cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Niger (elv)
Europeisk utforskning
I antikken var europeeres kunnskaper om området bare litt bedre enn en fabel. En studie av klassiske skrifter om Saharas indre begynner med Ptolemaios, som nevner to elver i ørkenen: «Gir», og lengre sør «Ni-Gir». Den første av disse har siden blitt identifisert som Wadi Ghir lengst nordvest i Tuat, langs grensa mellom dagens Marokko og Algerie. Dette er sannsynligvis så langt som Ptolemaios ville hatt konsistente opptegnelser. Elva Ni-Ger var antagelig spekulasjon, men navnet ble værende ved som navnet på ei elv sør for den «kjente verden» for Middelhavets sivilisasjoner. Sveton forteller om romere som reiste til «Ger», men et hvilket som helst elvenavn avledet fra et berberspråk, hvor «gher» betyr «elveløp», kan lett medføre sammenblanding og forvirring. Plinius knyttet sammen disse to elvene som ei lang elv som rant (via innsjøer og underjordiske deler) inn i Nilen, ei oppfatning som, sammen med identifiseringen av elva Senegal som «Ger», vedvarte i arabisk og europeisk kultur fram til 1800-tallet. Forbindelsen til Nilen ble ikke bare gjort fordi dette på den tid var kjent som den store elva i «Aethiopia» (som alle land sør for ørkenen ble kalt av klassiske skribenter), men fordi Nilen hadde flom hver sommer. I Europa og Vest-Asia ventes flommene om våren, som følge av snøsmelting. Klassiske forfattere forklarte sommerflommer ved å regne ut tiden det tok for flomvann å renne ned ei elv, og kunne slik beregne hvor lang Nilen måtte være for at vannet kunne renne fra et fjellområde om våren. Nilen syklus er imidlertid ikke basert på snøsmelting, men på tropiske regnmønstre, noe som var ukjent i Middelhavets klassiske verden. Gjennom beskrivelsene til Leo Africanus og endog Ibn Battuta, til tross for at han besøkte elva, vedvarte myten om Nigers forbindelse til Nilen.
Det ble gjennomført mange mislykkede europeiske ekspedisjoner for å fastlegge elvas løp. I 1788 ble African Association dannet i England for å fremme utforskningen av Afrika i håp om å finne og kartlegge Niger, og i juni 1796 var den skotske utforskeren Mungo Park den første europeeren til å se elva. I sin reiseskildring Travels in the Interior of Africa, som ble utgitt i 1799, beskrev han elvas løp mellom Bamako og Silla i dagens Mali. På sin andre ekspedisjon i 1805 seilte han langs Niger mellom Bamako og Bussa i Nordvest-Nigeria, hvor han omkom i 1806. Først i 1830 oppdaget en ekspedisjon ledet av de engelske brødrene Richard og John Lander Nigers løp helt til munningen. Nigers kilder ble oppdaget av europeiske forskere først i 1879, da av franskmannen Marius Moustier og sveitseren Josua Zweifel.
Forvaltning og utvikling
Vannføringen i nedbørfeltet til Niger blir delvis regulert med demninger. I Mali blir Sélinguédemningen i elva Sankarani hovedsakelig brukt til kraftproduksjon, men også i noen grad til irrigasjon. To avledningsdemninger, en ved Sotuba like nedstrøms fra Bamako, og en ved Markala, like nedstrøms fra Ségou, brukes til å irrigere rundt 54 000 hektar. I Nigeria brukes Kainjidemningen og Jebbademningen til produksjon av vannkraft.
Vannressursene i Niger er under press på grunn av økt uttak av vann til irrigasjon og på grunn av påvirkningen fra klimaendringer. Bygging av flere demninger til produksjon av vannkraft er enkelte steder underveis, og andre steder under planlegging, med henblikk på å avhjelpe den kroniske mangelen på elektrisk kraft i landene i Niger-bekkenet.
FAO anslår irrigasjonspotesialet til alle landene i Niger-bekkenet til 2,8 millioner hektar. På slutten av 1980-tallet var bare 0,93 millioner hektar under irrigasjon. Irrigasjonspotensialet ble estimert til 1,68 millioner hektar i Nigeria og 0,56 millioner hektar i Mali, mens arealet som faktisk ble irrigert var henholdsvis 0,67 og 0,19 millioner hektar.
Vanncharter for Nigerbekkenet
For å bedre kunne koordinere sin innsats vedtok landene som utgjør Niger Basin Authority i april 2008 et «Vanncharter for Nigerbekkenet»'', bestående av en 30-årig investeringsplan for hele elvebekkenet og en 5-årig prioritert investeringsplan. Charteret fremmer integrert vannressursforvaltning, definerer prosedyrer for undersøkelse og godkjenning av nye prosjekter, gir et rammeverk for tildeling av vannressurser mellom sektorer, forplikter seg til å bevare akvatiske økosystemer og definerer mekanismer for å avgjøre tvister mellom landene og for brukermedvirkning. Investeringene omfatter utvidelse av irrigert landbruk for bedre sikkerhet i matforsyningen, bygging av Taoussa-demningen i Mali og Kandadji-demningen i Niger (sistnevnte har vært under bygging siden august 2008), i tillegg til rehabilitering av Kainji-demningen og Jebba-demningen i Nigeria.
Mesteparten av investeringene er finansiert eller forventes å bli finansiert via internasjonal hjelp. Kandadji-demningen er for eksempel finansiert av Den islamske utviklingsbank, Afrikabanken og OPECs utviklingsfond. Verdensbanken godkjente i juli 2007 et lån på 500 millioner USD for finansiering av prosjekter i bekkenet over en periode på 12 år. Finansiering vil bli tildelt i to faser. Den første kreditten på 185 millioner USD vil gå til Nigeria, Guinea, Benin, Mali og Niger, mens den andre investeringen på 315 millioner USD er beregnet å gå til Burkina Faso, Kamerun, Tsjad og Elfenbenskysten. Foruten å finansiere rehabilitering av demninger i Nigeria vil lånet også brukes til «bærekraftig forvaltning av utvalgte degraderte økosystemer og rehabilitering av småskala vannrelatert infrastruktur».
Elvetransport og mudring
I september 2009 begynte den nigerianske regjeringen mudring av Niger fra Baro til Warri, et prosjekt som vil fjerne silt fra flere hundre kilometer av elva, og som vil koste 36 milliarder naira. Formålet med mudringen er å gjøre det lettere å transportere gods til bosetninger som ligger langt fra Atlanterhavet. Prosjektet har tidligere vært foreslått og utsatt av tidligere regjeringer i 43 år.
I en tale i Lokoja uttalte den nigerianske presidenten Umaru Yar'Adua at prosjektet ville føre til «at elva Niger ville bli seilbar hele året» og at han håpet at Nigeria innen 2020 ville ha blitt en av de tjue mest industrialiserte landene i verden. Den nigerianske transportministeren Alhaji Ibrahim Bio sa at hans departement ville jobbe for å sikre at prosjektet ville bli fullført innen den fastlagte timeplanen. Enkelte aktivister har imidlertid tidligere vært i mot prosjektet, og hevder det kan ha negative effekter for landsbyboerne langs elva.
I april 2012 ble det kunngjort at mudringsprosjektet var fullført.
Magdalena (Laguna)
Magdalena (Bayan ng Magdalena) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Laguna. Folkemengden var på 25,266 innbyggere i 2015.
Magdalena er inndelt i 24 barangayer.
Kerstin Förster
Kerstin Förster (født Pieloth, 9. november 1965 i Cottbus), tysk roer som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Förster ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Sammen med Beate Schramm, Kristina Mundt og Jana Sorgers vant hun konkurransen i dobbeltfirer for damer foran Sovjetunionen og Romania.
Hun giftet seg med Olaf Förster i 1987.
Republic Records
Republic Records er et amerikansk plateselskap. Selskapet ble grunnlagt av Avery Lipman og Monte Lipman som et uavhengig plateselskap i 1995, og var en del av Universal Music Group (UMG). Før oppkjøpt av UMG i 2000, var selskapet i utgangspunktet et platemerke under Universal/Motown Records Group. Selskapet ble omdøpt til Universal Republic etter en omorganisering i 2006, og ble senere re-branded til Republic Records i 2012.
Selskapet har sitt hovedkontor i New York City, og huser artister som Nicki Minaj, Ariana Grande, Black Sabbath, Greta Van Fleet, Black Veil Brides, Drake, Hailee Steinfeld, Jessie J, Lil Wayne, Lorde, Post Malone, The Weeknd, Florence and the Machine, 3 Doors Down, DNCE, Liam Payne, og (tidligere) Owl City og Colbie Caillat. I den senere tid har dessuten norske Angelina Jordan og Dagny signert med selskapet. Selskapet eier countrymusikk datterselskapet Republic Nashville, som består av følgende artister Florida Georgia Line, The Band Perry og Eli Young Band.
Catherine Cookson
Catherine Cookson (født 20. juni 1906 i South Shields i Tyne and Wear (i daværende County Durham), død 11. juni 1998 i Newcastle-upon-Tyne) var en britisk forfatter.
John Birch Society
John Birch Society er en politisk interessegruppe og paleokonservativ organisasjon i USA. Den fremmer antikommunisme, minimumsstaten (begrenset statsmakt), en konstitusjonell republikk og personlig frihet. Den er også mot «globalisme» og støtter konspirasjonsteorier om en «ny verdensordning».
Organisasjonen blitt beskrevet som høyreradikal. Organisasjonen ble grunnlagt av forretningsmannen Robert W. Welch, Jr. (1899–1985) i 1958.
Neolucanus insulicola
Utseende
En middelsstor til stor (34-68 millimeter), avlang, blank, rødbrun til svart hjortebille. Hannens kjever er noe lengre enn hodet, slanke med spredte, kraftige tenner langs innerkanten. Pronotum er avrundet, stort og bredt, noe innsnevret bakerst. Dekkvingene er nokså hvelvede og rundede, litt innsunkne på sidene foran. Beina er brunsvarte.
Terje Rootwelt
Terje Rootwelt (født 25. oktober 1961 i Oslo), senere også kjent som Terje Rootwelt-Revheim, er en norsk barnelege, dr. med. og helseleder. Han er administrerende direktør i Helse Sør-Øst RHF.
Neolucanus insulicola
Utbredelse
Arten er utbredt i Japan.
Terje Rootwelt
Han var inntil september 2021 klinikksjef for Barneklinikken ved Oslo universitetssykehus og professor II i pediatri ved Universitetet i Oslo. Han var viseadministrerende direktør ved Oslo universitetssykehus fra 2015 til 2018.
Utdannelse og tidlig karriere
Han ble cand.med. med innstilling til kongen fra Universitetet i Oslo i 1986. Han var løytnant i hæren fra 1988 til 1989. Deretter var han stipendiat ved Institutt for kirurgisk forskning ved Rikshospitalet 1989–1991 og ved Pediatrisk forskningsinstitutt på samme sykehus 1991–1993. Han var assistentlege ved barneavdelingen på Aker sykehus 1994–1995 og forsker ved Children's Hospital Philadelphia i USA fra 1995.
Forskning
I 1990-årene arbeidet Rootwelt med forskning om hypoksi og gjenopplivning i nyfødtperioden med 21% vs. 100% oksygen. Han ble dr.med. ved Universitetet i Oslo i 1995 med avhandlingen Resuscitation with 21% or 100% oxygen, veiledet av Ola Didrik Saugstad, Norges mest kjente barnelege. Avhandlingen var del av et større, banebrytende forskningsprosjekt gjennomført av Saugstad og flere kolleger på Pediatrisk forskningsinstitutt ved Rikshospitalet, som førte til at internasjonale retningslinjer for gjenopplivning av nyfødte ble endret i 2010; forskningen til Saugstads forskergruppe er anslått å kunne redde inntil 200 000 barns liv hvert år på verdensbasis.
Helseleder
Rootwelt ble i 2006 ansatt som klinikksjef for Barneklinikken på Rikshospitalet og ble i 2009 klinikksjef for den sammenslåtte Barneklinikken ved Oslo universitetssykehus, lokalisert på Rikshospitalet og Ullevål. Han var også viseadministrerende direktør ved Oslo universitetssykehus fra 2015 til 2018.
John Birch Society
John Birch Society utgir American Opinion, en avis som blant annet har uttrykt motstand mot flere sosiale og liberale lovforslag.
Catherine Cookson
Hun ble i 1986 utnevnt til offiser i Den britiske imperieordenen, OBE. Hun ble adlet i 1993, da hun ble forfremmet til kommandørdame (DBE) av samme orden.
Terje Rootwelt
Familie
Rootwelt er sønn av professor dr.med. Kjell Rootwelt og allmennlege Margrete Rootwelt. Han er bror av lege Helge Rootwelt og veterinær Vibeke Rootwelt.
Han ble i 1988 gift med overlege Oona Dunlop, senere leder for klinisk etikk-komité ved OUS; de har tre barn. Dunlop ble senere gift med en av deres studiekamerater, helsedirektør og departementsråd i HOD Bjørn-Inge Larsen. Rootwelt er gift i andre ekteskap med overlege Mona-Elisabeth Revheim. De har to felles barn.
Trip Hawkins
William Murray «Trip» Hawkins III (født 28. desember 1953) er en amerikansk gründer fra Silicon Valley som har vært med på å grunnlegge selskapene Electronic Arts, The 3DO Company (3DO) og Digital Chocolate.
Hawkins var i 1982 Director of Strategy and Marketing i Apple Computer da han forlot selskapet for å danne Electronic Arts (EA), en videospillprodusent. EA hadde mange fine år under hans lederskap.
I 2003 startet han videospillutviklerfirmaet Digital Chocolate. Han avtrådte som administrerende direktør i firmaet i 2012.
Sidney Morin
Sidney Morin (født 6. juni 1995) er en amerikansk ishockeyspiller.
Hun var med på USAs lag som vant gull under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.
Teodoald
Teodoald var rikshovmester i begge kongedømmene en kort tid i 714 før Ragenfrid ble utropt i Neustria og Karl Martell i Austrasia av adelsmennene. Han overtok embetet da hans bestefar, Pipin av Herstal, døde.
Han var den uekte sønnen av Grimoald II, men hans bestemor Plektrude forsøkte likevel å få ham anerkjent av hans bestefar som den legitime arvingen av hele pipinidenes områder i stedet for sønnen Karl Martell, som også var født utenfor ekteskapet. Hans bestemor overgav seg på hans vegne i 716 for Chilperik II av Neustria og Ragenfrid. Han døde, antagelig drept, rundt 741. Det skal merkes at til tross for at han ble utropt til arving av Pipin av Herstal, lot Karl Martell sin nevø leve da han tok makten, i stedet for å drepe ham som var vanlig i middelalderen.
Global klimamodell
En global klimamodell eller generell sirkulasjonsmodell (GCM, engelsk: Global Climate Model) prøver å skildre hvordan klimaet endrer seg ved å bruke ligninger fra væskedynamikk, kjemi og iblant biologi. Disse ligningene er enten basert på fysiske lover, som Newtons lover eller termodynamikkens andre hovedsetning, eller blir de bygget opp av empiriske metoder. Man har både atmosfæriske modeller (AGCM) og havmodeller (OCGM). En ACGM og en OCGM er ofte koblet sammen (AOGCM). Sammen med andre modeller (for f.eks. havis eller fordampning over land) danner AOGCM grunnlaget for en full klimamodell. De forskjellige modellene kan være bygget opp på forskjellige måter og inneholde forskjellige komponenter, som kan gi forskjellige resultater. De første AOGCM ble laget på slutten av 1960-tallet av Syokoru Manabe og Kirk Bryan ved Geophysical Fluid Dynamics Laboratory i Princeton i New Jersey. I dag har man mellom ti og tjue institusjoner over hele verden som kjører AOGCMer for å varsle klimaendringer.
De siste årene har man utvidet GCM til å bli modeller for hele jordsystemet, som inkluderer undermodeller for atmosfærisk kjemi eller karbonsykluser, slik at man bedre kan varsle endringer av karbondioksid. Dette gjør at man kan få tilbakekoblinger mellom de forskjellige systemene. F.eks. kan en kjemi-klimamodell se på hvilke effekter en reparasjon av ozonhullet har på klimaet.
Struktur
Globale klimamodeller diskretiserer bevegelsesligningene og integrerer disse fremover i tid. De inneholder parameteriseringer for prosesser, slik som konveksjon, som er på såpass små skalaer at de ikke direkte kan løses opp i modellen. Mer sofistikerte modeller kan inneholde representasjoner av karbon og andre sykluser.
En GCM inneholder flere prognostiske variabler som blir direkte integrert sammen med flere diagnostiske variabler, som blir dedusert fra disse (f.eks. temperaturen i 2 meternivå, brukt for å sammenligne med virkelige observasjoner, blir dedusert fra overflatetemperaturen og temperaturen i de laveste modellflatene).
Havmodeller (OGCMs) er en modell av havet (som får flukser fra atmosfæren). Her kan man også ha med havismodeller. F.eks. kan en standardoppløsning være 1,25 grader i breddegrad og lengdegrad med 20 vertikale nivåer, noe som fører til omtrent 1,5 millioner variabler.
Koblede havatmosfæremodeller (AOGCMs) kombinerer nettopp disse to modellene, og er grunnlaget for sofistikerte modeller som kan varsle det fremtidige klimaet. Disse modellene er særs komplekse, men er fremdeles under utvikling. Ofte kan det være like vanskelig å analysere resultatet av en klimamodell som det virkelige klimasystemet.
Modellgitter
Ligninger i AGC-modeller blir diskretisert ved enten å bruke den endelige differansemetoden eller spektralmetoden. Dette gir et gitter eller rutenett, der alle variablene blir regnet ut i hvert gitterpunkt. Disse gittrene kan enten ha konstant avstand mellom gitterpunktene eller ha avstander som varierer. Hvis man skal studere et spesifikt område, velger man da gitteret slik at det har størst oppløsning over området man vil studere. Spektralmodeller bruker vanligvis et gaussisk gitter, fordi det da blir enklere å omforme matematikken mellom spektral- og gitterpunktene. En typisk horisontal oppløsning i dag for en AGCM er mellom 1 og 5 grader i bredde og lengde, i tillegg til rundt 20 vertikale lag. Dette gir omtrent 500 000 grunnvariabler, siden hvert gitterpunkt har fire variabler, u, v (som er sonal og meridional vind), T (temperatur) og Q (varmeoverføring), men når man tar med alle variablene (skyer, overflatenivå) så blir dette tallet en del større.
Cacomorphocerus
Cacomorphocerus en utdødd slekt av biller blant bløtvingene som levde i Europa i eocen.
Levevis
Bløtvingene er dagaktive insekter. Mange har kraftige farger i gult, rødt og svart, og mange av artene er vanlige i Norge. De oppsøker blomster på jakt etter nektar og pollen, men spiser også mindre dyr. De voksne (imago) tar lett til vingene eller kryper rundt i vegetasjonen, både i gresset og i trærne. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker. De finnes i lavlandet, men kan også finnes oppover i fjellet, men ikke over skog-grensen.
Larvene lever i jorden. Enkelte arter har larver som kalles snømark, fordi de kan sees på snø, i mildvær.
The Renunciation
The Renunciation er en amerikansk stumfilm fra 1909 regissert av D. W. Griffith.
Handling
To gruve-arbeidere er begge interessert i den samme kvinnen, og den ene mannen er i ferd med å myrde den andre mannen i søvne for å bli kvitt ham.
Men i dette kritiske øyeblikket avslører kvinnen at hun planlegger å gifte seg med en annen mann, og introdusere sin forlovede fra storbyen.
Jón Guðni Fjóluson
Jón Guðni Fjóluson (født 10. april 1989) er en islandsk fotballspiller som spiller for den svenske klubben Hammarby IF. Han spiller også for Islands herrelandslag i fotball.
Klubbkarriere
Fjóluson startet karrieren i islandske Fram Reykjavík, hvor han ble tatt opp til A-laget som 17-åring i 2007. Fjóluson gikk i 2011 til belgiske Beerschot, men fikk lite spilletid i klubben. Det ble 24. august 2012 klart at Fjóluson hadde signert en kontrakt på tre og et halvt år for GIF Sundsvall. Fjóluson har vært med på ett nedrykk og ett opprykk med klubben, som i 2015 spiller i Allsvenskan.
Landslagskarriere
Fjóluson har sju landskamper for Island, samt elleve kamper for Islands U21-landslag fra 2009 til 2011. Fjólusons første kamp for A-landslaget fant sted 21. mars 2010, da Island slo Færøyene 2–0 på hjemmebane.
Alsace-Lorraine
Alsace-Lorraine (tysk: Elsass-Lothringen) er et historisk område øst i Frankrike, som består av landskapene Alsace og deler av Lorraine og utgjør dagens Alsace-Moselle. I 1905 hadde det en befolkning på 1,815,000 og et areal på 14,522 km².
Provinsene har vært tyske og franske om hverandre i løpet av historien. Lothringen var en del av det tysk-romerske rike gjennom omkring tusen år frem til 1648, da den ble avstått til Frankrike ved freden i Westfalen. Etter den fransk-prøyssiske krig i 1871, som Frankrike tapte, ble Alsace og Lorraine avstått til det nye tyske keiserriket. Grunnen til dette var at mesteparten av befolkningen var tyskspråklig. Frankrikes ønske om å gjenerobre den tapte provinsen var en utløsende årsak til fransk revansjisme og til alliansesystemet som førte til utbruddet av første verdenskrig. Provinsen ble i pakt med våpenstillstanden i Compiègneskogens betingelser igjen fransk etter denne krigen, var tysk 1940–1945 og etter 1945 igjen fransk. Under både tysk og fransk styre forsøkte myndighetene å undertrykke det andre språket.
I det tyske rike 1871–1918 utgjorde territoriet et autonomt riksland (Reichsland) eller den keiserlige provinsen Elsass-Lothringen, som hadde stor grad av uavhengighet under den tyske føderasjonen, med sitt eget parlament og lover (forøvrig i likhet med andre tyske delstater). Da området ble overført til Frankrike (som er en sentralstat, ikke en føderasjon), ble disse privilegiene delvis tapt. Men på enkelte områder har dagens Alsace-Moselle fremdeles lover som er annerledes enn i resten av Frankrike.
I Alsace og Lorraine snakkes også et eget blandingsspråk basert på tysk, men med mange franske ord, og det er vanlig å gi barn dobbeltnavn av tyske og franske navn.
Giorgio Napolitano
Giorgio Napolitano (født 29. juni 1925 i Napoli i Campania i Italia) er en italiensk politiker (Democratici di Sinistra) og Italias ellevte president. Han ble valgt til president første gang den 10. mai 2006 og tiltrådte embedet 15. mai. Napolitano ble 20. april 2013 i en alder av 87 år, gjenvalgt som Italias president av det samlete parlament.  14. januar 2015 ble det meldt at han trekker seg som president av helsemessige grunner.
Universitetet
Giorgio Napolitano begynte i 1942 å studere ved universitetet i Napoli og ble medlem av universitetets fascistgruppe, Gruppo Universitario Fascista. Der ble han kjent med flere andre studenter som var kritiske til fasciststyret. Senere grunnla han en kommunistisk partisangruppe som kjempet mot fascistene. Han ble ferdig utdannet jurist i 1947.
Politisk utvikling og karriere
Napolitano ble i 1945 medlem av Italias kommunistparti (Partito Comunista Italiano, PCI) og innvalgt i parlamentet i 1953. I 1956 ble han medlem av partiets nasjonalkomité og ble leder for kommisjonen for Sør-Italia.
Partiets håndtering av den ungarske oppstanden førte til at det ble splittet i 1956, da den største fagbevegelsen tok avstand fra kommunistpartiets linje og støttet oppstanden. Mange hevdet at Italias vei til sosialisme måtte baseres på demokrati. Deres synspunkter ble støttet av Giorgio Amendola.
Napolitano stod nær Amendola, og ble etterhvert en av partiets mest innflytelsesrike politikere og ledende representant for den moderat-sosialdemokratiske fløyen i partiet, de såkalte Miglioristi. Napolitano gikk aktivt inn for endringen partiets navn til Democratici di Sinistra (venstredemokratene). I sitt eget parti ble han av og til kritisert for å være for USA-vennlig.
Fra 1992 til 1994 var Napolitano president for det italienske deputertkammeret og fra 1996 til 1998 innenriksminister. Han var medlem av Europaparlamentet fra 1999 til 2004. I oktober 2005 ble han utnevnt til senator på livstid av president Carlo Azeglio Ciampi, sammen med Sergio Pininfarina.
Den 7. mai 2006 foreslo Romano Prodi ham som kompromisskandidat for det italienske presidentvervet. Han ble valgt i den fjerde avstemningen den 10. mai. I april 2013 ble han, som den første president i Italias historie, gjenvalgt for en ny 7-årsperiode. Napolitano ble valgt i åttende valgomgang.
Familie
Giorgio Napolitano er gift med Clio Maria Bittoni, og har to sønner.
Norway Exports
Norway Exports er en engelskspråklig eksportpublikasjon som informerer og markedsfører norske næringsinteresser i utlandet. I løpet av et år produseres en rekke sektorpublikasjoner innenfor emnene norsk olje og gass, forskning og utvikling, energi og miljø, fiskeri og martimnæring.
Utgavene inneholder artikler som omhandler viktige utviklinger både nasjonalt og internasjonalt, samt bedriftspresentasjoner. De ulike utgavene distribueres til blant annet norske konsulater, en rekke internasjonale messer og gjennom samarbeidspartnere. Publikasjonene bærer det norske Utenriksdepartementet design og logo, og det har vært en kanal for norsk eksportindustri siden 1957. Norske bedrifter har muligheten til å vise hva de har å by på innen sin sektor, samt fremstilles i relasjon til oppdatert informasjon og trender innen området.
Eiler Rasmussen Eilersen
Eiler Rasmussen Eilersen (født 1. mars 1827 i Østerby i Svanninge sogn på Fyn, død 24. april 1912 i København) var en dansk landskapsmaler.
Eilersen var sønn av gårdbruker og sognefogd Rasmus Eilersen (1788-1869) og hans mor var Anne Hansdatter (1795-1873). Han vokste opp på landet som en av datidens bondesønner, men da han fortsatt viste interesse for tegning kom han i malerlære i Faaborg og i 1847 reiste han videre til København, da han ville bli kunstner.
Treårskrigen avbrøt hans studier, bondesønnen «Ejler Rasmussen Østerby» var vernepliktig etter en eldre lov og måtte tjene to år som soldat. Deretter tok han opp studiene igjen, og fra 1849 begynte han å stille ut under navnet Rasmussen. Han arbeidet iherdig, og i 1858 fikk han Kunstakademiets reisestipend for to år. Stipendet som han hovedsakelig tilbrakte i Paris, Pyreneene og Sveits før han avsluttet med en tid i Nord-Frankrike og Belgia. I 1856 hadde han giftet seg med Eleonore Vinning fra Faaborg.
I ungdomsårene ble han støttet av grev Preben Bille-Brahe og hans sønn, stiftamtmann og kammerherre Christian Bille-Brahe, som kjøpte flere av hans arbeider. Senere ble han populær både i utlandet og i Danmark. Landskapsmaleriet som eies av Den Kongelige Malerisamling, Parti af Frijsenborg Dyrehave, regnet han ikke selv for blant sine bedre arbeider. Han malte det da han var svekket etter en større sykdom. Eilersen ble medlem av Kunstakademiet i 1871.
Badminton under samveldelekene 1998
Badminton under de britiske samveldeleker 1998. Badminton var en av flere sporter under de sekstende samveldelekene som ble arrangert i Kuala Lumpur i Malaysia i perioden 11. til 21. september 1998. Det var niende gangen som badminton var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1998 ble det konkurrert i sju øvelser i badminton, single og double for både menn og kvinner samt en mixeddoubleturnering og to lagkonkurranser en for damer og en for menn. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Malaysia ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran England som også vant tre gull.
Stanley Fischer
Stanley Fischer (סטנלי פישר, 15, født 15. oktober 1943 i Mazabuka i Nord-Rhodesia - i dag Zambia) er en akademisk økonom, som fra 2005 til 2013 var sentralbanksjef i Israel (Bank of Israel). Han har tidligere vært sjefsøkonom i Verdensbanken.
Han har både amerikansk og israelsk statsborgerskap. Sitt amerikanske statsborgerskap fikk han i 1976.
Utdanning og yrkeskarriere
Fischer er utdannet Bachelor of Science (Econ) og Master of Science (Econ) fra London School of Economics i perioden 1962 til 1966, og han har i tillegg en doktorgrad (Ph.D) fra Massachusetts Institute of Technology (MIT) i 1969. Han var professor ved MIT fra 1977 til 1988.
Fischer jobbet for Bank of Israel allerede i 1980, som gjesteforsker (visiting scholar). I 1985 var han Reagan-regjeringens rådgiver for Israels økonomiske program for å stabilisere økonomien. Han jobbet for Verdensbanken fra 1988 til 1990, som sjeføkonom og visepresident, og fra 1994 til 2001 var han første viseadministrerende direktør i IMF. Etter dette jobbet han for Citigroup, og var president i Citigroup International.
Han ble medlem av Group of Thirty i 2001, som er en gruppe økonomer og akademikere som jobber med ulike økonomiske problemstillinger, nasjonalt og internasjonalt. Han er også medlem i Den trilaterale kommisjon.
Han ble utnevnt til sentralbanksjef for Bank of Israel i januar 2005 av Israels regjering, etter at han ble anbefalt av statsminister Ariel Sharon og daværende finansminister Benjamin Netanyahu. Han trådte inn i stillingen 1. mai 2005, og erstattet da David Klein, som gikk av i januar. Fischer ble da israelsk statsborger.
11. juni 2011 kunngjorde han at han er kandidat for å ta over ledelsen av Det internasjonale pengefondet (IMF) etter avgangen til Dominique Strauss-Kahn. Imidlertid ble hans kandidatur utelukket, fordi han var for gammel. Direktøren i IMF skal ikke være eldre enn 65 år gammel når han tiltrer - Fischer var 67 år gammel.
Han trakk seg som Israels sentralbanksjef 30. juni 2013, halvveis i sin andre periode. Karnit Flug overtok stillingen i november 2013, og ble sentralbankens første kvinnelige sentralbanksjef.
I januar 2014 lanserte Barack Obama Stanley Fischer som kandidat til stillingen som visesentralbanksjef i Federal Reserve System, USAs sentralbank.
Utgivelser
Han var også redaktør for NBER Macroeconomics Annual fra 1986 til 1994.
Greg Gutfield
Greg Gutfeld (født 12. september 1964) er en amerikansk komiker, programleder og forfatter. Han er programleder for to TV-program på Fox News Channel: Red Eye og The Five. Politisk identifiserer seg som en libertarianer. Han er født og oppvokst i San Mateo i California, men bor i New York City med kona Elena Moussa.
Matteo Ripa
Matteo Ripa (født 29. mars 1682 i Eboli i Italia, død 29. mars 1746 i Napoli) var en katolsk prest (sekularprest, ikke jesuitt) som viet sitt liv til Kinamisjonen. Han virket som misjonær i Kina og grunnla deretter Collegio de' Cinesi i Napoli.
Liv og virke
Matteo Ripa forberedte seg på misjonærgjerningen med studier ved Urbaniana i Roma fra 1705. Fra 1711 til 1723 virket han ved Kangxi-keiserens hoff som maler og grafiker. Han introduserte kunnskapen om kopperstikk til Kina, og på keiserlig oppdrag laget han blant annet 36 kopperstikk med motiver fra det keiserlige sommerpalass og dets hager i Jehol i Mandsjuria, 250 km nordøst for Beijing. Han utferdiget også som kopperstikk Kangxi-kartet over Kina som jesuittene ved hoffet hadde utarbeidet i samarbeid med kinesiske lærde. Dette kartet, som snart ble kjent i Vesten, fikk meget stor betydning innen vestlig kartografi hva gjaldt kart over Øst-Asia. Også kopperstikkene fra sommerpalasset hadde påvirkning i Europa: Pater Ripa hadde dem med da han den 11. september 1724 kom til London, og det er kjent at de var en mektig inspirasjonskilde blant annet for Jarlen av Burlington, en av skaperne av den såkalte English Garden. At man ofte finner en «kinesisk paviljong» i disse parkanleggene er et vitnemål om den innflytelse bildene hadde.
Da han kom tilbake til Napoli i november 1724, hadde han med seg fire unge kinesiske katolikker, og i fellesskap begynte de å undervise i kinesisk skrift og språk. De kalte sitt institutt for Kollegiet av Den hellige Familie. Dette ble begynnelsen på Collegio de' Cinesi (Det kinesiske kollegium), som ble approbert av pave Klemens XII den 7. april 1732. Dette var ikke det første kinesiske presteseminaret som ble opprettet: Macao hadde tidligere hatt et, og i 1680-årene var annet blitt opprettet i Siams hovedstad Ayuthia.
Collegio de' Cinesi i Napoli forberedte unge kinesere på prestevielsen slik at de kunne sendes tilbake som misjonærer til sitt hjemland, men utdannet også italienere til misjonstjeneste. Det utvidet også sitt virkefelt til tolkutdannelse, og underviste ikke bare i en rekke kinesiske, men også i indiske språk. De første tolkene ble utdannet for å stå til disposisjon for Ostendekompaniet, et keiserlig handelskompani som ble opprettet på 1700-tallet og eksisterte i en kortere periode.
Fader Ripa grunnla også Kongregasjonen for apostoliske misjoner for sekularprester, med hovedhus i Napoli.
Helgengranskning
Erkebispedømmet Napoli igangsatte i 1800 en granskning av fader Ripas liv i håp om en fremtidig salig- eller helligkåring.
Kajsa Ollongren
Karin Hildur «Kajsa» Ollongren (født 28. mai 1967 i Leiden er en nederlandsk politiker for partiet Democraten 66 (D66). Hun ble i oktober 2017 visestatsminister og minister for innenriks- og kongerikesaker.
Bakgrunn
Ollongrens far var Alexander Ollongren, professor i informatikk ved Universiteit Leiden. Moren var svensk og Ollongren har både nederlandsk og svensk statsborgerskap.
Familien tilhører den finske adelsslekten Ållongren. Bestefaren ble nederlandsk statsborger i 1933. Slekten Ollongren ble i 2002 opptatt i den nederlandske adelen. Ollongren har tittelen jonkvrouw.
Hun er gift med Irene van den Brekel.
Utdannelse
Ollongren studerte økonomi og historie ved Universiteit van Amsterdam. Hun har også kurs i internasjonal politikk fra Instituut Clingendael og kurs ved École nationale d'administration (ENA) i Frankrike.
Politikk
I 2006 forsøkte Ollongren uten hell å bli valgt til nasjonalforsamlingen. Hun stilte for partiet Democraten 66 (D66).
Ved lokalvalget i 2014 ble D66 største parti i Amsterdam. Ollongren ble etter dette byrådsmedlem og byens andre viseordfører. Som byråd fikk hun ansvar for økonomi, havne- og lufthavnsaker, deltakelse, kunst, kultur, lokale medier, monumenter og sentrumsbydelen. Da ordfører Eberhard van der Laan ble syk og døde, var Ollongren fungerende ordfører i perioden 19. september til 26. oktober 2017.
Den 26. oktober 2017 ble Ollongren minister for innenriks- og kongerikesaker samt visestatsminister i Mark Ruttes tredje regjering.
Majken Smith
Hun har (pr. 2018) vunnet 5 NM-gull og 20 NM-medaljer siden 2013.
Åsbygda
Åsbygda sokner til Haug kirke i tidligere Haug prestegjeld, men adressene har av praktiske årsaker postnummer 3520 Jevnaker. Den gamle barneskolen i bygda, Åsbygda skole (tidligere også kalt Kyta skole etter plassen der skolen står), ble nedlagt fra skoleslutt i juni 2007. Skolebygget har siden september samme år fungert som barnehage. Elevene ble overflyttet til Vang skole i nabobygden Haugsbygd. Ungdomsskoletrinnet sokner til Haugsbygd ungdomsskole. Honerud gård (gnr. 108) har lange tradisjoner med gi vanskeligstilt ungdom et praktisk tilbud. I senere år har Ringerike kommune hatt en forsterket enhet der fra ungdomsskolene ved Hov og Haugsbygd. Åsbyda hadde tidligere også flere kolonialbutikker, men alle har blitt nedlagt.
Gjennom bygda går også den gamle bergenske kongeveien, og en kort strekning (avvikende fra fylkesveien) mellom tidligere Åsbygda skole og fylkesgrensen (lokalt kalt «Delet») har fått navnet Gamleveien og er, bortsett fra det asfalterte dekket, ganske så identisk med den opprinnelig smale og bølgende kongeveien. Området langs Gamleveien benevnes som Almgrenda, etter den gamle storgården Alm (gnr. 117). Alm er i dag blant annet vert for Ringerike Steinerskole (en fådelt skole) og Camphill Landsbystiftelse Solborg (et leve- og arbeidsfellesskap både for mennesker med psykisk utviklingshemning og medarbeidere). Likeledes går pilegrimsleden, den såkalte ringeriksleden, gjennom bygda.
Bygda fikk hard medfart under andre verdenskrig, da kampene på Ringerike raste igjennom bygda. Flere hus ble brent ned til grunnen og mange liv gikk tapt. Mange rømte inn over Nordmarka.
Filosofiåret 1692
Filosofiåret 1692 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1692.
Anastasija Simanovitsj
Anastasija Dmitrijevna Simanovitsj (russisk:, født 23. januar 1995) er en russisk vannpolospiller.
Hun representerte Russland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok bronse i kvinnenes turnering.
Charles Taze Russell
Charles Taze Russell (født 16. februar 1852, død 31. oktober 1916) var en amerikansk predikant som grunnla trosbevegelsen International Bible Students, som med tiden utviklet seg til dagens Jehovas vitner.
Bakgrunn og virke
Russell kom fra Allegheny, nå en del av Pittsburgh i Pennsylvania. Han var sønn av Joseph Lytel Russell (d. 1897) og Ann Eliza Birney, og var det nest eldste i en søskenflokk på fem. Av disse var det bare han og søsteren Margaret som levde til voksen alder. Familien hadde bodd i Philadelphia og Allegheny. Moren døde i 1861, 29 år gammel. Faren giftet seg senere på nytt og fikk flere barn. I løpet av oppveksten begynte Charles Taze Russell å arbeide i farens forretninger.
Russell ble født inn i en familie av presbyterianere, men gikk senere på forskjellige religiøse møter, blant annet hos et adventistisk samfunn. I 1870 begynte han å komme sammen med noen venner som en bibelstudiegruppe. Også Joseph Russell viste interesse for sønnens religiøse arbeid. De som var knyttet til bibelstudiegruppene, begynte å utgi bladet Zion's Watch Tower and Herald of Christ's Prescence i 1879. Det ble til det som i dag er bladet Vakttårnet.
Russell og hans medarbeidere opprettet også Vakttårnets bibel- og traktatselskap (Watch Tower Bible and Tract Society) i 1880-årene, og selskapet ble registrert i 1884 med Russell som president.
Den 13. mars 1879 giftet Russell seg med Maria Frances Ackley (1850–1938). I 1897 skilte de lag etter en strid om hennes rolle i utgivelsen av Vakttårnet. Deretter fulgte flere rettssaker. Hun beskyldte ham blant annet for å ha vært utro, men disse anklagene trakk hun senere tilbake. Etter avslutningen av en rettsprosess som begynte i 1903, fikk hun i 1908 tilkjent separasjon med underholdsbidrag.
Russell reiste rundt og holdt mange foredrag og diskusjoner med prester og predikanter. Han fikk også trykket mange av sine taler i aviser. På den måten ble bibelstudentenes budskap gjort kjent blant allmennheten. I tiden rundt første verdenskrig utga Russell og bibelstudentene også Skapelsens Fotodrama, et program for allmennheten som bestod av både lysbilder, film og lyd. Dette programmet ble vist i USA, og fikk siden også internasjonal utbredelse. Det ble muligens vist for flere millioner mennesker.
Russell døde etter en tids sykdom mens han var på vei med tog hjem fra en foredragsreise i Texas i 1916. Han ble begravet i Rosemont United Cemetery i Pittsburgh. Joseph Franklin Rutherford ble valgt som neste president i Selskapet Vakttårnet.
Russells bibeleksegese er preget av en sterk endetidsforventning. Han mente opprinnelig at Jesu usynlige nærvær begynte i 1878 og kom frem til at «hedningenes tider» skulle utløpe i 1914, da Guds rike skulle overta det hele og fulle herredømme på jorden. Med tiden ble deler av denne oppfatningen justert, men 1914 forble et merkeår i bibelstudentenes lære.
EMC Corporation
EMC Corporation er et globalt informasjonshåndteringsforetak basert i Hopkinton i Massachusetts i USA. Foretaket tilbyr løsninger innen informasjonshåndtering, informasjonssikkerhet, virtualisering, analyse, skytjenester og andre tjenester som hjelper foretak å lagre, håndtere, beskytte og analysere data. EMC ble børsintrodusert på New York Stock Exchange den 6. april 1986, og er også listet på S&P 500 Index.
UCI Verdenskalender 2009
UCI Verdenskalenderen 2009 er en serie med verdens høyeste rangerte sykkelritt. Den består av ritt som inngår i UCI ProTour (UPT) og ritt som i 2008 gikk ut av ProTouren og inn på «den historiske kalenderen» (HIST). I praksis er verdenskalenderen omtrent som ProTouren i perioden 2005-2007.
EMC Corporation
EMC har ca. 60.000 ansatte og anses å være en av verdens største leverandør av datalagringssystemer.
Den 12. oktober 2015 meddelte Dell at foretaket kjøper EMC Corporation for 67 milliarder dollar.
UCI Verdenskalender 2009
I ritt som har ProTour-status har ProTour-lagene rett og plikt til å delta.
Det utdeles poeng for hvert ritt, og rytterne, lagene og nasjonene rangeres. De ti beste nasjonene pr. 15. august får delta med ni ryttere under landeveisrittet i VM.
Francis Osborne, 12. hertug av Leeds
'''Francis D’Arcy Godolphin Osborne, 12. hertug av Leeds''' (født 16. september 1884 i London; død 20. mars 1964 i Roma) var en britisk adelsmann og diplomat.
Bakgrunn
Francis Osborne var eldste sønn av Sidney Francis Godolphin Osborne (1835–1903) og Margaret Dulcibella Hammersley. Osborne hadde to yngre brøde, Sidney Hugh (1887–1958) og Maurice (1889–1915). Hans bestefar Sydney Godolphin Osborne (1808–1889) var en yngre bror av George Osborne, 8. hertug av Leeds, hans oldefar Francis Godolphin Osborne, 1. baron Godolphin (1777–1850) en yngre bror av Francis Osborne, 5. hertug av Leeds.
Diplomatiet
Osborne ble først postert til Portugal (Counsellor, 1928–1929) og til Italia (Counsellor, 1929–1931).
Sendemann til USA (1931-1936)
Osborne var fra 1931 til 1935 sendemann med rang av overordentlig sendemann og befullmektiget minister i USA.
Ekstraordinær sendemann til Pavestolen (1936-1947)
Fra 1936 til 1947 var han minister til Den hellige stol. Fra da Italia gikk med i annen verdenskrig i 1940 og frem til de alliertes ankomst i Roma i juni 1944 bodde Osborne i Vatikanstaten.
I 1939/40 var han et mellomledd mellom den tyske antinazistiske militære opposisjon og den britiske regjering, en forbindelse som gikk fra Berlin via en tysk Abwehr-agent Josef Müller, tyske prester ved Vatikanet, til pave Pius XII og så til Osborne. Josef Müllers ganske risikable hemmelige kontakter skjedde ved konspirative kontakter via professor Robert Leiber, en tysk jesuittpater som fungerte som pavens privatsekretær. De møttes i professorens leilighet i det pavelige universitet Gregoriana, Piazza della Pilotta 4. Både Müller og Leiber var alltid svært forsiktige Så snart Müller ankom Roma, ringte han uten å presentere seg og sa «Ich bin da» (jeg er her), hvorpå Leiber oppga et klokkeslett. Fra pater Leiber gikk kontakten direkte til paven, og fra ham Osborne. De tyske kupplanleggere ønsket visse forsikringer fra London, og de ble gitt og formidlet tilbake samme vei. Noe attentat mot Adolf Hitler hadde de likevel ikke kraft til å gjennomføre, og etter det tyske angrep på Benelux og Frankrike ble situasjonen vanskeligere for dem.
Begivenhetene ble i 1983 utgangspunkt for filmen The Scarlet and the Black med Gregory Peck som monsignore O'Flaherty.
Etter tiden ved Pavestolen
Han bodde i Palazzo Sacchetti i 66 Via Giulia 66 i Roma. Osborne arvet tittelen hertug av Leeds i 1963. Etter hans død bortfalt tittelen, ettersom Osborne var ugift og uten barn og ikke hadde andre mannlige slektninger i live.
Han døde i Roma og ble begravet på Cimitero acattolico di Roma, byens protestantiske kirkegård.
Passíusálmar
Passíusálmar er en samling på femti poetiske tekster skrevet av den islandske lutherske prest og dikter Hallgrímur Pétursson. Tekstene mediterer over Jesu lidelseshistorie fra nær han går inn i Getsemane og frem til hans død og begravelse.
Hallgrímur – som var blitt spedalsk – begynte på verket i 1656, mans han var prest i Hvalfjörður. Det tok ham tre år å fullføre verket. Det siste diktet ble til i mai 1659. Førsteutgaven ble publisert i 1666.
Ved slutten århundret var verket blitt så populært på Island at fem utgaver var blitt utgitt. Siden da er det blitt gjenutgitt over 75 ganger.
Det er blitt oversatt til en rekke språk, som latin (Quinquaginta psalmi passionales, 1785), engelsk, kinesisk og dansk.
Mjölnarens Iréne
«Mjölnarens Iréne» er en svensk skilingtrykkpastisje, hvor Leon Landgren i 1953 skrev melodien samt et vers og hvor Åke Gerhard kompletterte med refreng og ytterligere vers.
Sangteksten handler om gamle dager, hvor to gutter er uenige om en pike og nevner daler, som riksdaler ble kalt i Sverige, noe som røper at handlingen utspiller seg før myntreformen i Sverige i 1873.
Den første berømte innspillingen ble gjort av sangeren Thory Bernhards i 1954. Samtidige versjoner ble gjort på svensk av Lily Berglund, Britt-Inger Dreilick, Eric Jonsson, Elsy Lindgren, Ann Siever, Marion Sundh og Solveig Winberg. Bernhards gjorde i 1989 en nyinnspilling. Den ble utgitt på albumet Kärlek genom åren.
Sangen, med dansebandet Wizex, lå på Svensktoppen 11. september 1988 - 8. januar 1989, hvor den havnet som nummer én.
«Mjölnarens Iréne» har også blitt spilt inn på plate av Schytts på albumet Dans Hålligång 13. Også Matz Bladhs og hardrockgruppen Black Ingvars har spilt inn sangen.
Gøsta Berg har skrevet en dansk tekst, som har blitt spilt inn på plate av Gry Holdorf og av Lørdagspigerne under tittelen «Møllerens Mari».
Harry Jensen har skrevet en annen dansk tekst som heter «Møllerens Marie». Den har blant annet blitt spilt inn på plate av gruppen The Kandys og utgitt på dens album De største af de første i 2001.
Kvark
Kvarker er, sammen med leptonene (for eksempel elektroner) de minste byggesteinene vi kjenner til i naturen i dag. Kvarker regnes for punktformige elementærpartikler. De opptrer aldri alene, men danner par eller tripletter som kan observeres i detektorer. Protoner og nøytroner består av tre kvarker hver. Elektroner består ikke av kvarker.
Navnet kvark (engelsk quark) ble introdusert av Murray Gell-Mann ut fra et sitat i Finnegans Wake av James Joyce: «Three quarks for Muster Mark!»
Typer og egenskaper
Hittil er seks typer kvarker eksperimentelt påvist, og ingen eksperimenter tyder på at det finnes flere enn disse seks typene.
Eller, for enkelhets skyld, d u s c b t. For hver av disse finnes det en tilhørende antipartikkel.
d- og u-kvarkene bygger opp de partiklene som materien vi omgås til daglig består av, nemlig protoner og nøytroner, partiklene som bygger opp atomkjernene. Hver partikkel består av tre kvarker. Nøytronet er bygd opp av udd, og protonet av uud.
Kvark-gluon-plasma
Det har som nevnt innledningsvis vært generell enighet om at kvarker ikke kan eksistere fritt. Likevel lager man nå modeller hvor dette kan være mulig i nøytronstjerner. Kvarkene er ikke helt frie, da de er avgrenset til det indre av stjerna. Kvarkene, og de partiklene som fungerer som bærere av kreftene mellom dem, gluonene, vil i en slik modell sammen danne et plasma som har fått det karakteristiske navnet Kvark-gluon-plasma.
Provinsen Pommern
Provinsen Pommern (tysk: Provinz Pommern) var en provins i kongedømmet Preussen, og deretter Fristaten Preussen, som eksisterte fra 1815 til 1945. Dens territorium omfattet området Vorpommern vest for elven Oder, og Hinterpommern øst for den samme elven. Provinsen grenset i vest mot Mecklenburg-Schwerin og Mecklenburg-Strelitz, i sør mot Provinsen Brandenburg og i øst mot Vestpreussen.
Provinsens hovedstad var Stettin.
Provinsen hadde sin historiske opprinnelse i hertugdømmet Pommern (1121–1627) og Svensk Pommern (1630–1815). I 1945 ble territoriet til provinsen delt mellom delstaten Mecklenburg-Vorpommern i Tyskland og Stettin voivodskap i Polen.
Fra 1816 til 1945
I tiden fra 1816 til 1945 var provinsen Pommern i overveiende grad dominert av landbruk, og den territoriale administrative strukturen endret seg lite. Provinsen var inndelt i tre Regierungsbezirke: Köslin, Stettin og Stralsund.