cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kråke
Hekking
Kråka bygger som oftest reir i høye trær, men bygger også på fjellhyller. Kråka hekker i monogame par som kan holde sammen i over tyve år. Avhengig av lokalitet og jakttrykk kan det hekke fra tre til syv par per kvadratkilometer. Jo sterkere alfaparet er, desto færre andre kråker er det som hekker i området. Kråka legger 4–5 egg og får kullet i perioden april–mai på våre breddegrader. Begge kjønn kan bidra til reirbyggingen, men det er hunnen som er bygningseksperten og står for det meste av byggingen. Begge bidrar imidlertid med oppfostringen av ungene.
Ernæring
Kråka er alteter. Den eter både korn og bær, men lever for en stor del av animalsk føde. Den er kjent for å plyndre fuglereir (også hos andre kråkefugler) for egg og unger. Den kan sitte og passe på til den ser at foreldrene forlater reiret for å skaffe mat. Av og til tar den også voksne fugler, også så store fugl som gråtrost. Forskning tyder tross alt på at småfuglbestanden som regel ikke øker selv om kråkene skytes; i stedet faller flere egg og unger som offer for andre predatorer. Hvis en rovfugl nærmer seg, varsler kråker dessuten svært høylytt og kan gå til angrep på inntrengeren – noe også andre fugler kan ha nytte av. . Den tar smågnagere og kan også forsøke seg på ekorn. I fjæra kan den ta med seg muslinger og store snegler, for så å knuse dem mot svabergene ved å slippe dem fra stor høyde. Den kan ta åtsler og forsyner seg gjerne – særlig vinterstid – av spiselig søppel. Den kan stjele byttet fra andre fugler, også rovfugler.
Norske forhold
Jakt på kråke er tillatt i hele landet fra 15. juli til 31. mars.
I lovverket har fuglen blitt diskriminert og har kun de siste tiår etter speilvendingsprinsippet i viltloven fått fredning av eget reir i yngletid. I enkelte kommuner er det skuddpremie på kråka, i og med at fuglen kan fortrenge andre arter.
Folklore
I folkloren har kråka blitt sett på som et varsel om død og fordervelse, noe Theodor Kittelsens bok «Svartedauen» fra 1900 er et bevis for. Også André Bjerke/Kåre Bergstrøms «De dødes tjern» har bidratt til å holde i overtroen hevd.
At kråka trakk innover i landet ble ansett som et sikkert vårtegn. Et kjent rim om kråka lyder slik:
I det kinesiske medisinske kompendium Bencao gangmu fra 1500-tallet heter det, at kråkene er snille fugler som mater sine gamle og svekkede foreldre, og derfor er gode eksempler på og forbilder for barnlig pietet.
Nerseh av Persia
Nerseh var en sasanidisk konge av Persia (293–302) og sønn av Shapor I.
Han steg som utfordrer til tronen mot sin grandnevø Bahram III i 293 og ble snart konge alene. Han angrep Romerriket, men etter å ha beseiret keiseren Galerius nær Callinicum ved Eufrat i 296, ble han totalt beseiret i 297 og tvunget til å inngå fred, hvor vestre Mesopotamia og fem provinser på den venstre bredden av øvre Tigris ble avstått til romerne og deres herredømme over kongedømmet Armenia ble anerkjent.
Jokneam
Jokneam eller Yokneam (hebraisk: Yoqne'am Illit) er et liten by sørøst for Haifa i Norddistriktet i Israel. Før 2006, da den fikk bystatus, ble det kalt Yokneam lokalstyre. Den er lokalisert i et åsområde i lavere deler av Galilea, omkranset av Highway 70 og Karmelfjellet, og hadde en befolkning på 18 500 på slutten av 2006. Byen har utviklet seg til et senter for høyteknologi, på grunn av forbindelsen til Technion i østlige Haifa.
Beliggenhet
Jokneam ligger ved grunnen av Karmelfjellet, med utsikt over Jisreeldalen, 21 kilometer fra Haifa og 80 kilometer fra Tel Aviv. Den ligger i nærheten av landsbyen Yokneam.
Historie
Jokneam ble grunnlagt som en utviklingsby i 1950-årene over ruinene av antikke Yokneam, samt over den senere palestinske byen Qira, der innbyggerne ble fordrevet i forspillet til den arabisk-israelske krig i 1948. Den ble erklært som et lokalstyre i 1967, og oppnådde bystatus 18. desember 2006.
De nye bosetterne, hvorav mange bar jødiske immigranter fra Nord-Afrika, opptok dyrkningen av olivenhager ved Karmelfjellene og plantet nye olivenplanter i Jisreeldalen.
Kunståret 1296
Kunståret 1296 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1296.
Dødsfall
...
1296 in art
Fiskebøl
Fiskebøl er et sted i Hadsel kommune i Nordland. Stedet ligger nord på Austvågøya, på sørsiden av Hadselfjorden.
Fiskebøl har etter hvert fått et navn innenfor oljevernarbeid. På stedet finnes Nord-Norsk Beredskapssenter, som er et beredskapssenter for oljevern, sikkerhet og opplæring, og NorLense AS, som lager oljelenser og også oppblåsbare telt til bl.a. forsvaret og brann-/redningstjenesten.
UTC−04.00
UTC−04.00 er et belte av tidssoner som ligger fire timer etter standardtiden UTC. I 2008 omfattet UTC−04.00 følgende områder:
Eastern Daylight Time
Časové pásmo Huso horario
Robert Hunter (syklist)
Robert Hunter (født 22. april 1977 i Johannesburg) er en sørafrikansk tidligere profesjonell syklist.
I 2001 deltok han som første sørafrikaner i Tour de France, og i 2007 ble han den første afrikaner til å vinne en etappe da han vant den 11. etappen.
Ola Wærhaug
Wærhaug vant en olympisk sølvmedalje i skiskyting under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det norske stafettlaget som kom på andreplass på 4 x 7,5 km stafett for menn, bak Sovjetunionen. De andre på laget var Olav Jordet, Magnar Solberg og Jon Istad.
Wærhaug ble verdensmester i skiskyting på lagkonkurranse i 1965 på Elverum og i 4 x 7,5 stafett for menn i 1967 i Altenberg.
Pik Botha
Bakgrunn
Botha ble født i en boerfamilie i Transvaal. Da han var fire år gammel ble han rammet av hjernehinnebetennelse i Lourenço Marques. Han ble behandlet ved et lite sykehus i Barberton i Transvaal. Moren lovet at hvis han overlevde skulle han bli pastor i kirken.
Botha gikk på Paul Kruger Primary School der hans far var overlærer. Han gjorde det utmerket på skolen, ble formann i debattselskapet, kaptein for det første rugbylaget og offiser blant skolekadettene. I hans første år ved University of Pretoria forklarte en teolog der at Gud ikke ville forvente av ham at han skulle holde morens løfte om at han skulle bli pastor.
Karriere
Han ble rekruttert av utenriksdepartementet i 1953 og var i de følgende år bosatt i blant annet Sverige, Vest-Tyskland, Nederland og USA som diplomat. Han var aktiv i politikken for Nasjonalistpartiet.
Fra 1987 var Botha vise partileder i Transvaal.
I Nelson Mandelas regjering ble Botha tvunget til å fratre utenriksministerposten og ble istedet utnevnt til mineral- og energiminister, en post han beholdt til 1996 da han trakk seg tilbake fra politikken etter at Frederik Willem de Klerk trakk Nasjonalistpartiet ut av den nasjonale samlingsregjeringen.
FLK «Willem Barendsz» (1931)
FLK «Willem Barendsz» (I) var det første nederlandske flytende hvalkokeriet. Det ble benyttet på ni hvalfangstekspedisjoner mellom 1946 og 1955 i Sørishavet for selskapet Nederlandsche Maatschappij voor de Walvischvaart (NMW), et selskap kontrollert av skipsmeglerfirmaet Vinke & Co i Amsterdam.
Skipet var opprinnelig et tankskip, bygget i 1931 under navnet «Pan Gothia» på 10 409 brt ved Götaverken. I 1945 kjøpte NMW skipet for å bygge det om til flytende hvalkokeri ved de nederlandske verftene Amsterdamsche Droogdok Maatschappij og Nederlandsche Dok en Scheepsbouw Maatschappij. Skipet ble utstyrt med opphalingsslipp, og etter ombyggingen var ny tonnasje 10 635 brt.
I 1951 bestilte selskapet et nytt hvalkokeri, og sesongen 1954/55 ble den siste for «Willem Barendsz» (I). Etter fullføringen av det nye skipet, FLK «Willem Barendsz» (II), ble det gamle skipet omdøpt «Bloemendael». Deretter ble hun fram til 1960 benyttet som transportskip for NMW.
I juni 1960 ble skipet solgt til Nitto Hogei KK i Tokyo og omdøpt «Nitto Maru». I 1964 ble hun videresolgt til Nippon Suisan KK og omdøpt «Nichiei Maru». I september 1966 ble hun sendt til Aioi for opphugging.
FLK «Willem Barendsz» er oppkalt etter den frisisk-nederlandske sjøfareren og oppdageren Willem Barents (1549–1597).
Håkon Harket
Håkon Harket (født 21. mai 1961) er en norsk idéhistoriker, skribent og forlegger. Han er daglig leder i Forlaget Press, og har tidligere arbeidet i Aftenpostens kulturredaksjon. Harket har sammen med flere andre forfattere skrevet om nyere jødisk historie og om sionismens opprinnelse i boka Jødehat, som kom ut i 2005. Han er bror av den norske musikeren Morten Harket.
I 2014 utgav han boka Paragrafen : Eidsvoll, 1814 drøftet hvordan den norske grunnloven, som fremsto som utpreget liberal da den ble skrevet, kunne inkludere en paragraf som utelukket jøder fra adgang til landet. Harket disputerte 20. november 2015 for graden dr.philos. ved Universitetet i Bergen med avhandlingen Paragrafen – Eidsvoll 1814.
Jan Helge Solbakk
Jan Helge Solbakk (født 13. juni 1956) er en norsk lege, teolog og professor i medisinsk etikk ved Universitetet i Oslo.
Han studerte først kjemi og matematikk ved NTNU 1976-78, og ble utdannet cand. med. i 1987 og cand. theol. i 1989, begge deler ved UiO. I 1993 ble han dr. philos. ved UiO.
Solbakk var studentstipendiat ved Albert Schweitzer-arkivet i Strasbourg 1983-1984 (Schweitzer var forøvrig også både lege og teolog), fransk statsstipendiat i teologi ved Université de Strasbourg 1985-1986, studentstipendiat i medisinsk etikk ved Institutt for allmennmedisin ved UiO 1986-1987 og utdanningsstipendiat samme sted 1988-1989.
Han har vært ansatt i Rådet for medisinsk forsknings etikkutvalg, senere Den nasjonale forskningsetiske komité for medisin i Norges forskningsråd. Han har undervist i medisinsk etikk ved UiO siden 1989, og ble professor II i medisinsk etikk ved Universitetet i Tromsø i 1994 (til 1996). I 1996 ble han professor II i medisinsk vitenskapsteori og etikk ved Universitetet i Bergen, og har siden 1996 vært professor ved Senter for medisinsk etikk ved UiO (fast ansatt 1998). Han ledet senteret fra 1996 til 2007.
Gad Rausings pris
Gad Rausings Pris för framstående humanistisk forskargärning er en årlig utmerkelse gitt til viktige nordiske bidragsytere til humanistisk-samfunnsfaglig vitenskap. Prisen forvaltes fra en stor donasjon i 2002, fra Birgit och Gad Rausings stiftelse for Humanistisk Forskning, og bestemmes av det svenske Kungl. Vitterhetsakademien.
Prisen deles ut av Kong Karl Gustav i Rikssalen på det svenske slott i Stockholm.
Tlatelolcomassakeren
Tlatelolco-massakren fant sted om ettermiddagen og kvelden den 2. oktober 1968 på Plaza de las Tres Culturas i bydelen Tlatelolco i Mexico by, ti dager før åpningen av de olympiske sommerlekene i 1968 i samme by. Hendelsesforløpet og tallet på dødsofre er svært kontroversielt, noen anslår at flere tusen omkom, andre opererer med 200 til 300 døde. Den meksikanske regjeringens offisielle tall etter hendelsen anga 4 døde og 20 sårede. Også antallet arresterte er kontroversielt.
Bakgrunn
Massakren kom etter måneder med politisk uro i Mexico by. Denne uroen gjenspeiler den generelle studenturoen over hele verden i 1968, delvis var den et uttrykk for misnøye med det etablerte politiske systemet i Mexico, deriblant partiet PRIs maktmonopol. Studentene ønsket å utnytte den internasjonale oppmerksomheten rundt Mexico i samband med de olympiske sommerlekene, mens Mexicos president Gustavo Díaz Ordaz ønsket å unngå ubehageligheter under de prestisjefylte lekene. Derfor okkuperte han i september UNAM, det største universitetet i Mexico, og studenter ble vilkårlig banket opp og arrestert. Universitetsrektoren Javier Barros Sierra trakk seg i protest den 23. september.
Dette stoppet imidlertid ikke studentdemonstrasjonene, og de vokste i styrke. Etter 9 ukers studentstreik marsjerte 15 000 studenter fra ulike universitet den 2. oktober gjennom gatene i Mexico by med røde nelliker for å protestere mot okkupasjonen av universitetsområdet. Ved mørkets frembrudd hadde 5000 studenter og arbeidere, mange av dem med ektefeller og barn, samlet seg på Plaza de las tres culturas i bydelen Tlatelolco for en fredelig demonstrasjon. Blant slagordene var ¡No queremos olimpiadas, queremos revolución! (Vi vil ikke ha olympiade, vi vil ha revolusjon). Organisatorene gjorde ingen forsøk på å avlyse protestene da de så at det militære nærværet i området hadde økt.
Massakren
Massakren begynte ved solnedgang, da politiet og militære styrker utstyrt med pansrede kjøretøy og tankvogner omringet plassen og begynte å sende salver inn i folkemengden. De traff da ikke bare demonstranter, men også mennesker som tilfeldigvis var i området. Snart lå det hauger av døde mennesker på plassen. Henrettelsene fortsatte gjennom natta, og soldater gjennomsøkte blokkbebyggelsen rundt området på jakt etter flyktninger. Vitner til hendelsen hevder at likene ble fjernet av søppelbiler.
Den offisielle forklaringen fra myndighetene på dette tidspunktet gikk ut på at væpnede provokatører blant demonstrantene, postert i bygninger rundt, hadde begynt ildgivningen. Da sikkerhetsstyrkene plutselig var ofre for skarpskyting hadde de åpnet ild i selvforsvar.
Etterforskning
I oktober 1997 nedsatte den meksikanske kongressen en komité for å etterforske Tlatelolco-massakren. Komitéen intervjuet en rekke politikere som hadde vært involvert i massakren, blant annet den tidligere presidenten Luis Echeverría Álvarez, som var innenriksminister da massakren fant sted. Echeverría innrømmet at studentene hadde vært ubevæpnet, og mente også at aksjonen hadde vært planlagt på forhånd for å kvele studentbevegelsen.
USAs rolle
Blant dokumentasjonen inngår:
I 1993, 25 år etter massakren, ble et minnesmerke reist, viet til noen få av dem som mistet livet under hendelsen. .
I juni 2006 ble en syk, 84-årig Echeverría tiltalt for folkemord i sammenheng med massakren. Tidlig i juli ble tiltalen frafalt fordi saken ifølge dommeren var foreldet.
Film og dokumentar om Tlatelolco-massakren
Rojo amanecer fra 1990, regissert av Jorge Fons er en film om hendelsene. Filmen finner sted i en middelklassefamilie som bor i et leilighetskompleks inntil Plaza de las tres culturas, og den er underbygd av vitneutsagn.
Den amerikanske filmen Tlatelolco: Mexico 68 som er under produksjon, tar utgangspunkt i en amerikansk journalist som blir innblandet i konflikten mens han prøver å dekke lekene.
Dokumentarfilmen Ni olvido, ni perdón av Richard Dindo fra 2004 har både intervjuer med vitner og demonstranter og filmopptak fra hendelsene.
Changli
Changli (kinesisk: 昌黎县; pinyin: Chānglí Xiàn) er et fylke i byprefekturet Qinhuangdao i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det et folketall på 541,826 innbyggere.
Kulturminner
Pagoden ved Yuanyingtempelet (Yuanying si ta, 源影寺塔) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Administrative enheter
Storkommuner:
Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan og ender opp sør i Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo,Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.
Air Force Medal
Air Force Medal (AFM) er en dekorasjon for militært personell innen flyvåpenet i Storbritannia og (tidligere) Samveldet. Medaljen ble tildelt for «an act or acts of valour, courage or devotion to duty whilst flying», dog ikke i strid.
Utmerkelsen ble innstiftet 3. juni 1918, og ble opprinnelig tildelt menig personell i flyvåpenet. Medaljen hadde samme funksjon som offiserenes Air Force Cross, selv om den ble rangert langt lavere, mellom Distinguished Flying Medal og Queen's Gallantry Medal. Innehavere av medaljen kunne tilføye bokstavene AFM etter navnet sitt.
I 1993 ble medaljen erstattet av Air Force Cross, som fra da av kunne tildeles flyvåpenpersonell uansett militær grad.
VM i kunstløp 1948
VM i kunstløp 1948. Verdensmesterskapet i kunstløp for menn, kvinner og par ble arrangert i Davos i Sveits 13. til 15. februar 1948.
Det var det andre verdensmesterskapet i kunstløp etter andre verdenskrig. Utøvere fra Tyskland og Japan fikk fremdeles ikke anledning til å delta.
Richard Button fra USA ble verdensmester for menn. Det var første gang gullet gikk til USA, og innledet samtidig en dominans i øvelsen som skulle gi landet gull tolv år på rad.
Botou
Botou (kinesisk: 泊头; pinyin: Bótóu) er en kinesisk by og byfylke i provinsen Hebei i det nordlige Kina, i byprefekturet Cangzhou. Befolkningen anslås (2000) til 550 888.
Arealet er 977 km²; det tilsier en befolkningstetthet på 563,9 pr km². Over en tredjedel av befolkningen er huikinesere, det vil si av den kinesiske muslimske folkeminoritet.
Et eldre navn på byen er Bozhen.
Den kinesiske kommunistiske politikeren Jia Qinglin ble født her.
Administrative enketer
Subdistrikter:
Storkommuner:
Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksveier 104 og 105 løper også gjennom Botou. Den begynner i Beijing, løper sørover og deler seg etter Dezhou. Riksvei 104 fortsetter da til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou, mens 105 løper til Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou, og ender opp i Zhuhai.
Oton Župan
Oton Župan var en jugoslavisk turner.
Han deltok i VM i Lyon i Frankrike i 1926, der Jugoslavia vant sølv i lagkonkurransen, bak Tsjekkoslovakia. Župan vant ingen individuelle medaljer.
Wilhelm Bøckman
Peter Wilhelm Kreydahl Bøckman (født 6. august 1851 i Håland, død 23. mai 1926 i Oslo) var biskop i Hålogaland (1893–1909) og Nidaros (1909-1923).
I 1893 ble han biskop i Hålogaland, og fra 1909 til 1923 var han biskop i Nidaros – de to siste årene på overtid på Kirkedepartementets oppfordring.
Han var yngre bror av stadsfysikus Marius Friman Bøckman, far til Kristian Lerche Bøckman, bestyrer på Røros kobberverk, farfar til professor Peter Wilhelm Bøckman og oldefar til zoologen Petter Bøckman.
Ulovfestet rett
Ulovfestet rett er gjeldende rett som ikke er lovfestet. Til forskjell fra skrevne rettsregler som vedtas av kompetent myndighet gjennom formelle prosedyrer, skapes den ulovfestede retten gjennom praksis, dels gjennom avgjørelser fra domstolene, men også gjennom sedvanerett.
Ulovfestet rett skapes av domstolene gjennom rettskapende virksomhet. Domstolene avsier i enkelte tilfelle dommer som bygger på rettsregler som ikke er lovfestet. En enkelt dom er sjeldent tilstrekkelig til å etablere ulovfestet rett, selv om utviklingen oftere viser dommer som skaper selvstendig ny rett.
Et klassisk eksempel på domstolenes rettskapende virksomhet er reglene om ulovfestet objektivt ansvar som i sin helhet ble skapt av Høyesterett. Gjennom en serie dommer fra Lysakerdommen (Rt 1875, s 330) til Vannledningsdommen (Rt 1905, s 715) fastla og utvilket Høyesterett innhold og vilkår for objektivt ansvar.
Et eksempel på ulovfestet rett skapt ved en enkelt dom er Sykejournaldommen (Rt. 1977 s. 1035), hvor en pasient fikk medhold i sitt krav om utlevering av sin egen pasientjournal. Førstevoterende i Høyesterett bygget sin avgjørelse på alminnelige rettsgrunnsetninger:
«Etter en samlet vurdering av sykejournalen, og for øvrig på grunnlag av en interesseavveining som jeg kommer tilbake til, er jeg kommet til at det må følge av alminnelige rettsgrunnsetninger at den pasient i utgangspunktet har rett til å gjøre seg kjent med den sykejournal som gjelder ham selv.»
Retten til utlevering av journal ble senere lovfestet i legeloven § 46 og i tannlegeloven § 43.
Ulovfestet rett skapes også gjennom sedvanerett. Det er et krav at sedvanen har fast og lang tids praksis, at sedvanen er blitt oppfattet som bindende og kan rettshåndheves. Sedvanerett har tilsvarende betydning som lovfestet rett, og kan også endre eller oppheve lovfestet rett.
Noen av de grunnleggende prinsipper som Kongeriket Norges konstitusjon bygger på, så som parlamentarisme, er ikke lovfestet i Grunnloven, men bygger på ulovfestet rett gjennom konstitusjonell sedvanerett.
Legalitetsprinsippet, det fundamentale prinsipp om at inngrep i borgernes rettssfære krever hjemmel i lov var heller ikke lovfestet i norsk rett før det ble tatt inn i Grunnloven i 2014. Enkelte bestemmelser i Grunnloven, så som § 99, vern mot fengsling, og § 102 vern mot vilkårlige husundersøkelser, krever hjemmel i lov for å gripe inn mot borgernes vernede interesser. I norsk rett har dette ulovfestede prinsippet Grunnlovs rang.
Grunnlovens § 96, om at ingen kan dømmes uten etter lov innebærer at ingen kan straffedømmes etter ulovfestet rett.
Omfanget av ulovfestet rett varierer med de ulike lands rettssystemer, og myndighetenes vilje til lovregulering. Norge har et relativt begrenset omfang ulovfestet rett i forhold til Storbritannia og USA hvor rettssystemet bygger på "common law", dvs at rettsreglene fastlegges gjennom dommer.
Kastraki-demningen
Kastraki-demningen er en demning som gir kraft til et vannkraftverk i elva Akheloos i det vestlige Hellas. Installert total vannkrafteffekt er 320 MW, fordelt på 4 turbiner. Demningen ble bygget i 1969 og har tatt navn fra tettstedet Kastraki.
Demningen er 95 meter høy og 530 meter lang. Den skaper det kunstige reservoaret Kastrakisjøen, med et areal på 28 km², og et vannvolum på omkring 1 km³. Den er den andre demningen i elva Akheloos' løp, etter Kremasta-demningen.
Wu’an (Handan)
Wu'an (kinesisk: 武安; pinyin: Wǔ'ān) er et kinesisk byfylke i byprefekturet Handan i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Befolkningen anslås (2005) til 66 200.
I 1973 oppdaget man i storkommunen Cishan i Wu'an rester av den Cishankulturen.
Sellapasset
Sellapasset er et fjellpass i Trentino-Syd-Tirol som ligger mellom Sella- og Saslonchfjellene i Dolomittene. Det forbinder de to ladinsktalende dalene Gherdëina i nord med Fascia i syd.
Fengrun
Fengrun (kinesisk: 丰润区; pinyin: Fēngrùn Qū) er et distrikt i storbyen i Tangshan i den kinesiske provinsen Hebei i det nordlige Kina.
I 1999 var folketallet på 700,098 i distriktet, og i selve byen Fengrun var det i 2007 registrert 66,230 borgere.
Kulturminner
Fengrun-middelskolen (Fengrun zhongxuexiao jiuzhi, 丰润中学校旧址) ble i 2006 tilføyd på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.
Samferdsel
Kinas riksvei 102 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og fører gjennom provinsene Hebei, Liaoning, Jilin og Heilongjiang. Den er innom byene Qinhuangdao, Shenyang og Changchun underveis til Harbin.
Kinas riksvei 112, en ringvei som går rundt Beijings byprovins, fører gjennom området.
Pieces of the Sky
Pieces of the Sky er et album av Emmylou Harris, utgitt i 1975 som det første på et stort plateselskap etter debuten Gliding Bird fem år tidligere på Jubilee Records. Pieces of the Sky inneholder mange coverlåter, blant dem singelen «If I Could Only Win Your Love» som kom på topp 5 i USA. «Too Far Gone» nådde 13.-plass på Billboards «Top Country Songs».
Albumet oppnådde 7.-plass på Billboards liste for country-plater og 45.-plass på «The Billboard 200».
Tore Eriksson
Tore Eriksson (født 7. august 1937 i Transtrand, død 17. februar 2017) var en svensk skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble.
Almohadene
Almohadene, Almohad-dynastiet eller Almohadriket (arabisk: الدولة الموحدية; Almohad fra arabisk الموحدون; al-Muwahhidūn, i.e. «monoteistene» eller «de unitære») var et berbersk, muslimsk dynasti av kalifer (islams høyeste politiske og religiøse tittel, også kalt Amīr al-Mu'minīn – de trofaste kommandant) grunnlagt i begynnelsen av 1100-tallet som erobret store deler av Nord-Afrika til så langt øst som Libya, og også al-Andalus, den da muslimske delen av Iberia som i dag er det sørlige Portugal og Spania.
Tore Eriksson
Eriksson vant en olympisk bronsemedalje i skiskyting under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det svenske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 7,5 km stafett for menn, bak Sovjetunionen og Norge. De andre på laget var Lars-Göran Arwidson, Olle Petrusson og Holmfrid Olsson.
Almohadene
I sin regjeringsperiode fra 1130 til sin død i 1163 beseiret Abd al-Mu'min al-Kumi, den eneste berberen fra Nedroma i Tlemcen i den marokkanske almoravidhæren, det daværende almoraviddynastiet, og han utvidet også makten sin til større deler av Maghreb og andre deler av det nordlige Afrika, og han ble i 1149 amir av Marrakech. Almohadene var mer fundamentalistisk islamske enn sine forgjengere, og behandlet religiøse minoriteter, dhimmiene, svært dårlig.
Al-Andalus, det mauriske Iberia, ble styrt fra Nord-Afrika til almohadene flyttet sin hovedstad fra Marrakech til Sevilla i 1170. I 1212 ble riktignok kalifen Muhammad an-Nasir beseiret av en kristen allianse av kongedømmene Castilla, Aragón, Navarra og Portugal med europeiske allierte i slaget ved Las Navas de Tolosa i Sierra Morena-fjellene i det sørlige Spania, og dette katastrofale nederlaget ble slutten på almohadenes dominans. Nesten alle de mauriske besittelsene på Den iberiske halvøy gikk tapt kort tid senere, og de store muslimske byene Córdoba og Sevilla ble erobret av kristne i 1236 og 1248.
Almohadene fortsatte å styre i sine afrikanske besittelser, helt til disse litt etter litt ble tapt på grunn av stamme- og regionopprør, som førte til at det rivaliserende dynastiet marinidene ble grunnlagt i 1215, og disse endte opp med å ta over de fleste av almohadenes landområder. Den siste almohadkalifen, Abu al-Ula al-Wathiq Idris, mistet alle sine landområder unntatt Marrakech, hvor han i 1269 ble myrdet av en slave.
Muwahhadi-kalifene fra 1121 til 1269
*Ibn Tumart, 1121-1130
Sufisme
Sufiforfattere fra almohaddynastiet inkluderer:
Б
Б (minuskel: б), tidligere kalt Buki, er den andre bokstaven i det kyrilliske alfabetet. Den blir uttalt som norsk B. I russisk uttales den [p] i slutten av ord eller foran ustemte konsonanter.
HTML-koden er  eller   for stor bokstav, og   eller   for liten bokstav.
Utseendeforskjell i serbisk og makedonsk
I serbisk og makedonsk har bokstaven et annerledes utseende. Den er en rundere versjon av den greske bokstaven delta; δ (se bildet til venstre).
Shigeki Maruyama
Shigeki Maruyama (født 12. september 1969) er en japansk golfspiller. Han ble profesjonell i 1992.
Maruyama spilte på det internasjonale laget i The Presidents Cup i 1998 og 2000. Hans prestasjoner i 1998 gav ham internasjonal anerkjennelse etter at han vant alle matchene i turneringen.
Stær
Stær (Sturnus vulgaris) er én av kun to arter i slekten Sturnus, som videre inngår i stærfamilien (Sturnidae). Arten regnes som en kortdistansetrekkfugl, og den er ofte et kjærkomment vårtegn. Fuglene synger og gjør seg til på hustakene i urbane strøk, i et forsøk på å lokke til seg en make. Fordi det ofte er flere (opp mot dobbelt så mange) hanner enn hunner, er sangen viktig for å holde andre hanner unna. Nominatformen hekker over det meste av Norge, om enn helst bare langs kysten i Finnmark, og den er ikke til stede i de mest alpine områdene våre.
Ravn
Ravn eller korp (Corvus corax) er den største av kråkefuglene og er utbredt over store deler av den nordlige halvkule, inkludert Fennoskandia. Arten regnes som en habitatgeneralist. En rekke underarter er beskrevet, hvorav elleve anerkjennes internasjonalt.
Norsk navnekomité for fugl har bestemt at det offisielle norske navnet på arten er ravn (Syvertsen et al., 2008). Lokalt kalles den i Norge også korp eller kromp flere steder. Det siste har sammenheng med den karakteristiske «korp, korp»-lyden arten utstøter.
Stær
Biologi
Stær blir cirka 20,3–23,1 cm lang og veier normalt omkring 55–100 g (i snitt 73-96 g for hanner og 69-93 g for hunner). Hannene blir altså såvidt større enn hunnene. Størrelsen varierer også med underarten.
Ravn
I Norge er det registrert ville ravner som har blitt over 20 år gamle. Noen ravner i fangenskap kan bli betydelig eldre, 69 år er et kjent tilfelle. Ravner i fangenskap i Tower of London har blitt opp til 40 år gamle. Ravner og andre kråkefugler regnes som det mest lærenemme av alle fugler. I intelligenstester skåret ravner høyere enn duer, høns og papegøyer. Noen ravner har lært å telle til 6 eller 8.
Stær
Biologi
Arten har en kompakt og massiv kropp. Nebbet er gult, av og til med sort tupp og en blålig base. Hekkedrakten er hos hannen er sort og har et glinsende metallisk skinn i grønt og blå-lilla. Den og dekket av ørsmå flekker i farger fra hvitt og lysegult over til kanelbrunt og rustrødt. Vinterdrakten har sort grunnfarge, men den glinser ikke. Den er dessuten mye tettere dekket av flekker på hodet og nakken og nedover brystet og i buken. Hannen har spesielt lange fjær på halsen; de er spesielt tydelig når den synger. Ungfugler har gråbrun oversiden. Utfargingen varierer også med underarten.
Ravn
Beskrivelse
Ravn er den største av kråkefuglene og måler omkring 58–69 cm. Vekten ligger rundt 585–2 000 g og vingespennet utgjør normalt cirka 115–130 cm og vingene er relativt brede og har distinkte fingre. Den store variasjonen i størrelse må sees i sammenheng med antallet underarter. Kjønnene er like å se på, men hannene er betydelig større (kjønnsdimorfisme) enn hunnene.
Stær
Biologi
Stæren er utbredt i hele Europa, unntatt arktiske og alpine strøk, og i tilgrensende deler av Asia. Arten er også innført til Nord-Amerika, hvor den er ganske vanlig i størstedelen av USA og de sørlige tempererte strøkene av Canada. Den er også innført til Australia, New Zealand og Sør-Afrika.' I Spania, Portugal og de vestlige middelhavsøyene er den bare vintergjest, og lever da side om side med den residente slektningen middelhavsstær (S. unicolor), som er meget lik, men mindre flekket, og med kraftigere vokalisering. Artene er så nært beslektet at enkelte autoriteter mener de kan regnes til samme art, men det er ikke konsensus om en sammenslåing. Arten trives i åpent landskap med jordbruksarealer (enger og beitemark) og i urbane strøk med parker og hager. Stæren unngår tett skog. Stæren leter etter mat på bakken og er sterkt knyttet til jordbruksområder, hvor beitende dyr holder graset kort. Den liker seg ikke i tett skog.
Ravn
Beskrivelse
Arten har i hovedsak glinsende sort fjærdrakt med en blåsort eller grønnsort glans, men dette varierer noe mellom underartene. Brystfjærene er lange, spesielt hos hannene, og kan reises når fuglene utviser dominans. Stjerten er lang og diamantformet ytterst. Nebbet er stort og kraftig, og overnebbet er halvveis dekket av fjærbust innerst. Ungfuglene er gjerne blassere og ikke like glinsende.
Stær
Biologi
Stæren er en hullruger, og fordi naturlige hulrom mangler er den en flittig bruker av reirkasser. De er takknemlige gjester å ha, i og med at de selv renser kassen for fjorårets reirmateriale før de bygger nytt reir, noe som vi ellers må gjøre for de andre artene vi bygger kasser for. Etter hekkesesongen samler stæren seg i flokker, som streifer rundt på leting etter mat i kulturlandskapet. Flokkene kan anta enorme dimensjoner og minne mer om svermer. Mange ungstær forlater Norge alt i juni–juli og trekker ned på kontinentet for å myte, mens hekkende fugler gjerne blir igjennom frukthøsten før de trekker sørover. Langs kysten kan stæren bli til ut i oktober, men når vinteren kommer trekker også de siste flokken sørover.
Wawaitin vannkraftverk
Wawaitin vannkraftverk er et vannkraftverk og en demning i elven Mattagami, beliggende like ovenfor byen Timmins, og langt nordøst i provinsen Ontario i Canada. Denne elva renner nordover og munner ut i James Bay via elva Moose, helt sør i Hudson Bay.
Stær
Biologi
Stæren er en glimrende imitator, og ofte går sangen over fra stærens egen pludring til etterligninger av andre fugler som opptrer i nabolaget – fiskemåse, tjeld, vipe, storspove og lignende. Så flink er den at man ofte må ut for å se hvem det er som egentlig synger på taket – stæren eller den som etterlignes. Sangaktiviteten er størst like før eggleggingen.
Wawaitin vannkraftverk
Vannkraftverket får kraft fra egen demning i elva. Det har en installert kapasitet på ca. 11 MW. Det drives av energiselskapet Ontario Power Generation.
Ravn
Inndeling og utbredelse
Inndelingen i underarter følger HBW Alive og er i henhold til Marzluff (2016). Ravnen er utbredt over det meste av den nordlige halvkule, nord for Krepsens vendekrets.
Stær
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på grupper og arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).
Wawaitin vannkraftverk
De totalt sju vannkraftverkene i Mattagami-komplekset omfatter:
Ravn
Norsk ravn
Norsk ravn tilhører underarten C. c. corax og er synonym med nominatformen. Den regnes som en stand- og streiffugl, og om vinteren kan den streife en god del omkring (20–70 km hver vei regnes som normalt). Underarten er tallrik over hele landet, bortsett fra i lavlandet på Østlandet, der den er mer beskjedent distribuert. Mest tallrik er den i de indre fjelltraktene og i klippefulle kyststrøk, fra Vestlandet og nordover. Etter en nedgangs­periode har bestanden i senere år tatt seg opp igjen.
Sorthvit ravn
C. c. varius er en underart som lever på Island og Færøyene. Den er fysisk større enn nominatformen, men mangler den glinsende fjærdrakten, som dessuten har små innslag av hvitt i fjærbasen på halsfjæra. Den færøyske populasjonen hevdes av noen opprinnelig også å ha bestått av en sort og hvit variant, men denne skal ha blitt utryddet i første halvdel av 1900-åra. Den hadde hvitspettet hode, bryst, vinger og hale, og var ellers sort. Det skal være bevart cirka 15 utstoppede eksemplarer av denne fuglen, men det er ingen ting som tyder på at det er snakk om en egen underart, som i så fall må ha vært endemisk for Færøyene. Det vitenskapelige navnet indikerer ei variert fjærdrakt. Det kan derfor være snakk om enkelte fugler med en form for arvelig leukisme (gjennom genetisk drift), som har forsvunnet gjennom naturlig seleksjon over noe tid.
På begynnelsen av 1900-tallet var den sort/hvite varianten svært sjelden på Færøyene. Den ble sett frem til 1916 og deretter erklært utryddet. Den hevdes imidlertid å være en observert der fram til 1948. Den sorthvite varianten ble også referert til som C. leucomelas,, C. leucocephalus og C. aeriphoenas.
Atferd
Ravnen er en mester til å fly. Den kan til og med mobbe ørner i luften, uten å «tape», men på bakken må den ofte overlate kadaveret til kongeørn og havørn. Ravnen er i vill tilstand redd for mennesker. Den regnes blant våre smarteste fugler og lette å temme og å lære opp. Ravnen kan bli opptil 50 år gammel (i fangenskap opp mot 70 år).
Ravnens karakteristiske hese, metalliske lyd med lav tonehøyde utstøtende «korp, korp» ga den tilnavnet korp. Den lave tonehøyden gjør at lyden bærer langt i terrenget. Den har også en mere kråkelignende «kra, kra»-lyd.
Ravnen er en opportunistisk omnivor plyndrer med stor tilpasningsevne. Historisk blir den gjerne assosiert med store rovpattedyr, som ulv og gaupe. Ravner og andre kråkefugler kan samle seg rundt et kadaver og ete det rent på kort tid. Men den tar også mange slags byttedyr selv, som insekter, amfibier og små pattedyr som lemen og lignende. Den plyndrer også andre fuglers reder og stjeler både egg og unger. Om vinteren kan den mange steder også finnes på søppelplasser, der den mesker seg med matrester etter mennesker. Ravner følger ofte etter store rovdyr på jakt og ravner varsler om kadaver.
Hekking
Ravnene er avhengige av en utilgjengelig redeplass (i Norge foretrekker den områder med bratte og høye fjellskrenter). Allerede i februar begynner ravneparet å bygge på redet som nesten alltid ligger på en utilgjengelig fjellhylle. Unntaksvis bygger den i et tre. Under paringen utfører den mange akrobatiske «øvelser» i luften. Ravneparet holder sammen hele året og hele livet. Både hannen og hunnen samler sammen kvister, grener, mose, jord og gress til redet. Redet fôres ofte med hår fra et kadaver. Redet blir brukt år etter år. Ofte bygger ravnen på redet slik at det kan bli ganske stort til slutt. Den kan imidlertid også bygge flere reder som den veksler med å bruke fra år til år.
Hunnen legger fra tre til syv egg, som er blekt blågrønne med brune prikker. Hunnen er alene om rugingen, men da er hannen påpasselig med å gi henne mat. Han fôrer også hunnen og ungene en liten periode. Rugetiden er 20 – 21 dager. Ungene forlater redet etter 35 – 40 dager.
Ravnen i kulturen
Ravnen er en myteomspunnet fugl, som blant annet er blitt regnet som «verdens skaper» i noen nordamerikanske mytologier. I tillegg til å ha rykte på seg for å være klok, er fuglen også blitt tillagt overnaturlege egenskaper. Som åtseleter hendte den at den åt av lik som hang i galger. Ravnen skulle blant annet kunne varsle ulykke, som krig og død. På norrønt ble ordet ravn ofte brukt i kenninger om strid og blodbad.
Ravner i norrøn tid
Ravner var viktige i norrøn tid, fra fugleparet Hugin og Munin som tjente Odin i den norrøne gudetroen, til Ragnar Lodbrok og Harald Hardråde, som brukte fuglene som symbol på fanene sine. Vikingene malte også ravner på seilene sine. Også den keltiske gudinnen Morrigan er forbundet med ravner.
I Edda-diktene opptrer ravner som kampfugler og i Njåls saga fortelles det om ravner med nebb og klør av jern.
Danmarks flagg
Før (fra omkring år 750 – til år 1219) Danmark fikk sitt nasjonalflagg Dannebrog (i år 1219), hevdes det at det danske flagget var et banner med en sort ravn på rød eller rødgul bakgrunn. Påstanden savner imidlertid dokumentasjon.
Ravner i bibelen
Ravner blir nevnt som urene fugler to steder i det gamle testamentet. De har likevel vært til hjelp for viktige personer i Bibelen. Noa slapp ut en ravn fra arken sin for å speide etter land, og profeten Elias ble gitt mat av ravnene etter ordre fra Gud.
Ravnene i Tower of London
En nyere legende om ravner sier at England vil bestå så lenge disse fuglene holder til i Tower of London. I dag tar en vare på flere vingestekkede ravner der. Selv om legenden virker gammel, har nyere forskning vist at den trolig stammer fra Victoriatiden, og tårnet har vært uten ravner flere ganger gjennom historien, uten Englands fall. Siste gang en måtte reintrodusere fuglene dit var under andre verdenskrig.
Zhenfeng
Zhenfeng (kinesisk: 贞丰县; pinyin: Zhēnfēng Xiàn) er et fylke i det autonome prefektur Qianxinan i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
Zoltán Szécsi
Zoltán Szécsi (født 22. desember 1977 i Budapest) er en ungarsk profesjonell vannpolospiller som representerte Ungarn under Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina. Her tok han gull for det ungarske landslaget i vannpolo etter å ha slått USA i finalen med 14-10.
Zhenfeng
Befolkningen var på 327,848 innbyggere i 1999.
Zoltán Szécsi
Ungarn tok dermed sin åttende gullmedalje i vannpolo under et OL noensinne, og sin trettende vannpolomedalje gjennom tidene.
Wozzeck
Wozzeck er en tysk opera av den østerrikske komponisten Alban Berg. Den ble skrevet mellom 1914 og 1922 og uroppført i 1925. Den er basert på skuespillet Woyzeck av Georg Büchner, som Berg overvar uroppførelsen av i 1914 og ble inspirert til å skrive en opera av. Siden har operaen etablert seg som en av de operaer som jevnlig oppføres. Den består av tre akter med fem scener i hver akt. Han skrev selv librettoen til operaen.
Operaen handler om en liten families sørgelige endelikt (faren - en antihelt i stykket - slår på grunn av skjebnens ugunst moren ihjel og drukner seg selv, hvorved deres felles sønn blir alene tilbake).
Hovedpersonen som både opera og det litterære forbilde bygger på, er en historisk skikkelse. J. C. Woyzeck talte blant de første gjerningsmenn som myndighetene undersøkte om var tilregnelig. Undersøkelsesresultatet fra Johann Christian August Clarus sa han var tilregnelig, virkelighetens Woyzeck ble dømt til døden den 27. august 1824 og henrettet i Leipzig. Det formodes at han led av depresjon, schizofreni, forfølgelsesvanvidd og depersonalisasjon.
Robert Hunter
Robert Hunter er navnet til flere personer:
Hay-Bunau Varilla-traktaten
Hay-Bunau Varilla-traktaten var en avtale mellom USA og Panama og ble undertegnet 18. november 1903, to uker etter Panamas uavhengighet fra Colombia. Franskmannen Philippe Bunau-Varilla reiste til Washington D.C. og New York for å forhandle frem avtalen med flere representanter for USA, fremst av dem utenriksminister John Hay.
Avtalen angav at USA hadde rett til å bygge en kanal gjennom Panama og eksklusive rettigheter til en 10 km bred sone, for dette fikk landet 10 millioner dollar i en engangssum og en årlig betaling på 250 000 dollar.
Hay-Bunau Varilla-traktaten ble kritisert som ensidig i Panama og i 1964 førte misnøyen med avtalen til opptøyer. Den 9. januar 1964 brøt det ut voldsomme demonstrasjoner og etter tre dager var 22 panamanere og 4 amerikanske soldater drept, i Panama ble 9. januar kjent som martyrenes dag.
Opptøyene bidro til at USA sa seg villig til nye forhandlinger om Panamakanalen og den 7. september 1977 ble Torrijos-Carter-traktatene undertegnet, hvor USA overgav kontrollen over Panamakanalen og kanalsonen ved utløpet av 1999.
Sandy Falls vannkraftverk
Sandy Falls vannkraftverk er et vannkraftverk og en demning i elven Mattagami, beliggende like nedenfor byen Timmins, og langt nordøst i provinsen Ontario i Canada. Denne elva renner nordover og munner ut i James Bay via elva Moose, helt sør i Hudson Bay.
Vannkraftverket får kraft fra egen demning i elva. Det har en installert kapasitet på ca. 5 MW. Det drives av energiselskapet Ontario Power Generation.
Brühlsche Terrasse
Brühlsche Terrasse er et praktanlegg i sentrum av Dresden. Terrassen strekker seg langs venstre bredden av Elben mellom bruene Augustusbrücke og Carolabrücke. Navnet har anlegget fått etter den saksiske ministeren grev Heinrich von Brühl, som på 1700-tallet fikk området langs Elben i gave. Tidligere lå en del av byen Dresdens festningsanlegg her, og terrassen er anlagt på restene av disse.
Neckarsulm
Neckarsulm er en by nord i Baden-Württemberg, Tyskland, nær Stuttgart, og en del av distriktet Heilbronn. I 2004 hadde Neckarsulm 27 296 innbyggere.
Elvene Neckar og Sulm går sammen der, derav navnet, som ofte er misforstått eller galt uttalt som «Neckars Ulm». Navnet har ingen sammenheng med byen Ulm, som ligger ved elven Donau.
Brühlsche Terrasse
Von Brühl anla en privat lysthage og fikk reist flere bygninger, men ingen av disse står i dag. I 1814 ble hagen gjort offentlig, og etter hvert ble stedet så populært at det fikk tilnavnet Europas balkong. Populariteten skyldtes ikke minst de to kaffehusene Belvedere og Café Reale.
Neckarsulm
Både det tidligere NSU Motorenwerke AG (som er kjøpt opp av Audi), quattro GmbH og Lidls hovedkvarter ligger i byen.
Brühlsche Terrasse
Trappa opp til terrassen fra slottsplassen prydes av skulpturgruppa «Die vier Tageszeiten» av Johannes Schilling. Bygningen nærmest slottsplassen var en gang sete for Sachsens landdag. Bygningen ved sida av er Sekundogenitur. Den ble reist i 1897 for å huse den kongelige grafikksamlinga. Etter tradisjonen skulle denne tilfalle nest eldste sønn i kongefamilien – derav navnet. (Sekundogenitur betyr andrefødsel.) I dag eies bygningen av Hotel Dresden Hilton og rommer en kafé.
Neckarsulm
Neckarsulm er også berømt for å være på førsteplass i den tyske Solarbundesliga (byer med mer enn 10,000 inngyggere), en konkurranse om fornybare energikilder.
Brühlsche Terrasse
Sentralt på Brühlsche Terrasse står bygningene som ble reist mellom 1891 og 1894 i historisk stil for å huse det saksiske kunstakademiet og kunstforeningen. Glasskuppelen på kunstakademiet med berømmelsens gudinne på toppen kalles på folkemunne for «sitronpressa». Ved foten av trappa nedenfor finnes en nedgang til kassemattene fra 1500-tallet.
Ved østre enden av terrassen ligger Brühls hage, anlagt på Venusbastionen til det tidligere festningsanlegget. Sfinksgruppa av Gottfried Knöffler på spissen av bastionen markerer inngangen til lystslottet Belvedere, som en gang lå her. Her ble Johann Friedrich Böttger holdt fast av August den sterke for å lage gull; i stedet oppfant han porselenet. En støtte med Böttgers portrett i meissenerporselen minnes hendelsen. Belvedere ble ødelagt under bombinga i 1945, og er ikke gjenoppbygd.
På øversida av Brühlsche Garten ligger det berømte kunstmuseet Albertinum.
Hedmarksgeriljaen
Hedmarksgeriljaen var kallenavnet på en løs politisk gruppering innad i Senterpartiet på 1970-tallet. De ble sett på som radikale, og var motstandere av samarbeid med Høyre. Den ble særlig ledet av den Elverums-baserte avisa Østlendingen og ordfører i Tynset, Per N. Hagen. Andre representanter for hedmarksgeriljaen var Østlendingens redaktør Andreas Hagen og stortingsrepresentant fra 1981 Ragnhild Queseth Haarstad.
Elite Hotel
Elite Hotel er et album av Emmylou Harris. Det var hennes andre album i 1975 og hennes tredje totalt. Etter suksessen med Pieces of the Sky tidligere på året ble denne utgivelsen enn mer suksessrik. Hun nådde helt til topp med albumet på the Billboard Music Charts. To av sporene på albumet, «Together Again» og «Sweet Dreams» toppet også countrysingellisten og «One of These Days» nådde som best en 3.-plass på samme liste. Hennes versjon av The Beatles-låten «Here, There and Everywhere» kom på en 63.-plass på poplisten.
Stølen (Bergen)
Stølen er et strøk i Bergen i bydelen Bergenhus. Det grenser mot Ladegården langs Ladegårdsgaten og Hans Hauges gate, mot Bergenhus og Bryggen langs Nye Sandviksveien og Øvregaten til Nikolaikirkeallmenningen, opp denne til Steinkjellergaten og langs Steinkjellerbakken (Fjellets grense) til Eidemarkens grense langs Øvre Blekeveien og Henrik Wergelands gate og tilbake til utgangspunktet.
Strøket består for det meste av brostensbelagte smau og trehus. Det omfattes av grunnkretsene Stølen og Steinkjelleren, som hadde til sammen 920 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 0,04 km². I tillegg omfatter strøket de deler av grunnkretsen Bryggen som ligger øst for Øvregaten.
Pordoipasset
Pordoipasset er et fjellpass i Nord-Italia som ligger mellom Sella- og Marmoladafjellene i Dolomittene. Det forbinder de to ladinsktalende dalene Fascia (Trentino) i vest med Fodom (provinsen Belluno) i øst.
HMS «Venturer»
Venturer ble sendt til området rundt Fedje med ordre om å finne og ødelegge «U 864», som skulle ha en last på 65 tonn kvikksølv samt Messerschmitt jetmotorer.
Den 6. februar 1945 passerte «U 864» Fedje uten å bli oppdaget, men den 9. februar hørte Venturer «U 864»s motorlyd og så dens periskop da kapteinen var på utkikk etter sin eskorte.
Klar over at de ble forfulgt, dykket «U 864» og styrte i sikk-sakk for å unngå å bli torpedert. Etter en usedvanlig lang jakt, over tre timer, bestemte skipssjef Jimmy Launders seg for å fyre av alle fire torpedoer med 17 sekunders intervaller i håp om å treffe. Hver torpedo brukte over to minutter på å nå målet. «U 864» dykket for å unngå torpedoene, men ble truffet av den fjerde og siste klokken 12.14 og ble delt i to og sank ned til 150 meter. Launders fikk en stripe på sin DSO for sin innsats.
HMS «Venturer» senket også fem lasteskip i sin karriere for Royal Navy.
Etter krigen ble båten kjøpt av Norge og gikk i tjeneste i nesten 20 år før den ble hugget i Sarpsborg i 1964.
Wangmo
Befolkningen var på 260,012 innbyggere i 1999.
Frank Herbert
Frank Patrick Herbert (født 8. oktober 1920 i Tacoma, Washington, død 11. februar 1986 i Madison i Wisconsin) var en amerikansk science fiction-forfatter. Han er best kjent for boken Dune og de fem etterfølgende bøkene i den samme serien.