cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alfonso VIII av Castilla
Kulturelt ettermæle
Alfonso ble emne for Lion Feuchtwangers roman Die Jüdin von Toledo (Jødinnen fra Toledo, 1955), som er en fortelling om en kjærlighetsaffære med en jødisk undersått i middelalderens Toledo på en tid da Spania var kjent som et land med toleranse og lærdom for jøder, kristne og muslimer i fellesskap. Den kvinnelige hovedfiguren i romanen er basert på Alfonsos historiske elskerinne, Rahel la Fermosa.
Barn
Med Leonora av England fikk han hele 11 barn:
Jazzaway
Jazzaway (etablert 2003) er et norsk plateselskap for jazz og improvisert musikk. Det ble startet og er eid av musiker Jon Klette (1962–2016) som ga ut selskapets første plate med sitt eget orkester Jazzmob.
Trengereid skule
Trengereid skule er en kommunal barneskole fra 1896 på Trengereid i Arna bydel i Bergen. Skolen er fådelt med én klasse på 1.-4. trinn og én klasse på 5.-7. trinn. Skolen ble utvidet i 1949 og i 1984, og har plass til 45 elever. Skolens hovedmålform er nynorsk, og nynorskandelen er 44 % (2020/2021).
I januar 2014 fikk skolen en egen barnehage i det gamle rehabiliterte menighetshuset, og tilrettelagt nye uteområder. Skolen og barnehagen utgjør til sammen Trengereid oppveksttun.
Hugues Wembangomo
Hugues Wembangomo (født 10. mai 1992) er en norsk-kongolesisk fotballspiller som spiller for den norske klubben Brattvåg Idrettslag. Han har spilt landskamper for Norge G17 og G18.
Broren Brice Wembangomo er også fotballspiller, fra 2022 for.
Liste over episoder av My Name Is Earl
My Name Is Earl er en amerikansk TV-serie som vises på TV3 i Norge. Hittil er det blitt vist tre sesonger og 69 episoder i USA. Det er fortsatt uklart om My Name Is Earl kommer tilbake for sesong 4, men ifølge EZTV begynner sesong 4 25. september 2008.
Odyssey
Odyssey kan også referere til
Ragnhild Lorentzen (1968)
Ragnhild Alexandra Lorentzen (født 8. mai 1968 på Hospital Amparo Feminino i Rio de Janeiro, Brasil) er den yngste datteren til prinsesse Ragnhild, fru Lorentzen og Erling Lorentzen. Hennes morfar var kong Olav V, mens hennes farfar var skipsreder Øivind Lorentzen.
Lorentzen er født og oppvokst i Brasil, men har både norsk og brasiliansk statsborgerskap. Hun studerte markedsføring og design i San Francisco, USA, og jobbet deretter et halvår i London og et år i Oslo. Deretter flyttet hun tilbake til San Francisco, der hun sammen med en venn grunnla ølbryggeriet og restauranten Thirsty Bear Brewing Company i 1996.
Ragnhild Lorentzen har aldri hatt arverett til den norske tronen, men som etterkommer av Sophia av Hannover hadde hun arverett til den britiske tronen. Da hun giftet seg med den amerikanske katolikken Aaron Matthew Long den 21. november 2003, mistet hun denne arveretten. I Storbritannia var det av historiske grunner ikke mulig for en katolikk eller person gift med en katolikk å arve tronen. Reglene om arvefølgen ble senere endret og den som er gift med en katolikk er ikke lenger ekskludert.
Lorentzen bor i San Francisco sammen med ektemannen og har to døtre:
Gråtrost
Gråtrost (Turdus pilaris) er den vanligste trostefuglen i Norge.
Beskrivelse
Gråtrosten er en kraftig bygget trost med forholdsvis lang stjert. Den er 25–27 cm lang, og har et vingespenn på 39–42 cm, på størrelse med svarttrosten. Den veier om lag 100 g.
Gråtrosten er askegrå på oversiden av hodet, nakken, overgumpen og på sidene. Ryggen er kastanjebrun, stjerten sort, mens buken og undergumpen er hvit med kraftige pilspissformede flekker. Brystet er lyst beige med langsgående streker. Den har en lys øyebrynsstrek, og er mørk mellom øyet og nebbet. Nebbet er guloransje med grå nebbspiss. Den har mørkegrå ben. Kjønnene er like i fjærdrakt.
Utbredelse
Gråtrosten hekker i de nordlige delene av Europa, fra helt nord i Skandinavia til sydøstlige Frankrike, nordlige Italia, Slovenia, Kroatia, Russland, nordlige Ukraina, deler av Kaukasus og øst til elven Aldan i Sibir. Siden 1937 hekker den også helt syd på Grønland. De fuglene som hekker i den nordligste delen av utbredelsesområdet trekker gjerne sørover om vinteren. Den er en vanlig vintergjest i Storbritannia og Irland, selv om den sjelden hekker der.
I Norge er den vanlig over hele landet, og spesielt på Vestlandet og i Nord-Norge. De fleste trekker sørover til sør/vest-Europa i oktober–november, men noen overvintrer også, spesielt om det har vært rikelig med bær.
Levevis
Gråtrosten legger det åpne redet fortrinnsvis i trær og busker i løv- eller blandingsskog, parker og hager. Den opptrer som regel i flokk, og til forskjell fra andre troster ruger den helst i kolonier, sannsynligvis for gjensidig forsvar mot kråkefugler og andre eggtyver. Angripere mot kolonien blir jaget med stor aggressivitet, kraftig varsling og bombardement med avføring, som kan være skadelig for andre fuglers fjærdrakt. Den har derfor også fått navnet skittrast.
I mai–juni legger hunnen 5–6 lysegrønne egg med brune flekker. Hunnen ruger i 10–14 dager, hvoretter begge foreldrene forer opp ungene. Ungene er flyvedyktige etter ytterlige 12–14 dager og forlater da redet.
Om våren og sommeren lever den for det meste av meitemark, men også andre slags smådyr, så som insekter og edderkopper, mens den om høsten og vinteren lever av bær, nedfallsfrukt o.l.
Porsangerdolomitten
Porsangerdolomitten er en over 200 meter tykk lagpakke som forekommer omkring indre Porsangerfjorden. Dolomitten er 700 millioner å gammel og inneholder stromatolitter.
Harald Gjengedal
Harald Gjengedal (født 3. september 1956 på Austrheim i Gloppen kommune, død 5. april 2021 i Bergen kommune) er en norsk tannlege og tidligere friidrettsutøver og fire ganger norsk mester på 400 meter hekk. Han representerte klubbene Fjellhug/Vereide IL og IL Gular.
Gjengedal var født og oppvokst på Sandane i Gloppen, men bodde ved sin død på Seiersbjerget i Bergen kommune, hvor han arbeidet som selvstendig næringsdrivende tannlege og som førsteamanuensis ved Institutt for klinisk odontologi ved Universitetet i Bergen. Han var eldre bror av Terje Gjengedal, professor og forsker i kraftproduksjon, og nevø av den tidligere høydehopperen Rune Gjengedal.
Hans bestenotering på 400 meter hekk var 51,95 sek. Den tiden var per 1. januar 2008 nummer 16 i Norge gjennom alle tider. Han ble norsk mester på 400 meter hekk i 1976, 1977, 1978 og 1979. Han vant også bronse på 400 meter løp i 1979 og deltok i 16 landskamper for Norge.
Prototype (andre betydninger)
Prototype er en foreløpig utgave av et produkt.
Prototype kan også referere til
Karbonfiber
Karbonfiber er et materiale bestående av tynne fiber, mellom 0.005 og 0.010 mm i diameter, som hovedsakelig består av karbonatomer. Disse atomene henger sammen i et krystallmønster, slik at de er oppstilt mer eller mindre parallelt i forhold til lengden av fiberens sentrale aksel. Krystallformen gjør fiberen veldig sterk i forhold til fiberens størrelse.
Fibrene er typisk surret sammen til en tråd, som kan benyttes for seg eller vevd inn i et stoff. Stoffene kan ha forskjellige trådmønstre. Videre kan stoffene kombineres med andre materialer, for eksempel en epoxy, for med dette å skape et komposittmaterialer med karbonfibre som armering. Slike komposittmaterialer kan ha høy styrke i forhold til vekt, og lav termisk ekspansjon. Dette gjør materialet egnet for bruk innen flyindustri, forsvar, motorsport, og konkurranseidretter. Samtidig er materialet forholdsvis kostbart i forhold til lignende materiale som glassfiber eller plast. Videre er det sterkt når det strekkes eller bøyes, men er tilsvarende svakt når det presses sammen eller utsettes for direkte slag.
Bruksområder
Karbonfiber brukes mest til å forsterke komposittmaterialer.
I senere år har det også blitt mer utbredt å benytte karbonfiber på mer utradisjonelle måter. Dette henger sjelden sammen med at et slikt sterkt og lett materiale kreves, men skyldes heller at man ønsker å vekke assosiasjoner rundt den tradisjonelle bruken av materialet (militært, sportslig). Dette kan for eksempel sees i bruken av karbonfiber i smykker, penner (Montblanc, Caran d'Ache) og klokker (TAG Heuer).
Karbonfiber benyttes også i enkelte strengeinstrumenter, og fioliner og cello har ofte en bue av karbonfiber. Dette er et alternativ til de mer vanlige trebuene. Enkelte selskaper produserer også instrumenter som celloer, fløyter, gitarer og mandoliner av karbonfiber.
I tillegg til de ovennevnte brukes materialet i båter, sykler, fiskestenger, hockeykøller, sko, kamerastativer, og mye mer.
Christina, fru Magnuson
Christina av Sverige (Christina Louise Helena, født 3. august 1943 på Haga slott i Stockholm) er en svensk prinsesse. Hun er den yngste søsteren til kong Carl XVI Gustaf av Sverige. Hun har tre eldre søstre; Prinsesse Margaretha, fru Ambler, Prinsesse Birgitta og Prinsesse Desiree, friherinna Schilvershöld.
Hun ble født som Hennes Kongelige Høyhet Prinsesse Christina av Sverige, og var det fjerde barnet til arveprins Gustav Adolf og prinsesse Sibylla av Sverige.
15. juni 1974 giftet hun seg med Tord Magnuson på Stockholms slott. Hun fikk da tittelen prinsesse Christina, fru Magnuson, i tråd med tituleringen av Norges prinsesse Ragnhild og prinsesse Astrid etter deres bryllup. Prinsesse Christina har i mange år vært leder for Sveriges Røde Kors, og er den av Kong Carl Gustavs søstre som representerer Sverige mest. Prinsesse Christina er innehaver av storkors av St. Olavs orden.
Prinsessen og hennes ektemann har tre sønner:
Sundarbans
Sundarbans (bengali: সুন্দরবন Shundorbôn) er et sump- og deltalandskap ved munningen av Gangeselven med vannveier som renner ut i Bengalbukten. Området omfatter den største mangroveskogen i verden. Sundarbans dekker ca. 10 000 km² i Bangladesh og nordlige India (flateinnholdet til 10 000 km², tilsvarer et kvadrat med en side som er på 100 km lang, som multipliseres med 100 km). Landskapet, som blant annet omfatter Sunderbans National Park, har vært på UNESCOs liste over naturarvsteder siden 1997. Selv om de indiske og bangladeshiske delene hører til samme økotop, er de på listen hver for seg. Sundarbans er gjennomskåret av et komplekst nettverk av tidevannsveier, gjørmete strender og små øyer av salttolerant mangroveskog. Sundarbans har et rikt plante- og dyreliv med blant annet bengaltigre, deltakrokodiller og vinkekrabber.
Sandar (kommune)
thumb|right|Sandar herredshus, som lå i Sandar Sentrum i tettbebyggelsen [[Sande (Sandar)|Sande var kommunuens tidligere administrasjonsbygg, som nå rommer Sandefjord kommunes sosialmedisinske senter.]] thumb|right|Jernbanebroen med kommunevåpenet til Sandefjord (før nye kommunevåpenet i 2017) på innfartsveien til [[Sandefjord på FV305, var i mange år brukt som en grense og en grenseportal inn til Sandefjord by fra Sandar markert med kommunevåpenet frem til kommunesammenslåingen i 1968. Det lå også en grensestein tidligere på siden av innfartsveien mellom Sandefjord og Sandar helt til den ble fjernet i 1986 da innfartsveien ble utvidet for å takle trafikken fra nye E18 i Sandefjord. Foto: Peter Fiskerstrand]] thumb|[[Gokstadhaugen også kjent lokalt som «Kongshaugen» i Sandar kommune (dagens Sandefjord kommune i Vestfold og Telemark). I 1879 ble oldfunnet i gravhaugen oppdaget, og våren-sommeren etter i 1880 ble «Gokstadskipet» gravd ut. Det er i dag stilt ut i Vikingskiphuset i Oslo.]]
Sandar, inntil 1931 Sandeherred/Sandeherad, er en tidligere kommune i Vestfold fylke, og var etter folketall den største kommunen i fylket. Sandar var opprettet som Sandeherred formannskapsdistrikt 1. januar 1838, og ble slått sammen med Sandefjord kommune 1. januar 1968.
Sandar kommune omsluttet hele Sandefjord by, og grenset i nord til Andebu (dagens Sandefjord) og Stokke (dagens Sandefjord), i nordøst til Nøtterøy (dagens Færder), i øst til Tjøme (dagens Færder), i vest til Hedrum (dagens Larvik) og i sørvest til Tjølling (dagens Larvik).
Navnet Sandeherred og Sandar er kjent tilbake til vikingtiden. Navnet kommer fra norrønske navnet Sandar som betyr gården på sand også sandete jord. Sandeherred er en kombinasjon av gårdsnavnet Sande der kommunens utgangspunkt er fra, og herred som betyr landkommune. I senere tid har det også blitt funnet rester av gateløp, hustufter, mynter etc. Som kan tyde på at det var en gang en gammel viking by kun noen hundre meter fra Gokstadhaugen, på stedet Heimdal i Nedre Gokstad, Breili.
Sandar IL var et idrettslag i Sandar fra Framnes.
Dagens Torp Sandefjord lufthavn lå på Torp, From i Sandar og delvis i Stokke kommune, fra opprettelsen av flyplassen i 1952 til kommunesammenslåingen med Sandefjord i 1968.
Kommunenes utstrekning
Sandar kommune omfattet nesten hele den nåværende Sandefjord kommune, med unntak av selve bykjernen og havnen, og hadde et areal på hele 120 km² av den nåværende Sandefjord kommune.
Sandefjord ble grunnlagt den 23. juni 1845 som en kjøpstad (by) med kjøpstadsrettigheter i Sandeherred kommune. Som lå fram til 30. april 1877 i Sandeherred, da den ble skilt ut som en selvstendig bykommune ved kongelig resolusjon med navnet Sandefjord.
I 1914 fikk Sandefjord sitt eget byvåpen, men i likhet med de fleste herredskommuner hadde Sandar ikke eget kommunevåpen.
Sandar kommune innbefattet følgende områder: Hele Østerøya, Vesterøya, Sandefjord by (frem til 1877) og Sandar tettsted (slått sammen med Sandefjord tettsted i 1968). Områdene og tettbebyggelsen som lå i Sandar tettsted og i kommunen var:
Kommunehistorie
Sandar kommune ble opprettet som et herredskommune etter formannskapslovene i 1838. Dermed var Sandar kommune også eldre enn Sandefjord kommune som ble opprettet i 1877. Sandar herredshus var også Sandefjords administrasjonssenter etter sammenslåingen i 1968 og frem til dagens Sandefjord rådhus var ferdig bygd i 1975 etter en donasjon på 40 millioner kr (350 millioner kr i dagens valuta pr 2021) fra sandaringen Anders Jahre. Dagens rådhusområde har senere blitt en del av Hjertnes kultursenter-området.
Sandar prestegjeld
Sandar kirke og Sandar prestegård har ligget på samme plass siden middelalderen og frem til 1968 i Sande. Den nåværende kirken ble reist i 1792 og ny prestegård stod ferdig i 1847. Kirken og prestegården tilhørte Sandar prestegjeld, som eksisterte til år 2000 og nå er en del av Sandefjord kirkelige fellesråd. Sandar herredshus, som ligger på prestegården, var kommunens administrasjonssenter fra opprettelsen av kommunen i 1837 frem til sammenslåingen i 1968.
Jernbane
thumb|right|[[Råstad stasjon var en av to togstasjoner sammen med Jåberg stasjon som Sandar offisielt hadde, Råstad stasjon er en del av Vestfoldbanen med tilknytning til Torp, Sandefjord lufthavn fra plattformen/stasjonen Sandefjord lufthavn Torp på stasjonsområdet.]] thumb|right|[[Jåberg stasjon var en av to togstasjoner sammen med Råstad stasjon som Sandar offisielt hadde, Jåberg stasjon var en del av Vestfoldbanen fra opprettelsen i 1881 til stasjonen ble revet i 1991.]] Vestfoldbanen gikk gjennom kommunen med togstopp på stasjonene Jåberg og Råstad (opprettet i 1881), med tilknytning av lokale togstopp (opprettet i 1928-1929) på holdeplassene: Tue, Unneberg, Gokstad, Hosle (Hasle), Virrik (Virik), Skiringssal, og Bærløkka. Jåberg stasjon ble nedlagt allerede i 1969 som stasjon men fungerte som holdeplass frem til alle lokale holdeplassene ble nedlagt på hele Vestfoldbanen i 1978. Råstad er eneste stasjonen som er fortsatt i drift i dag (pr 2021) for Torp, Sandefjord lufthavn fra tidligere Sandar kommune.
Veinett
Europavei 18 (E18) (før 1965 kalt riksvei 40) gikk igjennom kommunen. E18 i Sandar hadde kjøreretninger mot Larvik og Kristiansand i vest og mot Tønsberg og Oslo i nord.
Ferge
Framnæsferja var en lokal ferge som gikk fra Framnes brygge ved Framnæs Mekaniske Værksted i Sandar til bryggen ved rederiet AS Thor Dahls hovedkvarter i Sandefjord. Fergen var i drift fra 1902 til 1957, nærmere bestemt til åpningen av den nye Framnesveien, som gikk fra Kilen i Sandar til Framnæs Mekaniske Værksted.
Hypernova
En hypernova er en ekstremt energirik variant av en supernova. Årsaken til hypernovaer vet man ikke. De kan antakelig skapes når meget store stjerner kollapser ved slutten av sin eksistens eller ved sammensmeltning mellom sorte hull, mellom nøytronstjerner eller mellom et sort hull og en nøytronstjerne. Resultatet blir imidlertid et svart hull og to ekstremt energirike plasmastråler sendes med nær lysets hastighet ut fra dets poler. Plasmastrålene sender ut intensiv gammastråling og kan være en forklaring til utbrudd av gammastråling i rommet. Slike utbrudd ble observert av den militære satellitten Vela på 1960-tallet.
Ettersom få stjerner er så store at de blir svarte hull, bør også antallet hypernovaer være lite. Noen nettsider påstår at Eta Carinae i Melkeveien kan bli en hypernova innen en million år. Det fins videre teorier om at energien som sendes ut fra en hypernova tusenvis av lysår borte skulle kunne ødelegge alt liv på jorden, men en majoritet av vitenskapsmenn er ikke enige i dette.
National Secular Society
National Secular Society er en britisk organisasjon som arbeider for å fremme sekularisering, adskillelse av kirke og stat, og å fremme like rettigheter mellom mennesker uansett type religiøs tro, eller mangelen på en sådan (ateisme). Organisasjonen arbeider for at ingen skal ha en spesielle fordeler eller ulemper på grunn av tilhørighet til en bestemt religion. Organisasjonen ble grunnlagt av Charles Bradlaugh i 1866. Den er medlem av International Humanist and Ethical Union, og støtter Amsterdam-erklæringen fra 2002.
Målsetninger
Under banneret «Utfordring av religiøse privilegier», arbeider bevegelsen for å oppheve stats-støtten til den engelske kirke, opphør av offentlige subsidier til religiøse skoler, opphør av skattefritak for kirkesamfunn, og opphør av offentlig støtte til kapellaner i fengsler, sykehus og Storbritannias forsvar. Den ønsker likeledes å holde religiøse spørsmål utenfor helsevern, lovgivning og spørsmål som vedrører menneskerettigheter. Bevegelsen var sterkt involvert i forkastelsen av blasfemi-lovene i Storbritannia i januar 2008. En annen kampsak er å oppheve legers forbud mot å gi medisinsk hjelp, selv om dette skulle stride mot pasientens religiøse overbevisning.
Bevegelsen hevder at religiøse skoler ikke er representative for samfunnet de lever i, og at gode resultater i slike skoler skyldes foreldrenes standhaftighet i den tro de representerer, snarere enn elevenes dyktighet.
Selv om organisasjonen opprinnelig ble grunnlagt av personer som eksplisitt benektet det overnaturlige, kjemper den ikke for å oppheve religion, men for religionsfrihet såvel som friheten fra å tilhøre noen religion. Den anser dette som en menneskerett og statlig støtte til særskilte religioner som et brudd på denne rettigheten. Den anser religiøs tro som et privat anliggende for hjemmet eller kirker og templer, og et anliggende som ikke bør tilhøre den offentlige sfære.
Fanesaker
To av bevegelsens fanesaker er gjennomført: Opphevelsen av blasfemi-lovene i Storbritannia i januar 2008, og en lov som tillater elever å ikke delta i religiøse forsamlinger i skolene.
Utdannelse er et av bevegelsens grunnleggende anliggender. Den kjemper fortsatt mot statsstøtte av religiøse skoler, såvel som religionsundervisning i skolene. Den er motstander av undervisning i kreasjonisme som et alternativ til naturvitenskap. I skoleverket arbeider den også mot diskriminering av lærere som ikke tilhører en sosialt akseptert religion, såvel som ateister.
Andre fanesaker er ytringsfrihet, kvinners rettigheter, homofiles rettigheter, opphør av religiøs forkynnelse gjennom BBC som en kanal finansiert gjennom skattebetaleres lisenspenger og elimineringen av Lords Spiritual fra House of Lords. Bevegelsen arbeider også for at at religiøse ledere ikke skal ha lov til å bekjempe bruken av kondomer til bruk som prevensjon. Den har også vært opptatt av grusomme henrettelsesmetoder i religionens navn. Forsøk på å stanse speiderbevegelsens diskriminering av ikke-troende har imidlertid ikke lyktes.
Bevegelsen sponset etableringen av Konsilet for tidligere muslimer i Storbritannia – opprettet for å representere tidligere muslimer som frykter for deres liv etter å ha forkastet Islam, og en konferanse for kvinners rettigheter i muslimske miljøer.
I Europarådet har bevegelsen gjennom en sak i Strasbourg fått medhold i at dette organet skal beholde sin sekulære karakter. I Europaparlamentet er bevegelsen involvert i Arbeidsgruppen for adskillelse av religion og politikk.
Bevegelsens leder Keith Porteous Wood holdt en tale for FNs menneskerettighetskommisjon i forbindelse med Menneskerettighetserklæringen 60-årsjubileum i 2008.
Historie
I november 1841 innledet to ateister fra Bristol, Charles Southwell (1812–1860) og William Chilton (1815–1855) publikasjonen av Oracle for Reason, hvor de forkastet enhver religion som overtro. Da Southwell i bladets fjerde utgave skrev en artikkel som kritiserte Bibelen, ble han arrestert for blasfemi og dømt til et års fengsel i Bristol Gaol.
Under fengselsoppholdet overtok George Holyoake, en lærer fra Sheffield, som bladets redaktør. Seks måneder senere ble også han anklaget for blasfemi etter en tale i Cheltenham, og dømt til seks måneders fengsel i Gloucester Gaol.
Etter å ha blitt løslatt fra fengsel, startet Holyoake ukeavisen The Movement. Den ble tre år senere erstattet av The Reasoner. Han betraktet kristendommen som «en hindring mot rasjonelt fremskritt», og som en «irrelevant spekulasjon» som burde erstattes av et nytt trossystem som var basert på fornuft og vitenskap. Hans navn på denne nye teorien var «sekularisme», og tidlig på 1850-tallet ble flere sekulære organisasjoner grunnlagt i Storbritannia.
I 1853 hadde The Reasoner et salgstall på 5,000 og rapporterte om mer enn 40 lokale sekulære bevegelser, de fleste i Lancashire og West Riding, men også i Manchester, Leeds, Huddersfield og Halifax. James Watson, som hadde arbeidet for Richard Carlisle da han i 1819 ble dømt til tre års fengsel for blasfemi, etablerte et sekulært samfunn i London.
I Manchester ble Holyoake deretter anklaget av Robert Cooper for å være agnostiker, snarere enn ateist, og Cooper startet det nye bladet Investigator, hvor han fremmet ateistisk sekularisme.
Lederen for det sekulære samfunn i Sheffield, Charles Bradlaugh, var også uenig med Holyoake's varsomme omtale av kristendommen. Ifølge Bradlaugh blokkerte all religion fremskrittet. I 1860 startet Bradlaugh og Joseph Barker, en tidligere leder av Chartistbevegelsen i Sheffield en ny avis kalt National Reformer. Bradlaugh reiste rundt i England, holdt foredrag om politikk og religion, og ble snart ansett som den sekulære bevegelsens nye leder. Salget av National Reformer nådde 5,000 i 1861, men Barker trakk seg fra redaksjonen i 1861 fordi han var uenig med Bradlaughs forsvar av prevensjon.
I 1866 kunngjorde deretter Bradlaugh sine planer om en «nasjonal fritenker-bevegelse» med hovedkvarter i London. Under dens første møte ble Bradlaugh valgt til president, mens Charles Watts ble sekretær av det nye National Secular Society.
Bradlaugh fortsatte å tale sin sak under foredrag på reiser rundt omkring i England. I 1874 møtte han Annie Besant, en kvinnesaks-aktivist som var medlem av bevegelsens London-avdeling. Bradlaugh ansatte henne som skribent for National Reformer, og i de kommende år skrev hun flere artikler om ekteskap og kvinners politiske status.
I 1877 publiserte Bradlaugh og Besant boken The Fruits of Philosophy, en bok av Charles Knowlton som forsvarte prevensjon. De ble arresterte og anklaget for å publisere materiale som «kunne undergrave og korrumpere sinnene til de som var åpne for umoralske påvirkninger», og dømt til 6 måneders fengsel. Dommen ble imidlertid henlagt etter en anke til en høyere instans.
Saken ga både Bradlaugh og bevegelsen publisitet. I 1880 ble Bradlaugh valgt inn i det britiske parlamentet fra Northampton. Da han nektet å sverge troskapseden, ble han ekskludert fra parlamentet av dets speaker. Statsminister William Gladstone, lederen for det liberale partiet, forsvarte Bradlaugh og henviste til tankefriheten. Gladstone klarte likevel ikke å få flertallet i parlamentet med seg. Bradlaughs kritikk av både kristendommen, monarkiet og hans forsvar av prevensjon, var såpass kontroversielle at flertallet i parlamentet nedstemte Gladstones forslag om å ikke ekskludere Bradlaugh.
I løpet av de neste fem årene ble det igangsatt en nasjonal kampanje, støttet av Annie Besant og Edward Aveling, for hans rett til å sitte i parlamentet som en folkevalgt representant. Da Bradlaugh i juni 1880 prøvde å trosse ekskluderingen, ble han arrestert og fengslet i Tower of London. Den 7. februar 1882 var det samlet inn 241,970 underskrifter som forsvarte hans rett til å sitte i parlamentet. Da han enda en gang nektet å sverge troskapseden, ble han likevel på nytt kastet ut av parlamentet.
I 1884 ble han på nytt valgt inn i parlamentet fra Northampton. Etter å ha deltatt i tre avstemninger, ble han ekskludert på nytt og fikk £1,500 i bot for å ha stemt ulovlig. I 1886 ble han endelig anerkjent av den nye regjeringen til statsminister Robert Arthur Talbot Gascoyne-Cecil fra det konservative partiet. Behandlingen av Bradlaugh førte til økt sympati for hans sak. Da han endelig ble anerkjent som parlamentsmedlem den 12. januar 1886, hadde organisasjonen 6,000 medlemmer og mer enn hundre avdelinger i England.
Sandar (kommune)
Ferge
Fergen ble opprinnelig satt opp som et tilbud til verftsarbeidene og for de som bodde på Framnes-siden, ettersom det ikke fantes noen god veiforbindelse mellom Framnes og Sandefjord.
I alt tre båter trafikkerte ruten mens fergesambandet var i drift. Den første fergen het «D/S Huvig» og tok 34 passasjerer, den var i trafikk fra 1902 til 1908. Ferge nummer to var «D/S Huvig II», som tok 75 passasjerer og var i drift fra 1908 til 1921. Den tredje og siste fergen på strekningen var «M/S Framnæs II», som kunne ta 182 passasjerer. Den var verdens største elektriske ferge da den ble satt inn i rutetrafikken. Den hadde likedannet baug og hekk med propell i begge ender. Framnæs II var 68 fot lang og 17 fot bred og hadde et mannskap på to personer; føreren og billettgutten, som ofte ble omtalt og tiltalt som «størrmann». I 1933 ble de elektriske motorene til M/S Framnæs II skiftet ut med dieselmotorer. Turen mellom Sandefjord havn og Framnes tok seks minutter; På folkemunne ble anløpsstedene Sandefjord og Framnes gjerne omtalt som «New York» og «Brooklyn». Billettprisen var uendret fra 1902 til 1957; overfarten kostet 5 øre for de daglige trafikantene og 10 øre for andre. Ansatte ved Framnæs Mekaniske Værksted hadde egne «mynter». Fergens anløpssteder finnes per 2021 fortsatt både på Framnessiden og på Sandefjord brygge.
Luftfart
Sandar hadde også en sivil flyplass med lokale flygninger innenfor Østlandet og charterflygninger til utlandet, Torp flyplass ble anlagt i 1952 som den militære Torp Flystasjon. Flystasjonen ble anlagt som en NATO-flyplass for bruk av amerikanerne og av den norske luftforsvaret. Senere gjort om til sivil flyplass i 1958 (fortsatt i drift pr 2021 som Torp Sandefjord lufthavn). Flystasjonen ble anlagt på godkjennelse av Stortinget og NATO under betingelsen av at ingen amerikanske fly eller soldater skulle være stasjonert der i fredstid. Flystasjonen ble anlagt på gården Torp, From i Sandar istedenfor å utvide den allerede tyske anlagte flyplassen bygget under krigen Jarlsberg flyplass i Sem kommune. Torp flyplass sine rullebaner lå også delvis i Stokke kommune. NATO oppkalte flyplassen Torp delvis etter daværende statsminister Oscar Torp som hadde kjempet for å anlegge NATO flystasjonen Torp Flystasjon og etter gården Torp som lå på Torp, From i Sandar der flyplassen ble bygget.
Næringslivet i Sandar
thumb|right|[[Framnæs Mekaniske Verksted|A/S Framnæs Mek. Værksted i 1929]] A/S Framnæs Mek. Værksted var i mange år den største og viktigste arbeidplassen for Sandar og Sandefjord kommune. Spesielt for mange etter krigen og etter hvalfangsten tok slutt, fra verftet ble åpnet i 1892 til nedleggelsen i 1987.
And the Ass saw the Angel
And the Ass saw the Angel er en bok skrevet av Nick Cave. Den kom ut første gang i 1989. Boka har blitt oversatt til en rekke språk, blant annet norsk, hvor den kom ut første gang i 1994, og senere i nytt opplag i «AlfaOmega-serien» på Aschehoug i 2002. Norsk tittel er Eselet så Herrens engel.
Sandar (kommune)
Bank i Sandar kommune
SpareBank 1 Sørøst-Norge har sine røtter tilbake i Sandar kommune, og startet som eneste lokalbanken i kommunen i 1859 som Sandeherred Sparebank, og i 1931 endret banken navnet til Sandar Sparebank ettersom kommunen også hadde endret kommunenavnet fra Sandeherred til Sandar.
I 1985 ble banken omgjort til Sandefjordbanken Sandar Sparebank. I 1987 funksjonerte Sandefjordbanken Sandar Sparebank sammen med Tjølling Sparebank og Fredriksvern Sparebank. I 1989 ble Borrebanken Borre Sparebank også funksjonert sammen med Sandefjordbanken. Alle bankene ble funksjonert sammen under et felles varemerke i 1989 med hovedkontor i Sandefjord. Banken besto av da Sandefjordbanken Sandar Sparebank som varemerke med avd: Sandefjord, Stokke, Horten, Stavern og Larvik.
And the Ass saw the Angel
Tittelen kommer fra kapittel 22, vers 23, i 4. Mosebok i Bibelen, der Balaam ikke ser herrens engel, men eselet ser engelen.
Sandar (kommune)
Bank i Sandar kommune
I 1996 ble hele banken lagt under SpareBank 1-alliansen og SamSpar som et samarbeid om et felles varemerke og felles banksystemer for hele Norge med navnet Vestfold SpareBank med markedsnavnet (SpareBank 1), som i 2003 endret navnet til SpareBanken Vestfold med markedsnavnet (SpareBank 1 Vestfold).
I 2008 ble SpareBank 1 Vestfold (Sandar Sparebank og SpareBanken Vestfold) funksjonert sammen med SpareBank 1 Kongsberg og Drammen (Sandsvær Sparebank) til SpareBank 1 Buskerud-Vestfold.
I 2014 forkortet banken navnet til SpareBank 1 BV.
Etter funksjonen lå hovedkontoret for banken i de gamle lokalene til SpareBanken Vestfold og Sandar SpareBank i Sandefjord som har hatt hovedkontor der siden 1859, og frem til nye banklokaler ble bygget i Tønsberg etter SpareBank 1 BV funksjonerte med SpareBank 1 Nøtterøy-Tønsberg (Nøtterø SpareBank) i 2017.
1. juni 2021 slo SpareBank 1 BV sammen med SpareBanken Telemark (SpareBank 1 Telemark), til SpareBank 1 Sørøst-Norge.
Fra å være en liten lokal bank i Sandar og Sandefjord til å bli en av Norges og Vestfold og Telemark samt en av Vikens største banker med over 61 000 kunder og en av lengstlevende banker med historie helt tilbake til 1859.
Andre bedrifter i Sandar
Disse bedriftene har enten hatt sitt opphav fra Sandar, eller har hatt tilhold og historie i Sandar:
Utdanning i Sandar
Sandar hadde i årenes løp ulike typer skole; folkeskole, grunnskole, videregående skole, spesialskole, friskole, og folkehøyskole.
Alle skolene i Sandar ble overført til enten Sandefjord kommune eller daværende Vestfold fylke etter sammenslåingen i 1968. Senere har mange av skolene blitt lagt ned eller erstattet.
Johann Georg Hamann
Johann Georg Hamann (født 27. august 1730 i Königsberg, Øst-Preussen, død 21. juni 1788 i Münster, Westfalen), «Magus in Norden», var en tysk filosof og teolog. Han er spesielt kjent for sitt vennskap med Kant og var Kants første kritiker (Metakritik über den Purismus der reinen Vernunft).
Engelsk 2. divisjon 1986–87
'''Engelsk 2. divisjon 1986–1987''' var den 84. sesongen i Football Leagues 2. divisjon. vant og rykket opp til 1. divisjon sammen med som kom på 2.-plass.
==Tabell ==
Nedrykk fra 1. divisjon
De tre dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon. Play-off ble spilt der den fjerde dårligste klubben i 1. divisjon og de klubbene som kom på tredje, fjerde og femte plass i 2. divisjon spilte om en plass i 1. divisjon.
Engelsk 1. divisjon 1986–87:
Opprykk fra 3. divisjon
Engelsk 3. divisjon 1986–87:
Referanser
The Football League 1986–87
Nara (folk)
Nara-folket er en nilotisk etnisk gruppe som lever i den østlige delen av Eritrea i Gash-Barka-regionen. Naranavnet betyr «himmelen» og de snakker et språk som de kaller nara-bana, hvilket betyr «nara-snakking». De karakteriserer seg selv som baryaer.
De er stort sett muslimer, unntatt et mindretall som fortsatt er kristne og en del som også praktiserer tradisjonelle afrikanske trosforestillinger. De utgjør mindre enn 1 prosent av befolkningen i Eritrea, og er selv inndelt i fire understammer: higir, mogareb, koyta og santora. De er jordbruksfolk og i dag bosatt hovedsakelig langs grensen mot Sudan.
Songs of Love and Hate
Songs of Love and Hate er Leonard Cohens tredje studioalbum, utgitt i 1971. Det nådde 145.-plass hos Billboard og 11.-plass på VG-lista.
I likhet med forgjengeren var albumet innspilt i Nashville og produsert av Bob Johnston, som selv spilte piano. Sangene er betraktelig lengre og mindre countryinfluerte enn på forrige plate. Paul Buckmasters lavmælte, men intense stryker- og blåserarrangementer rundt Cohens gitarakkompagnement understreker albumets mørke tone.
En remastret CD ble utgitt i 1995. I 2002 gav selskapet Simply Vinyl ut en remastret LP. En ny CD-remaster med et bonusspor ble lansert i 2007.
Sanginformasjon
Bortsett fra «Last Year's Man» har han fremført alle live.
Skrevet allerede i 1967. Nick Cave and The Bad Seeds spilte den (beruset) på albumet From Her to Eternity (1984).
Judy Collins spilte den inn allerede i 1966 på albumet In My Life. Det var sanger som denne, om en arbeidsløs kunstners avbrutte selvmordsforsøk, som fikk en anmelder til å skrive at platene til Cohen burde selges sammen med barberblad. På grunn av sangens depressive natur har han ikke spilt den live bortsett fra to fremførelser i 1968. Opprinnelig registrert som «No Diamonds in the Mine». På konserter har Cohen fremført et ekstra vers som refererer til Vietnamkrigen.
Opprinnelig kalt «The Letter» (og den avsluttes «sincerely, L. Cohen»). Cohen hadde selv kjøpt den blå kappen av merket Burberry i London i 1959. Allerede før den ble festet til lydbånd var dette en populær sang ved konserter i Europa. Den gav tittel til Jennifer Warnes' hyllestalbum med Cohen-sanger. I 1993 sang Kari Bremnes den norske gjendiktningen «Gikk du noen gang fri?» av Håvard Rem på albumet Hadde månen en søster: Cohen på norsk. Aftonbladet regner dette som en av Cohens beste sanger.
Studioinnspillingen av denne sangen ble i siste øyeblikk erstattet av et liveopptak fra Cohens nattkonsert på East Afton Down under Isle of Wight-festivalen den 31. august 1970.
Joan of Arc skrev Cohen opprinnelig til Nico. Han fremførte sangen under en anti-Vietnam-krig ved University of Madison i 1970.
Musikere
Studio- og turnébandet, kalt «The Army»:
Kunama
Kunama er navnet på en etnisk gruppe tilhørende nilotfolket som hovedsakelig lever i Eritrea og Etiopia og særlig i den sørvestlige delen i Gash-Barka-regionen i Eritrea. Rundt 80 prosent av folket er i Eritrea, men utgjør likevel ikke mer enn kun 2 prosent av hele den eritreiske befolkningen og er således en av de minste etniske gruppene. Rundt regnet 100 000 kunamaere lever i de fjerntliggende og isolerte området mellom elvene Mereb (Gash) og Tekezé (Setit) nær grensen av Etiopia. Den eritreisk-etiopiske krig (1998–2000) tvang rundt 4 000 kunamaere til flykte fra sin hjem og inn i Etiopia. Som flyktninger lever de i en anspent område ved grensen og i nærheten av den omstridte grensebyen Badme. I 2007, i henhold til en etiopisk folketelling, hadde antallet kunamaere sunket til 2 976 da de øvrige hadde migrert videre andre etiopiske regioner.
Folket og landet
Kunamaene snakker et nilosahariske språk som ikke er beslektet med de dominerende språkene i Eritrea og Etiopia. Selv om en del av dem fortsatt praktiserer tradisjonelle trosforestillinger, har de fleste av dem gått over til fremmede religioner som kristendom eller islam. De fruktbare slettene på Gash-Setit, også kjent som Gash-Barka, er den regionen hvor kunamaene tradisjonelt har bodd og som tidvis er blitt referert til som «Eritreas brødkurv». Tidligere var de nomader, men i dag er de fastboende bønder. Historisk har de vært dominert av andre etniske grupper og ofte tvunget fra sine tradisjonelle områder. Den offisielle politikken til myndighetene i Eritrea er at alt land er statens eiendom og myndighetene foretrekker store, kommersielle gårder.
Florus
Lucius Annaeus Florus (født ca. 74 e.Kr., død ca. 130 e.Kr.) var en romersk historiker som levde på samme tid som keiserne Trajan og Hadrian. Han ble født i romerske Afrika.
Kunama
Media
En prisbelønt dokumentarfilm, Home Across Lands, har kronikkert reisen til nylig ankomne kunamaflyktninger mens de strevet med å bli selvhjulpen og selvstendige i et nytt land. Rettledning i deres overgang er et eget agentur for ny bosetting, amerikanske International Institute of Rhode Island. Agenturet har knyttet dem til de ressurser som de trenger i etableringen av et nytt samfunn.
Florus
Han satte sammen, hovedsakelig fra Titus Livius, en kort skisse av Romas historie fra byens opprettelse til Janustempelet ble stengt av Augustus i 25 f.Kr. Arbeidet, som har blitt kalt for Epitome de T. Livio Bellorum omnium annorum DCC Libri duo, er skrevet i en bombastisk og retorisk stil — en panegyrisk fortelling Romas storhet, framstilt som et menneskeliv fra barndommen, videre til ungdommen og til sist voksen manndom. Verket er ofte feilaktig i de geografiske og kronologiske detaljene, men til tross for dets mangler er boken likevel hyppig benyttet som et hendig sammendrag over romersk historie i middelalderen og ble bevart som en tekstbok inn i 1800-tallet.
Christopher Plantin i Antwerpen utga i 1567 to tekster av Lucius Florus (to tittelsider) i et bind. Titlene var (løselig) som følgende: 1) L.IVLII Flori de Gestis Romanorum, Historiarum; 2) Commentarius I STADII L.IVLII Flori de Gestis Romanorum, Historiarum. Den første tittelen har 149 sider, den andre har 222 sider foruten også en indeks.
Habberstad (selskap)
Habberstad AS er et norsk konsulentselskap som arbeider innen forretningsområdene prosjektledelse, endringsledelse og rekruttering. Habberstad AS trekker sin historie tilbake til sivilingeniør Asbjørn Habberstad (1901–1970), som grunnla rådgivningsselskapet AS Asbjørn Habberstad i 1940. Virksomheten dreide seg i mange år hovedsakelig om effektivisering og tidsstudier. Mye av metodegrunnlaget ble i disse årene hentet fra amerikansk forskning og praksis, særlig Scientific Management, også kalt Taylorisme etter opphavsmannen, Frederick Winslow Taylor.
Etter en oppkjøpsbølge tidlig på 90-tallet var de fleste større konsulentselskapene i Norge eid av utenlandske selskaper. Dette gjaldt også AS Asbjørn Habberstad, som ble fusjonert inn i det amerikanske selskapet A.T. Kearney. .
Historie
1940 – Sivilingeniør Asbjørn Habberstad grunnlegger sitt konsulentfirma i Oslo.
1989 – Selskapet skifter navn fra Asbjørn Habberstad AS til Habberstad A/S.
1992 – Habberstad A/S fusjonerer med A.T. Kearney, som slutter å bruke navnet Habberstad A.T. Kearney ble på sin side i 1995 overtatt av Electronic Data Systems (EDS).
1995 – Tidligere ansatte i Habberstad re-etablerer selskapet som Habberstad Konsulentene AS. Navnet ble senere endret til Habberstad AS.
2009 – Habberstad AS gjennomførte endringer for å rendyrke sine viktigste arbeidsfelt. For å styrke rekrutteringsvirksomheten ble Alphasearch AS og Transearch AS fusjonert inn, mens selskapets satsing på IKT-prosjektledelse ble styrket ved at eBusiness Group AS ble fusjonert inn.
Nobelkomiteen
Nobelkomiteen kan vise til:
Buesekund
For å betegne mindre vinkler kan standard SI-prefikser benyttes. Millibuesekundet (forkortelsen er mas, fra engelsk milliarcsecond), som er 1⁄1000 av et buesekund, brukes noen ganger i astronomi. I navigasjon brukes ofte også 1⁄10 (0,1) buesekund.
Gabon under Sommer-OL 2012
Gabon deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012. Tjuefire utøvere, tjueto menn og to kvinner deltok i seks sporter, boksing, friidrett, judo, taekwondo og fotball. Det var niende gangen Gabon deltok i et OL, de kom på en delt 69.-plass med en bronsemedalje. Det var den første olympiske medaljen landet har vunnet. Friidrettsutøveren Ruddy Zang Milama var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Krokkjørvel
Krokkjørvel er en ettårig plante som blir 15-80 cm høy. Den blomstrer i mai og juni med hvite blomster på 2 mm.
Gabon under Sommer-OL 2012
30px|alt=|link= Friidrett
Følgende friidrettsutøver fra Gabon kvalifiserte seg til lenkene:
Augustinus Fonden
Augustinus Fonden er et dansk ideelt fond, stiftet 1942 av Chr. Augustinus Fabrikker A/S på initiativ av tobaksfabrikant Ludvig Augustinus.
Gunflint Chert
Gunflint chert er en bergartssekvens av båndete jernformasjoner som finnes i Gunflint Range i nordlige Minnesota, USA og vestlige Ontario, Canada langs stranden på nordsiden av Lake Superior.
Svarte lag i sekvensen inneholder mikrofossiler som er 1,9 til 2,3 milliarder år gamle. Stromatolitter som er omvandlet til jaspis er funnet i Ontario. Formasjonen består av vekslende jernoksid- og silika-rike lag. Jernoksidet er hematitt eller magnetitt med ilmenitt mens silikaen er kryptokrystallin kvarts som chert eller jaspis.
Stanley Tyler fant forekomsten med røde stromatolitter i 1953. Han fant også et svart chertlag med små sfærer, stolper og filamenter på mindre enn 10 mikrometer. Elso Barghoorn, en paleobotaniker ved Harvard, fastslo at they were indeed structurally preserved unicellular organisms. I 1965 publiserte de sine observasjoner og navnga en lang rekke med organismer fra Gunflint.
Terje Gjengedal
Terje Gjengedal (født 4. juni 1958) er en norsk professor og forsker innen kraftproduksjon, kraftnett og krafthandel..
Biografi
Gjengedal ble utdannet sivilingeniør ved NTH hvor han også tok doktorgrad. Han har vær professor ved NTNU og ved Høgskulen i Narvik, ved Universitetet i Agder og ved NMBU på Ås. Han har vært gjesteforeleser ved University of Minnesota og ansatt i ABB. Han har hatt flere lederstillinger i Statkraft. Han har vært fagsjef og FoU-direktør i Statnett og konsernsjef i SFE. Han har bred styreerfaring og har vært styreleder i flere selskap. Han er nå professor ved Universitetet i Tromsø.
I oktober 2019 gikk Gjengedal inn som styreleder i oppstartsselskapet Durable Energy AS og i november 2019 som styreleder i selskapet ADNS AS.
Glanduin
Glanduin er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard. Elva lå i Eriador og var en nordre arm av elva Gwathló (Gråflåma).
Glanduin begynner i Hithaeglir (Tåkefjellene) sør for Khazad-dûm, og den flyter mot vestnordvest helt til den blir møtt av Sirannon ikke langt fra den gamle beliggenheten til Ost-in-Edhil, Noldoenes hovedstad i Eregion. Derfra fløt Glanduin videre mot Mitheithel (Rimila), som den møtte i myrene kjent som Svanarenn eller Nîn-in-Eilph nordøst for Tharbad. Fra dette stedet hvor disse elvene møtes skifter de navn og blir til Gwathló.
På noen versjoner av kart over Midgard er navnet Svanarenn dukket opp som et alternativt navn på Glanduin, men navnet referere egentlig bare til myrene og våtmarkene.
List of Middle-earth rivers
Terje Gjengedal
Priser
Gjengedal har mottatt flere nasjonale og internasjonale priser for sitt arbeid. Han fikk blant annet The CIGRE Technical Committee Award i 2003 og Elkraftprisen i 2005.
Gambia under Sommer-OL 2012
Gambia deltok med to sportsutøvere, en mann og en kvinner, i friidrett under Sommer-OL 2012 i London. Det var åttende gangen Gambia deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer. Friidrettsutøveren Suwaibou Sanneh var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
30px|alt=|link= Friidrett
Følgende friidrettsutøvere fra Gambia har kvalifisert seg:
Helge Bull-Engelstad
Bull-Engelstads radiokarriere startet med Radio Drammen og samsendinger med alle stasjoner i Jærradiogruppen.
Bull-Engelstad debuterte i riksmedia som reporter og produsent for Kanal 24 (nå kjent som Radio Norge) i radioprogrammet «Kjetil og Kjartan show» og «Kommisjonen». Deretter fikk NRK opp øynene for talentet og ansatte han som programleder i ungdomskanalen NRK mP3. I 2007 ledet han norges offisielle albumliste på NRK P3
Thecla
Thecla er en slekt av stjertvingene. De er sommerfugler i gruppen glansvinger. Slekten har bare tre arter i verden, en som er utbredt over nesten hele Palearktis og to i Asia.
Utseende
Thecla er en gruppe med middelsstore stjertvinger (vingespenn 35-40 millimeter) med en kort stjert på bakvingen. Oversiden er brun uten metallglans, med et oransje tverrbånd på forvingen. Undersiden er lyst rødbrun med to hvite tverrstreker.
Navnet
Det latinske navnet Thecla er navnet på en martyr og jomfru i den gresk-ortodokse kirke.
Levevis
Larvene lever på busker og løvtrær fra flere familier, men mest fra rosefamilien.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone, med én art i Europa og alle tre i Asia.
Helge Bull-Engelstad
Helge Bull-Engelstad ble i 2006 nominert i klassen årets radio-DJ i bransjens årlige prisutdeling Prix Radio.
Bull-Engelstad er per 2022 bosatt på Vikhammeråsen i Malvik kommune, utenfor Trondheim. På fritiden spiller han på slurva for Malvik ILs seniorlag i fotball i 6. divisjon.
August (navn)
August et mannsnavn av latinsk opprinnelse. Det er en kortform av tilnavnet Augustus som betyr «stor» og som er dannet av det latinske ordet augere, «å øke».
Utbredelse
I nyere tid hadde August størst popularitet som navn på guttebarn i Norge på slutten av 1800-tallet, og har også hatt en økende popularitet siden ca. 1990. August var et svært vanlig navn i Sverige på midten av 1800-tallet.
Helge Bull-Engelstad
Annet
I ungdommen var Bull-Engelstad en aktiv fotballspiller, men måtte avslutte karrieren grunnet manglende talent og hektisk reisevirksomhet.
August (navn)
Utbredelse
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til navnet August og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Stian Andersrød
Stian Andersrød (født 7. april 1989) er en norsk tidligere fotballspiller som fram til 2011 spilte for Sarpsborg 08 Fotballforening. Andersrød var en del av A-lags troppen 2010.
Bård Inge Pettersen
Bård Inge Austigard Pettersen (født 24. januar 1973 i Molde) er en norsk forsker og tidligere profesjonell volleyballspiller. Han er ansatt ved Høgskolen i Molde.