cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Knut Robberstad
Rettshistoriker
Robberstads rettshistoriske forelesninger ble trykt i stensilutgaver. I 1971 utga han læreboken Rettssoga, som kom i ny utgave i 1976. Han utga også en oversikt over År og hendingar i rettssoga (1960, ny utgave 1973). En samling foredrag og artikler utkom som Frå gamal og ny rett i 1950.
Lovgiver
Som ansatt i Justisdepartementets lovavdeling var Robberstad blant annet med i arbeidet med den nye vassdragsloven av 15. mars 1940. Senere, fra 1953 til 1969 var formann i Sivillovbokutvalget, som arbeidet med å kodifisere gjeldende rett på områder som gjerdeloven, naboloven, sameieloven med mere.
Oversetter
Robberstad hadde alt som student lært seg gammelnorsk, og utga sin første oversettelse fra dette språket, Magnus Lagabøters bylov, i 1922.
Målmann
Han var hele livet igjennom en ivrig målmann og gjorde mye arbeid for Norsk Måldyrkingslag og Noregs Mållag, hvor han var formann fra 1952 til 1957, samt for Bondeungdomslaget og Samlaget.
Som jurist var han opptatt av det nynorske lovspråket, og bidro ofte som rådgiver for dem som skulle utarbeide lovtekstene. Han var opptatt av at lovspråket skulle være knapt og lettforståelig.
Utmerkelser
Han var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1949 og ridder av Nordstjerneordenen og Falkeordenen.
Johnny Chan
Johnny Chan «Orient(al) Express» (født 1957 i Kanton i provinsen Guangdong i Kina) er en profesjonell pokerspiller. Han er en av fire som har vunnet WSOP to ganger på rad og en av tre som har 10 WSOP armbånd. Han ble i 2002 den 27. spilleren i Poker Hall of Fame. Han hadde også en liten rolle i filmen Rounders.
VM i skiskyting 1992
Det '''27. verdensmesterskapet i skiskyting''' ble arrangert i Novosibirsk i Russland i 1992. Siden OL i Albertville ble arrangert samme år, ble det bare arrangert verdensmesterskap i lagkonkurranse.
Harma theobene
Harma theobene er en sommerfugl som tilhører gruppen Limenitidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Levevis
Larvene lever på planter i slekten Buchnerodendron (Achariaceae) og Dovyalis (Salicaceae).
Utbredelse
Arten er utbredt i Afrika, fra Guinea og det vestlige Kenya i nord til Angola og Mosambik i sør.
Eksterne lenker
Harma
Øvre Rendal kirke
Øvre Rendal kirke (Bergset kirke) er en korskirke fra 1759 i tettstedet Bergset i Rendalen i Innlandet. Byggverket er i tømmer og har 350 sitteplasser.
Litt sør for kirken ligger den gamle prestegården, som i dag huser Bull-museet med minner etter Jacob Breda Bull.
Rune Hovde
Rune Hovde (født 19. mars 1964 i Ørsta) er en norsk politiker som representerer Høyre. Han var ordfører i Ørsta kommune i Møre og Romsdal fra 2011 til 2015. Han er fra mars 2017 rådmann i Stryn kommune.
Hovde var lokalpolitiker for Fremskrittspartiet i åtte år. Han meldte senere overgang til Høyre og ble i 2011 valgt til ordfører i Ørsta kommune. Fra 2016–2017 var han leder for Ørsta Høyre. Han søkte i januar 2017 fritak fra Ørsta kommunestyre for å begynne som rådmann i Stryn kommune
Losleider
Losleider er en taustige som benyttes når losen skal borde eller kvitte et skip. Dette er nødvendig fordi det er vanskelig å borde eller kvitte skip, i og med at skipet ikke har råd til å sakke på farten. Alle skip må i henhold til internasjonalt regelverk ha losleider om bord. Losleideren bør rigges i samsvar med anbefalinger gitt av det internasjonale losforbundet, IMPA.
Kochstraße undergrunnsstasjon
Kochstraße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Kochstraße er på linjen U6. Stasjonen ligger i krysset mellom Kochstraße og Friedrichstraße.
Gaten stasjonen har navnet sitt etter er oppkalt etter Johann Jacob Koch som var baker og politiker i Berlin.
Stasjonen befinner seg i nærheten av Checkpoint Charlie og på stasjonens skilter er Checkpoint Charlie brukt som undertittel.
Tangelvelibelle
Tangelvelibelle er en øyenstikker som tilhører familiegruppen elvelibeller (Gomphidae).
Utbredelse
Tangelvelibelle er utbredt i Europa, men ikke lengst nord. Finnes i det sydlige Danmark, Sverige og Finland. I sørøstlige Norge langs kysten til Kristiansand. Nymfen er avhengig av sakteflytende, næringsrike elver og bekker i lavlandet, en habitattype som er sterkt påvirket av jordbruksaktivitet og kanalisering/drenering. Arten var rødlistet på 2010-lista, men kvalifiserer ikke lengre for rødlisting etter IUCN-kriteriene bl.a. på grunn av flere nyere funn som har resultert i økt forekomstareal. Arten er påvist på mange nye steder i de samme områdene som den tidligere var kjent. Vannkvalitetsforbedrende tiltak i landbruket ser ut til i en årrekke å ha hatt en mer positiv virkning for bestandene av denne arten enn tidligere antatt.
I syd Europa finnes underarten (varianten) Onychogomphus unguiculatus (van der Linden 1823)
Utseende
Kjønnene er ganske like. Fargene på kroppen er svart og gult. Hannen har en lett synlig «tang» (anal-vedheng) bakerst på bakkroppen.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 55 og 70 millimeter.
Levevis
Nymfen lever i sandbunnen av sakteflytende elver. Eggene legges i vann. Nymfen overvintrer delvis nedgravd. Utviklingen tar 3-5 år. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe. Hannen flyr (patruljerer) lavt og hurtig langs elven, like over vannoverflaten, gjerne over mindre øyer og lignende. Hunnen sitter ofte gjemt i vegetasjonen og er vanskeligere å oppdage.
Flygetiden er fra mai til august.
Tangelvelibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Queen + Paul Rodgers
Queen + Paul Rodgers begynte sitt samarbeid seint i 2004 da Queen blei innlemma i The UK Rock and Roll Hall of Fame. Bandets gitarist Brian May hadde allerede spilt med Paul Rodgers ved flere anledninger, blant annet i Royal Albert Hall. Både Brian May og trommeslager Roger Taylor fra Queen hadde fortsatt å være aktive i musikkindustrien etter at bandets frontfigur Freddie Mercury døde i 1991 og bassist John Deacon pensjonerte seg i 1997.
2005-turneen
I 2005 var Queen + Paul Rodgers på turné. Foruten Rodgers, May og Taylor, var Jamie Moses fra The Pretenders og The Hollies, Spike Edney fra Taylors band The Cross og tidligere Queen-turneer, og Danny Miranda fra Blue Öyster Cult med på turneen.
Europaturneen blei avslutta med en konsert ved Hyde Park 15. juli 2005. Bandet ga bort tusener av billetter til hjelpemannskapene som hadde hjulpet til under terrorangrepet 7. juli. På grunn av angrepet hadde konserten blitt utsatt ei uke (den skulle egentlig være den 8. juli). Det var 65 000 publikummere på konserten i Hyde Park.
På konsertene spilte de som regel sanger fra Queens Greatest Hits, som «Another One Bites the Dust», «We Will Rock You», «We Are the Champions» og «Bohemian Rhapsody», men hadde også noen sanger fra Paul Rodgers' tidligere band Free, som for eksempel «All Right Now».
I tillegg hadde de også en del overraskelsessanger på noen konserter: «I Was Born to Love You» (i Japan), «Imagine» (cover av John Lennons sang, kun ved Hyde Park), «Teo Torriatte» (bare i Japan), «Too Much Love Will Kill You» (i Sør-Afrika, framført med Katie Melua), «Tavaszi Szel» (bare i Budapest) og «Let There Be Drums» (cover av Sandy Nelson, framført på de fleste konserter).
Etter Europa-turneen hadde Queen flere konserter i Aruba, USA og Japan. Under en av konsertene i USA var Slash med på låta «Can't Get Enough of Your Love».
I 2006 turnerte Queen + Paul Rodgers i USA og Canada. Musikkalbumet The Cosmos Rocks kom ut i september 2008.
TVSunnmøre
TVSunnmøre startet med lokale tv-sendinger på Sunnmøre 1. mai 1995.
TVSunnmøre var en gang den lokal-TV-stasjonen som hadde flest seere i Norge i forhold til antall innbyggere i sitt dekningsområde. Dette ifølge undersøkelser utført av Norsk Gallup. I 2005 hadde TVSunnmøre en daglig seeroppslutning på 21 % og en ukentlig oppslutning på 51 %. På Sunnmøre bor det ca. 125 000 personer. 95% av de som bor på Sunnmøre hadde da mulighet til å få inn kanalen.
TVSunnmøre var mot slutten en del av Mediepress Norge som også inkluderer TVFollo og lager masseprodusert lokal-TV fra sentraliserte studioer på Ski. Fra og med nyttår 2011/2012 valgte Tv8 å legge ned Tv8Sunnmøre.
Eskilstuna kommune
Eskilstuna kommune er en kommune i Södermanlands län i landskapet Södermanland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Eskilstuna.
Kommunen ligger mellom de store innsjøene Mälaren og Hjälmaren og ble i 2007 kåret til Årets tillväxtkommun (Årets vekstkommune) av interesseorganisasjonen Sveriges kommuner och landsting.
Tettsteder
Eskilstuna kommune har femten tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Noter:
Sjøli kirke
Sjøli kirke er en langkirke fra 1914 i Rendalen kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 140 plasser. Arkitekt for kirken var Hans Jacob Sparre.
Det er kirkegård ved kirken.
Shintōisme
Shintō (eller shinto) er en naturreligion fra Japan. «Shinto» (japansk:神道) betyr løst oversatt «gudenes vei» eller «åndenes vei». Det er det japanske ordet «kami» (神) som oversettes til «gud» eller «ånd». Kami tilsvarer ikke det vestlige bildet av en skapergud, eller en ånd, og ligner mer på antikkens, eller den norrøne mytologiens guder. Kami er selve grunnsteinen for shinto. Uttrykket «shinto» ble først brukt i Nihonshoki (år 720), men det var først mot slutten av det 12. århundre at shinto begynte å bety en samling religiøse doktriner.
Shinto består av mange ulike elementer, hvor en del av dem kom til etter påvirkning fra andre asiatiske religioner og filosofier, som buddhismen og konfutsianismen. En undersøkelse foretatt i 2012 av den japanske regjeringen fant at om lag 100 millioner japanere anså seg selv som shinto-tilhengere, mens 85 millioner var buddhister. Det vil si, mange japanere er både shinto- og buddhisme-tilhengere, ettersom Japans folketall var på den tiden omtrent 127,5 millioner. Før Meiji-restaurasjonen var det en viss blanding av disse to religionene, kalt «shinbutsu-shūgō», men Meiji-regjeringen anså buddhismen for å være «uren», og utnevnte shinto til statsreligion.
«Shinto» er også en stilart i arkitekturen.
Gudebegrepet kami
Kamier blir tradisjonelt ansett for å være opphøyde, eller mystiske, vesener eller ånder som kan ha både kreative/positive og destruerende egenskaper. De «bor» i naturelementer, dyr og noen ganger også i mennesker. De kan gi ambivalente følelser av både frykt og takknemlighet. Man tilber dem vanligvis i egne templer. Tilbedelse inkluderer mental og fysisk fornyelse, rensing, matofring, dans og musikk.
Kamiene tilbes som mi-tama, dvs. ånder som holder til i altrene, som er sentrale for religionen. Det finnes mange spesielle typer av kami, f.eks. ujigami, slektsånder, eller kunidama som er en provins eller et områdes ånd.
Kamier kan inndeles i to hovedgrupper: naturånder og opphøyde vesener (primært mennesker), som igjen kan inndeles i tre klasser: de som representerer et enkelt objekt, de som representerer en gruppe objekter og de som representerer et abstrakt begrep.
I Meiji perioden ble shinto opphevet til statsreligion, statsshinto, for å skape troen at keiserfamilien var etterkommere av solgudinnen Amaterasu og understreket Japans spesielle egenart. Dette gjorde at keiseren ble sett på som en kami, noe Meiji regjeringen brukte for å skape keiserdyrkelse. Før Meijirestaurasjonen var det svake bånd mellom keiseren og shinto.
Religionen oppsto i «den mystiske urtid» da landet var ungt og fløt på vannet som olje. Solgudinnen sendte ned sitt opphøyde barnebarn som ble den første keiser.
Noen av de mest kjente kamiene er Amaterasu, solguden, Tsukuyomi, måneguden, Izanagi og Izanami, verdenens første mann og kvinne. Det sies at en gang var Tsukuyomi misfornøyd med bordet matguden, Uke Mochi, hadde dekket. Derfor drepte Tsukiyomi Uke Mochi, og det likte ikke Amaterasu. Slik har det seg at solen og månen holder seg på hver sin side av døgnet.
Historie
Shinto har i lange perioder sameksistert med buddhismen i Japan, men i Tokugawa-perioden ble de militære idealer fremmet. Lærde i Tokugawa-perioden og Meiji-perioden ville ha en rendyrkelse av shinto og adskille den fra Buddhismen. I 1868 kom keiser Meiji til makten under Meijirestaurasjonen, og med det kom en ny regjering til som fremmet keiserdyrkelse. Meiji regjeringen fremmet reformer som knyttet shinto til staten og keiseren for å skaffe seg en bred støtte blant befolkningen for deres militaristiske politikk. Den typen shinto som ble til i Meiji-perioden har fått navnet statsshinto pga. reformene regjeringen foretok fremmet et statsvennlig budskap. Under den russiske-japanske krigen ble buddhismen og shintoismen igjen knyttet tettere sammen i en mobilisering mot den ytre fienden. I løpet av 1930-45 fremstod en ekstrem nasjonalistisk bevegelse som gjorde shintoismen til Japans statsreligion med en påfølgende blomstringsperiode for shinto. Men etter andre verdenskrig bortfalt statsstøtten, og shinto forsvant som statsreligion. I dagens pluralistiske Japan finnes det ønsker om å gjeninnføre den som statsreligion, og det prates ennå om «den gode tiden» da dette var tilfellet.
Shintobøker
Shintoismen er ikke bygget rundt en gudsåpenbaring, men rundt ritualer og myter som er ment å underbygge den japanske staten og keiserdømmet. Det finnes flere gamle tekster som støtter opp rundt dette:
Templer
Shintoismen har en rekke templer, kjent som jinja. Det finnes også private templer, kalt kamidana, som kan bestå av et lite alter med forskjellige hellige gjenstander på. Jinja-templene har vanligvis en torii som står ved inngangen, som da også er symbolet for shintoismen. Toriien er der for å symbolisere en slags portal mellom kamienes verden og menneskenes verden. Iblant står det også statuer av løvehunder ved siden av hver av toriiens påler, som beskyttelse for portalen.
Noen kjente templer:
Yasukunihelligdommen ble oppført i 1869 for å minnes soldatene som falt på keiserens side i borgerkrigen. Etterhvert ble templet det stedet der man ber for alle som er drept i kamp for Japan. I helligdommens dødebok fant man innskrevet 1068 navn på menn som hadde begått alvorlige krigsforbrytelser under andre verdenskrig. Når ledende japanske politikere deltar i seremonier ved Yasukuni, provoserer det nasjoner der befolkningen ble utsatt for japanske krigsforbrytelser.
Typer av shinto
Shinto kan deles i fire forskjellige grener:
Arkitektur
Japansk arkitektur har sine røtter i shintoismen med uttalt sans for komposisjon, der hierarkiet i naturen og samfunnsfellesskapet smelter sammen: Torii-vannporten fra 1100-tallet, keiserens villa fra 1620 og Shinto-tempelet fra 701 e. Kr.
Kari Kåring
Kari Elida Kåring (født 3. desember 1948 i Lillehammer) er en norsk tidligere skøyteløper. Hun representerte Lillehammer Skøiteklubb. Kari Kåring avla dommernes ed under OL på Lillehammer i 1994.
Kåring deltok under vinter-OL for Norge i 1968 i Grenoble med 14.-plass på 1500 meter og 17.-plass på 3000 meter. Hun tok sølv i NM på skøyter, allround i 1965 og bronse i 1966, 1967 og 1968. Hun deltok i VM på skøyter, allround i 1964, 1965 og 1968, men ble uplassert i alle tre mesterskapene. Med sin debut-deltagelse under VM i Kristinehamn 1964 ble hun og er fortsatt etter Allround-VM 2013 Norges yngste VM-debutant i et senior-VM i hurtigløp på skøyter uansett kjønn med sine da 15 år, 2 måneder og 12 dager.
Tadsjikistan under Vinter-OL 2010
Tadsjikistan under Vinter-OL 2010. Én sportsutøver fra Tadsjikistan deltok under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Britisk Columbia i Canada 12. til 28. februar 2010. Utøveren heter Andrej Drygin og han deltok i alpint som ble avholdt på Whistler Blackcomb.
Utviklingsland
Diskutabelt begrep
Det er imidlertid ikke universelt enighet om disse overstående definisjoner. Det er heller ingen klar enighet om hvilke land som passer inn i denne kategorien «utviklingsland». Begrepene «lav- og mellominntektsland» (LMIC) og «nylig fremvoksende økonomi» (NEE) brukes ofte om hverandre, men refererer kun til landenes økonomi. Verdensbanken klassifiserer verdens økonomier i fire grupper, basert på bruttonasjonalinntekt per innbygger: høy-, øvre-middel-, lavere-middel- og lavinntektsland. Minst utviklede land, landlåste utviklingsland (uten kystlinje) og små øynasjoner under utvikling er alle undergrupper av betegnelsen utviklingsland. Land i den andre enden av spekteret blir vanligvis referert til som høyinntektsland eller utviklede land (også omtalt som industriland eller i-land).
Det er en del kontroverser rundt bruken av begrepet «utviklingsland» ettersom det kan bidra til å opprettholde et utdatert konsept om «oss» og «dem». I 2015 erklærte Verdensbanken at å adskille verden i land som er utviklet og de som ikke er det (engelsk developed og developing world) var blitt mindre relevant og at de vil fase ut bruken av denne beskrivelsen. I stedet vil rapportene deres presentere sammenstilling av data for regioner og inntektsgrupper. Begrepet «det globale sør» (engelsk: Global South) brukes tidvis som et alternativt begrep til utviklingsland.
Fellestrekk for utviklingsland
Utviklingsland har ofte en tendens til å ha noen fellestrekk på grunn av deres historie eller geografi. For eksempel har de vanligvis: lavere nivåer av tilgang til trygt drikkevann, sanitære og hygiene, energifattigdom, høyere nivåer av forurensning (eksempelvis luftforurensning, forsøpling, vannforurensning, åpen avføring), høyere andeler mennesker med tropiske og smittsomme sykdommer, flere trafikkulykker, og generelt dårligere kvalitet på infrastruktur.
I tillegg er det også ofte høye tall på arbeidsledighet, utbredt fattigdom, utbredt sult, ekstrem fattigdom, barnearbeid, underernæring, bostedsløs, rusmisbruk, prostitusjon, overbefolkning, sivil uro, menneskelig kapitalflukt (hjerneflukt), en stor uformell økonomi, høy kriminalitet (utpressing, ran, innbrudd, drap, mord, våpenhandel, sexhandel, narkotikasmugling, kidnapping, voldtekt), lavt utdanningsnivå, økonomisk ulikhet, stort frafall fra grunnleggende skole, manglende likestilling mellom kjønnene, utilstrekkelig tilgang til familieplanleggingstjenester, tenåringsgraviditet, mange uformelle bosettinger og slumområder, korrupsjon på alle myndighetsnivåer, og politisk ustabilitet. I motsetning til utviklede land, mangler utviklingsland rettssikkerhet. Det er ofte svake eller manglende menneskerettigheter for avvikende seksuell orientering og kjønnsidentitet.
Tilgangen til helsetjenester er ofte lav. Folk i utviklingsland har vanligvis lavere forventet levealder enn folk i utviklede land, noe som gjenspeiler både lavere inntektsnivå og dårligere folkehelse. Byrden av infeksjonssykdommer, barseldød, barnedødelighet og spedbarnsdødelighet  er vanligvis betydelig høyere i disse landene. Effektene av klimaendringer forventes å påvirke utviklingsland mer enn høyinntektsland, ettersom de fleste av dem har høy klimasårbarhet eller lav klimaresiliens.
Utviklingshjelp eller utviklingssamarbeid er økonomisk bistand gitt av utenlandske myndigheter og andre byråer for å støtte utviklingslands økonomiske, miljømessige, sosiale og politiske utvikling. Hvis bærekraftsmålene som ble satt opp av FN for år 2030 blir oppnådd, vil de overvinne mange av disse problemene. Bangladesh har konsekvent oppnådd en årlig vekst i bruttonasjonalprodukt (BNP) som overgår Pakistans med omtrent 2,5 prosentpoeng hvert år.
Cocktail (andre betydninger)
Cocktail har flere betydninger:
The Royalties
The Royalties er et norsk popband fra Kristiansund/Bergen startet i 2005. Bandet ble startet i Bergen av Tommy Haltbakk, Alf Egil Aukan og Bjørn Kåre Rambjør som fra før hadde spilt sammen i en punktrio i Kristiansund i 1990-årene og det bergensbaserte bandet Tennis. I løpet av våren 2005 ble bandet utvidet med to blåsere. I 2007 ga de ut debutalbumet The Royalties som ble spilt inn i Gjøa studio i april/mai 2006 og produsert av Hans Petter Gundersen. For albumet ble bandet nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen popgruppe. Høsten 2007 spilte bandet inn sitt andre album som ble gitt ut våren 2008 under navnet The Lost Royalties.
Åse Mørk
Åse Mørk (født 25. oktober 1974) er en norsk skuespiller, sanger og kultur- og filmarbeider.
Mørk er mest kjent fra NRK U, kortfilmserien om Åse. Hun har også medvirket i novellefilmen Edderkoppfesten (regi Arild Østin Ommundsen), TV-serien Arkivet på TV3 og barnetv-seriene Vera Venneløs og MK-X på NRK1. Mørk har turnert med forestillingen SANT/IKKE i samarbeid med Den kulturelle skolesekken i Rogaland. Hun har medvirket som script på blant annet kortfilmen lene menn sammen, og spillefilmene Mannen som elsket Yngve og Jernanger. Høsten 2008 dannet hun og gitaristen Stein Arve Engebretsen duoen Frk. Mørk og Engebretsen. De har spilt på blant annet Josefine Visescene og Slottsfjellfestivalen. Våren 2014 fullførte hun sin masteravhandling om lirekasse ved Høgskolen i Telemark. Avhandlingen går ut på å komponere ny musikk på dette instrumentet basert på en gammel tradisjon. Åse Mørk gjør konserter på vokal akkompagnert av sin egen lirekasse.
Bjørgo
Bjørgo er en grend, grunnkrets og tidligere jernbanestasjon på Valdresbanen i Nord-Aurdal kommune i Innlandet fylke. Bjørgo er nå endepunkt for Valdresbanen, etter at sporet fra Fagernes til Bjørgo er revet.
Slimhinne
Slimhinne (mucosa) er et vev som bekler (dekker) kroppens indre flater (flater som har kontakt til kroppens utside, som kjønnsorganene, urinveiene, fordøyelsessystemet og respirasjonssystemet) med et glatt, litt seigt sekret (slim) som avsondes (dannes) av kjertelceller (slimkjertler) som finnes i vevet selv.
Sekretet som dekker hinnen holder vevet fuktig og beskytter mot rifter, skadelige bakterier og lignende.
Hygrobiidae
Hygrobiidae er en liten familie av biller som lever i vann, men sjelden svømmer. Både larvene og de voksne kryper rundt i mudderet på bunnen av dammer, der de spiser insektlarver og fåbørstemark. Én art, Hygrobia hermanni finnes i Europa, men ikke i Norge, ellers er det kjent fire arter fra Australia og én fra Kina. Billene kan ligne på vannkjær, de er middels store (den europeiske arten opptil 9 mm lang) og rød-brunlige på farge. Kroppsformen er oval, antennene er trådformede og fasettøynene er runde og påfallende utstående. Om man fanger en voksen bille, vil den lage gnisselyder ved å gni bakkroppsspissen mot dekkvingene. De blir derfor kalt "screech beetles" på engelsk. Larvene er nokså brede, parallellsidige eller pæreformede, med et stort hode, tre par lange, tynne bein og tre lange, fjærgrenede haletråder. De kryper på land når de skal forvandle seg til pupper.
Fåberg stasjon
Fåberg stasjon ble også benyttet ofte av forfatteren Bjørnstjerne Bjørnson i forbindelse med at hans gård Aulestad ligger ti km nordvest for stasjonen.
Halfdan Haneborg Hansen
Bakgrunn og familie
Haneborg Hansen ble født på Lysaker utenfor Kristiania som sønn av prest, cand. theol Julius Hansen fra Hvaler og Aurora Laurine Haneborg (Haneborg). Begge foreldrene var av bondeslekt, faren kom fra gården Kjølholt på Kirkøy, Hvaler, og moren fra Haneborg på Aurskog. Faren var en periode vikarierende sogneprest i Gamle Aker i Oslo. På farssiden var han nevø av stortingsmannen fra Venstre Ole Kristian Hansen (Kjølholdt).
På morssiden var Haneborg Hansen oldebarnet av stortingsmannen Anders Halvorsen Haneborg.
Haneborg Hansen var gift første gang med Mimi Blikstad, datteren til politiker og konsul Magnus Blikstad. Paret fikk to døtre sammen.
Hygrobiidae
Systematisk inndeling
+ to arter til av Hygrobia
Halfdan Haneborg Hansen
Bakgrunn og familie
Barnebarnet til Haneborg Hansen er forretningsmannen Simen Vier Simensen.
Utdannelse
Haneborg Hansen ble uteksaminert som hæroffiser fra Krigsskolen i 1911 (øverste avdeling), og ble senere utdannet kjemiingeniør fra det tekniske universitetet i Karlsruhe (Universität Karlsruhe) i 1917.
Etter den militære utdannelsen virket Haneborg Hansen som premierløytnant i 4. Brigades infanteri fra 1911, fra 1916 i 2. Brigades infanteri og han ble beskikket til kaptein i 1928. Videre tjenestegjorde han ved Finnmarkens bataljon, Jegerkorpset og ved Automobilkorpset. Senere ble han sjef for 3. kompani av Østopplandenes IR 5 fra 1930.
Haneborg Hansen drev egen agenturforretning i Oslo fra 1921.
Før krigens utbrudd i 1940 arbeidet han som infanterikaptein og diplomingeniør.
2. verdenskrig
I april 1940 var Haneborg Hansen ulønnet major og mobilisert som sjef for Landvernsbataljonen av IR6. Han ledet bataljonen gjennom vanskelige operasjoner i Ådalsdalføret mot de tyske styrkene. Etter kapitulasjonen og krigsfangenskap ble Haneborg Hansen gradvis en av pionerne innen det norske motstandsarbeidet.
Høsten 1940 kom Haneborg Hansen i kontakt med Olaf Helset og hans arbeid ble grunnlaget for ''1. Kampgruppe Oslo eller Østlandsorganisasjonen'' innenfor Milorg.
Milorgs råd ønsket høsten 1942 å få en representant fra arbeiderbevegelsen med som 4. medlem. Haneborg Hansen hadde tidligere hatt kontakt med juridisk konsulent i LO, høyesterettsadvokat Viggo Hansteen, men han hadde blitt arrestert og ble henrettet av okkupasjonsmakten den 10. september 1941.
Haneborg Hansen forsøkte å skaffe en ny kontakt i stedet for Hansteen, men den 21. oktober 1941 ble han angitt i forbindelse med Nittedal-saken og arrestert. Knappe to måneder senere ble han løslatt og forsøkte å flykte til Sverige, men ble arrestert igjen 23. desember, etter bare seks dager på frifot. Motstandsbevegelsen organiserte en redningsaksjon, og 9. januar 1942 klarte Haneborg Hansen å flykte fra Møllergata 19 og kom seg over til Sverige. I motstandsbevegelsens redningsaksjon av Haneborg Hansen deltok blant annet Erling Lorentzen.
Etter et par måneder i Sverige fikk han beordring og skulle være militærattaché ved den norske ambassaden i Storbritannia i 1943. Haneborg Hansen ble i denne stillingen frem til 1945.
Etterkrigstiden
Haneborg Hansen var liaisonoffiser for forsvarsstaben i tidsrommet 1946 til 1947. Han ble senere beskikket til graden oberstløytnant. Haneborg Hansen var en av mange nøkkelpersoner bak etableringen av gruppen Stay Behind.
Etter den militære karrieren etablerte Haneborg Hansen seg som forretningsmann i Oslo. Han satt også som styremedlem i Norsk-belgisk samarbeid.
Ifølge Matrikkel over Den Norske Frimurerorden 1952 var Haneborg Hansen frimurer av X. grad på det tidspunktet.
Ordener og æresbevisninger
For sin innsats under den andre verdenskrig ble Haneborg Hansen dekorert med den franske Croix de Guerre, den britiske imperieorden og den franske Æreslegionen. Han er også tildelt den britiske Defence Medal 1939-1945, samt de norske militære utmerkelsene Haakon VIIs 70-årsmedalje og Deltagermedaljen.
Haneborg-Hansenveggen
En fjellvegg på Dronning Maud Land er oppkalt etter Haneborg Hansen, Haneborg-Hansenveggen.
Macbeth av Skottland
Den litterære og historiske konge
Ytterst få skotske konger er så kjent verden over som Macbeth, og ingen er mer misforstått. Det er William Shakespeares teaterstykke Macbeth, skrevet en gang mellom 1603 og 1606, som er grunnen for berømmelsen. I Shakespeares tragedie forråder Macbeth den tillit som den gode kong Duncan har gitt ham. Macbeth myrder kongen og tar kronen urettmessig. Hans redselsstyre tvinger MacDuff til å flykte til England. Macbeth får MacDuffs familie drept. Ved engelsk hjelp kommer MacDuff tilbake med en hær. Macbeths kongedømme blir knust og Malcolm blir den rettmessige konge.
Så overbevisende er Shakespeares stykke, skriver historikeren Magnus Magnusson, så medrivende er forfatterens dyktighet, så mektig er karakteriseringen av den edle sjel forført av ambisjoner (og en tvilsom hustru) at alle kjenner fortellingen og tror på den. Det eneste tapet var historisk korrekthet. Selv Skottlands store forfatter Walter Scott – som visste bedre – valgte Shakespeares versjon framfor sannheten i sin populære historiebok Tales of a Grandfather (Bestefars fortellinger). I virkeligheten, selv om det er mye som vi ikke vet, var Macbeth en skotsk konge som står fjernt fra den fiksjonen som er blitt verdensberømt.
I virkeligheten var ikke kong Duncan en elsket og aldrende konge slik Shakespeare fremstilte ham. Tvert imot var Duncan I av Skottland (gælisk Donnchad mac Crínáin) en ung, uvøren og voldelig konge som kun regjerte i seks år. I kontrast regjerte Macbeth, hans gæliske navn Mac Bethad betyr «Sønn av livet», i hele 17 år. Hans regjeringstid var såpass fredelig at han var i stand til å reise på pilegrimsferd til Roma i 1050. Melrose-krønikene forteller at «i hans tid var det produktive årstider». Macbeth var tilsynelatende en svært dyktig og handlekraftig konge som avverget de trusler som oppsto mot riket. Han fikk presset Duncans to sønner ut av Skottland, Malcolm til England og Donald Bein til Skottlands ytre øyer i vest. Han klarte med hell å avverge et kuppforsøk i 1046; da Crínán av Dunkeld, Duncans far, forsøkte å styrte ham. Til gjengjeld var han mindre heldig i konfrontasjonene med jarlen av Orknøyene, nordmannen Torfinn den mektige, som nærmest var hans likeverdige.
Opprinnelse
Macbeth (eller under hans gæliske navn Mac Bethad) var sønn av Findláech mac Ruaidrí, mormaer av Moray. Hans mor var antagelig en datter av Máel Coluim mac Cináeda (Malcolm II av Skottland). Andrew av Wyntouns historie om Skottland fra begynnelsen av 1400-tallet, den såkalte Orygynale-krøniken gjør Mac Bethads mor isteden til en datterdatter enn en datter av Máel Coluim. Mac Bethads slektstavle på farssiden har sin opprinnelse tilbake til Irland slik den kan leses i Rawlinson B.502 manuskript (1698 Genelach Ríg n-Alban):
Dette må sammenlignes med den slekt som i samme manuskript blir tillagt Máel Coluim mac Cináeda (Malcolm II av Skottland) som trekker sporene tilbake til Loarns bror Fergus Mór. Flere av Mac Bethads slektninger kan forsøksvis bli identifisert: Ailgelach sønn av Ferchar som Ainbcellach mac Ferchair og Ferchar sønn av Fergus som Ferchar Fota, mens Muiredach sønn av Loarn mac Eirc, hans sønn Eochaid og Eochaids sønn Báetán er gitt i en tekst fra 1000-tallet som kalles for Senchus fer n-Alban. Mens etterkommerne til Cináed mac Ailpín (Kenneth I av Skottland) så på seg selv som avkommere av Cenél nGabráin av Dalriada, så trakk de nordlige konger av Moray sin opprinnelse tilbake til rivalen Cenél Loairn.
Mac Bethads far Findláech ble drept rundt år 1020, en liste over døde kaller ham for konge av Alba, mest sannsynligvis av hans etterfølger, hans bror Máel Brigtes sønn Máel Coluim av Moray. Sistnevnte døde i 1029 under ukjente omstendigheter, men antagelig ikke voldelig. Máel Coluim blir av Tigernach-annalene kalt for «konge av Alba». Denne tittelen var ikke den mest imponerende tittel som ble benyttet av de irske annalene. Mange døde som blir rapportert i irske annaler på 1000-tallet er høvdinger som blir kalt «Ard Rí Alban», høykonge av Alba. Det er ikke sikkert at Máel Coluim ble etterfulgt av sin bror Gilla Coemgáin av Moray eller av Mac Bethad.
Gilla Coemgáins død i 1032 ble ikke rapportert av Tigernach-annalene, men Ulster-annalene forteller at:
Mac Bethad har blitt foreslått som grunnen til Gillas død og begravelse, men mangelen på informasjon i annalene og de påfølgende drapene på ordre fra Máel Coluim mac Cináeda (Malcolm II) synes å lede til andre svar. Gilla Coemgáin var gift med Gruoch, som han hadde en sønn med, den framtidige kong Lulach.
Etter Gilla Coemgáins død giftet Mac Bethad seg med hans enke Gruoch og tok Lulach som sin stesønn. Gruochs bror, eller nevø, hans navn er ikke nedtegnet, ble drept i 1033 av Máel Coluim mac Cináeda.
Mormaer og dux
Dette har blitt sett på som en indikasjon på den maktposisjon som Mac Bethad allerede hadde. Sammen med en ‘Iehmarc’, som kan være Echmarcach mac Ragnaill – en norrøn høvding med maktposisjon på de ytre øyene i vest og Dublin, er det et mulig bevis på at Máel Coluim mac Cináeda var overkonge av Moray, foruten kongedømmet (eller høvdingdømmet) de ytre øyene (Hebridene og andre øyer). Hva som enn var de riktige forholdene på begynnelsen av 1030-tallet synes det som at Mac Bethad var underkastet kongen av Alba, Máel Coluim. Diktet Bercháns profeti er tilsynelatende den eneste noenlunde samtidige kilde som rapporterer en voldelig død når Máel Coluim dør den 25. november 1034 ved Glamis, og kaller det for slektsdrap. Tigernach-annalene sier bare:
Máel Coluims sønnesønn, Donnchad mac Crínáin (Duncan I av Skottland), ble utropt som konge av Alba den 30. november 1034, tilsynelatende uten opposisjon. Donnchad synes å ha vært en tánaise ríg – det vil si en konge på vent. Det var altså ikke en oppgivelse av tanisteri, hans kongedømme var en rettferdiggjørelse av tidligere praksis. Tidligere kongerekker hadde hatt strid mellom ulike rígdomna – det vil si menn av kongelig blod. Donnchad eller Duncan var en ung mann i 1034, slett ingen gammel mann slik portrettert i Shakespeares skuespill, og ved sin død i 1040 ble hans ungdom fortsatt bemerket i Tigernach-annalene.
Kanskje på grunn av sin ungdom gikk Donnchads første regime uten å bli bemerket. Hans senere regime, i henhold til hans beskrivelse i Berchán-spådommen – «en mann med mange sorger», var ikke kronet med hell. I 1039 ble Strathclyde angrepet av en hær fra Northumbria, og da Donnchad dro avgårde på en gjengjeldelsessaksjon mot Durham i 1040 endte det i katastrofe. Senere samme år ledet Donnchad en hær inn i Moray hvor han så ble drept av Mac Bethad den 15. august ved Pitgaveny i nærheten av Elgin.
Høykonge av Alba
Ved Donnchads død ble Mac Bethad konge. Det er ikke kjent om det fantes motstand mot ham på denne tiden, men det ville være usannsynlig at hans styre var akseptert over alt av alle. I 1045 ble Donnchads far Crínán drept i et slag mellom to skotske hærstyrker, motstanderen var Mac Bethad.
John av Fordun skrev at Donnchads enke flyktet fra Skottland og tok sine barn, de framtidige konger Máel Coluim (Malcolm III) og Domnall (Donald Bein), med seg. Det er ulike tolkninger av hvem Donnchads hustru var, og basert på de ulike forfatteres antagelser er det tilsvarende ulike tolkninger av hvor hun flyktet. Blant de steder som har blitt foreslått er blant annet Northumbria og Orknøyene. Den mest sannsynlige løsningen er at hun tross alt flyktet dit hvor det var mest trygt for henne å være, i Atholl hvor Donnchad hadde slektninger og støtte.
Etter at Mac Bethad beseiret Crínán var det ingen motstand mot ham. Marianus Scotus forteller hvordan kongen gjorde en pilegrimsreise til Roma i 1050, og hvor Marianus sier at han delte ut penger til de fattige som de var frø.
I 1052 ble Mac Bethad indirekte involvert i stridigheter i det engelske kongedømmet mellom Godwin, jarl av Wessex, og kong Edvard Bekjenneren da han måtte ta imot et antall normannere som var utvist fra England. I 1054 ledet kong Edvards jarl i Northumbria, Siward, en større invasjon av Skottland. Det endte i et større slag hvor det ifølge Ulster-annalene døde 3000 skotter og 1500 engelskmenn. Uansett hvor korrekt dette usannsynlige antallet er, må det ha vært stort mannefall på begge sider. Blant de døde var Siwards egne sønner og en svigersønn. Resultatet av det blodige slaget var at Máel Coluim – og ikke Máel Coluim III mac Donnchada – «sønn av kongen til cumbrianerne» igjen ble konge av kongedømmet Strathclyde. Det kan hende at det var hendelsene i 1054 som skapte ideen, slik som i Shakespeares skuespill, om at Máel Coluim III kom til makten ved hjelp av engelskmenn.
Mac Bethad overlevde engelskmennenes invasjon for han ble senere beseiret og dødelig såret, eller drept av Máel Coluim mac Donnchada i slaget ved Lumphanan på nordsiden av Mounth i 1057. Det historiske diktet Bercháns profeti mener at han ble såret og døde ved Scone, i underkant av 100 km lengre sør noen dager senere. Mac Bethads stesønn Lulach mac Gille Coemgáin ble utropt som konge kort tid etter.
Den gode konge
Orknøyingenes saga forteller om slag som ble utkjempet av Torfinn den mektige, sønn av jarl Sigurd Lodvesson, mot en skotsk konge som ble kalt for «Karl Hundason». Det er blitt antatt at denne Karl Hundason kan ha vært, blant annet, Mac Bethad, men kan like gjerne være en oppdiktet figur. Orknøyingenes saga sier at Torfinn vant alle disse slagene, men sagaen er neppe upartisk. Torfinn sies å ha vært en nevø av Máel Coluim III som hadde giftet seg med en datter av Sigurd Lodvesson. Sagaen hevder at Máel Coluim innviglet området Caithness til Torfinn, uten skatt som mellomvære, og at området Sutherland ble gitt til hans onkel som en velvillig gave. Uansett tyder det på at Mac Bethad ikke klarte å få de norrøne bosetterne på øyene i nord og delvis på det skotske fastlandet til å underkaste seg hans autoritet.
Torfinn er en mystisk skikkelse som ikke opptrer i William Shakespeares drama (se nedenfor).
Kildene til Shakespeares Macbeth
Hector Boece, Walter Bower og George Buchanan bidro også til den negative legenden. Shakespeares egen utgave topper alle andre fortellinger og har gjort navnet Macbeth berømt og beryktet. Selv hans hustru har fått berømmelse og den tittel som Shakespeare ga henne har inspirert en novelle av Nikolaj Leskov og en opera av Dmitri Tsjostakovitsj, kalt Lady Macbeth av Mtsensk. Det historiske innholdet i Shakespeares tragedie har sin kilde i Raphael Holinsheds Chronicles of England, Scotland, and Ireland, som igjen har lånt fra Hector Boeces Scotorum Historiae fra 1527 som smigrer forfedrene til Boeces beskytter, kong Jakob V av Skottland.
I moderne tid finnes Cargill Thompsons skuespill Macbeth Speaks fra 1997 som er en omarbeidelse av hans tidligere skuespill med samme tittel. Teaterstykket er en monolog som blir gitt av den historiske Macbeth (i motsetning til Shakespeares Macbeth). Denne Macbeth har den kunnskapen at han vet hva Shakespeare har gjort med ettermælet hans.
Macbeth som Torfinn
Vel så nyskapende er Dorothy Dunnetts roman King Hereafter fra 1982 som forsøker å portrettere en historisk Macbeth, men foreslår en annen opprinnelse basert på hennes egne historiske undersøkelser, nemlig at Macbeth og hans rival og stundom allierte Torfinn den mektige av Orknøyene er én og samme person.
Torfinn er en mystisk skikkelse, og både de skotske og de islandske kildene bidrar sparsomt med opplysninger om hans innflytelse på skotsk politikk og skotske områder. I denne gråsonen har Dorothy Dunnett skapt det som historikeren Magnus Magnusson har kalt «et briljant plausibelt scenario».
Det er forbausende mange likheter mellom Torfinn og Macbeth til at alle har akseptert dem som tilfeldigheter. En annen er at både de skotske kildene og Orknøyingenes saga er enige om at Torfinn var gift med Ingebjørg, datter av jarl Finn Arnesson av Norge, og at hun etter Torfinns død giftet seg med Malcolm III av Skottland, den skotske konge som beseiret og etterfulgte Macbeth. Malcolm III er den som dannet Canmoredynastiet i skotsk historie som siden svertet Macbeths rykte.
Deutsche Oper undergrunnsstasjon
Deutsche Oper undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Deutsche Oper er på linjen U2. Stasjonen ligger under Bismarckstraße og i nærheten av Deutsche Oper.
Stasjonen åpnet 14. mai 1906 under navnet Bismarckstraße som del av den første utvidelsen av Stammstrecke-linjen fra 1902. Stasjonen ble omdøpt Städtische Oper 1. august 1929, Deutsches Opernhaus 16. august 1934 og fikk sitt nåværende navn 22. september 1961.
8. juli 2000 under arrangementet Love Parade brøt det ut brann ved stasjonen, som skadet 21 personer og ødela et togsett. Stasjonen fikk omfattende skader. Som følge av brannen ble stasjonen renovert og åpnet på nytt 1. september 2000.
Stasjonen har vært med i Rammsteins musikkvideo for Mein Teil og i filmen Løp, Lola, løp!.
Iḫšididene
Iḫšididene (arabisk: ; Iḫšīdiyūn) var et tyrkisk dynasti som hersket over Egypt og omliggende områder i Nubia, Hijaz, Palestina og Syria fra 935 til 969. Dynastiets herskere ble tiltalt med den arabiske tittelen wali, noe som gjenspeiler deres nominelle stilling som guvernører av Egypt under Abbasidkalifatet. Den første iḫšididguvernøren var Muḥammad ibn Ṭuġǧ al-Iḫšīd var en tyrkisk mamelukk som ble innsatt av abbasidkalifen slik at han og hans etterfølgere kunne herske over wilayahen i 30 år. Han fikk også navnet al-Iḫšīd (sogdiansk for "prins") av kalifen. Dynastiet endte da fatimidhæren erobret Egypt i 969.
Arboret
Arboret (fra latin arboretum, «beplantning av trær», avledet av arbor, «tre») er en systematisert samling av trær og busker, som dyrkes på friland med sikte på forskning, undervisning og utprøving av planter i norsk klima. Samtidig skal det være til glede, gi naturopplevelser og stimulere til økt interesse for naturfag og botanikk.
Tore Hansen (fotballdommer)
Tore Hansen (født 6. februar 1978) er en norsk fotballdommer og tidligere fotballspiller fra Feda.
Arboret
Formålet med plantingen kan være å samle inn, bevare og presentere ulike treslag. Ofte kombineres formålene, plantene kan studeres på ulike måter samtidig som ulike sorter bevares og vises frem for en opplevelse av mangfold. Beplantningen kan være en samling i seg selv eller være en del av en botanisk hage.
Tore Hansen (fotballdommer)
Spillerkarriere
Hansen spilte i årene 2000-2004 og 2006-2009 på midtbanen hos Mandalskameratene. Han har også et lengre opphold i engelsk fotball, hvor han spilte for amatørklubbene Worksop Town FC og Ossett Town AFC. Hansen var også på prøvespill hos Sheffield Wednesday FC i 2004. Han la opp som spiller etter 2008-sesongen, og var senere assistenttrener og hovedtrener hos Mandalskameratene.
Arboret
Treslagene kan plantes i enkeltstående eller gruppebevoksninger, og samlingen kan være vitenskapelig arrangert eller ordnet etter et annet prinsipp, for eksempel geografisk opprinnelse. Noen samlinger kan fokusere på utenlandske treplanter, såkalte eksotiske, men andre samlinger kan fokusere på treslag fra et bestemt område eller klima. Det finnes også arboreter som fokuserer på en spesiell type tre, for eksempel bartrær.
Tore Hansen (fotballdommer)
Dommerkarriere
Hansen startet å dømme fotball i 2006. Han dømte fire kamper i 6. divisjon før han raskt dømte 3. divisjon. I 2007-2009 dømte han i 3. divisjon, mens i perioden 2009-2010 dømte han i 2. divisjon. I mai 2010 debuterte han i Adeccoligaen. Den 18. september 2011 debuterte han som dommer i Tippeligaen. Fra 2013 er han FIFA dommer. Han ble utpekt som hoveddommer til Cupfinalen 2016. Hansen ble kåret til «Årets dommer» i Tippeligaen 2016.
Arboret
Arboretet på Milde ved Bergen er en botanisk hage med hovedvekten på forskning av trevekster. Rogaland Arboret er en stor samling av både vanlige og uvanlige busker og trær fra hele verden, og hele området dekker et areal på hele 700 dekar.
I Sverige er det arboreter for forskningsformål, for eksempel i Alnarpsparken. Parken er mykologisk interessant, da det er over 25 rødlistede sopparter og er også et rikt flaggermushabitat med rundt ti observerte arter. Det finnes også en rekke private arboreter som eksempelvis Linderslund Arboret i Skåne.
Danmarks nasjonalarboret ligger i Hørsholm og ble opprettet i 1936 som en avdeling av Landbohøjskolen.
Pedro Rodríguez (racerfører)
Pedro Rodríguez (født 18. januar 1940 i Mexico by, død 11. juli 1971 i Nürnberg) var en mexicansk racerfører som kjørte formel 1 fra 1963 til han døde i 1971. Han var den eldre broren til Ricardo Rodríguez. Pedro og Ricardo ble ofte kalt «de små mexicanerne». Begge brødrene var syklister og motorsyklister og de ble begge mexicanske mestere. Pedro ble nasjonal mester i 1953 og 1954 på motorsykkel. Han hadde sin internasjonale debut med biler på Nassau i 1957 i en Ferrari, med Ricardo i en Porsche.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Once (Nightwish)
Once er det femte musikkalbumet av den symfoniske metal-gruppa Nightwish, utgitt 7. juni 2004. Spinefarm Records slapp også en spesialutgave den 24. november. Den inneholdt to bonuslåter samt musikkvideoen «Nemo» av Antti Jokinen. Den amerikanske versjonen av Once inneholdt isteden en musikkvideo av sangen «Wish I Had an Angel».
I løpet av sin første uke havnet Once øverst på salgslistene i Tyskland, Finland, Norge og Hellas. Bare i Tyskland solgte den over 80 000 eksemplarer. Den første singelen fra albumet som ble sluppet i mai var «Nemo», etterfulgt av «Wish I Had an Angel» i september, «Kuolema tekee Taiteilijan» (bare i Finland) i november og «The Siren» i juli 2005.
Nightwish la til flere nye element i musikken på dette albumet, men uten å endre sitt øvrige lydbilde. Noe av det viktigste var kammerorkesteret Academy of St Martin in the Fields. Sangen «Ghost Love Score» er et godt eksempel på orkesterets og Nightwishs samarbeid.
Once er forøvrig gruppens siste album hvor Tarja Turunen medvirker.
Astri Mæhre Førde
Bakgrunn
Astri Johanne Mæhre vokste opp i Klostergata i Trondheim. Hun mistet sin far, Olaf Mæhre, tidlig og flyttet til sine besteforeldre på Loppa på Finnmarkskysten som fireåring. 10 år gammel flyttet hun tilbake til Klostergata sammen med mor og sin lillesøster Oddrun. Samme år omkom Oddrun i en trafikkulykke bare åtte år gammel.
Som elev på Kalvskinnet skole ble Mæhre introdusert til idretten. Hun fant seg betalt arbeid for å skaffe penger til nødvendig idrettsutstyr.
Astri markerte seg tidlig som skøyteløper og vant sølv under sitt første NM, som 17-åring. Hun representerte Trondhjems Skøiteklubb, og trente med blant annet Hjalmar «Hjallis» Andersen som forsøkte å få Mæhre til å satse for fullt på skøyter.
Langrennstreneren Kristen Kvello forsøkte derimot å få Mæhre til å satse på langrenn etter hennes 6. plass på 10 km under NM 1959. Innen den tid var Mæhre allerede norsk mester på både skøyter og friidrett.