cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pierre-Marie-Alphonse Favier
Prest, til Kina
Han var leder for den katolske misjon rundt Suanhouafou da Tianjinmassakeren fant sted 21. juni 1870, og i den apostoliske vikars fravær ble det hans oppgave som midlertidig prokurator å ta seg av kontakten med myndighetene for å gjøre noe med de store ødeleggelsene misjonen var påført i byen. Deretter var han den nærmeste medarbeider til tre biskoper i Beijing. Han var således involvert i alle større kirkelige anliggender, som forhandlingene som førte til at trappistene og maristbrødrene kom til Kina.
Biskop av Beijing
Han ble bispeutnevnt 12. november 1897 og bispeviet av biskop Jules Bruguière som koadjutor for msgr. Sarthou (Beijing) med etterfølgelsesrett den 20. februar 1898. Det var han som forhandlet med Qing-hoffet om det som ble det keiserlige dekret av 15. mars 1899, som regulerte relasjonene mellom biskopene og den sivile myndighet.
Ved biskop Sarthous død den 13. april 1899 overtok han som apostolisk vikar av Beijing. Han er mest kjent for sitt lederskap under bokseropprøret.} Rundt 3 420 personer, de fleste av dem kristne kinesere, søkte tilflukt på Beitangkirkens område i Beijing sommeren 1900 (13. juni-16. august), da området ble omringet, beleiret i tre måneder og stadig angrepet av bokserne og deres støttespillere. Rundt 400 døde enten av angrepene eller av sykdom og sult. Japanske tropper kom dem til unnsetning den 16. august.
Hans grav er i Nantang-kirken i Beijing.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Teddy Remus Lupus
Teddy Remus Lupus (født 1998) er fiktiv person i bokserien om Harry Potter.
Teddy er sønn av Remus Lupus (varulv) og Nymfadora Dult (metamorf-magus). Teddy er også en metamorf-magus. Begge foreldrene dør i kampen mot Fyrst Voldemort, og Harry Potter blir gudfaren hans.
På Galtvort blir han kjæreste med Victoire (niesen til Harry Potter) og Lilly Potter (datter av Gulla og Harry) ønsker de to kunne gifte seg så Teddy blir en ordentlig del av familien.
Deathmix 2000
Deathmix 2000 er den første demoen til det norske death metal bandet Blood Red Throne.
Klimakonferanse
Klimakonferanse er møte mellom verdens ledende nasjoner om å begrense utslipp av klimagasser og andre tiltak for å stanse global oppvarming.
Kyotoprotokollen, verdens første avtale om global oppvarming ved å begrense utslipp av drivhusgass, vil gå ut i 2012. Selv om avtalen først trådte i kraft 16. februar 2005, begynte post-Kyotoforhandlinger om utslipp av drivhusgasser med et møte for G8+5 Klimaendringsdialog i februar 2007. Parallelt med Kyotosamarbeidet arbeider flere grupper under paraplyen til United Nations Framework Convention on Climate Change også for å planlegge en ny avtale.
Februar 2007 Washingtonerklæring
I den ikke-bindende 'Washingtonerklæringen' inngått den 16. februar 2007, ble presidenter eller statsministre prinsipielt enige fra Canada, Frankrike, Tyskland, Italia, Japan, Russland, Storbritannia, USA, Brasil, Kina, India, Mexico og Sør-Afrika til et globalt CO2-kvote system som ville gjelde for både industrialiserte nasjoner og utviklingslandene, som de håpet ville være på plass i 2009.
33. G8-møte
Den 7. juni 2007 inngikk ledere ved det 33. G8-møte et ikke-bindende kommunike om at G8-nasjonene ville 'forsøke å minst halvere global CO2 utslipp innen 2050'. Detaljene for å oppnå dette ville bli forhandlet av miljøministre innen FN i en prosess som også ville omfatte store utviklingsland. Grupper av land ville også kunne inngå tilleggsavtaler for å oppnå mål utenfor og parallelt med FN-prosessen. G8 annonserte også ønske om å bruke konklusjonene fra auction of emission rights og andre finansielle verktøy for å støtte climate protection projects i utviklingsland.
Avtalen ble støttet av den britiske statsminister Tony Blair som 'et betydelig skritt fremover'. Den franske president Nicolas Sarkozy ville foretrukket et bindende tall for utslippsreduksjon. Dette ble blokkert av USAs president George W. Bush inntil andre store greenhouse gas emitting countries, som India og Kina, gjør tilsvarende innrømmelser.
2007 FN General Assembly plenumsdebatt
Som del av timeplanen før September UN High-Level-Event den 31. juli United Nations General Assembly åpnet sin første plenumsdebatt om klimaendring, som også omfattet prominente forskere og næringslivsledere. Debatten, der nesten 100 nasjoner talte, var beregnet å være dager, men ble utvidet med en dag for å slippe til flere 'bekymrede nasjoner'.
Innsirkling
Innsirkling er en roman av den norske forfatteren Carl Frode Tiller. Bokas målform er nynorsk, og den er gitt ut på Aschehoug forlag i 2007. Innsirkling ble belønnet med Brageprisen, og ble også nominert til Nordisk råds litteraturpris. 28. september 2009 fikk Tiller som første nordmann EUs litteraturpris for romanen.
Sammendrag
I den grad det er mulig eller meningsfylt å gi et resymé av et såpass sammensatt verk som Innsirkling, vil det se omtrent slik ut: Bokas hovedperson, David, har mista hukommelsen. Gjennom en avisannonse, med fotografi, oppfordres de som kjenner ham til å ta kontakt via brev, for å fortelle ham hvem han var (slik at han skal kunne finne ut hvem han er). To venner fra ungdomstiden og Davids stefar, svarer på annonsen. Dermed blir David på mange måter en fraværende hovedperson gjennom hele romanen; han opptrer og fremstilles utelukkende via de andres brev og fortellinger. Fortiden og episodene som rulles opp, utspiller seg i Namsos-traktene på 1980-tallet.
Klimakonferanse
2007 FN General Assembly plenumsdebatt
Dagen etter sesjonen introduserte FN sin klimaendring web site detailing sine aktiviteter om global oppvarming.
2007 Wien klimaendring forhandlinger og avtale
En runde med klimasamtaler under United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC) konkluderte i Østerrike i 31. august 2007 med enighet om hovedelementer for effektiv internasjonal respons til klimaendring.
Innsirkling
Noen tematiske aspekter
Brevene er et forsøk på å konstruere skikkelsen «David». Det å bygge identitet, og fortellingens funksjon når identitet konstrueres, blir dermed et fremtredende aspekt ved Innsirkling. På den måten blir også «det å fortelle» et tema – boka har med andre ord et tydelig metafiktivt nivå. Et annet tema som kan sies å dominere i romanen, er fraværet av farsskikkelser. Omtrent alle karakterene som opptrer i romanen har mistet sin far, og de som ikke har mistet faren har til gjengjeld et heller problematisk forhold til ham.
Klimakonferanse
2007 Wien klimaendring forhandlinger og avtale
Et nøkkelelement i samtalene var en FN-rapport, som viste hvordan energisparing kunne gi betydelige kutt i utslippene til lave kostnader.
Innsirkling
Oppfølgere
I 2010 ga Tiller ut en frittstående oppfølger til Innsirkling, med tittelen Innsirkling 2. I 2014 ga Tiller ut enda en oppfølger med tittelen Innsirkling 3.
Klimakonferanse
2007 Wien klimaendring forhandlinger og avtale
Samtalene skulle danne rammer for et internasjonalt møte i Bali i desember.
Unionen i Atrecht
Unionen i Atrecht (fransk: Arras) er en unionsoverenskomst mellom de sydlige Nederlandene, grevskapet Hainaut, Artois, Lille, Douai og Orchies som ble underskrevet 6. januar, 1579. I denne overenskomsten erklærer de sin lojalitet til den spanske kongen Filip II og Don Juan de Austria som var hans stedfortreder. I dag ligger Artois i Frankrike, Lille delvis i Frankrike, Hainaut ligger i Belgia og de franske departementene Oise og Nord.
Klimakonferanse
September 2007 FN-møte
Samtidig med møte i United Nations General Assembly ledet Secretary-General Ban Ki-moon diskusjoner om post-Kyoto treaty den 24. september. Disse ledet til en ny United Nations Climate Change Conference i Bali i desember 2007. Tre Special Envoys on Climate Change, avtalte den 1. mai 2007, å holde diskusjoner med ulike regjeringer for å definere og planlegge møtet.
Unionen i Atrecht
Andre regioner som var for unionen, men som ikke underskrev avtalen, var Namur, Luxembourg og Grevskapet Limburg. Dette siste har intet å gjøre med dagens belgiske provins, og en begrenset tilknytning til den nederlandske provinsen. I det 16. århundre falt belgisk Limburg under fyrstbispedømmet Liège, mens det historiske området Limburg kun var en mindre del av dagens nederlandske Limburg. Hertugen av Parma, Alexander Farnese, begynte sin kamp mot separatistene (medlemmer av unionen i Utrecht) i dette området. I Vallonia lå dessuten også to kalvinistiske «enklaver», Tournai og Valenciennes, som måtte overvinnes innen området kunne legges helt under spansk kontroll.
Klimakonferanse
September 2007 FN-møte
Før 'High-Level-Event' håpet Secretary-General at verdens ledere would 'send a powerful politiske signal to forhandlinger i Bali at “business as usual” will not do og at they are rede til å arbeide sammen with others mot en multilateral ramme for handling.
Unionen i Atrecht
I avtalen var de følgende punktene nedfelt:
Klimakonferanse
2007 FN-konferanse om klimaendring
Forhandlinger om oppfølging av Kyotoprotokollen vil komme på 2007 FN-konferanse om klimaendring. Et møte mellom miljøvernministre og fagfolk ble holdt i juni der det ble planlagt nytt møte på Bali desember 2007 for å nå en endelig avtale i København i 2009. Møtet endte opp med Bali-kommunikéet som slår fast at klimaet endrer seg som følge av menneskelig aktivitet.
Philipp von Hörnigk
Philipp von Hörnigk (født 23. januar 1640 i Frankfurt am Main, død 23. oktober 1714 i Passau) var en tysk-østerriksk økonom. Han var født i Tyskland men virket som statstjenestemann i Østerrike. Han var den mest sentrale østerrikske økonomiske tenker i sitt århundre, og stod for en avansert form for merkantilisme. Hörnicgk skrev under krigene mot Det ottomanske rike, hvilket utvilsomt farget hans økonomiske og politiske tenking. Hans hovedanliggende var hvordan Østerrike skulle styrke sin gryende industri og oppnå økonomisk velstand.
Bakgrunn og studier
Hans foreldre for apotekeren og legen Ludwig von Hornick (også Hörnigk) og hans hustru Maria Elisabeth de Jacobinis (født 1616). Han dro i 1650 med sin ar til Mainz og studerte der fra 1654, fra 1657 i Leuven i det som da var De spanske Nederlendene og fra 1660 rettsvitenskap i det bayerske katolske universitetet i Ingolstadt, der han promoverte som doktor i 1661.
Wachtendonk
Wachtendonk er en kommune i distriktet Kleve vest i Nordrhein-Westfalen i Tyskland. Kommunen ligger vest for Rhinen, midt mellom Duisburg og Venlo på den nederlandske grensen. Kommunens navn er av nederlandsk opprinnelse og betyr 'water hill'. Kommunen har 7 917 innbyggere (2006) fordelt på et areal på 48,14 kvadratkilometer, og kommunen er en del av byregionen Rheinschiene.
I de eldre delene av sentrum i kommunen finnes det flere hus med status som kulturminner.
Philipp von Hörnigk
Karriere
1664/1665 dro han til Wien, og begynte å arbeide for biskop Christoph de Royas y Spinola av Wiener Neustadt. Fra 1669 var han biskopens forvalter i menigheten i Hartberg i Steiermark.
I boken Österreich Über Alles, Wenn Sie Nur Will («Østerrike framfor alt, om hun bare vil det») formulerte han i 1684 ni grunnsetninger for god økonomisk politikk:
Boken ble utgitt bare ett år etter den siste tyrkiske beleiringen av Wien, og kom i alt ut i seksten opplag de neste hundre årene. Ved hundreårsjubileet for boken skrev Benedikt Hermann i forordet i 1784 at den sterke økonomiske veksten Østerrike hadde opplevd de siste hundre årene, var et resultat av von Hörnicgks politiske strategi.
TVISTdotten
TVISTdotten er en humoristisk 17. mai-avis som har lang historie i Bergen. Avisen ble første gang utgitt i 1936, da under navnet «Lydpotten», men allerede året etter ble navnet endret til TVISTdotten. Med unntak av krigsårene har avisen vært utgitt hvert år siden.
Den tar opp aktuelle tema og kjente hendelser gjennom det siste året, med en humoristisk og ironisk vri. Det er ikke sjelden at avisen inneholder artikler med svært liten rot i virkeligheten.
Avisen skrives og distribueres av frivillige studenter tilknyttet studentorganisasjonen Bergen Teknikersamfund.
Komtesse
I Danmark er en komtesse (fra fransk, comtesse, grevinne) en greves datter, mens hans hustru er grevinne. I danske grevelige slekter er det som regel slik at bare slektens hovedmann er greve (ev. lensgreve), mens andre sønner blir baroner og døtre av grever komtesser. Døtre av yngre sønner som er baroner vil bli baronesser, det samme gjelder ektefeller av baroner.
Skillet mellom de to titlene komtesse og grevinne (som begge egentlig betyr det samme, dvs. grevinne) er et særdansk fenomen. I Norge er det bare slekten Wedel-Jarlsberg som følger dette systemet, ettersom slekten også er en dansk adelsslekt fra den dansk-norske helstatens tid.
I andre land, f.eks. Sverige og Tyskland, får tradisjonelt alle kvinnelige medlemmer av grevelige slekter tittelen grevinne. Noen slekter adlet på 1800-tallet i både Sverige og Tyskland begrenser grevinne-tittelen til den som er gift med den mannen som har senioritet i familien (etter et primogeniturt system), og yngre medlemmer av familien har i disse landene ikke noen tittel i det hele tatt.
Komtess
Le Sueur County
Le Sueur County er et fylke i den amerikanske delstaten Minnesota. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Scott County i nord, Rice County i øst, Waseca County i sør, Blue Earth County i sørvest, Nicollet County i vest og mot Sibley County i nordvest.
Paul-Marie Reynaud
Paul-Marie Reynaud (趙保祿), C.M. (født 3. desember 1854 i Sainte-Croix-en-Jarez i departementet Loire i Frankrike, død 23. februar 1926 i Kina) var katolsk misjonær og biskop i Kina. Han ble først biskop og apostolisk vikar for provinsen Zhejiang i 1884, og da vikariatet ble delt, fortsatte han fra 1910 som biskop og vikar for det østlige Zhejiang. I 1924 fikk kirkedistriktet navnet Ningbo etter sitt sentrum, byen ved samme navn.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Le Sueur County
Le Sueur Countys totale areal er 1 227 km² hvorav 66 km² er vann. I 2000 hadde fylket 25 426 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Le Center.
Fylket har fått sitt navn etter den franske oppdageren Pierre-Charles Le Sueur.
Potsdam
Potsdam er hovedstaden i delstaten Brandenburg i Tyskland. Byen har 163,668 innbyggere. Byen grenser til Berlins sørvestlige del og ligger i et elve- og innsjølandskap ved elven Havel.
Potsdam ble antagelig grunnlagt allerede i det 10. århundre og byen nevnes første gang i 993. Den forble en ubetydelig landsby inntil den ble valgt som residens av kurfyrst Fredrik Vilhelm I i 1660. Byen ble senere også valgt som residens for Preussens kongefamilie.
Byens mange slott ble i hovedsak bygget under Fredrik den store, med Sanssouci som det mest kjente. Selv om Berlin var den offisielle hovedstaden i Preussen, og senere i keiserdømmet Tyskland, residerte hoffet for det meste i Potsdam. Byen mistet imidlertid sin status som en annen hovedstad i 1918 da Tyskland ble republikk.
Potsdam var setet for Potsdamkonferansen mellom de allierte kort tid etter slutten av den andre verdenskrig. På slottet Cecilienhof møttes Josef Stalin, Winston Churchill (senere Clement Attlee) og Harry S. Truman for å diskutere hvordan det okkuperte Tyskland skulle forvaltes.
Museum FLUXUS+ i Schiffbauergasse er Potsdams første museum for moderne kunst.
Komponisten Arthur Ney ble født i Potsdam.
HRT F1
HRT F1-lag, tidligere kjent som Campos Meta 1 og Hispania Racing, var et spansk Formel 1-lag, grunnlagt i 2009 av den tidligere F1-føreren Adrián Campos. Det ble solgt til José Ramón Carabante før debuten i, og igjen til investeringsgruppen Thesan Capital i juli 2011. Det var det første spanske laget som konkurrerer i Formel 1.
I november 2012 kunngjorde HRTs eiere at de ønsket å selge laget. De klarte ikke å finne en kjøper før tidsfristen 30. november, og HRT ble derfor utelatt fra startlisten for -sesongen og ble deretter avviklet.
Etablering
Laget begynte som et samarbeid mellom Adrián Campos fra Campos Racing og Enrique Rodríguez fra Meta Image, under navnet Campos Meta. Campos Racing deltok per 2012 med lag i det åpne europeiske Formel 3-mesterskapet og i Auto GP, og drev tidligere GP2-laget som nå kalles Addax. Campos drev Formel 1-operasjonen sammen med Meta Image, et Madrid-basert sportsbyrå, som på den tid var manager for Bruno Méndez, en av Campos' Formel 3-førere. Campos og Rodríguez begynte å se på muligheten for å danne Spanias første Formel 1-lag i februar 2009. I mars fikk laget aksjeeiere som den spanske forretningsmannen José Ramón Carabante og basketballspillerne Pau Gasol og Jorge Garbajosa.
Lagets hovedkvarter var til å begynne med ved Meta Images' kontorer i Madrid, hvor markedsføring og administrasjon ble drevet fra, mens det tekniske senteret lå ved Campos Racings hovedkvarter i Alzira i provinsen Valencia. I oktober 2009 inngikk laget en avtale med de lokale myndighetene i regionen Murcia om bygging av nye fasiliteter for laget ved forskningsparken Parque Tecnológico i Fuente Álamo. Den italienske konstruktøren Dallara bygget 2010-bilene, som benyttet Cosworth-motorer, i Parma, Italia.
Den 12. juni annonserte FIA at Campos Meta var et av tre nye lag som ville få delta i Formel 1-sesongen 2010, sammen med US F1 Team og Manor Grand Prix.
Samme helg som Abu Dhabis Grand Prix 2009 ble arrangert bekreftet Campos at Bruno Senna, nevøen til tidligere F1-verdensmester Ayrton Senna, ville være en av lagets førere i 2010.
Finansielle problemer
Den 22. desember 2009 ga Bernie Ecclestone uttrykk for bekymring over lagets evne til å være på griden i det første løpet i 2010-sesongen. I januar 2010 ble flere potensielle investorer, blant annet sjefen for A1 Grand Prix, Tony Teixeira, lenket opp til Campos-laget i et forsøk på å skaffe inntekter forut for testing-sesongen 2010. På slutten av gikk det rykter om at Teixeira var en potensiell kjøper av Honda-laget, og han uttalte nå at han hadde til hensikt å gjøre Campos til Formel 1-«armen» til A1 Grand Prix, som på den tid hadde betydelige problemer. Den 27. january innrømte laget at de muligens ikke ville kunne delta i vintertesting-sesongen i det hele tatt, og at deres andrefører muligens ikke ville bli kunngjort før like før deres første løp. Til tross for denne innrømmelsen hevdet Teixeira at laget tok sikte på å rekke den andre testrunden og mente at de «definitivt» ville rekke den tredje testrunden på Jerez. Tidlig i februar ble det imidlertid rapportert at Teixeiras foreslåtte oppkjøp av laget ble møtt med motstand fra de etablerte lagene.
Den 5. februar 2010 fortalte Campos-sjefen Adrián Campos til BBC Sport at laget slet med å skaffe finansiering. De betalte €7 millioner til Dallara, og uttalte at «noen ganger har vi penger, andre ganger ikke». Han bekreftet at finansieringen skulle være avsluttet og på plass den påfølgende uka. Han benektet også påstanden om at Stefan GP, som også ønsket å komme inn i F1, hadde overtatt Campos' bil, og uttalte at «vi har en kontrakt og så lenge vi betaler er kontrakten gyldig». Senere i februar startet spekulasjoner om hvorvidt Campos faktisk ville stille til start i 2010, og laget innrømte at det hadde økonomiske problemer.
Den 19. februar ble det annonsert at majoritetseieren, José Ramón Carabante, hadde overtatt full kontroll over laget fra Adrián Campos, som også ble erstattet som sjef av Colin Kolles. Lagets navn ble endret til Hispania Racing F1 Team (HRT) før det første løpet, et navn som var hentet fra Grupo Hispania, et av Carabantes selskaper. Lagets hovedkvarter ble flyttet fra Meta Images kontorer i Madrid til Grupo Hispanias kontorer i Murcia. Den 4. mars ble det bekreftet at lagets andre fører ville være Karun Chandhok. Senere samme dag lanserte laget sin Dallara-designede bil, kalt F110, med motor fra Cosworth.
2010-sesongen
Ettersom laget ikke hadde fått deltatt i testingen før sesongen ble de første rundene til F110-bilen kjørt i løpshelgen til Bahrains Grand Prix 2010. Sennas bil ble fullført i tide til at han fikk kjørt tre installasjonsrunder i den første treningsomgangen. I den andre treningsomgangen fullførte han 17 runder, med en beste tid over 11 sekunder bak lederen, men han skled av banen etter sin siste runde på grunn av et hjul som løsnet. Senna beskrev dagen som en «flott start», lagets mangel på forberedelser tatt i betraktning. Chandhok fikk imidlertid ikke kjørt noen runder på fredag, ettersom mekanikerne som arbeidet på bilen hans ikke klarte å få clutchen og gearkassen til å fungere. Under kvalifiseringen kom Senna og Chandhok på 23. og 24.-plass, og delte dermed bakerste rekke på startgriden, etter at Chandhok endelig fikk kjørt en runde i bilen sin, og satte en tid 1,7 sekunder bak lagkameraten, som på sin side var over åtte sekunder bak Sebastian Vettel i pole position. I løpet valgte de å starte begge bilene fra pitlane. Chandhok krasjet og brøt løpet på andre runde, mens Senna brøt på runde 18 med en overopphetet motor.
I Australia lå begge bilene igjen bakerst på griden, med Senna foran Chandhok. Hispania-bilene var begge 6,6 sekunder bak pole-tiden, men bare 0,34 sekunder bak Virgins Lucas di Grassi. Sennas bil klarte bare fire runder før han måtte bryte på grunn av en hydraulikkfeil, mens Chandhok kom på 14.- og sisteplass. Dette var lagets første klassifiserte plassering, selv om det var fem runder bak vinneren Jenson Button og tre runder bak Heikki Kovalainens 13.-plasserte Lotus. Dette skyldtes delvis et ødelagt gulv forårsaket av at Chandhok hadde kjørt av banen to ganger i løpet av løpet.
Hispania fullførte med begge bilene første gang i Malaysia, hvor Chandhok kom i mål foran Senna, men henholdsvis 3 og 4 runder bak vinneren. Laget gjentok denne prestasjonen under Kinas Grand Prix, med Senna på 16. og Chandhok på 17.-plass, sist av alle bilene som fremdeles var med i løpet. Det femte løpet, Spanias Grand Prix, ble ikke så vellykket for Hispania. Senna brøt i første sving etter en krasj, mens Chandhok kjørte 30 runder før han måtte bryte med et ødelagt hjuloppheng. Lagets nye testfører, Christian Klien, kjørte i første treningsomgang. Hispania startet godt i Monaco, og passerte rivalene Lotus og Virgin i starten av løpet. Senna brøt senere, men Chandhok lå an til å fullføre løpet da han ble involvert i en skremmende ulykke med Jarno Trulli, som forsøkte å kjøre forbi Chandhok, men traff Hispania-bilen i siden og ble sendt over den og inn i autovernet. Begge førerne kom uskadd fra hendelsen. Krasjet kostet nesten også Mark Webber seieren i løpet, da han lå like bak de to da ulykken skjedde. Senna brøt også løpene i Tyrkia og Canada, før begge bilene igjen fullførte løpet i Valencia. I Tyrkia kjørte lagets andre testfører Sakon Yamamoto den første treningsomgangen, og fikk den svakeste tiden av alle.
Kvelden før Storbritannias Grand Prix på Silverstone kunngjorde Hispania at Bruno Senna var blitt droppet til dette løpet, og at testfører Sakon Yamamoto skulle ta hans plass. Laget sa imidlertid også at Senna skulle kjøre etter Silverstone, og at de «ønsker å bekrefte at Bruno Senna det spanske lagets fulle støtte» og «at han forblir en av Hispania Racing HRT F1 Teams offisielle førere og at han vil fortsette å kjøre i de gjenværende løpene»." Til de neste fire løpene erstattet Yamamoto i stedet Chandhok, før han selv ble erstattet av Christian Klien til løpet i Singapore på grunn av matforgiftning. Yamamoto kom tilbake i de neste to løpene, men ble igjen erstattet av Klien i de to siste løpene i sesongen. I de fire siste løpene i sesongen fullførte begge Hispania-bilene løpet.
2011-sesongen
Hispania skilte lag med Dallara i mai 2010 etter at partnerskapet mellom de to selskapene hadde blitt anstrengt på grunn av bilenes mangel på resultater. Laget søkte en alternativ teknisk avtale for å assistere med konstruksjonen av chassiset til -sesongen. Mens Hispania fremdeles drev under Campos-navnet uttalte eieren José Ramón Carabante i et intervju med Autosport at Campos Meta F1/HRT søkte å få Ferrari som motorleverandør til 2011-sesongen. Colin Kolles sa i et intervju med Diario AS i juli 2010 at samtaler om et partnerskap med Toyota var en mulighet for 2011. Colin Kolles bekreftet i september 2010 at laget hadde tilstrekkelig finansiering til å fullføre sin første Formel 1-sesong.
Den 6. januar kunngjorde Narain Karthikeyan at han skulle kjøre for Hispania i 2011-sesongen. Han kjørte tidligere for Jordan-laget i. Innen februar ble det klart at laget vurderte Vitantonio Liuzzi som en mulighet som sin andre fører. Liuzzi bekreftet at det var under betraktning og deltok i den tredje testtomgangen før sesongstart med laget, i Barcelona. Laget testet også den tidligere Formel Renault V6 Eurocup-mesteren Giorgio Mondini i Barcelona. Liuzzi ble bekreftet som Hispanias andre fører den 9. mars 2011.
Laget bil for 2011, Hispania F111, debuterte i den andre treningsomgangen før Australias Grand Prix, da Vitantonio Liuzzi fullførte en installasjonsrunde tre minutter før omgangen var over. I kvalifiseringen klarte ingen av førerne å sette en tid innenfor 107% av den beste tiden i Q1, og fikk derfor ikke starte i løpet. I Malaysia viste laget forbedret fart, med Liuzzi bare et halvt sekund bak den langsomste Virgin-bilen. Begge bilene var innenfor 107%-regelen, men i løpet måtte begge bilene bryte med tekniske problemer. I Kina fullførte både Liuzzi og Karthikeyan løpet, på henholdsvis 22. og 23.-plass, bakerst av de bilene som fullførte.
I Tyrkia startet Liuzzi løpet foran begge Virgin-bilene, men kom i mål som nummer 22 på grunn av bremseproblemer, mens Karthikeyan kom på 21.-plass. I Spania startet begge bilene foran Jérôme d'Ambrosio, og Karthikeyan kom på 21.-plass mens Liuzzi brøt på grunn av girkasseproblemer. I Monaco satte ingen av førerne en tid i kvalifiseringen, men ble likevel tillatt av løpsledelsen å starte i løpet, hvor Liuzzi kom i mål på 16.-plass og Karthikeyan på 17. I Canada oppnådde laget sitt beste resultat noensinne, med 13. og 14.-plass, noe som plasserte dem foran Virgin i konstruktørmesterskapet. Karthikeyan fikk imidlertid en tidsstraff etter løpet for å ha kuttet en sjikane under løpet, noe som flyttet han ned til 17.-plass. I Valencia kom Liuzzi og Karthikeyan på henholdsvis 23. og 24.-plass.
Den 4. juli 2011 ble det kunngjort at Thesan Capital, et Madrid-basert investeringsselskap, hadde kjøpt en kontrollerende andel av laget fra eieren Jose Ramon Carabante. Thesan Capital annonserte at lagets drift ville fortsette som før kjøpet, og at de ikke hadde noen planer om å endre navnet eller endre dets operasjonelle struktur. I en pressemelding beskrev Thesan Capital sine hensikter med at de ønsket å gjøre laget «mer spansk» og å basere det i Spania.
Til Storbritannias Grand Prix ble Karthikeyan erstattet av Red Bull-protesjéen Daniel Ricciardo. Han kvalifiserte til 24. startposisjon, med Liuzzi på 23., og de fullførte løpet på henholdsvis 19. og 18.-plass. Laget valgte imidlertid å la Karthikeyan, som se fra India, erstatte Ricciardo under det aller første Indias Grand Prix 2011, det første Formel 1-løpet i India noensinne.
2012-sesongen
Den 21. november 2011 ble det kunngjort at Pedro de la Rosa hadde signert en toårig kontrakt for laget. Den 14. desember 2011 kunngjorde laget at Colin Kolles forlot sin stilling med virkning fra dagen etter, «på grunn av den nye retningen som teamet hadde tatt, samt beslutningen til den nye ledelsen om å flytte teamets hovedkvarter til Spania. Han ble erstattet av Luis Pérez-Sala.
I februar 2012 ble det kunngjort at laget skulle flytte sin drift til Caja Mágica-komplekset i Madrid, hvor de ville ha 11 000 m² til disposisjon. Teamets 2012-bil, F112, var opprinnelig planlagt å få sin debut under den andre testen før sesongen, på Circuit de Catalunya i slutten av februar, men dette ble forsinket av at bilen ikke besto påbudte krasjtester. I sesongåpningen i Australia klarte verken de la Rosa eller Karthikeyan å sette en tid innenfor 107% av raskeste tid i Q1, og ble dermed ikke tillatt å starte i løpet.
HRTs beste plassering i løpet av sesongen var Karthikeyans 15.-plass i Monaco.
Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv skrift indikerer raskeste runde)
Familien på Borgan
Familien på Borgan er en norsk spillefilm fra 1939. Regissør var Helge Lunde.
Handling
Filmen finner sted på en eiendom kalt Borgan. Grunn-eieren er fremdeles ugift, men har i mange år hatt et forhold til fru Berg. Hun har en datter, og grunn-eieren er som en far for henne. Resten av bygda mener imidlertid at herr Berg faktisk er den biologiske faren for jenta. I nærmiljøet bor også grunn-eierens bror, grosserer Borgan.
Men Borgan, hans kone og deres to døtre har store økonomiske problemer. Faren havner ofte i konflikt med kvinnene i familien, og den eneste som forsvarer ham er sønnen Knut. Knut går på landbruksskole, og ønsker å bli bonde. Han er også hemmelig forlovet med Bergs datter Anne.
På gyllen grunn
På gyllen grunn er et musikkalbum med Anita Skorgan, utgitt den 19. august 2011.
Nicollet County
Nicollet County er et fylke i den amerikanske delstaten Minnesota. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Sibley County i nord Le Sueur County i øst, Blue Earth County i sørøst, Brown County i sørvest og mot Renville County i nordvest.
Nicollet Countys totale areal er 1,209 km² hvorav 38 km² er vann. I 2000 hadde fylket 29,771 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen St. Peter.
Fylket har fått sitt navn etter den franske matematikeren Joseph Nicolas Nicollet.
Kystartilleriets offisersforening
Kystartilleriets Offisersforening ble stiftet den 6. november 1911 under navnet Fæstningsartilleriofficerenes Forening, etter et brudd med feltartillerikollegaene i Artilleriets Offisersforening (stiftet 28. februar 1896). I januar 1959 endret foreningen navn til Kystartilleriets Offisersforening (KOF). Mens foreningen opprinnelig var mer en arbeidstakerorganisasjon, har den endret seg til en ren våpen- og interesseorganisasjon (fagforeningsdelen ble skilt ut i 1985). Fra februar 2006 har foreningen på nytt skiftet navn, til Kystjegerforeningen. Dette gjenspeiler de seinere års utvikling fra stasjonært kystartilleri til mobile kystjegere.
Tonsenhagen skole
Tonsenhagen skole er en barneskole, trinn 1-7, i Oslo kommune etablert i 1963. Skolen ble noe utvidet i 2014. Den ligger ved Tonsenhagen busstopp og tett på Lillomarka. Elevene kommer fra områdene Årvoll, Tonsenhagen, Rødtvet, Veitvet og Linderud.
Ivarætten
Ivarætten, irsk gælisk Uí Ímair eller Uí Ímhair, var et norrøn-gælisk dynasti som styrte store deler av områdene rundt Irskesjøen og Skottlands vestkyst siste halvdel 800-tallet og på 900-tallet. Ivar, som regnes som stamfar for ætten, kan være den Ivar som opptrer i irske annaler som konge av Dublin fra 853 (sammen med Olav Kvite) eller Ivar Beinlause, konge av Jorvik. Disse to kan også være samme person. I Ulster-annalene står det i en nekrologisk innførsel: «Imhar, rex Nordmannorum totius Hibernie & Brittanie, uitam finiuit.» Det betyr: «Ivar, konge over alle Irlands og Britannias nordmenn, endte sitt liv.»
I Ulster-annalene nevnes tre personer som sønner av Ivar: Sigfrith i 888, Sigtrygg (Sitriuc) og Olav (Amlaíb)i 896, i tillegg er det to navnløse referanser til «Ivarsønnen». Det er fire personer som direkte benevnes som Ivars etterkommere. Ivar i 904, Ragnall flere ganger fra 914, Sigtrygg flere ganger fra 917, Godfrid flere ganger fra 918 og Olav i 935 og 938.
Ivar regnes som Dublins siste konge før de norrøne forlater i 902. Sigtrygg er Sigtrygg Caech, den første kongen av Dublin etter at de norrøne vender tilbake i 917, og senere konge av Jorvik. Ragnall Uí Ímair opptrer sammen med Sigtrygg i Irland rundt 917, er senere også aktiv i Skottland og blir så konge av Jorvik. Godfrid Uí Ímair opptrer sammen med Ragnall i Skottland i 918, etterfølger Sigtrygg som konge i Dublin og er også innom Jorvik. Olav Uí Ímair kan være enten Sigtryggs sønn Olav Kvåran eller Godfrids sønn Olav Godfridsson. Disse og deres etterkommere regnes som medlemmer av Ivarætten. Området Ivarætten dominerte var ikke et organisert kongedømme, men flere norrøne bosetninger og landområder, som var løst sammensluttet og opptrådte i allianser med hverandre. Ivars etterkommere opptrer som ledere i de norrøne kongedømmene i Irland som Dublin og Waterford, øya Man, Hebridene, Argyll, og kysten av Galloway, Ayrshire, og Cumberland-Westmorland, likeså deler av Northumbria.
Benkestok
Benkestok (også kjent som Benkestokk, Benchestoch, Benkestoch med videre) var en norsk adelsslekt, kjent første gang i 1399. Slekten var en av få adelige familier i Norge som beholdt en prominent posisjon inn i dansketidens begynnelse på 1500-tallet. På 1600-tallet forsvinner slektens siste menn i kildene. Kognatiske etterkommere av adelsslekten er imidlertid spredd over landet, men finnes særlig i Nordland. Første gang en støter på Benkestokk-navnet er i Båhuslen. De hadde sitt hovedsete i Meløy i Nordland fra 1500-tallet.
Flere Benkestokker hadde maktposisjoner fra middelalderen og fram til 1600-tallet. De var representert i det norske riksrådet og i regionale posisjoner som lensherrer, befalingsmenn og landeiere. Flere av dem markerte seg i viktige nasjonale hendelser, som deres kamp for å bevare den katolske tro i Norge under reformasjonen, og kongene de aktivt støttet frem.
Første gang navnet ble brukt var i 1399. Den siste som brukte navnet Benkestok, en kognatisk etterkommer, bodde i Nordland midt på 1700-tallet. Det er antatt at slekten døde ut agnatisk (i mannslinjen), men den har fortsatt en lang rekke kognatiske etterkommere, det vil si gjennom blanding av kvinne- og mannsledd. Enkelte familier har igjen valgt å ta i bruk etternavnet skrevet på ulike måter.
En gullsignet som tilhørte Trond Jonsson Benkestok, kalt Benkestok-ringen, har gjennom kvinneledd gått i arv i tretten generasjoner over et tidsrom på 400 år. Ringen er én gjenstand blant mye løsøre, herunder «een røed Damaskes Kaabe med Hermelins Bræm», som ble arvet av etterkommere. Slektens residens på Meløygården gikk for øvrig tapt i en brann i 1687.
Wilhelmine Brandts Slægten Benkestok (1904) regnes som et sentralt verk om Benkestok-slekten samt nordlandsslekter i alminnelighet. En oppdatert artikkelsamling finnes i rapporten fra Benkestokk-seminaret, avholdt på Meløy i 1999.
Utbredelse av adelsslekten
Personer i slekten eide i gammel tid mye jordegods i Båhuslen, Herjedalen, Vestlandet, Nordland, Shetland og Færøyene.
Fra 1550 eide slekten den adelige setegården Mel i Kvinnherad. Eierskapet ble videreført til døtrene til Kristin Benkestok og adelsmannen Axel Gyntersberg. Benkestok-slekten var eiere der frem til 1640.
Flere av dem virket i offentlige embeter forskjellige steder i Norge. De etablerte seg i Bergen i 1430, i Sogn i 1500 og i Meløy, Nordland senere på 1500-tallet.
Slekten ble beskrevet som velstående i sin storhetstid. Adelspersonene bodde i Båhuslen, i Luster i Sogn der Jordanger var setegård, i Bergen, Bjørnør, Stavanger, Nordmøre, Trondheim, Agder og Melø gård i Meløy,
Anetavler fra 1700-tallet viser til at Benkestokker også kan ha bodde i Ryfylke, der Talgje (Talgø) i Sjernarøyane og Haraldseid i Skjold kan ha vært setegårder, men det er ikke funnet samtidige kilder som bekrefter det. Etter våpenbøker fra 1600- og 1700-tallet giftet personer i Benkestok-slekten seg med personer i adelsslektene Smør, Galte og Kane. Våpenbøker er ikke regnet som pålitelige, så forbindelsene er usikre.
I 1920- og 1930-årene lagte Sixten Otto Brenner (1899–1971) slektsbøker. For å øke salget la han inn et passende antall berømte aner i slekten. En av Brenners anetavle viser at Benkestokkslekten stammer fra de gamle norske kongene og svenske adelsfamilier. Anetavlen og slektskapsforbindelsene er spekulasjoner.
Navnet Benkestokk
Ifølge et sagn fikk slekten sitt adelsnavn etter en episode der en av slektens forfedre hadde berget kongens liv ved å gjemme ham for forfølgende fiender i en benkestokk, dvs. en uthulet trestokk som ellers normalt ble benyttet som sittebenk. Denne fremstillingen kan ikke dokumenteres. Antakelig dreier det seg bare om et «våpensagn» eller navnesagn, der ettertiden dikter inn en forklaring på et navn og et våpenmotiv som en ikke kjenner opprinnelsen til. Dette er tilfelle ved mange slektsnavn og våpenskjold.
En annen teori om opphavet til etternavnet går ut på at navnet beskrev slektens mulige virksomhet innen skipsbygging og handelsferder. Denne virksomheten kan ha vært forklaringen på slektens fremgang på 1300-tallet. I signetringen til Trond II kan en observere en skrå bjelke, som ligner de skråbjelkene som ble brukt for å stabilisere skip med på land (i beddingen). Denne navneteorien fremkom i boken ''Lagmannsætta. Gard Toreson ætta fra Sør-Talgje i Rogaland'' av Sigleif Engen (1903-1989).
Ifølge beretninger fra Benkestok-seminaret kan kongen som ble reddet av slektens stamfar ha vært kong Magnus Eriksson, som flyktet med hoffet sitt til Jamtland i 1349. En annen teori går ut på at den aktuelle kongen kan ha vært Håkon 6. som flyktet en gang på 1360-tallet. En tredje teori går ut på at slektens stamfar reddet sin herre Orm Øyvindson fra kongens menn. Orm ble henrettet av kong Magnus Eriksson for majestetsfornærmelse.
Ettersom det finnes et mangfold av skrivemåter av slektsnavnet kan ingen staveform gjøres krav på å være riktigere enn andre. Formen Benkestok er imidlertid vanligere enn Benkestokk, som først forekommer flere århundrer etter slektens død. Slektsnavnet har blitt skrevet som Benkestok, Benkestokk, Benchestoch, Benkestoch og Benchiestoc.
Slektens medlemmer ble i sin tid omtalt som de Benkestokker i flertall. Denne navneskikken finnes i skriftlige kilder fra 1570, 1599 og 1619.
Etter offisielle tall fra SSB er det ti i Norge som har Benkestok som etternavn/mellomnavn. De andre navnevariantene har færre enn fire eller ingen navnebærere. Benkestokk er i nyere tid også brukt som mellomnavn. Et eksempel for dette var den canadiske diplomaten Erik Benkestock Wang.
Våpenskjold
Benkestokks slektsvåpen er beskrevet av Hallvard Trætteberg som: : «Kløvd, 1. i blå bunn en halv sølv lilje på kløvningen, 2. skrådelt av sølv og blått». Det opprinnelige slektsvåpenet siden 1300-tallet hadde kun skrådeling. Skrådelingen gjengis fra 160-tallet noen ganger som en skråbjelke, som kan minne litt om en flat stokk, muligens da utført for å vise til slektsnavnet, og dermed gjøre dette til et såkalt talende våpen. Både liljer og skrådelinger er det imidlertid mange av i norske og utenlandske våpenskjold fra middelalderen og nyere tid. På øverste skjoldkant er det en hjelm med hjelmklede. På hjelmen er det som hjelmtegn to vesselhorn vekselvis delte av sølv og blått.
Benkestokk-våpenet er siden faglig vurdert av Anders Bjønnes.
Våpenskjoldet var et av mange forslag til Meløys kommunevåpen.
Tord Benkestok i Strand - slektens stamfar?
Den første som brukte navnet Benkestokk er Tord Benkestok. Han er nevnt i 1399 i Oslobiskopen Eystein Aslaksons jordebok over kirkelig eiendom i Oslo bispedømme. Tore Vigerust mente at Tord Benkestokk kunne ha vært i Orm Øyvindsons tjeneste.
Som motytelse for sin tjeneste under Orm fikk Benkestok gården Strand. Benkestok var også kirkeverge ved siden av sin tjeneste, og fikk sin biintekt herfra.
Orm Øyvindson var på 1320- og 30-tallet høvedsmann på kongsfestningen Dyngehus. Forvaltingen av slike festningsverk var en naturlig oppgave for en herremanns sveiner, og denne yrkesveien kan ha vært starten for de Benkestokkers virksomhet og historie. Som en uadelig stormannstjener ble Benkestok trukket inn i adelige miljøer i Båhuslen.
Strand ligger i Forshelle (nå Forshälla) sokn, 11 km sørsørvest for Uddevalla i det som var det gamle norske landskapet Båhuslen. Gården ligger ved kysten ved Svanesundet (Svanehals, nå Havstens fjord, Brunnefjälls kile og Halsefjorden) mellom fastlandet og Orust.
Henrik Benkestokk
I en versjon av Absalon Pedersson Beyers Norges Beskrivelse opplyses det at Henrik Benkestokk var ridder under kong Erik av Pommern (1405–1440). Noe mer vet vi ikke om ham. Riddere var viktige politiske aktører i samtiden, og når han ikke er omtalt i samtidige kilder er det mest trolig en sagnperson.
Jon Tordsson Benkestok
Jon Tordsson Benkestok er den første i slekten som fant veien til Norges største og viktigste kjøpstad, Bergen. Han var i 1435 lagrettemann i Bergen.
Trond Tordsson Benkestok
Trond Tordsson Benkestok var medlem av det norske riksrådet første gang 4. juli 1440. Riksrådet skrev da at om de ikke snart får råd og hjelp fra kongen, vil de si opp troskapen til ham. 22. august 1440 var riksrådet igjen samlet i Oslo. Mellom dem var væpneren Trond Benkestokk. De sa da opp troskapen til kong Erik (av Pommern).
4. desember 1444 deltok han i et riksrådsmøte i København og bekreftet kong Christoffers retterbot om de hanseatiske kjøpmenns rettigheter i Norge. Det var en redusert rådsforsamling til stede, kun 12 personer, fem geistlige og sju verdslige, hvorav Trond Benkestok er nummer seks og tituleres væpner. Rådet har ivaretatt den geografiske spredningen, idet kun det indre Østlandet, Nordlandene og Island mangler. Sannsynligvis har Trond representert høvedsmannen på Båhus festning, som mangler og ellers ville ha vært selvskreven.
Han nevnes ikke igjen som riksråd, og trolig er han død ikke lenge etter.
Trond Benkestokk
I 1472 var Trond Benkestokk væbner og vitne i en arvesak i Bergen. 2. juni 1473 får vi vite at Trond Benkestokk og Vår Frue kirke sammen eide i bygården Galgen i Bergen. 7. september 1497 stevnet Åse Nilsdatter Vår Frue kirke for 20 mark for Vesle Galgen. Tore Vigerust mente at Åse Nilsdatter kunne ha vært enka til Trond Benkestokk.
Anders Benkestokk
2. oktober 1480 var Anders Benkestok student ved Universitetet i Rostock. 19. februar 1499 innvilget pave Alexander 6. en søknad fra Anders Benkestokk, prest i Bjørnør, som tidligere har fått dispensasjon fra manglene ved sin fødsel, om at han skal ha adgang til å forene flere kirkelige embeter. Manglene ved hans fødsel viser nok til at foreldrene ikke var gift. Hvor lenge han var prest i Bjørnør vet vi ikke.
Benkestok skal ifølge kildene ha vært kirkeverge ved Nidaros domkirke og ved stiftsgodset i Gauldal. Han kan også ha vært kannik ved Nidaros domkirke.
Torleif Benkestokk og Adelus Eriksdatter (Kruckow?)
18. april 1502 ble Torleif Benkestok stevnet for landskyld i to tun i Røneid i Luster. Torleif Benkestokk svarte at det var heimanfølgje for hans hustru, som da trolig var fra Sogn, men tapte saken. I 1505 ga Olav Aslakson 3 løpsbol i Høgi i Luster til sin slektning hustru Adelus Eriksdatter. Opplysningen om at Adelus eide i Høgi ble senere brukt som grunnlag for å vise Benkestokk-ættens odelsrett til Høgi. Adelus kan ha vært gift med Torleif Benkestok, og var i såfall enke i 1505 siden ektefellen ikke er omtalt. Var hun gift med Torleif, må hun etter våpentavlen som ble laget i 1572 - et epitafium - i Brønnøy kirke i Nordland, ha vært av Kruckow-familien. Mor til Adelus har etter den samme anetavlen hørt til Smør-familien. Henning Sollied mente at Adelus Eriksdatter først var gift med Hans Finnson og at de hadde sønnen Finn Hansen, og at hun så var gift med Torleif Benkestokk. Jordegodset som Benkestokk-ene senere eide i Sogn og Luster har da trolig kommet fra morsslekta hans.
I Birgitte Seeblads Norske Våpenbok, i Maren Jørgensdatter Staurs likpreken og i Trond Teistes aner fra 1660 omtales en Torleif Benkestok til «Talgø». I Trond Teistes aner omtales Torleif Benkestokk som befalingsmann over Sunnhordland. Talgø er nok det samme som Talgje i Finnøy kommune. Vi ser også at sønnen Trond i 1600-talls kilder blir oppført til Talgø, uten at noen samtidige kilder bekrefter det. I Rostgaards Norske Vaapenbok No 1 hørte Torleif Benkestokk til på «Langøen» – Langøy. Vi må nok være forsiktige med disse opplysningene. Sollied skriver at det er overveiende sannsynlig at Torleif Benkestoks foreldre var Trond Benkestok til Talgø og Brynhild Torleifsdatter. Brynhilds mor, Ingeborg var datter til Ulvhild Jonsdatter Smør. Vigerust skriver at eierne av Talgje var Olav Nilsson fra 1450, og deretter Brahe-slekten. Opplysningen om at Torleif bodde på Talgje mente han derfor var feil. Det Olav Nilsson kjøpte i 1450 og 1451 var Gard på Sør-Talgje. Det er flere garder både på Sør og Nord Talgje – så det kan være at han bodde på en av de andre gardene. Tore Vigerust mente at han bodde på Jordanger i Luster.
Trond Torleivsson Benkestok
Trond Torleivsson Benkestok var trolig født omkring 1490 og døde 1558 i Bergen). I 1523–1525 dukker Trond Benkestokk opp i kildene som lensherre i Sogn. Han hadde da forlening med Kvamsøy og Aurland. Vi hører også om Trond som jordeier i Sogn. Det er også trolig at han bodde på Jordanger.
Forholdet mellom Trond Benkestokk og Vincent Lunge var dårlig. Høsten 1532 skriver Vincent Lunge om hva erkebiskopen hadde tatt fra ham. Han forteller også om den tid Finn Hansens og Trond Benkestokks karer sammen med erkebiskopens tjenere hadde tatt verdier fra Vincents tjener.
I november 1531 kom den kong Christian (II) som var blitt avsatt i 1524, til Oslo med en stor styrke, for å igjen å erobre landet. Johan Kruckow og Trond Benkestokk gikk aktivt ut med støtte av kong Fredrik (I). I juli 1532 ble kong Christian (II) tatt til fange og satt i fengsel. Med sin aktive støtte til kong Fredrik sto Trond Benkestokk politisk sterkt etterpå. Som en følge av sitt valg i striden fikk Trond tittelen væpner. 14. juli 1534 ble Trond Benkestok for første gang omtalt som væpner.
Inger Ottesdotter Rømer stevnet i 1539 Trond Benkestok for Meløy og Meløy gods på Helgeland, Øren og Øren gods (Æri godset?). Vi ser senere at Trond var eier av Meløy, så han vant i det minste den delen av saken. Arven etter Magdalena Olavsdatter ble det mange rettstvister om. 11. august 1557 ble det kunngjort et forlik mellom Erik Ormson og Trond Benkestokk til Meløy om deling av Smørsgodset. Trond fikk blant annet Hananger og Hanangers gods på Lista, halve Smørsgodset, halvdelen av det Færøyske og Shetlandske godset
14. februar 1558 døde Trond Benkestok i bryllupet som han hadde for en av sine døtre. 27. november 1569 døde hans enke fru Anna.
Adelus Trondsdatter Benkestokk
20. september 1540 ga jomfru Magdalena Olsdatter (Bagge) til Hatteberg (dagens Rosendal) garden Hananger til Adelus Trondsdatter Benkestokk. Adelus var hennes slektninger på hennes morsside. 4. mai 1562 opplyser Absalon Pederson Beyer at Kristoffer Eriksen (Kruckow) var Trond Benkestoks svoger. Han var med stor sannsynlighet gift med Adelus Trondsdatter Benkestokk. Han var befalingsmann på Stensvikholm, og døde i 1563.
6. september 1570 var det skifte etter Trond Benkestok. Søstrene Adelis og Kristin Benkestokk fikk en del av Smørsgarden og en tomt på Stranden i Bergen, videre eiendommer i Sunnhordland, Fjellberg, Stord, Skånevik, Strandebarm, Egersund, Karmsund, samt i Fjerde.
18. juli 1604 omtales Adelus Benkestokk siste gang, og er nok død ikke lenge etter.