cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Helene Gundersen
Utdannelse
Helene Gundersen var omkring 1880 elev ved Knud Bergsliens malerskole. Sammen med Signe Scheel var hun i 1881 den første malereleven til Christian Krohg. I 1882–1883 var hun elev av Carl Gussow i Berlin. Hun gjennomførte etter 1915 studiereiser til Italia, og spesielt til Siena og Firenze.
Kunstnerisk virke
Gundersens uttrykk var sterkt preget av Gussows realisme, og i 1883 debuterte hun på Høstutstillingen med nettopp Gussow-studier. Blant Gundersens tidligere malerier er særlig hennes bilder med figurer i interiører verdt å fremheve. Lysvirkninger i rom går som en rød tråd gjennom hele hennes kunstnerskap fra 1880-årene. Hun medvirket på Høstutstillingen i mange år helt til 1933, var representert ved Jubileumsutstillingen på Frogner 1914 og i Göteborgs kunstforening i 1915. Hun stilte også ut i Oslo Kunstforening i perioden 1887–1927, med bilder til utlodning ti ganger.
Gundersen stelte i årene 1895–1912 for sin syke mor på Brandbu, og var dermed lite produktiv i denne perioden. Fra omkring 1914 var hun bosatt i Kristiania, og var langt mer aktiv som kunster, med produksjon like til sin død. Hun skildret i denne perioden interiører fra blant annet gamle stuer på Folkemuseet, Maihaugen og Baroniet Rosendal. I 1914 malte hun interiører fra Johanneskirken i Kristiania og fra Tingelstad gamle kirke på Hadeland, og malte i 1916 altertavlen i Solvorn kirke. På Hadeland utførte hun også flere landskapsmalerier. Hun bodde i 1920-årene på Majorstuen, og har skildret flere bymiljøer der. To utsiktsbilder fra hennes egen leilighet finnes på Oslo Bymuseum.
Hun var en av mange norske malere som på 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet dro til Gudbrandsdalen for å male.
To bilder av Helene Gundersen er å finne i samlingen til museet Tromp's Huys i Vlieland, et hus som tilhørte kunstneren Betzy Akersloot-Berg.
Familie
Helene Gundersen var datter av gårdbruker og handelsmann Christian Gundersen og Karen Fougner av slekten Fougner. Hun forble ugift.
Jette Fleschütz
Jette Fleschütz (født 23. oktober 2002) er en tysk landhockeyspiller.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Ringerike (andre betydninger)
Ringerike har flere betydninger:
Viktoria Huse
Viktoria Huse (født 24. oktober 1995) er en tysk landhockeyspiller.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
«Fra Vaterfjord»
«Fra Vaterfjord» er et maleri av kunstneren Gunnar Berg datert til mellom 1886 og 1893. Bildet viser nordlandsbåter i en pause i fisket. I bakgrunnen er flere fjell, hvorav Rulten er det høyeste. I bakgrunnen er et dampskip som trolig kjøper opp fisk for transport sørover. Bildet er malt bare noen få år før Lofotfisket ble mekanisert, så dampskipet kan tolkes som en forutanelse av de store endringene i fisket som var under utvikling.
Bildet ble en periode feilaktig kalt «Svolvær havn», på tross av at motivet er fra Vatterfjorden, en sidefjord til Austnesfjorden.
Anders Dreyer
Anders Laustrup Dreyer (født 2. mai 1998) er en dansk fotballspiller som spiller for den belgiske klubben.
Amager Bryghus
Amager Bryghus er et mikrobryggeri på Amager i Danmark. Bryggeriet er det første bryggeriet på øya på mer enn 50 år og ligger i Tårnby. På grunn av bryggeriets plassering har bryggerimestrene valgt motiver fra henholdsvis Christianshavn og Sundby på to første etikettene på det faste sortiment, som er laget i samarbeid med lokalhistorikere.
Fast sortiment:
Spesialsortiment:
Maarja-Liis Ilus
Maarja-Liis Ilus (født 24. desember 1980 i Tallinn i Estland), også kjent som Maarja, er en estisk sanger. Ilus har deltatt med fire melodier i den estiske sangkonkurransen Eurolaul, og hun representerte Estland i Eurovision Song Contest i 1996 og 1997.
Diskografi
Musikkalbum og singler utgitt av Maarja-Liis Ilus:
Tanais-steinen
Tanais-steinen er to tavler med inskripsjoner på gresk fra 200-tallet e.Kr. som ble funnet i byen Tanais i nærheten av dagens Rostov-na-Donu i sørvestlige Russland. Byen hadde på den tiden en blandet befolkning av grekere og sarmatere. Inskripsjonene er offentlige tekster som minnes restaureringsarbeidet i byen. Den ene tavlen («Tanais-tavlen A») er ødelagt og ikke fullstendig rekonstruert. Den andre («Tanais-tavlen B») er helt bevart og er datert til året 517 i henhold til bosporisk tid, hvilket er år 220 e.Kr. Tavlene ble oppdaget av den russiske arkeologen Pavel Mikhailovich Leontjev i 1853, og er i dag oppbevart i det statlige museet Eremitasjen i St. Petersburg.
Betydning
Tavlenes betydning er viktig for kroatisk historie. Blant de navn som finnes på tavlene er det tre menn: Horoúathos, Horoáthos, og Horóathos (Χορούαθ[ος], Χοροάθος, Χορόαθος) og det er antatt at navnene henviser til kroatiske menn. I tillegg nevner «Tanais-tavlen B» Horoathos som sønn av en Sandarz som er et navn som peker mot iransk, skytisk og sarmatisk språk. Det er en sterk indikasjon at kroatene på denne tiden var et iransk folk innenfor den sarmatiske eller alanske grenen som ble slavifisert i de påfølgende århundrene. Det har blitt understreket at det ikke er en direkte forbindelse mellom disse historiske navnene med historiske eller moderne kroater, unntatt for tilsynelatende like navn.
Tanais-tavle A
Gresk original:
ΘΕΩ ΥΨΙΣΤΦ. ΆΓΑΘΗΙ  ΤΥΧΗΙ.
ΒΑΣΙΛΕΥΟΝΤΟΣ ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΤΙΒ(ΕΡΙΟΥ) ΊΟΥΛ(ΙΟΥ) ΣΑΥΡΟΜΑΤΟΥ ΦΙΛΟΚΑΙΣΑΡ[ΟΣ ΚΑ]Ι ΦΙΛΟ[Ρ]ΩΜΑΙΟΥ, ΕΥΣΕΒΟΥΣ, Η ΣΥΝΟΔΟΣ Η ΠΕΡΙ Ι[ΕΡΕΑ ΊΟΥ)ΛΙΟΝ 'ΡΑΛΧΑΔΟΥ ΚΑΙ ΠΑΤΕΡΑ Σ[Υ]ΝΟΔΟΥ ΧΟΡΟΥΑΘ[ΟΝ]-Ο — ΚΑΙ ΣΥΝΑΓΩΓΩΝ ΆΡΔΑ[ΡΑ] ΚΟΝ [Σ]ΥΝΕΓΔΗΜ[ΟΥ ΚΑΙ  ΦΙΛ]ΑΓ[ΑΘ]ΟΝ ΔΙΑΙ[Ο]Ν   ΚΕΡΔΩΝΑΚΟΥ (?) ΚΑΙ [Π]ΑΡΑΦΙΛΑΓΑΘΟ[Ν]--ΙΟΝ   ΦΟΡΓΑΒΑΚ[ΟΥ]   ΚΑΙ [ΝΕΑ]ΝΙΣ- [Κ]ΑΡΧΗΝ ΔΗΜΗΤ[ΡΙΟΝ ΆΠΟ]ΛΛΩΝΙΟΥ ΚΑΙ ΓΥΜ(Ν]ΑΣΙΑ[ΡΧΗΝ] ΒΑ - [ΣΙ]ΛΕΙΔΗΝ ΘΕΟΝ[ΕΙΚ]Ο[Υ ΚΑΙ 'Α]ΤΤΑΝ 'ΗΡΑΚΛΕΙΔΟΥ   ΦΙΛΟ[Ν]? ΤΗΣ [ΣΥ]ΝΟΔΟΥ [ΚΑΙ] ΟΙ ΛΟ[ΙΠΟ]Ι [ΘΙΑ]ΣΪΤΑΙ•  ΆΡΔΑΡΑΚΟΣ ΖΙΑ---ΟΥ, ΔΗ[ΜΗΤ]ΡΙΟΣ--ΟΥ, ΛΕΙΜΑΝΟΣ ΦΙΔΑ, [ΜΙ]ΔΑΧΟΣ?---ΑΝΟΥ, Ά[ΣΚ]ΛΗΠΙΑΔΗΣ ΟΥΑΛΕ[Ρ]ΙΟΥ . .Γ?ΟΔΑΝ[Ο]Σ [ΔΗΜΗΤ?]ΡΙΟΥ,  [Μ]ΕΝΕΣΤΡΑΤΟΣ ΛΥΚΙΣ [ΚΟ]Υ ΙΚΑΧΟ[Υ], ΔΙΟΦΑΝΤ[ΟΣ]   ΔΕΙΟΥ,  ΠΟΠΛ[ΙΟ]Σ 15---ΔΑ,  ΉΡΑΚΛΕΙΔ[ΗΣ] ΕΠΙΓΟΝΟΥ, ΊΑΡΔΟ---[Δ] ΗΜΗΤΡΙΟΥ,  'Λ[Φ]ΡΟΔΕΙΣΙΟΣ ΧΡΥΣΕ- [ΡΩΤΟΣ, ΦΑΛ]ΔΑ[ΡΑ]ΝΟΣ ΑΠΟΛΛΩΝΙΟΥ, ΦΙΛΙΠ- [ΠΟΣ]ΝΟ[Υ], ΚΑΛΟΫΣ ΆΘΗΝΙΟΥ, ΚΟΦΑΡΝΟΣ [Τ]ΡΥΦΩΝ   ΆΝΔΡΟΜ[ΕΝ]ΟΥΣ,20 Ο-ΧΟΡΟΑΘΟΥ,  ΘΕΟΤΕΙΜΟΣ  ΨΥΧΑ- ΡΙΩΝ[ΟΣ]--ΔΙΒΑΛΟΣ  ΦΑΡ[ΝΑΚΟΥ],  ΕΫΙΟΣ 'ΡΟ- ΔΩΝ[ΟΣ, ΉΡΑ]ΚΛΕΙΔΗΣ "ΑΤΤ[Α'ΑΡΙΣ]- ΤΟΔ[ΗΜΟΥ,  Σ]ΥΜΜΑΧΟΣ  ΣΑ--- ΚΟΣ 25 ΦΙΛΟ-- ΟΡΑΝΣ - - - [ΖΩΡΘΪ? ]ΝΟΣ   ΒΕ [ ΛΛΙΚΟΥ?]-- 'ΡΑΔΑΜ[ΕΙΣΤΟΣ?)--ΦΑΔΙΝΑ[ΜΟΥ]-- ΜΥΡ[ΩΝ? ]--ΜΑΣΤΟΫ ΠΟΟΣ  ΆΡΔΑ[ΡΑΚΟΥ?]-- 50 ΦΙΔ[Α]--ΝΟΣ ΧΑΡΙ[ΤΩΝ:Α]- ΡΑΘΙ-- ΈΝ Τ[ΩΙ-ΕΤΕΙ ΚΑΙ ΜΗ]ΝΙ  ΛΩ[ΩΙ]-
Oversettelse:
«Gud den høyeste. Må det bli med lykke!
Tanais-tavle B
Gresk original:
ΆΓΑΘΗΙ ΤΥΧΗΙ.
ΈΠΙ ΒΑΣΙΛΕΪ 'ΡΗΣΚΟΥΠΟΡΙΔΙ, ΥΙΩ ΜΕΓΑΛΟΥ ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΣΑΥΡΟΜΑΤΟΥ, ΚΑ[Ι] ΖΗΝΩΝ ΦΑΝΝΕΩΣ ΠΡΕΣΒΕΥΤΗ ΒΑ - ΣΙΛΕΩΣ ΡΗΣΚΟΥΠΟΡΙΔΟΣ, ΚΑΙ ΧΟ- ΦΑΡΝΟΥ ΣΑΝΔΑΡΖΙΟΥ, ΒΑΒΟΣ ΒΑΙΟ- ΡΑΣΠΟΥ, ΝΙΒΛΟΒΩΡΟΣ ΔΟΣΥΜΟΞΑΡ – ΘΟΥ, ΧΟΡΟΑΘΟΣ ΣΑΝΔΑΡΖΙΟΥ ΑΡΧΟΝ – ΤΕΣ ΤΑΝΑΕΙΤΩΝ, ΧΟΦΡΑΖΜΟΣ ΦΟΡΓΑ- ΒΑΚΟΥ, ΒΑΣΙΛΕΙΔΗΣ ΘΕΟΝΕΙΚΟΥ ΕΛ- ΛΗΝΑΡΧΗΣ ΕΞΑΡΤΙΣΑΣ ΤΗΝ ΑΓΟΡΑΝ ΕΚ ΤΩΝ ΙΔΙΩΝ ΑΝΑΛΩΜΑΤΩΝ ΑΠΕΚΑ – ΤΕΣΤΗΣΑ ΤΗ ΠΟΛΕΙ ΚΑΙ ΤΟΪΣ ΕΜΠΟ- ΡΟΙΣ ΔΙΑ ΕΠΙΜΕΛΗΤΩΝ ΖΗΝΩΝΑ ΦΑ[Ν - Ν]ΕΩΣ, ΦΑΡΝΟΞΑΡΘΟΣ ΤΑΥΡΕΟΥ, ΦΑΛΔΑΡΑΝΟΣ ΑΠΟΛΛΩΝΙΟΥ ΚΑΙ [ΑΡ]ΧΙΤΕΚΤΟΝΩΝ ΔΙΟΦΑΝΤΟΥ ΝΕ - ΟΠΟΛΟΥ ΚΑ[Ι] ΛΥΡΗΛΙΟΥ ΆΝΤΩΝΕ[Ι]- ΝΟΥ, ΝΑΥΑΚΟΣ ΜΕΥΑΚΟΥ.
ΈΝ ΤΩ ΖΙΦ'.
«Må det bli med lykke!
I tiden til konging Rhescuporis, sønn av den store kong Sauromates, og Zenon, sønn av Fannes, utsending av kong Rhescuporis, og [i tiden av] Hopharnas, sønn av Sandarzios, Babos, sønn av Baioraspes, Nibloboros, sønn av Dosymoxarthos, Horoathos, sønn av Sandarz, archoner av tanaisianerne, Hophrazmos, sønn av Phorgabakos, Basilides, sønn av Theoneikos, hellenarchen. Forberedte rådet med deres egen erfaring for atter å renovere byen [plass] og for kjøpmennene via kontrollen til Zenon, sønn av Fannes, Farnoxarthos, sønn av Taureos, Faldaranos, sønn av Apollonios, og arkitekten Diophantos, sønn av Neopolos og Aurelios, sønn av Antoninos, Nauakos, sønn av Meuakos.
Året 517.»
Skui skole
Skui skole i Bærum ble åpnet 1. august 1901. Tomten, ca. 10 dekar, ble kjøpt av Otto Pedersen, Søndre Skui, i 1900. Adresse: Ringeriksveien 242 Skui skole erstattet Økri skole og Bjørum skole, som var blitt for små. De gamle skolene ble brukt som lærerboliger. Nybygg ble oppført i 1920, store utvidelser i 1933, 1965 og 1969. Total ombygging med ny åpning 20. august 2005.
Wilhelm Frederik Wedel-Jarlsberg
Wilhelm Frederik baron Wedel-Jarlsberg, til Elinggaard (født 29. mars 1786, død 14. februar 1855) var en dansk-norsk adelsmann.
Han var sønn av Frederik Anton Wedel-Jarlsberg (1748–1811) og Catharine von Storm og ble født i Haag hvor faren på det tidspunkt var gesandt. Wilhelm Frederik ble her oppkalt etter prinsen av Oranien, som stod fadder til ham. Han valgte en militær karriere og ble i 1818 premierløytnant i den norske armé, i 1832 utnevnt til major og i 1839 til første hoffstallmester.
Hanna Granitzki
Hanna Granitzki (født 31. juli 1997) er en tysk landhockeyspiller.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Wilhelm Frederik Wedel-Jarlsberg
15. april 1812 giftet han seg på Evje med Anna Dorothea Eliesen (1794–1878), datter til stortingsmann Peter Elieson. I 1824 kjøpte han Elingaard, hvor han endte sine dager i februar 1855. Hans kiste ble kjørt over isen til hovedsetet på Jarlsberg, hvor han ble bisatt i slektens gravkapell. Etter hans død solgte enken Elinggaard og kjøpte Skjellebæk, hvor hun slo seg ned.
Tolfa
Tolfa er en småby og kommune i storbyområdet Roma hovedstad. Den ligger i regionen Lazio i det sentrale Italia, ikke langt fra Civitavecchia. Den er sentrum for Monti della Tolfa, en gruppe utdødde vulkaner mellom Civitavecchia og Braccianersjøen.
Historie
Middelalderbyen lå innenfor Viterbos innflytelsesområde og ble del av Kirkestaten. Først ble den gitt til Capocci-familien å styre, og deretter til de romerske adelsmenn Ludovico og Pietro Frangipani som stod for byggingen av bymur. Tolfa fikk brått en større betydning etter at man i 1461 fant rike forekomster av alunitt der. Fra alunitt kommer alun, og dette stoffet kan brukes ved fargesetting av tekstiler. Dermed kom Tulfa under direkte romersk kontroll, etter noen sammenstøt med slekten Frangipani. Det apostoliske kammer sikret seg kontroll med byen som var blitt en slik viktig råvareprodusent for noe som spilte en vesentlig rolle i senmiddelaldersk og tidligmoderne italiensk økonomi.
Back to Business
Back to Business er et musikkalbum med Erik og Kriss. Albumet ble utgitt den 17. januar 2011.
Odin bryggeriet
Odin Bryggeriet var et dansk bryggeri. Det holdt til i Viborg og produserte øl i 156 år før det ble lagt ned i 1988. Det var da Danmarks eldste bryggeri.
Bryggeriet ble grunnlagt i 1832 av Chresten Olesen, og var i familiens eie uten å gå særlig godt fram til 1868 da det ble kjøpt av Theodor Lillienskjold. Han moderniserte bryggeriet og åpnet restauranten «Valhalla» i lokaler tilknyttet produksjonen. I 1899 ble bryggeriet gjort om til et aksjeselskap.
I 1977 flyttet det over i nye lokaler på 12 000 kvadratmeter, og i 1978 ble det et datterselskap av Faxe Bryggeri. I 1982 sluttet produksjonen av flaggskipet «Prinsens Bryg», og i 1988 ble hele produksjonen nedlagt av Faxe. Det hadde da vært ølproduksjon i 156 år, og bryggeriet var landets eldste.
Elmer Diktonius
Elmer Rafael Diktonius (født 20. januar 1896 i Helsingfors, Finland, død 23. september 1961 i Grankulla, Finland) var en finlandssvensk forfatter, oversetter, litteratur- och musikkritiker samt komponist. Han var en av de ledende skikkelsene innen den finlandssvenske litterære modernismen, sammen med Edith Södergran, Hagar Olsson och Gunnar Björling.
Judo under Sentralamerikanske og karibiske leker 1982
Judo under Sentralamerikanske og karibiske leker 1982. Judo var en av flere sporter i de fjortende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Havanna på Cuba i perioden 7. til 18. august 1982. Det var femte gangen som judo var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det ble konkurrert i åtte klasser, kun for menn. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Cuba ble beste nasjon, de vant alle åtte gullmedaljene.
Sankthansmålere
Sankthansmålere (Cabera spp.) er en slekt av sommerfugler som tilhører familien egentlige målere (Geometridae). De er forholdsvis små, slanke, hvite målere med tallrike, brunlige tverrstriper på vingene. Hannene har fjærformede antenner. Det finnes to arter i Norge.
Lars Sivert Lervik
Lars Sivert Lervik (født 12. juli 1971 i Sunndal) er en norsk offiser i Hæren som har vært sjef Hæren siden juni 2020.
Karriere
Lervik startet sin militære karriere som vognkommandør og lagfører i Panserbataljonen i 1991 og hadde forskjellige stillinger i avdelingen frem til eskadronsjef i 2002. Han tjenestegjorde som S-5 i NORBN/KFOR.
I 2003 begynte han som instruktør ved Våpenskolen for Kavaleriet og i 2004 som militærassistent for Generalinspektøren for Hæren. Fra 2005 til 2006 tjenestegjorde han som stabssjef i Norwegian Battlegroup 3 i ISAF i Afghanistan.
Mellom 2005 og 2007 var han prosessleder i Brigade Nord og mellom 2007 og 2008 som nestkommanderende i Telemark bataljon. I 2008–2009 var Lervik operasjonsoffiser (G-3) i Brigade Nord, for så å tjenestegjøre som fungerende sjef Panserbataljonen i 2009.
I 2009 til 2010 var han stabssjef i nasjonal kontigentstab i Afghanistan for senere å tjenestegjøre som sjef TMBN mellom 2010 og 2013. I 2013 var han sjef for det norske Police Advisory Team i Afghanistan.
Berenberg
Historie
Berenbergfamilien gikk over til lutherdommen under reformasjonen. Under åttiårskrigen flyktet familien fra Lier og tok tilflukt i Antwerpen. Da Antwerpen ble inntatt av Alessandro Farnese, hertug av Parma og Piacenza i 1585 forlot familien byen, i likhet med 60% av byens innbyggere, i frykt for spanske overgrep og tvangskonvertering til katolisismen, og i likhet med mange andre fra De spanske Nederlandene slo flere familiemedlemmer seg ned i bystaten Hamburg.
I Hamburg etablerte brødrene Hans og Paul Berenberg i 1590 det handelshuset som i dag er kjent som Berenberg Bank, etter å ha kommet til byen fem år tidligere. Utover på 1600-tallet begynte familien med handelsfinansiering (merchant banking), forsikring og rederivirksomhet, i tillegg til den mer tradisjonelle storhandelen med tekstiler og andre varer. Familien beholdt sin nederlandske identitet til godt inn på 1700-tallet. I 1605 gav Hamburgs regjering de nederlandske kjøpmennene i hovedsak de samme rettighetene som borgerne i Hamburg, og Berenbergfamilien ble derfor først borgere i Hamburg i 1684.
Johann Berenberg var gift med Anne Maria Lastrop (1723-1761), og han var den eneste av brødrene som hadde barn. Hans eneste sønn Rudolf Berenberg (1748–1768) var trolig psykisk syk og døde 20 år gammel i den nederlandske kolonien Surinam, dit faren hadde sendt ham. Samme år døde senator Paul Berenberg, som eide handelshuset sammen med broren. Dermed var Johanns datter Elisabeth Berenberg (1749–1822) eneste arving til handelshuset Berenberg. Elisabeth ble i 1768 gift med Johann Hinrich Gossler, som tilhørte en borgerfamilie i Hamburg og som hadde begynt som lærling i handelshuset Berenberg. Svigerfaren tok ham kort etterpå opp som medeier i handelshuset og da Johann Berenberg døde i 1772 ble Gossler eneeier. Ifølge historikeren Percy Ernst Schramm var ekteskapet heller et fornuftsekteskap. I 1788 ble Ludwig Erdwin Seyler (som tilhørte den sveitsiske slekten Seyler og var sønn av Abel Seyler), gift med Johann og Elisabeths eldste datter Anna Henriette Gossler (1771–1836), tatt opp som medeier av svigerfaren. Da Johann Hinrich Gossler døde i 1790 inntrådte Elisabeth som partner i banken og deltok aktivt i ledelsen til 1800, da hun trakk seg tilbake. I 1791 ble navnet endret til ''Joh. Berenberg, Gossler & Co.'', som har forblitt uendret siden.
Johann Hinrich Gossler og Elisabeth Berenberg har en rekke etterkommere i Tyskland samt i Norge gjennom barnebarnet Henriette Seyler (1805–1875), gift med industrimannen Benjamin Wegner. I Hamburg fikk noen medlemmer av Gossler-familien tildelt navnet Berenberg-Gossler av Hamburgs senat i 1880, ble adlet i Preussen som von Berenberg-Gossler i 1888 og utnevnt til baroner i 1910.
Kong Willem-Alexander av Nederland er etterkommer etter Paul Berenberg (1566–1645).
Slektsvåpen
Slektsvåpenet er et talende våpen (Berenberg, «bjørneberg»), med navn etter gården Store Berenberg, der stamfaren, tekstilhandler Thillmann Berenberg, ble født i 1465. Våpenet er i gull felt en opprett svart bjørn med gull halsbånd med et opprevet tre i hendene, stående på et grønt berg, som hjelmtegn samme figur, hjelmklede i svart-gull. Våpenet har også forekommet i varianter med et grønt tre bak bjørnen, med hjelmklede i rødt og sølv eller med naturfarget skjold.
Slektsvåpenet er kjent minst siden 1600-tallet og ble sannsynligvis tatt på 1500-tallet i Belgia. I 1699 var Berenbergvåpenet fortsatt synlig i kirkevinduene i Lier.
I 1880 tok Johann Berenberg-Gossler et kløvd våpen med Berenbergfamiliens våpen i første felt og Gosslerfamiliens våpen (i skjold delt i sølv og rødt en naturlig (senere delt i rødt og sølv) gåsefot), opprinnelig tatt av Johann Hinrich Gossler i 1773) i andre felt. Dette kløvde våpenet brukes av den adelige og senere friherrelige slektsgrenen von Berenberg-Gossler. Det brukes også som logo for Berenberg Bank i dag i en stilisert versjon uten farger.
Amy Lawton
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Salve Sauegjeter
Handling
Salve Sauegjeter treffer gutten Kjell. Han er på vei til en utstilling med en sau, som han tror han kan vinne en premie for.
Ambrosia Malone
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Slaget ved Bantry Bay
Slaget ved Bantry Bay var et sjøslag som ble utkjempet den 11. mai 1689 under niårskrigen. Den allierte flåten var kommandert av Arthur Herbert, 1. jarl Torrington og den franske flåten av François Louis de Rousselet, Marquis de Châteaurenault. Bortsett fra operasjonene på land i Leene Rochelle i 1627–28, var slaget ved Bantry Bay den første gangen den engelske og franske marinen hadde møtt hverandre i slag siden 1545.
Slaget nær den irske sørkysten ble noe uavgjort, men franskmennene som prøvde å hlepe kong Jakob II i forsøket hans på å ta tilbake tronen sin, klarte å sette i land forsyningene for det irske felttoget til Jakob. Franskmennene klarte derimot ikke å følge opp den taktiske seieren sin, men Château-Renault hadde påført den engelske flåten stor skade.
Bakgrunn
Mens han var i Frankrike bygde Jakob opp en armé for å støtte lordkansleren sin i Irland, Jarl Tyrconnell. Jakob hadde alt bedt om økonomisk støtte, men det var først i mars 1689 at han var klar til å sette av sted for å selv lede felttoget Etter å ha gått i land i Kinsale med 100 franske offiserer og en blanding av 2 500 soldater, reiste Jakob sammen med Tyrconnell, som han nå gjorde til hertug, til Dublin. Jakob håpet på å få rask kontroll over Irland, før han gikk over til Skottland eller England, men dette var umulig siden de protestantiske skansene i Nord-Irland var utenfor hans kontroll. Felttoget trengte derfor forsyninger og utstyr fra Frankrike, men engelske parlamentarikere som var sterkt uroet over situasjonen som utviklet seg i Irland, ønsket å benytte Royal Navy for å hindre planene til Jakob.
Slaget
Den nyutpekte øverstkommanderende for den engelske flåten, Arthur Herbert, la ikke til sjøs før i begynnelsen av april, og måtte etterlate flere skip som hadde gjort mytteri etter at mannskapet ikke hadde fått lønn tidsnok. Flåten til Herbert på 19 skip seilte ut den 4. april og var utenfor Cork den 12. april, hvor de lette etter fiendtlige fartøy. Den franske flåten, som besto av 24 tredje- og fjerderangs fartøyer, to fregatter og flere brannskip, sammen med transportskip med våpen og forsyninger for Jakob, satte ut fra Brest den 6. mai.
Da franskmennene nærmet seg den irske sørkysten gjorte skvadronen til Herbert det umulig å losse forsyningene ved KInsale, og Château-Renault ble tvunget til å ankre opp flåten sin i Bantry Bay. Morgenen etter, den 11. mai, satte franskmennene i land 1 500 mann med penger, våpen og ammunisjon, da flåten til admiral Herbert kom i syne. Franskmennene hevet anker og slaget startet i det begrensede farvannet i bukten. Først møtte de to flåtene hverandre i parallelle linjer, men Château-Renault, som hadde lovarten på sin side, drev Herbert fra bukten og ut på det åpne havet. Det påfølgende slaget, som varte totalt fire timer, ble noe uavgjort, men franskmennene hadde fått beskyttet transportskipene sine lenge nok til at de fikk losse. Da franskmennene ga seg sent på ettermiddagen for å dra tilbake til bukten og ankre opp, var skipet til Herbert for mye ødelagte for å kunne følge etter, og han hadde tapt mange mann.
Ettervirkning
De allierte begynte å bygge opp marinestyrken sin i Kanalen, og flåten besto snart av 34 engelske og 20 nederlandske linjeskip, med fire fregatter og 17 brannskip. Etter å ha slått seg sammen med proviantskipene, patruljerte engelsk-nederlandske skvadroner området sør for Kinsale for å hindre at franskmennene kunne levere flere forsyninger til Irland. Den franske Brest-flåten, som nå hadde fått med seg Tourvilles skvadron på 20 fartøy og fire fregatter, seilte avsted den 15. august og seilte rundt Biscayabukten, uten å være trussel for England eller den engelske kommunikasjonen med Irland. Franskmennene klarte derfor ikke å hindre admiral Rooke i å frigi Londonderry fra beleiringen den 10. august, eller komme arméen til marskalk Schomberg fra England i forkjøpet da de gikk i land nær Carrickfergus den 23. august. Med forsterkingene til Schomberg, sto den vilhelminske arméen med 40 000 soldater mot Jakob i Irland.
VM i aking 2003
VM i aking 2003 (verdensmesterskapet i aking) ble arrangert i Sigulda i Latvia i 2003.
Karine Deshayes
Karine Deshayes (1973–) er en fransk mezzosopran.
Liv og karriere
Deshayes ble født inn i en musikerfamilie og startet med å lære fiolinspill. Hun tok en grad i musikkvitenskap ved Sorbonne og studerte deretter sang ved konservatoriet i Paris, først med Mireille Alcantara. Senere spesialiserte hun seg i barokkmusikk med Emmanuelle Haïm og har ellers samarbeidet med barokkspesialister som Christophe Rousset, William Christie, Il Seminario Musicale og Les Paladins.
Hun debuterte ved Metropolitan Opera i New York som Siébel i Gounods Faust.
Mutasjon E484Q
E484Q er en mutasjon av piggproteinet på SARS-CoV-2, viruset som forårsaker covid-19. Navnet på mutasjonen, E484Q, viser til en endring hvorved glutaminsyre (E) er utskiftet med glutamin (Q) i posisjon 484.
India opplevde våren 2021 under koronaviruspandemiens andre år en voldsom økning av covid-19, og man fant at den hadde sammenheng med en «dobbel mutant». Denne dobbelmutanten har fått navnet Lineage B.1.617. E484Q er nøkkelmutasjonen, ved det at den forøker ACE2-reseptorens bindeevne og reduserer eksisterende antistoffers evne fra å knytte an til det slik muterte, og dermed annerledes foldede, piggproteinet.
Sigurd Johannessen
Sigurd Johannessen er navnet til flere personer:
Magnus Kofod Andersen
Magnus Kofod Andersen (født 10. mai 1999) er en dansk fotballspiller som spiller for den italienske klubben.
Nattergalen
Nattergalen er et musikkalbum med Sebastian & Rimfaxe, utgitt i 1980.
20. serierunde i OBOS-ligaen 2022
Alle kampene i '''20. serierunde i OBOS-ligaen 2022''' ble spilt søndag 14. august.
Gustav Strømsvik
Gustav Strømsvik (Don Gustavio) (født 27. mars 1901 i Tjongsfjorden i Rødøy, død 6. januar 1983) på samme sted) var en norsk arkeolog som er kjent for å ha ledet utgravinger og arbeidet med å restaurere mayamonumentene i Copán i Honduras.
Strømsvik var født i Tjongsfjorden i Nordland og reiste til sjøs som 17-åring. Etter noen år som fyrbøter hoppet han over bord og svømte i land i Mexico. Han ble da illegal innvandrer i Mexico og endte opp i Chichen Itza, der han fikk arbeid. Etter å ha konstruert flere maskiner som lettet arbeidet, fikk han jobb med å lede utgravingene og restaureringa av mayaruinene i Copán i Honduras. Strømsvik studerte arkeologi, og arbeidet hans førte til øke forståelsen av mayakulturen.
Under 2. verdenskrig tjenestegjorde han som sjømann og var med under invasjonen i Normandie. Etter krigen reiste han tilbake til Copán. Strømsvik var selvlært innen arkeologi og hadde inga formell utdanning. Dette førte til at han ble presset ut av arbeidet av akademikere fra USA, og i 1957 forlot han Latin-Amerika og reiste tilbake til Tjongsfjorden, der han bodde resten av livet.
Sebastian og band live
Sebastian og band live er et konsertalbum med Sebastian, utgitt i 1980.
Georgia Wilson
Georgia Wilson (født 20. mai 1996) er en australsk landhockeyspiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Frieren (TV-film)
Frieren er en norsk TV-film, regissert av Eirik Nilssen Brøym. Manuset ble skrevet av Brøym. Helge Semb skrev dreiebok sammen med Brøym. Frieren ble sendt i Fjernsynsteatret 14. april 1996.
Madison Fitzpatrick
Madison Fitzpatrick (født 14. desember 1996) er en australsk landhockeyspiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Adam Olearius
Adam Olearius (født Oehlschlegel (Oelschläger) 24. september 1599 i Aschersleben i Tyskland, død 22. februar 1671 i Gottorp i Tyskland) var en tysk oppdagelsesreisende og forfatter av reiseskildringer.
Han var sønn av en skredder, og vokste opp i enkle kår. Fra 1620 studerte han teologi ved Universitetet i Leipzig, men han befattet seg hovedsakelig med filosofi og matematikk, og tilegnet seg naturvitenskapelige kunnskaper.
I 1633 kom han i tjeneste hos Frederik III av Slesvig-Holsten-Gottorp. Hertugen hadde planer om å åpne en handelsrute via Persia og Russland til Nordtyskland, og Olearius var med som sekretær på to reiser fra Tyskland, den første i 1633, den andre få år senere. Handelspolitisk og diplomatisk var reisene mislykket, men Olearius' reiseskildringer ble viktige vitnemål om kulturen i landene de besøkte, både for samtiden og ettertiden.
I 1639 ble Olearius utnevnt til hoffmatematiker for hertugen, og i 1649 også hoffbibliotekar. Han hadde samlet inn en rekke orientalske manuskripter, som ble innlemmet i biblioteket, og han innredet også en kunstsal i Gottorp slott.
I 1654 konstruerte han en globus på tre meter i diameter. Den begeistret Peter den store så mye at han fikk den bragt til St. Petersburg på begynnelsen av 1700-tallet. Der gikk den tapt i en brann i 1747, men ble rekonstruert og bygget opp igjen. Ved Gottorp slott ble likedan en kopi ferdiglaget i 2005.
Olearius utviklet en metode for sliping av parabolske og hyperbolske speil og linser, og han lærte seg teknikken med å lage kobberstikk.
Alle sine andre bragder til tross, er han mest kjent for sine reiseskildringer. De er senere oversatt til blant annet tysk, engelsk og nederlandsk, og den tyske utgaven av Vermehrte Newe Beschreibung Der Muscowitischen und Persischen Reyse fra 1656 er tilgjengelig i digitalisert utgave.
Hornbeer
Hornbeer er et dansk mikrobryggeri som holder til på en gård i utkanten av Sæby i den nordlige delen av Lejre kommune.
Bryggeriet ble etablert 7. mai 2008 og drives av ekteparet Jørgen Fogh Rasmussen – bror til tidligere statsminister Anders Fogh Rasmussen – og Gundhild Rasmussen. Bryggeriet brant imidlertid ned i august samme år, og ølet måtte brygges hos andre bryggerier inntil det høsten 2009 var installert et nytt bryggerianlegg.
Jørgen Fogh Rasmussen er bryggerimester, mens Gundhild Rasmussen tegner etikettene til de mange bryggene. Ølbetegnelser og etiketter gjenspeiler iblant en god porsjon humor, og kan for enkelte fremstå som litt gimmickaktige. Det dreier seg imidlertid om høyst respekterte representanter for en rekke forskjellige øltyper. Det fremstilles også en rekke varianter med tilsetninger.
Hornbeer ble kåret til årets beste danske bryggeri av organisasjonen Danske Ølentusiaster i 2009 (sammen med Mikkeller), 2010 og 2011.
80’ernes boheme
80'ernes boheme er et musikkalbum med Sebastian, utgitt i 1983.
Anne Sofie von Otter
Anne Sofie von Otter (født 9. mai 1955 i Stockholm) er en svensk mezzosopran. Hun opptrer på både opera- og konsertscener verden over. I 1995 ble hun utnevnt til svensk hovsångerska.
Biografi
Anne Sofie von Otter ble født i Stockholm som datter av diplomaten Göran von Otter. Hun vokste opp i Bonn, London och Stockholm. Etter studier i Stockholm og på Guildhall School of Music and Drama i London, fikk hun engasjement ved operaen i Basel i perioden 1983-1985. Der debuterte hun på operascenen som Alcina i Haydns Orlando paladino. Hun fortsatte med roller som Dorabella i Così fan tutte och Sesto i La clemenza di Tito, begge med musikk av Wolfgang Amadeus Mozart. Andre betydelige roller var Hänsel i Hänsel und Gretel av Engelbert Humperdinck och Clairon i Capriccio av Richard Strauss.
Hun debuterte på Covent Garden i 1985 og på La Scala i 1987. Metropolitan-debuten i 1988 var som Cherubino i Mozarts Figaros bryllup.
Rollen som Oktavian i Strauss' Rosenkavaleren har Anne Sofie von Otter sunget i åtte operahus med forestillinger i Stockholm, München, London, Paris, Wien, Chicago, New York og Japan. Denne rollen synger hun også på en CD fra 1992, med Bernard Haitink som dirigent, samt på en DVD fra 1994 med Carlos Kleiber som dirigent.
I årene som fulgte fortsatte hun å opptre på operascenen i roller av Mozart, Händel og Monteverdi.
På konsertrepertoaret hennes har musikk av Mahler, Brahms, Grieg, Schubert, Wolf og Sibelius stått sentralt. Siden 1980 har hun samarbeidet med pianisten Bengt Forsberg, som har vært hennes faste akkompagnatør på et stort antall konserter og plateinnspillinger.
I 2001 ga hun sammen med Elvis Costello ut platen For the Stars. Dette er et album i pop-sjangeren som ble tildelt den hollandske musikkprisen Edison Award.
I 2003 vant Anne Sofie von Otter Schockpriset i kategorien «Musikk».
I 2006 ga hun ut I Let the Music Speak; dette var hennes andre album i pop-sjangeren, med musikk av Benny Andersson og Björn Ulvaeus fra tiden i ABBA.
I 2007 ga hun ut albumet Terezin/Theresienstadt, som inneholdt musikk av komponister som satt fengslet i nazistenes konsentrasjonsleir Theresienstadt før de ble transportert til dødsleiren i Auschwitz. Anne Sofie von Otter har i den anledning fortalt at materialet på platen betyr svært mye for henne personlig, ettersom hennes far Göran von Otter, som var svensk diplomat i Berlin under andre verdenskrig, forgjeves forsøkte å få det svenske Utenriksdepartementet til å reagere på informasjonen om de nazistiske dødsleirene som han videreformidlet til dem fra Kurt Gerstein.
Anne Sofie von Otter har siden 1989 vært gift med teaterdirektøren Benny Fredriksson, og har to barn.
Greta Hayes
Greta Hayes (født 17. oktober 1996) er en australsk landhockeyspiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Per Ågren
Per Ågren (født 12. april 1962) er sportsdirektør i Malmö FF, og svensk tidligere fotballspiller. Ågren tilbragte nesten hele karrieren som aktiv spiller i Malmö FF, men avsluttet karrieren i Helsingborgs IF. Ågren har tidligere hatt arbeid innen finans, samt hatt verv i Sveriges fotballforbund.
Fiona Kidman
Fiona Judith Kidman (født 26. mars 1940 i Hawera, Taranaki) er en newzealandsk forfatter, bosatt i Wellington. Hun har skrevet dikt, noveller, romaner og skuespill.
Debutromanen A Breed of Women (1979) skildrer en kvinne som gjør opprør mot småbykonvensjoner. True Stars (1990) er en politisk roman – utypisk for Kidman, med et engasjert angrep på den høyrepolitikken som ble ført i New Zealand på 80-tallet. Ricochet Baby (1996) skildrer en fødselsdepresjon.
Kidman har mottatt New Zealands fortjenstorden (1997), er offiser av Order of the British Empire (1988), Æreslegionen (2009) og Ordre des Arts et des Lettres (2009).
Opus Majus
Opus Majus (latin for «Det store verk») er det viktigste verket Roger Bacon utarbeidet. Det ble skrevet på middelalder-latin etter oppfordring av pave Klemens IV for å forklare det arbeidet Bacon hadde påtatt seg. Den 840-siders lange avhandlingen spenner over alle aspekt av naturvitenskapen, fra grammatikk og logikk til matematikk, fysikk og filosofi. Bacon sendte arbeidet sitt til paven i 1267, sammen med et brev som ble funnet av F. A. Gasquet i Vatikanbiblioteket og publisert i 1897. Det ble senere samme år etterfulgt av et mindre verk, hans Opus Minus, som var ment som et abstrakt eller et sammendrag av et lengre arbeid, og igjen etterfulgt av et tredje arbeid, Opus Tertium, som en innledende innføring til de to andre.
Opus Majus er delt inn i syv deler:
En uferdig versjon av Bacons  Opus Majus  ble utgitt av William Bowyer i London i 1733. Det ble redigert av Samuel Jebb fra et manuskript på Trinity College, Cambridge som utelot den syvende delen.
Tusind og en nat
Tusind og en nat er et musikkalbum med Sebastian, utgitt i 1984.
Sigurd Johannesen (radiotelegrafist)
Sigurd Johannesen (født 23. juli 1904, henrettet 20. eller 26. november 1941) var en norsk radiotelegrafist og motstandskjemper.
Bakgrunn
Johannesen ble utdannet som radioingeniør i Frankrike.
Han startet opp selskapet «Radiodoktoren» med sin svoger Arvid Wisløff. Forretningen lå i 1932 i Skippergaten 19 i Oslo.
I mellomkrigstiden jobbet han som radiotelegrafist på Fred. Olsens skip som gikk i fart til England og Belgia.
Motstandsarbeide
Han arbeidet illegalt under andre verdenskrig. Han ble arrestert av tyskerne 26. mars 1941 og dømt til døden og henrettet 9. november samme år. Han satt på Grini, Møllergaten 19, Victoria terrasse og til slutt på Akershus festning. Derfra ble han sammen med Rolf Lea, Tønnes Winther, Harald Torsvik og Karl Eriksen ført bort og skutt. Et dokument fra den tyske ambassade viser at han ble begravet til sjøs.
Hans siste ord til hans syv år gamle datter var «Tyskerne kommer til å skyte meg, men tilgi dem, for de vet ikke hva de gjør. Du er den sterkeste, så du må ikke gråte og ta av deg din mor og søster».
Æresbevisninger
Sigurd Johannesens vei på  Nordstrand i Oslo er oppkalt etter ham, og han ble post mortem tildelt Haakon VIIs Frihetskors og en påskjønnelse fra den britiske regjeringen. Det ble også reist en felles statue i parken ved Nordstrand skole over de som hadde falt i distriktet.
Eda-Ines Etti
Ines har deltatt med tre melodier i Eurolaul, og i 2000 representerte hun hjemlandet i Eurovision Song Contest med poplåten Once in a Lifetime. Hun var en av programlederne for Eurolaul i 2005.
Eurovision Song Contest
Ines' deltakelser i Eurolaul og Eurovision Song Contest:
VM i aking 2004
VM i aking 2004 (verdensmesterskapet i aking) ble arrangert i Nagano i Japan i 2004.
Vassfjellet vinterpark
Vassfjellet vinterpark er et alpinsenter som ligger i Klæbu i Trøndelag, på østsiden av Vassfjellet. Senteret ligger 24 km fra Trondheim sentrum.
Senteret har syv skiheiser, tolv nedfarter og en total fallhøyde på 460 meter. Her er også kafé, utleie av ski, skiservice og skiskole.
Litteraturåret 1912
Litteraturåret 1912 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1912.
Sukking
Sukking er en reaksjon på midlertidig oppgitthet. Selv om de aller fleste mennesker sukker fra tid til annen, er sukking svært lite studert i psykologien. Den eneste kjente publikasjon er forfattet av Karl Halvor Teigen, som studerte når og under hvilke betingelser mennesker sukker i dagliglivet. «Sukket uttrykker en form for erkjennelse, idet man har håpet, tenkt eller prøvd på noe, men ikke fått det til og dermed må gi opp, forberede nye forsøk eller eventuelt begynne helt på nytt igjen», antar Teigen. Han vant Ig Nobelprisen i psykologi for denne artikkelen.
Kaitlin Nobbs
Kaitlin Nobbs (født 24. september 1997) er en australsk landhockeyspiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Ål i karry
Ål i karry er en norsk novellefilm fra 1981 regissert av Randi Weum. Hun dramatiserte også Arthur Omres novelle med samme navn for fjernsyn. Den ble utgitt i samlingen i Stort sett pent vær i 1948. Ål i karry ble produsert i samarbeid med Trøndelag Teater.
Handling
Borten har i lengre tid hatt et forhold til en gift kvinne. En kveld får Borten besøk av den bedratte ektemannen. Han har med revolver og et ark som han krever at konas elsker skal underskrive. Underveis i samtalen mellom mennene skjer en vending som fører til at de to blir venner og morgenen etter ror ut for tømme ålerusene.
Stephanie Kershaw
Stephanie Kershaw (født 19. april 1995) er en australsk landhockeyspiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Ide Pedersdatter Falk
Ide Pedersdatter Falk (– 1399) var en dansk godseier og klosterstifter.
Karri Somerville
Karri Somerville (født 7. april 1999) er en australsk landhockeyspiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hennes ble utslått i kvartfinalen.
Ide Pedersdatter Falk
Ide fødtes inn i slekten Falk på Gisselfeld – tidligere en av Sjællands mektigste slekter – som datter av adelsmannen Peder Eskildsøn og Ida Olufsdatter. I 1370 giftet hun seg med godseieren Torkild Nielsen Bing (d. 1384) og i 1385 med Johan Snakenborg (d. 1389). Hennes barn nådde ikke voksen alder, så Ide arvet både sine ektemenn og barn, hvilket gjorde henne til en av de største godseierne i Skåne. Hennes nære forbindelser til dronning Margrete I og biskoppen av Roskilde Peder Jensen Lodehat ga henne en dominerende posisjon innenfor den danske adelseliten.
I sitt tesatmente betenkte hun både slektninger og tjenestefolk. Mesteparten av formuen overlot hun dog til stiftelsen av et kvinnekloster hun ønsket å få oppført i Gladsax i Skåne. Hennes ønske ble ikke respektert hverken av monarken eller biskopen, som i stedet grunnla et dominikanerkloster på Gavnø på Sjælland.
Et synlig spor fra Ides gaver er alterskapet av tre som hun skjenket Lund domkirke.
Pedagogisk merittering
Pedagogisk merittering er en mulighet for undervisere ved høyere utdanningsinstitusjoner til å få sin pedagogiske virksomhet vurdert og anerkjent, etter søknad. «Et «pedagogisk meritteringssystem» kan defineres som det sett av kriterier, vurderinger og virkemidler som stimulerer til, og belønner, vitenskapelig ansatte for deres arbeid, deres resultat og deres kompetanse innen undervisning. Systemet skal omfatte både belønning og plikter. Systemet forutsetter at de ansatte har tilstrekkelig faglig/vitenskapelig kompetanse».
Gunnar Janson
Gunnar Tidemand Janson (født 1. september 1901 i Levanger, død 11. juni 1983) var en norsk billedhogger.
Pedagogisk merittering
Pedagogiske meritteringssystemer innføres ved stadig flere universiteter og høyskoler for å stimulere til økt undervisningsinnsats og for å belønne viktig utviklingsarbeid ved universiteter og høyskoler. Systemene skal fremme utdanningskvalitet gjennom å gi de faglig ansatte uttelling for dokumenterte resultater. Det vektlegges at undervisningen utvikles med støtte i vitenskapelig teori og forskning, at den blir fagfellevurdert, delt med andre og publisert.
Gunnar Janson
Blant hans verk er skulpturer av Hans E. Kinck, Dagfin Werenskiold, Ingeborg Refling Hagen, Tarjei Vesaas, Leon Aurdal og Ragnar Kraugerud. Arne Garborg-monumentet i Stavanger vakte stor oppmerksomhet. Frihetsmonumentet som ble reist på Notodden ble til fra 1952-59, «Nasjonalmonument for krigens ofre» ble først avduket på Akershus festning i 1970.
Pedagogisk merittering
Internasjonalt
Internasjonalt finnes flere eksempler på lokale og nasjonale meritteringssystemer. Et av de mest kjente er The National Teaching Fellowship Scheme, som ble lansert i England i 2000. Vitenskapelig ansatte ved alle institusjoner for høyere utdanning i Storbritannia kan søke om å bli merittert på ulike nivåer. De som blir godkjent etter vurdering, får tittelen National Teaching Fellow. Ordningen ble evaluert i 2018.
Gunnar Janson
Gunnar Janson var faren til journalisten Mette Janson og komponisten Alfred Janson.
Pedagogisk merittering
Norden
Sverige er det nordiske landet som er kommet lengst i innføring av meritteringssystemer for undervisere. Der hadde en tredjedel av alle universitet og høyskoler innført et pedagogisk meritteringssystem per 2013. Flere andre var i ferd med å gjøre det. De fleste av de institusjonene som hadde innført et system, hadde gjort det for hele institusjonen, mens noen bare hadde innført det for enkelte fakulteter eller institutter. I Sverige opereres det med to nivåer, meriterad lärare og excellent lärare.
Helsingfors universitet i Finland har etablert Lärarakademin. «Akademin har som mål att höja undervisningens status och stärka dess ställning inom universitetssamfundet samt göra det möjligt att meritera sig och bli belönad även för pedagogiska förtjänster. Genom att satsa på lärarna satsar man också på studenterna och kvaliteten på studenternas lärande».
Reykjavik University på Island har «excellence in teaching» som et av sine tre hovedmål. De andre to er forskning og samarbeid med industri og næringsliv.
I Norge finnes det per 2018 ennå ingen nasjonale retningslinjer for merittering av undervisere, men Regjeringen ønsker å øke utdanningsvirksomhetens status og vektlegge undervisningskompetanse tyngre enn i dag. Tradisjonelt er det universitetenes forskning som er blitt gjenstand for vurdering og belønning, men ettersom stadig flere høyskoler har fusjonert med universiteter, er det blitt aktuelt å innføre meritteringssystemer og karriereveier også for pedagogisk virksomhet. Kunnskapsdepartementet la i 2017 frem en melding til Stortinget, ''Meld.St. 16 (2016–2017) Kultur for kvalitet i høyere utdanning'', der det blant annet står: «Regjeringen krever at universitetene og høyskolene utvikler pedagogiske meritteringssystemer for å stimulere til økt undervisningsinnsats og for å belønne viktig utviklingsarbeid. Meritteringssystemene skal fremme utdanningskvalitet gjennom å gi de faglig ansatte uttelling for dokumenterte resultater. Ett av målene med denne stortingsmeldingen er at utdanningsvirksomhetens status skal øke og undervisningskompetanse vektlegges tyngre enn i dag, ikke bare ved ansettelse, men gjennom hele karrieren».
Tre av de norske universitetene var tidlig ute med å implementere meritteringsordninger for hele eller deler av institusjonen:
Universitetet i Bergen var det første norske universitetet som innførte en pedagogisk meritteringsordning, men bare for ett fakultet, Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet. 20 undervisere hadde søkt om å få tildelt status som «fremragende underviser», som er det begrepet UiB bruker. Fem av søkerne oppnådde statusen i mai 2017. De fremragende underviserne danner fakultetets pedagogiske akademi, og skal bidra til en kollegial undervisningskultur. Med statusen fulgte en lønnsøkning på 50 000 kroner.
UiT Norges arktiske universitet og NTNU oppnevnte i 2015 en felles arbeidsgruppe for å vurdere og komme med forslag til etablering av et meritteringssystem for undervisning ved de to institusjonene. Gruppen la frem sin rapport i 2016. Ved UiT ble prosjektet ”Pedagogisk merittering” vedtatt av universitetsstyret i 2016 som en femårig forsøksordning, og de første meritterte underviserne ble utnevnt der, etter søknad og vurdering, sommeren 2017. Ved NTNU ble de første utnevnt våren 2018. De som har fått status som merittert underviser, belønnes både ved UiT og NTNU med økt lønn, i form av tre lønnstrinn. Samtidig får instituttet søkeren kommer fra, et engangsbeløp på 30 000 kroner.
De andre norske universitetene er også (per oktober 2018) i gang med å planlegge eller implementere ordninger for pedagogisk merittering.
Fließ
Fließ er en kommune i distriktet Landeck i delstaten Tirol, Østerrike.
Geografi
Fließ er en landsby i Oberes Gericht som ligger på et lite platå 200 meter over Inntal. Nabokommuner er Faggen, Fiss, Jerzens, Kaunerberg, Ladis, Landeck, Prutz, Tobadill, Wenns og Zams.
Historie
En av romernes forbindelsesvei over Alpene, Via Claudia Augusta, gikk forbi stedet, og tallrike funn viser at Fliess var en viktig plass i romertiden. Det lille stedet har den eldste kirken i regionen med grunnmurer fra 500-tallet.
I 1992 ble det funnet en brannofferplass fra La Tène-kulturen og romertiden på Pillerhöhe. Funnene er utstilt i Fließ.
Stedet ble rammet av en storbrann i 1933. Selv om det meste er bygget opp igjen og restaurert kan en finne deler av den gamle bebyggelsen utenfor dagens landsby.
Fließ og Zams deler et lite skiområdet. Kommunen ligger delvis i naturparken Kaunergrat.
Inndeling
Til Fließ hører flere små landsbyer som ligger på begge sider av dalens fjellsider:
Voronezj-ulykken
mini|right|Flytypen [[Iljusjin Il-14 ble tatt i bruk i 1950. Her er et annet fly av samme type avbildet på Arlanda ved Stockholm i 1970.]] Voronezj-ulykken inntraff den 6. august 1955 da et mindre passasjerfly styrtet ved byen Voronezj. Alle ombord døde. Blant de omkomne var ti norske statsborgere.
Ulykken
Flyet var rundt 1000 meter oppe i luften da mannskapet om bord varslet flyplassen i Voronezj om at det brant i høyre motor. Ledelsen på bakken sendte ut brannmannskaper mens flyet gikk inn for landing. Motoren falt ganske snart av sammen med vingen, og flyet styrtet rett ned.
Norske omkomne
Blant de omkomne var ti norske kvinner som hadde vært i Moskva som medlemmer av en norsk kvinnedelegasjon. De ti var:
Nyberg og Olsen hadde drøftet saken om Osvald Harjo (1910–1993), som på den tiden satt fengslet i Russland. Harjo ble for øvrig løslatt i november samme år, etter at Einar Gerhardsen hadde besøkt Moskva. Om bord i flyet var også tre russere som hadde deltatt i møtene.
De omkomne ble først brakt til Moskva.
Etter ulykken
Ulykken ble den første på mange år som ble offentlig omtalt av russiske medier, nærmere bestemt på side 2 i det nasjonale nyhetsorganet Pravda.
Ettersom det hadde vært norske statsborgere om bord, dro ambassadesekretær Niels Lauritz Dahl (1926–2014) fra Norges ambassade i Moskva ut til ulykkesstedet, hvor han tok noen bilder. Norges chargé d'affaires Per Henrik Borgen (1921–2001) fikk samtidig en orientering om ulykken i Moskva, av viseutenriksministeren, Valerian Zorin (1902–1986).