cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Caligulas storskip
Det ble funnet fem skip fra keisertiden under byggen av flyplassen. Skipene var av tre ulike typer, og har gitt viktig informasjon romerske sjøfart og maritim teknologi. Skipene Fiumicino 1-3 er caudicarii, lektere, med flat bunn som ble brukt for transport av store gjenstander, kjøretøy og handelsvarer på kanaler og elver, særskilt fra havnen og til Roma. Den fjerde var et havgående fartøy med lastkapasitet på 4 til 5 tonn. Det femte var et beskjedent fiskefartøy, navis vivara, som ble rodd. Alle de fem skipsvrakene er oppbevart eller utstilling i et museum sør for Fiumicino, Museo delle Navi di Fiumicino.
Wolfsschanze
Führerhauptquartier Wolfsschanze («ulvehiet») var kodenavnet tyskerne brukte for et av Adolf Hitlers større militære hovedkvarterer under andre verdenskrig. Anlegget ligger åtte kilometer øst for dagens Kętrzyn i Polen, som dengang var Rastenburg i Østpreussen, Det tyske rikes østligste landsdel.
Hitler oppholdt seg i lange perioder, sammenlagt i 800 dager, ved dette hovedkvarteret. Dermed ble det et av de viktigste kommandosentrene i Det tredje rike. Det var også her at 20. juli-attentatet mot Hitler ble foretatt i 1944. Hitler overlevde, og betraktet dette som et tegn på forsynets gunst. Anlegget ble sprengt i januar 1945, da sovjetiske styrker nærmet seg Østpreussen. Det er senere blitt et polsk friluftsmuseum.
Bakgrunn
Sammenlignet med lederne for de andre krigførende maktene under andre verdenskrig hadde Hitler en unik dobbelposisjon: Han var både statsleder for Det tredje rike, og i tillegg fra 1938 krigsminister og øverste sjef for de væpnede styrker (fra 1941 også øverste sjef for hæren). I egenskap av statsleder var hans offisielle arbeidsplass det nye Rikskanselliet i Berlin, som høyeste sjef for militæret var situasjonen mer komplisert:
Militære ledere har tradisjonelt oppholdt seg nær troppene de kommanderer, fordi man først i moderne tid har fått kommunikasjonsmidler som muliggjør fjernledelse. I 1828 oppsto i Tyskland begrepet «Grosse Hauptquartier, das Generalkommando der ganzen Armee», altså generalkommandoen for den samlede hær. Under den første verdenskrig var den forlagt forskjellige steder i bakkant av Vestfronten, og flyttet seg etter frontens bevegelse.
Hitler fulgte opp denne tradisjonen med «Førerhovedkvarter», og ledet f.eks. felttoget i vest 1940 først fra et hovedkvarter med dekknavn Felsennest sydvest for Bonn, og deretter fra et med dekknavn Wolfsschlucht I ved den lille landsbyen Bruly-de-Peche. Det var i det siste hovedkvarteret Hitler mottok beskjeden om at Frankrike ville kapitulere.
Etter seieren i vest begynte Hitler å overveie et felttog mot Sovjetunionen og det oppsto behov for et nytt hovedkvarter i øst.
Stedsvalg og bygging
Det var Hitler selv som valgte dekknavnet som hadde utgangspunkt i at han til tider hadde benyttet pseudonymet «Wolf», særlig i sin privatkorrespondanse på 1920-tallet. Et annet dekknavn for dette østlige førerhovedkvarter var bynavnet «Görlitz» (etter en nærliggende landsby, ikke etter den større byen ved samme navn i Sachsen).
Det var Organisation Todt som stod for byggingen av anlegget i 1940. I byggeperioden ble det oppgitt at man bygget en fabrikk, «Chemische Werke Askania» eller «Askania Nord».
Det var naturlig å plassere Wolfsschanze i Østpreussen, som var den østligste del av Tyskland (nå delt mellom Polen og den russiske Kaliningradenklaven). Man fant en egnet plass åtte kilometer øst for Rastenburg (nå Kętrzyn), i skogen Mauerwald (nå Mamerke) nær landsbyen Görlitz (nå Gierłoż). Området hadde i århundrer vært preget av det militære: Rastenburg begynte som et festningsverk bygd av Den tyske orden i 1329 og var senere en viktig prøyssisk garnisonsby.
Det var flere forhold som gjorde stedet passende:
I områdene rundt Wolfsschanze ble det plassert administrative poster for flyvåpenet, hæren, SS, rikskanselliet og utenriksdepartementet. Disse lå opptil åtte mil vekk fra den egentlige Wolfschanze, f.eks. hadde utenriksminister Ribbentrop slått seg ned på godset Steinort (nåværende Sztynort) tre mil vekk.
Disse perifere sentrene kunne også ofte bli omtalt som deler av Wolfsschanze.
Anlegget var imidlertid svært upopulært for de tyske militære og sivile tjenestemenn og -kvinner. Insektsplagen gjorde at anlegget fikk kallenavnet Mückenheim. Stedet fikk raskt rykte som en skogsleir uten lys og luft, ofte innhyllet i tåke, og hvor grunnen etter hvert var forurenset av petroleum for å bekjempe myggplagen.
Anleggsarbeidet
Det var nesten sammenhengende byggearbeider på Wolfsschanze fra desember 1940 til sprengningen i januar 1945. Det er beregnet at 1,7 millioner dagsverk gikk med til å bygge Wolfsschanze med tilliggende anlegg. Da Hitler forlot stedet for siste gang i november 1944, var det fortsatt 2000 bygningsarbeidere der. Anlegget besto både av beskyttede bygninger (dvs. bunkere) og vanlige trebrakker. Det omfattet til slutt i alt ca. 40 bo-, arbeids- og administrasjonsbygninger i tillegg til syv massive og 40 lette stålbetongbunkere. Bunkrenes tak kunne være opptil ti meter tykke. Anlegget hadde egen jernbanetilknytning og to flyplasser. Hitlers kvarter var bunker 13.
Anlegget besto totalt av 200 bygninger: tilfluktsrom, brakker, to flystriper, kraftstasjon, jernbanestasjon, ventilasjonsanlegg, vannforsyninger, sentralfyrer og kommunikasjon.
Det ble lagt stor vekt på sikring av området, slik at det skulle kunne motstå angrep fra fiendtlige kommandostyrker. Hele anlegget var omringet av et 50 meter bredt minefelt, innenfor var det satt opp et elektrisk piggtrådgjerde og vakttårn. Det indre arealet var delt i tre konsentriske sperreområder, adskilt av bevoktede sperringer (Sperrkreis 1, 2 og 3). Hitlers bunker befant seg innerst, i september 1943 fikk han anlagt enda en ekstra sperring rundt den (Sperrkreis A).
Luftvernkanoner skulle beskytte mot flyangrep.
Hitlers opphold i Wolfsschanze
Hitler holdt til i en egen bunker der han hadde sin private «leilighet». Den var uten vinduer og kun opplyst av elektrisk lys. Rustningsminister Albert Speer sammenlignet den med et egyptisk gravkammer.
Hele anlegget hadde et dystert preg, generaloberst Alfred Jodl sa senere at det lignet på en kombinasjon av en konsentrasjonsleir og et kloster.
På grunn av det myrlendte terrenget var myggplagen stor, dessuten var klimaet i området dårlig med hete sommere og kalde vintre. For å redusere myggbestanden beordret Hitler at parafin skulle helles i åpne vann rundt anlegget. Dette tok knekken på myggen, men også på stedets frosker. Froskenes kvekking hadde virket beroligende på Hitler, slik at man måtte sette ut en ny froskebestand.
Hitlers livlege, Theodor Morell, er en viktig kilde for meget av dagliglivet på stedet.
20.juli-attentatet mot Hitler
Det var i Wolfsschanze at det mislykkede 20. juli-attentatet mot Hitler ble utført av oberst Claus von Stauffenberg i 1944. I henhold til planen plasserte Stauffenberg en tidsinnstilt bombe nær Hitlers plass, og reiste deretter straks til Berlin for å være med på å kommandere troppene under det påfølgende kuppet, planlagt av konservative offiserer.
Attentatet kunne kanskje likevel ha ført til et maktskifte, hadde det ikke vært for andre uheldige omstendigheter. Som følge av en misforståelse hadde general Friedrich Olbricht, en av de sammensvorne i Berlin, ikke satt i gang den planlagte maktovertagelse, «Operation Valkyrie», umiddelbart etter meldingen om eksplosjonen. Dermed kunne den først settes i gang fire timer senere, da Stauffenberg ankom med sin He 111 fra Rastenburg.
Under kuppforsøket klarte ikke konspiratorene å ta kontroll over radiostasjonene, og dermed kunne de ikke undertrykke nyheten at Hitler hadde overlevd. Reservestyrker i Berlin som først hadde adlydt Stauffenbergs ordrer, nektet snart å gjøre dette og kuppforsøket kollapset.
Slutten
Hitler forlot stedet for siste gang 20. november 1944, for å lede den forestående tyske offensiven i Ardennene. 23. januar 1945 begynte tyske pionerstyrker en to dagers sprengning av anlegget, noe som ikke viste seg å være særlig vellykket når det gjaldt de kraftige bunkerne. 27. januar rykket russerne inn og erobret området.
Blieskastel
Blieskastel er en by i den tyske delstaten Saarland. Den har omtrent 22 000 innbyggere og ligger østfor delstatens hovedstad Saarbrücken, bysenteret ligger ca. 10 km fra grensen til Frankrike mens de sørligste steder som hører til byen har en direkt grense med Frankrike. Byen består av 14 bydeler og tettsteder, blant de største er byen Blieskastel selv, Niederwürzbach og Biesingen.
Blieskastel er kjent for å ha et rikt ariktekturarv; bysenteren er bygd i Barokk-stilen og omfatter deler av et forhenværende slott, dens hage med orangeri og slottskirken som utmerker seg for sin lyse, hvite interiør. På toppen av en bakke utenfor bysenteret står Gollenstein, en menhir som ble opprettet av kelterne som kultobjekt.
Wolfsschanze
Slutten
Mer eller mindre hele den gjenværende etnisk tyske befolkningen i området ble i 1945 fordrevet eller myrdet av sovjetiske og dels polske militære styrker.
Blieskastel
Byrådet er dominert av et absolutt flertall av CDU, opposisjonspartiene er SPD, FDP, De Grønne og FWG.
Wolfsschanze
Slutten
Området er omgjort til et friluftsmuseum og er blitt en lokal turistattraksjon. På stedet står det et minnesmerke om attentatet. Det oppsøkes av ca. 250 000 besøkende hvert år.
Hitlers opphold i Wolfsschanze
Denne tabellen er basert på dagboksnotater til offiserer i Hitlers stab.
Inspektør Scott på farten
Hørespillet har britisk opphav og ble skapt av John P. Wynn. Den britiske versjonen ble sendt på BBC Light Programme i perioden 1957–1963 under tittelen Inspector Scott Investigates. Deryck Guyler har rollen som inspektør Scott i de britiske seriene, mens Brian Hayes har rollen som overkonstabel Bingham.
Handling
En forbrytelse ble begått. Inspektør Scott og hans assistent, overkonstabel Bingham avhørte to eller tre mistenkte. Så mens musikken spilte, var det en pause slik at lytterne kunne bestemme seg for hvem som hadde begått ugjerningen før den endelige avsløringen kom.
Episoder
1960: Inspektør Scott på farten (1. serie) – Seks deler
1960: Inspektør Scott på farten (2. serie) – Fire deler
Blieskastel
Blieskastels partnerbyer er Le Creusot i Frankrike og Castellabate i Italia.
Inspektør Scott på farten
Episoder
1961: Inspektør Scott på farten (3. serie) – Fire deler
1970: Inspektør Scott på farten (4. serie) – Fire deler
Ahmed Shah Durrani
Ahmed Shah, Ahmed Shah Durrani, Ahmed Bahadur eller Ahmad Khān Abdālī (født 1722 i Herat, død 16. oktober 1772 nær Kandahar) var grunnlegger av Durrani-dynastiet (1747–1772) i Afghanistan, i en del av sørlige og østlige Turkmenistan, i Tadsjikistan, i hele Iran, i India og i Kashmir.
Fødenavnet hans var Ahmed Khan. Afghanerne kaller ham gjerne «Ahmad Shah Baba»; «Baba» betyr far. Durrani var sønnen til Zaman Khan Abdali, bestefaren het Daulat Khan Abdali, oldefaren het Sarmast Khan Sadåzai og faren til hele klanen het Sadå Khan. Durrani ble født i Herat-provinsen i det vestlige området av Afghanistan. Deres familie var blant områdets adelig familie som stammer fra den største klanen i Afghanistan, Sadåzai-klanen.
Familie
Moren var av Alokozai-stammen, hennes navn var Zarghona Alokozai. Hun var en modig og godt disiplinert kvinne. I landets viktigste innenlandske og utenlandske anliggender var hun alltid der til å gi de beste rådene til sin sønn.
Ű
Ű og ű (U med dobbel akutt aksent) er en bokstav som brukes på ungarsk. Akutt aksent brukes på ungarsk for å indikere at en vokal har lang lyd, mens en dobbel akutt aksent brukes for å indikere lang vokallyd for en vokal med tødler. Dette betyr at ű er en lang ü.
Atmel
Atmel Corporation (NASDAQ: ATML) var en ledende produsent av mikrokontrollere, avansert logikk, NVRAM og RF komponenter. Atmel var kjent for sin produksjon av Flashminne, og for sine norskutviklede AVR mikrokontrollere som i 2012 stod for ca 70 % av omsetningen.
I 2015 annonserte tyske Dialog Semiconductor at de ville kjøpe Atmel Corporation, men kjøpet ble anullert da et tilbud fra Microchip ble ansett som bedre. I 2016 kjøpte Microchip hele Atmel for nesten 3,6 milliarder US-dollar.
Atmel Norway
Vegard Wollan og Alf-Egil Bogen forlot i 1995 Nordic VLSI for å satse på sin egen microchip-arkitektur, AVR. Ledelsen i Atmel i California valgte å satse på designet, og Atmel Norway startet opp på Vestre Rosten utenfor Trondheim.
AVR ble etter hvert brukt i Sonys videokameraer, i telefoner fra Samsung, Motorola og Nokia, og åtte AVR-er var brukt i Microsoft Surface.
Atmel Norway hadde i 2012 omkring 200 ansatte.
Microchip Technology Norway AS hadde i 2016 ca 204 millioner kroner i omstening og hadde 128 ansatte.
Markedsområder
Atmel leverte et bredt spekter av produkter til flere bransjer. Hovedfokuset var på produkter med batteridrift og håndholdte systemer hvor det trengs stor ytelse og minst mulig strømforbruk.
Foruten sitt spekter av standard IC-er, produserte Atmel også kundespesifik programmerbar logikk, ASIC-er, og ASSP-er. De laget også i noen tilfeller SoC løsninger.
Enjoy Yourself Tour
Enjoy Yourself Tour var Kylie Minogues første konsertturne etter suksessen med hennes andre studioalbum Enjoy Yourself (1989). Ved starten av den europeiske etappen av turneen hadde Minogue begynt å ta kontroll over imaget sitt og sin musikalske retning.
Ballerup
Ballerup er en bydel i Ballerup kommune på Vestegnen i Storkøbenhavnsområdet i Københavnsområdet i Region Hovedstaden, Københavns omegns storkrets, Hovedstadsregionen (Danmark) på øya Sjælland i Danmark.
Ballerup kommune hadde 49 310 innbyggere per 1. januar 2021. Ballerup by i Ballerup kommune er en forstadsby til København; Ballerup by hadde 40 221 innbyggere per 1. januar 2021. Bydelen ligger 16 kilometer nordvest for København sentrum, øst for Smørumnedre og vest for Herlev. Den er administrasjonssenter i kommunen.
Litt utenfor sentrum ligger Ballerup Museum, hvor man blant annet kan oppleve storfyrstinne Olga av Russlands malerier.
I byens sentrum ligger Ballerup kirke fra 1200-tallet. Ikke langt fra denne ligger Ballerup Center med Ballerup S-togsstasjon.
Iona Brown
Iona Brown (født 7. januar 1941, død 5. juni 2004) var en britisk fiolinist og dirigent. Hun var kunstnerisk leder for Det Norske Kammerorkester i perioden 1981 til 2001 og vant to spellemannpriser sammen med orkesteret. I tillegg ble orkesteret Årets spellemann under Spellemannprisen 1988 mens hun var leder.
Hun startet karrieren som fiolinist i Philharmonia Orchestra fra 1963 til 1966. Fra 1964 var hun fiolinist i kammerorkesteret Academy of St Martin in the Fields hvor hun etter hvert ble solist og senere også dirigent og hvor hun var med fram til sin død. Hun har vært kunstnerisk leder for Los Angeles Chamber Orchestra fra 1987 til sin død, sjefsdirigent for Sønderjyllands Symfoniorkester fra 1997 til sin død og gjestedirigent for City of Birmingham Symphony Orchestra i perioden 1985 til 1989.
Hans Hirzel
Hans Hirzel (født 30. oktober 1924, død 3. juni 2006) var en tysk politiker og journalist som var medlem av motstandsbevegelsen i Tyskland under andre verdenskrig. Bosatt i Ulm var han med i den såkalte «Ulmer Abiturientengruppe», en gruppe som var tilknyttet Den hvite rose. Etter krigen virket han som politiker og journalist.
Etter krigen arbeidet han som assistent ved Institut für Sozialforschung i Frankfurt am Main, og som redaktør for Frankfurter Hefte.
I 1976 ble han medlem av CDU. Der var han medlem til 1993, da han gikk over til det høyreorienterte partiet Republikanerne. Året etter stilte han som kandidat for partiet i forbundspresidentvalget. I 1997 ble han valgt inn i bystyret i Wiesbaden. I 2001 gikk han ut av partiet, og var frem til midten av 2006 partiløs bystyrerepresentant. I denne perioden støttet han koalisjonen mellom CDU og FDP.
Hirzel skrev for det liberal-konservative ukebladet Junge Freiheit, og da magasinet i 2006 ikke fikk adgang ved Leipziger Buchmesse, sluttet han seg til protestene.
Han døde etter lang tids sykdom i juni 2006. Hirzel er portrettert i vandreutstillingen Ulmer DenkStätte Weiße Rose.
Bergelme
Bergelme, Bergjelme (Bergelmir) er i norrøn mytologi den eneste jotnen som overlever den flodbølgen av blod som skyller over verden når Odin og brødrene hans, Vilje og Ve, dreper Yme. Bergelme og hans kone kommer seg unna ved å seile vekk i melkista si, og de blir opphav til rimtussene. Æsene fikk dermed ikke gjort helt slutt på jotnene.
Bergelme er sønnesønn til Yme (Aurgelmir), og sønn av Thrudgelmir. De eneste skriftlige henvisningene til Bergelme er i Edda-diktet Vavtrudnesmål og i Snorre Sturlasons Gylvaginning
Ulykkestrygd
Ordningene med ulykkestrygd er samlet i folketrygden, som blant annet gir stønad etter særlig gunstige regler ved yrkesskader.
Santa Barbara County
Santa Barbara County er et fylke i den amerikanske delstaten California. Det ligger i sørvest i staten og grenser mot San Luis Obispo County i nord, Kern County i nordøst, Ventura County i øst og mot Stillehavet i sør og vest.
Fylket har 421 625 innbyggere (2006). Administrasjonssenteret er byen Santa Barbara.
Norrøn
Norrøn er betegnelsen på samfunnet og kulturen i Norge og på Island fra rundt år 800 til 1350. Betegnelsen brukes også på den norskættede befolkningen på Færøyene, Shetland, Hebridene, Man og Orknøyene i samme periode. Dette er altså et historisk og kulturelt begrep. Rundt 800 begynte folk fra Norge å bosette seg på Færøyene, Shetland og Orknøyene, og litt senere på Hebridene og Man. Omkring 870 begynte landnåmet på Island. Omtrent på samme tid ble Harald Hårfagre konge i Norge, som i all hovedsak omfattet det nåværende Vestlandet, etter slaget i Hafrsfjord. Dette fikk ikke bare konsekvenser i Norge, men også for befolkningen på øyene i vest. Slikt sett kan man si at den norrøne perioden begynte med slaget i Hafrsfjord. De norske kongene fikk etter hvert en dominerende rolle, både politisk og symbolsk, for befolkningen på øyene. Den norrøne kulturen og språket ble felles for alle i det norrøne området. Slutten på den norrøne epoken settes ofte til 1319, da den siste kongen av Sverreætten, Håkon V Magnusson, døde, og Norge gikk inn i kongefellesskap med Sverige.
Ifølge Heide kommer betegnelsen «norrøn» av norðrǿnn som betyr «nordlig» eller er adjektiv for landsnavnet Norge, ifølge ordboken betyr det opprinnelig «som kommer fra nord».
Bivoks
Bivoks fremstilles av honningbier for bygging av bikaker. Voksen dannes i noen kjertler som finnes på undersiden av bienes bakkropp.
Bivoks har et smeltepunkt på 62-65℃, og mykner ved 32-35℃. Egenvekten er 0,96-0,98.
Det finnes to typer bivoks cera flava , gul bivoks og cera alba hvit bivoks som er bleket og renset.
Bruk
Bivoksen har oppigjennom tiden vært ettertraktet til forskjellige formål. Friske vokskaker med honning i kan faktisk spises hele, og smaker ganske godt. Bivoks ble brukt mye før som festemiddel, og for å impregnere tråd til å sy, lærtøy og sko.
Bivoks brukes til å støpe vokslys, som har bedre kvalitet enn stearinlys. Bivoks brukes også mye i kosmetiske og medisinske salver og kremer.
Bivoks er et godkjent tilsetningsstoff i matvarer, og har E-nummer: E901
Vingnes
Vingnes er en bydel i Lillehammer kommune. Den ligger på andre siden av Mjøsa i forhold til Lillehammer by, altså på vestsida. Det bor rundt 1800 mennesker på Vingnes. Den nye brygga til Skibladner ligger på Vingnes, og ble innviet 25. juni 2006. Vingnesvika på sørsiden av neset er Lillehammers mest populære badeplass.
Historikk
Bydelen har sitt navn fra gårdsnavnet til Vingnes gård. Denne lå innenfor bygrensene til Lillehammer by, da byen fikk kjøpstadstatus i 1827. Etter sammenslåingen av Lillehammer by med Fåberg herred til Lillehammer kommune i 1960 økte antall hus og innbyggere raskt på innmarka til gården.
Vingnes har med jevne mellomrom fått status som bydelen på landet, i skrift og tale i Lillehammer. Fra gammelt av ble det også sagt at bydelen lå «på gærne sida av brua» – i betydningen på vestsiden av Mjøsa og Vingnesbrua.
Oppe i Vingnesenga, som opprinnelig lå i Fåberg, ble det i tiden rundt 1970 reist et betydelig antall nye hus med tilhørende vekst i antall husholdninger og innbyggere. Denne kretsen har vanligvis blitt rubrisert etter grunnskolen i Vingnesenga, som ved åpningen i 1976 fikk navnet Vingar barneskole. Før tusenårskiftet var det Vingar som ble brukt i dagligtalen. I nyere tid har en sett en naturlig utvikling henimot at Vingar nå er inkludert i Vingnes.
Samme utvikling har vi sett sør for Vingnes gård. Her ligger Riise-landet, som en samlebetengelse på gårdsbruk med Riise i navnet, mellom Vingnes og Boleng gård samt Boro eller Borud ute ved Vingrom kirke. Som et kuriosa kan nevnes at nedenfor Boleng og Boro er det gjort et betydelig arkeologisk funn av såkalte gullgubber, hvilket betyr at her har det vært bosetninger og gudshus helt tilbake til forhistorisk tid.
Navnet Vingnes peker i samme retning. Det har vært spekulert i om navnet kommer av at neset har form som en vinge, men den mest sannsynlige konklusjonen er at navnet stammer fra vik-nes (eventuelt vig-nes på dansk-norsk) ettersom Vingnes ligger på en odde med dype viker på hver side og at navnet etter som tiden har gått har fått en n for mye. Professor i historie, Andreas Holmsen, viste ved såkalt retrospektiv metode hvordan gårdsnavn reflekterte utvikling av lokalsamfunnene fra vikingtid til høymiddelalder, ved at de opprinnelige gårdene hadde utpregete naturnavn mens nyere gårder tok personnavn og/eller -rud.
Ved monsieurs avskjed
Ved monsieurs avskjed (On Monsieur’s Departure) er et elisabethansk dikt som er tradisjonelt tilskrevet dronning Elisabeth I selv, men det er ikke kjent med sikkerhet hvem som egentlig skrev det. Det er komponert i form av en meditasjon over at dronningens ekteskapsforhandlinger med François, hertug av Anjou, feilet.
Den elisabethanske tiden så framveksten av engelsk renessanse og som en følge av denne kjente personer som Edmund Spenser, Francis Bacon, og William Shakespeare.
Elisabeth I, dronning av England, var uvanlig godt utdannet for en person av hennes tid, og hun skrev flere dikt som synes å ha vært basert på hennes eget liv i en tidsalder da høvisk kjærlighet var en europeisk litterær tradisjon. Ved monsieurs avskjed er en fortelling hvor persona har blitt et offer for ikke gjengjeldt kjærlighet.
Vålerenga gård
Navnet
Gårdsnavn med vin-ettersleng er mellom de eldste gårdsnavna i Norge. Voll-vin betyr beitemark eller dyrkbar mark tilegna gjennom sviing av skog, noe som tyder på at gården opprinnelig var et svedjebruk.
Ved monsieurs avskjed
Analyse
Det første verset mener Elisabeth at hun skjuler en sterk sorg og kjærlighet (for François) ved isteden å framvise kulde og motvilje. Denne framvisningen kan han vært ment å behage hennes undersåtter, eller redde hennes stolthet da ideen om hennes ekteskap med François ikke var et populært valg blant hennes undersåtter. Uansett, hun har snudd, eller er i ferd med å snu, fra hennes tidligere (og mer naturlige) selv (eller oppførsel) til noe annet.
Vålerenga gård
Historie
Oslo bispestol eide Vålerenga i alle fall fra slutten av 1300-tallet og fram til begynnelsen av 1800-tallet. Den siste biskop som drev gården, var Christen Schmidt som døde 6. oktober 1804. Enken etter ham giftet seg i 1806 med kjøpmann Lars Steensgaard, som fikk kongeskjøte på gården i 1827. I 1863 ble gården overtatt av overrettssakfører Carl Chr. Salomonsen. Jordene ble da stykket opp til tomter, og man fikk en forstadsbebyggelse på gårdens gamle marker. Utbyggingen av trebyen på Vålerenga skjøt sterkest fart i de siste årene før området ble innlemmet i Christiania i 1878.
Ved monsieurs avskjed
Analyse
I andre vers uttrykkes hennes ulykke. Den er hennes faste følge, hun har aldri fått den til å forsvinne, og hun føler at kun døden kan forvise den.
Vålerenga gård
Historie
På hertug Håkons tid, det vil si før 1290, blir det nevnt en kornmølle i tilknytning til Volin. Det ser forøvrig ut til at Kværner gård har vært et underbruk av Vålerenga gård. Fra 1600-tallet står Kværner fram som et selvstendig bruk.
Ved monsieurs avskjed
Analyse
I tredje vers ber Elisabeth om mindre intense følelser, sier hun er skjør. Hun ønsker at François var mindre vennlig slik at hun lettere kan overkomme hva hun føler. Den fjerde linjen betyr enten at hun ønsker at hun kan føle godt eller dårlig, noe som synes å motsi første linje, eller at hun ønsker at hun vise (og offentliggjøre) disse følelsene på riktig vis. Sluttligen, hun sier at hun kan ikke bli lykkeligere, hun vil like å dø slik at tanker om kjærlighet ikke lenger vil plage henne. Hun tviler at hun vil noen gang bli tilfreds i henhold til kjærlighet. Om hun virkelig vil dø eller sier det for dramatisk effekt er uklart, og likeledes er diktets oppriktighet også tilsvarende uklart.
Sammenligninger
Dette diktet skiller seg fra dikt som «My Lute, Awake!», skrevet av sir Thomas Wyatt, fra samme tidsepoke. Mens de begge portretterer ugjengjeldt kjærlighet er de gitt på forskjellig vis. Elisabeth deler ansvaret med hennes kjæreste og er selv vitende om hans smerte. I Wyatts dikt overlater dikteren all skyld på den kvinne han begjærer og ønsker henne ikke det godt.
Tema
Elisabeth uttrykker følelsen sorg som kommer til overflaten fra denne desillusjonering, men forstår også den andres perspektiv. Hennes dilemma undertrykker hennes følelser. Diktet er uttrykt i en sorgtung tone, og således skaper en følelse av medynk hos tilhørerne eller leseren, særlig i den avsluttende linjen: «Or die and so forget what love ere meant» (18). («Eller død og slik glemme hva kjærlighet betyr»)
Populærkulturen
Tredje episode av BBCs drama Elizabeth R, som forteller om dronningens frieri, hadde tittelen «Shadow in the Sun» (Skygge i solen), en referanse til diktet. Ved episodens avslutning komponerer Elisabeth (Glenda Jackson) diktet mentalt mens hun ser på at hennes frier forsvinner.
Utvalgte linjer fra diktet har blitt tilpasset og satt musikk til av Michael Phipps og sunget av musikkgruppen Mediaeval Baebes for lydsporet til et senere BBC-drama kalt The Virgin Queen (Jomfrudronningen).
I TV-stasjonen Channel 4s drama Elisabeth I, hvor Helen Mirren spilte dronningen, blir diktet gitt til François, hertug av Anjou, når han forlater henne, og mens han leser det ombord i skipet er det Elisabeths stemme som deklamerer det over scenen.
Tidligere utgitt på alvor
Tidligere utgitt på alvor er et musikkalbum utgitt av Viggo & Reidar i 1989. Felles for alle sangene er at de har tildels snodige tekster, og faktisk er utgitt «på alvor» tidligere. Undertittelen for albumet er «Udødelige klassikere», hvor bokstaven u er blitt krysset over.
Bakgrunn
Under en samtale med musikkjournalist Arve Strømsæther, begynte Tom Mathisen og Herodes Falsk å diskutere alle de rare, norske låtene som i sin tid var blitt utgitt på alvor. Strømsæther samlet på norske singler og foreslo at de skulle ta en kveld hjemme hos ham, slik at de kunne få høre for mye skrullete som var utgitt på vinyl. Etter en fuktig aften våknet Falsk opp med en bunke singler i fanget. Alle sangene ble kopiert så godt det var mulig til dette albumet - i enkelte tilfeller måtte det legges et håndklede over basstrengene for å få det til å låte dårlig nok. Tekstene ble beholdt i sin originale tilstand, altså urørt.
Potemkinby
Potemkinby eller Potemkinkulisse [patjå'mkin-] er en betegnelse for en falsk fasade eller overflate for å skjule det virkelige utseende, vanligvis i propagandaøyemed. Slike kulissebyer har også blitt bygget for å forvirre fiendtlige bombefly, særlig under andre verdenskrig.
Bakgrunn
Betegnelsen skal ha kommet fra den russiske fyrsten Grigorij Potemkin som før keiserinne Katarina IIs besøk til Krim 1787 sørget for å bygge opp kulisser av fasader uten bakgrunn langs de øde breddene av Dnepr som skulle gi et inntrykk av større velstand og utvikling enn hva det virkelig var. Slik kunne han gi et inntrykk av at han hadde kommet lengre i utviklingen av den nylig erobrete halvøya under den russisk-tyrkiske krig (1787–1792).
Historikeren Simon Sebag Montefiore som blant annet har skrivet biografien Potemkin og Katarina den store – en keiserlig forbindelse, mener at disse kulissene er en myte som ble lansert av hans politiske fiender.
Moderne tid
Begrepet er også brukt i moderne tid, særlig som benevnelse på Sovjetunionen forsøk på å imponere utenlandske besøkende. Disse, som ofte var ideologiske tilhengere i Vesten, ble tatt med til utvalgte byer, fabrikker, skoler eller områder, som om disse var typiske sovjetiske og ikke spesielt utvalgte. Gjennom strenge restriksjoner og kontroll, ble det sørget for at de besøkende ikke fikk bevege seg fritt, eller få et mer realistisk bilde av den faktiske tilstanden.
Dette er imidlertid ikke unikt for det tidligere Sovjetunionen, men har forekommet i flere autoritære stater
Annen bruk
Begrepet «Potemkin» blir av og til brukt som et adjektiv, for eksempel hvor en trerekke langs en hovedvei beholdes for å skjule snauhogsten, og dette kan på ulike språk bli kalt en «Potemkinskog».
Begrepet «Potenkin Court» («Potemkin-domstol)» har blitt brukt når domstolens eksistensberettigelse trekkes i tvil, i motsetning til en «skinn-domstol» hvor domstolens rettslige nivå og rettssikkerheten trekkes i tvil.
Også mange av de nye skisentrene har blitt omtalt som Potemkinbyer. Mange av disse er bygget slik at de skaper en illusjon av å være idylliske fjellbyer, men hvor handlesentre, hoteller og restauranter er anlagt for å skape høyest mulig omsetning. Tilsvarende, i boken The Geography of Nowhere, beskriver den amerikanske forfatteren James Howard Kunstler dagens storsentre rundt byene som «Potemkin village shopping plazas».
Europall
En Europall (EUR-pall) er en standardisert transport- og lagringsenhet som brukes som underlag ved transport og lagring. Den brukes til effektiv lasting, lossing og stabling av varer i ulike bransjer.
Europallen er konstruert for å tåle tung belastning og håndtering. Den har en åpning som åpner opp for håndtering av jekketralle og truck.
Merking og identifikasjon
EUR-pallen (EUR, EUR1) må bruke minst 78 spiker av en bestemt type som følger et foreskrevet spikermønster. Den endelige pallen veier 20 til 25 kg. Bare tørt trevirke kan brukes for å redusere risikoen for mugg.
Hver EUR-pall har flere kvalitetsmerker:
Vanligste størrelsene
De fire vanligste størrelsene på Europaller (EUR-paller):
Liste over land etter HDI (2005)
Dette er en liste over land etter HDI (2005), som beskrevet i FNs Development Programme Report 2007. Listen har etter dette blitt oppdatert 18. desember 2008 med tall fra 2006.
HDI er en engelskspråklig forkortelse for Human Development Index (norsk: Måleskala for menneskelig utvikling). HDI brukes på samme måte som bruttonasjonalprodukt (BNP) for å måle velstand i land. Mens BNP kun måler økonomiske kilder, sies HDI å gi et mer komplett bilde, da det inkluderer fattigdom, lese- og skrivekyndighet, utdanning, forventet levealder, fødselstall og andre faktorer.
HDI ble utviklet av den pakistanske økonomen Mahbub ul Haq (1934–1998), og blir fra 1990 brukt i FNs årlige rapport Human Development Report. HDI angis på en skala fra 0 til 1, hvor 1 er best.
Fullstendig liste
Landene – nesten alle er medlemmer i FN – faller inn i tre kategorier basert på deres HDI:  høy ,  middels  og  lav  HDI.
Ikke beregnet av FN
{| class="wikitable" style="text-align:center" ! width="250px" | Land ! width="75px" | HDI ! Publiseringsår
Ingen informasjon tilgjengelig
<br style='clear:both;' />
Amerika
10 høyeste HDI
10 laveste HDI
Afrika
10 høyeste HDI
10 laveste HDI
Kuru (Finland)
Kuru er en tidligere kommune i landskapet Birkaland i Finland. Kommunen ble sammenslått med Ylöjärvi kommune 1. januar 2009
Liste over land etter HDI (2005)
Asia og Oseania
10 høyeste HDI
10 laveste HDI
Europa
10 høyeste HDI
10 laveste HDI
Tidligere førsteplasser
Disse landene har ligget øverst på listen de årene indeksen har blitt oppdatert.
Dvergmoskusdyr
Taksonomi
Det ble opprinnelig regnet med kun fire arter i denne familien, men i 2004 ble T. nigricans og T. versicolor splittet fra T. napu, og T. kanchil og T. williamsoni fra T. javanicus. I 2005 ble så M. indica and M. kathygre splittet fra M. meminna. I henhold til Sarvani, Parmar, Tabasum et al. (2018) så er M. indica den mest basale av de ti artene.
Biologi
Dvergmoskusdyr har ikke den samme firedelte magen andre drøvtyggere har, men derimot en tredelt mage som mangler den tradisjonelle bladmagen (omasum).
Dyra i denne gruppen er så små at de ofte benevnes som musehjorter. De asiatiske artene er minst og veier normalt 0,7–8 kg, avhengig av art. Det afrikanske vannmoskusdyret er større enn de asiatiske artene og veier typisk 7–16 kg. Artene bærer verken horn eller gevir. Pelsen er kort og glatt og som regel brun eller rødbrun i en eller annen nyanse, ofte med dekkhår som blir mørkere mot tuppene på oversiden av kroppen. Buken er som regel hvit eller gulhvit. Noen arter har lyse eller hvite markeringsstriper og/eller prikker i det brune. Hodet er muselignende og snuten lang og spiss og hårløs ytterst. Ørene er ganske små og avrunda, mens øynene er store og mørke. Kroppen er kort og kompakt og ekstremitetene tynne og spinkle. Dvergmoskusdyr mangler de typiske kjertlene på snuteryggen og framlemmene, slik de fleste andre drøvtyggere har.
Dvergmoskusdyr er mye mindre enn sine slektninger i moskushjortfamilien (Moschidae), men også dvergmoskusdyr har hoggtenner i overkjeven. Hoggtennene er seksuelt kjønnsdimorfe, idet hannens er ganske lange og kurva, mens hunnens er mindre. I likhet med kveg og hjort har de et komplett sett med fortenner i underkjeven, men i overkjeven er fortennene erstattet av en hornplate. Jekslene er selenodonte og tannformelen er 0/3, 1/1, 3/3, 3/3 = 34.
Artene i denne familien er svært sky og lever normalt solitært, og de er som regel nattaktive. Om dagen hviler de i den tette underskogen, noen også i lave greinverk på egnede trær. Habitatet består av skog med tett underskog. Artene er primært planteetere og eter mest friskt gress og blader, men de kan også spise frukt, og den afrikanske arten kan også ete små virvelløse dyr, fisk, små pattedyr og av og til også kadavere.
Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak Bibi (2013). Ifølge Sarvani, Parmar, Tabasum et al. (2018) er Moschiola (med høyeste grad (1,00) av sannsynlighet og 100 % bootstrapp) søstergruppen til Tragulus og Hyemoschus. Navn i parentes er kun foreløpige beskrivelser på arter som mangler norsk navn.
Triatlon under sommer-OL
Triatlon under sommer-OL. Triatlon kom med som olympisk sport første gang i 2000 i Sydney, og har vært på programmet i samtlige påfølgende sommerleker. Triatlon i olympiske leker består av 1500 meter svømming, 40 kilometer sykling og 10 kilometer terrengløping, og det er en konkurranse for damer og en for herrer.
Xu Demei
Xu Demei (kinesisk: 徐徳妹, født 23. mai 1967 i Zhejiang-provinsen) er en tidligere friidrettsutøver fra Kina. Hun konkurrerte i spydkonkurransen under OL 1992 i Barcelona. Hennes største bragd var VM-gullet fra 1991, kun en uke etter at kulestøteren Huang Zhihong hadde tatt Kinas første VM-gull noensinne.
Byskogen skole (Tønsberg)
Byskogen skole, også kjent som «skolen i skogen» ligger på Solvang i Tønsberg. Byskogen skole åpnet som en rein ungdomsskole i 1967. Den ble kombinert barne- og ungdomsskole i 1982 da Byskogen tok over driften for Slottsfjellet barneskole. I 1993 ble det opprettet en forsterket enhet ved skolen for elever med særlige spesialpedagogiske behov fra hele Tønsberg kommune. Denne forsterkede avdelingen benytter seg av alternativ supplerende kommunikasjon (ASK) for å gi elevene på forsterket avdeling et rikt språkmiljø.
Byskogen ungdomsskole tar imot elever fra Træleborg skole, Sem skole og sin egen barneskole.
Johannes Steen
Johannes Wilhelm Christian Steen (født 22. juli 1827 i Christiania, død 1. april 1906 i Voss) var en norsk skolemann, stortingsrepresentant (Venstre), og statsminister i periodene 1891–1893 og 1898–1902. I den første regjeringsperioden var han også finansminister; i den andre dels indreminister, dels revisjonsminister.
Bakgrunn
Johannes Steen var sønn av sorenskriver og stortingsmann John Svaboe Steen og vokste opp i Vesterålen og Tromsø. Han tok artium i Christiania i 1844 og ble cand.philol. i 1848. Han var lærer i Bergen 1850–55 og i Tromsø 1855–1866.
Lokalpolitiker, rektor
Han var ordfører i Tromsø 1856–1862 og igjen i årene 1864–1865. Fra 1866 var han rektor ved Stavanger lærde skole. Han var ordfører i Stavanger fra 1872 til 1883, og på nytt i 1885 og 1890.
Stortingsmann
Han ble stortingsrepresentant første gang fra 1859. Han var stortingsrepresentant i elleve perioder, fra 1859 til 1873, fra 1877 til 1888 og fra 1895 til 1900, til sammen 33 år. Han representerte Tromsø amt eller byene i Troms i tre perioder, Stavanger og Haugesund i seks perioder, Trondhjem og Levanger i én periode og Lillehammer, Hamar og Gjøvik i én periode. Før 1883 representerte ingen stortingsrepresentanter politiske parti, etter 1883 representerte Steen Venstre.
Steen utmerket seg tidlig som en ledende politiker, og en av Stortingets beste talere. Han var Stortingsrepresentant odelstingspresident 1871–73 og 1877–81, og stortingspresident 1881–88 og 1895–98. Steen var i starten en ivrig tilhenger av Johan Sverdrup, men utover i 1880-årene ble det et motsetningsforhold mellom disse to. Dette førte til at Venstre ble splittet i «Moderate Venstre» (Sverdrup) og det «rene Venstre» (Steen).
I 1884 var han medstifter av Norsk Kvinnesaksforening.
Statsminister 1891–1893 og 1898–1902
Ved regjeringen Stangs avgang den 23. februar 1891 ble Steen kalt til å danne en ny, parlamentarisk venstreregjering, og med ham som statsminister og sjef for finans- og tolddepartementet ble denne utnevnt den 6. mars samme år. Den gamle striden med Sverige om konsulatspørsmålet hadde som følge at regjeringen Steen gikk av allerede den 2. mai 1893.
For andre gang var Steen regjeringssjef fra den 17. februar 1898 til den 21. april 1902, da han ble avløst av Otto Blehr og trakk seg tilbake fra det offentlige liv.
Han var medlem av Den Norske Nobelkomite fra 7. august 1897 frem til han døde.
Steen var innehaver av Storkorset av St. Olavs Orden.
Steen er i Stavanger hedret med Rektor Steens plass og Rektor Steens gate, som begge ligger på Våland, og i Tromsø med Rektor Steens gate like nord for sentrum.
Huset Sobieski
Sobieski er en polsk adelsfamilie. Slektens berømteste representant, Jan III Sobieski, var en av Polens mest fremtredende konger.
Ronny Deila
Ronny Deila (født 21. september 1975) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for den belgiske klubben Club Brugge. Han har tidligere trent, , , og. Som spiller spilte han for, , , og.
Spillerkarriere
Deila har tidligere spilt for, (1993–2004), Viking (2005) og Strømsgodset (2005–2008). Han ble cupmester for Odd i 2000. Deila gjorde comeback på fotballbanen da han i mai 2009 signerte kontrakt med 3.-divisjonsklubben Sparta/Bragerøen.
Trenerkarriere
Et viktig prinsipp i Deilas fotballfilosofi at han trener mennesker og ikke fotballspillere. Han startet sin trenerkarriere i Brodd FK, etter at framsynte ledere i klubben så potensialet Grenlands-karen.
Strømsgodset
Da daværende trener i Strømsgodset, Dag-Eilev Fagermo forsvant til Odd Grenland som trener i slutten av 2007, tok Ronny Deila over som hovedtrener i Strømsgodset. Deila ble 14. januar 2008 presentert som hovedtrener for Strømsgodset. Han er tidligere forsvarsspiller og var i tillegg assistent under trener Fagermo i perioden 2006 – slutten av 2007.
Strømsgodset vant et cupmesterskap (2010) og hadde gode plasseringer i Tippeligaen under Deila, i 2012 ble det sølv før det ble seriegull i 2013.
Celtic
Den 4. juni 2014 ble det meldt at Deila skal ha blitt tilbudt trenerjobben etter Neil Lennon for de skotske mesterne Celtic. Den 6. juni ble Deila presentert som ny manager i klubben.
Han ble utnevnt til månedens trener i Scottish Premiership for november 2014 og april 2015.
Den 2. mai 2015 ble det klart at han ble skotsk mester med Celtic da laget ble seriemester 2014-2015.
Trenerstatistikk
Pr. 1. mai 2015 1 Inkludert kvalifiseringskampen til Mesterligaen 2014/2015 mot Legia Warszawa som Celtic tapte 2-0, men som senere ble tilkjent en 3-0 seier da Legia Warszawa brukte en ikke spillegodkjent spiller.
Revue d’histoire nordique/Nordic historical review
Revue d’histoire nordique (engelsk: Nordic Historical Review) er et historisk tidsskrift som ble grunnlagt i 2005, etter initiativ fra GERS (Groupe d'Études et de Recherche sur la Scandinavie) og forskningsparken Pôle Européen Jean Monnet ved Universitetet i Toulouse - Jean Jaurès. Det utgis av universitetsforlaget i Toulouse (Presses Universitaires du Mirail) i samarbeid med senteret Framespa. Hovedredaktørene er Maurice Carrez (Strasbourg), Jean-François Berdah (Toulouse) and Jean-Marc Olivier (Toulouse).
Tidsskriftets mål er å gjøre Nordens og de baltiske lands historie, fra de eldste tider til i dag, mer kjent i den fransk- og engelskspråklige verden, samt å fremme samarbeid og idéutveksling mellom franske og nordiske universiteter. Forskere fra en rekke nordiske universiteter har allerede bidratt; blant annet Oslo, Bergen, Malmö, Göteborg, Stockholm, Uppsala, Riga, Vilnius, Klaipeda, Helsingfors, Tammerfors, Reykjavík, Aarhus og Odense.
Det er det eneste fransk tidsskrift om nordisk historie.
Så langt er det publisert seksten numre, viet følgende temaer
I tillegg til artikler knyttet til temaet, inneholder alle numre frittstående fagartikler (varia), omtale av kilder, debatt, informasjon og anmeldelser. Tidsskriftet har egen internettside, hvor man også kan bestille abonnement. Se lenker nedenfor.
The Holiday
The Holiday er en romantisk komedie fra 2006, regissert av Nancy Meyers og med Cameron Diaz, Kate Winslet, Jude Law og Jack Black i hovedrollene.
Agapanthia villosoviridescens
Tistelbukk (Agapanthia villosoviridescens) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I motsetning til de fleste andre trebukker utvikler ikke larvene seg i busker og trær, men i tistler og andre høye urter. I Norge finnes den på Sør-Østlandet.
The Holiday
Handling
Amanda Woods (Cameron Diaz) eier et lovende reklamefirma som produserer filmtrailere i California, mens Iris Simpkins (Kate Winslet) skriver en bryllupsspalte i The Daily Telegraph i London. Selv om de bor på hver sin side av kloden er de begge på samme sted i livet, og bestemmer seg for å ta en pause fra mennene i livene sine.
Agapanthia villosoviridescens
Utseende
En middelsstor (10–22 mm), slank, sylindrisk, grågul trebukk. På farge ligner den på liten ospebukk Saperda populnea, men er betydelig slankere enn denne arten, særlig kan man skille dem på at pronotum er mye smalere enn dekkvingene hos tistelbukken, bare litt smalere hos liten ospebukk. Antennene er tydelig lengre enn kroppen, hvert ledd er tofarget, lyst i den indre delen og mørkt i den ytre. Den første antenneleddet er svart og påfallende kraftig. Hodet er forholdsvis lite og tett hårete. Pronotum er tydelig lengre enn bredt og litt tilsmalnende forover. Det har tre grågule lengdestriper. Dekkvingene er smale, parallellsidige, med markerte, rettvinklede skuldre, omtrent en og en halv gang så brede som pronotum. De er spraglete i mørkgrått og grågult, men uten regelmessige flekker. Beina er middels lange og grå.
Nubiske språk
Nubiske språk er en gruppe som hører til de østsudanesiske språk, som igjen regnes med til de nilosahariske språk.
The Holiday
Handling
Amanda oppdager tilfeldigvis at Iris har lagt ut huset sitt på en internettside som spesialiserer seg på husbytte, og de to bestemmer seg for å bytte hus i to uker i juleferien.
Agapanthia villosoviridescens
Levevis
Dette er en av forholdsvis få trebukker i vår fauna som har larver i urter. Denne artens larver lever inne i stenglene på tistler, de er også funnet i hjortetrøst og brennesler. Larven lever inne i stilken og også i alle fall den øvre delen av røttene på planten. Larven er fullvokst om høsten, men overvintrer, gjerne inne i den visne stilken, før den forpupper seg neste vår, slik at utviklingstiden blir ett år. Larven er noe uvanlig bygd, og, uvanlig for en trebukklarve, kan den forflytte seg svært raskt inne i stilken ved å stemme kroppen mot veggene. De voksne billen påtreffes i nærheten av næringsplantene i juni-juli.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa og det vestlige Sibir, og ser ut til å være i spredning. I Norge er den funnet på Østlandet og ved Kristiansand.
The Holiday
Handling
Iris lander i Los Angeles på en varm dag, og kun kort tid etter at hun har ankommet Amandas hus blir hun venn med Arthur og Miles, to filmpersonligheter. Miles jobber med Amandas ekskjæreste.
Amanda lander på sin side i London, der været er alt annet enn varmt. Ikke lenge etter at hun har flyttet inn i huset til Iris kommer Graham, Iris' bror, på besøk. De to blir etterhvert svært gode venner.
Den lange søvnen
Den lange søvnen er en amerikansk detektivroman skrevet av Raymond Chandler. Boken ble første gang utgitt i USA i 1939 og ble oversatt til norsk i 1954. Den er filmatisert to ganger; en gang i 1946, og en gang i 1978. Det er den første romanen detektiven Philip Marlowe opptrer i, og er ansett å være Chandlers beste arbeid, og en av skriftene som skapte den hardkokte krimlitteraturen. Historien er beryktet for å være kompleks og vanskelig å følge der mange personer lurer hverandre.
Tittelen er en forskjønnende omskriving (eufemisme) av «død». Den viser til en grubling i boken om «å sove den lange søvnen», og er ikke beskrivende for handlingen.