cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rock
Pop-pønk
Et resultat av pønkeksplosjonen i 1970-årene var pop-pønk. Med band som Buzzcocks og the Ramones ble ikke sjangeren like kommersielt suksessfull som navnet kanskje skulle tilsi, men de påvirker fremdeles mange artister som opptrer i dag. Blandingen av popmelodier, raske toner og rå tekster, samt lyden av pønkrock er merkbar hos alt fra Nirvana til Oasis.
I dag blir begrepet pop-pønk brukt for å skildre moderne rockeband med sterkt pop-preget musikk som Green Day og The Offspring, mens Blink-182 og Sum 41 førte undersjangeren til nye høyder sent i 1990-årene og tidlig 2000-årene.
Post-grunge
Etter Kurt Cobain døde dukket en ny stil kalt post-grunge opp. På samme måte som forholdet mellom pop-pønk og pønkrock, er post-grunge forskjellig fra vanlig grunge ved at den er mer radiovennlig og poporientert. Etter at Silverchair fra Australia fikk internasjonal suksess med debutalbumet Frogstomp begynte plateselskaper aktivt å lete etter «det nye Nirvana». Tidligere Nirvana-trommis Dave Grohls nye band Foo Fighters hjalp til å gjøre sjangeren populær og andre band som Bush, Seether, Creed, Collective Soul, Everclear og Live gjorde post-grunge til en av de mest kommersielle og levedyktige undersjangrene sent i 1990-årene.
Den kvinnelige soloartisten Alanis Morissette oppnådde også suksess og ble stemplet som post-grunge. I 1995 ble albumet hennes Jagged Little Pill en stor hit med direkte, avslørende sanger som «You Oughta Know». Med ærlige, selvsentrerte tekster, som for eksempel Tori Amos', blandet med en post-grunge, gitarbasert stil, klarte produsent Glen Ballard å ta selvinnsikten som hadde vært vanlig i grungetekster til de store massene. Suksessen med Jagged Little Pill påvirket mer pop-orienterte kvinnelige artister i 1990-årene, som Fiona Apple, Jewel og Liz Phair.
Nu metal og rap-rock
I 1990 oppnådde Faith No More suksess med singelen «Epic», som kombinerte heavy metal med rap. Dette banet veg for band som Rage Against the Machine og senere Limp Bizkit, Korn, System of a Down og Slipknot. Kombinasjonen av rap og rock ble en suksess. Senere kom blandinger av grunge, metal og hiphop, mer kjent som rap-rock og dette skapte en ny bølge med suksessrike band som Linkin Park og P.O.D.. Mange av disse bandene ser også på seg selv som en del av den beslektet sjangeren nu metal.
Internett
Tidlig i 2000-årene ble hele musikkindustrien rystet etter påstander om massive brudd på musikkrettighetene ved hjelp av fildelingstjeneseter som Napster. Dette førte til flere søksmål mot private fildelere av plateselskapenes interesseorganisasjon RIAA.
Albumsalget har gått nedover for de fleste musikksjangre gjennom 2000-tallet. Den største medvirkende faktoren til dette er digitale nedlastinger. Mange kjøper kun de sangene de vil ha, og ikke alltid hele album.
Post-pønk revival
Retrotrenden har ført til en post-pønk revival med band som The Hives, The Libertines, The Killers, Bloc Party, Franz Ferdinand, Interpol og Editors, som ofte er påvirket av band fra 1990-årene som Radiohead og Nirvana, samt pønksjangeren og post-pønk-band som Joy Division.
Metalcore
Metalcore utviklet seg tidlig i 1990-årene, men ble først populært i 2000-årene da musikkvideoer av band som Bullet for My Valentine, Killswitch Engage, Atreyu og Avenged Sevenfold ble vist på TV. Metalcore kom til som en blanding av hardcore pønk og post-hardcore med metal. Påverkning fra tidlig emocore og screamo er også vanlig.
Norge
Filmen Blackboard Jungle hadde premiere i Norge i november 1955 (med norsk tittel, Vend dem ikke ryggen). I filmen spilles sangen «Rock Around the Clock», sammen med rulleteksten på begynnelsen av filmen.
Den 20. september 1956 var det rockeopptøyer i Oslo. Den samme kvelden hadde filmen Rock Around the Clock blitt vist på kino. I 1958 ga Rocke-Pelle ut en plate. Samme år fantes det såkalte «Rocketeltet» utenfor Akershus festning i Oslo, der Kjell Karlsens orkester spilte.
James Monroe
James Monroe (født 28. april 1758, død 4. juli 1831) var USAs femte president, fra 1817 til 1825. Han hadde utarbeidet Monroe-doktrinen, en doktrine som sier at Amerika bør slippe framtidig europeisk kolonisering, og at selvstendige amerikanske land bør slippe europeisk innblanding i innenrikssaker. Monroe innførte derfor i 1823 den såkalte Monroe-doktrinen der Amerika (senere forstått som både Nord- og Syd-Amerika) ble erklært som forbudt område for alle europeiske stater, og at ethvert forsøk ville bli ansett som en trussel mot USAs sikkerhet.
Tidlige år
Monroe ble født i Westmoreland County, Virginia, og gikk på Campbelltown Academy og College of William and Mary i Virginia. Etter at han tok eksamen i 1776 kjempet Monroe i den kontinentale hær og praktiserte jus i Fredricksburg, Virginia. Hans far, Spence Monroe (ca. 1727–1774) var snekker, møbelsnekker og dyrket litt tobakk. Han og hans kone Elizabeth Jones (født ca. 1729) eide betydelige landområder, men hadde lite penger.
Monroe ble valgt til Virginia House of Delegates i 1782 og tjente ved konføderasjonskongressen 1783–1786. Som ung politiker, sluttet han seg til antiføderalistene i Virginia-konvensjonen som ratifiserte grunnloven. Han ble valgt i 1790 til senator som forkjemper for Jeffersons politikk. Han var ambassadør i Frankrike 1794–96 og hadde sterke sympatier for den franske sak. Senere hjalp han til med forhandlingene om Louisianakjøpet sammen med Robert R. Livingston under ledelse av Thomas Jefferson. Fra 1799 til 1802 var han guvernør i Virginia og ble på nytt ambassadør i Frankrike i 1803 før han ble ambassadør i Storbritannia fra 1803 til 1807. Han fikk tre valgmannsstemmer i visepresidentvalget i 1808. Han vendte så tilbake til delegatsforsamlingen i Virginia og ble valgt til nye perioder som guvernør fra 1811 til 1814 og fra 1815 til 1817. Krigsminister var han fra 1814 til 1815.
Politikk
Etter den britisk-amerikanske krig ble Monroe valgt til president i 1816 og gjenvalgt i 1820. I begge disse valgene var Monroe uten reell konkurranse.
Monroe var opptatt av detaljer, godt forberedt i de fleste saker, flink til å se saker fra forskjellige synsvinkler, men først og fremst var han pragmatisk. Monroe utførte sine presidentplikter på en utmerket måte. Han satte sammen en sterk regjering hvor han fikk med seg John C. Calhoun fra sør som krigsminister, John Quincy Adams fra nord som utenriksminister. Bare avslaget fra Henry Clay hindret Monroe fra å få med seg en glitrende politiker fra vest. De fleste utnevnelsene gikk til republikanere som fortjente det, men han prøvde ikke å bruke dem for å bygge partiets maktgrunnlag. I stedet lot han grunnlaget smuldre, noe som førte til at motsetninger avtok i styrke og førte til at denne epoken ble kalt «era of good feeling» (den gode følelsens epoke). Han utførte to lange reiser i 1817 for å bygge opp en «goodwill». Føderalistpartiet tørket inn og døde til slutt ut, noe som startet med Hartford-konvensjonen, og hindringene mellom Det demokratiske parti og whig-partiet var enda ikke utvisket. Nesten alle politikere tilhørte det demokratisk-republikanske partiet, men det mistet sin vitalitet og organisatoriske integritet. Partiets kongressorgan sluttet å møtes og der var ingen nasjonale konvensjoner.
Disse «gode følelsene» varte ikke selv om Monroe fulgte nasjonalistisk politikk, men hans popularitet varte. På tvers av den nasjonalistiske fasaden, dukket sprekker opp. En smertefull økonomisk depresjon økte uten tvil folkets misnøye med Missouri-territoriet i 1819 da deres søknad om innlemmelse i unionen som en slavestat mislyktes. Et lovtillegg for å gradvis avskaffe slaveriet i Missouri ble resultatet av to års bitter debatt i kongressen. Missouri-kompromisset løste kampen og innlemmet Missouri som en slavestat sammen med Maine, en fri stat, samtidig som det forbød slaveri i nord og vest for alltid.
Monroe er kanskje best kjent for Monroe-doktrinen som han overleverte i sin tale til kongressen den 2. desember 1823. I den proklamerte han at Amerika skulle være fri for fremtidig europeisk kolonisering og fri fra europeisk innblanding i suverene lands affærer. Den fastslo videre at USA ønsket å forbli nøytral i europeiske kriger og kriger mellom europeiske makter og deres kolonier, men ville regne alle nye kolonier eller innblanding i uavhengige land i Amerika som en fiendtlig handling mot USA. Monroe begynte ikke formelt med å anerkjenne de unge søsterrepublikkene før i 1822, etter å ha sikret seg at kongressen ville stemme for å finansiere diplomatiske utsendinger. Han og utenriksminister Adams ønsket å unngå problemer med Spania før landet hadde gitt fra seg Floridaene, noe som ble gjort i 1821.
Storbritannia, med sin mektige marine, motsatte seg også gjenerobringen av Latin-Amerika og foreslo at USA skulle slutte seg til en proklamasjon der Spania ble bedt om å holde seg unna. Eks-presidentene Jefferson og Madison gav Monroe råd om å akseptere tilbudet, men utenriksminister Adams frarådet det. «Det ville være bedre…å rette disse prinsippene mot Russland og Frankrike, enn å storme inn som en brusende hane sammen med britene.» Monroe aksepterte Adams råd. Det var ikke bare Latin-Amerika som måtte få være i fred, advarte han, men Russland måtte heller ikke ta mer land sørover langs stillehavskysten. «…det amerikanske kontinentet,» uttalte han, «gjennom den frie og uavhengige tilstanden som det har fått og opprettholdt, skal fra nå av ikke bli regnet som mulige områder for kolonisering av europeiske makter.» Rundt 20 år etter at Monroe døde i 1831, ble dette kjent som monroedoktrinen.
Utnevnelser til høyesterett
Monroe utnevnte følgende dommere til høyesteretten:
Tiden etter presidentperiodene
Da han forlot Det hvite hus etter at presidentskapet utløpte den 4. mars 1825, flyttet Monroe til Monroe Hill på området til University of Virginia. Det som er universitetets område i dag, var opprinnelig Monroes familiegård fra 1788 til 1817, men han solgte det i sitt første år som president til den nye skolen som ble grunnlagt av hans venn og tidligere president, Thomas Jefferson. Han satt i gjestestyret under Jefferson og deretter til han døde under universitetets andre rektor, nok en tidligere president, James Madison.
Monroe hadde opparbeidet seg stor gjeld i løpet av årene i det offentlige liv. Resultatet var at han ble tvunget til å selge Highland-plantasjen, nå kalt Ash Lawn-Highland og som eies av College of William and Mary. Han kom seg aldri ovenpå økonomisk etter dette, da hans kone, Elizabeths helse forverret ble også økonomien verre. Resultatet var at ekteparet bodde på Oak Hill til Elizabth døde 23. september 1830.
Nasjonalt senter for fostermedisin
Nasjonalt senter for fostermedisin ligger i Trondheim. Senteret ble opprettet i 1989 og hadde utspring i Ultralydlaboratoriet ved daværende Regionsykehuset i Trondheim. Senterets oppgaver er todelt: de har 18-ukers rutineunersøkelse for en region i Midt-Norge samt at de er det nasjonale ressurssenteret for fosterdiagnostikk og har det nasjonale ansvaret for å utføre en del fosterdiognostiske inngrep. Gravide kvinner fra hele landet blir henvist dit fra sitt lokale sykehus.
Charles Brandon, 1. hertug av Suffolk
'''Charles Brandon, 1. hertug av Suffolk''' (født 1484, død 24. august 1545) var en engelsk adelsmann i Tudortiden. Han var gift med Maria Tudor, Henrik VIIIs yngre søster.
Politisk karriere
Brandon fikk flere embeter i den kongelige husholdning. I 1513 ble han Master of the Horse, og fikk flere verdifulle eiendommer. 15. mai samme år ble han utnevnt til vicomte Lisle etter at han inngikk en ekteskapskontrakt med Elizabeth Grey. Hun var suo jure vicomtesse Lisle. Da Grey var gammel nok til å gifte seg nektet hun å inngå ekteskap med Brandon.
Årøytunnelen
Årøytunnelen er en 405 meter lang veitunnel i Sogndal i Vestland. Den er en del av fylkesvei 55 og ligger ved enden av Barsnesfjorden.
Charles Brandon, 1. hertug av Suffolk
Politisk karriere
Under beleiringene av Thérouanne og Tournai i felttoget i Frankrike i 1513 utmerket han seg. En av agentene til Margaret av Savoia skrev under beleiringen av Thérouanne at lord Lisle var en «andre konge», og rådet henne til å skrive et vennlig brev til ham. På denne tiden forsøkte Henrik VIII i hemmelighet å få i stand et ekteskap mellom Brandon og Margaret. Han utnevnte Brandon til hertug av Suffolk. Kongen var svært nøye med å avvise enhver befatning med slike ekteskapsplaner over for Margarets far, Maximilian I av det tysk-romerske rike.
Suffolk tok del i dystingen i forbindelse med Maria Tudors bryllup med Ludvig XII av Frankrike. Han ble akkreditert for å diskutere forskjellige saker med Ludvig, og ved Ludvigs død ble han sendt som kongens representant for å gratulere etterfølgeren Frans I.
Det er mulig at det var varme følelser mellom Maria Tudor og Suffolk allerede før hun giftet seg. Frans foreslo at de to skulle gifte seg; Maria var en ung enke og Frans hadde selv ønsket å gifte seg med henne, muligens fordi han ventet og håpte at hans hustru Claude skulle dø. Maria avviste ham ved å gjøre ham til sin betrodde.
Både Frans og Henrik ønsket ekteskapet mellom Suffolk og Maria, men Suffolk hadde mange politiske fiender, og Maria ønsket ikke å igjen bli brukt i et politisk spill. Det Henrik ønsket var å få tilbake det som hadde blitt betalt i medgift for Maria da hun giftet seg med Ludvig. Paret avgjorde tilslutt det hele seg ved å gifte seg uten innblanding fra andre. Dette fortalte Suffolk til Thomas Wolsey, som var en venn av begge, den 5. mars 1515.
Henrik VIII ble rasende over å ha blitt forbigått, og Wolsey måtte trå til for å redde Suffolk. Paret fikk en avtale om å betale kongen 24 000 pund i årlige avdrag på 1000, samt at kongen skulle få hele medgiften på 200 000 pund, sølvtøy og smykker. Deretter kunne de gifte seg offentlig i Greenwich den 13. mai.
Dette var hertugens tredje ekteskap. Hans første var med Margaret Neville, enke etter John Mortimer, og det andre med Anne Browne som han hadde vært forlovet med før han giftet seg med Margaret. Ekteskapet med Margaret hadde blitt annullert på grunn av slektskap. Hans ekteskap med Maria ble sikret gjennom en bulle fra Klemens VII utstedt i 1528; bullen bekreftet også at døtrene til Anne Browne var ektefødt.
Etter å ha giftet seg med Maria bodde Suffolk i noen år tilbaketrukket. Han var med ved Field of the Cloth of Gold i 1520. I 1523 ble han sendt til Calais for å ha kommandoen over de engelske troppene der. Han invaderte Frankrike sammen med grev de Buren, som ledet de flamske troppene. Etter å ha herjet i det nordlige Frankrike oppløste han styrkene da vinteren kom.
Mens Maria var motstander av oppløsningen av ekteskapet mellom Henrik VIII og Katarina av Aragón støtte Suffolk kongen fullt ut. Han vegret seg heller ikke mot å angripe Wolsey da kardinalens fall var nært forestående, selv om han hadde en betydelig takknemlighetsgjeld til ham. Kardinalen minte ham om hans utakknemlighet: «Hvis jeg, enkle kardinal, ikke hadde vært til, ville du på det nåværende tidspunkt ikke hatt noe hode på skuldrene hvor du har en tunge å tale slik mot oss med».
Etter Marias død den 24. juni 1533 giftet han seg, i 1534, med Cathrine, suo jure baronesse Willoughby de Eresby, en femten år gammel pike han var verge for.
Etter Wolseys fall økte Suffolks innflytelse raskt. Han ble sendt sammen med Thomas Howard, 3. hertug av Norfolk for å hente riksseglet fra Wolsey, og de samme to overbrakte nyheten om Anne Boleyns ekteskap med kongen til Parlamentet. Suffolk ble High Steward i dronningens hushold. Han ble også utnevnt som en av kommissærene som skulle oppløse Katarina av Aragóns hushold, en oppgave han syntes var smakløs.
Suffolk støttet Henriks kirkepolitikk, og fikk betydelige eiendommer etter oppløsningen av klostrene. I 1544 ble han igjen sendt for å kommandere engelske tropper under en invasjon av Frankrike.
Han døde i Guildford den 24. august 1545.
Ekteskap og barn
Brandon var først forlovet med Elizabeth Grey, 5. baronesse Lisle (1505–1519). Kontrakten ble annullert før bryllupet, og paret fikk ingen barn.
Første ekteskap
Før februar 1506 giftet han seg med Margaret Mortimer, født Neville. Ekteskapet ble annullert i 1506, og paret fikk ingen barn.
Andre ekteskap
Omkring 1508 giftet han seg med Anne Browne (død 1511), datter av Anthony Browne.
Tredje ekteskap
I mai 1515 giftet han seg med Maria Tudor, enkedronning av Frankrike (18. mars 1498–25. juni 1533)
Barn:
Fjerde ekteskap
Den 7. september 1534 giftet han seg med Katherine Willoughby (ca. 1519–1580).
Barn:
Ghazipur
Ghazipur er berømt for Indias eneste lovlige opiumsfabrikk (pr 2010). Den går tilbake til 1800-tallets britiske opiumsproduksjon for det kinesiske marked. Det var da to produksjonssteder som dominerte opiumseksporten fra Calcutta og til Kina. Den ene produsenten, Patna, ble produsert i Patna, fra opiumsplanter innhøstet i deler av Bengal og fra Bihar; den andre typen, Benares, kom fra opiumsdyrkere fra Bihars grenser og så langt nordvestover som til Agra. Det var denne opiumen som ble bearbeidet i Ghazipur, og ble oppkalt etter den nærliggende storbyen Benares (Varanasi).
Odda-ledningene
Odda-ledningene eller Oddaledningene er et tidligere kraftoverføringsanlegg mellom Tysso I kraftstasjon og Odda Smelteverk. De gjenværende jernmastene er trolig blant landets eldste stående kraftledningsmaster og er blitt vurdert som nasjonalt kulturhistorisk verdifulle i NVEs temaplan Kraftoverføringens kulturminner.
Kraftstasjonen i Tyssedal hadde trefase vekselstrømsgeneratorer som produserte 25 perioders strøm (Hz). Strøm med spenning inntil 12 kV ble utransformert overført via en 6,6 km lang kraftledning mellom Tyssedal og fabrikkene i Odda. Den første ledningen som ble bygget hadde seks kobberliner (med to kurser) à 110 mm². Mastene var i stor grad av tre, men i vinkelpunktene ble det brukt gittermaster av jern. Ledningene var i drift fra 4. mai 1908.
Ghazipur
Ghazipur har et viktig landbruksmarked. Lord Cornwallis, generalguvernør i Britisk India, døde i Ghazipur 1805 og er gravlagt der.
Odda-ledningene
Mellom 1909 – 1910 ble en ny overføringslinje til Odda bygget. Den andre ledningen gikk stort sett parallelt med den første, men lagt noe høyre i terrenget. For å unngå ledningsbrudd langs det mest rasutsatte terrenget ble det også sprengt ut en 700 meter lang tunnel under Tveitanuten.
Parallelt med utvidelsen av kraftstasjonen tiden 1911 – 1913 ble også overføringsledningene bygget om og forsterket. Trestolpene ble byttet ut og jernstolpene forsterket. Mastene som støttet spennet på rundt 250 meter over elven Tysso fikk doble jernmaster. Gittermastene hadde tre tverrarmer og linene var lagt opp i en regulær sekskant. De tolv kobberlinene ble skiftet ut med 12 aluminiumsledninger à 450 mm2. Tunnelen under Tveitanuten ble også forlenget til 1200 meter. Tunnelen hadde et kvadratisk tverrsnitt på 3 m² hvor seks liner ble montert på hver side tunnelen. I forbindelse med utvidelsen av cyanamidfabrikken i Odda ble det også lagt to jernbåndarmerte blykabler à 3 × 120 mm² i en grøft mellom masterekkene. Over elvene Tysso og Opo ble det bygget kabelbroer for cyanamidkablene.
Kraftledningene mellom Tyssedal og Odda var helt nødvendige bindeledd mellom kraftstasjonen og fabrikkene. De to Odda-ledningene var i drift fram til 1996 og de fungerte som reserveledninger fram til Odda Smelteverks konkurs i 2003. Linene er siden blitt demontert og de fleste mastene er tatt ned. Kabelbroen over Opo ble også revet i 2010. I dag står det igjen 16 master, fire ved Odda Smelteverk, to ved og på Bispen i Kvitura og ti i Tyssedal. Ledningstunnelen er intakt med muffehusene ved nordre og søndre synk.
Redditch
Redditch er en by og et administrativt distrikt i nordøstlige Worcestershire i England. Lokalt er byen omtalt ved sitt tilnavn The Ditch («Grøften»). Byen ligger omtrent 24 km sør for Birmingham og er lokalisert ved motorveien A441 som går mellom Birmingham og Cookhill. Den romerske veien Icknield Street går rett øst for byen. Distriktet hadde i henhold til folketellingen i 2011 en befolkning på 84 300 innbyggere. På 1800-tallet ble byen et internasjonalt industrisenter for framstilling av nåler og fiskekroker. Ved et tidspunkt ble rundt 90 prosent av alle nåler i verden produsert i byen og dens nabolag. På 1960-tallet ble byen en modell for moderne byplanlegging.
Historie
Byen nevnes første gang i 1348 som Red-Dych, antagelig en referanse til den røde leiren ved elven Arrow. I middelalderen ble den et sentrum for produksjon av nåler, og senere har fiskekroker og annet fiskeutstyr vært viktige produkter. Nålproduksjonen er dokumentert på Forge Mill Needle Museum.
I 1964 fikk den status som new town, og befolkningstallet økte på noen år fra drøyt 30 000 til over 75 000. En betydelig andel av de som flyttet til de mange nye boligområdene som sprang opp kom fra Birmingham, og mange pendler dit for å arbeide. Den tradisjonelle nåleproduksjonen er erstattet av moderne industri. Blant produkter byen er kjent for å nyere tid er motorsykler og stålfjærer.
Clinton County (Michigan)
Clinton County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger i de sentrale delene på den sørlige halvøya (Lower Peninsula) og grenser mot Gratiot County i nord, Shiawassee County i øst, Ionia County i vest, Ingham County i sørøst, Eaton County i sørvest, Saginaw County i nordøst og mot Montcalm County i nordvest.
Redditch
Historie
Redditch fungerer også som pendlerby for Birmingham. Bilforhandleren Halfords og det store ingeniørselskapet GKN har begge sine hovedkvarter i Redditch. Samuel Taylor Ltd, som framstiller kontakter av edelt metall, har fabrikk i byen. Som følge av nyutvikling av det store kjøpesenteret Kingfisher Shopping Centre i 2002, har Redditch gjennomgått en økonomisk og kulturell renessanse.
Clinton County (Michigan)
Clinton Countys totale areal er 1 480 km² hvorav 8 km² er vann. I 2000 hadde fylket 64 753 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen St. Johns.
Fylket ble grunnlagt i 1831 og har fått sitt navn etter guvernør DeWitt Clinton.
Mentiqa
Mentiqa er navnet på en dansk privat grunnskole for elever med særlige begavelsesmessige forutsetninger.
Den første skole som ble startet i Buddinge (Danmark), ble stiftet i 2004, mens den andre åpnet i 2006 i Odense. Det er planer om å opprette en tilsvarende skole i Århus med skolestart i august 2007.
Skolenes stifter Pernille Buch-Rømer ble i september 2006 sagt opp som skoleleder på skolen i Buddinge. Etter dette skiftet skolen i Buddinge navn til Atheneskolen.
Hanzhong
Hanzhong (kinesisk: 汉中市, pinyin: Hànzhōng, W.-G.: Hanchung) er en by på prefekturnivå i sørvest i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Befolkningen innen grensene anslås (2005) til 3,74 millioner. Byprefekturet ligger langs den øvre del av elven Hanshuis løp, sør for Qinlingfjellene og nord for Bashanfjellet.
Historie
Hanzhong har vært av militær strategisk betydning den gangen dette området var i utkanten av det kinesiske kulturområde.
Det var bebyggelse i området allerede under Shang-dynastiet. I 325 f.Kr. etablerte staten Qin Hanzhong som prefektur. I 206 f.Kr. var Hanzhong base for Liu Bang da han bygde opp Det vestlige Han-dynasti (206 f.Kr.-8|8 e.Kr.). I de tre rikers tid (220-280) sendte Zhuge Liang, statsminister for kongedømmet Shu, tropper til Qishanfjellet seks ganger, og hadde Hanzhong som base for sin militærekspedisjon nordover mot kongedømmet Wei.
Administrative enheter
Byprefekturet Hanzhong har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū) og 10 fylker (县 xiàn).
Turistattraksjoner
Blant en lang rekke severdige templer, byporter og altere ligger de vakre mausoleene til Zhang Qian (Silkeveiens pioner) i fylket Chenggu og Cai Lun (papirets oppfinner) i fylket Yang.
Samferdsel
Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.
Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.
Luis Marín Barahona
Luis Antonio Marín Barahona (født 18. mai 1983 i Santiago de Chile) er en chilensk tidligere fotballspiller som sist spilte for den chilenske fotballklubben Deportes Temuco. Han var en del av og ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Vatikanbiblioteket
Vatikanbiblioteket (latin: Bibliotheca Apostolica Vaticana) er Den hellige stols bibliotek, og ligger i Vatikanet. Det er et av de eldste og viktigste bibliotekene og samlingene av historiske tekster.
Pave Nikolas V opprettet biblioteket i 1448 da han kombinerte omkring 350 greske, latinske og hebraiske kodekser overlevert av hans forgjengere med sin egen samling og fortløpende kostbare nyanskaffelser, blant dem manuskripter fra Konstantinopels keiserlige bibliotek.
Da den første bibliotekaren, Bartolomeo Platina, satte opp en bestandfortegnelse i 1481, kom den på over 3500 enkeltposter. Dermed stod det fast at biblioteket allerede da var det største i den vestlige verden. Omkring 1587 gav pave Sixtus V arkitekten Domenico Fontana i oppdrag å konstruere en ny bygning for biblioteket. Denne bygningen er fremdeles i bruk. Bøkene var lenket til og utstilt på benker.
Over århundrene ble biblioteksbestanden ytterligere økt ved gaver og anskaffelser.
I 1623 ble biblioteket for arvefyrstedømmet Pfalz i Heidelberg med sine omkring 3500 manuskripter skjenket av hertug Maximilian I av Bayern til Pavestolen. Litt er senere blitt gitt tilbake til Heidelberg, men storparten av samlingen er fremdeles i Vatikanet.
I 1657 anskaffet biblioteket også manuskriptene som hertugene av Urbino hadde samlet. I 1661 ble grekeren Leo Allatius utnevnt til bibliotekar. Christina av Sverige sørget for at hennes bibliotek, som i praksis var omtrent alt som hadde hørt til det svenske kongelige bibliotek, også ble del av Vatikanbiblioteket ved hennes død i 1689.
I 2005 hadde biblioteket 75 000 manuskripter og over 1,1 millioner trykte bøker, av dem ca. 8 500 incunabula. Vatikanets arkiver ble utskilt fra biblioteket tidlig på 1600-tallet; de har ytterligere 150 000 bestanddeler.
Blant bibliotekets mest fremstående skatter er Codex Vaticanus, det eldste bibelmanuskript som kjennes til. Procopius' «hemmelige historie» ble oppdaget i biblioteket i 1623.
Ulrik Olsen
Johan Ulrik Olsen (født 2. august 1885 i Asmundvåg på Hitra, død 4. oktober 1963 i Kristiansund) var en norsk politiker som representerte Arbeiderpartiet. Han var blant annet kjent som stortingsrepresentant gjennom 27 år, og som Norges første kommunalminister. Han var kommunalminister i tre regjeringer fra 1948 til 1958.
Natália Bernardo
Natália María Bernardo dos Santos (født 25. desember 1986) er en angolansk profesjonell håndballspiller som spiller for den angolanske håndballklubben Atlético Petróleos Luanda. Hun spiller i posisjonen høyreving, og er også en del av det angolanske håndballandslaget. Hun er halvsøster til de angolanske landslagsspillerne Luísa og Marcelina Kiala.
Ulrik Olsen
Olsen ble innvalgt i Kristiansund bystyre første gang i 1913 og i formannskapet i 1917, og hadde bystyre- og formannskapsverv frem til 1951. Han var byens ordfører fra 1935 og frem til 1940, da Joseph Terboven i ens ærend kom til Kristiansund for å avhøre/avsette han som ordfører. Ulrik Olsen returnerte til Kristiansund etter fangenskap i Vollan/Falstad fangeleir i 1945. Han tok opp ordførerembetet 10. mai 1945, to dager etter freden. Ulrik Olsen ble avløst som ordfører i 1946.
Natália Bernardo
Hun ble tatt ut til å representere Angola i Håndball-VM 2011 for kvinner i Brasil, 2013 i Serbia og 2015 i Danmark.
Ulrik Olsen
Ved stortingsvalget 1933 ble han første gang innvalgt på Stortinget. Han ble først innvalgt som representant for kjøpstedene i Møre og Romsdal, og fra og med stortingsvalget 1953 ble han innvalgt fra Møre og Romsdal fylke. Han gikk ut av Stortinget ved valget i 1961. Han var formann i Stortingets kommunalkomité fra 1945 til 1948.
Daily Mirror
Daily Mirror, ofte simpelthen kalt «The Mirror», er en av Storbritannias større aviser. Den ble grunnlagt 2. november 1903 av Alfred Harmsworth (senere lord Northcliffe) – som på den tiden var eier av Daily Mail – som «the first newspaper for gentlewomen». Avisen hadde kvinnelig redaktør, og inneholdt minimalt med nyhetsstoff. Satsningen på damer ble en stor fiasko, og avisen ble relansert som The Daily Illustrated Mirror i 1904 med mannlig redaktør. På den tiden lå avisen i Carmelite Street.
Avisen ansatte fotojournalister som oppsøkte dramatiske begivenheter med ordre om å sende bilder hjem til London uansett kostnad og hindringer. Etter hvert fikk avisen ry som en sterk nyhetsavis med særlig god bildedekning, men ble også kritisert for sine journalistiske metoder. I 1914 passerte opplaget 1 million.
Avisens betydning minket under ledelse av lord Rothermere (grunnleggerens bror), som i mellomkrigstida støttet fascistiske bevegelser i Storbritannia. På slutten av 1930-tallet overtok Harry Bartholomew som direktør, og la om profilen til «sex, krim og sport». Under krigen markerte avisen sin støtte til den menige soldat og husmor, og nærmet seg ideologisk arbeiderpartiet. Etter krigen opplevde avisen en ny gullalder, med over 4 millioner eksemplarer i 1949. Under Cecil Harmsworth Kings ledelse gikk avisen nye veier i typografi og layout, med vekt på bilder, sterke overskrifter og slående forsider. King sørget også for å styrke avisen ved å gå inn i medieselskapet International Publishing Corporation (IPC).
På 1970-tallet prøvde avisen å ta opp konkurransen med Rupert Murdochs nystartede The Sun, og byttet ut nyhetsjournalistikk med stoff om kongehuset og såpeserier. Etter hvert ble avisen skydd av seriøse skribenter og lesere. I 1991 flyttet avisen ut av sentrum til Isle of Dogs. Avisen har holdt fast på sin tabloide uttrykksmåte, men har etter milleniumsskiftet i større grad prioritert dekning av politikk og utenriksstoff enn på 1990-tallet.
Night of the Living Dead
Night of the Living Dead er en skrekkfilm regissert av George A. Romero, som fikk ideen fra romanen Det siste mennesket (I am Legend) av Richard Matheson. Filmen hadde et budsjett på 114 000 USD og ble spilt inn i svart/hvitt med en debutantregissør, allikevel regnes den som en klassiker innen sjangeren og var med på å revitalisere den.
Handling
Søskenparet «Johnny» og «Barbara» er på en kirkegård for å legge blomster på sin fars grav, da de blir angrepet en stabbende blek mann. «Barbara» kommer seg unna og gjemmer seg i et hus som virker forlatt. Til huset kommer også «Ben», og de finner en familie («Harry» og «Helen Cooper» med deres datter) og et par («Tom» og «Judy») som gjemmer seg for, som de lærer fra radio og TV, de gjennoppståtte døde som er ute etter menneskekjøtt. De kan bare stoppes ved å ødelegge hodene deres. «Ben» kommer opp med en plan der alle kan rømme med bilen hans. Han går ut til bilen sammen med «Tom» og «Judy», men paret blir drept av en eksploderende bensinpumpe. «Ben» rømmer tilbake til huset, der de overlevende begynner å krangle. Datteren har blitt en av de levende døde etter å ha blitt bitt, og når «Ben» skyter «Tom» etter en krangel om hvem som skal være sjef faller han ned trappen til kjeller og blir nesten oppspist av sin datter. «Helen» går ned og finner sin mann og datter, og blir drept av sin datter med en hagespade.
Politikk
Filmen blir av mange sett på som å være et angrep på rasismen i USA, ved at den eneste gjenlevende rollefiguren er farget, men blir skutt på slutten av filmen fordi han så farlig ut på avstand. Men George A. Romero har selv avvist dette, og hevder at Duane Jones kun fikk rollen fordi han hadde den beste auditionen.
Om noe, så gir filmen et inntrykk av at kvinner ikke klarer press og blir hysteriske. Både «Barbara», «Judy» og «Helen» blir handlingslammede og hysteriske under filmen, og det er dette som fører til deres død.
Opphavsrett
Da filmen ble lansert, måtte man ha en synlig erklæring på filmen for at man skulle beholde opphavsretten på den, hvis ikke ble den public domain. Denne erklæringen sto under tittelen på filmen mens den fortsatt hadde tittelen Night of the Flesh Eaters, men den ble glemt når filmen fikk en ny tittel. På grunn av dette ble den public domain og fritt bytte. Derfor har det florert med utgaver av filmen. Flere ganger har det kommet utgaver med farger, og i 1998 ble det sluppet en versjon med flere nyinnspilte scener og ny musikk som medforfatter John A. Russo sto bak.
Oppfølgere
Etter Night of the Living Dead, var Romero og Russo uenige om hva de skulle gjøre med oppfølgere. De kom frem til en avtale der de begge kunne lage oppfølgerfilmer, men de skulle kunne skilles fra hverandre ved at Russo skulle ha Living Dead i navnet, mens Romero bare Dead.
George A. Romero har laget tre Dead-oppfølgere til sin kultklassiker. Dawn of the Dead i 1978, Day of the Dead i 1985 og Land of the Dead i 2005. For hver film som går blir det fler og fler zombier og de tar over store deler av verden, samtidig som de blir smartere og smartere.
Det er også lagd tre nyinnspillinger av disse filmene. Night of the Living Dead i 1990, Dawn of the Dead i 2004 og Day of the Dead i 2008.
Av Living Dead-filmene har det kommet fem. The Return of the Living Dead fra 1985, Return of the Living Dead Part II fra 1988, Return of the Living Dead III fra 1993, Return of the Living Dead 4: Necropolis og Return of the Living Dead: Rave to the Grave (begge fra 2005). Russo jobbet bare med den første av de.
Meteorologiåret 1817
Meteorologiåret 1817 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1817.
Marin Hinkle
Marin Hinkle (født 23. mars 1966 i Dar-es-Salaam i Tanzania) er en amerikansk skuespiller, best kjent for rollen som Judith i den populære situasjonskomedien Two and a Half Men.
Hinkle startet sin karriere i såpeoperaen Another World. Hun spilte også Judy Brooks i ABC serien Once and Again fra 1999 til 2002. Hun har hatt flere gjesteopptredener i forskjellige TV-serier, som Spin City, Law & Order, Without a Trace, ER og House. Hun har også hatt flere mindre filmroller.
Marin giftet seg med Randall Sommer i 1998, og sammen har de ett barn.
Kiamichi gasskraftverk
Kiamichi gasskraftverk er et varmekraftverk i Pittsburg County i staten Oklahoma, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 1.288 MW fordelt på 6 turbiner, på inntil 184 eller 317 MW hver. Operatør er energiselskapet Kiowa Power Partners LLC.
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2003. Brenselkilden er naturgass.
Qili (Shaanxi)
Qili er en kinesisk by i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2005) til 58 500.
Rune Eriksen
Rune Eriksen (født ) er en norsk musiker, bosatt i Portugal. Han er mest kjent som gitarist i black metal-bandet Mayhem under artistnavnet «Blasphemer», som han tok fra en Sodom-låt. Han ble medlem av bandet i 1995 og var der til tidlig i 2008. Han har også spilt i de norske bandene In Silence, Aura Noir, Mezzerschmitt, 1349 som konsertgitarist og Amicus, og i det portugisiske bandet Ava Inferi.
Diskografi
Vltimas
Sauropoder
se tekst
Sauropoder («øglefotinger») er en gruppe dinosaurer som omfatter det som ofte omtales som «langhalser». I klassisk systematikk regnes sauropsidene som en underorden under de øglehoftede dinosaurene. Gruppen omfatter flere av de mest kjente dinosaurene, bl.a. Diplodocus og Brachiosaurus. Sauropodenes nærmeste slektninger er de primitive prosauropodene.
Bygning og levevis
Sauropodene var stort sett bygget ganske likt, med lang hals og hode og en stor, romlig kropp. Kroppen var båret opp av fire søyleaktige ben. De fleste artene kunne reise seg på to, muligens i forbindelse med kamper om dominans eller for å forsvare seg, og noen hadde ekstra lange tommelkør på forbeina.
Alle sauropodene var over 8 meter lange når de var ferdig utvokst.
Systematikk
Denne systematikken følger Wilson & Sereno (1998), Yates (2003), Galton (2001), og Wilson 2002, med taksonomiske nivåer etter Benton, (2004).
Kladistisk klassifisering
Kladogramet under er en forenklet versjon av det fremmet av Wilson, 2002.
Mandag
Mandag er ifølge den internasjonale standarden ISO 8601 den første dagen i uka. På estisk, latvisk, litauisk og kinesisk heter dagen «førstedag». I enkelte land, deriblant USA, regnes mandag som den andre dagen i uka. Også i henhold til hebraisk og muslimsk kalender er søndag den første ukedagen. Navnet for mandag på bl.a. hebraisk, arabisk, gresk og portugisisk er «andredag».
Tidligere var søndagen den første dagen i uken også i Norge, men det ble endret fra 1. januar 1973. Da ble hviledagen søndag flyttet fra starten til slutten av uken i Norge. Forut for endringen var det en stortingsdebatt hvor noen gikk hardt inn for å beholde søndag som første dag på grunn av den kristne tradisjon, men flertallet stemte for å endre kalendersystemet til å følge arbeidsuken.
Etymologi
Romerne kalte mandag for «månens dag» (diēs Lūnae), og det heter den fremdeles på nesten alle de språkene som stammer fra latin: lunedì, lundi, dilluns, lunes, luni, lündeschdi, gliendasgis, osv. Betegnelsen ble også lånt inn i de keltiske språkene, f.eks. walisisk dydd Llun og skotsk-gælisk Diluain. Germanerne oversatte betegnelsen til sitt eget språk, og på dagens vestgermanske språk har vi former som Monday, Montag, moandei, Moundai, mundai, mööndii, maandag, osv. På nordgermanske språk heter det mandag på bokmål og dansk, måndag på nynorsk og svensk, mánudagur på islandsk og mánadagur på færøysk. Den germanske betegnelsen ble lånt inn i en rekke uralske språk, jf. kvensk og finsk maanantai, sørsamisk måanta, umesamisk mánnuodahkka, pitesamisk mánnodak, lulesamisk mánnodahka og nordsamisk mánnodat (ved siden av vuossárga).
Røneidtunnelen
Røneidtunnelen er en 656 meter lang veitunnel i Luster i Vestland. Den er en del av fylkesvei 55 og ligger på vestsiden av Gaupnefjorden.
I 2019 ble den utvidet og forhøyet slik at skiltet høyde nå er 4,3 meter. Før dette var skiltet høyde 4 meter.
Eaton County
Eaton County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger i de sentrale delene på den sørlige halvøya (Lower Peninsula) og grenser mot Clinton County i nordøst, Ingham County i øst, Jackson County i sørøst, Calhoun County i sør, Barry County i vest og mot Ionia County i nordvest.
Eaton Countys totale areal er 1 493 km² hvorav 7 km² er vann. I 2000 hadde fylket 103 655 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Charlotte.
Fylket ble grunnlagt i 1829 og har fått sitt navn etter John Eaton som var krigsminister under president Andrew Jackson.
Herbert Bayer
Herbert Bayer (født 5. april 1900 i Haag am Hausruck Østerrike, død 30. september 1985 i Montecito i USA) var en østerriksk grafikkdesigner, typograf, utstillingsarkitekt, maler, fotograf og lærer.
Han gikk i lære ved et kunsthåndverksatelier og var assistent ved et arkitektkontor i Darmstadt før han kom til Bauhaus i Weimar hvor han gikk skole 1921–1925. Han fikk mesterbestalling, og begynte som lærer i typografi og reklamedesign ved Bauhaus – Dessau, hvor han også laget skolens eget læremateriell.
Han forlot Bauhaus i 1928, og slo seg ned som reklamedesigner i Berlin. Han tok både utstillingsoppdrag, fotooppdrag og laget en del malerier. Han fikk til å begynne med også oppdrag fra det nye regimet, og formet ut større og mindre arrangementer for dem. Han ble likevel erklært entartet og fikk verk beslaglagt.
Han emigrerte til USA i 1938. Der formga han utstillingen «Bauhaus 1919 – 1928» i Museum of Modern Art i New York sammen med Walter Gropius og hans fru Ise. Han slo seg ned i Aspen, Colorado i 1946, og utformet landskapsområder og hus til vintersportsstedet. Parallelt var han rådgiver for flere større firmaer som ville ha en visuell profilering, slik som Container Corporation of America (CCA) og Atlantic Richfield Company (ARCO).
Han deltok på documentaIII i Kassel 1964, og utformet jubileumsutstillingen «50 Jahre Bauhaus» (50 år Bauhaus) i Kassel 1968
Æresbevisning
1975 tatt opp i «Hall of Fame» Art Directors Club.
Nylig industrialiserte land
Nylig industrialiserte land (engelsk: Newly Industrialised Country, NIC, tysk: Schwellenland (terskelland)) er en ofte brukt betegnelse på land som har gjennomgått en industrialisering.
Betegnelsen er ikke nøyaktig eller offisiell. Den er en klassifisering av land foretatt av økonomer og statsvitere basert på ulike faktorer, som blant økning i eksport og produksjon av industrivarer de siste 10-20 årene.
NIC er land som ennå ikke er fullt utviklet i henhold til disse betingelsene, men som samtidig har nådd lenger enn utviklingsland. Det viktigste tegnet på at et land er NIC er at det har gjennomført en industrialisering, altså skiftet hovedtyngden av økonomien fra jordbruk til industri. NIC-land har også andre fellesnevnere, som:
Barry County (Michigan)
Barry County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger i de sentrale delene på den sørlige halvøya (Lower Peninsula) og grenser mot Ionia County i nordøst, Eaton County i øst, Calhoun County i sørøst, Kalamazoo County i sørvest, Allegan County i vest og mot Kent County i nordvest.
Claudio Rodríguez Fer
Claudio Rodríguez Fer (født i 1956 i Lugo, Galicia) er en galisisk forfatter av poesi, fortellinger og essays på galisisk. Flere av hans litterære verker er oversatt til engelsk og en rekke andre språk.
Barry County (Michigan)
Barry Countys totale areal er 1 494 km² hvorav 54 km² er vann. I 2000 hadde fylket 56 755 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Hastings.
Tibetanere
Tibetanere er et folkeslag som har det gamle Tibet som sin hjemstavn. Det er i dag knapt seks millioner tibetanere i verden, og de fleste bor i Folkerepublikken Kina, der de ifølge folketellingen av 2000 talte 5 416 021 personer. De aller fleste av Kinas tibetanere bor i Den autonome region Tibet (44,81 %) og i de tilgrensende provinsene Sichuan (23,43 %), Qinghai (20,06 %), Gansu (8,18 %) og Yunnan (2,37 %).
I den autonome region Tibet var i 2000 92,77 % av befolkningen tibetanere (skjønt ved innvandringen fra hankinesiske områder er andelen synkende), i Qinghai 22,53 %, i Gansu 1,76 % og i Sichuan 1,54 %. Flertallet av tibetanerne tilhører den lamaistiske buddhisme. Mange tibetanere lever nomadisk i Tibet og i Himalaya.
Rundt 130 000 tibetanere lever i eksil, for det meste i Nepal, India og Bhutan.
Ammassalik Museum
Ammassalik Museum er et kulturhistorisk museum som ligger i Tasiilaq, sydøst på Grønland.
Museet åpnet i 1990, og er dermed et av Grønlands yngste museer. Det ligger i en gammel kirke i byen. Det har åpent året rundt.
I tillegg til utstilinger med østgrønlandske kunst- og kulturgjenstander som masker, drakter, redskaper tupilaq-figurer m.m. har de også utstilt malerier av lokale kunstnere, og et torvhus ble bygd ved siden av museet i 1993.
Museumsleder er siden år 2009 Carl-Erik Holm.
Jekaterina Sjikhova
Jekaterina Vladimirovna Sjikhova (russisk: Екатерина Владимировна Шихова, født 25. juni 1985 i Leningrad i Sovjetunionen), er en russisk skøyteløper som representerte hjemlandet under Vinter-OL 2010 i Vancouver.
Personlige rekorder
Oppdatert pr 20. mai 2011.
Internasjonale mesterskap
Olympiske leker (Vinter) deltatt i ett OL ved 3 konkurranser.
Allround-VM på skøyter deltatt i 3 allround-VM.
Sprint-VM på skøyter deltatt i 3 sprint-VM.
Enkeltdistanse-VM på skøyter deltatt i 2 enkeltdistanse-VM ved 5 konkurranser.
EM på skøyter deltatt i 3 EM.
Adobe InDesign
Adobe InDesign er en applikasjon for desktop publishing (DTP) som er utviklet av Adobe Systems. InDesign ble lansert i 1999 som er direkte konkurrent til programmet QuarkXPress, men var ingen umiddelbar suksess. Quark hadde en stor kundebase som var bygd opp helt fra lanseringen i 1987 da QuarkXPress utfordret PageMaker.
Jekaterina Sjikhova
Internasjonale mesterskap
Junior-VM på skøyter deltatt i 2 VM ved 4 konkurranser.
Adobe InDesign
I 2002 ble det imidlertid solgt flere InDesignpakker enn XPress. Det er flere grunner til InDesigns resultat dette året, både brukerfordeler i egen programvare og svakheter hos XPress, og ikke minst pris, siden Adobe hadde meget godt introduksjonstilbud. Blant innvendinger mot XPress var manglende språkversjoneringer for MacOS og oppgraderinger tok lang tid og var dyre.
Jekaterina Sjikhova
Sammenlagt i Verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2010/11.
Adobe InDesign
Adobe har skapt seg fortrinn ved å satse på tett integrasjon mellom etablerte Adobe-applikasjoner som Illustrator og Photoshop som er verktøy også de fleste brukere av XPress trenger. De har dessuten priset InDesign aggressivt. Fra versjon 3 av InDesign er dette og de øvrige av Adobes programmer for profesjonell bruk integrert i en enhet kalt Adobe Creative Suite (CS). Mange profesjonelle brukere ser i dag InDesign som det beste og kraftigste verktøyet i de fleste sammenhenger, og man beregner at InDesign nå har mer enn 30% av det profesjonelle DTP-markedet.
Tarnów
Tarnów er en by distriktsnivåstatus i det sørlige Polen ved elven Biała. Den ligger i det lillepolske voivodskap, og har en befolkning på 117 560 (2005).
Adobe InDesign
InDesign ble posisjonert som et mer profesjonelt alternativ og etterfølger til PageMaker.
Det er utviklet dusinvis av publiseringssystemer for aviser, magasiner og andre publiseringsmiljøer som kombinerer en relasjonsdatabase, InDesign og Adobe InCopy tekstbehandler som bruker samme formateringsmetode som InDesign. I mindre miljøer kan InDesign og InCopy brukes integrert uten et dedikert styringssystem eller relasjonsdatabase. Designere kan da arbeide i InDesigndokumentet samtidig som de redaksjonelle medarbeiderne bruker InCopy til å endre tekst som er lenket til dokumentet som allerede er i utformingsfasen. På InCopy-siden kan man bl.a se linjefall og orddelinger etter hvert som formgiveren/typografen endrer oppsettet. Det er altså en tett integrasjon med muligheter for oppdateringer begge veier.
Med nye versjoner av InDesign kom også nye filformater. Brukerne mislikte sterkt at dokumenter laget i InDesign CS ikke kunne lagres (og åpnes) i tidligere versjoner. Dette ble imidlertid løst i CS2 ved hjelp av et eget utvekslingsformat (.inx). Ved å oppgradere InDesign CS til versjon 3.01 som kom i april 2005 er det mulig å åpne og lese filer fra CS2 som er eksportert i inx-formatet.
Liste over Nissan-modeller
Nissan har bygget og/eller solgt følgende bilmodeller.