cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vsevolod Bobrov
Bobrov ble verdensmester i ishockey to ganger, 1954 i Stockholm og 1956, OL-turneringen i Cortina d'Ampezzo var også det 23. verdensmesterskapet i ishockey. Han spilte 59 landskamper for Sovjetunionens herrelandslag i ishockey og scoret 89 mål.
Bobrov ble sovjetisk mester i fotball sju ganger og i ishockey tre ganger. Bobrov var en målscorer utover det vanlige på 130 fotballkamper med CSKA Moskva scoret han 254 mål og han scoret fem mål i OL-turneringen 1952 i fotball.
Bobrov var også en fremgangsrik trener, han vant VM-gull som trener i 1974 og i 1975 med Sovjetunionens herrelandslag i ishockey.
Dziarzjynskaja
Hara Dziarzjynskaja (belarusisk: Гара Дзяржынская) er det høyeste punktet i Belarus. Åsen er 345 meter over havet og ligger på de belarusiske høyder vest for Minsk, nær Dziarzjynsk i landsbyen Skirmuntava. Åsen er oppkalt opp etter Feliks Dzerzjinskij, grunnleggeren av NKVD/KGB, som fremdeles hylles som en nasjonalhelt i Belarus.
Christian Hauswirth
Christian Hauswirth (født 23. desember 1965 i Saanen) er en sveitsisk tidligere skihopper som representerte Ski-Club Gstaad.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1982-1990, og fikk sine beste sammenlagtplasseringer i sesongen 1987/88, med 4.-plass i Hoppuka og 22.-plass i verdenscupen. Hans beste plassering i enkeltrenn var 4.-plass i Chamonix 21. desember 1986 og i Oberstdorf 30. desember 1987. Han deltok i OL i 1984 og 1988, med 27.-plass i storbakken i Calgary i 1988 som beste individuelle plassering. Hauswirth var med i VM i 1987 og 1989, og hadde der 25.-plass i storbakken i Lahtis i 1989 som beste individuelle plassering. I VM i skiflyging i Oberstdorf i 1988 og Vikersund i 1990 ble han nummer 40 (av 50 deltakere) og 28.
Pretzschendorf
Pretzschendorf ([ˈprɛtʃendorf]) er en tidligere landkommune i den vestlige delen av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen, mellom Freiberg og Dippoldiswalde, langs grensen til Landkreis Mittelsachsen. Kommunen hadde 4 261 innbyggere (31. desember 2008) og er en del av forvaltningsfellesskapet Pretzschendorf.
Pretzschendorf ligger omkring 25 km sørvest for Dresden, 14 km sørøst for Freiberg, 10 km vest for byen Dippoldiswalde og 18 km nord for grensen mot Tsjekkia. Kommunen befinner seg ved foten til landskapet Osterzgebirge og grenser i nord til Tharandter Wald. Elven Colmnitzbach springer ut fra kommunens sørlige del i Sachsens geografiske midtpunkt. Distriktet Klingenberg ligger ved demningen Klingenberg, hvofra sideelven Wilde Weißeritz flyter ved grensen mot kommunen.
Pakito
Pakito er kallenavnet til den franske Eurodance-artisten Julien Ranouil. Han ble kjent etter han laget en remix av Living on Video av Trans-X. Albumet Video ble utgitt i november 2006 i USA. Han er mest kjent for disse musikkstilene:
Utgivelser
Album
Pretzschendorf
Pretzschendorf var en kommune i Kreis Dippoldiswalde fra 1952 til 1990, og i Landkreis Dippoldiswalde fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den en del av i Weißeritzkreis, og siden 1. august 2008 har den vært en del av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.
Pakito
Utgivelser
Singler
Remixer
Skulestadmoen
Skulestadmoen er et tettsted i Voss herad i Vestland. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger to kilometer nord for kommunesenteret Vossevangen.
På Skulestadmoen ligger Voss jordbruksskule og barneskolen Skulestad skule. Her finnes også det ene mulige startpunktet for alpinanlegget til Voss ski- og fjellheiser, i Bavallen.
Face to Face with Christ, My Savior
«Face to Face with Christ, May Savior» er en amerikansk salme. Teksten ble skrevet av Carrie E. Breck i 1898. Melodien ble skrevet av Grant C. Tullar.
Norsk versjon
T. B. Barratt har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Tenk når jeg min frelser skuer».
Mønshaugen/Bjørgum
Mønshaugen/Bjørgum er et tettsted i Voss herad i Vestland. Tettstedet har innbyggere per 1. januar og ligger fem kilometer øst for kommunesenteret Vossevangen. Det består av de to sammenvokste stedene Mønshaugen og Bjørgum.
Forsvarets veteransenter
Forsvarets veteransenter er et tilbud til norske krigsveteraner etter endt tjeneste. Senteret er lokalisert ved Bæreia, en sjø sør for byen Kongsvinger. Det ble offisielt åpnet 17. oktober 2008.
Historie
Bæreia har lenge vært et tilbud til norske krigsveteraner, helt siden det i 1959 ble opprettet et krigsinvalidehjem for veteraner fra andre verdenskrig og deres partnere. Den selvstendige stiftelsen Krigsinvalidehjemmet Bæreia, opprettet av Krigsinvalideforbundet, stod for driften.
I 1999 startet FN-Veteranenes Landsforbund et prøveprosjekt finansiert av Forsvarsdepartementet for å vurdere om den, etter hvert ledige kapasiteten kunne benyttes til velferdstilbud for tidligere soldater fra utenlandsoppdrag. Forsvarsdepartementet stoppet senere finansieringen og begrunnet det med at helsevesenet var bedre egnet til jobben med å følge opp FN-veteranene. 1. januar 2005 overtok Landsforeningen for hjerte- og lungesyke senteret. LHL ville fortsatt ta vare på krigsveteranene, men også benytte senteret til annen virksomhet.
Eyjafjallajökulls vulkanutbrudd 2010
En serie vulkanske hendelser fant sted ved Eyjafjallajökull på Island i 2010. Ved slutten av 2009 begynte det å være seismisk aktivitet rundt vulkanen, noe som førte til et vulkanutbrudd 20. mars 2010. Et senere utbrudd som startet 14. april 2010 førte med seg store utslipp av vulkansk aske som lammet flytrafikken i store deler av Nord-Europa.
Første utbrudd
Ved slutten av desember 2009 ble det registrert seismisk aktivitet rundt Eyjafjallajökull, med tusener av små jordskjelv, for det meste med en styrke på 1–2 Mw og fokus 7–10 km under vulkanen. Innen 26. februar viste GPS-utstyr fra Islands meteorologiske institutt plassert i Eyjafjöll-området (ca 15 km sørøst for utbruddet) at jordskorpa i området hadde flytta seg 3 cm sørover. Den uvanlige seismiske aktiviteten samt den raske forflytninga av jordskorpa ga geofysikere bevis for at magma rant inn i Eyjafjallajökulls magmakammer, og at trykket fra denne prosessen førte til forskyvninga i jordskorpa i Eyjafjöll-området. Den seismiske aktiviteten fortsatte å øke, og mellom 3. og 5. mars ble det registrert nærmere 3000 jordskjelv ved vulkanens episenter. De fleste skjelvene var for små (under 2 Mw) til å indikere et utbrudd, men noen kunne merkes i nærliggende landsbyer. Utbruddet begynte trolig mellom 22.30 og 23.30 lokal tid (UTC) 20. mars, noen kilometer fra isbreen ved fjellpasset Fimmvörðuháls.
Raskt etter utbruddet oppsto det «vulkanturisme» på området, og turselskaper tilbød turer for å se vulkanen.
Evakuering
Natt til søndag 21. mars ble rundt 500 gårdbrukere fra områdene Fljótshlið, Eyjafjöll og Landeyjar evakuert, og fly til og fra Keflavík internasjonale lufthavn om morgenen ble sterkt forsinket, men kvelden 21. mars ble ordinær flytrafikk tillatt igjen. Innbyggerne i risikosonene Fljótshlið, Eyjafjöll og Landeyjar fikk dra tilbake til hjemmene sine etter et møte med myndighetene på kvelden 22. mars. I stedet stengte politiet veien til Þórsmörk og jeepsporet fra Skógar til fjellpasset Fimmvörðuháls, men disse ble gjenåpna 29. mars. Da den andre sprekken dukka opp ble veiene imidlertid stengt igjen på grunn av faren for jökulhlaup, som kan oppstå dersom det blir sprekker i nærheten av isbreer eller andre snølagre, men veien ble igjen åpna 1. april.
Sprekken
Sprekken er 500 meter lang og går fra nordøst til sørvest, med mellom 10 og 12 vulkankratere som spyr ut lava med en temperatur på 1000 °C opptil 150 meter opp i lufta. Lavaen er alkalisk og relativt tyktflytende, slik at lavastrømmene øst og vest for sprekken flyter sakte. Den smeltede lavaen har rent mer enn 4000 meter nordøst for sprekken, og ned i Hrunagil-dalen, og der danna en 200 meter høy lavafoss. Lavamassene nærmer seg sakte Þórsmörk, men har ennå ikke nådd elveslettene ved Króssa. 25. mars ble vulkanologer for første gang vitne til dannelsen av et pseudokrater under en dampeksplosjon. Bevegelser i jordskorpa fortsatte i to dager etter at utbruddet begynte, men avtok senere sammen med den vulkanske aktiviteten, noe som kan tyde på at mengden magma som strømmer inn i vulkanens magmakammer tilsvarer mengden som kommer ut av sprekken, og at aktiviteten har nådd toppunktet. En ny sprekk åpna seg 31. mars, rundt 200 meter nordvest for den opprinnelige sprekken. Mange vitner var til stede da den nye sprekken åpna seg; den er litt mindre enn den opprinnelige, rundt 300 meter lang, og lavaen som kommer ut av den har begynt å renne ned i Hvannárgil-dalen. Ifølge geofysikere deler disse to sprekkene samme magmakammer. Ingen uvanlig seismisk aktivitet ble registrert da sprekken åpna seg, ei heller noen bevegelse i jordskorpa i nærheten.
Geofysikeren Magnús Tumi Einarsson sa på en pressekonferanse 21. mars at dette utbruddet er lite i sammenligning med Heklas utbrudd i 2000. Utbruddet fant ikke sted under en isbre, men mellom isbreene Eyjafjallajökull og Mýrdalsjökull. Så lenge utbruddet ikke er nær isbreen er risikoen for oversvømmelse liten; sprekken kunne imidlertid utvide seg og nå isbreen, og dermed øke oversvømmelsesfaren betraktelig. Radarstasjonene til Islands meteorologiske institutt registrerte ikke noe merkbart nedfall av vulkansk aske de første 24 timene etter utbruddet, men natta 22. mars ble det meldt om askenedfall i Fljótshlið-området (20–25 kilometer nordvest for utbruddet) og Hvolsvöllur (40 km nordvest for utbruddet). Klokka 07.00 22. mars sendte en eksplosjon utbruddssøyler så høyt som 4 km opp i lufta; dette var de høyeste søylene siden utbruddet starta. 23. mars fant en liten dampeksplosjon sted da varm magma kom i kontakt med nærliggende snødriver, og sendte en dampsøyle sju kilometer opp i lufta. Etter dette har det vært flere dampeksplosjoner.
Effekt på vann
Temperaturen i elva Hruná, som renner gjennom den trange dalen Hrunárgil, som deler av lavastrømmen har rent ned i, ble av geologer målt til mellom 50 og 60 °C, hvilket indikerer at elva har fungert som nedkjøling for lavaen.
Analyse
Prøver av vulkansk aske fra utbruddsområdet viser at konsentrasjonen av vannløselig fluorid er en tredel av det vanlige i Heklas utbrudd, med en gjennomsnittsverdi på 104 mg fluorid per kg aske. Jordbruk er viktig i denne delen av Island, og bønder nær vulkanen har blitt advart mot å la buskapen sin drikke fra dammer og bekker, siden høy fluoridkonsentrasjon kan ha dødelig effekt på buskapens nyre og lever (spesielt hos sauer).
Andre utbrudd
Etter en kort pause fortsatte utbruddet fra Eyjafjallajökull 14. april 2010, denne gangen fra midten av isbreen, noe som førte til at store mengder smeltevann rant ned i nærliggende elver, og til at 800 mennesker måtte evakueres fra sine hjem. Veien langs elva Markarfljot har blitt skylt vekk flere steder. Dette utbruddet har blitt estimert å være 10–20 ganger større enn det opprinnelige utbruddet.
Askesky og luftfart
Kvelden 14. april førte askeskyen fra utbruddet til at luftrommet over Nord-Norge ble stengt, og morgenen 15. april var luftrommet over hele Norge og Færøyene, samt store deler av Storbritannia og Irland, stengt. Stenginga av luftrommet over Norge var total, og inkluderte også landets 21 rednings- og ambulansehelikoptre. Helsedepartmentet har sagt at denne utfordringa er unik i landets moderne historie; ambulanser og legepersonell blir flytta ut av byer for å desentralisere tjenestene og dermed kompensere for tapet av flytransport.
15. april ble flyvninger i Storbritannia og Irland kansellert da de britiske og irske luftfartsmyndighetene stengte luftrommet på grunn av aske i den øvre atmosfæren. Askeskyen hadde da nådd en høyde på 17 km. Stenginga av luftrommet ble gjort på føre-var-prinsippet; over 100 fly har tidligere fått problemer etter å ha flydd gjennom asken fra vulkanutbrudd, noe som har forårsaka motorhavari, men hittil ikke krevd noen liv. To tidligere saker var British Airways Flight 9 i 1982 og KLM Flight 867 i 1989. I begge sakene førte askesmelting i motorene til motorhavari slik at alle motorene stoppa. Utsiden av flyene ble sandblåst av asken, noe som fører til redusert sikt. Motorene starta igjen etter at flyene kom inn i renere luft, men hadde store skader.
På grunn av askeskyen fra utbruddet var det forsinkelser og kanselleringer i Belgia, Danmark, Finland, Frankrike, Irland, Island, Nederland, Norge, Polen, Russland, Spania, Storbritannia, Sverige, Tsjekkia og Tyskland, og en rekke europeiske flyplasser er stengt. Den britiske Royal Air Forces redningstjeneste opererer som normalt. Storbritannias luftrom stengte 11.00 UTC, Belgias 14.30 UTC, Danmarks 16.00 UTC, Nederlands 17.00 UTC, Polens 18.00 UTC, Sveriges 20.00 UTC og Finlands 21.00 UTC. Det ble også beordra stenging i Tyskland og nordlige deler av Tsjekkia.
I Finland fikk to F-18 Hornet jagerfly skader på motorene etter å ha fått vulkansk aske i dem under en flyging 15. april. Også et uspesifisert antall F-16 tilhørende et NATO-land skal ha fått glassdannelser i motoren fordi vulkansk støv har smeltet inne i motoren.
Vulkanologen Bill McGuire fra Aon Benfield UCL Hazard Research Centre sa 15. april at et stort utbrudd som dette har potensial til å påvirke flytrafikken ved nordlige breddegrader i seks måneder eller mer. Den europeiske organisasjonen for luftfartskontroll sa på kvelden 15. april at flytrafikken kunne bli forstyrra i enda 48 timer.
Fylkesvei 2512
Fylkesvei 2512 går mellom Åsheim og Øde i Vestre Slidre kommune.
Shaun Murphy
Shaun Murphy (født 10. august 1982 i Northampton) er en engelsk snookerspiller og verdensmester i 2005.
Murphy ble født i Northampton og bor i dag i Rotherham sammen med sin kone Clare.
Han ble profesjonell i 1997 og hadde en semifinale i British Open i 2004 som beste resultat. Murphy ble den første kvalifiseringsspilleren som har vunnet VM siden 1979, da Terry Griffiths vant. Før turneringen var Murphy rangert som nummer 48 i verden og hadde en odds på 125 til 1 på at han skulle vinne VM. I løpet av turneringen slo han tre tidligere verdensmestre, John Higgins (13–8), Steve Davis (13–4) og Peter Ebdon (17–12). I finalen slo han Matthew Stevens 18–16.
I en alder av 22 år ble Murphy den nest yngste spilleren som har vunnet VM, etter Stephen Hendry som vant da han var 21.
Etter 22 måneder uten en tittel vant Murphy Malta Cup den 4. februar 2007, da han slo Ryan Day 9–4 i finalen. Han ble i sesongen 2007/2008 rangert som nummer tre i verden. I løpet av sesongen kom Murphy til fem semifinaler, av seks mulige, men vant bare én av disse. I finalen i China Open 2008 tapte han 8–9 for Stephen Maguire.
I desember 2008 vant han UK Championship etter 10–9 seier over Marco Fu i en meget jevn finale. Han ble dermed den tiende spilleren som har vunnet både verdensmesterskapet og UK Championship. Han kom også til finalen i VM, men tapte den med 9–18 for John Higgins.
Caerwent
Caerwent er en landsby i Monmouthshire, Wales. Den ble grunnlagt av romerne i 75 under navnet Venta Silurum, som en markedsby for de beseirede silurene. Grevskapet Gwent hadde sitt navn fra landsbyen.
Store deler av de romerske bymurene er bevart. Andre severdigheter i landsbyen er ruiner av et romersk tempel.
I nærheten av Caerwent ligger en av Royal Air Forces rakettbaser.
Møstabjønn
Møstabjønn (ca. 331 moh. ) er en fjellknaus på Frei i Kristiansund kommune. Møstabjønn er et populært turmål på Freiøya.
Gerhard Marcks
Gerhard Marcks (født 18. februar 1889 i Berlin, død 13. november 1981 i Burgbrohl, Eifel) var en tysk billedhogger. Han var også kjent som grafiker og keramiker. Han var med på å starte Bauhaus i 1919.
Liv og virke
Marcks ble lærling hos billedhoggeren Richard Scheibe som 18-åring. Han giftet seg i 1914, og paret fikk etter hvert seks barn. Han var soldat i første verdenskrig, og fikk langvarige helseproblemer etterpå.
Han var aktiv i det politiske kunstmiljøet, og medlem av Novembergruppe og Arbeitsrat für Kunst (Arbeiderrådet for kunst), begge med en sosialistisk profil. I disse kom han sammen med bl. a. arkitekten Walter Gropius, Lyonel Feininger, Scheibe og andre.
Da Gropius startet opp Bauhaus i 1919, var Macke blant de fire første som ble ansatt, sammen med Feiniger og Johannes Itten. Han ble ansatt som «Formmeister» på keramikklinjen. Den andre læreren ved linjen, Max Krehan var en kjent pottemaker, og underviste i grunnleggende pottemakeri, som dreiing, glasur og brenning. Marcks hadde fagets historie og dekorerte en del potter, foruten å lage figurer og skulpturer. Han var også den som oppmuntret studentene til å være eksperimentelle.
Tidligere hadde Marcks laget former til en serie dyreskulpturer som ble reprodusert i porselen ved en porselensfabrikk. Interessen for dyrenes former viste igjen i den første grafikkmappen (porteføljen han laget for Bauhaus: (Neue Europäische Graphik I), slik som Die Katzen (kattene) og Die Eule (ugla), begge i tresnitt. Etter hvert ble han mer fokusert på menneskelig form, noe han fulgte opp resten av livet.
Pottemakeriet ble nedlagt i 1925, da Bauhaus flyttet til Dessau. Marcks flyttet da til Kunstgewerbeschule (kunsthåndverkskolen) i Burg Giebichenstein i Halle i (Sachsen-Anhalt). Da lederen, Paul Thiersch døde, ble Marcks oppnevnt som etterfølger. Han ble avsatt i 1933 som entartet. Flere av arbeidene hans ble beslaglagt, og utstilt på den famøse utstillingen i München i 1937, sammen med flere andre Bauhaus-kunstnere, som Herbert Bayer, Lyonel Feininger, Johannes Itten, Vasilij Kandinskij, Paul Klee, Laszlo Moholy-Nagy, Oskar Schlemmer og Lothar Schreyer.
Etter krigen ble Marcks professor i skulptur ved Landeskunstschule (delstatskunstskole) i Hamburg. Han var der i fire år, til han trakk seg tilbake til Köln. Han formet flere minnesmerker over krigens ofre.
Han fikk Goethe-medaljen i 1949, og ble i 1952 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.
I 1971 åpnet byen Bremen et eget «Gerhard Marcks Haus», som inneholder en stor samling av verker. (12 000 skisser, utkast og tegninger, 900 trykk og alle skulpturene, enten som eneavstøpninger eller i kopi, i alt 350). I USA er der en samling (68 tegninger, 65 trykk og 9 bronsefigurer) fra hans elev og medarbeider Marguerite Wildenhains gave til Luther College i Decorah.
Bruce McLaren
Personlig liv
McLaren gikk på Meadowbank Primary School i Auckland. Hans foreldre, Les og Ruth McLaren, eide en servicestasjon og et verksted i Upland Road i forstaden Remuera i Auckland, hvor unge Bruce tilbrakte en oppvekst gjennomsyret av biler og praktisk maskinteknikk. Da han var ni år gammel fikk han Perthes sykdom i hofta, som medførte at hans venstre fot ble kortere enn den høyre. Han tilbrakte to år i strekk, og haltet ofte litt senere i livet. I 1961 giftet han seg med sin kone Patty og de fikk datteren Amanda den 20. november 1965.
New Zealand
I 1952 deltok Bruce, som da var 14 år gammel, i sin første konkurranse, et lokalt bakkeløp hvor han kjørte en Austin 7 Ulster. To år senere deltok han i sitt første virkelige race og viste lovende takter. De neste årene fortsatte han å kjøre løp i hjemlandet, med biler som en Ford 10 og en Austin-Healey, og i en F2 Cooper-Climax deltok han i New Zealand Grand Prix i 1958. Her ble også den kjente australske racerføreren Jack Brabham oppmerksom på han. Med bakgrunn i hans åpenbare potensial ble han utvalgt til «Driver in Europe»-ordningen av New Zealands internasjonale Grand Prix-organisasjon. Ordningen var laget for å gi lovende førere fra New Zealand muligheten til å konkurrere med og mot de beste i verden, og McLaren var den første mottakeren.
Cooper
I England ble han, etter invitasjon fra Jack Brabham, innlemmet i racingteamet Cooper. I 1958 kjørte han i Formel 2 og ble påmeldt til Tysklands Grand Prix på Nürburgring, hvor F2- og F1-biler konkurrerte sammen. Han forbløffet motorverdenen ved å bli først av F2-førerne og nummer fem totalt, i et startfelt med verdens beste førere. I -sesongen ble han forfremmet til Coopers Formel 1-stall, hvor han kjørte sammen med sin mentor Jack Brabham. I USAs Grand Prix senere samme år vant McLaren sin første F1-seier, som den yngste føreren til da, 22 år og 104 dager gammel. Denne rekorden ble ikke slått før 44 år senere, da Fernando Alonso vant Ungarns Grand Prix 2003 i en alder av 22 år og 26 dager. Sebastian Vettel, hadde rekorden frem til i 2016, etter han vant da han var 21 år og 72 dager da han i 2008 vant sitt første løp. Nåværende rekordholder er Max Verstappen, som vant  i 2016, da 18 år og 229 dager gammel. I sin andre VM-sesong kom McLaren på andreplass sammenlagt bak Jack Brabham, med seks pallplasseringer og seier i Argentinas Grand Prix. McLaren fortsatte å kjøre for Cooper helt til 1965, men begynte også å utvikle og bygge sine egne racerbiler. Med disse kjørte han i forskjellige mesterskap for racingteamet som han grunnla i 1963.
Konstruktør
I 1966 forlot han Cooper og startet sitt eget Formel 1-team. Den første bilen var McLaren M2B og med den oppnådde han tre VM-poeng i sin første F1-sesong. Han hentet inn landsmannen Chris Amon som andrefører, men da han i McLaren-teamets første tid bare hadde den ene F1-bilen ble Amon brukt som sjåfør i Can Am-mesterskapet. Amon gikk til Ferrari i 1967, og i 1968 fikk Bruce McLaren Denny Hulme, også han fra New Zealand, til å kjøre for McLaren-teamet. Hulme hadde tidligere kjørt for Brabham, hvor han også ble verdensmester i.
Med McLaren og Hulme som førere gikk det bedre for laget i de påfølgende årene. De avsluttet 1968-sesongen på tredje (Hulme) og femte (McLaren) plass i førermesterskapet og i konstruktørmesterskapet kom de på andreplass bak Lotus. I -sesongen kom Bruce McLaren på tredjeplass i førermesterskapet. Foran -sesongen var han en av flere VM-favoritter, ettersom den suverene verdensmesteren fra 1969, Jackie Stewart, ikke ble ansett å være like dominant i den nye March-bilen. Men det skulle gå annerledes.
Død
2. juni 1970 forulykket Bruce McLaren under testing av den nye Can Am-bilen McLaren M8D på Goodwood-banen. Ulykken skjedde da deler av karosseriet bak på bilen løsnet i høy hastighet på Lavant-rettstrekket like før Woodcote-svingen. Med bortfallet av marktrykk ble bilen destabilisert og spant ut av banen og traff en murvegg i 200 km/t. I det voldsomme sammenstøtet ble Bruce McLaren kastet ut av bilen og døde.
Etter hans død ble laget videreført av hans kone Patty, under ledelse av teamsjefen Teddy Mayer og med støtte av Denny Hulme, som fortsatte som McLaren-fører til han la opp etter -sesongen.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde) Noter til tabellen:
F1-løp utenom verdensmesterskapet
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Ålesaks
En ålesaks minner om en lystregaffel med tre spisser som brukes til ålefiske. Ålesaksen eller ålejernet har imidlertid ikke spisse tinder, men de er fjærende og med mothaker slik at ålen blir sittende fast mellom tindene.
Ploganes
Ploganes er et tettsted i Kvam kommune i Vestland. Tettstedet har innbyggere per 1. januar. Tettstedet ligger i Strandebarm ved Strandebarmbukta på nordsiden av Hissfjorden, som er en del av Hardangerfjorden.
Gods of Light
Gods of Light er et progrockalbum og konsertalbum utgitt i 2000 av bandet Camel. Utgivelsen er Camels sjette offisielle piratutgave (bootleg) og inneholder innspillinger mellom årene 1973–1975 og som var blitt gitt ut på ulike utgaver som vinyl og CD.
Den første låten, «Gods of Light Revisited», er egentlig skrevet av Peter Bardens utenom Camel og kan i noen partier minne om Carlos Santana. Låtene «White Rider» og «Arubaluba» er hentet fra BBC-kringkastingen i 1974, mens «Excerpts from the Snow Goose» er den lengste låten på rundt 27 minutter og stammer fra BBC Radio One in Concert fra 1975. Sporlisten er lignende utgivelsen On the Road 1972, men inneholder andre versjoner fra andre forestillinger.
Støver skole
Støver skole er en tidligere barneskole på Bertnes i Bodø kommune som hadde rundt 160 elever fra første til syvende trinn. Den ble i 2021 erstattet av den nye Mørkvedbukta skole.
Danilo Is orden
Danilo Is orden (montenegrinsk: Орден Књаза Данiла I, Orden Knjaza Danila I) er en montenegrinsk orden innstiftet 23. mai 1853 av fyrst Danilo I. Ordenen ble innstiftet til belønning av militære fortjenester i kampen for Montenegros selvstendighet mot Det osmanske rike. I 1861 ble ordenen utvidet til også å omfatte sivile fortjenester. Ordenen ble utdelt som statsorden så lenge Montenegro var et selvstendig monarki. Etter at landet i 1918 ble innlemmet i Serbia gikk ordenen over til å bli utdelt som en dynastisk orden innen Huset Petrović-Njegoš. Ordenen er siden 2004 registrert som en privat organisasjon i Montenegro og driver veldedig arbeid der.
Inndeling
Ordenen hadde ved innstiftelsen en klasse, men ble i 1861 omorganisert til tre grader: Storkors, kommandør og ridder. I 1873 kom storoffisergraden til og i 1893 ble de laveste trinnene omorganisert i gradene ridder og kors. Ordenen hadde deretter fem trinn:
I 2005 reorganiserte overhodet for Huset Petrović-Njegoš ordenen og ga gradene nye betegnelser. Ordenens fem trinn kalles etter dette:
Insignier
Ordenstegnet for de fire øverste klassene av Danilo Is orden er et kors med utsvingte og utbuede korsarmer. Korset er blått med røde og hvite kanter, fargene i Montenegros gamle trikolor. Midtmedaljongen er rød og bærer Danilo Is kronede monogram («ДI») i gull. Medaljongen er omgitt av en blå bord med en innskriften «Князь Црногорскій», som betyr Fyrste av Montenegro. Borden med omskriften er igjen omgitt av en ytre border i rød emalje, hvit emalje og gull. Reversen har årstallene «1852-3» i stedet for monogrammet og er omgitt av en bord med en omskrift som betyr for Montenegros uavhengighet. Korset er opphengt i båndet i et element utformet som en fyrstekrone med bånd. Ordensbåndet er hvitt med røde striper nær kantene.
Ordensstjernen har seksten grupper stråler, vekselvis fasetterte og rette, og bærer ordenstegnet for de øvre grader i midten. Ordenskjedet består ledd med fyrstekroner og ornamenter. Midtleddet, der ordenstegnet er opphengt, består av Montenegros riksvåpen.
Tildeling
Danilo Is orden ble tildelt både montenegrinere og utlendinger, noe som fortsatt er tilfelle med ordenen som dynastisk orden. I 2005 ble Montenegros president, Filip Vujanović tildelt ordenens storkors under en seremoni i det gamle kongepalasset i Cetinje.
Norske innehavere
Danilo Is orden ble også tildelt nordmenn, blant dem Henrik Angell og Christian Thams.
Nils Narumseie
Nils Nilsen Narumsbakken (født 24. januar 1808, også kjent som Nils Nilsen Narumseie på Øystadeie i Hov i Søndre Land i Oppland , henrettet 7. september 1833 på Kanten i Fluberg) var en norsk mann som ble dømt og henrettet for åtte drap. Han var dermed den verste drapsmannen (som man vet om) i norsk historie frem til 1983, da Arnfinn Nesset ble dømt for 22 drap.
Mordene
Natt til 24. januar 1833 ble alle 8 beboere på Kanten under Rødnes i Fluberg i Søndre Land drept, og huset ved Randsfjorden deretter nedbrent av Nils Nilsen Narumsbakken (Narumseie). Angivelig ble drapene og brannen brukt for å skjule tyveriet av en klokke. Mistanken falt raskt på en «ilde berygtet Soldat», Narumseie, som allerede fra tolvårsalderen hadde vært kjent for å stjele.
I oktober 1832 stjal han et lommeur av sølv fra en auksjon på prestegården. Uret ble senere identifisert som tyvegods, og befant seg til midlertidig oppbevaring hos husmannen Lars Østensen mens man forsøkte å finne ut hvem tyven var. Østensen næret mistanke til Narumseie, og denne ble innkalt til forhør hos sin kompanisjef. Dette ville Narumseie hevne. Bevæpnet med sin brors øks dro han en sen januarkveld de fem kilometrene til Kanten, der folk alt hadde lagt seg. Døren var ulåst. Han slo først Lars Østensen med øksehammeren, deretter hans kone Ellen Marie, så det eldre ekteparet Mikkelsen som losjerte hos Østensens. Lars Østensen hadde i mellomtiden flyktet ut, men ble tatt igjen utenfor og drept. Peder Mikkelsen hadde flyktet opp på loftet; der ble han raskt funnet og drept. Deretter drepte Narumseie de fire barna; sist Mikkelsens pleiedatter Helene, som hadde gjemt seg under trappen. Lommeuret fant han ikke, men andre småtterier som en kam, et stykke vadmel og en pung med seks speciedaler, som han tok med seg.
Det ble morgen, 24. januar, Narumseies egen 25-års fødselsdag. Det brant ennå på peisen, så han satte fyr på huset og gikk hjem og la seg. Moren hans hjalp ham med å skjule tyvegodset; konen fikk beskjed om å holde munn. Han ble likevel raskt hentet inn til avhør, og tilstod 3. februar, men anførte at det egentlig var lommeuret han ville ha til å forsvinne ved å tenne på huset. Han ble dømt for mord og mordbrann.
Ofrene
De drepte var :
Straffen
Nils Nilsen ble dømt til døden, og dødsstraffen ble stadfestet av kongen 15. august 1833.
Henrettelsen fant sted 7. september 1833 på Kanten. Narumseie kom tilbake fra fangenskapet på Akershus festning, og hadde med seg noen kaker til datteren sin, Petrine. Skafottet var reist på branntomten, omringet av tre hundre mann fra det Valdreske korps, som Narumseie selv tilhørte. Skarpretteren Anton Lædel brukte hele fire hogg, før han til slutt måtte bruke øksen som kniv for å få hodet av. Kroppen og hodet ble brent på stedet.
John Higgins
John Higgins (født 18. mai 1975 i Wishaw i North Lanarkshire) er en britisk profesjonell snookerspiller.
Karriere
Higgins ble profesjonell i 1992. Han kom til finalen i Masters i 1994/95-sesongen og vant verdensmesterskapet i 1997/98. I den samme sesongen vant han også to andre rankingtitler, og avsluttet sesongen som nummer én på rankinglista. I den neste sesongen vant han både UK Championship og Masters.
I 2007 ble han igjen verdensmester, etter å ha slått Mark Selby 18–13 i finalen. Denne seieren, samt en meget sterk fjorårssesong (han vant Grand Prix og var tapende finalist i Malta Cup og i China Open), bidrog sterkt til at han for sesongen 2007/2008 var rangert som nummer én i verden. På slutten av året ble han utnevnt til medlem av Order of the British Empire. I 2009 vant han sitt tredje verdensmesterskap, da han slo engelske Shaun Murphy 18–9 i finalen. I 2011 ble han verdensmester for fjerde gang, etter å ha slått Judd Trump 18-15 i finalen. Siste parti ble vunnet etter snooker på rosa.
Han har i sin karriere klart fem maksimum break. I finalen i Grand Prix 2005 mot Ronnie O'Sullivan ble han den første spilleren i historien med fire påfølgende century breaks (serier på over hundre poeng); Totalt 494 poeng uten at O'Sullivan svarte, noe som også er en rekord.
Han er ikke i familie med Alex Higgins, som ble verdensmester i 1982.
Suspensjon
Den 2. mai 2010 ble Higgins suspendert fra alle turneringer av det internasjonale biljard- og snookerforbundet i påvente av at mistanke om korrupsjon og forsøk på kampfiksing etterforskes. Higgins ble frikjent for påstandene den 8. september 2010. Han ble imidlertid funnet skyldig i å ha brakt sporten i vanry på grunn av at han ikke rapporterte tilbudet om kampfiksing han hadde fått. Tilbudet var satt i scene av avisen News of The World og ble filmet med skjult kamera. Som straff ble suspensjonen satt til seks måneder slik at han kunne spille turneringer igjen fra 2. november 2010. Han ble også idømt en bot på £ 75 000.
Turneringsseire
John Higgins har vunnet 25 rankingtureringer.
Hagavik
Hagavik er et tidligere tettsted i Os kommune i Hordaland og har vokst sammen med tettstedet Osøyro. Kysthospitalet i Hagavik ligger her. Postadresse 5217 Hagavik favner om gamle Nore Neset krins og Nore Øyane krins. Svært stor boligbygging og dertil befolkningsøkning i kretsen. Svært mange barnefamilier finner sitt hjem her nær barne- og ungdomsskolen samt aktivitetshus med idrettsbaner, badeviker og en nærbutikk på Grindevoll med gammel postadresse 5226 Nordre Neset. Hagavik ble regnet av Statistisk sentralbyrå som et tettsted inntil 2012, da beregningsmetodikken ble endret.
Vibeke Lunde
Karen Vibeke «Babben» Lunde, tidligere Falkum-Hansen (født 21. mars 1921 i Christiania, død 12. august 1962 i Oslo) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Lunde vant en olympisk sølvmedalje i seiling under OL 1952 i Helsingfors. Hun var med på den norske båten «Encore» som kom på andreplass i 5½-meterklassen bak amerikanske båten «Complex II». Seilingene ble avviklet i perioden 20. til 23. juli 1952. Mannskapet på «Encore» besto foruten K.V. Lunde av hennes ektemann, Peder Lunde og hennes bror, Børre Falkum-Hansen.
William A. Wheeler
William Almon Wheeler (født 30. juni 1819, død 4. juni 1887) var en representant i Kongressen og den 19. visepresidenten i USA.
Wheeler ble født i småbyen Malone i delstaten New York og utdannet seg innen jus. I perioden 1846–1849 praktiserte han som føderal statsadvokat i Franklin County. Han gikk over i lokalpolitikken i 1851, og senere rikpolitikken, hvor han satt i Kongressen i fire perioder.
Han ble valgt til visepresident i 1876, og ble tatt i ed i embetet 4. mars 1877. Han var svært anonym i jobben, og stilte ikke til gjenvalg ved valget i 1880. Etter at han var ferdig som visepresident trakk han seg tilbake fra det offentlige liv, og døde i hjembyen etter en periode med sviktende helse.
Wimbledon-turneringen 2000
Wimbledon-turneringen 2000 ble avviklet mellom 26. juni og 9. juli i London og er en Grand Slam-turnering i tennis på gress. Amerikanske Pete Sampras vant sin fjerde strake singletittelen i Wimbledon for herrer og sin sjuende totalt. Singleturneringen for damer ble vunnet av amerikanske Venus Williams, hun vant også damedoublen sammen med sin søster Serena Williams. Det australske doubleparet Todd Woodbridge / Mark Woodforde vant doubleturneringen for herrer og Donald Johnson og Kimberly Po vant mixeddoublen.
Lampronia luzella
Lampronia luzella er en sommerfugl som tilhører familien knoppmøll (Prodoxidae). Den er utbredt over det meste av Norge.
Utseende
En liten (vingespenn 10 – 12 mm), mørkbrun møll, vingene med en lys tverrstripe og to trekantede, lyse flekker. Den kan kjennes på liten kroppsstørrelse, mørkt hode og forholdsvis lange antenner. Antennene er trådformede og omtrent halvparten så lange som forvingen. Hodet, kroppen og forvingen er mørkbrune med litt purpurskjær. Hodet har ikke påfallende, oppstående skjell og virker derfor forholdsvis lite sammenlignet med de fleste andre knoppmøll. Forvingen har et kremhvitt tverrbånd ca. 1/3 ut i vingen, dette blir smalere mot fremkanten. Rundt 2/3 ut i vingen er det to trekantede, kremhvite flekker som står midt mot hverandre, en ved bakkanten og en ved framkanten av vingen. Den ved bakkanten er størst. Vingerfrynsene er mørkbrune. Bakvingen er mørkgrå med purpuraktig skinn, nokså tynt skjellkledt.
Levevis
Denne arten finner man på myrer der det vokser molte (Rubus chamaemorus), som sannsynligvis er larvenes vertsplante, men ingenting er kjent med sikkerhet om livssyklusen til denne arten. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i juni – juli rundt molteplantene, og man kan se at de sitter og soler seg på bladene.
Utbredelse
Den er funnet i Nord- og mellom-Europa. Sannsynligvis finnes den også ganske langt mot øst i Russland. Det er sannsynlig at den finnes over hele Norge på egnede lokaliteter, men foreløpig mangler det funn fra noen områder.
Sig, haver du en venn
«Sig, haver du en venn» er en norsk skillingsviseparodi med melodi av Bjarne Amdahl og tekst av Alf Prøysen. Den var med i musikalen Hu Dagmar, som ble satt opp på Sommerteateret i Frognerparken i 1964 med Nora Brockstedt i rollen som Dagmar.
Brockstedt spilte også inn sangen på plate. Den ble utgitt på singlen Karusell KM 36 i 1965.
Kristin Jensen
Kristin Jensen (født 25. august 1982) er en norsk musiker og vokalist i skarock-bandet Hopalong Knut og Samvirkelaget. Jensen er opprinnelig fra Frosta i Nord-Trøndelag og bor for tiden i Trondheim. Hun var medlem av Kringkastingsrådet i perioden 2006-2009. Hun har vært daglig leder for Akks Trondheim.
Sig, haver du en venn
Et NRK-opptak med Alf Prøysen ble utgitt på CD-platen Original Prøysen – Så seile vi på Mjøsa – 28 viser (1966–69) (Kirkelig Kulturverksted FXCD1243) i 1993.
Alf Prøysens datter Elin Prøysen har spilt inn sangen på platen Pikeønsker fra en veranda i 1973.
Solsvik
Solsvik (også brukt Sollsvika) er en bygd i Øygarden kommune i Vestland, og ligger helt nord på Sotra. Riksvei 561 går gjennom Solsvik. Bygden ble regnet av Statistisk sentralbyrå som et tettsted inntil 2012, da beregningsmetodikken ble endret. Siden har Solsvik inngått som en del av Ågotnes tettsted.
Slaget ved Pulkkila
Slaget ved Pulkkila var et slag under finskekrigen mellom Sverige og Russland, slaget ble vunnet av de svenske styrkene.
Da den finske delen av Sverige ble angrepet av Russland i februar 1808 besluttet den svenske øverstkommanderende Wilhelm Mauritz Klingspor å trekke seg tilbake til nordre Finland i påvente av troppeforsterkninger fra Sverige og Sveriges allierte Storbritannia.
Vinteren hadde gjort krigføringen ekstra besværlig og slaget ved Pulkkila var derfor en av de første som ble utkjempet etter den svenske retretten opphørte. Den russiske arméen hadde fulgt den svenske nordover idet de svenske styrkene hadde overlatt det meste av den finske delen av riket til russerne i det man anså som en taktisk retrett.
Peder Eugen Lunde
Peder Eugen Lunde (født 25. mai 1918 i Oslo, død 26. desember 2009 i Oslo) var en norsk seiler som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Lunde vant en olympisk sølvmedalje i seiling under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på den norske båten «Encore» som kom på andreplass i 5½-metersklassen bak amerikanske båten «Complex II». Seilingene ble avviklet i perioden 20. til 23. juli 1952. Mannskapet på «Encore» besto av Peder Lunde og hans hustru Vibeke Lunde og Børre Falkum-Hansen.
War Games
War Games har flere betydninger:
Steinfluer
Steinfluer (Plecoptera) er en orden av insekter. Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Larvestadiene er i vann (akvatiske) og de voksne er heller ikke særlig gode flyvere.
Utseende
Steinfluer har en ganske bløt hud, og er noe flattrykte av utseende. Lengden kan bli opptil 50 mm med et vingespenn på 100 mm. Men de fleste er mindre, vanligvis noen centimeter lange. Steinfluer har en noe flat kropp som smalner svakt bakover. Bak på bakkroppen er det innen de fleste familier to haletråder (cerci). De har to par svakt brungrå, gjennomskinnelige flyvevinger, som holdes taklagt bakover kroppen i hvile. Vingene nærmest rulles sammen. Det bakerste paret vinger er noe bredere enn det foran. Noe arter er vingeløse eller har reduserte vinger. Beina er lange og de fleste artene har tydelige sporer på leggen. Munndelen er bitende, eller mangler hos noen arter. De voksne tar ikke til seg føde.
Larvene er akvatiske, ligner de voksne, med mangler selvsagt vinger. Larver har noen utvekster langs kanten av bakkroppen (gjeller).
Levevis
Om våren finnes flere arter på snø langs bekker. De voksne sitter ofte på en trestamme eller en stein.
Paring skjer ikke langt fra vann. Noen arter foretrekker rennende vann, elver eller mindre bekker, andre mer rolig vann. Hunnen flyr sakte over vannoverflaten og slipper eggene. Noen sitter på overhengende steiner eller berg og slipper eggene derfra. En hunn kan legge mellom 100 og 1,000 egg.
Steinfluer har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier. Nymfene bruker mellom ett og tre år på utviklingen, og noen arter kan ha opptil 15 hudskifter.
Steinfluer er hovedsakelig planteetere og lever av alger, lav, råtnende planterester og lignende, mens noen arter lever som rovinsekter.
Systematisk inndeling med norske arter
Fem av familiegruppene finnes bare på den sørlige halvkule. Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
DS «Fusa» (1875)
DS «Fuse» senere «Fusa» var i perioden 1915-1945 en lokalrutebåt tilhørende Det Midthordlandske Dampskibsselskab på Os i Hordaland og ble benyttet i dette selskapets lokalruter i mellom Bergen, Os og Tysnes. Men før dette hadde den lang fartstid i Sverige, som lokalrutebåt DS «Hankø» i Østfold og DS «Haugesund» i rutefart i Rogaland og Hordaland.
Svensk fortid
Levert 1875 fra Motala Mek. Werkstad på Lindholmen i Göteborg som dampbåt «Elfdrottningen» til Chr. Arvidson, Göteborg. Kjenningsmål: 99,8' x 19’ x 8,8’   brt:127. Maskin: 2syl Compound (Motala).
I 1880 ble skipet solgt til Ångfartygs-AB Särö / v. F. B. Walquist i Göteborg. Omdøpt DS «Särö».
I 1889 ble skipet solgt nok en gang, denne gang til C. G. A. Klingspor, Räbeck ved Vänern i Sverige. Omdøpt DS «Kinnekulle».
DS «Hankø»
I 1897 ble dampskipet solgt til Hankø Nye Dampskibsselskab i Fredrikstad. Omdøpt DS «Hankø». «Hankø» gikk i lokalrutefart i Østfold.
Jul i Tøyengata
Jul i Tøyengata er en norsk komiserie som gikk på TVNorge i 2006. Serien var utformet som en julekalender og var ment som en parodi på Jul i Skomakergata. Handlingen i denne er imidlertid lagt til 2006, der Skomakergata er blitt erstattet med Tøyengata og persongalleriet erstattet av diverse personer med innvandrerbakgrunn (som ofte driver med lyssky virksomhet). Zahid Ali spiller dobbeltrollen som skomaker Ali og den hvite jernvarehandler A.O. Konnerud. Serien har innslag av noen korte dokkefilmer om «Mulla Blund», som er opptatt av å fremme innvandrernes særrettigheter i det norske samfunn, som en parodi på «Jon Blund». Serien ble vist hver kveld kl 20:15. Målgruppen var ungdom og voksne fra 12 til 44 år. Serien ble ingen seersuksess.
Serien ble også sendt på svenske Kanal 5. TVNorge sendte den i reprise i 2009.
DS «Fusa» (1875)
DS «Hankø»
I 1906 gikk rederiet konkurs. «Hankø» ble overtatt av et rekonstruert selskap DS AS Hankø / v. N. Schulz i Fredrikstad. Det ble drevet ut sesongen 1906 i samme fart.
DS «Haugesund»
I oktober 1906 ble dampskipet solgt til Haugesund Dampskibsselskab i Haugesund for kr. 45 000. Omdøpt DS «Haugesund».
Det ble benyttet i rutefart Bergen-ytre led til Haugesund-Røvær-Føynå-Vedavågen-Åkrehamn-Utsira-Skudeneshavn-Stavanger. Den gikk en tur i uken, men svakt resultat utenom fiskerisesongene.
Jul i Tøyengata
Seertall og mottakelse
Premieren fikk lunken mottakelse fra TV-anmelderne. Mest positiv var Dagsavisens anmelder som gav terningkast 5. VGs anmelder gav terningkast fire, Aftenposten og Dagbladet tre, Bergens Tidende og Stavanger Aftenblad to og Adressa terningkast 1.
DS «Fusa» (1875)
DS «Haugesund»
I 1909 ble dampskipet ombygd og modernisert ved Rosenberg Mek. Verksted i Stavanger til en kostnad av kr. 40 000. Lengden ble øket til 111,8’ og skipet var på 172 bruttotonn.
Jul i Tøyengata
DVD
Serien ble utgitt på DVD i 2007. Den inneholder nærmere 30 minutter med ekstramateriale, noe som inkluderer alle innslagene fra «Alis TV» og dokumentaren «Jul bak Tøyengata».
DS «Fusa» (1875)
DS «Haugesund»
I 1912 ble den satt i rute Bergen-Leirvik-Haugesund-Kopervik-Stavanger (indre led) i korrespondanse med nattoget fra Oslo til Bergen. Haugesund Dampskibsselskabs to sterkere konkurrenter på strekningen, Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap og Det Stavangerske Dampskibsselskab, tok dette ille opp og ruten måtte etter kort tid avvikles.
Krigsforliset
8. januar 1945 var «Fusa» på reise Bergen-Tysnes-Sævareid i sørgående rute med 31 passasjerer (samt besetning på 11), post og gods (brødkasser, tomme melkefat og kunstgjødsel i sekk). Det var fint, klart vintervær i området og flere av passasjerene sto på dekk. Ved (ca. kl. 14.30) hørte man lyden av fly som nærmet seg fra sør. Flyene var 15 britiske fly fra Dallachy Strike Wing, Squadron 144, 404 og 455 på patrulje. Fire fly brøt ut av formasjonen og angrep Kriegsmarine-patruljebåten V-5116 «Unitas» (som åpnet ild) på Korsfjorden, og senket den lille taubåten «Trygg» som lå ved ]. De øvrige flyene fortsatte mot «Fusa», som hadde tydelige nasjonalitetsmerker påmalt skuteside og hyttetak. Mannskapet trodde de skulle fly over, men plutselig angrep de med mitraljøser. Kaptein slo stopp i maskinen, og en kule kappet en av fingrene hans da han tok i maskintelegrafen. Det oppsto panikk på dekk da passasjerene prøvde å komme i dekning før neste angrepsrunde. Flyene angrep i tre slike runder, alle fra styrbord.
Da flyene forsvant var flere ombord døde og sårede. Fire av besetningen var skadde (én døde senere på sykehus). Livbåtene og redningsflåtene fikk skader i angrepet. Man satte ut begge livbåtene og tok så mange som mulig om bord der. Førstestyrmann hadde ansvaret for babord livbåt, men da denne hadde store lekkasjer, gikk han og fire passasjerer om bord i «Fusa» igjen for å finne noe å tette livbåten med. Da de kom tilbake var livbåten dratt, og de bygget i stedet en provisorisk flåte av plank fra lasten.
Industriforsyningsdepartementet
Industriforsyningsdepartementet var et norsk departement som eksisterte midlertidig fra 1917 til 1920. Det hadde ansvaret for å sikre sivil og militær industri forsyninger (byggevarer, råstoff, halvfabrikata osv.) i den vanskelige situasjonen landet var i under og etter første verdenskrig.
Opprettelsen
Krigen hadde ført til vansker for en stor del av industrien, og myndighetene så det som nødvendig å innføre sterkere regulering av produksjon og handel, herunder eksport. Flere kommisjoner var i virksomhet for å analysere behovet, og i 1916 og 1917 blei det gjort ei rekke lovendringer og innført reguleringer på feltet. Utenriksdepartementet oppretta i 1915 et kontor for eksportforbud (5. kontor). Ved kongelig resolusjon av 28. april 1917 blei det så vedtatt å opprette et eget departement som skulle koordinere de industrielle forsyningene. Departementet blei organisert i tre avdelinger.
Avdeling I: Industriforsyninga
Avdelinga hadde inntil fire underkontorer. Industriforsyningskontoret regulerte tilførselen til industrien gjennom tiltak som beslagleggelse av råstoffer og andre innsatsvarer, frambringing av surrogater, prisregulering og produksjonsfremmende tiltak. Kontoret for eksportforbud var en fortsettelse av tilsvarende kontor i Utenriksdepartementet. I tillegg fantes det i 1918 og 1919 et varebyttekontor, som tok seg av ulike sider ved varebyttet med utlandet. Ekspedisjonskontoret, som blei etablert i 1918, hadde – i tillegg til interne administrative oppgaver – ansvaret for statistikk på feltet.
Avdeling II: Krigsforsyninga
Denne avdelinga hadde særlig ansvar for krigstekniske og beredskapsmessige saker. Den var organisert i tre underkontorer: Ingeniørkontoret, det statisiske kontor og personalkontoret.