cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Onega (innsjø)
Historie og kultur
Allerede i tidlig steinalder var Onegas bredder bebodd. Rundt hele sjøen bodde det tidligere folk som snakket språk beslektet med finsk. På Onegas strender har man funnet helleristninger. Hodeskaller fra steinalderen som er funnet på øyer i innsjøen har blitt koblet til finnenes opphav.
De rike skogene rundt Onega ga grunnlag for en stor celluloseindustri, men dette er i dag et økologisk problem for sjøen.
UNESCO's verdensarvsted på Kizji Pogost ligger på en av øyene i øygruppen Kizji i den nordre delen av sjøen. To storslåtte 1700-talls trekirker er hovedattraksjonen på friluftsmuséet over nordrussisk trearkitektur. Om sommeren er det daglige båtforbindelser til øya fra Petrozavodsk.
Seiling er en populær aktivitet på innsjøen. Det er en seilingklubb i Petrozavodsk. Det åpne russiske mesterskapet i seiling i cruiseryachtklassen har status som Den internasjonale Onegaregattaen i det russiske seilermijøet. Regattaen arrangeres av «Den russiske føderasjons statlige komité for fysisk kultur og sport» og av «Seilerføderasjonen for republikken Karelia».
Staritsa
Staritsa (russisk: Старица) er en by i Tver oblast i Russland. Byen ligger ved Volga, 70 km sørvest for Tver.
Byen er delt i to deler av elva: den venstre (vestlige) og største, kalt bydelen, og den høyre (østlige) Moskva-delen.
Historie
Fra 1400-tallet har byen hatt navnet Staritsa, som er russisk for «gammelt elveleie». Navnet ble imidlertid feiltolket av heraldistene som laget Staritsas byvåpen, hvor de plasserte et bilde av en gammel nonne, som er en annen betydning av ordet «staritsa». I 1485 ble byen underlagt Storfyrstedømmet Moskva sammen med resten av Fyrstedømmet Tver.
På 1400-tallet ble fyrstedømmet styrt av Ivan III's sønn Andrej, og deretter av Andrejs sønn Vladimir. Selv om Ivan den grusomme ikke hadde noen barn, så ble Vladimir av bojarene ansett som hans eneste arving. Da tsaren mistenkte Staritsas fyrste for å stå bak et komplott mot han, ble Vladimir og hans barn tvunget til å ta gift.
I 1775 ble Staritsa senter for en ujezd. Fra oktober 1941 til januar 1942 var byen okkupert av Tyskland.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Økonomi og næringsliv
Hovedindustriene i Staritsa består av tekstilfabrikker, mekanisk industri og jordbruksrettet industri.
Severdigheter
På østsiden av elva kan det lett ses spor etter en tidligere bosetning, med store voller og hauger.
På elvas venstre bredd står Maria Himmelfarts kloster, med en kalksteinskatedral fra 1530 og en spisesal fra 1570, samt flere kirker fra 1700- og 1800-tallet.
Huler
De mange gamle kalksteinsbygningene i byen er oppført av stein fra de mange (nå nedlagte) kalksteinsbruddene i området. Kalksteinsbruddene, som er fra 1700- og 1800-tallet, er berømt blant russiske speleologer. Bruddene ble laget av lokalbefolkningen, uten noen overordnet plan, så de kan være veldig kronglete og kan brukes som en mindre modell for horisontale hule-labyrinter. De største bruddene har ganger med en samlet lengde på tre til fire kilometer. Gangene er rene og tørre, noe som er uvanlig for Moskva-regionen.
Svenskt Diplomatarium
Svenskt Diplomatarium er både en samling dokumenter fra middelalderen i Sverige og en trykt utgave av denne. Samlingen er også tilgjengelig på Internett. Det er både originaldokumenter og avskrifter i samlingen, de fleste dokumentene oppbevares i det svenske Riksarkivet, mens andre finnes i Uppsala universitetsbibliotek eller i utenlandske samlinger. Arbeidet med samlingen begynte i 1820, og til nå er rundt 40 000 dokumenter tilgjengelig.
Språket i dokumentene er oftest på latin eller gammelsvensk, men iblant forekommer også lavtysk fra middelalderen. Dokumentene gjennomgåes og oversettes av eksperter så informasjonen kan gjøres tilgjengelig for et videre publikum. Svenskt Diplomatarium er den viktigste kildesamling for kunnskap om middelalderen i Sverige. Tilsvarende samlinger finnes i flere europeiske land, blant annet i Norge med Diplomatarium Norvegicum.
Amy Mathews
Amy Mathews (født 29. mars 1980) er en australsk skuespiller.
Mathews er oppvokst i Sydney. Hun studerte ved Universitetet i Arts i Philadelphia, Pennsylvania, USA. Hun fullførte deretter et to-årig skuespillerutdannelse i Surrey Hills, Sydney.
I 2006 ble hun med i Home and Away som Rachel Armstrong, en psykiater. Mathews mottok en Logie Award for Most Popular New Female Talent i 2007. Hun har kontrakt med Home and Away til 2010.
Kwakwaka’wakw
Kwakwaka'wakw, også kjent som kwakiutl, er en gruppe indianerstammer i Canada med noe over 2000 medlemmer. De lever på og ved Vancouverøya. De levde som fastboende fiskere og var dyktige treskjærere. Språket kwakwaka'wakw tilhører språkfamilien wakashan. Kwakwaka'wakw var blant de få stammene som lagde totempæler, som mange forbinder sterkt med indianere. Stammene var kjent for store fester kalt potlatch.
Karma
Karma er etter hinduisk tro årsakene bak menneskets plass i livet. De handlingene et menneske gjør i dette livet, vil være med å bestemme hvordan det skal gå i det neste liv. Det er først og fremst motivet bak handlingen og selve handlingen som er det viktige. Motivene bak alt vi gjør, skaper enten god eller dårlig karma. Tanken om at karma opprettholder liv er i Upanishadene kombinert med tanken om gjenfødelse/reinkarnasjon.
Buddhistisk karma skiller seg fra hinduistisk karma i det at resultatene av handlingene kommer med en gang, her og nå. Der man i hinduismen snakker om at handlingene (både gode og dårlige) regnes sammen etter ett liv før det avgjøres hva vedkommende skal gjenfødes til, kan man i buddhismen snakke om noe mer liknende en naturlov. Alle handlinger – det være seg seg aktive handlinger, valgt passivitet eller tanker – setter fra seg karmiske spor i bevisstheten. Disse sporene vil påvirke alle dine fremtidige tanker og handlinger. Men alle kan bryte ut av dette mekaniske handlingsmønsteret. Man kan til en hver tid ta aktiv stilling i sine valg. Om man klarer å fullstendig bryte løs fra den karmiske mekanikken, når man det stadiet som i buddhismen kalles opplysning, Nirvana og Moksha i hinduismen.
I populærkultur
Karma handler om at handlingene et menneske gjør i dette livet, vil være med å bestemme hvordan det skal gå i det neste. Den amerikanske komiserien My name is Earl er basert på dette konseptet.
Stereoskop
Stereoskop er et apparat for å gi tredimensjonalitet og dybdesyn når man betrakter en type tilrettelagte bilder eller fotografier, ofte kalt stereofotografier eller stereokort. Teknikken kalles stereoskopi og omfatter forskjellige teknikker, også tredimensjonal film.
Begrepet er dannet av de greske ordene stereos («romlig», «fast») og skopein («se seg omkring»). Adjektivet stereoskopisk betyr «med romvirkning» eller «tredimensjonal» og brukes særlig om opplevelsen av dybdesyn med to øyne som ser i samme retning.
Virkemåte og bruk
Prinsippet bygger på at vi ser med to øyne som har en viss avstand. Det ene øyet ser en gjenstand i en litt annen vinkel enn det andre øyet i forhold til øvrige objekter. Forskjellen i vinkel gir hjernen en indikasjon på avstanden til objektet. Ved å ta to bilder fra samme avstand, og med linsen (objektivet) forskjøvet tilsvarende øyeavstanden, og ved at disse bildene betraktes samtidig, kan vi få en tilsvarende effekt ved hjelp av bilder. Hvis slike bilder monteres i samme ramme og betraktes med et kikkertlignende apparat vil de gi en illusjon av dybdesyn. Binokulare kikkerter bygger forøvrig på samme prinsipp.
Kherson
Kherson (ukrainsk: Херсон ) er en by ved nordsiden av elva Dnipro i Kherson oblast i Sør-Ukraina. Byen er administrasjonssentrum i oblasten, og hadde 283 500 innbyggere i 2021. Byen var fra okkupert av den russiske hæren fra mars til november 2022, og halvparten av innbyggerne flyktet fra byen under den russiske okkupasjonen.
Stereoskop
Virkemåte og bruk
Filmindustrien har forsøkt med stereoskopisk film flere ganger. Tilskueren måtte da bruke spesielle briller for å få effekten med seg. Utgiftene med slike opptak har tydeligvis ikke stått i forhold til inntjeningen. Den visuelle effekten viser seg også å være mindre viktig enn den fortellertekniske.
Stereoskoper brukes i dag i sammenhenger der nytteverdien av den merinformasjon en bare kan få på denne måten, forsvarer utgiftene. De store oljeletingsmiljøene bruker for eksempel en variant og videreføring der tredimensjonale data legges inn i et hologram, som bare kan studeres med spesialbriller i et eget rom. Enkelte mikroskoptyper gir stereoskopiske bilder. Noen flyfotos i etterretningsøyemed blir nok fortsatt tatt med stereokamera. Landmålere har også apparater av lignende slag.
Ved kartlegging med høydekurver, blir det tatt fortløpende bilder fra fly som flyr i «striper», og der bildene overlapper hverandre med 60 %. Bildene blir plassert i en konstruksjonsmaskin hvor nabo-bildene blir satt parvis sammen. Man får da en kraftig stereovirkning. Tidligere ble kartene på dette grunnlag tegnet manuelt ved hjelp av konstruksjonsmaskiner (f.eks. Autograf WILD A8). I dag skjer konstruksjonen etter de samme prinsipper i hovedsak automatisk ved hjelp av dataprogrammer.
Kherson
Byens navn kommer fra den gamle greske kolonien Chersonesus (Χερσόνησος) som betyr halvøy, som ligger på Krym-halvøya.
Frem til 1774 hørte området til Krim-khanatet. Etter den russiske erobringen ble Kherson grunnlagt i 1778 av Grigorij Potemkin og festningsverk og skipsverft for å bygge svartehavsflåten ble anlagt. På 1800-tallet ble byen viktig for korneksport til Europa, og ved starten av 1. verdenskrig hadde byen 80 000 innbyggere. Etter revolusjonen i russland i 1917 var byen først en del av den ukrainske republikken, men inntatt flere ganger under den russiske borgerkrigen før Den røde armé tok endelig kontroll 16. april 1920.
Under Den store terroren i 1937-38 ble flere tusen innbyggere i Kherson henrettet eller sendt i arbeidsleir. Etter Nazi-tysklands invasjon av Sovjetunionen i 1941 ble deler av byens skips- og raffineri-industri evakuert østover. I august 1941 ble byen erobret av tyskerne og innlemmet i Reichskommissariat Ukraina. Byen ble gjenerobret av Sovjetunionen i mars 1944.
Under folkeavstemningen i 1991 stemte 90,1% av velgerne i Kherson oblast for ukrainsk uavhengighet.
Etter invasjonen i 2022, ble Kherson okkupert av de russiske invasjonsstyrkene 2. mars 2022. Byen ble frigjort den 11. november 2022 etter at de russiske styrkene trakk seg ut. Etter frigjøringen bombarderte russiske styrker byen fra artilleristillinger på motsatt side av Dnipro.
Etnisitet
Ved den ukrainske folketellingen i 2001, bodde følgende etniske grupper i Kherson:
Ved folketellingen i Kherson i 1926 var fordelingen som følger:
Klima
Innen Köppens klimaklassifisering har Kherson et fuktig kontinentalklima (Dfa).
Engelsk langbue
En engelsk langbue, også kalt en walisisk langbue, var et kraftig våpen som ble brukt av engelskmenn og walisere under krig og jakt i middelalderen. buene, som hadde en lengde på cirka to meter, er kjent som noen av de beste og mest effektive våpnene som ble utviklet i middelalderen. I likhet med andre europeiske buer, ble langbuen som regel laget av tresorten barlind, som har naturlig fjæring med en hard kjerne innerst og en mykere overflate. Det ble også benyttet andre typer tresorter som ask eller rogn, men også hickory og bambus hvis det var tilgang til disse.
Langbuens effektivitet
I den første halvdelen av 1300-tallet var langbuen et svært effektivt verktøy for å gjennombore fiendens ringbrynjer. Når rustningen senere besto av jernplater ble imidlertid gjennomtrengbarheten redusert til en rett skuddlinje på rundt 30 meter.
Nøkkelen bak suksessen lå i en profesjonalisering med streng treningsdoktrine og privilegier for å opprettede stående hærstyrker slik at man fikk bueskyttere som kunne håndtere buer som få andre. Å treffe et mål som sto 225 meter unna var den endelige testen for en bueskytters dyktighet.
Langbuens begrensning
Langbuens dødelighet og treffsikkerhet er ofte overdrevet. Undersøkelser har vist at i alle slag var det de pansrede til fots og bueskytternes egne innsats med dolk, sverd og kjappe bevegelse som sikret seieren. Langbuens er på sitt mest dødelige med flat skuddlinje. Ved å skyte oppover faller pilene ned samlet som vann fra en dusj, og dødeligheten blir langt mindre ved at fienden kan verge seg med skjoldene. Det var dessuten et spørsmål om hvor mange piler en bueskytter kunne sløse bort. Denne taktikken var først og fremst med på å skape uorden og hindre fienden å rykke fram. Det kunne bare skje når bueskytterne var forberedt og hadde fått en plassering i sikkerhet bak grøfter eller bak plantede påler.
I senere slag kunne man forsvare seg mot langbuen ved enten å ha god nok pansring eller å forhindre at bueskytterne fikk fri sikt mot målet. Fotfolk eller infanteri hadde derimot ikke den samme fordelen som de som bar rustning. Langbuen som våpen mistet sin effektivitet på slutten av 1400-tallet og ble redusert til å være et forstyrrende middel for å spre uorden. I stedet begynte feltskyts å nå den samme avstand og kunne samtidig ha større gjennomslagskraft.
Sosial betydning
Betydningen av introduksjonen av langbuen kan ikke undervurderes. I The Assize of Arms fra 1252 påpekes det at alle borgere og frie menn i England mellom 15 og 60 år skulle bære våpen. De fattigste av disse skulle minst være i besittelse av en bue, noe som gjorde det enklere for kongen å stille en hær. Utfordringene ved å benytte seg av langbuene skulle løses ved at alle skulle øve langbueskyting i høytidene.
Avløst av gevær
Skytevåpen var langt billigere ved at det ikke trengte samme mengde med trening. En langbueskytter måtte trenes helt fra barndommen, mens en person bare trenger uker på seg for å lære hvordan man bruker et skytevåpen. Samtidig var muskettens gjennomslagskraft, treffsikkerhet og rekkevidde avgjørende for langbuens skjebne.
John Sturrock
John Duncan «Jan» Sturrock (født 20. mars 1915 i Weymouth, død 20. juli 1974 i Weymouth,) var en britisk roer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Sturrock vant en olympisk sølvmedalje i roing under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på den britiske båten som kom på andreplass i firer uten styrmann bak Tyskland. De andre roerne var Alan Barrett, Peter Jackson og Thomas Bristow.
P.C. Bønecke
Peter Christian Bønecke (født 19. april 1841, død 23. oktober 1914) var en dansk arkitekt, titulær professor ved Kunstakademiet og statsbyggmester i København.
Bakgrunn og liv
P.C. Bønecke ble født i København. Han kom tidlig i murerlære og ble samtidig i vintermånedene undervist på N.S. Nebelongs og senere på J.H. Nebelongs tegnekontorer. Han var på et flerårig opphold på bygningsskolen i Holtzminden og var i fire år assistent hos Theophilus Hansen i Wien. I perioden 1862–64 var han på studiereise i Italia. Etter hjemkomsten løste Bønecke i 1865 borgerskap som murermester, men ble snart utelukkende beskjeftiget med arkitektonisk virksomhet. I sin kunstneriske oppfatning var han preget av påvirkning fra Theophilus Hansen.
Bønecke mottok C.F. Hansen-medaljen i 1875 for En Musikforeningsbygning og ble titulær professor ved Kunstakademiet i 1893. Han var bygningsinspektør i Københavns Kommune i tidsrommet 1873–87 og etterfulgte H.C. Stilling som statsbyggmester i København 1888–1911. Dessuten var han formann for styret for «Theophilus Hansens Rejselegat», styremedlem i Arbejdernes Byggeforening og Københavns Husflidsforening og i kommisjonen for bedømmelse av svenneprøver i København. Han var Ridder av Dannebrog og Dannebrogsmann.
Bønecke stilte ut tegninger på Charlottenborg i 1875, 1877 og 1887 og deltok i henholdsvis Den Nordiske Industri-, Landbrugs- og Kunstudstilling i Kjøbenhavn 1888 og Rådhusudstillingen 1901.
Bønecke giftet seg den 3. juni 1866 i København med Augusta Vilhelmine Lorentze Biørn (28. februar 1845 i København – 10. oktober 1928) på Frederiksberg.
Han er begravet på Assistens Kirkegård.
Liberation Transmission
Liberation Transmission er det tredje studioalbumet fra Lostprophets, utgitt i 2006. Dette albumet er bandets første på toppen av UK Albums Chart, noe den var i en uke. Albumet var det 94. mest solgte albumet i 2004. Det har solgt over 210 000 kopier til sammen. Dette er det første albumet fra Lostprophets hvor Mike Chiplin ikke er med i bandet. Isteden spilte Ilan Rubin og Josh Freese trommer i bandet.
På omslaget står det nobis pro lemma vobis, som er latinsk for «for oss, for dem, for dere». Det kommer fra teksten i sangen Burn Burn.
Knut Ødegård
Han har siden debuten med diktsamling i 1967 gitt ut et førtitalls bøker: lyrikk, skjønnlitterær prosa, fagbøker, barne- og ungdomsbøker og en rekke gjendiktninger av utenlandsk poesi og prosa. I 2013 kom første bind av hans firebindsverk med gjendiktninger av eddadiktene med kommentarer.
Som lyriker er han oversatt med separate diktbøker til 42 språk og er den mest oversatte nålevende norske poet.
Biografi
Knut Ødegård ble født 6. november 1945 i Molde, han er bosatt vekselvis i fødebyen og i Reykjavík på Island.
Han avla examen artium ved Molde kommunale høgre ålmennskule i 1965 og studerte teologi og filologi i Oslo, og senere litteratur i Cambridge i England. Etter diktdebuten virket han som litteraturkritiker, fra 1969 frem til 2009 for Aftenposten, fra 2009 for Vårt Land. I perioden 1975–77 var han forlagssjef i Noregs Boklag i Oslo.
I 1982 grunnla han sammen med kirkemusikeren Hörður Áskelsson den islandske kirke/kultur-institusjonen Listvinafélag Hallgrímskirkju etter mønster av de norske kirkeakademier. I 1985 tok han initiativet til den internasjonale litteraturfestivalen Bókmenntahátíd i Reykjavik. Han har formidlet islandsk historie og kultur i Norge gjennom sine bøker om landet, artikler og oversettelser av islandsk litteratur. Ødegård er også honorær generalkonsul for Nord-Makedonia i Norge (fra 1997).
Senere har han blant annet vært kultur- og kinosjef i Kristiansund, fylkeskultursjef i Sør-Trøndelag og i årene 1984–89 direktør for Nordens hus i Reykjavik. Han ble utnevnt til statsstipendiat i 1989.
I 1992 tok Ødegård initiativet til å starte Bjørnsonfestivalen i forbindelse med Moldes 250-årsjubileum. Han var festivalens president og daglige leder til 2002, og er for ettertiden ærespresident. I 2003 tok han initiativet til, og var 2003 til 2014 president for, Bjørnstjerne Bjørnson-Akademiet. Fra 2007 til 2009 var han kunstnerisk leder for Nordisk poesifestival, Rolf Jacobsen-dagene på Hamar. Ødegård var jurymedlem i International IMPAC Dublin Literary Award 2003–08. Fra 2009 til 2013 var han generalsekretær for European Academy of Poetry (Luxembourg). Han har vært styremedlem i Den norske Forfatterforening, nestleder i Det litterære Råd og styremedlem i Norsk PEN. I 2015 ble han, som første nynorskbruker, innvalgt som medlem av Det Norske Akademi for Språk og Litteratur. I 2017 ble han innsatt som æresprofessor ved det mongolske statsuniversitetet for kunst og kultur.
Bøker
Samlinger er utgitt på 42 språk, derav fem separate samlinger på engelsk. Inger Johanne Brunvoll Band gav i 2002 ut musikkalbumet Nysilt basert på dikt av Knut Ødegård.
Iain Pears
Iain Pears (født 8. august 1955 i Coventry i England) er en britisk forfatter, kunsthistoriker, journalist og kringkastingsmedarbeider.
Liv og virke
Pears er dr.philos. i kunsthistorie fra University of Oxford. Han har arbeidet for BBC, Channel 4 og ZDF. I perioden 1982–90 var han korrespondent for Reuters i Italia, Frankrike, USA og Storbritannia.
Før 1990 hadde han bare utgitt én bok: om kunsthistorie fra 1600- til 1700-tallet, The Discovery of Painting (1989). Som journalist skrev han om alt fra fotballkamper til børskurser.
Til sist kombinerte han sine erfaringer, sin journalistiske og kunsthistoriske bakgrunn i boken The Raphael Affair (1991). Det ble den første i en rekke kriminalfortellinger lagt til kunstverden, sentrert om den britiske kunsthistorikeren og detektiven Jonathan Argyll, sammen med den italienske etterforskeren Flavia di Stefano som hans partner.
I 1997 utga Pears den historiske kriminalromanen An Instance of the Fingerpost (oversatt til norsk i 2000 med tittelen Et skilt ved korsveien), som ble en bestselger i en rekke land, og markerte hans internasjonale gjennombrudd, både som krimforfatter og skjønnlitterær forfatter. Den omfattende romanen utmerket seg med fire fortellerstemmer, og detaljert kunnskap om vitenskapens verden i England på 1600-tallet. Faktiske historiske figurer som filosofen John Locke, vitenskapsmennene Robert Boyle og Richard Lower, etterretningsmannen John Thurloe og oppfinneren Samuel Morland deltar aktivt i handlingen.
Populariteten av denne romanen bidro til salget av hans andre romaner. Hans The Dream of Scipio (2002), på norsk som Scipios drøm, vevde sammen tre fortellinger i franske Provence ved tre ulike historiske epoker; slutten av Romerriket på 400-tallet, svartedauen på 1300-tallet og den andre verdenskrigen på midten 1900-tallet.
I 2004 ble han nominert til The International IMPAC Dublin Literary Award for The Dream of Scipio.
Lishui (elv)
Elven renner ut i Dongtingsjøen ved Xiaodukou ved Jinshi. Elvens totale lengde er 388 kilometer.
Ved sideelva Lei ligger Dongjiang-demningen med installert 500 MW kapasitet.
Steve James
Steve James er navnet til flere personer:
Tianye kullkraftverk
Tianye kullkraftverk er et kullkraftverk beliggende litt nord for industribyen Shihezi, provinsen Xinjiang i det nordvestlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.340 MW fordelt på 12 enheter. Disse er fordelt slik: 2 300 MW, 4 x 135 MW, 2 x 50 MW og 4 x 25 MW.
På samme industritomt ligger Tianfu kullkraftverk vegg-i-vegg.
Peter Herbert Jackson
Peter Herbert «Jacko» Jackson (født 15. november 1913, død 5. februar 1983) var en britisk roer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Jackson vant en olympisk sølvmedalje i roing under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på den britiske båten som kom på andreplass i firer uten styrmann bak Tyskland. De andre roerne var Alan Barrett, John Sturrock og Thomas Bristow.
Grefsen stasjon
Grefsen stasjon er en jernbanestasjon på Gjøvikbanen. Den ligger i Bydel Nordre Aker i Oslo, 6,6 kilometer fra Oslo S og nord for Sinsenkrysset. Stasjonen har aldri ligget på Grefsen, men på de tidligere jordene til gårdene Storo og Nordre Åsen. Ettersom den ligger innenfor ringveien vil Storo være det mest presise strøket i dag. For 100 år siden ble dog området i en av planene omtalt som Sandaker, og gatene/adressene rett vest for stasjonsområdet er kjent som nettopp dette.
Stasjonsbygningen er oppført i 1900 som endestasjon for Gjøvikbanen, som da foreløpig ikke gikk lenger enn til Røykenvik. Det er en særpreget bygning i teglsteinsgotikk, tegnet av jernbanens daværende arkitekt Paul Due. De to første årene var den midlertidig endestasjon for persontogene inntil Etterstadskjæringen ble ferdig og banen kunne fullføres i 1902. Den var tenkt som utgangspunkt for Nordbanen og en planlagt ringbane nord for Kristiania. Grefsen er en av svært få stasjoner som fremdeles betjenes av togekspeditør, men billetter selges ikke lenger ved stasjonen. Grefsen stasjons lokomotivstall er ikke lenger i bruk til jernbaneformål, det er heller ikke godshuset eller den bevarte svingskiven.
Alnabanen, godsbanen mellom Grefsen og Alnabruterminalen, tar av mot øst i søndre enden av stasjonen. Fra stasjonens nordre ende gikk tidligere et sidespor til diverse industrivirksomheter i Nydalen, blant annet Christiania Spigerverk, men denne er nå avkortet ved Storo, og et omfattende nett av godsspor er fjernet.
Grefsen stasjon har en sporforbindelse til Oslo T-bane, slik at det skal være mulig å transportere T-banens materiell på jernbanens spor. Det er ikke mulig å transportere jernbanens materiell på T-banenettet.
Fremtid
I 2006 åpnet Oslo Sporveiers nye strekning T-baneringen gjennom deler av stasjonområdet, på sin vei mellom Storo og Sinsen. Dette har påvirkning både for den planlagte tog- og trikke-driften.
Samtidig går nå T-banen parallelt med trikkebanen mellom Storo, Sinsen og Carl Berner, og Ruter har i sine fremtidsplaner for trikken fjernet Grefsen stasjon som endepunkt for begge linjene som går hit. De ønsker at linje 13 stopper på Disen holdeplass, og linje 17 skal fortsette i en ny trasé opp Trondheimsveien og ende på Tonsenhagen.
Kuitun kullkraftverk
Kuitun kullkraftverk er et kullkraftverk i Kuitun-fylket like nord for Dushanzi, i provinsen Xinjiang i det nordvestlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 270 MW fordelt på to like store turbiner.
Francis Dereham
Francis Dereham (henrettet 10. desember 1541 på retterstedet Tyburn) var sekretær for Katarina Howard, Henrik VIII av Englands femte hustru. Før hun giftet seg med kongen hadde Dereham og Katarina et forhold, som varte inntil hun ble hoffdame for Anna av Kleve.
Biografi
Dereham ble ansatt som sekretær ved Hampton Court Palace etter at Katarina gifte seg med kongen. Dette ble antagelig arrangert av Agnes Tilney, enkehertuginne av Norfolk for å hindre at han røpet forholdet. Da et medlem av hertuginnens hushold gjorde Thomas Cranmer oppmerksom på forholdet fortalte Cranmer kongen om det i et brev. Dette utløste en etterforskning som førte til at hertuginnen, Thomas Howard, 3. hertug av Norfolk, Thomas Culpeper og dronningen selv ble arrestert.
Under forhør tilstod Dereham å ha hatt et forhold til Katarina før hun giftet seg, men han hevdet at de ikke hadde vært intime etter at hun giftet seg med kongen. Han hevdet også at Thomas Culpeper hadde erstattet ham som objekt for Katarinas lyster. Hvordan han kan ha kjent til dette er usikkert; forholdet mellom Culpeper og dronningen må ha foregått i dypeste hemmelighet. Dokumenter som kan ha bevist forholdene ble høyst sannsynlig brent av Agnes Tilney, ettersom det er dokumentert at hun gikk gjennom hans saker og ødela brev.
Dereham ble henrettet for høyforræderi ved hengning, trekking og kvartering ved Tyburn. Culpeper ble også henrettet, men fordi han hadde vært en av kongens favoritter tidligere ble hans dom omgjort til halshogging. Katarina ble halshogd i Tower of London i februar 1542. Agnes Tilney ble tilslutt løslatt, ettersom hun bare hadde hatt en perifer rolle i dramaet, mens Jane Boleyn, vicomtesse Rochford ble henrettet samme dag som dronningen. Derehams og Culpepers hoder ble plassert på London Bridge.
Katarina skrev i et brev til Henrik VIII en tilståelse der hun beskrev forholdet med Dereham: «… Francis fikk meg gjennom mye overtalelse med på sine onde hensikter, og fikk først ligge på min seng i sin bluse og bukse, og etterpå i senge, og tilslutt lå han naken med meg, og brukte meg på slik måte som en mann gjør med sin kone, mange og flere ganger, og vårt selskap endte nesten et år før Hans Majestet ble gift med min frue Anna av Kleve og varte ikke lenger enn et kvart år eller litt mer…». Brevet var signert Katarina Howard, 7. november 1541.
Roma bispedømme
Roma bispedømme er det viktigste bispedømmet i den katolske kirke ved at biskopen av Roma er overhode for hele den katolske kirke det vil si pave. Roma er ett av kristenhetens fem opprinnelige patriarkater. Den første biskop av Roma var apostelen Peter, og paven regnes som hans etterfølger.
I tillegg til å være pave og patriark (samt primas for Italia), er biskopen av Roma også metropolitt for kirkeprovinsen Roma. Selv om Roma bispedømme dermed er et metropolitanbispedømme (og selv om frasen «erkebiskop og metropolitt av kirkeprovinsen Roma» inngår i pavens offisielle tittel), har det ikke status som erkebispedømme, men omtales alltid som nettopp Roma bispedømme. De resterende bispedømmene i Romas kirkeprovins omtales heller ikke som suffraganbispedømmer (som i alle andre kirkeprovinser), men som suburbikariske bispedømmer.
De ortodokse og orientalsk-ortodokse kirker aksepterer biskopen av Roma som «høyeste patriark av den vestlige kirke», men ikke som overhode for kristenheten, som er katolisismens eget syn. Oppfattelsen av at biskopen av Roma har forrang er i praksis også gangbart i den anglikanske kommunion og et mindre antall andre protestantiske kirker, men ingen protestanter anerkjenner paven som overhode eller patriark.
Pierre Brassau
Pierre Brassau er navnet på den fiktive avantgardekunstneren som slo igjennom ved en utstilling på Gallerie Christinae i Göteborg 1964. Opphavsmennene Eric Funk Farm, en kunstner som drev galleriet, og Ake «Dacke» Axelsson har jobbet som journalist i GT, ønsket å teste kulturetablissementet ved å gi sjimpansen Peter fra Borås Zoo et par børster og litt farge for å lage kunst. Deretter skrev GPs kunstkritker følgende:
Politiet ble varslet, men opphavsmennene kunne ikke dømmes.
Hossein Nasr
Bibliografi
På svensk:
Hålandsdal
Hålandsdal er en tidligere selvstendig kommune i Hordaland fylke. Hålandsdal ble skilt ut som egen kommune fra Fusa 1. januar 1903 samtidig med Strandvik. Hålandsdal hadde ved opprettelsen 647 innbyggere. Fusa kommune var i 1855 utskilt fra Os.
1. januar 1964 ble Hålandsdal, Strandvik og det meste av Fusa slått sammen til den nye Fusa kommune. Hålandsdal hadde ved sammenslåingen 528 innbyggere. Fusa ble 1. januar 2020 slått sammen med Os kommune til Bjørnafjorden kommune.
I Hålandsdal ligger Holdhus kirke, som er en gammel langkirke i tre fra 1306, som er en stor turistattraksjon. Her ligger også Hålandsdal kirke, samt Hålandsdalen leirskole som eies og brukes av Bergen kommune.
Kvalifisering til EM i fotball 2008, gruppe F
Gruppe F var én av syv kvalifiseringsgrupper til Fotball-EM 2008. De to beste lagene i hver gruppe var direkte kvalifisert til sluttspillet.
Spania, Sverige og Danmark møttes i gruppe F, tre lag som alle kvalifiserte seg for EM 2004, hvor Sverige og Danmark gikk til kvartfinalen. Spania og Sverige var også med i åttendedelsfinalen i VM 2006, mens Latvia ble slått ut i gruppespillet i EM 2004. Nord-Irland, Island og Liechtenstein var de tre siste lagene i gruppa; ingen av disse tre hadde vært i noe stort mesterskap de siste tjue årene.
Nord-irene kom fort tilbake, imidlertid, med en 3–2-seier hjemme mot Spania. Den spanske avisen El País kalte resultatet en «total katastrofe», og spanske supportere mente at Luis Aragones måtte trekke seg. De stemmene hørtes ikke i Nord-Irland, hvor trener Lawrie Sanchez nektet å møte pressen etter seieren; dagen etter trykket News Letter i Belfast overskriften «Please stay» (Vær så snill, bli) til Sanchez. Sanchez bekreftet til slutt, tre dager etter seieren over Spania, at han ville fortsette ut kontraktstiden. Sverige ble holdt til 1–1 av Liechtenstein til det gjensto tjue minutter, men Marcus Allbäck og Marcus Rosenberg sørget for seier 3–1, mens Danmark vant sin første kvalifiseringskamp med 2–0 i Reykjavík over Island etter mål og målgivende pasning av Dennis Rommedahl.
Oppgjøret mellom Danmark og Sverige den 2. juni sluttet i kaos etter at Danmark hadde hentet opp en svensk 3–0-ledelse før Christian Poulsen ble utvist for å ha slått Markus Rosenberg i magen. En dansk tilskuer var nær ved å angripe dommeren, men situasjonen ble avverget; dommeren bestemte seg for å avbryte kampen med ett minutt igjen av ordinær spilletid, og kampen ble etter hvert avlyst. UEFAs disiplinærkomité har fastsett resultatet til 3–0 til Sverige.
Trondhjemske regiment
Trondhjemske regiment var en norsk militæravdeling, oppsatt første gang fra 18. januar 1628. Det bestod av tre infanterikompanier fra Trondhjems len samt det tidligere oppsatte Jämtlandske kompani. Første sjef var lensherren, oberstløytnant Jens Hermansson Juel.
Fra 1718 til 1789 var regimentet delt i tre regiment. Første regiment hadde kompanier i Innherred; andre regiment hadde kompanier i Nordmøre, Romsdal, Meldal og Oppdal; tredje regiment hadde kompanier i Orkdal, Selbu, Gauldalen og Fosen.
Fra 1789 til 1817 var de tre regimentene samlet i to: Første trondhjemske infanteriregiment og annet trondhjemske infanteriregiment. Etter 1817 var regimentene samlet i Trondhjemske infanteribrigade.
En beryktet offiser i regimentet var oberst Benedict Kress, som var kommandant ved Skånes skanse i Levanger. Kress ble henrettet i Trondheim i 1649 for å ha skutt mot sine egne soldater med kanon. Én soldat ble drept. Året før hadde han hugget i hjel en av sine soldater med kården sin.
Praktketsal
Myntenheten i Guatemala er oppkalt etter fuglen.
Tundrasnipe
Tundrasnipe eller krumnebbsnipe (Calidris ferruginea) er en monotypisk vadefugl i snipefamilien som hekker på den sibirske tundraen. Den overvintrer hovedsakelig i Afrika, men trekker også til Sørøst-Asia og Australasia.
Biologi
Disse fuglene er små vadefugler om blir ca. 19,5 til 21 cm i lengde. De kan minne om den noe mindre myrsnipen, men skiller seg fra denne ved å ha et lengre, nedoverbuet nebb, lengre hals og bein og en hvit stjert. Hekkende, voksne tundrasniper har mønstret mørk grå overside og mursteinsrød underside. Om vinteren er fuglen lys grå på oversiden og hvit under, og har tydelige, hvite "øyenbryn". Ungfugler har en grå og brun rygg, hvit buk og et ferskenfarget bryst.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).
Thai
Thai er et tai-språk som tales i Thailand, hvor det er nasjonalspråk og offisielt språk.
Thai er et tonalt og isolerende språk, de fleste ord på thai er enstavelsesord. Det antas at thai har sitt opphav i Sør-Kina, og det har blitt foreslått at det er i slekt med austronesiske, austroasiatiske eller sino-tibetanske språk. Vanligvis anses tai-kadai-språkene likevel for å være en egen språkgruppe. Thai danner dog en språkbunt med andre språk i regionen, som khmer, vietnamesisk og laotisk. I tillegg har thai tatt til seg en mengde ord fra sanskrit og pali; spesielt ord som har med religion, stat og styresett vil ha sitt opphav i disse språkene. Nyere lånord vil ofte ha sitt opphav i europeiske språk som portugisisk, fransk, og spesielt engelsk.
Thai og laotisk er delvis innbyrdes forståelige språk, ettersom språkene er nært beslektet. Noe som gjør det ene språket vanskelig å forstå for en som snakker det andre, er at mye av det grunnleggende vokabularet er forskjellig, mens mer formelle ord (som det gjerne ikke er naturlig å bruke i alle sammenhenger) har større likheter. Til en viss grad er det nok lettere for laotisk-talende å forstå thai enn det er for thai-talende å forstå laotisk, ettersom den thai-språklige kulturen står sterkere, gjennom TV- og radio som også kan mottas i Laos, og flere bokutgivelser. De som snakker laotisk vil derfor i større grad bli eksponert for thai, enn thai-språklige vil bli eksponert for laotisk.
Dialekter, registre og ordforråd
Flere lokale varianter av thai-språket finnes, og i tillegg benytter thai seg av tre registre. Utgangspunktet for thai finner man i den dialekten som snakkes i og rundt Bangkok, såkalt sentral-thai; det er denne dialekten som skriftspråket bygger på, som brukes i radio og TV og som er undervisningsspråk på skoler og universiteter.
Dialekter
I den nordøstlige delen av Thailand, Isan, er det en stor minoritet som snakker en dialekt av laotisk, et annet tai-språk. Denne dialekten kalles gjerne isan og anses for å være enten en dialekt av thai som ligner noe på laotisk, eller et eget språk, for å skille den fra laotisk. (Dette ble vanlig under den kalde krigen da man ikke ønsket at den laotiske minoriteten i Thailand skulle identifisere seg med kommunistene som styrte Laos. ) Fra laotisk/isan i nordøst, til Bangkok i sør, er det et dialektkontinuum, med Khorat-dialekten som midtpunkt. Sør i Thailand, brukes en annen dialekt, sør-thai. Ettersom sentral-thai har en sterk posisjon og spres gjennom aviser, og spesielt TV og radio, påvirker den andre dialekter, og dette har ført til at regionale særpreg i dialektene begynner å reduseres.
Registre
Ratchasap er mer komplisert og bruker mange ord med opphav i sanskrit, pali og khmer, noe som gjør at skal man kunne forstå det skikkelig, trengs det egen opplæring i det. Ratchasap brukes alltid når man snakker om Kongen, kongefamilien og når man snakker om religion. Det er verdt å merke seg at ratchasap brukes ikke bare når man snakker om Thailands kongefamilie, men også kongelige fra andre land.
Tilsvarende, begrenser religion seg ikke bare til buddhismen, også andre religioner bruker ratchasap. F.eks. kalles Jesus på thai พระเยซู [pʰrá jesuː], der den første stavelsen, phra indikerer at det nå er snakk om en guddom eller person som bør æres. Kristne som er opplært med at bibelen bør oversettes til det språket folket snakker, slik at de lettest mulig kan forstå Guds ord, finner det da merkelig at man må oversette bibelen til en utgave av språket som folket vil ha problemer med å forstå. (Dette må likevel gjøres, fordi å bruke et folkelig språk ville være ensbetydende med å vise manglende respekt for kristendommen.)
Eufoni
Som andre språk i regionen, er det også en prosess som kalles «eufoni» (godlyd), som gir thai et større ordforråd. Eufoni-prosessen er ikke logisk, og danner nye ord, basert på enderim og/eller bokstavrim. F.eks. ordet «น้ำหน้า» ([nâm ná:]); dette ordet består av น้ำ (vann) og หน้า (ansikt), det første ordet, i denne sammensetningen har ingen betydning: «น้ำหน้า» betyr det samme som «หน้า», dvs. «ansikt». Grunnen til at man legger til «น้ำ», er fordi det danner et bokstavrim med det følgende ordet, og dermed skaper «eufoni». Et annet eksempel er begrepet «หมูเห็ดเป็ดไก่» ([mǔ: het pet gàj]) som betyr «mange typer kjøtt», men som bokstavelig betyr «svin, sopp, and, kylling»: Den noe «malplasserte» soppen ([het]) er tatt med, ettersom den rimer med det påfølgende ordet - and ([pet]), og dermed skaper «eufoni». Den siste av disse to eksemplene, er det mest typiske eksempelet på et uttrykk med godlyd: Slike uttrykk, ifølge Haas består helst av fire termer, der den andre har et enderim med den tredje, og enten ingen, eller en vag semantisk forbindelse med de andre ordene. Man kan jo hevde at sopp, har en viss forbindelse med svin, and og kylling, ettersom man får en mer balansert rett dersom man legger litt grønnsaker til kjøttet.
Skriftsystem
Thai skrives et eget skriftsystem: thai-skriften. Dette skriftsystemet brukes også for å skrive forskjellige minoritetsspråk i Thailand, også laotisk og malayisk (som i Malaysia vanligvis skrives med det latinske alfabetet); det er også mulig å skrive pali (theravada-buddhismens teologiske språk) og sanskrit med thai-skrift, men en del bokstaver står da for en annen lyd enn det de vanligvis gjør. Thai-skriften er en abugida, bestående av 44 konsonanttegn, og 18 vokaltegn (disse kan kombineres for å representere flere enn 18 vokallyder). I tillegg er det fire tonemerker og fem diakritiske tegn (hvorav tre kun brukes for å skrive sanskrit og pali). Thai skrives fra venstre mot høyre uten mellomrom mellom ordene. Thai-skriften har fem egne tegn for tegnsetting, men har i nyere tid adoptert en del tegnsetting fra europeiske språk, som spørsmålstegn, utropstegn, anførseltegn og parenteser.
Fonologi
En stavelse på thai består, for det meste, av en konsonant eller en konsonantklase av to konsonanter i begynnelsen av ordet, en eller flere vokaler, og en konsonant i slutten av ordet. En stavelse har også en tone.
Vokaler
Alle vokalene kan opptre i enten lang eller kort form, og disse er separate fonemer. I tillegg til grunnvokalene over, har thai òg et stort antall diftonger og også noen triftonger. Diftongene ender enten med [j], [o]/[w] eller [a].
Stort sett, skiller ikke diftongene mellom kort og lang uttale, selv om det er mulig å gjengi kort og lang uttale i skrift.
Triftongene som finnes i thai-språket er /io̯w/, /ua̯j/ og /ɯa̯j/ (alle disse kan anses som en diftong som får enda en vokallyd lagt til seg på slutten).
Konsonanter
Thai har 20 konsonantlyder som kan innlede en stavelse, disse er:
I tillegg er det mulig for en stavelse å starte med en av de følgende konsonantklasene: [pr], [pl], [pʰr], [pʰl], [tr], [tʰr], [dr], [kr], [kl], [kʰr], [kʰl], [kʰw] eller [kw].
Vibranten [r] holder på å forsvinne og å bli erstattet av den laterale approksimanten [l]. I de ovennevnte konsonantklasene der l og r inngår, vil en person som slurver med å skille [r] og [l] fra hverandre enten uttale [l] eller bare uttale den første plosiven ([p], [t], [d] etc.). Idealet er fremdeles at [r] skal uttales, og dette gjøres så å si alltid på radio, av personer som arbeider i TV og i musikk; filmer og TV-dramaer bruker ofte en mer «folkelig» uttale, der [r] erstattes av [l].
Fonemet [kʰ] uttales noen ganger mer som [x] eller [χ], og kan noen ganger også gå over i [h], men dette anses også for å være «feil» uttale.
Affrikatene [t͡ɕ] og [t͡ɕʰ] uttales gjerne som de allofone frikativen [ɕ] og [ɕʰ]. Den førstnevnte uttales gjerne retroflekst – [tʂ].
I slutten av en stavelse, kan det kun være en vokal, eller en av de følgende seks konsonantene:
Ofte sies det at et ord på thai bare kan slutte med en av åtte konsonantlyder (i tillegg til vokaler): [p], [k], [t], [m], [ŋ], [n], [w] eller [j] (บ, ก, ด, ม, ง, น, ว, ย). Dette stemmer delvis med thai-rettskriving, der konsonanter som opptrer i slutten representerer en av disse lydene. Lingvistisk sett, er dette likevel feil, ettersom lydene [w] og [j] i slutten av en stavelse alltid inngår i en diftong, og ikke er selvstendige fonemer.
Toner
Thai har fem toner. Til sammenligning har mandarin-kinesisk fire toner, laotisk og vietnamesisk seks og kantonesisk ni. Sammenlignet med andre tonespråk, er ikke tonesystemet i thai særlig komplekst, men for en person som snakker et språk der toner ikke brukes, eller der det ikke er viktig del av språket, som i norsk, kan det innledningsvis være vanskelig å mestre et språk der toner er egne fonemer, uavhengig av hvor mange toner det har. Selv om thai har fem toner, er det sjeldent at man kan finne fem ord som i uttale er helt like, og bare skilles fra hverandre med tone: Det er vanligvis bare en tre-fire ord som inngår i et slikt minimalt sett.
De fem tonene thai språket har er: høy, lav, mellom, synkende, stigende; de to siste er konturtoner. I denne tabellen brukes ordet [na:] for å vise de forskjellige tonene, merk at med lav tone, har dette ordet ingen betydning.
En av de første setningene en person som lærer thai gjerne vil møte er «ไม้ใหม่ไม่ไหม้ไหม» [máj màj mâj mâj mǎj], som betyr noe slikt som «Ny ved brenner ikke?». Setningen består kun av ordet [mai], men med fire forskjellige toner (høy, lav, fallende, fallende, stigende). [maj], med mellomtone finnes ikke som eget ord, og inngår ikke i det minimale settet [maj]. Som tonespråk, er det svært lett å lage ordspill på thai (ettersom ord med vesentlig stor betydningsforskjell kan være veldig like), og ordspill er et typisk element i thai-humor.
Grammatikk
Thai er, i likhet med andre språk i Sørøst-Asia og kinesisk, et analytisk (eller isolerende) språk. Dermed handler dets grammatikk i høy grad med ordstilling og setningsstruktur heller enn morfologi (ordbøyning). Mens europeiske språk ofte bruker bøyning for å uttrykke for eksempel tempus og pluralis, bruker thai grammatiske partikler eller syntaktiske konstruksjoner for å oppnå samme effekt.
Syntaks
Syntaksen i thai (ordstilling og meningsoppbygning) følger den grunnleggende ordstillingen subjekt–verb–objekt (SVO). Thai har ingen subjekts- eller objektstvang, og der et subjekt og objekt har blitt introdusert, vil det ofte utelates videre, slik at man ender opp med setningskonstruksjoner som SV, VO og V, der subjektet og/eller objektet er underforstått. F.eks. «ฉันกินข้าวผัดไก่ ชอบมาก» [tɕʰán kin kʰâw pʰát kài tɕʰɔ̂p mâ:k] som betyr «Jeg spiser (eller spiste) stekt ris med kylling. [Jeg] liker [stekt ris med kylling] godt.» I den siste setningen er både subjekt og objekt utelatt.
Spørsmål
Spørsmål dannes ved at et spørreord erstatter det ukjente elementet (subjekt, objekt, predikat) eller ved hjelp av en spørrepartikkel:
Substantiv
Substantiv har ikke noe grammatisk kjønn, og det skilles ikke mellom singularis og pluralis og bestemt og ubestemt form. Noen ganger vil man indikere flertall ved hjelp av å repetere et ord, f.eks. «เด็ก» [dèk] mot «เด็ก ๆ » [dèk dèk] («barn»). Det er verdt å merke seg at det ikke er noe i ordet «เด็ก» som skulle tilsi at det skulle være singularis, det kan være både singularis og pluralis, avhengig av sammenheng. For å indikere antall brukes klassifikatorer, som plasseres etter substantivet: Tallord plasseres før klassifikatoren, adjektiv og ordenstall etter klassifikatoren. Det er også mulig å vise bestemmelse ved hjelp av นี้ [ní:], นั้น [nán] og โน้น [nó:n]. Det er ingen god måte å oversette disse ordene til norsk på. Disse legges etter klassifikatoren og indikerer bestemmelse ved å peke på hvilken ting det snakkes om: Den første indikerer tingen som er her, den andre tingen som er der (borte) og den tredje den tingen som er enda lengre borte. Slik kan den første oversettes med «denne» og de to andre med «den [substantiv] der». โน้น [nó:n], for ting som er lengre borte enn นั้น [nán], krever at man snakker om tre forskjellige ting: Da er นี้ [ní:] den nærmeste, โน้น [nó:n] den som er lengst vekke og นั้น [nán] den som er mellom de to. Dersom man kun snakker om to gjenstander er นี้ [ní:] den nærmeste mens นั้น [nán] er den som er lengre vekke.
Pronomen
På thai brukes et stort antall ord som tilsvarer europeiske språks pronomen. Hvilket ord man velger har blant annet å gjøre med alder, rang, kjønn og høflighet. Ettersom de fleste thai-ord består av kun én stavelse, har det ikke alltid noe for seg å erstatte et substantiv med et pronomen, og det er mulig å gjenta selve substantivet, i stedet for å erstatte det med et pronomen. I europeiske språk unngår man i det lengste å gjenta et substantiv i samme periode, mens man på thai har langt høyere terskel for å oppfatte gjentagelse av samme ord som dårlig språkfølelse.
I institusjonaliserte relasjoner, er det gjerne vanlig å bruke en persons tittel, også som pronomen. Slik er det vanlig at en lærer refererer til seg selv som ครู ([kʰru:] «lærer»), og elevene vil refererere til læreren med det samme ordet. Foreldre vil referere til seg selv som henholdsvis พ่อ ([pʰɔ̂:] «far») og แม่ ([mɛ̂:] «mor») og også bli tiltalt med disse titlene av sine barn. Innenfor militærvesenet, vil man gjerne bruke sin militære grad for å referere til seg selv: En sersjant vil omtale seg selv, og bli tiltalt av sine under- og overordnede som จ่า [tɕâ:] (sersjant). Blant venninner vil jenter ofte bruke kallenavnet sitt for å referere til seg selv.