cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viggo Kristiansen
Soning
Forvaringsdom innebærer at Kristiansen kunne holdes i fengsel på livstid, dersom dommerne ved vurdering hvert femte år etter soning kom frem til at han fortsatt var farlig.
Dom for drapstrusler i 2009
I 2008 ble Kristiansen anmeldt for drapstrusler mot en fengselsbetjent som var utplassert på Ila som aspirant. Kristiansen skal ha kalt betjenten for en «sadistisk psykopatjævel» og truet ham med: «Vent til jeg kommer ut, hadde dette vært utenfor hadde de ikke funnet deg. Jeg skal gjøre dette året til et helvete for deg». I rettssaken som kom opp i Asker og Bærum tingrett i januar 2009 erkjente Kristiansen å ha sagt det han var tiltalt for, men mente det var sagt i en «humoristisk og sarkastisk tone» og bare var «frisk språkbruk». Han erkjente ikke straffskyld.
Kristiansen ble dømt for truslene i tingretten, men siden han allerede sonet en forvaringsstraff på 21 år, fikk han ikke ekstra straff, men straffeutmålingsutsettelse med en prøvetid på to år. Dommen ville likevel kunne føre til at han kunne nektes permisjon fra fengselet, og ha betydning ved vurderingen av mulig fremtidig løslatelse.
Innstilling om forlengelse av forvaring fra 2021
I februar 2021 ble det kjent at Kriminalomsorgen innstilte på å forlenge Kristiansens straff med fire år utover tidsrammen på 21 år. Innstillingen bygget på en sakkyndig rapport fra desember 2020, der de sakkyndige konkluderte med at Kristiansen fortsatt var farlig. De sakkyndige mente Kristiansen hadde vist liten samarbeidsvilje under soningen, ikke deltatt i et egnet behandlingsopplegg i regi av fengselet og oppført seg truende, og de mente at gjentagelsesfaren for alvorlige kriminelle handlinger var reell og kvalifisert.
En sakkyndig psykolograpport godkjent av Det rettsmedisinske kommisjon i 2021 konkluderte med at det var «en nærliggende fare for at Kristiansen på nytt vil begå forvaringskvalifiserende lovbrudd» og at han hadde blitt mer farlig siden han startet soningen. Rapporten pekte på at Kristiansen var dømt for alvorlige seksuelle overgrep mot flere barn over en periode på flere år, og konkluderte med at Kristiansen hadde vist en seksuell preferanse for små jenter.
Prøveløslatelse og besøksforbud
Kristiansen ble etter anke til Høyesterett løslatt på prøve 1. juni 2021, nesten 11 år etter utløpet av minstetiden på 10 år og kort før han hadde sonet hele tidsrammen på 21 år. Som domfelt som var prøveløslatt var han underlagt restriksjoner, og han ble 2. juni 2021 ilagt besøksforbud og kontaktforbud i forhold til de etterlatte etter jentene han var dømt for å ha voldtatt og drept. De pårørende bad også om politibeskyttelse mot Kristiansen når han skulle oppholde seg i nærmiljøet i Kristiansand mens han var prøveløslatt.
Gjenopptakelse
Kristiansen begjærte den delen av straffesaken sin som gjaldt Baneheia-drapene gjenopptatt i alt fem ganger og påklaget i tillegg to av kommisjonens vedtak. Alle avslagene i kommisjonen ble forfattet av samme saksbehandler. Da Kristiansen fikk medhold i kommisjonen i 2021 hadde det vært delvis utskifting av medlemmene. I arbeidet med gjenopptakelse ble Kristiansen foruten familie og advokat støttet av frivillige inkludert journalisten Eivind Pedersen som skrev boken I skyggen av Viggo – Den umulige kampen for frifinnelse.
Kristiansen har hele tiden hevdet at han er uskyldig i drapene og voldtektene i Baneheia, men har innrømmet voldtektene og overgrepene som han også ble dømt for.
I et åpent brev fra 27. februar 2002, trykket i flere norske aviser, hevdet Viggo Kristiansens familie at han «ble forhåndsdømt i Baneheia-saken» og videre at «han er uskyldig og vi skal støtte ham». Brevet var undertegnet av hans foreldre og to brødre.
I 2008 gjorde Kristiansen og hans familie fremstøt for å få gjenopptatt saken, og Kristiansens advokat Sigurd Klomsæt leverte 5. september det året en begjæring om gjenopptagelse til Kommisjonen for gjenopptagelse av straffesaker. Samtidig ønsket Viggo Kristiansen å delta på en journalistkonferanse i Kristiansand, for å konfrontere journalistene og argumentere for sin uskyld, men fikk ikke permisjon fra fengselet. Han stilte i stedet til intervjuer i flere aviser, bl.a. i Dagbladet og VG. I intervjuene sammenlignet han seg med Fritz Moen, og beskrev sin egen rettssak som absurd. Videre sa Kristiansen at han heller vil sitte resten av livet i fengsel enn å tilstå for å oppnå kortere straff.
Hans far, Svein Kristiansen, og flere andre familiemedlemmer, blant andre onkel, tante og fetter, stilte opp til intervjuer i pressen, der de gav Viggo Kristiansen «familiens fulle støtte» og beskrev saken som «en farse». De gjentok at de er fullt overbevist om at Viggo Kristiansen er uskyldig dømt. Kristiansens fetter deltok i et panel på journalistkonferansen som Kristiansen hadde ønsket å delta på. Kristiansens advokat Sigurd Klomsæt og Kristiansens far, onkel og tante deltok på konferansen. Ettersom Kristiansens familie mener at Kristiansens mor gir Viggo Kristiansen alibi, reagerte faren sterkt på at Andersen, den eneste drapsmannen som hadde etterlatt tekniske beviser, kunne bli gitt større troverdighet enn Kristiansens mor i norsk rettsvesen.
Den 15. juni 2010 avgjorde gjenopptakelseskommisjonen å ikke gjenoppta saken med begrunnelsen at det ikke hadde framkommet bevis som var egnet til frifinnelse. Rettsmedinisk institutt fikk i april 2010 forespørsel fra kommisjonen og de fant da 200 reagensrør med prøver fra Baneheia-saken – disse prøvene hadde man til da antatt at hadde blitt destruert. Analyser av prøvene viste flere spor fra Jan Helge Andersen blant annet i underlivet fra begge ofrene, mens det ikke var funn knyttet til Kristiansen.
Den 16. desember 2014 avviste gjenopptakelseskommisjonen for fjerde gang Kristiansens begjæring om å få saken gjenopptatt, som var sjette gang en gjenopptakelsesbegjæring ble behandlet medregnet to klager over avslagene.
I juli 2016 sendte Kristiansen gjennom sin advokat Arvid Sjødin sin femte begjæring om gjenopptagelse. Begjæringen vedla en rapport laget av sivilingeniør Harald Sivertsen som hevder å utelukke at Kristiansens mobiltelefon var på åstedet. Begjæringen hevdet også at retten ikke forstod hva de sakkyndige uttalte. Begjæringen tok også opp spørsmålet om DNA-beviset på nytt.
De fire foreldrene til Lena og Stine Sofie fremsatte i 2020 kritikk mot Kristiansens støttespillere og mediedekningen av kampanjen for gjenopptagelse; de mente saken ble ensidig fremstilt, og at fremstillingen var basert på utelatelser av de bevisene som talte for at Kristiansen er skyldig. Også tidligere kriminalsjef i Agder politidistrikt Arne Pedersen uttalte i 2020 at ensidige medieoppslag skapte forvirring om domstolenes bevisvurderinger, og at Kristiansen ikke hadde presentert noe nytt som ga grunnlag for å så tvil om dommen.
Bjørn Olav Jahrs bok i 2017
I 2017 ga journalist Bjørn Olav Jahr ut boken ''Drapene i Baneheia. To historier. En sannhet'' der han argumenterte for at det ikke fantes bevis mot Kristiansen og at Andersen var skyldig alene. Jahr mente at det mobildata var avgjørende for å bevise Kristiansens uskyld, kontakten med basestasjonen viste at mobiltelefonen hans ikke var i Baneheia på den avgjørende tiden. Jahr mente at det da bare var Andersens forklaring som gjensto. Ifølge Jahr viste etterforskningen at det trolig bare var en gjerningsmann blant annet fordi de to jentene var drept på identisk måte. Jahr skrev i boken at Andersens forklaring er usannsynlig og ikke troverdig. Jahr mener politiet tok for lett på mobildata basert på en udokumentert hypotese om at basestasjonen nær Kristiansens bolig kunne slå inn på telefoner i Baneheia. Ifølge Jahr var DNA-prøvene for usikre som bevis: Et laboratorium i Spania konkluderte med at de biologiske sporene kunne skrive seg fra en eller to gjerningsmenn og sporet som eventuelt kunne være fra Kristiansen også kunne være fra halvparten av norske menn. Ifølge Jahr ble et vitne som beskrev tre person ikke kalt inn. Jahr mente at politiet stilte ledende spørsmål slik at Andersen justerte sin forklaring. Vinduets anmelder mente det var problematisk at de som avviste Jahrs innvendinger baserte det på rettssystemets egne vurderinger.
Andersens familie anmeldte saken fordi Jahr hadde brukt hemmelige dokumenter som grunnlag for boken, noen av dokumentene kom fra advokat Sjødin. Sjødin sto i fare for å miste advokatbevilling fordi han hadde gitt fra seg dokumenter. Jahrs bok inneholder opplysninger om Kristiansens og Andersens oppvekst.
Jahr ga i 2021 ut oppfølgeren Prosessen mot Viggo Kristiansen (Pitch forlag) som fikk gode omtaler blant annet ved Sven Egil Omdal i Stavanger Aftenblad/Fædrelandsvennen.
Ny behandling i 2021
Gjenopptagelseskommisjonen besluttet 18. februar 2021 med tre mot to stemmer at saken skulle gjenopptas. Det var Kristiansens femte gjenopptakelsesbegjæring og syvende gang en gjenopptakelsesbegjæring ble behandlet, medregnet to klager over tidligere avslag.
Avgjørelsen fra kommisjonen uttalte at «den samlede kommisjon har [...] en felles oppfatning av at det foreligger en rekke bevis og omstendigheter som kan tale for at dommen mot Viggo Kristiansen er riktig». Flertallet i kommisjonen uttalte som sitt synspunkt at «selv om det samlet sett foreligger en rekke forhold som taler for at Viggo Kristiansen er skyldig, foreligger det etter flertallets vurdering samlet sett en rimelig mulighet for at han ville ha blitt frifunnet». Mindretallet, herunder kommisjonsleder Siv Hallgren, uttalte at det «ikke [er] fremkommet noe avgjørende nytt knyttet til Andersens forklaring som svekker bevisbildet mot Kristiansen. De mente det var tilstrekkelig sannsynliggjort at retten har vært klar over svakhetene i Andersens forklaringer». Mindretallet la blant annet stor vekt på Kristiansens «psykologisk[e] profil og forhistorie med seksuelle overgrep mot barn» og at han løy om å ikke ha vært i Baneheia i avhør, forhold som hele kommisjonen sluttet seg til som momenter som talte i retning av at Kristiansen er skyldig. De la også vekt på at Andersen hadde forklart seg riktig om Kristiansens overgrep i de andre overgrepssakene.
Statsadvokatene i Agder skrev i en pressemelding at «avgjørelsen fra kommisjonen innebærer ikke at Agder lagmannsretts dom av 25. februar 2002 er opphevet, men at Kristiansen nå har krav på fornyet ankebehandling. Kristiansen er fremdeles under soning etter Agder lagmannsretts dom, og avgjørelsen til kommisjonen innebærer ikke at statsadvokaten per nå vil begjære ham løslatt». Ved beslutning om gjenåpning vil saken gjennomføres ved en annen lagmannsrett og Høyesteretts ankeutvalg vil avgjøre hvilken lagmannsrett som skal behandle saken på nytt.
Bistandsadvokat for ofrenes familier, Håkon Brækhus, uttalte at «flertallet mener det er noe nytt omkring dette DNA-beviset. Jeg har derimot ikke kunnet se at det er mye nytt. Det gjør heller ikke mindretallet». Han kritiserte Kristiansens mange gjenopptakelsesbegjæringer og sa at Kristiansen ikke har gitt de pårørende fred siden domfellelsen. De pårørende kritiserte at «Viggo og hans støttespillere er gitt en mikrofon som har skapt et [...] ubalansert bilde i media».
Markus Jerkø fremholder at dommen mot Kristiansen hvilte på DNA-spor og data fra mobilnett (tid og sted for SMS-meldinger til/fra Kristiansens telefon) samt de implisertes forklaringer. Svein Magnussen og Karl Halvor Teigen skrev i 2020 at hviler en ubehagelig tvil over saken fordi retten så bort fra eller tonet ned DNA-beviset og mobil-beviset og la vekt på forklaringen fra Andersen (hvor medvirkning allerede var sikkert dokumentert).
Riksadvokatens avgjørelse i 2022
Etter ny etterforskningen hos politiet i Oslo kunngjorde Riksadvokaten 21. oktober 2022 sin konklusjon om at det etter Riksadvokatens oppfatning ikke kan bevises «utover enhver rimelig tvil» at Kristiansen er skyldig i den delen av dommen som gjelder Baneheia-drapene, og at Riksadvokaten vil be om en frifinnende dom for disse forholdene og om at det fastsettes en ny straff for de andre overgrepene Kristiansen er rettskraftig dømt for, som etter dommen hadde en strafferamme på 21 år. Det er opp til Borgarting lagmannsrett å fatte en formell avgjørelse om dette. Riksadvokatene konkluderte med at det ikke finnes bevis for mer enn en gjerningsmann og at data fra mobilnettet viser at Kristiansen trolig var hjemme da drapene ble begått. Riksadvokaten uttalte at påtalemakten hadde begått en uopprettelig feil.
Riksadvokaten baserte sin konklusjonen særlig på DNA-spor, data fra mobilnettet og Jan Helge Andersens forklaring. Riksadvokat Maurud uttalte at det kun var Andersens forklaringer som knyttet Kristiansen til forbrytelsen, og at denne forklaringen ikke var troverdig og ikke kunne tillegges vekt. Riksadvokaten fremholdt i sin redegjørelse:
Det ble på åstedet funnet DNA-spor som helt sikkert skrev seg fra Andersen. I den opprinnelige etterforskningen ble det antatt å være DNA-spor etter en annen mann, og ifølge DNA-analysene kunne dette skrive seg fra 54 % av norske menn (inkludert Kristiansen). Ifølge den nye etterforskningen i 2021–2022 forelå det ikke DNA-bevis fra andre gjerningsmenn enn Andersen. Riksadvokatens begrunnelse for frifinnelse gjaldt de samme bevisene som forsvarsadvokat Tore Pettersen pekte på i den opprinnelige rettssaken i 2002. Dekningsdirektør Bjørn Amundsen i Telenor var sakkyndig vitne i Kristiansand byrett i 2001, og forklarte i retten at det var svært lite sannsynlig at Kristiansens mobiltelefon var ved åstedet på gjerningstidspunktet. Amundsen uttalte at de aldri klarte å gjenskape en situasjon med dekning fra relevante basestasjoner på åstedet (basestasjonen som var i kontakt med Kristiansens mobiltelefon da forbrytelsen ble begått).
Frifinnelse i Baneheia-saken i desember 2022
I oktober 2022 innstilte Riksadvokaten på at Kristiansen måtte frifinnes for drapene i Baneheia. Formelt måtte saken opp for retten på nytt for at Kristiansen kunne bli frifunnet, enten skriftlig i en såkalt «kontorforretning», eller i et rettsmøte. Saken kom opp for saken i Borgarting lagmannsrett den 13. desember 2022. Kristiansen ble frifunnet i Baneheia-saken den 15. desember 2022. Lagmannsretten avsa samtidig dom for de overgrepene som Kristiansen hadde tilstått; han ble idømt en straff på ti måneders fengsel for de tiltalepunktene, og denne straffen ble ansett som ferdig sonet.
Alfred Adler
Alfred Adler (født 7. februar 1870 i Penzing i Wien i Østerrike, død 28. mai 1937 i Aberdeen i Skottland) var en østerriksk-jødisk lege og psykiater som har hatt betydning i forbindelse med psykoanalyse.
Viggo Kristiansen
Reaksjoner
NRKs kommentator Olav Rønneberg kaller riksadvokatens konklusjon «kraftig kost for rettsstaten» og saken mot Kristiansen et av historiens største justismord. Domstolene trodde så mye på Andersens forklaring at man så bort fra uklarheter om DNA-bevis og mobilbevis. Rønneberg mener det har vært svikt i politi, påtalemakt og i flere rettsinstanser, og han er særlig kritisk til om Gjenopptakelseskommisjonen har fylt sin rolle som sikkerhetsventil. Hege Ulstein i Dagsavisen og Eirin Eikefjord i Bergens Tidende kaller det norges styggeste justismord. Eikefjord skriver at prosessen mot Kristiansen har vært preget av prestisje og elendig politiarbeid. Frithjof Jacobsen i Dagens Næringsliv skriver at det er den største rettsskandalen i moderne tid at det tok så lang tid å frifinne Kristiansen. Jacobsen tar selvkritikk for at han selv og pressen generelt ikke fulgte opp saken underveis. Gard Steiro, redaktør i VG, sier at pressen ikke gjorde jobben sin særlig i forbindelse med Kristiansens krav om gjenopptakelse. Privatetterforsker Tore Sandberg mener det er problematisk at gjenopptakelse skal være avhengig av ildsjeler. Bjørn Olav Jahr uttalte at frifinnelsen er en seier for rettsstaten og at saken kan være begynnelsen på noe bra; Jahr mener det er nødvendig med mer åpenhet i norske straffesaker og at vi ligger etter USA på flere punkter. Harald Stanghelle kaller saken en katastrofe for kommisjonens troverdighet.
Det ventes at Kristiansens advokat kan kreve over 30 millioner kroner i erstatning fra staten. Det ble videre vist til at erstatningssaken trolig ville bli norgeshistoriens største erstatningssak. Kristiansen vil anmelde Jan Helge Andersen for falsk anklage og vil kreve erstatning.
Else Marie Karlsen
Else Marie Karlsen (født Christiansen; 13. mai 1921 på Torstrand, død 19. september 2017 i Rekkevik ) var en norsk skøyteløper.
Viggo Kristiansen
Reaksjoner
De pårørendes bistandsadvokater er uenige i riksadvokatens vurderinger og konklusjon, og stilte seg undrende til hvordan påtalemyndigheten har vurdert bevisene. I intervju med TV2 holdt Jan Helge Andersen fast ved at han ikke var alene om forbrytelsen.
Else Marie Karlsen
Christiansen ble nr. 2 i verdensmesterskapet på Marienlyst stadion i Drammen 8.–9. februar 1947. Hun har også to andreplasser fra NM (1947 og 1948). Hun representerte Idrettsforeningen Fram, Larvik.
Viggo Kristiansen
Reaksjoner
Psykologen Atle Austad hadde Kristiansen til terapi mens han sonet på Ila. Austad uttalte at han trodde Kristiansen ikke var skyldig etter å ha lest dommen, han ble da satt under tilsyn av fylkeslegen i Oslo og Akershus. Tilsynet konkluderte med at Austad ikke hadde gjort noe galt.
Else Marie Karlsen
Internasjonale mesterskap
Allround-VM på skøyter (deltatt 1 gang)
Viggo Kristiansen
Reaksjoner
Hege Ulstein er kritisk til at etterforskerne og gjenopptakelseskommisjonen som avslo slipper lett unna i offentligheten og i rettsoppgjør. Arne Pedersen som ledet den opprinnelige etterforskningen ble anmeldt til Spesialenheten for tjenestefeil; saken ble henlagt.
Sivilrettslig dom i Baneheia-saken
I tillegg til dommen i straffesaken er Kristiansen dømt sivilrettslig som erstatningsansvarlig for drapene og overgrepene i Baneheia. Den sivilrettslige dommen er ikke gjenopptatt. Høyesterettsdommer Magnus Matningsdal uttalte at «selv om han er frifunnet for straff, er det ikke dermed sagt at han uten videre er fritatt for erstatningsansvaret», fordi det er ulik terskel for beviskrav i straffesaker og sivile saker. I sivile saker er kravet sannsynlighetsovervekt, som er lavere enn kravet om bevis utover enhver rimelig tvil i straffesaker. Matningsdal uttaler at «det er ikke dermed sagt at beviskravet om sannsynlighetsovervekt uten videre ikke er oppfylt» og at «Kristiansen vil i utgangspunktet møte på samme problemstilling som i Tengs-saken». Arvid Sjødin, Kristiansens forsvarer, sier Kristiansen ikke vil betale de 1,7 millioner kroner han ble dømt til å betale pårørende etter Baneheia-saken. Sjødin vil gjenåpne erstatningssaken. Juristene Carl Bore og Monica Bore argumenterer for at ulike beviskrav i straffesak og sivilsak skaper det urimelige resultat at Kristiansen fortsatt har et erstatningskrav mot seg; de mener loven må endres og viser til danske og svensk lov der et slikt resultat ikke er mulig.
Johann Gutenberg
I Kina ble det trykt blokkbøker allerede på 500-tallet og brukt løse typer fra 1000-tallet. Kineserne var også de første til å lage papir. I Europa ble det lagd noen få bøker med blokksats først fra 1430-årene. Gutenberg videreutviklet imidlertid teknikkene, han forbedret trykkpressen og fant fram til bedre trykkfarger og blylegeringer for støping av typer. I 1450-årene etablerte han en trykkemetode for bøker som ble enerådende fram til slutten av 1800-tallet og i bruk til 1950-årene.
Muligheten for å masseprodusere bøker dannet grunnlaget for det moderne informasjonssamfunnet.
Bakgrunn
Johannes Gensfleisch (Gutenberg) ble født i en patrisierfamilie. Hans far het Friele Gensfleisch zur Laden og var trolig tekstilhandler. Moren het Else Wyrich og var Frieles annen kone. Johann var deres tredje barn. Da det ikke er mulig å fastlegge hans nøyaktige fødselstidspunkt fastsatte Det internasjonale Gutenbergselskap i Mainz i slutten av 1800-tallet hans fødselsår til 1400 og kunne dermed feire hans 500 års fødselsdag i år 1900.
Johann Gensfleisch var opprinnelig kjent som zur Laden etter sin far, men endret etternavnssuffiks i 1420-årene til zum Gutenberg etter familiens nye bosted.
Utdannelse
Ut fra hans gode kunnskaper i latin har man alltid antatt at han fikk en god utdannelse ved en klosterskole. Familien hadde tette forbindelser til kirken Stift St. Viktor vor Mainz, og Gutenberg trådte senere inn i St. Viktor-brorskabet. Med viten om hans senere gjøremål kan man anta at Gutenberg studerte på universitetet. På Universitetet i Erfurt finnes i matrikkelboken en opptegnelse om en Johannes de Alta Villa som ble immatrikulert i sommersemesteret 1418. Dette kunne være Johann Gutenberg, men det kan ikke sies med sikkerhet.
Virke
Et første dokument som nevner Gutenberg ved navn, stammer fra 1420. Notatet forteller om arvestridigheter mellom Gutenberg-søsknene og en halvsøster etter Friele Gensfleisch' død. Utgangen på striden vites ikke, men kilden påviser at Gutenberg på det tidspunkt var myndig (eldre enn 14 år), ettersom han ikke er representert av en formynder. Hvor han oppholdt seg i 1420, og hva han gjorde på det tidspunkt, er ikke kjent. Gjennom andre kilder ved man at han ikke befant seg i Mainz i 1429.
På grunn av en pestepidemi fant pilegrimsferden imidlertid først sted i 1440. Andreas Dritzehn døde i 1439 før produksjonen var ferdig, og hans brødre forsøkte å saksøke firmaet for å få en del av den investerte kapital tilbake. Av rettsdokumentene fremgår det at et nytt prosjekt var under forberedelse med fremstilling av aventur og kunst. Med datidens språkbruk betyr kunst «håndverksmessig kunnskap». Johann Gutenberg, Hans Riffe, Andreas Dritzehn og Andreas Heilmann hadde laget en supplerende kontrakt om dette. I protokollen for vitneutsagn finnes blant annet utsagn om innkjøp av bly og bygging av en presse. Dette kan være de første skritt til Gutenbergs senere produktutvikling. Fra 1441 til 1444 opptrer Gutenberg flere ganger på Strasbourgs skattelister. Deretter er hans oppholdssted ukjent.
Gjennom kilder vet man at Gutenberg oppholdt seg i Mainz fra 1448. Han inngikk en kredittavtale på 150 gylden med sin fetter Arnold Gelthus. Formodentlig investerte Gutenberg de lånte pengene i et trykkeverksted i Humbrechthof, som lå i Mainz' gamle bydel. Han søkte kontakt med flere utlånere, for eksempel mainzerkjøpmannen Johannes Fust. Han gav Gutenberg en rentefri kreditt på 800 gylden i 1449 og fikk til gjengjeld pant i de anskaffede apparatene.
Omkring 1450 var Gutenbergs eksperimenter kommet så langt at han begynte med sats og trykk av enkeltbladtrykk og bøker. De tidligste trykk som kan henføres til Gutenberg, kan oppdeles i to grupper. Til den første gruppe teller småtrykk som ordbøker, små grammatikkbøker, avlatsbrev og kalendere. Til den annen gruppe hører latinske bibler.
Han utviklet en metode for å støpe løse typer, og sette tekst med disse. Gutenberg støpte typene i en blylegering han selv utviklet (rent bly er for mykt), trykte med oljebasert trykkfarge, og fant opp en egen presse til denne prosessen. Blylegeringen består av bly, tinn og antimon, og kalles for grafisk bly. Den første masseproduserte boken som ble trykket i Gutenbergs trykkeri, var Bibelen på latin (ca. 1455) – kjent under navn som Biblia Latina, «Gutenberg-bibelen» og «42-linjersbibelen».
Borgeren Johan Meijdenbach, gullsmeden Johann Fust (død 1466) og gravøren Peter Schöffer var noen viktige medarbeidere. Man kjenner til et titall bøker som Gutenberg lot lage sammen dem, blant annet en ABC-bok, en ordbok, og et par bibler.
Selv tapte Johann rettighetene til en misfornøyd kreditor, men grunnprinsippene i Gutenberg-prosessen forble normen helt til digital setting overtok i siste del av 1900-tallet.
Jens Nyström
Jens Nyström (født 2. januar 1976 i Skellefteå) er en svensk ishockeyspiller som for tiden spiller på Comet Halden. Han har tidligere spilt for klubber som Växsjö Lakers og Luleå. Han kom til Comet i sesongen 2005/2006, og har siden spilt som back på laget.
Mitridates
Navnet Mitridates kommer av den persiske solguden Mithra og det indoeuropeiske da, «å gi», dvs. «gitt av Mithra». Dette navnet ble brukt av en rekke konger, soldater og statsmenn i Lilleasia i oldtiden.
Zaoziorsk
Zaoziorsk (russisk: Заозёрск), tidligere kalt Murmansk-150 (russisk: Му́рманск-150) og Severomorsk-7 (russisk: Североморск-7), er en lukket by i Murmansk oblast i Russland.
Innbyggertall: 12 687 (folketelling 2002).
Byen ligger 54 km nordvest for Murmansk, og ble bygget for å betjene Zapadnaja Litsa, den største og viktigste russiske marinebasen opprinnelig bygget for den sovjetiske nordflåten.
Julie Coucheron
Julie Coucheron (født i oktober 1986) er en prisbelønt, norsk pianist fra Nesodden, kjent også for samarbeid med broren David Coucheron som spiller fiolin.
I Oslo gikk hun i lære hos Einar Steen-Nøkleberg, med debut på Den Norske Opera som 9-åring (1994). Hun har studert ved Temple University i Philadelphia og oppnådde bachelorgrad BMus fra Royal Academy of Music i London (2008), der hun studerte under Christopher Elton.
Dej
Dej (ungarsk: Dés) er en by i Cluj fylke i Romania. I 2002 hadde byen 38,100 innbyggere.
Bård Guttormsson
Bård Guttormsson på Rein (født ca. 1150, død 3. april 1194), lendmann, var sønn av lendmannen Guttorm Åsulvsson på Rein i Trøndelag og Sigrid Torkjellsdatter.
Bård Guttormson var en framstående birkebeiner. Ætten hans hadde gode navn som Sigurd Syr, Skule Tostesson jarl, Torberg Arnesson, Tord Foleson, Erling Skjalgsson, Einar Tambarskjelve og Håkon jarl den gamle.
Snorre Sturlason skriver i Harald Hardrådes saga at «Kong Olav giftet ham (Skule Kongsfostre) med sin frenke, Gudrun Nevsteinsdatter; hennes mor var Ingerid, datter til kong Sigurd Syr og Åsta; hun var søster til kong Olav den hellige og kong Harald. Sønn til Skule og Gudrun var Åsulv på Rein (i Rissa, Sør-Trøndelag). Han var gift med Tora, datter til Skofte Ogmundson. Hennes og Åsulvs sønn var Guttorm på Rein, far til Bård, som var far til kong Inge (Bårdson) og hertug Skule.»
I Baglersagaen skildres Bård Guttormsson ved at «Han var meget rik, vakker å se til, saktmodig og stille og holdt seg vel.» I Sverres saga nevnes han ofte, men det fortelles bare om en enkelt personlig bedrift av ham, han drepte Vidkunn Erlingsson av Bjarkøy.
Bård Guttormsson nevnes første gang i 1181 og er da lendmann. Han deltok da i slaget ved Nordnes.
Bård ble gift tre ganger:
Med Cecilia fikk han sønnen Inge Bårdsson, senere konge av Norge. Med Ragnfrid fikk han Skule Bårdsson, senere Norges første hertug, og Ingebjørg Bårdsdatter fra Rein, dessuten sønnene Sigurd, Åsolv og Guttorm.
Fra 1181 fikk Kong Sverre støtte fra Bård Guttormsson som en av kongerikets mest fremstående og høyættede menn. Det betydde også mye for trønderne da Inge Bårdsson, birkebeinerkongen, ville bli godtatt som konge at han var sønn av Bård Guttormsson som nedstammet fra Trøndelags gamle ledere, ladejarlene og Einar Tambarskjelve. Oppslutningen fra en mann som Bård på Rein må ha vært av avgjørende betydning for at Trøndelag godtok kong Sverre.
Bård var enkemann etter sitt første ekteskap med Ulvhild. Sverres saga forteller at Bård møtte Sverres søster Cecilia Sigurdsdatter, som hadde rømt fra sin mann Folkvid lagmann i Värmland. Sverre var desperat etter å få Trøndelag på sin side, og at han satset alt på denne forbindelsen viser det at han lot sin søster Cecilia erklære ekteskapet med Folkvid lagmann for ugyldig, og giftet henne med Bård. Ekteskapet mellom Bård og Cecilia møtte imidlertid vanskeligheter fra geistlighetens side og synes først å ha funnet sted etter slaget ved Fimreite i 1184.
I kong Sverres slag mot øyskjeggene ved Florvåg på Askøy i 1194 ble Bård såret og døde kort etter i Bergen. Liket ble begravet i Kristkirken på Holmen i Bergen.
Slaget ved Lena
Slaget ved Lena den 31. januar 1208 ble et avgjørende oppgjør under striden mellom den sverkske og den erikske ætten om den svenske kronen med store hjelpestyrker på begge sider.
Kjeggen naturreservat
Kjeggen naturreservat ligger i Saltdal kommune i Nordland. Naturreservatet omfatter ei li med to forskjellige furuskoger like nord for Kristendalnes, på østsiden av Saltdalen. Området har et areal på 290 dekar. Området er vernet for å bevare en av få gjenværende lite påvirkede kompakte bærlyng-furuskoger på glasifluvialt materiale i lavlandet, og også for å bevare en liten forekomst med spesielt storvokst furu.
Slaget ved Lena
Kongesønnen Erik Knutsson med svenske og norske krigsfolk møtte kong Sverker Karlsson den yngre med en stor hær som bestod for det meste av danske krigsfolk sendt til støtte for svenskekongen av den danske kongen Valdemar Seier. Denne danske hæren er oppgitt å ha vært på til sammen 18 000 mann etter samtidige opplysninger - som kan være noe overdrevet.
Forspillet
Etter overfallet på kongsgården under Slaget ved Älgarås skal kong Sverker Karlsson den yngre etter norske beretninger ha blitt fordrevet av sitt egne folk, men formodentlig hadde han bare gjort seg upopulær og eventuelt mistet kontrollen over Västergötland.
Etter de norske borgerkrigene hadde tatt en pause i 1207 var store mengder av krigsvante soldater klar til å søke ny tjeneste et annet sted og Erik Knutsson samt den västgötske opposisjonen benyttet denne anledningen til et hærtog inn i Sverige om vinteren.
Begge hærer som gjorde den svenske innbyrdeskrigen til en nordisk storkonflikt, kom til området ved Lenaborg, en mindre befestning oppført av Birger Brosa på Varvsberget vendt mot den store sjøen Vättern.
Slaget
Slaget midtvinters 31. januar ble hardt og blodig som etter de svenske sagnene var noe av det verste som hadde vært sett hittil i Sverige- «knapt hade förut i Sverige så mycket blod blifvit utgjutet i någon slagtning». Erik Knutssons hær var ned til bare halvparten på mellom 7 000 og 10 000 mann av kong Sverker Karlssons hær på mellom 12 000 og 18 000 mann, likevel led kongen og de danske hjelpetroppene et totalt nederlag der de var utsatt for en nådeløs tilintetsgjørelse.
Hvor mange deltagere det var under kampene er ikke mulig å vite, men det var helt klart flere tusener på hver side. De oppgitte tallene er formodentlige overdrevet. De største tapene kom under forfølgelse da seierherrene massakrerte soldatene som hadde snudd ryggen mot fienden på flukt. Etter tradisjonen hadde dødsguden Odin som ennå var holdt i heder av de nordiske folkene rundt 1200, sikret seieren for Erik Knutsson. Utslagsgivende for den svenske hærens seier var de norske og svenske soldatenes evne til å slåss i kaldt snødrev mot de danske soldatene som ikke var så vant ved en slik vinterkrigføring.
Etter at svenskekongens svigerfar Ebbe Sunesson Hvide hadde falt, ble danskene på flukt presset ned til det såkalte Helveteskärret, en senkning i terrenget av nordmennene og svenskene som uten nåde massakrerte alle så blodet strømmet.
Tusener kan ha blitt drept i løpet av slaget og massakrene etterpå. Arkeologisk funn i nyere tid har dessuten vist at slagmarken måtte ha vært større enn man hittil trodde, rester etter våpen, menneskebein og redskap er funnet på flere steder over et bredt område ved Lena kirke.
Etterspillet
Det samme slaget markerte slutten på den lange maktkampen mellom de to kongsættene om den svenske kronen siden 1130 på nær et århundre, for med Sverker Karlssons død var stridighetene mellom de to kongsættene avløst av mer fredelige gemytter.
Erik Knutsson døde i 1216 og ble etterfulgt av Sverker Karlssons sønn Johan Sverkersson under fredelige omstendigheter. I 1222 kom den erikske ætten på nytt på kronen med Erik Eriksson uten vesentlige problemer.
Bjørg Thorhallsdottir
Bjørg Thorhallsdottir er en islandsk-norsk kunstner. Hun er oppvokst på Vøyenenga og i Lommedalen i Bærum og i Sørøst-Asia. Thorhallsdottir var bosatt i Cannes 2002–2005. Hun flyttet i 2005 tilbake til Norge. Thorhallsdottir kjennetegnes ved allsidighet i bruk av materialer og uttrykksform. Hun jobber med blyglass og mosaikk i tillegg til grafikk og maleri. Hun har utsmykket flere kirker og bygninger med mosaikk, marmorutskjæringer og blyglassvinduer. Thorhallsdottir har også illustrert flere bøker og tidsskrifter, blant annet diktsamlingen - og musikken en annen. Hennes kunst er blitt utstilt både i inn- og utland (blant annet i Brussel, Warszawa og Cannes), og hun har hatt en rekke separatutstillinger.
Clayhall
Historie
Rundt midten av det 1600-tallet bodde sir Christopher Hatton, en fetter av rikskansleren Christopher Hatton, på herregården. Fra midten av det neste århundret hadde eiendommen blitt satt ut til leilendinger, og herregården ble revet. Eiendommen ble stykket opp for utbygging i 1935.
Ved utkanten av parken ble Claybury mentalsykehus reist, opprinnelig som et sinnssykeasyl, i årene 1888-1893, som hadde kapasitet på 2 500 pasienter. Ved samme tid ble rådhuset Claybury Hall utvidet og omgjort til et privat asyl. Ved 1930-tallet hadde sykehuset ble verdenskjent for sin behandlig av metale sykdommer. Kapasiteten hadde blitt utvidet til rundt 4 000, og sykehuset hadde sitt eget teater, radiostasjon, bank og postkontor.
Saudi-Arabia under Sommer-OL 2012
Saudi-Arabia deltok for tiende gangen da Sommer-OL ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012 i London. Atten utøvere, seksten menn og to kvinner deltok i fem sporter, friidrett, hestesport, skyting, judo og vektløfting. Det var tiende gangen Saudi-Arabia deltok i et sommer-OL, de kom på delt 79.-plass med en bronsemedalje. Friidrettsutøveren Sultan Mubarak Al-Dawoodi var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
For første gang tillot landet kvinnelige idrettsutøvere å delta i lekene, forutsatt at de kvalifiserte seg. To deltagere ble tatt ut, 800-meterløperen Sarah Attar og judoutøveren Wodjan Ali Seraj Abdulrahim Shahrkhani.
École polytechnique
École polytechnique, også kjent som l'X, er en fransk teknisk høgskole, som har ligget i Palaiseau utenfor Paris (tidligere i Latinerkvarteret i Paris) siden 1976. Skolen ble grunnlagt av Napoléon Bonaparte i 1794. Den regnes som en av landets fremste høgskoler og tilhører de såkalte Grandes écoles.
Skolen var tidligere en rent militær høgskole for utdanning av ingeniører, og har fått sitt kallenavn l'X fra de to kryssede kanonene i sitt emblem. Skolen drives under oppsyn av den franske arméen, under ledelse av en general, og elevene er lønnet av militæret under studieoppholdet.
Opptaket til skolen skjer etter et valg gjennom omfattende skriftlige og muntlige prøver. For å forberede seg til denne type skole studerer studentene i såkalte classes préparatoires eller prépa, forberedende kurs i minst to år etter videregående skole, og de er i denne perioden ikke tatt opp til noen spesifikk Grande école. Mot slutten av prépa-tiden gjennomgår elevene en opptaksprøve som avgjør hvilke(n) Grandes écoles de kommer inn på.
Rutenere
Rutenere er en betegnelse for de ukrainere som bodde innenfor det gamle Donaumonarkiets grenser, dvs. i Øst-Galicia og Karpato-Ukraina. Rutenerne hørte i 1920- og 1930-årene dels under Polen, dels under Tsjekkoslovakia, etter den annen verdenskrig hovedsakelig under Sovjetunionen (til 1991) og Ukraina. De fleste er ortodokse kristne, men fra unionen i Uzjhorod 1646 eksisterte det også en rutensk-katolsk kirke under Roma, men med bysantinsk ritus.
Sanitæranlegg
Sanitæranlegg er et ledningssystem for forbruksvann og avløpsvann i eller ved en bygning.
Et sanitæranlegg omfatter vann og avløpsrør med tilhørende utstyr og tappearmaturer, I tillegg til utvendige ledninger og kummer for drenering, takvann og overflatevann. Noen leder vann til hus, og andre brukes til å kvitte seg med skittent vann, urin og avføring.
Eigil Berg
Eigil Berg (født 1949 i Oslo) er en norsk låtskriver, vokalist og musiker (piano og gitar).
Karriere
Eigil Berg tok pianotimer som barn, og var medlem av kirkeguttekoret Olavsguttene i fire år, der han også var solist.
Karrierestarten (1966–1973)
I tenårene ble han vokalist og gitarist i kjellerband som Night Riders og Buttons. Sommeren 1966 var han med på å starte Oslo-bandet Morgans. Året etter debuterte Morgans på plate og på TV med «Trouble and Tea», og bandet gjennomførte en omfattende turné med The Pussycats og Jan Rohde sommeren 1967. Morgans’ største platesuksess kom med Bergs første originalkomposisjon, «Eilas», i 1968. De ga ut en tredje singel med Berg-komposisjonen «Stantia’s Song» i 1968. I 1969 ble bandet oppløst, etter å ha spilt drøyt 200 konserter.
I 1973 skrev Berg «Nettenes prinsesse» for Undertakers Circus, der Thor Sigbjørn Greni var en av musikerne. I 1981 var denne sangen et av sporene på på Bergs soloalbum Alhambra, med originalteksten «Queen of the Night». På 1990-tallet begynte Øystein Greni og hans band Bigbang å fremføre Bergs melodi, og spilte også inn sangen flere ganger utover i 2000-årene, da med tittelen «Long Distance Man».
New Jordal Swingers (1973–1981)
Tidlig på 1970-tallet ble Eigil Berg pianist i bandet New Jordal Swingers, som først var støtteband for Per «Elvis» Granberg med turnéene «Back to Rock» i 1973. Det virkelige gjennombruddet kom da New Jordal Swingers fortsatte på egen hånd med Eigil Berg som frontfigur, vokalist og pianist på de første av bandets plater i 1974, med låter som «Nut Rocker» og «Nå må’ru slutt’ opp med å se på meg sånn». New Jordal Swingers spilte på denne tiden klassisk tradisjonell rock’n’roll med rundt 200 konserter i året, men allerede i 1975 kom den første Berg-originalen også i dette bandet med «Delta Queen» på albumet Let’s Boogie. Berg leverte tittellåten til albumet Get It On som ble nominert til Spellemannpris i 1976, før han i 1977 kom opp med «Railroad Man», som ble bandets første store originalhit. I årene som fulgte fikk New Jordal Swingers flere hits med Bergs låter, deriblant «Turn on to the Music», «Free And Easy», «Helpless Girl», «Tornerose», «Før lyset brenner ned», «Sammen er vi sterke», Melodi Grand Prix-bidraget «Spillemann», «Mama’s Got the Blues» (som toppet Europatoppen i 1979) og «Rock Machine» (som 24 år etter utgivelsen, ble kåret til «Tidenes beste norsktoppmelodi» av NRKs lyttere i 2003 ). Eigil Berg skrev også låter for blant andre Maj Britt Andersen og Trond Granlund, og han deltok som musiker i studio for artister som Lillebjørn Nilsen og Øystein Sunde. I 1980 skrev Berg tittelmelodien til filmen 1958, som ble New Jordal Swingers’ største salgssuksess til da.
Soloartist og låtskriver (1981–2000)
I 1981 ga Eigil Berg ut sitt første soloalbum, Alhambra. Det inneholdt ti nyskrevne sanger, deriblant Melodi Grand Prix-bidraget «Lorelei». Finn Kalvik, Svein Dag Hauge, Brynjulf Blix, Sigmund Groven og Terje Venaas var blant musikerne på albumet. I 2007 ble Alhambra nyutgitt på CD med bonuskapittelet «Musikk og tekst: Eigil Berg gjennom fem 10-år».
I 1980- og 1990-årene fungerte Berg som kapellmester på en rekke konserter med kjente rock’n’roll-artister som Scotty Moore, James Burton, D.J. Fontana og ikke minst med Chuck Berry i 1989 og 1993. I 1990-årene ble Eigil Bergs originaler spilt inn av Trond Granlund, Dænsbændet, Bigbang og New Jordal Swingers.
I 1999 innledet Berg et samarbeid med Erik Lie og skuespiller Frøydis Armand. Samarbeidet resulterte i forestillingen Den lille klassefesten som ble spilt på Nationaltheatret og Josefine Visescene før ensemblet tok med seg forestillingen nord i landet på Hurtigruten.
I 2001 skrev Eigil Berg elleve nye sanger til New Jordal Swingers-albumet Indigo, der to av låtene, «Speilet» og «Belfast Cowboy» ble gjengangere på radio. Etter 4000 konserter kunne New Jordal Swingers nå notere seg en halv million solgte, 20 album og like mange salgstroféer.
Teater, musikk og TV (2000–2010)
Scenesamarbeidet med Frøydis Armand og Erik Lie fortsatte videre også i 2000-årene, og i tillegg deltok Berg i en omfattende turné med A/S Dameteater & Søn (Kine Hellebust, Anne Nyutstumo og Liv Aakvik). I 2006 og 2007 tok han musikkstudier hos Einar «Pastor’n» Iversen og ga også forelesninger på NISS (Nordisk Institutt for Scene og Studio) om norsk musikkbransje. Rock’n’roll-røttene ble profilert på nytt da Eigil i 2007 dukket opp som fagdommer i NRKs Kvitt eller dobbelt. Samme år markerte musikkbransjen 50-årsjubileet for rockens inntog i Norge, og Eigil deltok på flere plan, både på plate og fra scenen med andre rock’n’roll-ambassadører som Stephen Ackles, Toini Knutsen, Paal Flaata, Svein Finjarn og Ingvild Hammer. I 2000-årene hadde Bigbang etter hvert presentert hele fire forskjellige utgivelser av Eigil Bergs «Queen of the Night» / «Nettenes prinsesse», nå med tittelen «Long Distance Man», og Paal Flaata var den neste som skulle profilere mer musikk signert Eigil Berg. Eigil leverte musikk og tekst til Flaata-albumene Christmas Island og Old Angel Midnight, og i 2008 ble samarbeidet kronet med en radiohit der Flaata var den første som sang Bergs «Laura Mills».
Etter 2010
I 2011 ga Berg ut soloalbumet Låtskriver, som inneholdt 14 nye sanger – mange av dem hadde Berg skrevet i samarbeid med tekstforfatter Ingvar Hovland. Blant musikerne som medvirket på platen var Bjørn Kjellemyr, Frode Haltli, Jørun Bøgeberg, Oslo Radio-Orkester og Stein Bull Hansen. I 2012 bidro Berg med to av sangene på Trond Granlunds album Bror min og jeg, blant annet tittelkuttet.
I 2014 kom jubileumsutgivelsen 11 sanger som markerte 40 år med New Jordal Swingers med elleve nye sanger, alle komponert av Eigil Berg. Samme år ble all musikken fra bandets drøyt 20 album utgitt på digitale plattformer etter at de fleste av gruppens LP-er nå var nyutgitt på CD med bonusspor. I tillegg kom egne utgivelser med konsertopptak og Outtakes & Rariteter. Blant de som videre tok for seg musikk av Eigil Berg både fra scenen og i innspillingsstud, var Åse Kleveland og Svein Finjarn.
Det sporadiske samarbeidet med Trond Granlund tok mere konkret form i 2016 under konsertkonseptet De evigunge herrene. Opptak fra disse konsertene fant også veien til plateutgivelse samme år, og Granlund og Berg fortsatte dette samarbeidet fra scenen de neste årene. I 2017 ga Trond Granlund ut albumet Arbeidersanger, der sangen «Hyllest» opprinnelig hadde vært et av sporene på Bergs album fra 2011.
Eigil Bergs mest prestisjetunge og omfattende prosjekt kom i 2018 med utgivelsen av dobbeltalbumet Nye spor, der han presenterte 20 nyskrevne titler fordelt på to kapitler. Det første, Veien hjem, var formet som et enhetlig fullverdig album med blant annet den prisbelønte teksten «Vis vaktene hjem». Agnar Mykle ble hyllet i «Lasso rundt fru Luna», og Frode Alnæs, Geir Sundstøl, Lasse Hafreager, Jørun Bøgeberg, Arne Ertnæs og Rune Arnesen er blant musikerne på albumet. Det andre kapittelet Blåtimen (Sakte sanger) er som tittelen antyder nære og intime stemninger, ganske så sparsomt instrumentert. Terje Gewelts kontrabass og David Wallumrøds orgel fargelegger her rundt Bergs vokal og pianospill. Albumet ble lansert på vinyl året etter, og Berg fortsatte på scenen som soloartist, men også som før med samarbeidspartnere som New Jordal Swingers, Trond Granlund og Ingvar Hovland.
Etter at koronapandemien slo ut i Norge i 2020, og det ble innført karantene for befolkningen, spilte Eigil Berg og Stephen Ackles fire felles konserter som ble direkteoverført på Internett slik at publikum kunne strømme konsertene hjemmefra. På disse fire konsertene fremførte Berg og Ackles i alt 100 forskjellige låter. Berg og Trond Granlund spilte en tilsvarende konsert sammen. I 2021 medvirket Berg i en omfattende turne med Svein Finjarn og The Beatniks. Finjarn og Beatniks hadde da gitt ut et nytt album med tittelen Here's To You, der tittellåten var nyskrevet av Eigil Berg.
I 2021 ble fem av New Jordal Swingers' album utgitt på CD i serien Norske Albumklassikere.
Åse Kleveland, som hadde sunget «La faklene skinne» av Berg og Hovland under nobelprisutdelingen i 2017, innlemmet nå musikk av Berg med «La natten bare falle» på sitt nye album På frihjul. Fra scenen fikk forestillingen Bokhyllest sin premiere da Ingvar Hovland og Eigil Berg viste hvordan store forfatterne som Hemingway, Mykle og Rimbaud hadde inspirert til ny musikk og nye tekster både på Bergs siste album og i konsertsammenheng. Programmet The Blues of Elvis fikk sine oppføringer med Berg og Granlund i samspill med Jørun Bøgeberg, og i 2022 var det duket for et nytt album med originalmusikk fra Eigil Berg med tittelen Skygge og sol. Det ble høye terningkast både for singler, album og en releasekonsert som presenterte låtskriveren Eigil Berg fra debuten i 1968 fram til 2022. Samme år fant «Hyllest» fra Låtskriver veien inn til AUFs sangbok, og «Queen Of The Night» kunne markere 50-års jubileum, nå som «Long Distance Man» i Bigbangs versjon.
I 2023 ga Eigil Berg ut boken I musikkens tjeneste – Historikk, digresjoner og tankespinn. I tillegg til å være en selvbiografi fra Bergs liv som musiker, inneholder boken et navneregister på 1300 personer som representerer svært mange ulike musikksjangre i tillegg til rock.
Annet
I perioden 2009-2019 fungerte Eigil Berg som kapellmester og leverandør av nykomponert musikk til årlige kirkekonserter i Egersund kirke.
Berg har mottatt en rekke hederspriser og har i tillegg til sitt virke som opphavsmann og utøver også hatt flere tillitsverv i norsk musikkliv, blant annet i TONO, NOPA, Gramart, Gramo, spellemannkomitéen og Norges kunstnerråd.
Eigil Berg mottok Statens kunstnerstipend i 2003.
Bouvetøya
Bouvetøya (tidligere Cap de la Circoncision og Liverpool Island) er ei øy og et norsk biland i Sør-Atlanteren, og regnes som verdens mest avsidesliggende ubebodde øy. Øya ligger 1 600 km fra nærmeste land, den ubebodde øya Gough Island. Nærmeste fastland er Dronning Maud Land i Antarktis, omkring 1 700 km mot sør. Øya er omtrent 7 km bred og 10 km lang og har et areal på 49 km², hvor 93 % er dekket av isbreer som glir rett ut i havet eller ned på de svarte strendene av vulkansk sand. Det høyeste punktet er isbreen Olavtoppen som ligger midt på den nordlige delen av øya, og er 780 moh.
Erik Banner
Erik Ottesen Banner (født 5. oktober 1618, død 19. august 1687) var en dansk offiser, amtmann, og visestattholder i Norge under Gyldenløve fra 1679 til 1681.
Bouvetøya
Øya ble erklært som naturreservat 17. desember 1971. Siden 1977 har det vært drevet en ubemannet meteorologisk stasjon på øya.
Bouvetøya inngår et internasjonalt miljøovervåkingsprogram og forskere fra Norsk Polarinstitutt har regelmessige ekspedisjoner til øya. I 1996 satte Norsk Polarinstitutt opp en feltstasjon på 36m² i Nyrøysa, men i 2007 meldte instituttet at feltstasjonen var forsvunnet. En ny feltstasjon ble satt opp på øya i 2014.