cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Strømkrigen
Browns demonstrasjoner
Brown var fast bestemt på å bevise at vekselstrøm var farligere enn likestrøm. Han kontaktet Thomas Edison for å se om han kunne gjøre bruk av utstyr for å utføre eksperimenter. Edison tilbød umiddelbart å hjelpe Brown i sitt korstog mot vekselstrømselskapene. Brown ble gitt plass og utstyr i Edisons West Orange, New Jersey laboratorium, samt at han fikk assistanse av elektroingeniøren Arthur Edwin Kennelly (1861-1939).
Brown betalte lokale barn for å samle løshunder fra gaten til sine eksperimenter for sammenligning av likestrøm og vekselstrøm. Etter mye eksperimentering og avliving av en rekke hunder holdt Brown en offentlig demonstrasjon den 30. juli i en forelesningssal på Columbia University. Under demonstrasjonen var det flere publikummere som ropte at forsøkene måtte stoppes. Andre deltakere utfordret Brown å utsett en hund i bur med støt med stadig økende spenning med likestrøm. Hunden ble utsatt for spenning helt opp til 1000 volt, som den overlevde. Brown lot deretter hunden få gjennomgå med 330 volt vekselstrøm, noe som drepte den. Fire dager senere holdt han en annen demonstrasjon for å svare kritikerne som hevdet at støtene med likestrøm trolig svekket hunden før den endelig døde av støtet med vekselstrøm. Denne gangen drepte han tre hunder etter hverandre med 300 volt vekselspenning. Brown skrev til en kollega at han nå var sikker på at denne demonstrasjonen ville få New York Board of Electrical Control til å begrense anlegg for vekselstrøm til 300 volt. Browns kampanje for å begrense vekselstrøm til 300 volt førte ingensteds hen, men lovgivningen kom nær å passere i Ohio og Virginia.
Sammensvergelse med Edison
Hva som brakte Brown i forkant av debatten om vekselspenning og hans motiver er uklare, men historikere har påpekt at det faktisk kan ha vært en sammensvergelse mellom Edisons selskap og Brown.
Brevutveksling fra Edison peker mot at det var Edison Electric Light's kasserer Francis S. Hastings som kom opp med ideen om å bruke Brown og flere leger fra New York til å angripe Westinghouse, samt andre selskaper som baserte seg på vekselspenning. Dette som en hevn for hva Hastings trodde var skruppelløse tilbud fra Westinghouse for kontrakter i Denver og Minneapolis. Hasting brakte Brown og Edison sammen, og han var i kontinuerlig kontakt med Brown. Edison Electric ser ut til å ha betalt regningen for noen av Browns publikasjoner om farene med vekselspenning, mens Edison selv sendte et brev til byrådet i Scranton hvor han anbefale Brown som ekspert på farene ved vekselspenning. Noe av dette samarbeid ble kjent offentlig ved at et brev stjålet fra Browns kontor ble publisert i august 1889.
Patenter og fusjoner
I denne perioden fortsatte Westinghouse å bruke store pengesummer og forskningsressurser for å bygge et fullstendig integrert kraftsystem for vekselspenning. For å få kontroll over Sawyer-Mans patenter på deres lampe kjøpte han Consolidated Electric Light i 1887. Han kjøpe deretter Waterhouse Electric Light Company i 1888 og USA Illuminating Company i 1890. Dette for at Westinghouses skulle få sin egen systemer for lysbuelamper, samt kontroll over alle de viktige patenter på glødelamper som ikke var kontrollert av Edison. I april 1888 utviklet ingeniør Oliver Shallenberger ved Westinghouse en strømmåler som brukte et roterende magnetfelt for å måle vekselstrøm, noe som ga lysverkene et måleinstrument for hvor mye elektrisk energi en kunde har brukt. I juli 1888 betalt Westinghouse et betydelig beløp for å lisensiere Teslas amerikanske patenter for en flerfase induksjonmotor,, samt få patentopsjon på Ferraris' induksjonsmotor. Selv om kjøpet av en mulig brukbar vekselstrømsmotor ga Westinghouse en viktig patent som kunne brukes for å bygge et integrert kraftsystem for vekselstrøm, var mangelen på kontanter i selskapet i 1890 slik at utvikling måtte bli satt på vent for en stund. Vanskelighetene med å skaffe midler til en slik kapitalintensiv virksomhet var blitt et alvorlig problem for selskapet, og i 1890 skjedde den første av flere forsøk fra investor J.P. Morgan på overtakelse Westinghouse Electric.
Thomson-Houston fortsetter å utvide med å kjøpe syv mindre lysverker, inkludert kjøp av Brush Electric Company i 1889. I 1890 fikk Thomson-Houston kontroll over flertallet av kraftselskapene som baserte seg på lysbueanlegg i USA, i tillegg til en samling av egne amerikanske patenter på utstyr for vekselspenning. Flere av forretningsavtalene mellom Thomson-Houston og Westinghouse falt fra hverandre. I april 1888 omgjorde en domstol en del av Westinghouses opprinnelige Gaulard Gibbs-patent. Den nye dommen fastslo at patenten bare omfattet transformatorer koblet i serie.
Henrik Kristoffersen
Sesongen 2022–23
Kristoffersen tok sin 81. pallplass i verdenscupen da han ble nummer tre i storslalåm i Kranjska Gora 12. mars 2023. Han ble dermed beste nordmann i antall pallplasser ettersom Aksel Lund Svindal stoppet på 80.
Strømkrigen
Patenter og fusjoner
Med hjelp av finansmannen Henry Villard gikk også gruppen av Edison-selskaper gjennom en rekke fusjoner: Edison Lamp Company, en lampe produsent i East Newark på New Jersey, Edison Machine Works som produserte dynamoer og store elektrisk motorer i Schenectady i New York, Bergmann & Company som produserte lysarmatur, stikkontakter og annet elektrisk utstyr og Edison Electric Light Company, alle disse ble fusjonert til et selskap. Det siste selskapet hadde patentene og finansielle styrke støttet av J.P. Morgan og Vanderbilt-familien. Dermed kunne dette selskapet muliggjøre Edisons eksperimenter med belysning. Det nye selskapet fikk navnet Edison General Electric Company, og ble dannet i januar 1889 med hjelp av J.P. Morgan & Co. og Grosvenor Lowrey, med Villard som president.
Adalmus
Adalmus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien køllebiller (Pselaphinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).
Strømkrigen
Tilknytningen mellom Westinghouse og vekselstrøm med den elektriske stol
Selv om New York hadde en straffeprosess som inkluderte elektrosjokk via den elektrisk stol, var det ikke beskrevet hvilken type strøm, hvor mye strøm eller nøyaktig hvordan den skulle anvendes på den dødsdømte. Dette var fortsatt relativt ukjente forhold. The New York Medico-Legal Society, en uformell sammenslutning av leger og jurister ble gitt oppgaven med å utforme detaljene, noe som ble gjort ved en rekke dyreforsøk i årene 1888-1889. Forsøkene gikk ut på å finne passende spenning, utforming av elektrodene og deres plassering på kroppen, samt undersøkelser av hudens ledningsevne. I løpet av denne tiden søkte de hjelp hos Harold Brown som konsulent. Dette endte opp med å utvide strømkrigen til også å involvere utviklingen av den elektriske stolen. En generelle debatten om dødsstraff i USA oppstod også.
Etter at Medico-Legal Society nedsatte sin komite i september 1888 ble Frederick Peterson utnevnt til formann. Han hadde tidligere vært assistent under Browns offentlig demonstrasjon av elektrosjokk på hunder med vekselspenning ved Columbia College i juli 1888, og hadde sendt resultatene av eksperimentene til komiteen. Her ble det hevdet at vekselstrøm var mer dødelig enn likestrøm. Selv om vekselstrøm ble påstått å være den best egnede til henrettelser, stilte noen av komitémedlemmene spørsmål med dette. De peker på at Browns eksperimenter ikke var vitenskapelig utført, blant annet at de ble utført på dyr som er mindre enn et menneske. På sitt møte i november ble komiteen enige om å anbefalte en spenning på 3000 volt, men om det skulle anbefales bruk av likestrøm eller vekselstrøm ble ikke bestemt.
Kenneth Clarke (landhockeyspiller)
Kenneth Clarke (død 31. august 2014) var en australsk landhockeyspiller.
Adalmus
Utbredelse
Arten er utbredt på New Zealand.
Strømkrigen
Tilknytningen mellom Westinghouse og vekselstrøm med den elektriske stol
For å få mer entydig bevise overfor komiteen om at vekselstrøm var mer dødelig enn likestrøm, kontaktet Brown Edison Electric Lights kasserer Hastings for å ta i bruk av West Orange laboratoriet. Det 5. desember 1888 satt Brown opp et eksperiment med representanter fra pressen, medlemmer av Medico-Legal Society, leder av dødsstraffkommisjonen og Thomas Edison som observatører. Brown brukte vekselstrøm for alle sine tester på dyr større enn et menneske, inkludert fire kalver og en halt hest. Alle ble utsatt for den samme spenningen på 750 volt vekselstrøm. Basert på disse resultatene anbefalte Medico-Legal Society på sitt møte i desember bruk av 1000-1500 volt vekselstrøm for henrettelser. Avisene bemerket at spenningen som ble anbefalt var halvparten av den spenningen som ble brukt i kraftledninger over gatene i amerikanske byer.
Westinghouse kritisert disse testen som lite objektive demonstrasjoner utviklet for å være et direkte angrep på vekselstrøm. I et brev den 13. desember til New York Times, beskrev Westinghouse hvorfor Browns eksperimenter var gale. Igjen hevdet han at Brown var ansatt i selskapet til Edison. Brown tilbakevist påstandene, men utfordret Westinghouse til et elektrisk duell med Brown: Brown skulle la seg utsette for stadig økende spenninger med likestrøm hvis Westinghouse ville underkaste seg den samme spenningen med vekselstrøm. Den første som gir seg taper duellen. Westinghouse avslo dette tilbudet.
Kenneth Clarke (landhockeyspiller)
Han representerte Australia under Sommer-OL 1956 i Melbourne, hvor laget hans ble nummer 5.
Husmorvikar
Husmorvikar var et yrke etablert for å avlaste småbarnsfamilier i de tilfellene der husmoren på grunn av fødsel, sykdom eller av andre årsaker ikke lenger kunne utføre de daglige gjøremål. Arbeidet var særlig knyttet til stell og omsorg for barn, matlaging og rengjøring. Ordningen med kommunalt ansatte husmorvikarer ble igangsatt like etter andre verdenskrig.
Strømkrigen
Tilknytningen mellom Westinghouse og vekselstrøm med den elektriske stol
Også denne gangen ber fengselsdirektør Austin Lathrop om at Brown leverer utstyret som trengs for henrettelsene, samt utforming av den elektriske stolen. Brown avslår å konstruere stolen, men godtar å oppfylle kontrakten med å levere det nødvendige elektriske utstyret. Staten vil ikke betale på forhånd og Brown ser ut til å ha henvendt seg både til Edison Electric, samt Thomson- Houston Electric Company for hjelpe til å skaffe utstyret. En manøver bak kulissene ble utført for å skaffe en vekselstrømgeneratorer fra Westinghouse for strømforsyningen til eksperimentene. Der etter sigende Edison Electric og Westinghouse's erkerival, Thomson-Houston, hjalp til. Thomson-Houston arrangert anskaffelsen av tre vekselstrømsgeneratorer fra Westinghouse ved å erstatte dem med tilsvarende nye generatorer fra Thomson-Houston. Trolig skaffet Edison Electric penger for å kjøpe disse for Brown. Thomson-Houstons president Charles Coffin hadde minst to grunner til å skaffe generatorene fra Westinghouse: Han ønsket ikke at selskapets utstyr skulle bli assosiert med dødsstraff. Dessuten ønsket han å bruke den for å understreke et annet poeng relatert til virkningsgraden. Derfor betaler han Brown for å arrangere en offentlig test av virkningsgraden for å vise at Westinghouse salgsargument om at deres generatorer var 50 % mer effektive var falsk.
Våren 1889 publiserte Brown en artikkelen med tittel «Den komparative fare for døden ved vekselstrøm og likestrøm» der detaljert beskrivelse av dyreforsøkene gjort på Edisons laboratorium ble gjennomgått. Artikkelen hevder å viste at vekselstrøm var langt farligere en likestrøm. Heftet var på 61 sider og sannsynligvis betalt av Edison company. Det ble sendt til offentlige tjenestemenn, aviser og forretningsmenn i byer med mer enn 5000 innbyggere.
I mai 1889 ble gateselgeren William Kemmler dømt til døden i den elektriske stol i New York. Dette førte til mye diskusjon på lederplass i New York Times om hva den nye formen for henrettelse skulle kalles. Noen forlag som ble lagt fram var Westinghous-ed, så vel som "Gerry-cide" (etter dødsstraffkommisjon overhode Elbridge Gerry) og "Brown-ed". Begrepet som til slutt ble enighet om var electrocution.
Husmorvikar
Historikk
Norges husmorforbund begynte å kurse husmorvikarer i 1947, og fra 1949 ga staten tilskudd til virksomheten. Kvinneorganisasjonene kjempet for at kommunene skulle opprette vikarstillinger og lokale husmorvikarnemnder, med husmorvikarnemnda som et rådgivende og sakkyndig organ for kommunen. I mange tilfeller organiserte nemnda virksomheten ved å formidle kontakt mellom familiene og husmorvikarene.
Strømkrigen
Kemmlers appell
William Kemmler ble dømt til døden i den elektriske stolen i juni 1889, men før dommen kunne gjennomføres ble en appell innlevert med den begrunnelse at det utgjorde en såkalt grusom og uvanlig straff i henhold til den amerikanske grunnloven. Det ble tydelig for pressen og alle involverte at det var politiske koblinger mellom advokaten William Bourke Cockran som leverte inn appellen, og den som betalte for hans tjenester. Cockran var en kostbar advokat som ikke hadde noen tilknytning til saken, men var tilknyttet Westinghouse's selskap.
Husmorvikar
Historikk
Fram til ca. 1970 var husmorvikarordningen en viktig del av kommunenes sosialtilbud. Særlig fra 1970-tallet ble arbeidsområdet utvidet til også å gjelde eldre mennesker og familier med sosiale problemer. Selv om ordningen nå er kraftig redusert, tilbyr fremdeles mange kommuner, deriblant Bergen, omsorgsbistand rettet mot småbarnsfamilier. Der kommunale husmorvikarnemnder har avlevert arkiver til arkivinstitusjoner, vil informasjon finnes der. Ettersom husmorbevegelsen stod sentralt i etableringen av ordningen, kan man finne informasjon også i husmorlagsarkiver.
Strømkrigen
Kemmlers appell
Under de såkalte faktainnhenting-høringene om saken som begynte den 9. juli i New York City, brukte Cockran sin gode ferdigheter med kryssforhør og retorikk for å angripe Brown, Edison og deres støttespillere. Hans strategi var å vise at Brown hadde forfalsket testene som viste vekselstrømmens drepende effekt. Brown ble beskyldt for å dekke over at elektrisitet ikke ville føre til den visse død, men derimot torturere den dødsdømte. I kryssforhørene om saken ble Brown konfrontert med manglende kompetanse om elektrisitet, samt at en mulig sammensvergelse mellom Brown og Edison ble påpekt. Brown avslo enda en gang at dette var tilfelle. Mange vitner ble tilkalt av begge parter for å gi førstehånds anekdotiske fortellinger om farene som strøm representerte. Det ble fremsatt bevis av medisinske fagfolk om menneskekroppens nervesystem og den elektrisk ledningsevne til huden. Brown ble anklaget for fusk under sine tester på dyr, ved å skjule det faktum at han anvendte lavere strøm ved bruk av likestrøm enn ved bruk av vekselstrøm. Høringen brukte en dag på Edisons West Orange laboratorium for å få demonstrert hudens elektriske motstand. Det kom da nesten til håndgemeng mellom representantene til Brown og Westinghouse. Westinghouse's representant ble anklaget for å være i Edison laboratorium for å gjennomføre industrispionasje. Avisene bemerket motstridene vitnesbyrd i saken, noe som sådde tvil om loven angående dødsstraff med elektrosjokk, men etter som Edison hadde status som Trollmannen fra Menlo Park ble hans forsikring om at 1000 volt vekselspenning var nok til å drepe et menneske godtatt.
Etter at et samlet vitnesbyrd ble sendt, og de to partene hadde fremlagt sin sak besluttet dommeren Edwin Day å avslå appellen fra Kemmler den 9. oktober. Videre avslo USAs høyesterett Kemmler's anke den 23. mai 1890.
Når stolen først ble tatt i brukt den 6. august 1890 hadde teknikere feilbedømt spenningen som trengs for å drepe den dødsdømte. Etter den første støttet viste det seg at Kemmler fremdeles pustet. Prosedyren måtte gjentas og en reporter som var tilstede beskrev det som «et forferdelig syn, langt verre enn henging». George Westinghouse kommenterte: «Det ville vært bedre om de hadde brukt øks».
Browns sammensvergelser ble kjent
Den 25. august 1889 hadde avisen New York Sun en artikkel med overskriften: «SKAM OVER BROWN - Skammelig fakta om ordningen med elektrisk henrettelse; merkelig arbeid utført av statens ekspert; Betalt av et elektroteknisk selskap for å skade et annet».
Historien var basert på 45 brev som var stjålet fra Browns kontor og som dokumenterte Browns samarbeid med Thomson-Houston og Edison Electric. Flertallet av brevene var korrespondanse mellom Brown og Thomson-Houston angående anskaffelse av de tre generatorene fra Westinghouse for delstaten New York, så vel som bruken av dem i eksperimentene. Brevene viste også at Brown hadde mottatt 5 000 $ fra Edison Electric til å kjøpe generatorer fra Westinghouse som Thomson-Houston hadde til overs. Videre ble Edisons engasjement bevist i et brev fra Edisons kasserer Hastings der han ber Brown om å sende heftene om vekselstrømmens farer til alle lovgivere i delstaten Missouri (på selskapets regning). Brown ber også om at et anbefalingsbrev fra Edison blir sendt til Scranton. Til sist ble det også vist at Edison og Arthur Kennelly støttet Brown i hans kommende vitnesbyrd i ankesaken for Kemmler.
Brown lot seg ikke stoppe av disse offentliggjøringene, han karakteriserte sin innsats for å avsløre Westinghouse som det samme som å gå etter en kjøpmann som selger gift og kaller det sukker.
Mareike Adams
Mareike Adams (født 27. februar 1990) er en tysk roer.
Strømkrigen
Kraftlinjepanikken
I 1889 kom en ny runde med dødsfall som ble knyttet til vekselstrøm. En linjemann i Buffalo og fire i New York døde, samt en frukthandler i New York som ble drept da skiltet han brukte kom i kontakt med en luftledning. Borgermester for New York, Hugh J. Grant, hadde etter dette et møte med Board of Electrical Control og de kraftselskapene som baserte seg på vekselstrøm. Grant avviste påstandene om at strømledningene var trygge ved å uttale «vi får nyheter om alle som berører dem gjennom rettsmedisinerens kontor». Den 11. oktober 1889 var John Feeks, en linjearbeider i Western Union, oppe og arbeidet i virvaret av elektriske ledninger. Han utførte arbeid med telegraflinjer med lav spenning i det travle Manhattan-distriktet. Mange mennesker ble publikummere da han grep en telegrafledning som hadde blitt kortsluttet mange kvartaler unna med en høyspent vekselstrømslinje. Støt gikk gjennom hans høyre hånd og gjennom hans venstre klatrestøvel. Feeks ble drept nesten umiddelbart, kroppen hans falt ned i floken av ledninger, det spraket, brente og ulmet i kroppen hans i rundt en time. Dette ble en forskrekket mengden av tusener av mennesker vitne til som hadde samlet seg nedenfor. Hvor spenningen som drepte Feeks kom fra ble ikke oppdaget selv om linjene til United States Illuminating Company gikk like i nærheten.
Tatsiana Kukhta
Tatsiana Kukhta (født 13. juni 1990) er en belarusisk roer.
Hun representerte Belarus under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kom til B-finalen i dobbeltsculler.
Strømkrigen
Kraftlinjepanikken
Feeks offentlige død utløste en ny runde med folk som fryktet kraftlinjene som gikk over hodene på dem. Dette har blitt kalt panikken for elektriske ledninger. Skylden ble lagt på Westinghouse. Siden han hadde kjøpt mange av lysverkene som var involvert, antok folk at Feeks død skyldes en feil med en av datterselskapene til Westinghouse's linjer. Avisene stod nå bak et ramaskrik etter Feeks' død. Det ble skrevet at en manns liv «var billigere for monopolselskapet enn isolerte ledninger». Det ble også tatt til orde for at lederne av vekselstrømselskapene skulle bli saksøkt for drap. Den 13. oktober 1889 skrev New Orleans avisen Times-Picayune: «Døden stopper ikke på døren, men kommer rett inn i huset, og idet du lukker en dør eller slå på gassen du blir drept». Browns omdømme ble rehabilitert så å si over natten. Aviser og magasiner ville ha hans mening og journalister fulgte ham rundt i New York der han målte hvor mye strøm som lekket ut fra kraftledninger med vekselspenning.
Mareike Adams
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kom til B-finalen i dobbeltsculler.
Strømkrigen
Kraftlinjepanikken
På tidspunktet som skulle bli toppen av strømkrigen deltok Edison selv i den offentlige debatten for første gang. Han fordømte vekselstrøm i november 1889 i en artikkel i North American Review med tittelen «Farene ved Elektrisk belysning». Edison gjorde rede for sin oppfatning om at å begrave høyspentledninger ned i bakken ikke var noen løsning. Det ville bare flytte dødsfallene under jorden, være en «konstant trussel» ved å forårsake kortslutning av andre linjer, og dermed true folks hjem og liv. Edison uttalte videre at den eneste måten å gjøre vekselstrøm trygg på var å begrense spenningen. Han sverget på at Edison Electric aldri ville vedta å gå over til vekselstrøm så lenge han hadde ansvaret.
George Westinghouse ble plutselig satt i rollen som en «skurk» som prøvde å forsvare stolpemonterte vekselstrømslinjer. En mente at han måtte vite at de var usikre, og på journalistenes spørsmål famlet han ved å prøver å peke ut alle de andre forhold i en stor by som var mer farlig. I neste omgang gjorde han en bedre figur med sitt svar trykt i North American Review, der han peker at hans vekselstrøms og transformator-baserte systemet faktisk bruker lavere spenninger i husholdningene enn Edisons likestrømsystem. Han pekte også på at 87 dødsfall i løpet av ett år som følge av trikker og gass belysning, kontra bare fem tilfeldige dødsfall på grunn av elektrisitet. Dessuten kunne ingen dødsfall i hjemmet tilskrives vekselstrøm.
Blant publikum som så at Feeks ble drept var det mange av New Yorks bystyrerepresentanter siden ulykkesstedet var i nærheten av New Yorks offentlige kontorer. Det skremmende opptrinnet fikk dem til å vedta en lov om at de elektriske luftledningene skulle flyttes ned i undergrunnen. De elektriske selskapene responderte med å forsøke å få en kjennelse for å slippe at linjene deres skulle bli kuttet ned umiddelbart. Istedenfor slukket de gatebelysningen mens situasjonen roet seg ned, noe som gjorde at mange gater i New York ble lagt i mørket. Loven om at alle de elektriske ledningene skulle bli kutte ned ble endelig stadfestet av New Yorks høyesterett i desember. Dermed ble linjene revet ned slik at mange av gatene i New York ble lagt i mørket for resten av vinteren. En grunn til dette var at lite hadde blitt gjort av medlemmene av Tammany Hall, der byens ledere var med, og som skulle se til at det ble bygge underjordiske kulverter for å forlegge ledningene.
Strømkrigen ender
Selv med Westinghouses propagandatap roet strømkrigen seg ned med likestrøm som den tapende part. Dette var delvis på grunn av at Edison selv forlater den elektrotekniske industrien. Edison hadde blitt marginalisert i sitt eget selskap etter å ha mistet majoritetskontrollen i 1889 på grunn av fusjonen som dannet Edison General Electric. I 1890 fortalte han selskapets president Villard at han syntes det var på tide å trekke seg tilbake fra elektrisitetsbransjen. Edison hadde nå fattet interesse for raffinering av jernmalm, noe som opptok hans tid stadig mer. Hans dogmatiske antipati mot vekselstrøm fikk derfor ikke lenger betydning for selskapet. I 1889 stod Edison Electric's egne datterselskaper selv bak ønsker om å få inkludere kraftsystemer basert på vekselspenning. Dermed begynte Edison Machine Works i oktober 1890 å utvikle denne typen utstyr.
Uten Edison med ansvaret i Edison General Electric kom den institusjonelle strømkrigen til en avslutning da enda en fusjon ble inngått. President Villard, som hadde utviklet fusjonen som dannet Edison General Electric, arbeidet kontinuerlig med ideen om en sammenslåing av selskapet med Thomson-Houston eller Westinghouse. Han så en reell mulighet til dette i 1891. Markedet var i en generell nedgang noe som forårsaket kontantmangel for alle berørte parter, Villard var i den anledning i samtaler med Thomson-Houston, som nå var Edison General Electric største konkurrent. Thomson-Houston hadde for vane å spare penger på utvikling ved å kjøpe, eller i noen tilfeller stjele, patenter. Patentkonflikter ble svekkende for veksten i begge selskapene. Utsiktene til å spare kostnader på rundt 60 pågående rettssaker, samt spare profitap ved å prøve å undergrave hverandre ved å selge kraftstasjoner lavere enn de reelle kostnader, var drivkraften for en fusjon. Edison kunne ikke fordra tanken på en fisjon og prøvde å avverge den, men Villard trodde at selskapet uansett vil være i posisjon til å diktere vilkårene i enhver fusjon. En komité av finansmenn med JP Morgan som deltager, arbeidet med en avtale tidlig i 1892, noe som fikk tingene til å gå i retning av Villards plan. Morgan mente at Thomson-Houstons økonomiske situasjon var den beste av de to selskapene. Bak kulissene konstruert han en avtale som ble kunngjort den 15. april 1892 som satte forvaltningen av Thomson-Houston under kontroll av det nye selskapet. Navnet på selskapet skulle nå være General Electric (altså nå uten Edisons navn). Edison selv var ikke klar over avtalen før dagen før det skjedde.
De 15 elektrisitetsselskapene som eksisterte 5 år før hadde nå slått seg sammen til bare 2; General Electric og Westinghouse. Strømkrigen hadde kommet til en avslutning, og sammenslåingen av Edison Electric, sammen med dets patenter for belysning og Thomson-Houston med sine patenter for vekselstrøm, opprettet et selskap som kontrollerte tre fjerdedeler av den amerikanske elektrisitetsbransjen. Fra nå av markedsførte både General Electric og Westinghouse vekselstrømsystemer. Edison satte opp et tappert uttryk og sa til avisene at hans aksjer hadde vokst i verdi på grunn av avtalen. Privat var han bitter for at hans selskap og alle hans patenter hadde blitt gitt over til konkurrentene.
Etterspill
Selv om den institusjonelle strømkrigen hadde endt i økonomiske fusjoner, er den tekniske fusjonen mellom kraftsystemer for likestrøm og vekselstrøm komme til å skje over mye lengre tid. I mange bysentra hadde en gjort store investeringer i infrastruktur for likestrøm. Lysverkene som eide disse fortsatte å utvide sine systemer på grunn av økende strømforbruk. Verdiene som var investert i disse systemene var ikke avskrevet, dermed ville en storstilt overgang til vekselstrøm bety store kapitaltap. Heller ikke var General Electric, Siemens, AEG og andre selskaper interessert i å avvikle sitt engasjement innenfor likestrøm. Disse selskapene hadde investert mye kapital i produksjonsutstyr, patenter, utvikling og kunnskap for systemene for likestrøm. Fordi strømkrigen var mye mer komplisert enn bare å finne løsningen på et teknisk problem, forsvant ikke det ene systemet plutselig. Dermed eksisterte likestrømsystemene enda i lang tid, men de ble ofte sammenkoblet med vekselstrømsystemene via omformere, se illustrasjon til høyre.
På grunn av innovasjoner både i USA og Europa, utviklet kraftsystemer for vekselstrøm seg til å innbefatte svært store kraftstasjoner og overføringslinjer over lange avstander på grunn av stordriftsfordeler. Disse store kraftsystemene ble så koble opp med alle de eksisterende systemene som trenger energiforsyning. De mindre lokale systemene kunne være systemer for enfase vekselstrøm, flerfase systemer, systemer med lav spenning for glødelamper, høyere spenning for lysbuelamper, samt eksisterende likestrømsmotorer i fabrikker og trikker. I dette universalsystem ble disse teknologisk forskjellige systemene knyttet sammen med omformere, ofte bestående av en vekselstrømsmotor som driver en likestrømsgenerator (motor-generator, som muliggjorde at et stort antall eldre systemer kunne være tilkoblet vekselstrømsnettet. Disse systemovergangene ble så langsomt erstattet ettersom eldre systemer ble utrangert eller fullstendig oppgradert.
I mai 1892 klarte Westinghouse Electric å vinne en kontrakt i konkurranse med General Electric for å elektrifisere World's Columbian Exposition i Chicago. Selv om de ikke gjorde noen fortjeneste på anbudet, viste deres demonstrasjon at et sikkert, effektiv og svært fleksibelt universelt vekselstrømsystem var fullt mulig. Dette systemet ble brukt til å forsyne alle de ulike mindre elektriske systemene ved utstillingen. Suksessen førte til at de senere vinner anbudet om å bygge et kraftverk som utnytter Niagarafallene. General Electric ble tildelt kontrakter for å bygge overføringslinjer og transformatorer i dette prosjektet. De vinner også ytterligere budrunder ved utnyttelse av Niagarafallene, og var raskt med å ta igjen forspranget innenfor vekselstrøm. Suksessen til General Electric skyldes dels Charles Proteus Steinmetz, en prøyssisk matematiker som var den første til å fullt ut forstå vekselstrøm fra et matematisk ståsted. General Electric ansatt mange nye talentfulle ingeniører til å forbedre utformingen av transformatorer, generatorer, motorer og andre apparater.
Guarding Tess
Guarding Tess er en amerikansk dramakomedie fra 1994 med Shirley MacLaine og Nicolas Cage i hovedrollene. Filmen ble regissert av Hugh Wilson, og produsert av TriStar Pictures.
Strømkrigen
Etterspill
I 1897 solgte Edison sine gjenværende aksjer i selskapet Edison Electric Illuminating i New York for å finansiere sitt prototypanlegg for raffinering av jernmalm. Edison skal flere år senere ha sakt til George Stanley, sønn av oppfinner William Stanley, Jr. (1858-1916) som hadde forbedret transformatoren: «Fortell din far at jeg tok feil». Sannsynligvis var dette en innrømmelse av at han hadde undervurdert utviklingspotensialet til vekselstrøm.
Guarding Tess
Handling
Doug Chesnic, en agent for U.S. Secret Service, er stolt av jobben sin. Men oppdraget hans de siste tre årene har vært en alvorlig prøve på tålmodigheten hans. Chesnic er ansvarlig for en gruppe agenter stasjonert i Ohio for å beskytte Tess Carlisle (spilt av Shirley MacLaine) enken etter en tidligere amerikansk president. Tess er velkjent for sitt diplomatiske og filantropiske arbeid, men ser ut til å betrakte Doug mindre som en sikkerhetsoffiser og mer som en hushjelp, omtrent som sjåføren hennes, Earl, eller sykepleieren Frederick.
Laura Munana
Laura Munana (født 24. juli 1981 i San Jose i California) er en tidligere aktiv isdanser som representerer Mexico i internasjonale mesterskap sammen med sin bror Luke Munana. De deltok sammen for USA frem til 2004. Etter dette har de konkurrert i fire-kontinenters turnering og VM for Mexico. Søskenparet var de første som representerte Mexico i internasjonale konkurranser i isdans. De avsluttet sin isdanskarriere i 2007.
Strømkrigen
Den internasjonale elektrotekniske utstillingen i 1891 i Frankfurt am Main
Den internasjonale elektrotekniske utstillingen i 1891 i Frankfurt am Main demonstrerte overføring av trefase elektrisk strøm over lang avstand med høy effekt. Utstillingen ble holdt mellom den 16. mai og 19. oktober på den tidligere Westbahnhöfe. Elektrisitet ble overført over en 175 km lang strekning fra et vannkraftverk i Lauffen am Neckar. På utstillingen ble vellykket drift av motorer og lys demonstrert.
Guarding Tess
Handling
Chesnics oppdrag hos Tess går endelig mot slutten, så han er ivrig etter å få en mer spennende utfordring etter dette. Tess bestemmer seg for at hun ønsker at han skal bli værende hos henne, og Dougs oppdrag blir derfor utvidet. Han ser på det som langt under sin profesjonelle verdighet å utføre små gjøremål rundt i huset, levere frokosten til Tess på sengen, eller hente ballen hennes under en runde golf. Når han trosser henne, kontakter Tess en nær venn – den nåværende presidenten i USA – for å uttrykke sin misnøye. Den irriterte presidenten – under inntrykk av at Doug ikke er særlig flink til jobben sin – refser ham over telefon.
Strømkrigen
Den internasjonale elektrotekniske utstillingen i 1891 i Frankfurt am Main
Den tyske-russisk ingeniøren Mikhail Dolivo-Dobrovolskij (1862–1919) hadde allerede i 1889 konstruerer en trefase induksjonsmotor basert på Tesla og Ferraris ideer. Dolivo-Dobrovolskij var sjefingeniør ved AEG i Berlin, og han som stod bak utviklingen av kraftsystemet som ble presentert ved den elektrotekniske utstillingen.
Når utstillingen stengte ble kraftverk i Lauffen fortsatt holdt i drift, men den elektriske kraften ble brukt i byen Heilbronn. Dette var den første byen i verden som ble utstyrt med tre-fase vekselstrøm.
Guarding Tess
Handling
Kranglingen mellom Doug og Tess fortsetter, selv i bilen. Mens hun er alene sammen med Earl, beordrer Tess ham å kjøre av gårde – noe som strander livvaktene hennes. En ydmyket Doug må ringe den lokale sheriffen – ikke for første gang – for å skaffe hjelp. Han sier opp Earl når de kommer tilbake, men Tess forhindrer avgjørelsen. Etter å ha kommet tilbake fra en kontroll ved sykehuset, ser Tess på gamle TV-opptak av ektemannens begravelse - hvor hun får et øyeblikks glimt av Doug blant alle de sørgende, overveldet av sorg. Hun gjør deretter en innsats for å komme bedre overens med ham, og deler en drink og en samtale med ham sent på kvelden. Moralen blant agentene forbedres når Tess forteller dem at den sittende presidenten etter planen skal besøke hennes avdøde manns bibliotek, men hans påfølgende kansellering av denne avtalen gjør humøret hennes langt dårligere.
Strømkrigen
Den internasjonale elektrotekniske utstillingen i 1891 i Frankfurt am Main
Mange tekniske representanter fra den elektrotekniske industrien var tilstede, blant annet E.W. Rice fra Thomson-Houston Electric Company (det som ble General Electric). De tekniske rådgivere og representanter var imponert over det de så.
Guarding Tess
Handling
En annen dag reiser Tess og Earl igjen av gårde uten Doug, eller noen av de andre vaktene deres. Men når de ikke kommer tilbake den kvelden, innser Doug og de andre agentene hans at Tess sannsynligvis har blitt kidnappet, og han kontakter FBI. Den påfølgende etterforskning avslører at Tess har slitt med mange episoder med svimmelhet i det siste, forårsaket av en hjernesvulst som det ikke er mulig å operere vekk. Til slutt blir bilen deres oppdaget med en bevisstløs Earl, men ingen Tess. Det blir også oppdaget at Earl hadde små brannskader på baksiden av nakken, som Doug snart mistenker var forårsaket av Tess med bilens sigarett-tenner.
Sharon Colyear
Sharon Colyear-Danville (født 22. april 1955) er en britisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i hekkeløp.
Guarding Tess
Handling
Doug og FBI-agent Schaeffer avhører deretter sjåføren på sykehuset. Han blir nervøs og defensiv når Doug anklager ham for å være med på kidnappingen. Rasende truer Doug med å skyte av sjåførens tær, én etter én, frem til han tilstår for dem hvor Tess blir holdt. Etter å ha skutt av én tå, innrømmer endelig Earl at Tess blir holdt fanget av søsteren hans og ektemannen hennes. FBI og Secret Service ankommer kidnappernes hjem, og arresterer dem. Der oppdager de Tess begravet, men fremdeles i live, under gulvet i våningshuset.
Strømkrigen
Den internasjonale elektrotekniske utstillingen i 1891 i Frankfurt am Main
Som et resultat av den vellykkede feltforsøket på den internasjonale elektrotekniske utstilling, ble tre-faset vekselstrøm raskt vurdert til å være det mest økonomiske alternativet for overføring av elektrisk energi. I Europa ble Siemens og Halske den dominerende drivkraft for utviklingen. Tre fase 60 Hz og 120 volt ble det dominerende systemet i Nord-Amerika, mens 220-240 volt 50 Hz ble standard i Europa.
Sharon Colyear
Hun representerte landet sitt i Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble utslått i semifinalen på 100 meter hekk.
Strømkrigen
Den internasjonale elektrotekniske utstillingen i 1891 i Frankfurt am Main
Vekselstrøm overføringsnettet gir i dag redundante forbindelser mellom alle sammenknyttede kraftverk og forbrukerne. Høyspent kraftoverføring gjør at generatorene (i for eksempel vannkraftverker) kan plasseres meget langt fra forbrukerne.
Willamette Falls til Niagara Falls
I 1889 ble den første langdistanse overføring for likestrøm i USA satt i drift med kraftstasjonen Willamette Falls i Oregon. I 1890 ødela en flom kraftstasjon, men denne hendelsen banet vei for det første langdistanse overføring av vekselspenning i verden når Willamette Falls Electric selskap installert eksperimentelle vekselstrømgeneratorer fra Westinghouse i 1890. Samme år dannet Niagara Falls Power Company (NFPC) og dets datterselskap Cataract Company den internasjonale Niagara kommisjon bestående av eksperter for å analysere forslag på å utnytte Niagara Falls for elektrisitetsproduksjon. Kommisjonen ble ledet av William Thomson Kelvin (senere Lord Kelvin), Eleuthère Mascart fra Frankrike, William Unwin fra England, Coleman Sellers fra USA og Théodore Turrettini fra Sveits. Det ble støttet av entreprenører som J. P. Morgan, Baron Rothschild og John Jacob Astor IV. Blant 19 forslag, der til og med trykkluft ble vurdert som medium for energioverføringen, ble elektrisitet foretrukket. Imidlertid greide ikke kommisjonen å bestemme seg for hvilket system som ville være best totalt sett.
Anvendelse av vekselspenning for kraftverket i Niagarafallene
Noen tvilte på at systemet vil generere nok elektrisitet til kraftbransjen i Buffalo. Oppfinneren Nikola Tesla var sikker på at det ville fungere. Han uttalte at Niagara Falls kunne forsyne elektrisitet til hele det østlige USA. Ingen av de tidligere demonstrasjonsprosjekter for overføring av flerfaset vekselstrøm var på et så stort omfanget som dette. På denne tiden hadde følgende kraftverker med overføringslinjer med vekselspenning vært forsøkt:
Westinghouse hadde også vært med på å utvikle et system som kunne konverteres til alle de som da var i bruk, altså én fase og flerfase vekselstrøm, samt likestrøm for trikker og motorer i fabrikker. Deres opprinnelige kunde for generatorene til vannkraftverket Edward Dean Adams Station ved Niagara i 1895 var egentlig Pittsburgh Reduction Company (Alcoa) som trengte store mengder billig elektrisitet for sitt smelteverk for aluminium. Den 16. november 1896 ble elektrisk kraft overført til Buffalo for å drive trikkene der. Generatorene ble bygget av Westinghouse Electric Corporation med generatorer som bar Teslas navn. Snart hadde General Electric bidratt like med å bygge overføringsutstyr, kraftstasjoner og generatorer.
Fortsatt bruk av systemer for likestrøm
Noen byer fortsatte å bruke likestrøm til langt inn på 1900-tallet. For eksempel hadde sentrale deler av Helsinki et distribusjonssystem for likestrøm helt til slutten av 1940-årene. Stockholm avviklet sitt nettverk for likestrøm så sent som i 1970-årene. Riktig nok var dette systemene av begrenset utstrekning. En stasjon med kvikksølvlikerettere sørget for strøm til dette nettverket fra det overliggende vekselstrømsnettet i byen.
Deler av Boston, Massachusetts langs Beacon Street og Commonwealth Avenue brukte fortsatt 110 volt likestrøm i 1960. New Yorks kraftselskap Consolidated Edison fortsatte å levere likestrøm til kunder som hadde inngått kontrakter om dette tidlig på 1900-tallet, hovedsakelig for heiser. The New Yorker Hotel bygget i 1929 hadde et stor anlegg for likestrøm. Hotellet konvertere ikke helt til vekselstrøm før til langt ut på 1960-årene. Ironisk nok var dette bygningen der pioneren for vekselstrøm Nikola Tesla tilbrakte sine siste år, og hvor han døde i 1943. I januar 1998 begynte Consolidated Edison å eliminere sine tjenester for likestrøm. På den tiden var det 4 600 kunder tilknyttet likestrøm. I 2006 var det bare 60 kunder som fremdeles brukte denne tjenesten, og den 14. november 2007 ble den siste fordelingsanlegget for likestrøm eid av Consolidated Edison stengt. Kunder som fremdeles bruker likestrøm ble da utstyrt med likeretteranlegg på stedet. Pacific Gas og Electric Company kan fortsatt (2012) tilby likestrøm noen steder i San Francisco, først og fremst for heiser. Denne forsyningen blir levert av nærmere 200 likerettere som hver gir strøm for 7-10 kunder. Det siste kraftoverføringsystem for likestrøm i USA ble nedlagt i 2007.
Det tidligere Central Electricity Generating Board i Storbritannia opprettholdt en 200 volt generator for likestrøm i kraftstasjonen Bankside Power Station ved Themsen (nå Tate Modern) i London så sent som i 1981. Denne forsynte utelukkende trykkerimaskiner for likestrøm i Fleet Street, som da var sentrum for Storbritannias avisbransje. Det ble nedlagt i 1981 da avishusene flyttet inn i nye lokaler.
Elektriske jernbaner som bruker system med strømskinne benytter utelukkende likestrøm mellom 110 og 1500 volt. Elektriske jernbaner med kontaktledning bruke ulike konsepter, der 25 kV 50 Hz og 15 kV 16 2/3 Hz er vanlig i Europa. Likestrøm er også vanlig i noen land, typisk 5 kV eller lavere.
Høyspent likestrømsoverføring (HVDC) er et system som brukes for overføring av elektrisk energi over store avstander. Konseptet brukes også for lange kabler eller for sammenkobling av vekselstrømssystemer som ikke er i fase eller har forskjellig frekvens. Disse HVDC-systemene bruker teknologi basert på kraftelektronikk som tyristorer eller IGBTer som er komponenter utviklet etter 1960-årene. Likestrøm brukes i selve overføringen, men omdannes til vekselstrøm på hver side av HVDC-linjen.
Noter
<references group="lower-alpha"/>
Kjell Abraham Sølverød
Kjell Abraham Sølverød (født 1957) er en norsk politiker som representerer Senterpartiet. Han er valgt til ordfører i Siljan for perioden 2015–19.
Rhasidat Adeleke
Rhasidat Adeleke (født 29. august 2002 i Dublin) er en irsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp og lengdehopp.
Kjell Abraham Sølverød
Senterpartiet gikk sterkt fram ved kommunestyrevalget i 2015 og fikk 38,1 prosent av stemmene, en økning på 29,0 prosent sammenlignet med kommunestyrevalget i 2011.
Sølverød er bonde av yrke og er tidligere leder av Telemark Bondelag og tidligere styreleder i Dyrsku'n
Rhasidat Adeleke
Hun fikk sølv på 4 x 100 meter stafett under U20-VM i friidrett 2018, og vant 200 meter under U18-EM i friidrett 2018.
2016
Adeleke ble irsk ungdomsmester i lengdehopp innendørs i 2016, og hun kom på andreplass på 60 meter.
An Jung-geun
An Jung-geun (født 2. september 1879, død 26. mars 1910) var en koreansk uavhengighetsaktivist. Han er blant annet kjent for drapet på Hirobumi Ito, Japans første statsminister, 26. oktober 1909. An ble henrettet ved hengning året etter, 26. mars 1910.
Brachichila
Brachichila er en slekt av løpebiller.
Eggert Christopher Knuth (1786–1813)
Eggert Christopher Knuth (født 4. april 1786 i København, død 28. mai 1813 i Sarpen ved Christiania  ) var en dansk jurist, greve og amtmann i Norge. Han var amtmann i Akershus amt fra 1810 til 1813. Han omkom i en drukningsulykke.
Donskoje
Donskoje er en landsby i Kaliningrad oblast som huser en helikopterbase og 25. kystartilleri-missilbrigade.
Eggert Christopher Knuth (1786–1813)
Knuth ble student i 1802 og cand.jur. i 1806, og samme år auskultant i Højesteret. Den 25. april 1810 ble han konstituert amtmann i Akershus amt. Han fikk rang av kammerherre  i 1812. Allerede i februar 1813 fikk han avskjed fra amtmannsposten med virkning fra 1. mars samme år.
Familie
Knuth var sønn av lensgreve Frederik Knuth og Juliane Marie von Møsting og bror til Julius Knuth. Han giftet seg i Christiania i 1810 med Karen Rosenkrantz (1792-1837 Christiania), datter av stiftamtmann, senere statsråd Marcus Gjøe Rosenkrantz og hans første ektefelle Amalia Tugendreich von Barner og gift 2. gang i 1815 i Skjeberg med norsk generalmajor Carl Frederik Ferdinand Wilhelm Albrecht von Kaltenborn (1785 Drammen-1832 Christiania). De ble foreldre til Frederik Marcus Knuth. Sønnen etterfulgte ham som lensgreve til grevskapet Knuthenborg.
Lobatodes
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Brachichila
Utseende
Små til middelsstore (gjerne 6-7 millimeter), avlange og litt flate, svartbrune løpebiller, dekkvingene gjerne med lysere tegninger. Fasettøynene er middelsstore og utstående. Antennene er nesten halve kroppslengden. Pronotum er rundet, mye bredere enn langt og smalere enn dekkvingene, som er lett rundecde med skarpe punktstriper.
Mélina Robert-Michon
Mélina Robert-Michon (født 18. juli 1979) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i kvalifiseringen i diskoskast. Hennes beste internasjonale resultat er et sølv fra VM i friidrett 2013.
Russlands anneksjon av Krim i 2014
Russlands anneksjon av Krim i 2014, også kjent som Krimkrisen 2014, og Krim-konflikten i 2014, fant sted etter at Russland invaderte halvøya Krim mot slutten av februar 2014. I februar og mars 2014 invaderte og deretter annekterte Russland Krimhalvøya fra Ukraina. Anneksjonen fant sted i etterkant av Euromajdan, den såkalte «verdighetsrevolusjonen», og er del av den bredere russisk-ukrainske krigen.
Brachichila
Levevis
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.
Russlands anneksjon av Krim i 2014
Anneksjonen var foranlediget av at det ukrainske parlamentet 22. februar 2014 avsatte Viktor Janukovitsj. Begrunnelsen var myndighetenes voldsbruk overfor ukrainske borgere som deltok i demonstrasjoner. Flere mennesker hadde mistet livet i Ukrainas hovedstad Kyiv.
Brachichila
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Malaysia, Vietnam, Taiwan).
Russlands anneksjon av Krim i 2014
27. februar erobret russiske tropper sentrale områder på Krim. I etterkant ble en russiskvennlig regional myndighet, som avholdt en folkeavstemning om uavhengighet, innsatt. Selv om Russland opprinnelig hevdet at de ikke var innblandet i hendelsene, erkjente Russlands president Vladimir Putin senere at russiske soldater var satt inn. Russland annekterte formelt Krim 18. mars 2014 og har siden blitt administrert som del av Russland.
Phoneutria
Phoneutria eller brasilianske vandreedderkopper, er en slekt med 8 arter av edderkopper i gruppen (familien) Ctenidae, som tilhører undergruppen Entelegynae i gruppen Araneomorphae. Gruppen omfatter noen av de farligste av alle edderkopper, de store og aggressive brasilianske vandreedderkoppene i slekten Phoneutria.
Mélina Robert-Michon
Hun tok sølv under Sommer-OL 2016.
Russlands anneksjon av Krim i 2014
Krims tidlige historie
Krim kom under russisk styre under Katarina den store, da fyrst Grigorij Potemkin erobret området under den russisk-tyrkiske krig i 1768–1774 Området ble da en del av Det russiske keiserrike gjennom Küçük Kaynarca-traktaten og det siste tatarske khanatet, Krim-khanatet, ble knust. Fra 1783 av fant det sted en systematisk innvandring av russere, ukrainere og tyskere på Krim med den hensikt å svekke krimtatarenes stilling i området.
Katarína Dubajová
Katarína Dubajová (født 9. desember 1978) er en slovakisk håndballspiller som spiller for det slovakiske landslaget og den polske klubben Olimpia-Beskid Nowy Sącz.
Phoneutria
Verdens giftigste
Denne gruppen edderkopper ble i Guinness World Records 2010, listet opp som verdens giftigste edderkopper.
Rhasidat Adeleke
2017
Hun vant 100 meter under det irske ungdomsmesterskapet i friidrett i 2017. Hun deltok i Sommer-EYOF 2017 (European Youth Olympic Festival) i Győr i Ungarn, og kom der på andreplass på 200 meter, bak Zoë Sedney fra Nederland. Hun deltok også på det irske stafettlaget som fikk bronse på 4 x 100 meter stafett.