cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Shadia
Liv og virke
Shadia hadde en silikemyk stemme og er kjent for sine patriotiske sanger. Hun spilte inn hundretalls av grammofonskiver, de fleste på egyptisk arabisk, og tilhørye Egypts «gullalder» innem film og underoldning.
Generalkonsul
En generalkonsul er en stats stedlige representant i en fremmed stat, og leder av et generalkonsulat. De typiske konsulære oppgaver er å assistere og beskytte senderstatens borgere i mottakerstaten, herunder å være et kontaktpunkt for handelssamarbeid, mens de i liten grad representerer senderstatens myndigheter i forhold til mottakerstaten.
Shadia
Liv og virke
Hun var gift tre ganger, men fikk ingen barn.
Generalkonsul
Tittelen generalkonsul rangerer over konsul og visekonsul.
Konsulatvesenet består først og fremst av valgte (honorære) generalkonsuler, konsuler og visekonsuler. Dette er ofte privatpersoner, tradisjonelt gjerne fremtredende borgere i området som for eksempel kjøpmenn og skipsredere, som utfører konsuloppgavene gratis eller mot et beskjedent vederlag.
Shadia
Liv og virke
Shadia sluttet med å opptre omkring 1987 og viet seg deretter til en strikt form av islam. Hun bar hijab og levde i avskilthet til sin død.
Hennes mest berømte sang Habibti Ya Masr (Å mitt elskede Egypt) ble et symbol for den egyptiske revolusjonen i 2011.
Mamo Wolde
Mamo Wolde (amharisk: ደጋጋ ዎልደ, født 12. juni 1932 i Diri Jille, død 26. mai 2002 i Addis Abeba) var en etiopisk langdistanseløper.
Wolde deltok allerede under OL 1956 i Melbourne, men ble slått ut i forsøkene på 1500 meter. Under OL 1964 i Tokyo brøt han maratonløpet, men ble nummer 4 på 10 000 meter.
Etter at Abebe Bikila hadde blitt olympisk maratonmester to ganger på rad i 1960 og 1964, tok Wolde landets tredje strake maratongull under OL 1968 i Mexico by. Før dette hadde han allerede tatt sølvmedaljen på 10 000 meter.
Fire år senere, i en alder av 40 år, tok Wolde bronsemedaljen på maratondistansen under OL 1972 i München.
I 1993 ble Wolde arrestert. Han ble siktet for å ha tatt del i en henrettelse under diktaturregimet til Mengistu Haile Mariam. I 2002 ble han idømt en seks års fengselsstraff, men han ble straks løslatt, da han allerede hadde tilbrakt ni år bak murene.
Kort tid etter løslatelsen døde Wolde i en alder av 69 år.
Vassdal-ulykken
Vassdal-ulykken fant sted i Vassdalen 5. mars 1986 da en tropp med ingeniørsoldater ble tatt av snøskred. 16 soldater omkom. Ulykken er den verste det norske Forsvaret har opplevd i fredstid.
Ulykken skjedde under NATOs vinterøvelse Anchor Express. 5. mars 1986 skulle en tropp med ingeniørsoldater etablere en beltevogntrasé fra Bjerkvik til Salangsdalen via Vassdalen, Bukkedalen og Rauddalen som ledd i en flankeoperasjon. Etter klokka 13 løsnet et flakskred fra fjellet Storebalak og tok med seg 31 soldater og tre beltevogner.
Enkelte soldater kom seg på egen hånd ut av snøskredets overflate (etter at skredet stanset), men 16 soldater omkom. Ulykken førte til at resten av øvelsen ble avlyst og det ble rettet kritikk - fra medier, privatpersoner og granskninger - mot øvelsesledelsens beslutninger. Det ble i ettertid, som et resultat av ulykken, opprettet nye sikkerhetsprosedyrer i Forsvaret.
Hendelsesforløpet
Som en del av øvelsen skulle bataljonene gjennomføre en flankeoperasjon gjennom Vassdalen, Bukkedalen og Rauddalen. Målet med operasjonen var å komme bak motstanderne og avskjære E6 i Salangsdalen. For å få dette gjort, måtte det legges en beltevogntrasé gjennom dalførene. Dette oppdraget ble tildelt Tropp 2/Ingeniørkompaniet/Brigaden i Nord-Norge fra Holmen leir i indre Troms. Troppsjefen for Ingeniørtropp 2 hadde forut for hendelsen forlangt forsikringer om at oppdraget var trygt, og mannskapet regnet med at oppdraget ville bli avblåst på grunnlag av rasfaren og tidligere skred i området.
Klokken seks om morgenen 5. mars startet mannskaper fra tre lag i andre tropp, ingeniørkompaniet, fremrykkingen fra øst innover Vassdalen. Fremrykkingen gikk tregt fordi snøen var dyp og løs, og soldatene måtte delvis spa seg fram. Det var gråvær, snøfokk, dårlig sikt og rundt 10 minusgrader i området. Troppsjefen og mannskapet som satt i første vogn observerte to mindre skred på motsatt side av dalen og rapporterte via radiokommunikasjon inn til tredje bataljon, som troppen var underlagt. Beltevognene fulgte en oppmerket trasé innover dalen og kom til en flate nederst ved elven Storforsen. Derfra kjørte de opp en bratt stigning på rundt 100 meter, men beltevognene fikk problemer med å ta seg fram så mannskapet måtte ut av vognene og hjelpe til.
Om radiosambandet fungerte før raset kom, er det delte meninger om.
Snøskredet fra Storebalak
Troppen hadde klart å tilbakelegge omtrent to tredjedeler av stigningen da det klokken 13.05 løsnet et flakskred på omtrent 100 meters bredde fra fjellet Storebalak. Skredet gikk nedover fjellsiden og tok med seg 31 soldater fra ingeniørtroppen - og tre BV 202-beltevogner. Soldatene var blitt ført ned langs den skogkledde skråningen. Noen av soldatene klarte å komme seg løs ved egen hjelp, og begynte å grave frem sine medsoldater. Lagføreren som kom seg løs (fra snøskredet som hadde stanset) - en sersjant - overførte stedlig kommando til en av soldatene mens han sjøl løp tilbake langs traséen (som troppen tidligere hadde anlagt), for å tilkalle hjelp; En beltevognsfører løp også tilbake samme vei, for hjelp. Etter en halvtime kom sersjanten frem til noen knappetelt som var kommandoposten til et kompani fra tredje bataljon, og fikk meldt fra om skredet via radiosambandet.
Redningsarbeidet og funn av døde
Tolv militære helikoptre, et sivilt ambulansehelikopter og fire lavinehunder ble satt inn i leteaksjonen, men stiv kuling gjorde at de minste helikoptrene måtte trekkes ut. Letemannskapet bestod av om lag hundre mann fra Forsvaret, Norges Røde Kors Hjelpekorps, Norsk Folkehjelp og Sivilforsvaret. Ti soldater ble fraktet til forsvarets feltsykehus i nærheten, mens åtte døde og en overlevende ble fraktet til Narvik sykehus. Tre døde og to overlevende ble fraktet til Harstad sykehus.
Blant redningsarbeiderne var Mads Gilbert.
Etter at NATO-øvelsen ble avlyst
Brigadesjef Arne Pran tok det formelle ansvaret for ulykken og sluttet i Forsvaret etter at saken var gransket. Han sa at «han aldri mottok skredekspertenes varsler, og han visste heller ikke at (...) ingeniørtroppen vegret seg for å gå inn i området».
Granskningskommisjon og kritikk
Kritikk fra pårørende har blant annet kommet fra Birgit Marskar Larsen - distriktsarbeidssjef i Ofoten; Hun har kritisert blant annet «den katastrofepsykiatriske oppfølgingen av etterlatte og pårørende etter raset» - ledet av Pål Herlof Herlofsen: Larsen sa at «Under minnemarkeringen på Bardufoss ble vi første gang kontaktet av Herlofsen. Han ga klar beskjed om at pårørende ikke måtte stille spørsmål til soldatene som overlevde. Begrunnelsen var hensynet til de overlevende».
I et TV-intervju på NRK i 2016 sa Stein Gunnar Frostrud (som var troppens nestleder på ulykkesdagen) at sjefer - uten å nevne navn - har forklart seg tildels uriktig i ettertid eller har rømt «i fra ansvaret ved da enten å huske dårlig (...)».
I 2019 mottok Eivind Hovin og Per Åge Nymoen Forsvarets medalje for edel dåd for sin innsats i ulykken.
Minnestein
Sommeren 1986 ble i det tidligere Holmen leir (like ved Maukstadmoen leir i Skjold garnison) i Målselv reist en minnebauta. I tillegg ble det ved rasstedet i nærheten av Storforsen i Vassdalen satt opp en minneplate over de 16 ingeniørsoldatene som mistet livet.
Alice in Chains
Alice in Chains' musikk var inspirert av band som Black Sabbath, The Stooges og Led Zeppelin, og var mer metal-orientert enn de andre bandene som ble plassert i grunge-sjangeren. Samtidig var gruppa et allsidig band som behersket mer enn tunge gitarriff, noe som bevises i de akustiske EP-ene Jar of Flies og Sap.
Gruppens tekster var av det mørke slaget, og handlet ofte om død, ensomhet og narkotikamisbruk. Tekstene på Dirt bar tydelig preg av at vokalist Layne Staley slet med tungt heroinmisbruk, noe som også medvirket til gruppas oppløsning og Staleys død.
Alice in Chains ble aldri offisielt oppløst, men grunnet Staleys narkotikamisbruk gav bandet aldri ut et eneste studioalbum etter Alice in Chains fra 1995, og bandets siste turné var i 1993. Frustrert over bandets inaktivitet, gav gitarist Jerry Cantrell ut soloalbumet Boggy Depot i 1998, og senere Degradation Trip, etter Staleys død i 2002.
Layne Staley døde av en overdose heroin i april 2002. Han ble funnet død i sin leilighet 19. april, og rettsmedisinerne konkluderte med at han da hadde vært død i to uker, hvilket betyr at han muligens døde 5. april, på dagen åtte år etter at Kurt Cobain begikk selvmord.
I 2005 ble bandet startet på nytt, de fikk en ny vokalist William DuVall, de begynte på et nytt studioalbum som ble gitt ut i 2009, 14 år etter at deres siste studioalbum ble lagd.
Selv om Alice in Chains ikke oppnådde samme kommersielle suksess som Nirvana, Pearl Jam og Soundgarden, regnes de som et av de mest innflytelsesrike bandene i sin sjanger. Band som Staind, Nickelback og Godsmack oppgir alle Alice in Chains blant sine viktigste inspirasjonskilder.
Facelift (1990–1992)
Facelift er det første studioalbumet til Alice in Chains og ble utgitt 21. august 1990. Det var det første grungealbumet som kom på 50.-plass på Billboard Top 200 i USA, og var det andre etter Soundgardens Louder than Love til å komme på 1.-plass på Heatseekers takket være singlene «We Die Young» og «Man in the Box». Albumet har blitt sertifisert dobbel platinium i Amerika og det har blitt solgt over 2 millioner kopier av albumet bare i USA. Det ble gitt ut fire singler, «We Die Young», «Man in the Box», «Bleed the Freak» og «Sea of Sorrow», som alle klarte seg bra kommersielt.
Dirt (1992–1995)
Dirt er det andre studioalbumet til Alice in Chains og ble utgitt 29. september 1992. Albumet er et kritikkerrost album og blir sett som en klassiker fra gullalderen til Grunge og satte Alice in Chains opp sammen med de store grungebandene som Nirvana, Soundgarden og Pearl Jam. Albumet kom på 6.-plass på Billboard 200. Albumet var innspilt på samme tid da Layne Staley hadde problemer med dop som etter hvert ville føre til hans død i 2002. Albumet har blitt sertifisert 4x platina. Det ble gitt ut 5 singler «Would?», «Them Bones», «Rooster», «Angry Chair» og «Down in a Hole» som alle klarte seg bra kommersielt, men det var særlig «Would?», «Down in a Hole» og «Angry Chair» som gjorde det bra.
Alice in Chains (1995–2008)
Alice in Chains, som også har blitt kjent som Tripod, ble gitt ut i 1995 og var det siste studioalbumet lagd sammen med Layne Staley. Albumet solgte bra, men ikke like mye som deres forrige album Dirt. Albumet ble sertifisert dobbel platinium i USA. Alle sangene er lagd unntatt «Grind», «Heaven Beside You», og «Over Now» ble skrevet av Layne Staley. Dette ble det siste studio albumet Layne Staley lagde, fordi hans dopproblemer etter hvert tok knekken på ham. Han døde i 2002, åtte år etter at Kurt Cobain gikk bort. Dette albumet var det første som kom på 1.-plass på Billboard 200 av Alice in Chains' studioalbum.
Nytt studioalbum (2008–Fremtid)
Alice in Chains har sagt at de skal gi ut deres nye studioalbum i 2009. Bandet har fått en ny vokalist fordi Layne Staley døde av en overdose av heroin/kokain i 2002.
Trommeslager Sean Kinney snakket om at han ønsket å lage et nytt studioalbum:
The Blady (turné-medlem) uttalte dette om det nye albumet:
Medlemmer
Medlemmer
Tidligere medlemmer
Dakota State University
Dakota State University er et delstatseid universitet i Madison, Sør-Dakota i USA. Det ble grunnlagt 1881.
Studenttallet (2006) ved DSU er 2 392 studenter, som betaler US$ 5 699 i skolepenger dersom de er hjemmehørende i delstaten.
Antall lavere grads kurs opp til Bachelor er:
Høyere grads studier til Mastergradsnivå omfatter:
Det faglige fokuset er på IT, økonomi, ledelse og lærerutdanning, og bærbar PC er obligatorisk for studenter.
Douglas D. Knowlton er universitetets rektor (2007).
Godzillognomus schrami
Godzilliognomus schrami er en art av krepsdyr. Arten inngår som en av to arter i slekten ‘Godzilliognomus’, som er en av tre slekter i familien Godzilliidae.
Nordvik Gruppen
Nordvik Gruppen AS er et familieeid akjseselskap som ble stiftet 22. november 2005, og har sitt opphav fra M. Nordvik Bilsalg. Selskapet drives og eies av familien Nordvik med konsernleder Thor Allan Nordvik og hans tre sønner Alexander Nordvik, Christian Nordvik og Fredrik Nordvik som medeiere og styremedlemmer. Morselskapet Nordvik Gruppen AS hadde (i 2021) 26 ansatte. Konsernet hadde 1,7 milliarder kroner i omsetning og resultat før skatt på 45 millioner kroner. I 2022 var omsetningen konsernet over 2 milliarder kroner. Administrasjonen flyttet i 2023 inn i kontorlokaler i Bodø Storsenter som de selv eier.
Eidsborg stavkirke
Bygningen
Bare skipet i kirken er bevart. Det gamle koret er revet, og kirken utvidet i øst to ganger.
Eidsborg er en stavbygning, men mangler grunnstokker, så veggsvillrammen ligger på en tørrmur med hjørnestavene felt over. Veggplankene står på vanlig måte felt inn i svillene og stavlegjene. Taket blir båret av takverk med sperrer, saksesperrer og hanebjelke. Sperrene er avstivet innbyrdes med krumvokste knær.
Skipet hadde trolig opprinnelig inngang fra sør, og portalen i svalgangens vestende kan skrive seg fra denne. Trolig hadde koret opprinnelig egen inngang. Gulvet er opprinnelig av bord. I middelalderen var trolig vinduene begrenset til runde glugger i veggbordene. Opprinnelig var de dekorerte takstolene synlig fra skipet.
Nordvik Gruppen
Nordvik Gruppen ble dannet som et morselskap for å samle alle felles funksjoner for datterselskapene, herunder administrasjon, IT, regnskap og alle andre felles aktiviteter som forutsetter drift av datterselskapene. Nordvik Gruppen er et av de største privateide konsern i Nord-Norge og deres aktivitet er konsentrert rundt bilbransjen, med salg av bil og verkstedvirksomhet som sine viktigste aktiviteter. Nordvik har opp gjennom årene representert flere bilmerker (Fiat, Skoda, Chrysler, BMW). I dag er de forhandler av merkene Toyota og MAN lastebil. De har gjennom sitt datterselskap, Bjerka Bil AS, dannet en egen kanal for kjøp og salg av brukte biler av alle merker.
Eidsborg stavkirke
Bygningen
Under restaureringsarbeider i 1927 ble malte figurer avdekket i kirken. En skulptur av St. Nicolaus som sto ved koråpningen frem til 1800-tallet, er oppbevart i Universitetets Oldsaksamling. Skulpturen ble hver St. Hansaften ført i prosesjon til Eidsborgtjernet og vasket. Kirken var viet til St. Nicolaus, «Nikuls» på bygdemål, som ble vasket etter tidebønnen på jonsokkvelden. Trolig har presten skylt av helgenfigurens «svette» slik at tjernet skulle bli helsebringende å bade i. Reformasjonen satte en stopper for helgendyrkelse, men presten nøyde seg med å flytte Nikuls bort fra alteret til en mindre synlig plassering. Kirken var da redusert til annekskirke, slik at presten uansett ikke var så ofte innom.
Nordvik Gruppen
Selskapet har de siste fem regnskapsårene hatt en gjennomsnittlig driftsinntekt på 594 359 800 millioner kroner. 2014 ble et rekordår for Nordvik Gruppen med en samlet driftsinntekt på 707 496 000 millioner kroner.
Godzillognomus schrami
Arten hører under gruppen Remipedia hvor alle artene er blinde, og hele kroppen består av en enkelt, lang rekke av ledd med antropode (grenete) bein. Individene svømmer på ryggen og beveger seg sakte.
Eidsborg stavkirke
Bygningen
Kirken ligger ved nordøst for Dalen.
Omkring 2015 ble bygget utbedret for 8 millioner kroner. Tunge kirkeklokker og vind belastet takkonstruksjonen som til slutt fikk et brudd. Rundt år 1300 ble bygget utvidet med et tilbygg. Rundt år 1700 fikk taket mer dekorasjon.
Sagn
Mange sagn er knyttet til denne kirken, og ett av dem er at den skal være bygd av de underjordiske.
Nordvik Gruppen
Bjerka Bil
Bjerka Bil AS er et heleid datterselskap av Nordvik Gruppen AS. Selskapet ble stiftet 28. juli 2010 og kjernevirksomheten er salg og import av bruktbiler, verkstedtjenester og drift av varetaxi på Helgeland. Hovedkontoret ligger på Bjerka i Hemnes kommune, hvor de også har et bilskade og lakkverksted.
Arne Thomassen
Arne Thomassen (født 13. februar 1959) er en norsk politiker (H). Han ble i 2019 valgt til fylkesordfører for Agder – den første etter at Aust-Agder og Vest-Agder ble slått sammen til ett fylke.
Han var ordfører i Lillesand kommune i Aust-Agder fra 2003 til 2019. Thomassen ble valgt i et valgteknisk samarbeid med Kristelig Folkeparti hvor Arve Danielsen ble varaordfører. Før valget hadde Lillesand Høyre vraket sin sittende ordfører, Odd Steindal, som kandidat, men beholdt ordførerposisjonen. Høyre har hatt ordføreren i Lillesand siden 1967 med unntak av to år. Imens Thomassen har vært ordfører har næringsliv og folketall i byen ekspandert. Thomassen har også ledet Aust-Agder Høyre fra 2010-18 og nestleder i nye Agder Høyre fra 2018 til 2019.
Thomassen er rørleggermester av yrke.
Nordvik Gruppen
Bjerka Bil
Bjerka Bil er også lokalisert i Bodø, Fauske og Narvik.
Nordvik Last & Bus AS
Nordvik Last og Buss AS er autorisert verksted for MAN og Mercedes nyttekjøretøyer, samt Carrier kjøleaggregater. I Bodø og Tromsø er det også salgsavdelinger for nye og brukte lastebiler.
Hovedkontoret ligger på Stormyra i Bodø, og ved hjelp av samarbeidspartnere dekker de et geografisk område fra Brønnøysund i sør til Hammerfest i nord.
Avdelingskontorer
Samarbeidspartnere:
Nordviksentret Eiendom AS
Selskapets eiendomsportefølje er i dag på følgende lokasjoner:
Toyota Nordvik
I 2005, på 50-årsjubileet for salg av Toyota, ble Toyota Nordvik AS kåret av bilbladet MotorBransjen til Årets bilforhandler. Dette var første gangen en Toyota forhandler fikk tildelt denne prisen.
Bedriften har siden begynnelsen hatt sitt hovedsete Bodø, og har i tillegg salgsavdelinger i:
BB Dekkspesialisten
BB Dekkspesialisten AS, et aksjeselskap stiftet 09. mai 2012 og er lokalisert på Ankenes utenfor Narvik. Deres kjernevirksomhet er salg av dekk og tilhørende produkter og tjenester. Nordvik Gruppen er del-eiere av selskapet.
Fauske Auto AS
Fauske Auto AS, aksjeselskap stiftet 16. april 2015 og er lokalisert på Fauske, Nordland utenfor Bodø. Tidligere Jensen bilservice til de startet Fauske Auto i samarbeid med Nordvik Gruppen AS. Fauske Auto er også tilknyttet Automester kjeden. Deres kjernevirksomhet er reparasjon og vedlikehold av motorkjøretøyer under 7, 5 tonn. Nordvik Gruppen AS er del-eiere av selskapet. Nordvik bilutsalg har også salgsavdeling i av brukte biler i lokalene til Fauske Auto.
Karlsen Billakkering AS
Karlsen Billakkering AS, aksjeselskap stiftet 01. mai 1985, har i dag to avdelinger, begge lokalisert i Bodø. Deres kjernevirksomhet er bilskade reparasjon, industrilakkering av kjøretøyer, båter, sykler, samt virksomhet som står i forbindelse med dette.
Relakk motor og karosseri ( Toyota Brønnøysund )
Relakk motor og karosseri (Toyota Brønnøysund), aksjeselskap stiftet 07. april 2004. Deres kjernevirksomhet er drift av verksted og bilforretning, samt anliggender forbundet med dette. Selsakapet har tilhold i Brønnøysund.
Salten Dekksenter Stormyra AS
Salten Dekksenter Stormyra AS, aksjeselskap stiftet 12. september 2013. Deres kjernevirksomhet er salg av hjul-utrustning med tilhørende produkter og drift av dekk verksted/hotell. Selskapet er lokalisert i Bodø Stormyra, nært Nordvik Gruppens hovedkontor, samt Bjerka Bil AS og Toyota Nordvik AS sine avdelinger i Bodø.
Vifa Bilberging
Vifa bilberging, aksjeselskap stiftet 01. september 1986. Deres kjernevirksomhet er som Viking Redningstjenestes representant, å drive bilberging og bilassistanse, samt andre tjenester og samarbeidsoppgaver til beste for selskapets aksjonærer. Flere større aktører i bilbransjen i Bodø er deleiere av Vifa bilberging.
Viktor Koval
Viktor Stanislavovitsj Koval (russisk: Ви́ктор Станисла́вович Кова́ль; født 29. september 1947 i Moskva i RSFSR i Sovjetunionen, død 1. februar 2021 i Moskva) var en russisk forfatter, kunstner og (på 1950-tallet) barneskuespiller.
Hans karriere begynte i 1955. Hans best kjente roller var som Sasja i kriminalfilmen Rumjantsevaffæren (1955, Дело Румянцева) og som Ivanov i dramafilmen En uvanlig sommer (1957, Необыкновенное лето).
Deltoidalikositetraeder
Et deltoidalikositetraeder er et catalansk legeme med 24 drager som sider, 26 hjørner og 48 kanter. Tvillingpolyederet er rombkuboktaederet.
Viktor Koval
I 1970-årene ble han kjent som dikter; mot slutten av 1980-årene ble han del av den celebre diktergruppen Almanakh («Альманах»): M. Eisenberg, S. Gandlevskij, T. Kibirov, V. Koval, D. Novikov, D.A. Prigov, L. Rubinstein). Han utgav i alt fire diktsamlinger.
Deltoidalikositetraeder
Areal og volum
Arealet A og volumet V til et deltoidalikositetraeder med sidelengde 1 er:
Viktor Koval
Koval døde 1. februar 2021 i Moskva av covid-19, i en alder av 73 år.
Henning Hai Lee Yang
Henning Hai Lee Yang (født 6. juni 1949) er en norsk forfatter, astrolog og spåmann av kinesisk herkomst.
Forfatter og oversetter
Bøkene til Henning Hai Lee Yang har temaer som kinesisk og vestlig astrologi, spåing, ansiktsanalyse og håndanalyse. Han har også oversatt en utgave av Sunzis Kunsten å krige (2016).
Film og TV
Vinteren 2000 gjestet han TV-såpeserien Hotel Cæsar i en rolle som karateinstruktør. Han har også hatt andre bi- og statistroller i film og tv-serier, blant annet i NRK-serien Lekestue (2002).
Politikk
Yang er medlem av Fremskrittspartiet. Han har forsvart Folkerepublikken Kina og rost statslederne Deng Xiaoping og Hu Jintao for å «ha løftet kineserne ut av fattigdommen og inn i en ny tid». Han kalte utdelingen av Nobels fredspris til Liu Xiaobo i 2009 for «tullete» og gitt til «en terrorist [og] dissident» på grunn av Lius aktivisme for et fritt og demokratisk Kina. Han mente at Kina «stort sett er et bra sted å leve» og «ikke [trengte] en hastig revolusjon uten videre».
Kina under Vinter-OL 1984
Kina under Vinter-OL 1984. Trettisju sportsutøvere, tjueen menn og seksten kvinner, fra Folkerepublikken Kina deltok i fem sporter, alpint, kunstløp, langrenn, hurtigløp på skøyter og skiskyting under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i Jugoslavia. Kina, som deltok for andre gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en tolvteplass i langrenn på 4 x 5 km stafett for damer.
Utne kirke
Utne kirke (Utne kyrkje) er en langkirke fra 1895 i Ullensvang kommune, Vestland fylke.
Byggverket er i tre og har 360 plasser. Adkomst til stedet er via Rv550.
Arkitekt for bygget var Peter Andreas Blix. Kirken har ett skip, uten mellomstolper, med et smalere kor med de vanlige siderommene, sakristi på sørsiden og oppholdsrom for dåpsfolk på nordsiden. På vestsiden av skipet er det tårn med våpenhus i tårnfoten og trapperom på sidene. På sørsiden av skipet er det en inngang med et lite våpenhus.
Historie
På midten av 1800-tallet ble det lansert ønske om en egen kirke på vestsiden av Sørfjorden. Styret i Kinsarvik sogn var enig i dette, men ville ikke bidra med økonomisk støtte til prosjektet. Det tok derfor en del tid før man kom videre med prosessen. Først i 1885 ble det ved kongelig resolusjon gitt tillatelse til å bygge ny kirke, denne skulle da ligge i Utne. Ytterligere forsinkelser ble det som følge av utfordringer med å skaffe til veie tomt og tilstrekkelig finansiering.
Først i november 1892 kunne man skrive kontrakt med byggmester, det var Ivar Ivarson Opedal fra Lofthus som fikk det ærefulle oppdrag å bygge kirken.
5. juli 1895 kunne den nye kirken endelig vigsles av Fredrik Waldemar Hvoslef som den gang var biskop i Bergenhus stift.
I 1886 ble det også gitt tillatelse til å anlegge kirkegård ved kirken som var blitt godkjent året før. Denne ble påbegynt etter at kirken stod ferdig, og ble tatt i bruk først i 1902. I 1906 ble det også oppført hestestall ved kirken.
Det er uvisst om det var installert kirkeorgel i kirken da den stod ferdig i 1895 eller om dette først kom noen år senere. I 1957 ble det gamle orgelet tatt ut og plassert på Bråvolltunet i Kinsarvik. Inn kom et orgel som ble kjøpt fra Kinsarvik kirke, men dette viste seg snart å være i dårligere stand enn forventet. I 1971 ble det derfor innvilget anskaffelse av et helt nytt orgel med 17 registre.
Liste over det tyske språksamfunnets ministerpresidenter
Under følger en liste over ministerpresidentene for det tyske språksamfunnet i Belgia:
French Open 1990
French Open 1990 ble spilt på Roland Garros-stadion i Paris i perioden 28. mai til 10. juni. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus. Andrés Gómez beseiret Andre Agassi i singlefinalen for herrer og Monica Seles vant damefinalen over Steffi Graf.
Juan Gisbert
Juan Gisbert (født 5. april 1942 i Barcelona) er en tidligere profesjonell spansk tennisspiller.
Han vant i løpet av sin tenniskarriere én single- og 20 doubleturneringer og var som best nummer 32 (1975) på rankingen over verdens beste mannlige singlespillere. Han spilte en Grand Slam-finale, i Australian Open i 1968 tapte han til William Bowrey fra Australia med 5-7, 6-2, 7-9, 4-6.
Mytografi
Mytografi (fra gresk μυθογραφία – mythografia, «skriving av fabler», fra μύθος – mythos, «tale, ord, fakta, historie, fortelling» + γράφω – graphō, «å skrive, å innskrive») er gjengivelser av myter i kunstartene. Dette er en restriktiv definisjon som kan feile å redegjøre for ulike synsvinkler for den store forskningsmengde på myter fra 1900-tallet. Samlinger av myter forutsetter en del feltarbeid, og målet kan være å skape noe av verdi for kulturantropologi, religiøse studier, eller en myteteori framfor kun samle råmateriale som blir omformet i en kunstnerisk sammenheng. En mytologist er i henhold til en streng definisjon en som samler myter.
Myteteorier
Allerede på 1800-tallet var det en tendens til å produsere myteteorier i stor skala, eksempelvis de til Max Müller, Andrew Lang, Wilhelm Mannhardt, og James Frazer. Forskere som Carl Jung, Georges Dumezil, og Claude Levi-Strauss har fortsatt denne tradisjonen på 1900-tallet.
Det har vært et konsekvent posisjon for romantikken å insistere på at mytene har et nivå av validitet eller troverdighet, og disse argumentene har ofte forbundet myter med kreativ fantasi. Disse forestillingene kom sammen i konseptet om myteskapende fantasi som har blitt artikulert i antropologiske verket til Jadran Mimica (Intimations of Infinity, norsk oversettelse: Uendelighetens tilkjennegivelser, 1988), blant andre. Teorier med en akademisk basis som har støttet denne tenkningen har vært populær i den forstand at den har mottatt mye oppmerksomhet; uten noen gang å ha vært i stand til å gi støtte for krav om akseptabel pålitelighet fra mer rasjonalistiske perspektiver.
Mytografi er også studiet av studiet av myter (studiet av myter i seg selv er mytologi). I undersøkelsen av hvordan myter blir studert kan man lett se ulikhetene og likhetene, noe som er påvist av William Dotys utgivelse Mythography: The Study of Myths and Rituals.
Et av de første forsøk på rasjonalisering av mytologi, og mer generelt av religiøs trosforestillinger, kan bli sporet tilbake til Evhemeros. Denne greske mytografen eller religionshistorikeren fra omkring år 300 f.Kr. virket ved hoffet til oldtidens Makedonia og hevdet at myter var faktisk sanne fortellinger av faktiske og historiske finger, men blitt forvridd og forsterket. Denne doktrinen har siden blitt kalt for evhemerisme. Selv i dag har oldtidens astronautteorier blitt beskrevet som «ny-evhemerisme» av den franske sosiologen Jean-Bruno Renard i hans arbeid om populærkultur.
Mytekritikk
Foruten antropologenes begrunnelse – å bedre forstå en bestemt kultur på dens egne vilkår, er det (i kulturantropologens hensikter) – er det svært varierte grunner bak mytografenes interesser. Opprinnelsen til det greske drama ble den umiddelbare årsaken for begynnelsen på den såkalte myte-rite-skolen, en teoretisk retning fremmet av Jane Harrison, Gilbert Murray og andre. Karl Kerenyi, som også var involvert i gresk mytologi, var en assosiert av Carl Jung, adopterte mytologisk materiale i sine psykologiske teorier.
I den generelle litteraturkritikk ble mytekritikk fremmet av Maud Bodkin, Philip Wheelwright, og andre som Francis Fergusson, Leslie Fiedler, og G. Wilson Knight. Den kanadiske og litteraturteorikeren og kritikeren Northrop Frye, som i sitt arbeid på William Blake og Bibelen, ønsket alltid å holde seg atskilt fra myte-rite-skolen, men ble ofte sett på i en forstand som den som oppsummerte hele dens tendens. Robert Graves var interessert i poetisk teori og understøttet sitt berømte verk White Goddess (Den hvite gudinne, 1948) med analyser som gikk tilbake til Müller og Frazer, foruten også myte-rite-skolen.
Mytografiske retninger
Det var tallrike andre mytografiske «skoler» eller retninger i løpet av det første halvåret av 1900-tallet. Ernst Cassirers tilnærming var via filosofi, særlig den såkalte Marburg-retningen av kantiansk tenkning. Den hadde direkte påvirkning på Susanne Langer, og har blitt sporet som påvirkning på Mikhail Bakhtin.
Retningen komparativ religion er representert ved Mircea Eliade, og til en viss grad også av litteraturkritikeren René Girard. Den franske sosiologiske skolen har argumentert i henhold til myter at de hadde en sosial funksjon.
Universale myteteorier
Den gamle ide av en universell myteteori, spottet og hånet av Voltaire, er i moderne tid hovedsakelig fremmet av alene av Joseph Campbell. Det er skrevet mange bøker på 1600-tallet med den hensikt å forklare alle myter, men Voltaire hånte en kristen myteteori mens Campbell fremmet en psykologisk.
I tiden før opplysningstiden var filosofer som Voltaire interessert i å gjendrive eller fordrive myter, ikke å forklare deres eksistens. Mens den grunnleggende forståelse i Vesten ble beskrevet av kristendommen i alle områder av studiet ble begrepet mytografer referert til en som forsøkte å forklare hedenske myter som unøyaktige gjengivelser av hendelser i Det gamle testamente eller med overlegg å endre dem. Noen av forklaringsteoriene fra klassisk tid ble også benyttet, slike som apoteose av en lokal helt.
Da sosialvitenskap etterhvert ble et eget fag og forståelsen av at tankemønstre til mennesker kan endres over historisk tid bleknet denne interessen. Det er fortsatt mulig å tenke slike tanker, og de som gjør det kan utarbeide dem noe, men i dagens akademiske verden blir de ikke tatt seriøst.
Kanskje det siste verket som benyttet seg av denne tidligere bruken av begrepet mytografi var George Eliots roman Middlemarch. Romanens fiktive hovedfigur Casaubon var involvert i et sådant prosjekt på midten av 1800-tallet. Fortellingen beskriver en kvinne som viste seg å ikke være i stand til avslutte prosjektet etter hans død og oppga det. Casaubons figur er en satire på akademisk pedanteri og hybris (hovmod eller overmot).
Modibo Keïta
Modibo Keïta (også stavet Kéïta; født i Bamako, Øvre Senegal og Niger 4. juni 1915, død i Bamako Republikken Mali 16. mai 1977) var en malisk politiker for Union Soudanaise-Rassemblement Démocratique Africain som tjente som Mali-føderasjonen og senere det uavhengige Malis statsminister fra 1959 til 1960. Føderasjonen Mali ble dannet av Keïta og Leopold Sedar Senghor, og anerkjent som uavhengig i juni 1960. 22. september 1960 ble Malis 1. republikk erklært og føderasjonen med Senegal ble oppløst. Den radikale fløyen av Keïtas parti valgte det «sosialistiske alternativet» og styrket båndene til Sovjetunionen på bekostning av Frankrike. Han var Malis første president fra uavhengigheten i 1960 til 1968. Under Keïtas ledelse ble det innført et ettpartisystem og en sentralisert styreform i landet. Malis sentraladministrasjon og planleggingskapasitet ble bygget opp. Misnøyen med regimet tiltok på grunn av stadig forverret økonomi og innføringen av ikke-konvertibel valuta. Han ble avsatt i et statskupp av general Moussa Traoré i november 1968.
Cho Yong-seong
Cho Yong-Seong (født 25. januar 1986) er en sørkoreansk skytter som konkurrerer i skeet. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 35 i skeet.
Joachim Kunz
Joachim Kunz (født 9. februar 1959 i Stollberg) er en tysk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva og 1988 i Seoul. Kunz ble olympisk mester i vektløfting under Sommer-OL 1988 i Seoul. Han vant vektklassen lettvekt, opp til 67,5 kg med resultatet 340 kg, 2,5 kg mer en sølvmedaljevinneren Israil Millitossian fra Sovjetunionen. Li Jinhe fra Kina kom på tredjeplass med 325,0 kg
Willy Ustad
Willy Ustad (født 16. mai 1946 i Trondheim) er en norsk forfatter, mest kjent for serien Fire søsken.
Biografi
Begge disse bøkene ble utgitt av Bladkompaniet som ønsket skribenter som kunne levere et stort antall bøker i serier med lokal appell i ulike landsdeler. Han laget deretter en skisse til Fire søsken – en serie om to søstre og to brødre fra et fattig småbruk. Ulikt de tidligere Bladkompaniseriene skulle den handle om moderne tid, det vil si formingen av det moderne Norge i etterkrigsårene. Den første romanen i serien, Tyskertøs, ble dramatisert for NRK Radioteateret i 1995. Et sentralt punkt i serien er Ustads sterke anklager mot behandlinga av såkalte tyskertøser og tyskerunger etter krigen. Hans neste bokserie Opprør tok utgangspunkt i 1968 og 68-generasjonen.
Serien Journalisten er Ustads første nåtidsserie for voksne. Den forteller bl.a. om livet i avisa Trondhjems Tidende der Lea Karlsbu fra Fire søsken blei journalist, 60 år seinere.
Ustad er medlem av Den norske Forfatterforening. Han fikk Inderøy kommunes kulturpris i 2002.
Kypros under Vinter-OL 1984
Kypros under Vinter-OL 1984. Fem sportsutøvere,fire menn og én kvinne, fra Kypros deltok i alpint under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i Jugoslavia. Kypros, som deltok for andre gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en tjueførste plass i damenes slalåm.
Hilana Sedarous
Hilana Sedarous (arabisk: د./ هيلانا سيداروس ; født i 1904 i Tanta i Egypt, død i 1998 i Egypt) var en egyptisk lege.
Hun ble i 1930 sitt lands første kvinnelige lege i moderne tid. Hun var kristen kopter.
Liv og virke
Etter å ha fullført sin grunnutdannelse, søkte Hilana Sedarous seg inn på Madraset Al Saneyah, en internatskole for jenter i Kairo. Hun studerte senere ved et lærerutdanningsuniversitet, hvor hun etter to år, i 1922, fikk et stipend og ble sendt sammen med fem andre kvinnelige egyptiske studenter til London for å studere matematikk. Hun og Zainab Kamel, ble ansett for å være de første kvinnelige egyptiske studenter som kom for å studere i England. Hun meldte seg til studier også på London School of Medicine, hvor hun ble sertifisert lege og avsluttet med doktorgrad i 1930.
Hun arbeidet på Kitchener Hospital (det senere Shoubra General Hospital) i Kairo, og utførte sine kirurgiske prosedyrer på Coptic Hospital (المستشفى القبطي - Det koptiske sykehus). Hun åpnet også en privat klinikk. Hun spesialiserte seg innen obstetrikk og gynekologi.
Dr. Sedarous trakk seg tilbake i syttiårsalderen. Etter at hun gikk av med pensjon, dedikerte hun seg til å oversette historier og bøker for barn.
Dr. Sedarous var kjent for sin uselviskhet og sjenerøsitet, og hun hadde en særlig omtanke for foreldreløse barn og barnehjem. Hun donerte mesteparten av sin enorme rikdom gjennom hele livet til alle slags veldedige formål.
Fylkesvei 7460
Fylkesvei 7460 går mellom Potthus bru og Storeng i Saltdal kommune i Nordland.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 513.
Termodynamisk beta
I statistisk termodynamikk er termodynamisk beta, også kjent som kulde, resiprok av den termodynamiske temperaturen til et system:
Hvor:
Den ble opprinnelig introdusert i 1971 (som Kältefunktion "kaldhetsfunksjon") av Ingo Müller, en av forkjemperne for den rasjonelle tankegang, basert på tidligere forslag om en "gjensidig temperatur" -funksjon.
Termodynamisk beta har enheter resiprok med energien (i SI-enhet, resiprokjoule, ). I ikke-termiske enheter kan den også måles i byte per joule, eller mer praktisk, gigabyte per nanojoule; 1 K−1 tilsvarer omtrent 13 062 gigabyte per nanojoule; i romtemperatur: T = 300K, β ≈ 44 GB/nJ ≈ 39 eV−1 ≈ 2.4 J−1. Konverteringsfaktoren er 1 GB/nJ = J−1.
Beskrivelse
Via den statistiske definisjonen av temperatur som en funksjon av entropi, kan kuldefunksjonen beregnes i det mikrokanoniske ensemblet fra formelen
(dvs. delvis derivat av entropien S med hensyn til energien E ved konstant volum V og partikkelnummer N).
Fordeler
Selv om β er fullstendig ekvivalent i konseptuelt innhold med temperatur, anses β generelt som en mer grunnleggende mengde enn temperatur på grunn av fenomenet negativ temperatur, der β er kontinuerlig når den krysser null, mens T har en egenart.
I tillegg har β fordelen av å være lettere å forstå årsaksvis: Hvis en liten mengde varme tilsettes et system, er β økningen i entropi delt på økningen i varme. Temperatur er vanskelig å tolke i samme forstand, da det ikke er mulig å "legge til entropi" til et system bortsett fra indirekte, ved å modifisere andre størrelser som temperatur, volum eller antall partikler.
Statistisk tolkning
Fra et statistisk synspunkt er β en numerisk størrelse som relaterer to makroskopiske systemer i likevekt. Den eksakte formuleringen er som følger. Tenk på to systemer, 1 og 2, i termokontakt, med respektive energier E1 og E2. Vi antar at E1 + E2 =konstant E. Antall mikrotilstander i hvert system vil bli betegnet med Ω1 og Ω2. Under våre antakelser avhenger Ωi bare av Ei. Vi antar også at en hvilken som helst mikrotilstand i system 1 som er i samsvar med E1 kan eksistere sammen med hvilken som helst mikrotilstand i system 2 som er i samsvar med E2. Dermed er antallet mikrotilstander for det kombinerte systemet
Vi vil utlede β fra den grunnleggende antagelsen om statistisk mekanikk:
(Med andre ord søker systemet naturlig nok det maksimale antallet mikrostater.) Derfor, ved likevekt,
Men E1 + E2 = E tilsier
Så
Ovennevnte forhold motiverer en definisjon av β:
Forbindelse av statistisk visning med termodynamisk utsikt
Når to systemer er i likevekt, har de samme termodynamisk temperatur  T . Dermed ville man intuitivt forvente at  β  (som definert via mikrotilstander) på en eller annen måte var relatert til  T. Denne lenken er gitt av Boltzmanns grunnleggende antagelse skrevet som
hvor kB er Boltzmann-konstanten, S er den klassiske termodynamiske entropien, og Ω er antallet mikrotilstander. Så
Å erstatte definisjonen av β fra den statistiske definisjonen ovenfor gir
hvor \tau kalles systemets grunntemperatur, og har energienheter.
Englandsfarten
Englandsfarten eller Nordsjøfarten var båttrafikken mellom det okkuperte Norge og Storbritannia (særlig Shetland, Orknøyene og Skottland) under andre verdenskrig. Personer som reiste med båtene ble gjerne betegnet som «englandsfarere». Motivet for å reise kunne være frykt «for å bli innkalt til arbeidstjeneste (...) som kunne utvikle seg til soldattjeneste» for tyskerne.
Historie
Flyktningtrafikken fra vestlandskysten startet allerede våren 1940 mens kampene fremdeles pågikk i Nord-Norge. Fra Sørlandet dro de første båtene i mai 1940. I begynnelsen ble hver enkelt båtlast improvisert, men etterhvert ble det dannet løst organiserte «eksportorganisasjoner». Trafikken gikk stort sett med fiskeskøyter, men flere tok seg over Nordsjøen på egen hånd i åpen båt, til og med i robåter.
En regner med at 3293 englandsfarere kom til alliert havn i sivile båter. I tillegg ble det under okkupasjonen 336 personer bragt ut med fiskeskøyter rekvirert av norske eller britiske militære, eller ombord på norske krigsskip. Totalt regner en med 3629 registrerte englandsfarere. Omkring 300 båter deltok.
Den 26. september 1941 forordnet reichskommissar Josef Terboven dødsstraff for «den som uten tillatelse forlater de besatte norske områder i den hensikt å begi seg til en fiendestat eller til områder som er besatt av fiendestater, eller treffer forberedelser hertil». I 1942 ble flere av eksportorganisasjonene bak englandsfarten rullet opp av tysk etterretning og Gestapo med god hjelp av Henry Rinnans agenter. I perioden 1941–42 ble 121 nordmenn tatt av tyskerne i forbindelse med englandsfarten. 51 nordmenn ble dødsdømt og henrettet som flyktninger eller for å ha forberedt flukt over Nordsjøen; 23 ble henrettet i 1942. Ytterlige 5 ble henrettet for å ha deltatt i organisasjon av flyktningrutene. En ble skutt under flukt. Flere døde i fangenskap.
Den siste store flyktningtransporten med fiskeskøyter fant sted i februar 1942, da 41 flyktninger tok seg til Lerwick ombord på fiskefartøyet MK «Rupee». Etter dette opphørte i all hovedsak den sivile flyktningtrafikken over Nordsjøen.
Fluktene og fluktforsøket fra Obrestad i Rogaland
En båt seilte fra Obrestad på 5. september 1941, og en annen reiste tre dager seinere. En seinere avreise ble planlagt med en tredje båt som ble kjøpt av et spleiselag av flere som forberedte flukt. Under prøvekjøring havarerte motoren,og båten kom aldri ut av havna på Obrestad. Gestapo fant en håndskrevet liste med navn på de fleste som skulle være med båten. Arrestasjonene ble foretatt på 17. oktober. Forberedelsene til fluktforsøket førte til at flere fikk dødsstraff og femten ble henrettet. Erling Mæland skulle også være med, men nektet å skrive navnet sitt på listen og reddet trolig livet på den måten, mens broren Magnus ble henrettet. Torgeir Sikveland, Erling Mæland og flere ble av de arresterte ble torturert uten å røpe noe, ifølge Jostein Berglyds bok.
I Obrestad havn er det et minnesmerke over de 15 jærbuene som ble henrettet i Trandumskogen 21. mai 1942: Olav Ege, Magnus Mæland, Sverre Waldeland, Trygve Varden, Arne Vigre, Anton Bø, Karl Hellestø, Marton Opstad, Ingvar Ree, Ragnvald Torland, Torger Sikveland, Jørstein Johansen, Augustus Stensland, Andreas Steinsland og Ole Rosland. Disse 15 utgjorde mer enn en fjerdedel av de 56 norske englandsfarerne som ble dømt til døden og henrettet under krigen. I tillegg omkom Ingvar Gausland, Øystein Kvia, Wilhelm Lund og Ole Reiestad i alliert tjeneste i forbindelse med Englandsfarten. Bjarne Årsland slapp dødsdom fordi at han bare var 19 år. I 1945 ble massegravene på Trandum åpnet og de henrettede ble gravlagt på hjemstedet.
Bare én «sto (...) ikke tiltalt i SS- og Polizeigericht Nord da rettssaken mot Jær-gjengen startet 5. mai 1942. Han ble ikke plassert på «Fallskjermen» i cellebrakke 412 sammen med [de andre] (...), og han havnet heller aldri i tysk tukthus. Det gjorde alle de andre som sto tiltalt i denne saken og som slapp dødsstraff».
Shetlandsgjengen
Den ble erstattet av operasjoner utført av Shetlandsgjengen – først med fiskeskøyter, fra 1943 med ubåtjagerne KNM «Hitra», KNM «Hessa» og KNM «Vigra».
Relatert til englandsfarten, men ikke regnet med i tapstallene ovenfor, er også Telavåg-tragedien.
Ettermæle
I de første årene etter andre verdenskrig ble et omfattende norsk og britisk arkivmateriale omkring flyktningtransporten over Nordsjøen destruert av plasshensyn. Den som særlig har æren for at englandsfarten er dokumentert, er historikeren Ragnar Ulstein som på 1960-tallet la ned et stort arbeide med lydbåndintervju av deltakerne og innsamling av arkivfragmenter, dagbøker, brev og private rapporter. Dette arbeidet er nedfelt i hans verk Englandsfarten I og II (1965-–67).
I 1995 ble det avduket et monument over englandsfarerne på Skateflukaia i Ålesund. Monumentet er utført av skulptøren Ola Stavseng.
Til minne om hendelsene på Telavåg under krigen og transporten over Nordsjøen ble Nordsjøfartmuseet åpnet i 1998 på Telavåg.
I 2014 døde Erling Mæland, den siste overlevende av de 39 som ble arrestert i forbindelse med forberedelser til båtflukt fra Obrestad.
Fabio Ramella
Fabio Ramella (født 18. juni 1980) er en sveitsisk skytter som konkurrerer i skeet. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 34 i skeet.
Niues flagg
Niues flagg vitner gjennom det britiske unionsflagget (Union Jack) i kantonen om sydhavsøyas historiske, om enn kortvarige, tilknytning til Storbritannia: Niue ble 19. oktober 1900 britisk protektorat, en tilstand som varte et års tid før øya kom under New Zealand. Flagget er preget av en rekke særegenheter som gjør at flagget skiller seg ut fra de mange andre flagg etter britisk mønster. Først og fremst er Niues flagg unikt i denne sammenheng gjennom den gule flaggduken. Fargen skal symbolisere øyas lyse solskinn og de varme forbindelsene mellom folket på Niue og folket i New Zealand, landet øya hører inn under. Flaggduken er ellers uten symboler, noe som er uvanlig for land og territorier som benytter flagg etter britisk mønster. Niues flagg er også spesielt ved at symboler er plassert på selve unionsflagget i kantonen. Det er snakk om en stor stjerne i korsmidten og fire mindre stjerner i det røde korsets armer. Den store stjernen skal symbolisere øya Niue, mens de små stjernene skal symbolisere båndene til New Zealand.
Flagget ble innført 15. oktober 1975.
Bente Hagem
Bente Hagem (født 13. oktober 1953 i Tune i Østfold) er en norsk næringslivsleder. Hun har hatt direktørstillinger i blant annet Statoil og Statnett, og har hatt en rekke styreverv innen petroleums- og kraftindustrien.
Karriere
Hagem gikk på Southbury High School i Connecticut i USA, og tok examen artium ved Frydenberg gymnas i Fredrikstad i 1973. Etter grunnfag i sosiologi utdannet hun seg til sivilagronom med spesialisering i industriell økonomi ved Norges landbrukshøgskole 1975–1980. Hun fikk sin første direktørjobb som 33-åring da hun ble slakteridirektør i Fellesslakteriet (Nortura).