til Amerika gjenspeiles også i ordenens navn. Dronning Isabella I av Castilla, som sammen med kong Ferdinand II utgjorde de to katolske majesteter, støttet ekspedisjonen Christofer Columbus la ut på i 1492. I 1847 ble ordenen reorganisert og fikk sitt nåværende navn. Den republikanske regjeringen avskaffet ordenen i 1873, men den ble gjenopprettet i 1875. Da den republikanske regjeringen i 1931 avskaffet de fleste ordener, lot den Isabella den katolskes orden fortsette å eksistere som republikkens fornemste utmerkelse. Under borgerkrigen hevdet begge sider sin rett til ordenen. Den seirende nasjonalistiske siden reorganiserte ordenen og fortsatte tildelingen av den. Isabella den katolskes orden ble i 1996 reorganisert. Ordenens statutter ble sist revidert i 1998.
Inndeling
Opprinnelig hadde Isabella den katolskes orden tre grader. Dette er senere utvidet:
Ordenen har i tillegg tilknyttet et sølvkors (Cruz de Plata), og en medalje i to valører, sølv og bronse.
Insignier
Ordenstegnet for Isabella den katolskes orden består av et rødemaljert malteserkors med stråler i korsvinklene. Midtmedaljongen bærer to søyler, som også finnes i Spanias riksvåpen, og to glober som representerer verdensdelene. Søylene er forent av et bånd, mens de to globene bærer en krone med stråler. Båndet rundt midtmedaljongen bærer innskriften «A LA LEALTAD ACRISOLADA», «for fullkommen lojalitet». Baksiden bærer de katolske majestetene Ferdinand og Isabellas monogram sammen med innskriften «POR ISABEL LA CATÓLICA». Korset er opphengt i båndet i et ledd bestående av en laurbærkrans.
Ordenskjedets midtledd består av de katolske majestetenes kronede våpenskjold holdt av ørnen for Evangelisten Johannes. Kjedets øvrige ledd består av Ferdinand og Isabellas monogram, initialene kombinert med et åk og en bunt piler, vekselvis med motivet fra ordenstegnets midtmedaljong.
Ordensbåndet er gult med smale hvite striper.
Til institusjonelle enheter tildeles kravat eller plakett.
Tildeling
Siden 1998 tildeles Isabella den katolskes orden på bakgrunn av sivile fortjenester til fordel for den spanske nasjon eller for innsats for fremme av vennskapelige forbindelser og vennskap mellom Spania og det internasjonale samfunn. Ordenen kan tildeles spanske eller utenlandske borgere. Isabella den katolskes orden benyttes også som diplomatisk orden. Ordenen kan også tildeles institusjonelle enheter eller organisasjoner. Det er ikke lenger begrensninger på antallet utnevnelser. Kvinner har hatt tilgang til ordenen side 1927.
Medlemmer av regjeringen, presidentskapet i nasjonalforsamlingen og i konstitusjonsdomstolen, hoffsjefen og presidentene i de autonome regionenes regjeringer har, ambassadører, sammen med innehavere av visse andre ledende embeter, rett til å nominere.
Norske innehavere
En rekke nordmen er utnevnt til Isabella den katolskes orden. Dronning Sonja er innehaver av ordenens storkors, det samme er kronprinsesse Mette-Marit og Prinsesse Astrid. Norges tidligere ambassadører, Jan Edmund Nyheim og Helge Vindenes, er også tildelt ordenens storkors. Andre norske innehavere er Christian Langaard, Svenn Stray, Fritz Wedel Jarlsberg og Jakob Schøning.
St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard
St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard (St. Johannesloge nr. 1) er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden. Losjen er Norges eldste, og ble innviet den 24. juni 1749 på den såkalte Ladegaardsøen eller Bygdøy Kongsgård i Christiania. Losjen er oppkalt etter Olav den hellige, og kalles også St. Olai Loge, der Olai er latinsk genitiv for Olav. Losjen het opprinnelig St. Olaus, og i juli 1780 skiftet den navn til St. Olaus til den hvide Leopard.
Hans Wilhelmsson Ahlmann
Hans Jacob Konrad Wilhelmsson Ahlmann (født 14. november 1889, død 10. mars 1974) var svensk geograf, glasiolog. og diplomat. Han var en av hydroglasiologiens pionerer og i 1950 ble han Sveriges ambassadør til Norge, et verv han hadde til 1956.
St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard
I 1785 ble Christianias andre rådhus (bygd 1733) kjøpt av St. Olai Loge. Innvielsen av losjens lokale i 1786 ble foretatt av Bernt Anker, og losjen holdt til i 1. og 2. etasje frem til 1811. Losjen holder idag til i Stamhuset til Den Norske Frimurerorden, i Nedre Vollgt. 19, Oslo, ved siden av Stortinget.
Hans Wilhelmsson Ahlmann
Ahlmann ble professor i geografi ved Stockholms högskola i 1929. Han var opptatt av feltundersøkelser, og ledet våren 1931 en ekspedisjon til Nordaustlandet. Sammen med professor Harald Ulrik Sverdrup var han i 1934 igjen på Svalbard, denne gangen for å undersøke isbreene på Vest-Spitsbergen. Siden undersøkte han Vatnajökull på Island i 1936 og vinteren 1939-40 ledet han svensk-norske undersøkelser av isbreene på Grønland. I 1946 sto han for undersøkelser av isbreene på Kebnekaise. Han tok initiativet til en vitenskapelig ekspedisjon til Antarktis 1949 til 1952 og var formann i ekspedisjonens svenske komité.
St. Johanneslogen St. Olaus til den hvide Leopard
Losjens våpenskjold bærer den latinske setningen ARTIS OPE FEROCIAM EXUIT, «Med kunstens hjelp skal den (leoparden) bli kvitt villskapen».
Grunnleggelsen i 1749
St. Johanneslogen St. Olaus var den første frimurerlosjen i Norge. Mange losjer i Den Norske Frimurerorden har St. Olaus som moderlosje. Losjen ble grunnlagt av greve Christian Conrad Danneskiold-Laurvig, etter alt å dømme med den danske Kong Fredrik V tilstede. Losjen er en avlegger av den danske losjen St. Martin som eksisterte i København fra 11. november 1743 til 9. januar 1767.
Det finnes ingen direkte historiske bevis på losjens opprettelse. De eldste bevarte protokollene i Norge er fra 18. februar 1757, da brødrene «forsamlede sig til den hellige Olai Loges Fornyelse og Oprettelse» og er omtalt som fornyere eller «restauratores». Historien om opprettelsen er rekonstruert indirekte fra arkivene til losjene St. Martin og Zorobabel i København.
Møtereferatene til losjen St. Martin forteller den 22. september 1749 at brødrene Krüger og Frederik Christian Kaas ble antatt som medlemmer i St. Martin. Krüger var allerede «optaget i St. Olai Loge i Kristiania i Norge», og «Logen i Kristiania stammer fra nærværende Loge.» Den 5. november 1749 heter det at ''«Den m. ærv. Mester Grev Laurvig foreslog den tjenende Broder Henric, som var optaget i Kristiania, som Mester.»'' Innvielsen til Mestergraden foregikk den 12. november 1749.
Det fremgår av St. Martins arkiver at St. Olai losje eksisterte den 22. september 1749, og var opprettet av greve Laurvig som en datterloge av St. Martin. Grunnleggelsens dato fremgår ikke.
I losjen Zorobabel ble det skrevet den 7. januar 1750 at «Broder Hammer, der i Kristiania var bleven optagen til Mester, lod seg foreslaa som Medlem av Logen, hvilket enstemmig blev bevilget.» Christopher Hammer var en to «studiosi» fra Norge som ble innviet i losjen Zorobabel den 20. mai 1749. Den andre var Peder Holter, senere godseier i Kristiania. På denne datoen ble begge innviet i I º og II º. At to såpass sentrale medlemmer av St. Olai loge ble innviet i København, viser at losjen i Christiania ennå ikke eksisterte. I samme møte ble Commerceraad Søren Brinck innviet i III º, ettersom han om noen dager skulle reise til Norge.
Sommeren 1749 besøkte kong Fredrik V Norge. Han reiste fra København 20. mai. Den 26. mai gikk han ombord på linjeskipet «Oldenburg» i Fladstrand, og den 28. mai ankom han Laurvig. Der besøkte han grevens residens, frem til 1. juni. Da reiste han videre til Jarlsberg, hvor han spiste middag 2. juni, og videre via Moss til Kristiania, hvor han ankom den 3. juni. Samme dag ankom bl.a. den prøyssiske ministeren Daniel Ehrenfried Heusinger, og 6. juni ankom Baron I. A. von Korff på en russisk fregatt. Kongen var i Kristiania til 16. juni. Deretter var han på utflukter til Moss, Fredrikstad, Fredrikshald, Bragernes og Kongsberg til 28. juni. Fra 28. juni til 6. juli var han igjen i Kristiania. Den 7. juli reiste han tilbake til Laurvig, hvor han returnerte til Danmark med skipet «Oldenburg» den 9. juli.
Dersom kongen var frimurer, og deltok i innvielsen av St. Olai loge, hadde han garantert ledet innvielsesmøtet. Som landets øverste leder ville han automatisk være det dansk-norske frimureriets Stormester.
Greve Laurvig var kongens general-adjutant, som fulgte kongen overalt. En tidligere historiker hevdet at St. Olai loge ble opprettet mellom 6. og 16. juni eller mellom 28. juni og 6. juni 1749. Dette er ikke helt riktig, for kongen besøkte også Bygdø Kongsgaard på Ladegaardsøen i Christiania på Sankthansaften 1749. Han forlot Ås mandag den 23. juni på reise til Bragernes onsdag 25. juni, og hadde et opphold på Bygdø Kongsgaard den 24. juni. Dette var nettopp dagen da frimurere feirer St. Johannesdagen, og den engelske storlosje av 1717 ble derfor grunnlagt Sankthansaften.
Broder Krüger som var innviet i St. Olai loge, og ble medlem av St. Martin 22. september, er likeledes oppført med falsk navn. De eneste dokumenterte brødre i St. Martin med dette navnet var Johan Krüger, som ble opptatt i losjen 5. oktober 1744 i alle tre grader, og den kongelige svenske kommissæren Samuel Gottlob Krüger som ble innviet i alle tre grader den 26. mars 1757. «Krüger» er identifisert som den 26 år gamle løytnanten Johan Cornelius Krieger (1725–1797), som første gang nevnes som medlem av St. Martin den 24. desember 1749, men som ble innviet et annet sted. Kriegers navn er flere steder i protokollene skrevet Krüger, Kryger og Kryer. Han tjenestegjorde på linjeskipet «Oldenburg» som førte kongen til Norge i 1749, og var III º frimurer da han kom tilbake til Danmark.
Broder Henric er ikke identifisert. Under kongens besøk er det sannsynlig at greve Frederik Christian Otto Wedel-Jarlsberg ble innviet i St. Olai loge. Han var oberst og ledet det 2. Smaalenske regiment. Han var i Kristiania under kongens besøk, og ble trolig besøkt på Jarlsberg av kongen den 2. juni. Den 21. januar 1750 foreslo Wedel-Jarlsberg i losjen St. Martin å oppta sin svoger, kaptein Valentin Vilhelm Hartvig Huitfeldt som medlem. Huidtfeldt ble innviet i alle tre grader den 6. februar 1750, og på samme dag respekterte losjen å holde begges medlemskap hemmelig. Dette betyr at Wedel-Jarlsberg allerede var frimurer 21. januar 1750. Han omtales første gang i St. Martin den 24. desember 1749, og han ble verken innviet i St. Martin eller Zorobabel. (Wedel-Jarlsberg og Huitfeldt var ikke svogre i moderne forstand, da Huitfeldt var gift med Ingeborg Christine v. Reichwein og Wedel-Jarlsberg var gift med Sophie Rigborg Amalie Huitfeldt, en datter av Hartvig Tønnesen H. [Valentins farbror!] og Karen Nielsdatter Werenskiold. Grev Wedel-Jarlsbergs hustru var altså kaptein Huitfeldts kusine etter dagens måte å si det på.)
På den tiden kongebesøket fant sted, var det også en rekke frimurere i den norske hovedstaden, både i kongens følge, på eskadren, i form av utenlandske gesanter, og blant norske borgere i Kristiania. Caspar Herman von Storm ble senere Ordførende Mester i St. Olai loge. I et losjedokument av 9. juli 1757 går det frem at han var nærværende ved losjens opprettelse. Peter Stub og Major Zepelin var begge martinister. De var innviet i høygradssystemet Ordenen av de Mureriske Riddere Elus Coëns av Universet, også kalt Élus Coëns, som ble grunnlagt i Bordeaux, Frankrike i 1761 av Martinez de Pasqually. Den 7. november 1763 besøkte de St. Olai loge, og ble da mottatt som to tidligere besøkende. Ettersom de ikke er nedtegnet i St. Olai loge ved noen tidligere anledning, må det siktes til opprettelsen i 1749.
I Den Norske Frimurerordens museum finnes det en kuriositet i form av et skjødeskinn for en St. Johannes mester (Master Mason). På baksiden er det skrevet med blekk: «St. Olai Loge Christiania 1746». Dette ble skrevet tre år før grunnleggelsen av St. Olai loge. Det har vært spekulert i om det fantes det en tidligere frimurelosje i Christiania med samme navn. Det har også vært spekulert i om utsagnet refererer til eierens opptagelse i en engelsk eller dansk frimurerlosje. Hvorom alle ting er, så kjenner ikke historikere til noen annen losje verken i Norge eller Danmark med dette navn.
Underlagt danske losjer 1749–1818
St Olaus var i begynnelsen underlagt danske losjer. Dens første moderlosje var St. Martin, som ble grunnlagt i Kjøbenhavn i 1743. I 1745 ble losjen Zorobabel grunnlagt i København, som en avlegger av St. Martin. Zorobabel fikk sin konstitusjons-patent fra stormesteren for den engelske storlosje den 25. oktober 1745. Den 9. januar 1767 ble St. Martin og Zorobabel forent til den nye losjen «Zorobabel til Nordstjernen».
Samme dato ble St. Olaus underlagt «Zorobabel til Nordstjernen».
Svenska Stora Landslogen 1818–1891
I forbindelse med unionstiden mellom Norge og Sverige ble losje St. Olaus til den hvide leopard i 1818 underlagt Svenska Stora Landslosjen.
Den Norske Store Landsloge 1891
Losjen var en av seks losjer som ble tilsluttet Den Norske Store Landsloge den 24. juni 1891.
Høygrader (1752–1819)
Før 1752 var St. Olaus en ren St. Johannesloge eller «blå loge» som praktiserte de tre St. Johannesgradene. I 1752 begynte losjen gradvis å praktisere høygrads-systemet den strikte observans. Systemet var ferdig utbygd i 1762, og ble praktisert i samarbeid med danske frimurere frem til 1782. I 1782 ble det rektifiserte system innført i Danmark og Norge. Det var påvirket av franske frimurerlosjer og var mindre opptatte av kristne verdier. Det hadde blant annet fjernet tradisjonen om Tempelridderordenen.
I 1818 ble losje «St. Olaus» underlagt Den Svenske Landslosje. Da det svenske system ble innført i 1819, ble «St. Olaus» omdannet til en St. Johannes losje.
Dirk Niebel
Dirk Niebel (født 29. mars 1963 i Hamburg) er en tysk politiker (FDP). Fra oktober 2009 til desember 2013 var han minister for samarbeid og økonomisk utvikling i Angela Merkels andre regjering.
Riss
Riss kan referere til
Dirk Niebel
Niebel tjenestegjorde i åtte år som fallskjermjeger i Bundeswehr og tok deretter diplomutdannelse i offentlig administrasjon. Han arbeidet deretter med arbeidsformidling.
Niebel var først medlem i Junge Union og Christlich Demokratische Union, men gikk ut i 1981. I 1990 meldte han seg inn i Freie Demokratische Partei. Han har vært kommunalpolitiker i Heidelberg. Han var medlem av Forbundsdagen fra 1998 til 2013, da FDP falt ut av parlamentet. Niebel ble i 2005 generalsekretær for FDP, en post han hadde til 2009.
Linda Cerup-Simonsen
Linda Cerup-Simonsen (pikenavn Andersen; født 15. juni 1969 i Årøysund på Nøtterøy) er en norsk tidligere seiler, og vant OL-gull i europajolle under lekene i Barcelona i 1992. Med denne seieren ble hun Norges første kvinnelige vinner i et Sommer-OL. Europajollen hun brukte under lekene i Barcelona er utstilt på Norges Olympiske Museum på Lillehammer. Hun seilte for Tønsberg seilforening.
For sin prestasjon i Barcelona mottok hun Fearnleys olympiske ærespris. Cerup-Simonsen var norsk flaggbærer i sommer-OL 1996 i Atlanta.
I 1992 mottok hun Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris.
Cerup-Simonsen er en yngre søster av Ida Andersen.
Egil Hegerberg har skrevet sangen Linda Widvey Andersen om henne.
Peter Hansen Aaser
Peter Hansen Aaser (født 4. august 1848 i Askim, død 23. juli 1923 i Kristiania) var en norsk lege.
Han ble student i 1871, cand. philos. i 1872, cand. med. i 1878. Fra 1879 var han kommunelege i Trøgstad, før han ble bylege i Kristiania i 1882. Han kastet seg så over studiet av epidemiske sykdommer og bakteriologi, et studium som han fortsatte under flere opphold i utlandet. I 1891 var han hos Weigert i Frankfurt, i 1893 hos Pasteur i Paris, og senere hos Ehrlich og ved Institut Pasteur. I 1891 ble han utnevnt til overlege og bestyrer av Ullevaal epidemisykehus. Det var på hans initiativ at det i 1894 ble opprettet et «seruminstitutt», som ble knyttet til sykehusets laboratorium. Instituttet kom til å fremstille alt det difteriserum, som ble benyttet i Norge.
I 1899 ble Aaser sendt av den norske regjeringen til Porto i Portugal, for å studere pesten som var utbrutt der. Siden representerte han flere ganger Norge ved medisinske kongresser, som ved den hygieniske kongressen i Brussel i 1903, da han var referent for spørsmålet om difteriserumets profylaktiske virkning. Han var også oppnevnt som Norges representant ved den internasjonale medisinske kongressen i Lisboa i 1906 (men han deltok ikke på grunn av sykdom).
Aaser skrev en rekke avhandlinger om epidemiske sykdommer og behandlingen av dem i tyske medisinske tidsskrifter, samt i Norske magasin for lægevidenskaben og Tidsskrift for Den norske lægeforening. Fra 1901 var han fast sensor ved medisinsk embetseksamen.
Utmerkelser
Aaser var ridder av St. Olavs orden, ridder av den portugisiske Ordem da Conceiçao, medlem av Videnskabsselskabet i Kristiania og Societas regia medicorum Budapestiensis.
Svein Bergersen
Etter aktiv spillerkarriere fortsatte han med trenerverv i Lillestrøm hvor han blant annet førte Lillestrøms juniorlag med blant annet Tom Lund på laget til seier i NM.
David Rockefeller
Bakgrunn
David Rockefeller ble født i New York City og vokste opp i et herskapshus på 10 West 54th Street, som hadde ni etasjer og var den største private residensen i New York. Hjemmet inneholdt mange sjeldne antikviteter fra middelalderen og renessansen som ble samlet av hans far. I 1936 ble Rockefellet uteksaminert cum laude fra Harvard University, før han studerte i ett år ved London School of Economics. Det var i London at han for første gang møtte USAs fremtidige president John F. Kennedy.
Karriere
Under hans tid utenfor USA jobbet Rockefeller i det som senere skulle bli Chase Manhattan Bank.
I 1940 mottok Rockefeller en doktorgrad fra University of Chicago. I 18 måneder var han sekretær for borgermesteren i New York, Fiorello La Guardia. Etter at andre verdenskrig brøt ut, vervet Rockefeller seg til krigsinnsatsen, og han tok befalsskole i 1943. Han ble forfremmet til kaptein i 1945. Under krigen tjenestegjorde han i Nord-Afrika og Frankrike for militær etterretning. I syv måneder var han militærattaché ved den amerikanske ambassaden i Paris. Rockefeller snakket flytende fransk.
Avisen The New York Times anslo i november 2006 at Rockefellers totale veldedige donasjoner beløp seg til $900 millioner i løpet av hans levetid. Hans selvbiografi ble publisert i 2002. Dette var den eneste gangen et medlem av den seks generasjoner lange klanen har skrevet en selvbiografi. Royalties fra boken går til forskjellige veldedige organisasjoner som blant annet hjelper foreldreløse barn og andre trengende barn i Sør-Afrika.
David Rockefeller giftet seg med Margaret McGrath den 7. september 1940. Hun var datter av en partner i et prominent advokatfirma på Wall Street. De hadde seks barn, født mellom 1941 og 1952.
Partei des Demokratischen Sozialismus
Partei des Demokratischen Sozialismus (Partiet for Demokratisk Sosialisme, PDS) var et politisk parti i Tyskland. Det ble grunnlagt i 1990, og ble regnet som arvtageren til kommunistpartiet SED.
Opprettelse
Det gamle statsbærende partiet i DDR, SED, skiftet navn til SED-PDS i desember 1989. Fra 4. februar het partiet bare PDS. PDS så seg selv i en historisk kontinuitet der partiet via KPD, VKPD, USPD, Spartakusbund, SPD, SDAP, ADAV førte røttene tilbake til den første tyske arbeiderbevegelse.
Partiet tok imidlertid avstand fra SED og forbrytelsene begått under DDR-regimet, de ekskluderte fremtredende representanter for det gamle regimet og personer dømt for landssvik og forbrytelser begått under den kalde krigen. Partiet ble derfor ofte beskrevet som venstre-sosialdemokratisk.
Partiet hadde et populistisk preg, og oppnådde i den senere tiden en viss størrelse på meningsmålingene ved å angripe den sosialdemokratiske regjeringens reformering av velferdsstaten. Partiet var spådd å bli størst ved delstatsvalget i Brandenburg høsten 2004, men ble forbigått av sosialdemokratene. I det vestlige Tyskland var imidlertid partiet av ubetydelig størrelse (0-2%).
I 2005 ble partiet omdannet til Die Linkspartei ved å inngå et forbund med WASG.
Die Heimat (parti)
Die Heimat (tysk for hjemmet, hjemlandet) tidligere Nationaldemokratische Partei Deutschlands (Tysklands nasjonaldemokratiske parti, NPD) er et tysk høyreorientert politisk parti, grunnlagt i 1964. Partiet var per 2017 uten representasjon i landets statlige, folkevalgte organer. Partiet fikk sitt nye navn i 2023.
Partiet er en etterfølger til Deutsche Reichspartei, og ble i 2011 slått samen med Deutsche Volksunion. NPD regnes som nasjonalistisk, EU-kritisk og innvandringskritisk. Det er omtalt som det viktigste nynazistiske partiet etablert etter 1945. Forbundsrådet fremsatte i desember 2013 krav overfor Tysklands forfatningsdomstol om å forby partiet. Forfatningsdomstolen avsa 17. januar dom for at partiet ikke skal forbys.
Løpemeter
Løpemeter brukes ofte i sammenheng med kjøp av for eksempel byggevarer som har pris pr. meter. Det samme gjelder for tekstiler/gardinlengder, ofte kalt metervare.
Die Heimat (parti)
Den statlige overvåkningsorganisasjonen Verfassungsschutz anser partiet som høyreekstremistisk og det blir derfor overvåket. Et flertall av de tyske velgerne mener at partiet skader Tysklands anseelse i verden.
Løpemeter
Måleenheten som brukes der noe som selges også kan selges med kvadratmeter som prisenhet.
Friedrich Johannes Jacob Cölestin von Schwarzenberg
Friedrich Johannes Jacob Cölestin von Schwarzenberg (født 6. april 1809 i Wien, død 27. mars 1885 i Wien) var kardinal i den katolske kirke og erkebiskop av Praha.
Løpemeter
En husvegg er gjerne 25 kvm, men har kanskje 10 kvm vindusflater. Dagens kledningsbord for hus, for eksempel, selges med not og fjær i endene, slik at de kan legges fortløpende og dermed uten svinn. Med en gitt bordbredde, er det enkelt å regne ut hvor mange løpemeter bord som trengs.
Die Heimat (parti)
Partiet mener at Tyskland er større enn dagens forbundsrepublikk, og ønsker revurdering av de grensene som ble trukket opp etter andre verdenskrig. Ved en anledning presenterte partiet et kart hvor dagens grensen som skiller Tyskland og Østerrike var fjernet, og uten fargemarkeringen av Oder-Neisse-linjen. Partiet har et konservativt syn på familien og forholdet mellom kjønnene.
Friedrich Johannes Jacob Cölestin von Schwarzenberg
Etter studier i teologi og filosofi ved seminaret i Salzburg, studerte han ved universitetet i Wien, og ble presteviet i 1833. Han tok doktorgraden i teologi i 1835, og ble valgt til erkebiskop av Salzburg og dermed tysk primas den 1. februar 1836. Han ble konsekrert 1. mai samme år. Ved konsistoriet 24. januar 1842 ble han gjort til kardinal, med Sant'Agostino som tittelkirke. I 1850 ble han erkebiskop av Praha i Bøhmen. Han deltok på det første Vatikankonsil 1869-1870, hvor han markerte seg som motstander om dogmet om pavelig ufeilbarlighet, men aksepterte det da det ble vedtatt. Han deltok også på konklavet i 1878, og døde i 1885 i Wien. Han ble begravet i katedralen i Praha.
Løpemeter
Lignende regnestykker kan gjennomføres for listverk og tildels golvkledning/takdekning.
Die Heimat (parti)
Historie
Etter opprettelsen i 1964 gjorde partiet seg først bemerket gjennom kommunale delstatsvalg i Vest-Tyskland, med blant annet 15 seter i Bayern, 10 i Niedersachsen og åtte i Hessen i 1966-67. Ikke siden den gang har partiet klart å klatre over sperregrenser på 5% av de stemmene ved føderale valg. De var nærmest i 1969, da de oppnådde 4,3%.
Friedrich Johannes Jacob Cölestin von Schwarzenberg
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Hōjō Tokimune
Hōjō Tokimune (kanji: 北条 時宗; hiragana: ほうじょう ときむね; født 5. juni 1251, død 20. april 1284) var Hōjō-klanens åttende shikken (offisielt regent, de facto hersker av Japan) av Kamakura-shōgunatet, og er særlig kjent for å ha ledet japanerne under mongolinvasjonene av Japan og for å ha spredt zenbuddhismen og dermed også bushidō blant krigerklassen i landet.
Liv
Hōjō Tokimune kom fra Heisi-Hōjō-klanen, Adachi-huset. Han var den eldste sønnen til Hōjō Tokiyori, en tidligere regent og tokusō (Hōjō-klanens overhode). I tillegg til Tokimune var hans fornavn Masatoshi (正寿) og Sagamitarō (相模太). Tokimune hadde to brørdre Tokisune Og Munemasa.
Tokimune ble opplært til å bli Japans neste hersker, og åtte år gammen ble han shikken. Fire år før det hadde han vært rensho, shikkens assistent. Det var Tokimune som sikret at zen ble fast etablert i Kamakura og siden i Kyōto, og deretter i hele Japan, særlig blant krigerklassen. I 1271 forviste han buddhistmunken Nichiren til Sado-øya.
Tokimune giftet seg med Kakusanni og ble i 1271 far til Sadatok, som ble hans etterfølger.
Løpemeter
Bordene (plankene) er også påført lengdemål, slik at bruker kan plukke med seg tilstrekkelig antall plank som tilsammen passer med antall løpemeter for å kle veggen.
Die Heimat (parti)
Historie
I 2006 oppnådde partiet 7,3% oppslutning i delstaten Mecklenburg-Vorpommern og oppnådd dermed statlig representasjon der også. Ved valget i denne delstaten i 2016 falt partiet ut av også dette parlamentet.
Montafoner Schanzenzentrum
Montafoner Schanzenzentrum er et skihoppanlegg ved Tschagguns i dalen Montafon i Østerrike. Det består av fire hoppbakker med størrelse K97 (HS108), K60 (HS66), K35 og K20. Alle bakkene har plastmatter, slik at de også kan brukes i sommerhalvåret. Anlegget ble bygd til European Youth Olympic Festival (EYOF) 2015, som ble arrangert i Vorarlberg i Østerrike og i Liechtenstein. Det er eid av WSV Tschagguns og SC Montafon.
Byggingen av anlegget startet i mars 2013, og anlegget sto ferdig sommeren 2014. Bakkerekorden i K97-bakken er 107 meter, satt av Constantin Schnurr (Tyskland) under kombinertrenn i EYOF 25. januar 2015. I K60-bakken er rekorden 63,5 meter, satt av Tine Bogataj (Slovenia), Clemens Leitner (Østerrike) og František Holík (Tsjekkia), alle under EYOF 30. januar 2015.
Det moderne hoppanlegget er bygd på samme sted som den tidligere 80-metersbakken Zelfenschanze sto. Den ble bygd i 1937 og var i sin tid Østerrikes største hoppbakke. Andreas Däscher (Sveits) hadde der bakkerekorden med 86 meter, satt 12. mars 1950. Zelfenschanze var i bruk til 1960-tallet.
Skihopping ble først introdusert i Montafon i 1909, og flere andre hoppbakker har også eksistert i dalen. De viktigste av dem er Rhätikonschanze, med størrelse ca. K40, som ble bygd i 1930 og ble avløst av Zelfenschanze i 1938, og Ing.-Ohneberg-Schanze (K55), som var i drift fra 1946 til 1974.
Die Heimat (parti)
Politiske standpunkter
Historikeren Walter Laqueur hevdet i 1960 at NPD ikke kan klassifiseres som et nynazistisk eller nyfascistisk parti, men som et parti med sterke nasjonalkonservative verdier og tidvis høyrepopulistisk. Sett bort fra innvandringskritikk, EU-motstand og partiets nasjonalistiske strømninger, blir partiet ansett for å ha inntatt en «tredje posisjon» i sosiale og økonomiske spørsmål. Denne «tredje posisjonen» har historisk sett vært motstand mot både kommunismen og kapitalismen som økonomiske system, i tillegg til å være grunnleggende antiliberal. Tidligere NPD-leder Udo Voigt sier at filosofien til NPD skiller seg både fra både kommunisme og sosialliberalisme i at partiet erkjenner folk som ulik produkter av deres samfunn og miljøer. Voigt sier at partiet er også påvirket av synspunktene til moderne etologer som Konrad Lorenz og Irenäus Eibl-Eibesfeldt. Rent økonomisk ønsker partiet en sterk velferdsstat og har siden opprettelsen fremmet flere forslag om sosial sikkerhet og beskyttelse mot plutokrati.
Selv om partiet er motstander av EU, motsetter det seg et tyrkisk medlemskap av organisasjonen. Partiet ser i stedet for seg et fremtidig samarbeid og vennskapelige forbindelser med andre nasjonalister og europeiske nasjonale partier. Internasjonalt har partiet oppnådd sympati fra nasjonalistiske partiledere og høyreorienterte akademikere. Høyreorienterte akademikere som Kevin MacDonald, Tomislav Sunic, Alain de Benoist samt partiledere som Jean-Marie Le Pen, Roberto Fiore og Jörg Haider har blant andre uttrykt sympati med partiet.
NPD har siden opprettelsen vært et omstridt parti og blitt plassert på den ytterste høyreside i Tysklands politiske system. Partiet har siden opprettelsen blitt beskyldt for å promotere antisemittisme, rasisme og for å ha fascistiske tendenser. Gjennom aggressiv agitasjon og retorikk, har partiet også blitt beskyldt for å ønske å avskaffe demokratiet som derfor har gjort at partiet har blitt kritisert for å være en ren nynazistisk organisasjon. Partiet avviser disse påstandene, men hevder samtidig partiet er sterkt nasjonalistisk og høyreradikalt.
Europajolle
Europajolle er en liten enmanns seiljolle med lange norske tradisjoner. Den ble designet i 1960 av Alois Roland i Belgia. Den ble senere omgjort til en entypebåt. Europajollen fikk status som OL-klasse i seiling for damer i 1992, men mistet den igjen etter OL i Athen 2004. Det finnes mange europajoller i Europa, men som regattaklasse er den synkende etter at Laser overtok som OL-klasse. I Norge er båten blant de mest populære for ungdom i 15-18-årsalderen, sammen med båttypene laser og 29er.
Die Heimat (parti)
Politiske standpunkter
NPD hadde 5,300 registrerte partimedlemmer i 2004. Partiets har en ungdomsorganisasjon Junge Nationaldemokraten (JN) samt en kvinnegruppe Ring Nationaler Frauen.
Europajolle
Europajollen er ideell for seilere mellom 50 og 85 kilo. Skroget er laget av glassfiber, og veier 45 kg. En fullrigget europajolle veier omtrent 60 kg. Skroget blir smalere mot baugen, men er rundere bak. Masten er laget i aluminium eller karbonfiber, og er tilpasset seileren. En myk mast er best for lette seilere, siden den vil bøye seg om det blåser en del; mens en stivere mast er bedre for en tyngre seiler, som klarer å ri båten flat selv i mye vind, noe som gir høyere fart. Seilet er også tilpasset seileren. Hvor dypt seilet er bestemmer hvor mye kraft det er i det. Et dypere seil vil gi mer kraft, og båten blir dermed tyngre å holde flat. Europajollen er en båt det er mulig å endre en del på, og den tillater mye forskjellig utstyr og mange typer av for eksempel seil, ror og kjøl, i motsetning til laseren, der båtene er helt like, og du kun kan seile med en spesiell type seil, rigg, ror og kjøl.
Hōjō Tokimune
Liv
Tokimune døde 20. april 1284, 32 år gammel, og fikk det posthume navnet Houkouji (宝光寺殿道杲)
Europajolle
Linda Andersen tok OL-gull i europajolle i OL i Barcelona i 1992. Hun ble den første kvinnen som tok gullmedalje i de olympiske sommerlekene for Norge. I 2004 tok Siren Sundby nok et OL-gull for Norge i europajolle.
Harald Gråfell
Harald II Eiriksson, Harald Gunnhildsson eller Harald Gråfell (norrønt: Haraldr gráfeldr) var født ca. 935 og døde ca. 970-975. Han var konge på Vestlandet fra ca. 960-961 til ca. 970-975.
Bakgrunn og oppvekst
Harald var sønn av Eirik Blodøks og Gunhild Kongemor. Han var ett av deres mange barn - se artikkelen om Eirikssønnene.
Annalis Regii (fra ca. 1300–1328) mente at Harald ble født i 928. Det er mest vanlig å angi ca. 935. Vi vet ikke hvor Harald ble født.
Ågrip forteller (på 1190-tallet) at Eirik Blodøks først dro fra Norge til Danmark. Så dro han til England. Om kona Gunnhild og barna ble igjen i Danmark er uvisst. Theodoricus (fra 1180-tallet) forteller at Harald ble oppfostret hos Harald Blåtann. Ingen av de andre 1100-tallskildene bekrefter det. De yngre sagaene (Heimskringla, Den store sagaen om Olav den hellige, Den større saga om Olav Tryggvason (Óláfs saga Tryggvasonar en mesta) (fra ca. 1300) og Flateyjarbók) forteller imidlertid at Eirik dro fra Norge til Orknøyene. Så vi vet egentlig ikke noe om Haralds oppvekst.
Vikingtokter
Gráfeldardrápa forteller at Harald vant over irske skarer i et slag, men når og i hvilken sammenheng det var - er ukjent. Det kan også være at dette verset ikke hører hjemme i Gráfeldardrápa, men i en kvad om Eirik Blodøks.
Hōjō Tokimune
Framveksten av zen
De mongolske invasjonene haddeblitt stoppet av tyfoner (kalt kamikaze eller "hellig vind") og på grunn av samuraienes væpnede motstand. Tokimune planla og ledet forsvaret. Tokimue fryktet i utgangspunktet et nederlag, og han ønsket å beseire frykten, så han spurte sin zenmester Bukko om råd. Bukko sa han måtte meditere for å finne fryktes kilde inni seg selv.
Harald Gråfell
Vikingtokter
Gráfeldardrápa forteller også at Harald sloss ved Østersjøen (austerveg). Ut fra sammenhengen var det trolig i Karelen nord for Ladoga i dagens Russland. Vi vet ikke når dette var, men det var trolig før han ble konge.
Slaget ved Avaldsnes kongsgård?
Slaget ved Avaldsnes kan ha vært starten på krigstiden mellom Håkon og Eirikssønnene.
I følge Ågrip hadde Håkon på denne tiden vært konge i 15 år, som kan bety at slaget var omkring 948. Ågip forteller videre at slaget endte med tap for Eirikssønnene. Guttorm, Halvdan og Øyvind Eirikssønner ble drept.
Die Heimat (parti)
Føderale valg
1965: 2,0%; 1969: 4,3%; 1972: 0,6%; 1976: 0,3%; 1980: 0,2%; 1983: 0,2%; 1987: 0,6%; 1990: 0,3%; 1998: 0,3%; 2002: 0,4%; 2005: 1,6%; 2009: 1,5%; 2013: 1,3%
Harald Gråfell
Slaget ved Avaldsnes kongsgård?
Slaget er ikke omtalt av Theodoricus, i Historia Norvegiæ, Noregs konungatal eller Fagrskinna. Om slaget har funnet sted er derfor uvisst. Dateringen fra Ågrip stemmer også dårlig med når de andre sagaene mente at striden startet.
Slaget på Rastarkalv på Møre
Aasmund Ingve Blokkum mente at slaget sto i 955.
Die Heimat (parti)
Europavalg
1984: 0,8%; 1994: 0,2%; 1999: 0,4%; 2004: 0,9%
Harald Gråfell
Slaget ved Fitjar på Stord
Håkon jaget Eirikssønnene på flukt, men Håkon ble truffet i sluttfasen av slaget. Han forblødde og døde.
Annalis Regii (fra ca. 1300–1328) mente at Håkon falt i 960. Andre har regnet seg fram til 961.
Håkon hadde ingen arving som kunne overta kongeverdigheten. Eirikssønnene sto først i arverekkefølgen. Harald var den eldste, og kunne overta selve kongenavnet.
Konge på Vestlandet
Harald overtok riket til Håkon den gode, sammen med sine brødre. De eldste kildene spriker om hvem disse brødrene var:
Knut Smidsrød har foreslått at den delen av Haraldskvedet som omhandler slaget i Hafrsfjord, egentlig er om Harald Gråfjell og ikke Harald Hårfagre. Han har ikke fått støtte på det
Konge over Trøndelag og Østlandet?
Det er stort sett enighet i forskningsmiljøene om at Harald Hårfagre gjorde seg til konge over større deler av Vestlandet. Dette var riket Harald Gråfell arvet sammen med brødrene sine. Det eldre synspunktet om at Harald Hårfagre og hans arvinger var konger over store deler av dagens Norge, er det likevel fortsatt noen få historikere som hevder.
Det er likevel noen kilder som kan tolkes annerledes: Utstrekningen av Haralds rike er derfor usikkert.