cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lierne
Dialekt
Skæra (løs snø med et hardt lag øverst, i Nordli og Tunnsjøen Skårrå)
Fjuukk (jentekjæreste)
Fjås (guttekjæreste)
Christopher Frederik Ingenhaeff
Han fødtes i Svinninge på Sjælland som sønn av Johann Peter von Ingenhaeff (d. 1717) av westfalisk og livlandsk adel. Han ble landkadett i 1714, fortsatte sin militære karriere i Danmark og var brigademajor ved de danske hjelpetropper til Hannover i 1741. I 1761 ble han generalmajor, og ved innrykningen i Meklenborg i 1763 kommanderte han en norsk brigade, mens han i 1769 ble hvit ridder. 1770 ble han kommandant på Frederiksten, der han avanserte til generalløytnant i 1772. Samme år ble han forflyttet til stillingen som kommandant på Akershus festning, der han var til 1774 da han fikk stillingen som kommandant på Fredericia i Jylland. Her døde han 27. februar 1781.
Han var gift med Mette Margrethe Krabbe (1704 – 1775), datter av etatsråd Oluf Krabbe til Bjerre og Hastrup.
Fylkesvei 5148
Fylkesveg 5148 går mellom Kalve og Kvaløy i Austevoll kommune.
Ingvald Huseklepp
Ingvald Huseklepp (født 17. august 1949) er en tidligere norsk fotballspiller som spilte 78 kamper og scoret 12 mål for Brann i perioden 1976-1979. Huseklepp spilte for det meste høyreving og var sentral i Brann da han spilte der. Han var med på å vinne cupfinalen i 1976 og var også med på å tape cupfinalen i 1978.
Han er far til SK Brann-spilleren Erik Huseklepp og Elise Huseklepp som er tidligere toppspiller for Tertnes i håndball.
Simon Blackburn
Simon Blackburn (født 12. juli 1944) er en britisk filosof, professor i filosofi ved University of Cambridge til han gikk av med pensjon i 2011. Han har også vært tilknyttet University of North Carolina. Fra 1969 til 1990 var han fellow ved Pembroke College, Oxford.
Blackburn er visepresident i British Humanist Association (tilsvarende norske Human-Etisk Forbund.
Tidsskrift
Redaktør for tidsskriftet Mind (Oxford University Press) 1984-1990
Liste over prøvesprengninger
Liste over prøvesprengninger inneholder et utvalg prøvesprengninger av atombomber.
Smørås skole
Smørås skole er en kommunal barneskole på Smørås i Fana bydel i Bergen kommune. Skolen åpnet i 1968 og er dimensjonert for 350 elever. Fra 2018 er rektor Ingvild Moen.
Humorist
En humorist er en forfatter eller bildekunstner som i sine arbeider legger vekt på humoriske tema eller vinklinger.
98 (tall)
98 (nittiåtte, også skrevet åtteognitti på riksmål) er det naturlige tallet som kommer etter 97 og kommer før 99.
98 er et partall.
98 er atomnummeret til californium.
Annet
98 er også:
Laurie Blouin
Laurie Blouin (født 7. april 1996 i Stoneham-et-Tewkesbury i Québec) er en canadisk snøbrettkjører, som representerte Canada under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang hvor hun tok sølvmedalje i slopestyle. Året før ble hun verdensmester i slopestyle under VM i freestyle og snøbrett 2017 i Sierra Nevada.
Jostedalsbreen
Jostedalsbreen er en isbre i Vestland fylke, i kommunene Luster, Sogndal, Sunnfjord og Stryn, samt en liten del i Skjåk kommune i Innlandet. Isbreen dekker et areal på 487 km² og er den største isbreen på det europeiske fastlandet. Jostedalsbreen nasjonalpark ble opprettet i 1991 og dekker et areal på 1310 km².
Jostedalsbreen er en temperert bre, det vil si en bre som det renner vann under og breen ligger på trykksmeltepunktet. Siden den er temperert eroderer den på underlaget og kan bevege seg.
Jostedalsbreen er den største fastlandsisen i Europa, med et samlet areal på over 480 km². Det høyeste punktet på breen er Høgste Breakulen 1952 moh. Det høyeste fjellet nær breen er Lodalskåpa 2083 moh. Flere brearmer går langt ned i dalene, bl.a. Bøyabreen i Fjærland og Nigardsbreen, begge til ca. 300 moh. På det tykkeste er breen ca. 600 meter. Jostedalsbreen strekker seg over et stort platå i over 1600 moh. Jostedalsbreen har en sammenhengende lengde på vel 60 km og dekker nesten halvparten av nasjonalparken.
<mapframe text="Kart: Jostedalsbreen" width=300 height=300> { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q654352" }
Brearmer og utløpere
Jostedalsbreen har 28 navngitte brearmer. Fra nordøst og sydover er de største:
Turisme og friluftsliv
Briksdalsbreen og Nigardsbreen er de mest kjente delene av Jostedalsbreen og besøkes årlig av titusener turister. Det er bygget tre museer og sentre rundt breen; i Jostedalen ligger Breheimsenteret, i Fjærland Norsk Bremuseum og i Stryn ligger Jostedalsbreen nasjonalparksenter.
Det er en rekke kjente breturer på Jostedalsbreen. Kryssingen fra Tungestølen opp Austerdalsbreen og Kvitesteinsvarden over breen ned til Kattenakken og Briksdal, er blant de mest klassiske breturer i Norge. Turen ble først gått i 1894 av to grupper som ikke kjente til hverandre: William Cecil Slingsby og hans følge, og Kristian Bing og Daniel Sygnesand.
Josten på langs er en moderne klassiker på ski, gjerne gjennomført i mai måned. Den starter gjerne i Erdalen i Stryn eller på Sota seter i Skjåk og følger breen til Flatbrehytta og Fjærland i sør i løpet av ca. tre dager.
Skiturene Loen rundt og Olden rundt er også klassiske skiturer som tar ca. tre dager.
Franz Xaver Haegy
Franz Xaver Haegy (eller François-Xavier-Joseph Haegy; født 2. desember 1870 i Hirsingue/Hirsingen i Alsace / Elsass, død 11. mai 1932 i Colmar) var en elsassisk politiker, katolsk prest, publisist og forlegger. Han var engasjert i elsassisk politikk både i tysk og fransk tid, og satt som medlen av den tyske Reichstag.
Biografi
Haegy ble født i et Alsace som var fransk, men som bare måneder etter ble tysk, som en følge av det knusende franske nederlag i den fransk-prøyssiske krig (1870–1871).
Haegy gikk på det biskoppelige gymnasium i Zillisheim fra 1884 til 1887 og studerte i presteseminaret i Straßburg fra 1887 til 1892. Fra 1892 til 1893 var han student ved det teologiske fakultet i München og 1893 til 1896 ved universitetet i Würzburg, der han ble en av grunnleggerne av Studentenverbindung K.D.St.V. Gothia Würzburg. I Würzburg tok han også doktorgraden i mai 1896.
Han var grunnlegger av og sjefredaktør for avisen Oberelsässische Landeszeitung i Mülhausen. Fra 1901 var han sjefredaktør av Elsässer Kurier i Colmar. Han var temmelig sta, og samtidig nokså liberal i sosiale anliggender, og prøvde å fremme katolsk syndikalisme.
Haegy var fra 1906 som medlem av Elsaß-Lothringische Zentrumspartei innvalgt i Distriktsdagen Bezirkstag for Ober-Elsaß og var fra september 1912 til 1918 medlem av Riksdagen (Det tyske keiserrike) for den elsassiske valgkretsen Schlettstadt) i Keiserriket Tyskland. I 1913 deltok han sammen med Eugen Ricklin på Den interparlamentariske unions fredskonferanse i Bern og Basel.
Han ble under første verdenskrig plassert som «upålitelig» i sykehustjeneste i Schlesien.
I Svensk uppslagsbok beskrives han som en svoren motstander av abbé Wetterlé og var en brennende frankofob av bondebakgrunn. Han var mer tilpass med å tale med bønder enn i salongene i Strasbourg. Som følge av det hadde han en betydelig suksess, samtidig som han hadde begrenset appell i borgerskapet i Elsass.
Straks etter første verdenskrig ble Elsass igjen overført til Frankrike. Fra 1918 engasjerte Haegy seg ved oppbyggingen av Union populaire républicaine (UPR, som på tysk het Elsässische Volkspartei) som etterfølgerparti etter Elsaß-Lothringische Zentrumspartei. I 1919 protesterte Haegy mot den franske assimileringspolitikk i Elsass og engasjerte seg for bevarelsen av de konfesjonelle skoler. Da regjeringen Édouard Herriot i 1924–1925 forsøkte å integrere Elsass-Lothringen sterkere i den franske republikks sentralistiske, konfesjonsløse styresystem og dermed framkalte den sterke autonomisøkende heimstadsbevegelsen, ble Haegy en av dens ledere, spesielt gjennom det innflytelserike elsassiske folkepartiet.
Etter senatsvalgene i 1929 tapte han mot Joseph Pfleger, og forlot da det politiske liv.
Oppkalling under annen verdenskrig
På grunn av hans «antifranske» holdning oppkalte den nazityske okkupasjonsmakt i Elsass en gate etter ham i Colmar. Men de fordrev hans bror. Han var ansett som unsicher («usikker») og beslagla familiens hus.
Den 9. juni 2017 nedstemte byrådet i hans fødeby Hirsingue med elleve mot én stemme å oppkalle en gateetter ham i en ny bydel der - Impassé Abbé Haegy.
Gustav Metzger
Gustav Metzger (født 10. april 1926 i Nürnberg i Tyskland, død 1. mars 2017 i London i England) var en kunstner og politisk aktivist som var særlig kjent for utvikling av konseptet «selvødeleggende kunst». Han sto bak det såkalte «The Destruction in Art Symposium» i 1966. Metzger var anerkjent for sine protester i den politiske og kunstneriske sfære.
The Real Thing
The Real Thing er en norsk-svensk souljazzgruppe med base i Oslo. Etter saxofonisten Sigurd Køhns plutselige dødsfall i 2004, lå The Real Thing i dvale inntil 2010, da bandet gjorde et comeback. Medlemmer i bandet pr. 2016 er Paul Wagnberg på Hammond B3 orgel, Staffan William-Olsson på gitar, Hermund Nygård på trommer, og Dave Edge på saksofon.
Koss PortaPro
Koss PortaPro er et portabelt og sammenfoldbart stereoheadsett som ble designet og produsert av Koss Corporation. Headsettet veier 65 gram og designet har ikke forandret seg siden 1984, da det først ble lansert. Settet ble solgt i en årrekke, før det fikk en renessanse etter årtusenskiftet på det eksplosivt voksende markedet for mp3-spillere og tilbehør. Versjoner av PortaPro som har mikrofon kan brukes som handsfree-enhet til mobiltelefon.
Gustav Metzger
Han skapte begrepet «selvødeleggende kunst» tidlig på 1960-tallet og ble publisert gjennom artikkelen Machine, Auto-creative and Auto-destructive Art sommeren 1962 i magasinet Ark. Fra 1959 hadde han laget arbeider gjennom å sprøyte syre på nylonark som en protest mot atomvåpen. Denne arbeidsprosessen skapte raske endringer i formen før nylonen gikk i oppløsning, slik at dette arbeidet var på samme tid selvkreativt og selvødeleggende.
The Real Thing
Kvartetten har utgitt åtte album. Debuten kom i 1992 med albumet The Real Thing. Blant de mest populære utgivelsene er Live (med «Waffle Shuffle» og «Horsefeathers»), Pleasure Is An Attitude (med «Mmm...Aahh...») og Deluxe (med «Ingen där»).
Gustav Metzger
I 1966 arrangerte Metzger sammen med en del andre det såkalte The Destruction in Art Symposium i London og et tilsvarende i New York i 1968. Symposiet ble fulgt av en offentlig demonstrasjon av selvødeleggende kunst som inkluderte brenning av de såkalte Skoob Towers, laget av John Latham. Dette var tårn av bøker (skoob er books baklengs) og Lathams intensjon var å vise sin oppfatning om at den vestlige kulturen var utbrent.
The Real Thing
Gruppen ble startet i 1992 med Carl Størmer på trommer. Torstein Ellingsen tok over for Størmer i 1995, og Børre Dalhaug tok over for Ellingsen i 1998. Ellingsen returnerte i 2010, med engelske Dave Edge som Sigurd Køhns arvtager.
The Real Things musikk består for det meste av originalt materiale. Musikken kombinerer innflytelser fra amerikansk Blue Note-jazz (representert av musikere som Jimmy Smith, George Benson, og Wes Montgomery) og elementer fra moderne populærmusikk. Resultatet er en blanding av genre som swing, blues, funk og rock.
Gustav Metzger
I 1960 laget den sveitsiske kunstneren Jean Tinguely den første selvødeleggende skulpturen, Hommage a New York, en maskin som slo seg selv i stykker i Sculpture Garden i Museum of Modern Art i New York.
Pete Townshend i rockegruppa The Who omtalte senere bandets beryktede knusing av instrumenter etter enkelte konserter som selvødeleggende kunst.
Seljedalen skole
Seljedalen skole er en kommunal barneskole i Fyllingsdalen bydel i Bergen kommune. Skolen ble oppført i 1976, og arkitekt var Helge E. Knutsen. I 1997 ble et nybygg for skolefritidsordningen (SFO) tatt i bruk. Skolen tar imot elever fra 1. til 7. trinn, og har plass til 300 elever.
Historie
Arbeidet med å få bygget en barneskole i Seljedalen til avlastning for Løvås skole begynte på 1960-tallet. Da romprogrammet var godkjent i 1974 var behovet for skole i området så stort at fristen for ferdigstillelse av skolen ble satt til skoleårets begynnelse i 1976. Skolen ble ikke helt klar til skolestart, noe som i en periode førte til redusert undervisning for elevene.
Skolen har vært truet av nedleggelse flere ganger i løpet av de siste drøyt 20 årene. Lokalsamfunnet har hver gang mobilisert for å redde skolen sin. Siste gang var i 2003. I byrådets forslag til Skolebruksplanen 2010-24, er igjen nedleggelse av Seljedalen skole ett av tiltakene byrådet vurderer i Fyllingsdalen. Arkivet etter Seljedalen skole oppbevares ved Bergen Byarkiv.
Hurdal prestegård
Hurdal prestegård eller Gjøding gård ligger like nordvest for Hurdal kirke.
Gården skal være den første gården som ble ryddet i området. Prestegårdsbygningen ble oppført i 1837. Fredningsplaner ble frafalt i 1992, men anlegget ble foreslått omregulert til spesialområde for bevaring. Gården brukes ikke som prestegård i dag, men er overtatt av et aksjeselskap.
På den tidligere prestegårdens grunn er en rekke arkeologiske kulturminner.
Hamun-i-Helmand
Hāmun-e Helmand er en sumppreget innsjø lengst sørøst i Iran nær grensa til Afghanistan. Dens viktigste tilløp er elva Helmand. Sammen med elvene Hamun-e Puzak og Hamun-e Saber i Iran danner den de sammenhengende våtmarksområdene i Sistan i grenseområdene mellom de to landene.
Mesteparten av vannet i innsjøen kommer fra nedbørfelter i nabolandet Afghanistan. I 1976, da elvene i Afghanistan rant regelmessig, var vannstanden i innsjøen relativt høy. Mellom 1999 og 2001 tørket innsjøen imidlertid nesten helt inn og forsvant, som man kan se av satellittbildene fra 2001.
Når det er tørke i Afghanistan, eller vannstanden i elvene som forsyner innsjøen blir redusert av andre naturlige eller menneskeskapte årsaker, blir sluttresultatet en tørr innsjø i Iran. I tillegg, når innsjøen er tørr, blåser vinden finkornet sand opp fra den tørrlagte innsjøbunnen, og avsetter den i sanddyner i de over hundre fiskerlandsbyene langs den tidligere bredden. Endringer i vannbruken og omfattende regn i regionen medførte av mye av vannet kom tilbake til innsjøen i 2003.
Bryting under Sommer-OL 2008 – Fri stil menn 74 kg
Herrenes 55 kg fri stil i bryting under Sommer-OL 2008 i Beijing fant sted den 20. august 2008 på China Agricultural University Gymnasium.
Tony Zale
Tony Zale eg. Anthony Florian Zaleski (født 29. mai 1913 Gary, Indiana, død 20. mai 1997), var en amerikansk mellomvektbokser. Hans bakgrunn fra stålindustribyen Gary ga ham kallenavnet: «The Man of Steel» («Stålmannen»). Han ble verdensmester to ganger, i 1940 og 1941.
- 87 kamper
- 67 seiere (derav 45 KO)
- 18 tap
- 2 uavgjort
Grenland friteater
Grenland Friteater er en frittstående teatergruppe med base i Porsgrunn. Grenland Friteater arrangerer hvert år Porsgrunn Internasjonale Teaterfestival. Teatret arbeider i en fysisk skuespillertradisjon og bruker gjerne akrobatikk og klovneri i uttrykket sitt.
Oppstart og medlemmer
Grenland Friteater ble stiftet i 1976 av Trond Hannemyr, Lars Steinar Sørbø, Lars Vik og Tor Arne Ursin og er en av norges eldste aktive friteatergrupper. Lars Steinar Sørbø ble senere den første norske friteaterskuespiller som gikk til institusjonsteaterne da han ble hentet til Den Nationale Scene i Bergen av Kjetil Bang-Hansen. Hannemyr, Vik og Ursin er fortsatt en del av teatret.
Tidlig på 80-tallet ble Grenland Friteater forsterket av skuespillerne Geddy Aniksdal og Anne Erichsen og produsent Hans Petter Eliassen. Fra tidlig på 90-tallet og fram til i dag har gruppen også arbeidet mye med yngre talenter som har eller har hatt en kortere tilknytning til teatret.
Grenland Friteater sprang ut av det lokale Porsgrunn Amatørteater. ble tidlig dradd inn i en fysisk tradisjon med Odin Teatrets Torgeir Wethal og Institutet för Scenkonsts Ingmar Lindh som viktige lærere. De første femten årene var teatrets voksenforestillinger preget av en fysisk dominert spillestil og arbeid med poesi og ikke-aristotelisk oppbygde forestillinger, med Tor Arne Ursin som regissør og kreativ leder. Barneforestillingene var akrobatiske og humoristiske, og både forestillingen Sjakk og Ludo med Trond Hannemyr og Lars Vik i rollene, og Lars Viks soloforestilling Fridtjof Fomlsen ble til barne-tv på NRK.
Videre utvikling
Grenland Friteater mottok Telemark fylkeskommunes kulturpris 1996.
Akhisar
Akhisar er en by med 167 883 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Manisa. Den ligger nord for Gölmarmara, nordøst for Saruhanlı, sørøst for Kırkağaç og vest for Gördes.
Ostrov sokrovisjtsj (1988)
Ostrov sokrovisjtsj (originaltittel: Остров сокровищ) er en sovjetisk animert film fra 1988, regissert av David Tsjerkasskij.
Handling
Jim Hawkins får snart tak i skattekartet, men Blind Pew leder en gruppe sjørøvere på et raid mot vertshuset. Jim flykter, men Blind Pew faller ved et uhell oppi en tønne og ruller utfor en klippe - hvor han faller til sin død. Jim besøker Dr. Liveseys hjem, hvor han forteller ham og Squire Trelawney om hva som har skjedd, og viser frem kartet. Trelawney bestemmer seg for å ta opp letingen på skatten, og de tre reiser først til Bristol. Ved Spyglass Inn havner Jim i en kamp med en fiendtlig sjørøver, før de blir avbrutt av vertshusets eier - Long John Silver - som tilbyr dem å bruke skipet hans - kalt Hispaniola og resten av mannskapet hans, til skattejakten deres.
Under ledelse av kaptein Smollett, reiser mannskapet mot øya. Men Jim overhører snart Silver og mannskapet hans, og oppdager at Silver tidligere var kaptein Flints nestkommanderende. De planlegger å forråde resten av mannskapet, for å få tak i skatten på egen hånd. Jim sniker seg tilbake til Dr, Livesey og Trelawney for å informere dem om Silvers skumle planer. Allerede dagen etter dukker Treasure Island opp i det fjerne. Jim stjeler en robåt og ror raskt dit selv, med Silver og noen menn skynder seg etter ham. Mens han gjemmer seg for dem, møter han Ben Gunn, et tidligere medlem av kaptein Flints mannskap. Han avslører at han og resten av Flints mannskap tidligere var ansvarlige for å ha myrdet kaptein Flint.
James Stockdale
James Bond Stockdale (1923–2005) var en amerikansk sjøoffiser. Han var en av de høyest dekorerte offiserene i United States Navys historie. Han mottok 26 personlige kampdekorasjoner, deriblant Medal of Honor.
Stockdale ledet luftangrepet fra hangarskipet USS «Ticonderoga» under Tonkin-episoden i 1964. På et oppdrag i september 1965 ble han skutt ned over fiendtlig territorium i Nord-Vietnam, hvor han ble utsatt for tortur og holdt som krigsfange. Han ble løslatt i februar 1973. Han hadde rang av viseadmiral da han trådte ut av tjeneste i 1979.
Han var rektor ved militære høyskoler, så forsker ved Hoover Institution ved Stanford University, der han arbeidet mest med antikkens filosofi. Stockdale var visepresidentkandidat for den partiuavhengige Ross Perot ved presidentvalget i 1992, der de kom på tredjeplass med 18,9 prosent av stemmene.
Tidlig liv og karrière
James Stockdale ble født i Abingdon i Illinois som sønn av Mabel Edith (født Bond) og Vernon Beard Stockdale. Etter et kort opphold ved Monmouth College begynte han ved United States Naval Academy i Annapolis i Maryland. Sommeren 1946 ble han uteksaminert sammen med 1947-kullet som følge av skolens ordning fra den andre verdenskrig.
Kort tid etterpå begynte Stockdale med flytrening ved flybasen i Pensacola i Florida. Stockdale ble i 1954 lærer ved testpilotskolen i Maryland, hvor han underviste blant andre John Glenn i matematikk og fysikk. I 1959 begynte Stockdale å studere til mastergrad i internasjonal politikk og marxistisk teori ved Stanford University. Han foretrakk livet som kamppilot fremfor en akademisk karrière, men gav senere stoisk filosofi mye av æren for at han holdt ut krigsfangenskapet.
Vietnamkrigen
Under et oppdrag i Nord-Vietnam den 9. september 1965 ble Stockdale i sin A-4E Skyhawk skutt ned, og måtte hoppe ut i fallskjerm. Han landet i en liten landsby, hvor han ble overfalt og tatt til fange.
Han ble holdt som krigsfange i Hỏa-Lò-fengselet de neste syv årene. Han satt i fotlenker under kummerlige forhold, og ble rutinemessig banket opp og torturert. Da han ble fortalt av sine voktere at han skulle bli vist frem for offentligheten, barberte Stockdale av alt håret han hadde på hodet, slik at han skulle bli vanskeligere å kjenne igjen. Da vokterne forsøkte seg med å dekke til hodet hans med en hatt, slik at han kunne vises frem likevel, slo Stockdale seg selv i ansiktet med en krakk, slik at han ble ugjenkjennelig. Han slo seg regelmessig i ansiktet med knyttneven, og sa til vokterne at han ikke under noen omstendighet ville la seg bruke til propagandaformål. Stockdale fikk høre at andre krigsfanger døde under tortur, og sa til vokterne at han foretrakk døden fremfor underkastelse. Stockdale forsøkte også å kutte pulsårene ved håndleddene sine.
James Stockdale tilhørte gruppen av krigsfanger kjent som «Alcatraz-gjengen» sammen med George Thomas Coker, George McKnight, Jeremiah Denton, Harry Jenkins, Sam Johnson, James Mulligan, Howard Rutledge, Robert Shumaker, Ronald Storz og Nels Tanner. Disse hadde drevet motstandsvirksomhet i fangenskap, og ble derfor skilt fra de andre fagene og forflyttet til et eget fengsel. «Alcatraz» lå bak det nordvietnamesiske forsvarsdepartementet, et stykke vekk fra Hỏa-Lò-fengselet. I «Alcatraz» satt fangene på eneceller på 3 × 9 fot med en lyspære som var påslått hele døgnet, og de ble satt i fotlenker om natten.
Stockdale ble løslatt den 12. februar 1973. Skuldrene hans hadde blitt revet løs fra leddene, og foten var mishandlet av sinte landsbyfolk og en torturist. Dessuten var ryggen hans brukket, men han nektet å overgi seg. Stockdale hadde svært vanskelig for å gå, og kunne ikke engang stå skikkelig oppreist, da han kom tilbake til USA. Dette gjorde at han ikke kunne fortsette sin karrière som flyver, og var i praksis ute av marinen de neste årene, til tross for at de hadde ham på listen over aktive offiserer.
Han ble tildelt Medal of Honor av president Gerald Ford i 1976. Stockdale saksøkte to andre offiserer som han følte hadde hjulpet fienden, men det ble ingen straffereaksjoner mot disse. Etter å ha blitt forfremmet til viseadmiral, fikk Stockdale tillatelse til å gå av. Han avsluttet sin militære karrière med å tjene som rektor ved sjøkrigsskolen Naval War College i Annapolis fra 13. oktober 1977 til 22. august 1979.
Sivil karrière
Etter å ha gått av som rektor ved Naval War College i 1979, ble Stockdale rektor ved The Citadel, The Military College of South Carolina, som tilbyr sivil høyskoleutdannelse kombinert med reserveoffisersutdannelse. Han ble sittende kort tid, da han raskt kom på kant med skolestyret og mesteparten av administrasjonen, fordi han foreslo en del endringer.
I 1981 ble Stockdale forsker ved Hoover Institution ved Stanford University. Han var også styremedlem i den paleokonservative tankesmien Rockford Institute og en hyppig bidragsyter i tidsskriftet Chronicles: A Magazine of American Culture.
Visepresidentkandidat
Stockdale ble kjent med forretningsmannen Ross Perot gjennom Sybil Stockdales nevnte organisasjonsarbeid. I mars 1992 ble James Stockdale tilbudt å være Perots visepresidentkandidat i valget i november samme år, noe Stockdale takket ja til, ettersom Stockdale, ifølge Perots forklaring, skulle være midlertidig kandidat inntil Perot fant en annen. Stockdale trodde navnet hans ble fjernet fra listen over kandidater da Perot trakk seg i juli 1992.
Perot gikk imidlertid inn i valgkampen igjen høsten 1992, fortsatt med Stockdale som visepresidentkandidat. Stockdale var ikke informert om at han skulle delta i debatten for visepresidentkandidatene, som ellers var Dan Quayle og Al Gore, den 13. oktober i Atlanta før én uke i forveien. Forventningene til ham var likevel høye fra enkelte hold. David Broder, politisk kommentator i The Washington Post, skrev at «den intelligente, uselviske og utpreget ikke-egoistiske Stockdale vil få både visepresident Quayle og senator Albert Gore jr., demokratenes nummer to, til å ligne uerfarne ungdommer.»
Stockdale hadde ingen forberedelser foran debatten, i motsetning til Quayle og Gore. Han åpnet sin innledningsappell med frasen «Hvem er jeg? Hvorfor er jeg her?» i en munter tone, noe som fikk publikum til å le. Utsagnet spilte på at Stockdale var ukjent for mange amerikanere i 1992. Han mente senere i et intervju med Jim Lehrer i 1999 at utsagnet var en tabbe, ettersom han ikke fikk sjansen til å fortelle om sitt liv i løpet av debatten, slik at publikum fikk en bedre forståelse av ham som person. Hans ufokuserte stil, som at han måtte be debattlederen om å gjenta et spørsmål fordi han ikke hadde høreapparatet sitt påslått, gjorde at han ble oppfattet som forvirret og nærmest desorientert. Ettersom mange ikke hadde hørt om Stockdale før, ble debatten katastrofal for ham, og han ble fremstilt som gammel og forvirret.
Perot og Stockdale oppnådde hele 19,9 prosent av stemmene i presidentvalget. Dette var det beste resultatet for en kandidat utenfor de to store partiene i et amerikansk presidentvalg siden Theodore Roosevelt i 1912.
Under en forestilling i 1993 ble Stockdales opptreden i valgkampen forsvart av komikeren Dennis Miller:
Siste år
I de siste årene av sitt liv trakk Stockdale seg tilbake til småbyen Conorado i California. Stockdale var plaget av Alzheimers sykdom, hvilket kan ha vært på et tidlig stadium i 1992. Han døde av sykdommen den 5. juli 2005. Han ble gravlagt ved sjøkrigsskolens kirkegård, United States Naval Academy Cemetery, i Annapolis.
Julius Friedrich Lehmann
Julius Friedrich Lehmann (født 28. november 1864 i Zürich i Sveits, død 24. mars 1935 i München) var en tysk bokforlegger for medisinsk, tysknasjonal og rasistisk litteratur. Hans utgivelser bidro til å fremme den moderne rasehygiene.
Liv og virke
Ved 1900-tallets begynnelse hadde Lehmann gjort München til et tidlig sentrum for antisemittismen i Tyskland. I Weimarrepublikken var Lehmann en tidlig talsmann for Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei (NSDAP), der han senere ble medlem.
I mai 1928 støttet Lehmann den nazistiske sjefideologen Alfred Rosenberg da han grunnla Kampfbund für deutsche Kultur (KfdK). Lehmann satt i styret for KfdK. Han meldte seg inn i NSDAP i 1931.
På sin 70-årsdag ble han tildelt Adlerschild des Deutschen Reiches og Goldene Parteiabzeichen der NSDAP. I tillegg gjorde Det medisinske fakultetet ved universitetet i München ham til æresdoktor.
Møllendalselven
Møllendalselven er nederste del av et 7,9 kilometer langt vassdrag som har sine øverste kilder vest for Grønetua, og derfra renner via Øvre Jordalsvatnet og Tarlebøvatnet ned til Svartediket. Tidligere delte elveløpet seg i to løp fra Årstadveien og ned til begynnelsen av nåværende Møllendalsbakken. Møllendalselven er i dag den eneste elven som renner åpent ut i Store Lungegårdsvann.
Møllene
Bergen er rik på vann, men fattig på vannkraft. Møllendalselven fikk etterhvert navn etter møllene som ble etablert her, trolig fra slutten av 1200-tallet. I 1614 utstedte Knut Bildt på Lungegården tre festebrev for mølletomter nedenfor den nåværende Årstadveien. To var oppført som kornmøller og den tredje som en barkemølle til bruk for 21 skomakere som fra 1662 fikk arvefeste på bruket. Driften fortsatte også etter skomakerlaugets oppløsning i 1869, med en årsproduksjon på 360 tonn bark og 12 ansatte. Barkemøllen ble ekspropriert i 1900 for å sikre kommunens vannverk råderett over vassdraget, men står fremdeles, nå bygd sammen med Møllendalsbakken 1 og beliggende der de to elveløpene en gang møttes. Nesten helt oppe ved Årstadveien ligger et bygg som ligner Barkemøllen. Muligvis dreier det seg om den kobbermøllen som lå på stedet rundt 1850.
Bhutto
Bhutto er et pakistansk etternavn. Det kan vise til
Salhus skule
Salhus skule er en kommunal barneskole fra 1916 i Salhus i Åsane bydel i Bergen kommune. Skolen har plass til 130 elever fra 1. til 7. klassetrinn. Dagens skolebygning ble oppført i 1956 med Torgeir Alvsaker og Einar Vaardal-Lunde som arkitekter.
Skolen er den eneste i Åsane bydel med nynorsk som hovedmålform og 100% (2018/2019) av elevene har denne målformen.
Historie
Det har vært skolegang i lang tid i Salhus. Før 1878 var elevene i Salhus en del av omgangsskolen i Åsane (Hamre prestegjeld). Læreren vandret mellom bygdene og underviste. I 1852 var det seks barn fra Salhus som var med i omgangsskolen. I 1859 ble trikotasjefabrikken startet opp i Salhus. Dette skulle få ringvirkninger også for skolen. Fabrikker med mer enn 30 ansatte var pliktig å holde skole for arbeidernes barn. I 1878 får elevene et fast tilholdssted da bruksskolen (fabrikkskolen) stod ferdig.
Elevtallet økte til 74 i 1914, og skolehuset ble for lite. To år senere stod et nytt skolebygg ferdig. Kommunen var nå med og bidro med penger til bygget, som var det første i Åsane med spesialrom som sløydsal, kjøkken og gymnastikksal.
Sælen oppveksttun
Sælen oppveksttun skole er en kommunal barneskole i Fyllingsdalen bydel i Bergen kommune. Skolen har plass til 350 elever fra 1. til 7. klassetrinn, og har en egen barnehage.
Salhus skule
Historie
I skolegården står fremdeles den gamle rektorboligen. Kommunen har søkt om å få rive bygningen fordi skolen har for lite uteareal, men har hittil fått avslag fordi rektorboligen er tegnet av Ole Landmark. Arkivet etter Salhus skule oppbevares ved Bergen Byarkiv. I tillegg kan man finne informasjon om skolen i arkivene etter Salhus Tricotagefabrik A/S.
Deutschvölkischer Schutz- und Trutzbund
Beskrivelse
Organisasjonen, som var tysk-nasjonalistisk og anti-semittisk, ble grunnlagt under en samling av Det alltyske forbund i Bamberg i februar 1919 som Deutscher Schutz- und Trutzbund, men endret litt på navnet etter kort tid.
Ved opprettelsen ble det uttrykt at organisasjonen skulle beskytte mot jødedommen.
Etter fusjonen med Reichshammerbund sluttet Deutscher Schutz- und Trutzbund seg ca en måned etter sammen med Deutschvölkischer Bund (etterfølgerorganisasjon etter riksforbundet til det oppløste Deutschvölkische Partei) den 1. oktober 1919 til  Deutschvölkischen Schutz- und Trutzbund.
I 1922 hadde organisasjonen omkring 200 000 medlemmer.
Etter feme-mordet på utenriksminister Walther Rathenau ble forbundet i 1922, på grunn av sine forviklinger i hendelsene, forbudt i de fleste delene av Det tyske rike (overalt, med unntak av Bayern, Württemberg, Anhalt og Mecklenburg-Strelitz). Forbundet støttet også attentatene på Matthias Erzberger og Philipp Scheidemann.
Mange av forbundets ledere, bakmenn og støttespillere gikk over til NSDAP. I 1924 hadde forbundet sine siste aktiviteter.
Vy tsjo, staritsjo?
Vy tsjo, staritsjo? (originaltittel: Вы чьё, старичьё?) er en sovjetisk film fra 1988, regissert av Iosif Khejfits.
Q’enqo
Q'enqo, Q'inqu eller Kenko, er et hellig sted for inkaene som befinner seg fire kilometer nordøst for Cusco i Peru. Det består av to steder som ligger like ved hverandre: Q'enqo Grande og Q'enqo Chico. Hovedbyggverket er en seks meter høy monolitt plassert på en delvis naturlig hule. Inni hula er det et bord eller alter som ble brukt til hellige ritualer.
Svend Wam
Svend Olaf Wamnes Akstuft (født 5. mai 1946 i Son i Akershus, død 7. mai 2017 ), kjent under navnet Svend Wam, var en norsk filmregissør og filmprodusent.
Q’enqo
Navnet Q'enqo er quechua og betyr «labyrint».
Svend Wam
Wam studerte ved Fotoskolan og Dokumentärfilmskolan. Han var sentral i den norske filmbransjen fra begynnelsen av 1970-årene til slutten av 90-årene, både selvstendig og i samarbeid med Petter Vennerød i selskapet Mefistofilm. Han debuterte som spillefilmregissør med Fem døgn i august i 1973 og regisserte og produserte en rekke verk frem til langfilmen Desperate bekjentskaper i 1998. Lasse & Geir regnes som den første filmen de to laget sammen. Virkemidlene var bombastiske, og filmene fikk svært blandet mottakelse.
NS Kamporganisasjon
Nasjonal Samlings Kamporganisasjon, forkortet NSKO og KO, var en særorganisasjon for de ivrigste partimedlemmene i det norske nazistpartiet Nasjonal Samling (NS), opprettet i 1936.
NSKO besto av NS-medlemmer som hadde avlagt skriftlig troskapsed til partilederen Vidkun Quisling, og var mer en medlemsliste over dedikerte NS-medlemmer enn en organisasjon. Man kunne ikke søke om medlemskap, man ble spurt om å bli med. I 1940 hadde NSKO 675 medlemmer, og 8. mai 1945 var det nærmere 6 000 medlemmer.
Fra oktober 1940 til juli 1941 ble organisasjonskontoret ledet av Harald Franklin Knudsen (1905–1976), Quislings privatsekretær fra aprildagene 1940. Han sluttet i NSKO da han vervet seg i Waffen-SS, og fikk i 1942 permisjon derfra da han ble generalsekretær i Norges Rederforbund.
Liste over formenn av Kommisjonen for Den afrikanske union
Kommisjonen for Den afrikanske union fungerer som administrasjonen til Den afrikanske union (AU). Den består av ti kommissærer. Kommisjonen iverksetter politikken til AU og koordinerer organisasjonens aktiviteter og møter. Kommisjonen velger formann hvert fjerde år.
Baddereidet
Baddereidet er et eid i Kvænangen kommune i Troms. Det går mellom bygda Undereidet ved Badderfjorden i vest og Burfjorddalen i øst. Det høyeste punkt på Baddereidet ligger cirka 250 meter over havet.
Europavei 6 går over eidet. Veien forlater Badderfjorden og stiger ganske bratt opp fra Undereidet. Østsiden av Baddereidet ned mot Burfjorddalen er betydelig slakere.
På toppen av eidet, vest for E6, ligger en foretrukket og barnevennlig skibakke med slake løyper og en meget god plassering i forhold til sol og vind. Det går løype herfra til Burjord idrettsplass i Burfjord. Om sommeren ligger det flere utsalgssteder for samisk duodji (salgstelt og -buer) ved E6.
Shame
Shame er en britisk erotisk dramafilm fra 2011, regissert av Steve McQueen som også har vært med på å skrive manus.
Filmen handler om sexavhengige Brandon, og hva som skjer når hans omsorgsfulle søster flytter inn i leiligheten hans. Hovedrollene spilles av Michael Fassbender og Carey Mulligan.
Handling
Brandon Sullivan er en ungkar, bosatt i New York City. Han har hyppig sex med forskjellige prostituerte, og onanerer flere ganger daglig. En dag får Brandon øyekontakt med en kvinne iført en forlovelsesring på t-banen en morgen. Brandon onanerer på badet etterpå, på arbeidsplassen. Brandon og hans gifte sjef, David, flørter med kvinner ved en nattklubb samme kveld. Senere har Brandon sex i en rolig gate, sammen med kvinnen David fikk øye på tidligere den dagen.
Brandon får snart besøk av sin søster Sissy. Når han ankommer leiligheten sin blir han forskrekket over å finne henne i dusjen hans. Sissy har noen jobber i byen og ber om å bo i hans leilighet. Senere hører han henne bønnfalle over telefon til kjæresten hennes om ikke å avvise henne. Etter at Brandons datasystem blir infisert med et datavirus, og de oppdager at harddisken hans er full av pornografi. David går ut ifra at Brandons praktikant var ansvarlig.
Senere har Sissy sex med David på brorens soverom, samtidig som Brandon, i avsky, løper sin vei. Senere den kvelden forsøker Sissy å komme seg i seng sammen med Brandon også, men han beordrer henne ut av rommet. Brandon går på stevnemøte med en medarbeider Marianne, som nylig er separert. Men Brandon misliker ideen om ekteskap, og innrømmer at forholdene hans aldri varer lenger enn fire måneder.
Simav Çayı
Simav Çayı er ei elv i nordvestlige Anatolia i Tyrkia. I antikken ble den kalt Μέκεστος (Mékestos) på gresk og Macestus på latin. Kilden er nordvest for Simav. Herfra renner elva først mot nordvest og så mot nord før den munner ut i Marmarahavet.
Grand-Maison-demningen
Årlig produksjon i Grand-Maison vannkraftverk er 1.420 GWh. Effekt installert er 1.820 MW fordelt på 12 peltonturbiner.
Demningen er en betong gravitasjonsdam som ligger i 1.698 meters høyde over havet. Den er 140-160 meter høy og 550 meter lang. Den skaper Grand-Maison-reservoaret med et areal på 219 hektar (2,19 km²) og inntil 137 millioner m³ vannmasser.
Kortbane-EM i svømming 2000
Europamesterskapet i svømming på kortbane 2000 ble holdt i Palau Luis Puig i Valencia i Spania fra 14. desember til 17. desember 2000.
Skihopping under Vinter-OL 2022 – Stor bakke menn
Stor bakke for menn i skihopping under Vinter-OL 2022 fant sted den 11. og 12. februar 2022 i Kuyangshu skihopparena i Zhangjiakou utenfor Beijing.
Kvalifisering
50 skihoppere kvalifiserte seg til finalen.
Finale
Finalen ble avholdt 12. februar kl, 19:00.
Enhetssystem
Enhetssystem består av en samling av standariserte måleenheter som kan benyttes til å måle fysiske størrelse. En måling består i å sammenligne denne størrelsen med en enhet av samme sort. Slike system er viktige for mange praktiske formål og nødvendig i moderne naturvitenskap. Mekaniske størrelser kan bestemmes når man velger enheter for lengde, masse og tid. I dag brukes stort sett det internasjonale SI-systemet hvor disse er meter m, kilogram kg og sekund s. De fastsettes av generalkonferansen for mål og vekt (CGPM).
Enheter for elektriske og magnetiske størrelser har tidligere vært vanskelige å bli enige om. Ett viktig skrit ble tatt av Carl Friedrich Gauss i 1832 da han viste hvordan styrken til et magnetisk felt kan angis ved bruk av mekaniske enheter. Disse ble i 1873 bestemt av British Science Association å være centimeter (cm), gram (g) og sekund (s) og fikk derfor navnet  CGS-systemet. Her ble også enheter for elektriske ladninger og strømmer definert. Heinrich Hertz viste i 1888 at ved å innføre lyshastigheten c  kunne dette systemet forenkles og er senere blitt omtalt som gaussiske enheter. Storparten av moderne fysikk ble utviklet i dette enhetssysystemet. De nye enhetene for elektriske og magnetiske størrelser viste seg snart å være mer egnet i vitenskapelig arbeid enn for praktiske anvendelser. Etter at meterkonvensjonen var blitt innført og la grunnlaget for MKS-systemet, vokste behovet for en fjerde enhet som ville forenkle beskrivelsen av elektriske og magnetiske fenomen. I 1954 vedtok CGPM MKSA-systemet med ampere A som den fjerde grunnenheten. Noen år senere ble systemet supplert med de to nye grunnenhetene kelvin K for temperatur og candela cd for lysstyrke. Systemet omtales på norsk som «det internasjonale enhetssystemet» fra det franske navnet Système international d'unités og har derfor forkortningen SI.
Bakgrunn
For alle praktiske og vitenskapelige gjøremål er måleenheter for lengde L. masse M og tid T. Under den franske revolusjon i 1791 ble lengdeenheten meter innført og definert som 1/107 av avstanden langs meridianen fra Nordpolen til Ekvator. Dermed kunne også ett kilogram defineres som massen til én kubikkdesimeter dm3 med vann. Dette skulle være den nye masseenheten. Likedan ble tidsenheten sekund fastsatt som 1/86400 av ett middelsoldøgn. Dermed var enhetene for L, M og T fastsatt i dette metriske systemet.
Basert på disse grunnenhetene kan man utlede sammensatte enheter. De kan defineres ut fra praktisk anvendelighet eller slik at fysiske lover tar enklest mulige form. For eksempel vil hastighet ha dimensjon LT -1, mens akselerasjon har enheten LT -2,
Den fysiske størrelsen kraft opptrer både i mekanikken og i elektromagnetismen. Den kan defineres ut fra Newtons andre lov som forbinder massen til et legeme og den akselerasjon som kraften gir legemet. Skrives denne loven som F = ma, vil kraft derfor ha dimensjonen MLT -2. Avhengig av enhetene som brukes for M, L og T, vil man få forskjellige kraftenheter. I SI-systemet benyttes newton N = kg⋅m⋅s -2, mens i CGS-systemet benyttes dyn = g⋅cm⋅s -2 = 10-5 N. På dette viset får energi som er kraft multiplisert med vei, dimensjonen ML 2T -2. Den blir joule J i SI-systemet og erg = 10-7 J i CGS-systemet.
Elektriske og magnetiske enheter
Mekaniske enheter for masse M, lengde L og tid T kan også benyttes ved måling av elektriske og magnetiske krefter. Dette ble første gang vist av Carl Friedrich Gauss og videreutviklet av hans kollega Wilhelm Eduard Weber på 1830-tallet i forbindelse med deres undersøkelser av Jordens magnetfelt. Fremgangsmåten kan beskrives ved å ta utgangspunkt i Ampères lov for den magnetiske kraften mellom to parallelle, strømførende ledninger med gjensidig avstand r mye mindre enn deres lengder. Betegnes de to strømmene som henholdsvis I  og I', kan kraften per lengdeenhet mellom dem da skrives som
hvor
er gitt ved den den magnetiske konstanten i SI-systemet. I dette enhetssystemet hvor elektriske strømmer blir angitt i enheter av ampere (A), kommer denne kraften derfor ut i enheter av N/m som tilsvarer dimensjonen MLT -2/L = MT -2 og kan uttrykkes i mekaniske enheter. Ved andre valg for den magnetiske konstanten, vil enheten for elektrisk strøm forandres og dermed definere et nytt enhetssystem. .
Elektromagnetiske enheter
Gauss innså at ved å anta at km = 1, kan elektriske strømmer uttrykkes ved bruk av kun mekaniske enheter. Fra Ampères kraftlov følger at at produktet II'  har dimensjon MLT -2. Benyttes CGS-systemet for M, L og T, vil derfor elektrisk strøm kunne angis i enheter av g1/2 cm1/2 s -1 som allerede er fastsatt. Denne strømenheten sies å være absolutt da den ikke er definert relativt til andre, lignende enheter. Den danner grunnlaget for det elektromagnetiske målesystemet da det er basert på den magnetiske kraften mellom elektriske strømmer. De tilsvarende måleenhetene omtales som EMU-enheter hvorav den grunnleggende er en absolutt ampere,
Coulombs lov
Elektrisk strøm er definert som elektrisk ladning som flyttes per tidsenhet. I SI-systemet måles derfor ladning i enheter av coulomb definert som 1 C = 1 A⋅1 s. På samme vis er enheten for elektrisk ladning i det elektromagnetiske systemet definert å være
som er en absolutt coulomb. Den tilsvarer derfor 10 C i SI-systemet. Dermed har et elektron med e = 1.60×10-19 C en emu-ladning med et måltall som er en tiendel av dette.
Kraften mellom to elektriske ladninger Q og Q'  er gitt ved Coulombs lov
hvor ke  er Coulombs konstant. På samme måte som den magnetiske konstanten km , vil dens verdi være avhengig av enhetssystemet som benyttes. I SI-systemet har den tilnærmete verdien
Generelt ser man at forholdet mellom den elektriske kraften F og den magnetiske kraften F'  per lengdeenhet har en dimensjon som er gitt ved (ke /km)⋅L-1T 2. Da dette må være proporsjonalt med en lengde L, må forholdet
Det er derfor gitt som kvadratet av en hastighet. Dens numeriske verdi ble først bestemt av W. Weber og R. Kohlrausch i 1856 ved å måle strømmen som oppstår ved utladning av en leidnerflaske med en kjent, elektrisk ladning. De fant at hastigheten var omtrent like stor som lyshastigheten c. Ved bruk av SI-enheter er
Art Malik
Art Malik (født 1952) er en britisk skuespiller kjent fra tv-serier som Juvelen i kronen og Borgia og fra filmer som I skuddlinjen og Sanne løgner.
Enhetssystem
Coulombs lov
Også i andre enhetssystem er dette forholdet gitt ved lyshastigheten som da blir angitt i tilsvarende enheter for tid og lengde. Den er tilnærmet 2.99×1010 cm/s i CGS-systemet.
Art Malik
Mailk har medvirket i over 30 filmer og over 80 tv-produksjoner i løpet av karrieren. Han har også gjort en del sceneopptredener.
Enhetssystem
Coulombs lov
I det elektromagnetiske systemet definert ved km = 1, har nå Coulombs lov formen
Art Malik
Han ble født Athar ul-Haque Malik i Bahawalpur, Pakistan, som sønn av Zaibunisa og Mazhar ul-Haque Malik. Hans far jobbet som kirurg i Storbritannia og Art Malik ble sendt etter da han var tre år. Han fikk sin skuespillerutdanning ved Questors Theatre og Guildhall School of Music and Drama og ble siden tilknyttet teater som Old Vic og Royal Shakespeare Company.
Enhetssystem
Coulombs lov
For eksempel, kraften mellom to elektroner med avstand r = 1 cm blir
Art Malik
Malik tv-debuterte i en episode av den britiske serien Mixed Blessings (1978) og har siden hatt faste roller i serier som Hothouse (1988), Stolen (1990), Unfinished Business (1998–1999), Life Support (1999), Holby City (2003–2005), Upstairs Downstairs (2010–2012) og Borgia (2011–2014). Han fikk sitt gjennombrudd i rollen som Haru Kumar i miniserien Juvelen i kronen (1984). Han har også hatt sentrale roller i miniserier som Det svarte tårnet (1985), Shadow of the Cobra (1989), The Seventh Scroll (1999), In the Beginning (2000), Messiah (2001), Ben Hur (2010), Arthur & George (2015) og The Woman in White (2018). Han har også medvirket i flere tv-filmer, deriblant West of Paradise (1986), Harem (1986) og Path to Paradise (1997). Han har utover dette hatt gjesteopptredener i en rekke serier, deriblant Bergerac (1981), Minder (1984), Kavanagh QC (1996), Dalziel og Pascoe (2006), Lewis (2009), Poirot (2010), Kalde føtter (2016), Sherlock (2017), Doctor Who (2008 og 2018), Tause vitner (2 episoder, 2019) og The Man Who Fell to Earth (4 episoder, 2022).
Enhetssystem
Coulombs lov
Samme svar ville man fått i SI-systemet når man benytter sammenhengen 1 dyn = 10-5 N mellom kraftenhetene.
Art Malik
Han filmdebuterte i Arabiske eventyr (1979) og har siden hatt større roller i filmer som blant annet James Bond: I skuddlinjen (1987), Turtle Beach (1992), Year of the Comet (1992), Calcutta – Gledens by (1992), Uncovered (1994), Sanne løgner (1994), Clockwork Mice (1995), A Kid in King Arthur's Court (1995), Nina's Heavenly Delights (2006), Bhaag Milkha Bhaag (2013), Mirzya (2016) og Halal Daddy (2017).
Enhetssystem
Elektrostatiske enheter
Det elektromagnetiske målesystemet er definert ved å velge den magnetiske konstanten slik at  som dermed betyr at. Alternativt har har man også muligheten til å velge ke = 1. Coulombs lov vil da ha formen
Gde nakhoditsja nofelet?
Gde nakhoditsja nofelet? (originaltittel: Где находится нофелет?) er en sovjetisk film fra 1988, regissert av Gerald Bezjanov.
Enhetssystem
Elektrostatiske enheter
som betyr at elektriske ladninger må angis i ny enheter basert på denne kraftloven mellom statiske ladninger. De utgjør derfor det som kalles det elektrostatiske målesystemet med tilsvarende ESU-enheter.
Kraften mellom to enhetsladninger med gjensidig avstand r = 1 cm er definert å være F = 1 dyn i CGS-systemet. Det gir den nye enheten
Gde nakhoditsja nofelet?
Handling
Men plutselig kommer den hensynsløse Gena til Moskva, Pavels fetter. Etter forespørsel fra Pavels foreldre, bestemmer Gena seg for å bli værende i Moskva lenger enn han opprinnelig planla - for å hjelpe Pavel med å endelig finne seg en kone. Senere ankommer også Genas kone, for å undersøke hvorfor ektemannen ikke har kommet hjem på lenge. Genas kone kan være en veldig kommanderende og masete kvinne, og Pavels foreldre begynner å tvile på behovet for å gifte bort sønnen deres.