cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
CAF Oaris
CAF Oaris er en type høyhastighets togmotorvognsett utviklet av det spanske selskapet Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles (CAF) siden 2010.
Markus Solbakken
Han er sønn av Ståle Solbakken, merittert fotballspiller og fast på landslaget på slutten av 1990-tallet, senere fotballtrener.
Landslaget
Den 20. november 2018 fikk han sin første U21-landskamp for Norge mot Tyrkia.
CAF Oaris
CAF Oaris type 78
Den 20. mars 2015 bestilte Flytoget AS åtte fire-vogners sett av denne typen. Statens jernbanetilsyn har gitt disse togsettene typebetegnelsen type 78. Med en toppfart på 245 km/t vil dette være det raskeste toget i Norge. Etter 19 dager måtte togsettene tas ut av drift etter at det ble oppdaget en sprekk i rammen på én av vognene i juni 2021, mindre enn én måned etter at de ble satt i drift.
Hjemmet og verden
Hjemmet og verden (originaltittel: bengali: Ghare Bāire) er en indisk bengalskspråklig dramafilm fra 1984, med regi, dreiebok og musikk av Satyajit Ray som er basert på Rabindranath Tagores roman av samme navn fra 1916. Den beskriver et trekantdrama mellom et ungt adelig ektepar og en karismatisk politiker, satt opp mot de politiske urolighetene som skjedde under lord Curzons oppdeling av Bengal i 1905.
Charallave
Charallave er en venezuelansk by som ligger i delstaten Mérida.
Den har 117 707 innbyggere (2011).
Ocumare del Tuy
Ocumare del Tuy er en venezuelansk by som ligger i delstaten Mérida.
Den har 150 000 innbyggere (2016).
Tim Howard (landhockeyspiller)
Tim Howard (født 23. juni 1996) er en australsk landhockeyspiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han tok sølv.
Joshua Beltz
Joshua Beltz (født 24. april 1995) er en australsk landhockeyspiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han tok sølv.
Informasjonssøkende adferd
Informasjonssøkende adferd er en underkategori innenfor fagfeltet informasjonsarkitektur. Denne underkategorien omhandler hvordan mennesker søker etter, og benytter informasjon. I 2000 beskrev Thomas D. Wilson informasjons adferd (information behavior) som helheten av den menneskelige adferden, i sammenheng med kilder og kanaler for informasjon. Dette inkluderer både aktiv og passiv informasjonssøking, og bruk av informasjon. Han beskrev videre informasjonssøkende adferd som en målrettet søking etter informasjon, som kom av et behov for å tilfredsstille et mål.
De grunnleggende byggesteinene i den informasjonssøkende atferden er søking, leting og spørring. I tillegg til dette er det også to andre viktige aspekter - integrasjon og iterasjon. Når en bruker foretar et søk går de som regel gjennom både søking, leting og spørring. Disse tre handlingene foregår gjerne samtidig og er integrerte i hverandre. Søket foregår også som regel i flere iterasjoner. Om brukeren ikke får det resultatet de var ute etter i første omgang, vil søkeprosessen enten gjentas eller forlates.
Teoretiske modeller innenfor informasjonssøking
Det finnes mange etablerte modeller som beskriver menneskets informasjossøkende atferd. De tidligste modellene var systemorienterte og statiske, mens dagens modeller er brukersentrerte og dynamiske.
Den klassiske modellen
Den klassiske modellen er en av de første etablerte modellene innenfor informasjonssøkende atferd. Dette er en enkel modell som baserer seg på at brukeren har et informasjonsbehov, som blir formulert til et søkeord. Søkeordet sendes gjennom søkemotoren og kommer tilbake med søkeresultatet. Selv om denne modellen hadde en viktig rolle i samtiden, så er den i dag ikke like aktuell. Dette er fordi modellen utelater en viktig del av den informasjonssøkende prosessen – brukeren. Den klassiske modellen ser på søkemotoren som det viktigste elementet i prosessen, istedenfor brukeren. Brukeren blir her sett på som en passiv del av prosessen istedenfor en tilstedeværende og aktiv del.
Standard-modellen
Det finnes mange variasjoner av denne modellen,, men fire hovedhandlinger går igjen i de fleste av dem. Det første steget er å identifiser et behov for informasjon. Det neste steget er at man gjør en form for spesifisering av søkeordet. Videre formulerer man med ord hva slags informasjon man ønsker å finne, for deretter å gjennomføre et søk. Steg tre er å vurdere resultatene av søket. Om resultatet ikke er tilfrestillende vil man gå videre til det fjerde steget, reformulering av søkeordene, for deretter å foreta et nytt søk. Dette repeteres til man har fått tilfredsstillende resultater som dekker informasjonsbehovet.
Selv om modellen til A.G. Sutcliffe og M. Ennis ikke stemmer helt overens med den generelle syklusen beskrevet over, så er dette en av de mest brukte modellene.
En av grunnene til at Sutcliffe og Ennis sin modell er mye brukt, kan være at den kan brukes til å beskrive flere typer søkestrategier. F.eks kan scanning av titler kunne anses som en form for evaluering av resultater. Modellen deres tar også høyde for søkerens kunnskapsnivå, systemet, informasjonssamlingen, og søking generelt.
Den kognitive modellen
Den kognitive modellen er videreutviklet fra Don Normans "Influential model of general task performance". Ifølge denne modellen må søkeren først ha en basal idé av hva hen vil vite. Norman hevder at det finnes to typer handlinger: den utførende (execution) og den resultat sjekkende (evaluation). Avstanden mellom det tiltenkte mål og resultatet kalles "gapet av utførelse" (gulf of execution), og analysen av om man nådde sitt mål kalte han "gapet av evaluering" (gulf of evaluation) . Jo mindre gapet er, jo bedre kan det sies å være sett fra et brukeropplevelse-perspektiv.
Juliana Szalonna
Juliana Szalonna (født 16. april 1959) er en ungarsk volleyballspiller.
Informasjonssøkende adferd
Den dynamiske modellen (Berry-picking)
Flere har kritisert standard-modellen, bl.a for at den beskriver en informasjonssøkende prosess som statisk, altså at brukeren har det samme målet gjennom hele prosessen. Den dynamiske modellen er en iterativ metode. Denne modellen baserer seg på ideen om at man starter med et spørsmål som utgangspunktet for søket. Deretter foretar man et søk, evaluerer resultatet, og plukker opp informasjonen før man går videre. På denne måten beveger man seg gjennom informasjonssystemet fra et "bær" til et annet "bær", en prosess som kan lede brukeren til helt uventede steder.
Juliana Szalonna
Hun representerte Ungarn under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 4.
Informasjonssøkende adferd
Informasjonsinnhenting (Information foraging)
Ifølge Jakob Nielsen er informasjonsinnhenting (information foraging) the viktigste konseptet til å dukke opp innen human-computer interaction research siden 1993. Denne teorien har en evolusjonær tilnærming til hvordan vi tilnærmer oss informasjonsinnhenting. Tidligere brukte mennsket dette tankesettet til å samle mat, nå brukes de samme mekanismene når en bruker leter etter informasjon. Teorien prøver å forutse hvilke strategier som vil tas i bruk i søkerens jakt på informasjon. En sentral faktor er Nytte-kostnadsanalyse. Dette vil si at man vurderer verdien av å finne mer informasjon(kostnad), mot tiden det vil kunne ta å finne informasjon som man ikke hadde fra før (nytte).
Sensemaking (meningsskapning)
Meningsskaping, eller sensemaking, handler om å skape mening blant all informasjonen man har oppnådd, i sammenheng med den kunnskapen man har fra før av. Begrepet ble først utviklet av Brenda Dervin i 1983 innenfor informasjonsvitenskapsfeltet. Meningsskapning dreier seg om å forklare hvordan et menneske finner informasjon, leter frem de relevante delene, og innlemmer denne informasjonen inn i den semantiske hukommelsen, samtidig som nye vurderinger foretas underveis. Det er fire steg i denne prosessen :
Zinaida Greceanîi
Zinaide Greceanîi (uttales IPA: [gre'tʃe̯anɨj]; født 7. februar 1956; russisk Zinaida Petrovna Gretsjanaja) er en moldovsk politiker som var statsminister i Moldova fra 31. mars 2008 til 14. september 2009. Hun er lederen for Republikken Moldovas sosialistiske parti (PSRM), og var tidligere medlem i Republikken Moldovas kommunistiske parti (PCRM). Hun var Moldovas første kvinnelige statsminister, og den andre kvinnelige regjeringslederen for en kommunistisk stat i Europa, etter Milka Planinc i Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia.
Hun ble i 2019 valgt som president av Republikken Moldovas parlament.
Tom Craig
Tom Craig (født 3. september 1995) er en australsk landhockeyspiller.
Éva Sebők-Szalay
Éva Sebők-Szalay (født 26. mars 1949, død 4. juli 2011) var en ungarsk volleyballspiller.
Tom Craig
Han representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han tok sølv.
Éva Sebők-Szalay
Hun representerte Ungarn under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 4.
Olsmedbakken (Molde)
Olsmedbakken (3, 2–10) er en gate i Molde, fra Krubba til krysset Romsdalsgata–Øvre veg–Frænavegen–Fannestrandvegen. Bygningene på oversiden har adresse i Romsdalsgata. Før bybrannen i 1916 gikk gateløpet litt lenger nord.
Lachlan Sharp
Lachlan Sharp (født 2. juli 1997) er en australsk landhockeyspiller.
Olsmedbakken (Molde)
Historie
Bakken fikk navn etter smed Ola Mikalsson Aune (1730–1801) fra Orkdal, kalt Ol' smed, som bodde omtrent ved nr. 1 fra 1769 til sin død. Gatenavnet ble nevnt 1788, og vedtatt 1937.
Lachlan Sharp
Han representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han tok sølv.
Olsmedbakken (Molde)
Historie
Øverst i bakken var byens led. Like nedenfor Olsmedbakken (omtrent i krysset med Strandgata) lå Jenssmedfjæra, som hadde navn etter smed Jens Ruberg (død 1785).
Acarigua
Acarigua er en venezuelansk by som ligger i delstaten Portuguesa.
Den har 195 637 innbyggere (2011) og dekker et areal på 175 km².
Gyöngyi Bardi-Gerevich
Gyöngyi Bardi-Gerevich (født 2. februar 1958) er en ungarsk volleyballspiller.
Kolerapandemien i 1961–1975
Kolerapandemien i 1961–1975, eller den syvende kolerapandemien, var et større utbrudd av kolera som strakk seg i det vesentlige over perioden 1961-75; den aktuelle bakterievarianten består fortsatt.
Forløp
Denne pandemien, med utgangspunkt i en bakterievariant kalt El Tor, startet i Indonesia i 1961 og spredte seg til Bangladesh der den manifesterte seg i 1963. I 1964 kom den til India, og i 1966 var den i Sovjetunionen. I juli 1970 var det et utbrudd i Odessa og i 1972 rapporter om utbrudd i Baku, men Sovjetunionen undertrykket informasjonen om dette. Den nådde Italia i 1973 fra Nord-Afrika. Japan og Sørstillehavet så noen utbrudd sent i 19670-årene.
Guanare
Guanare er en venezuelansk by som ligger i delstaten Portuguesa.
Kolerapandemien i 1961–1975
Forløp
I 1971 var antallet rapporterte tilfeller i hele verden på 155.000. I 1991 nådde det 570.000. Spredningen av sykdommen ble facilitert av moderne transport og av massemigrasjon. Men mortalitetsratene sank markant da regjeringene satte inn med moderne kurative og preventive tiltak. Den vanlige mortalitetsraten på 50% sank til10% i 1980-årene og til under 3% i 1990-årene.
Et comeback
I 1991 gjorde varianten et comeback i Latin-Amerika. Den begynte i Peru, der sykdommen tok livet av om lag 10.000 mennesker. Forskning kunne fastslå at det var den samme sykdommen som herjet under den syvende koleraepidemien. Det ble mistenkt at sykdommen kom fra Asia med forurenset vann, men vannprøver fra Latin-Amerika og prøver fra Afrika viste seg å være identiske.
Tom Wickham
Tom Wickham (født 26. mai 1990) er en australsk landhockeyspiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han tok sølv.
Lucia Bánhegyi-Radó
Lucia Bánhegyi-Radó (født 22. april 1948) er en ungarsk volleyballspiller.
Porlamar
Porlamar er en venezuelansk by som ligger i delstaten Nueva Esparta.
Lucia Bánhegyi-Radó
Hun representerte Ungarn under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 4.
Mons-Ivar Mjelde
Mons-Ivar Mjelde (født 14. november 1979) er en norsk lokalpolitiker. Han ble valgt inn i kommunestyret ved valget i 2011 for Arbeiderpartiet og har i perioden 2015-2019 ledet Hovedutvalget for oppvekst og kultur i Ringerike kommune. Ved fylkestingsvalg 2019 ble han valgt inn som representant i Fylkestinget i Viken fylkeskommune for perioden 2019–2023.
Referanser
((Kategori:Ap-politikere i Viken]]
Fox Film Corporation
Fox Film Corporation var et amerikansk filmselskap som ble stiftet av William Fox 1. februar 1915. Det var en etterfølger til de tidligere selskapene hans Greater New York Film Rental Company og Box Office Attractions Film Company.
Fox Film Corporations første filmstudio var i Fort Lee i New Jersey. I 1917 sendte William Fox Sol M. Wurtzel til Hollywood i California, der det var et mer gjestfritt og kostnadseffektivt klima for filmskaping, for å ha tilsyn med selskapets nye produksjonslokaler. Den 23. juli 1926 kjøpte selskapet patent på lydsystemet Movietone til innspilling av lyd på film.
Bakgrunn
William Fox kom inn i filmindustrien i 1904, da han kjøpte en tredjedel av en nickelodeon i Brooklyn for 1667 dollar. Han reinvesterte fortjenesten sin fra den opprinnelige kinoen, utvidet til femten lignende lokaler i byen, og kjøpte filmer fra de store studioene på den tiden: Biograph, Essanay, Kalem, Lubin, Pathé, Selig og Vitagraph. Fox fikk ytterligere suksess ved å ha vaudevilleforestillinger sammen med filmene og utvidet virksomheten sin til større lokaler, som begynte med kjøpet av det ubrukte Gaiety-teateret, og fortsatte med oppkjøp i New York og New Jersey, inkludert Academy of Music.
Fox investerte videre i filmindustrien ved å etablere Greater New York Film Rental Company som en filmdistributør. De store filmstudioene dannet imidlertid Motion Picture Patents Company i 1908 og General Film Company i 1910, i et forsøk på å skaffe seg et monopol på skapelse og distribusjon av filmer. Fox nektet å selge ut til monopolet, og saksøkte under Sherman Antitrust Act. Han mottok til slutt et oppgjør på 370 000 dollar, og endte begrensningene på lengden på filmene og prisene som kunne betales for filmmanus.
For å gjenspeile det bredere omfanget av virksomheten sin, omdøpte Fox selskapet til Box Office Attraction Film Rental Company i 1914. Han inngikk en kontrakt med filmstudioet Balboa Amusement Producing Company og kjøpte alle filmene deres for å vise på kinoene sine i New York og leie kopier til andre kinoer over hele USA. Han fortsatte også å distribuere materiale fra andre kilder, for eksempel Winsor McCays animasjonsfilm Gertie the Dinosaur. Senere det året konkluderte Fox med at det var utilstrekkelig å være avhengig av andre selskaper for produktene sine. Han kjøpte filmstudioet til Éclair i Fort Lee i New Jersey, samt eiendom på Staten Island, og skaffet skuespillere og filmarbeidere. Selskapet ble et filmstudio og navnet ble forkortet til Box Office Attractions Company. Den første utgivelsen var Life's Shop Window.
Fox Film Corporation
Fox var mer en entreprenør enn en showmann og konsentrerte seg om å kjøpe og bygge kinoer; filmene var sekundære. Selskapets første filmstudio var i Fort Lee i New Jersey, hvor mange andre tidlige amerikanske filmstudioer var basert i begynnelsen av det 20. århundre. I 1917 sendte William Fox Sol M. Wurtzel til Hollywood i California, der det var et mer gjestfritt og kostnadseffektivt klima for filmskaping, for å ha tilsyn med selskapets nye produksjonslokaler. Fox hadde kjøpt Edendale-studioet til Selig Polyscope Company, som hadde laget filmer i Los Angeles siden 1909.
Etter at ny lydteknologi ble tilgjengelig, ønsket Fox å skaffe seg rettighetene til en lyd-på-film-prosess. I årene 1925-26 kjøpte han rettighetene til arbeidet til Freeman Harrison Owens, de amerikanske rettigheter til Tri-Ergon-systemet, oppfunnet av tre tyske oppfinnere, og Theodore Cases arbeid. Dette resulterte i lydsystemet Movietone, senere kjent som Fox Movietone, utviklet på Movietone Studio. Senere samme år begynte selskapet å tilby filmer med musikk- og effektspor, og året etter begynte det ukentlige innslaget Fox Movietone News, som varte frem til 1963. Det voksende selskapet trengte plass og i 1926 kjøpte Fox et område på 1,2 km² vest for Beverly Hills og bygget Movietone City.
Nedgangstider
Da rivalen Marcus Loew døde i 1927, tilbød Fox seg å kjøpe Loew-familiens andeler. Loew's, Inc. kontrollerte mer enn 200 kinoer, samt filmselskapet Metro-Goldwyn-Mayer. Da familien ble enige om salget, ble fusjonen av Fox og Loew's, Inc. kunngjort i 1929. Sjefen i MGM, Louis B. Mayer, var imidlertid ikke med i avtalen og kjempet tilbake. Ved hjelp av politiske forbindelser oppfordret Mayer Justisdepartementets antitrust-enhet å utsette den endelige godkjenningen av fusjonen. Fox ble hardt skadet i en bilulykke sommeren 1929. Da han ble frisk igjen hadde han tapt det meste av formuen sin i børskrakket høsten 1929, noe som gjorde det umulig med fusjonen, selv uten Justisdepartementets innvendinger.
Overbelastet og nær konkurs ble Fox fratatt sitt imperium i 1930 og endte opp i fengsel. Fox Film, med mer enn 500 kinoer, havnet hos bobestyrer. En omorganisering beordret av banken støttet opp selskapet en stund, men det ble snart klart at Fox, til tross for dets størrelse, ikke kunne stå på egne bein.
Fusjon
Under ledelse av Sidney Kent, begynte de nye eierne å forhandle med det ganske ferske, men mektige, uavhengige produksjonsselskapet Twentieth Century Pictures tidlig på våren 1935. De to selskapene fusjonerte den våren og ble til 20th Century-Fox. I mange år hevdet 20th Century Fox å ha blitt stiftet i 1915. Selskapet markerte for eksempel sitt 30-årsjubileum i 1945. De siste årene har selskapet regnet fra fusjonen i 1935, selv om de fleste filmhistorikere er enige om at det ble grunnlagt i 1915.
Skarlageneik
Skarlageneik (Quercus coccinea) er et løvfellende tre som vokser i østlige deler av USA.
Den blir opptil 30 m høy. Nedre del av stammen har ikke merker etter døde greiner. Barken er sølvgrå og glatt med store korkporer på unge trær, mens barken hos eldre trær er mørkegrå, fint furet og vortete. Bladene er avlange til elliptiske, 7–16 cm lange og 8–13 cm brede. Bladstilken er 2,5–6 cm lang. Bladet har tre fliker på hver side; basalfliken er vinkelrett eller tilbakebøyd, midtfliken utoverstående og tredje flik rettet framover. Tredje flikpar har ofte ulik lengde på hver side. Bladene er glinsende grønne på oversiden og glinsende lyse under. Høstfargen er dypt karmosinrød. Nøttene bruker 1,5 år på å bli modne. Nøtteskåla dekker mellom en tredjedel og halvparten av nøtta.
Skarlageneik vokser best på ganske tørr sand- eller grusjord i litt høyereliggende områder. Den forekommer som regel sammen med andre eikearter og furu, men på Ozarkplatået i Missouri vokser den i nesten rene bestander. I undervegetasjonen er blomsterkornell, bredbladkalmia, syretre og bærlyng vanlig.
Nordgrensen går fra sørvestre Maine vestover til New York, Ohio, sørlige Michigan og Indiana. Vestgrensen går gjennom sørlige Illinois, sørøstlige Missouri og sentrale Mississippi. Sørgrensen går gjennom sørlige Alabama og sørvestlige Georgia, og østgrensen går i overgangen mellom kystsletta og Appalachene nordover til Virginia.
Dette treslaget er mye plantet både i USA og Europa på grunn av de praktfulle høstfargene. Kultivaren 'Splendens' har ekstra store, glinsende blad.
Dilpreet Singh
Dilpreet Singh (født 12. november 1999) er en indisk landhockeyspiller.
Táriba
Táriba er en venezuelansk by som ligger i delstaten Táchira.
Den har 128 590 innbyggere (2011).
Carúpano
Den har 173 877 innbyggere (2010) og dekker et areal på 203 km².
Yaritagua
Yaritagua er en venezuelansk by som ligger i delstaten Yaracuy.
Den har 140 256 innbyggere (2015) og dekker et areal på 510 km².
San-Felipe
San-Felipe er en venezuelansk by som ligger i delstaten Yaracuy.
Den har 220 786 innbyggere (2001) og dekker et areal på 472 km².
Valera
Valera er en venezuelansk by som ligger i delstaten Trujillo.
Den har 250 000 innbyggere (2018) og dekker et areal på 226,45 km².
Ágnes Juhász-Balajcza
Ágnes Juhász-Balajcza (født 31. desember 1952) er en ungarsk volleyballspiller.
Hun representerte Ungarn under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 4.
Den kontinentale kongressens president
Den kontinentale kongressens president (senere kjent som President for Konføderasjonens kongress) ledet Den kontinentale kongress, samlingen av delegater som utviklet seg til å bli USAs første nasjonale statsmakt under Den amerikanske revolusjon.
Presidenten var et medlem av Kongressen, valgt av de andre delegatene for å virke som en nøytral ordstyrer på Kongressens møter. Presidentvervet var i stor grad utformet som en seremoniell stilling uten mye innflytelse. Embetet var urelatert til det senere embetet som USAs president. Etter ratifiseringen av Konføderasjonens artikler (eng. Articles of the Confederation), den nye nasjonens første grunnlov i mars 1781, ble Den kontinentale kongress til Konføderasjonens kongress. Medlemmene av Den andre kontinentalkongressen ble - uten avbrudd - ført over som medlemmer av Konføderasjonens første kongress. Det samme gjorde embetet som president.
Fjorten menn tjenestegjorde som Kongressens president mellom september 1774 og november 1788. De kom fra ni av de opprinnelig tretten koloniene / delstatene: Virginia (3), Massachusetts (2), Pennsylvania (2), South Carolina (2), Connecticut (1), Delaware (1), New Jersey (1) og New York (1). Gjennomsnittsalderen (på det tidspunktet de ble valgt) var 47 år.
Rolle
Kongressens president var - med hensikt - utformet som en stilling med liten myndighet. Den kontinentale kongressens medlemmer, som var redde for å konsentrere den politiske makten i én enkelt person, gav deres president enda mindre ansvar enn presidentene for underhusene i kolonienes lovgivende forsamlinger. Til forskjell fra enkelte av disse kunne for eksempel ikke Kongressens president sette den legislative dagsordenen eller foreta utnevnelser til komitéene. Presidenten kunne ikke møte utenlandske ledere privat. Slike møter ble holdt sammen med komitéer eller med hele Kongressen.
Presidentembetet var i stor grad en seremoniell stilling. Det var ingen lønn. Embetets primærrolle var å presidere over Kongressens møter, som innebar å fungere som en upartisk ordstyrer under debattene.
Da Kongressen oppløste seg selv og ble omdannet til Committee of the Whole (der alle delegatene i Kongressen var medlemmer) for å diskutere viktige saker, gav presidenten fra seg sin ordførerstol til formannen for Committee of the Whole. Likevel ble det reist kritikk mot at president Thomas McKean var blitt for mektig, fordi han på samme tid tjenestegjorde som Pennsylvanias høyesterettsjustitiarius. Ifølge historikeren Jennings Sanders var McKeans kritikere uvitende om maktesløsheten til stillingen som Kongressens president.
Presidenten var også ansvarlig for å ta seg av en stor del med offisiell korrespondanse, men kunne ikke svare på brev uten å bli beordret til det av Kongressen. Presidentene signerte også, men skrev ikke Kongressens offisielle dokumenter. Disse begrensningene kunne være frustrerende, fordi en delegat egentlig fikk mindre innflytelse da han ble valgt til president.
Historiker Richard B. Morris hevdet at - til tross for den seremonielle rollen - kunne enkelte presidenter utøve en viss innflytelse:
Kongressen og dens presidentskap ble mindre viktige etter ratifiseringen av Articles of Confederation og slutten på revolusjonskrigen. I økende grad nektet delegater, som var valgt til Kongressen, å tjenestegjøre, og Kongressen fikk vanskeligheter med å få skapt et quorum. President Hanson ønsket å fratre bare etter en uke i stillingen, men Kongressen manglet et quorum for å få valgt en etterfølger, så han fortsatte. President Mifflin fant det vanskelig å overbevise delstatene om å sende nok antall delegater til Kongressen for å ratifisere Paristraktaten i 1783. I seks uker i 1784 uteble president Lee fra Kongressen og beordret istedet Kongressens sekretær Charles Thomson om å sende ham alle dokumenter som trengte hans signatur.
John Hancock ble i november 1785 valgt til å tjenestegjøre som president en andre mandatperiode, selv om han da ikke satt i Kongressen og Kongressen var innforstått med at det var usannsynlig at han ville være tilstede. Han inntok aldri setet, henviste til dårlig helse, selv om han kan ha vært uinteressert i stillingen. To delegater, David Ramsay og Nathaniel Gorham, utøvde hans plikter under tittelen «formann». Da Hancock til slutt formelt fratrådte stillingen i juni 1786, ble Gorham valgt til ny president. Etter at Gorham trakk seg i november 1786, gikk det månedsvis før det ble tilstrekkelig antall medlemmer i Kongressen for å få valgt hans etterfølger. I februar 1787 ble general Arthur St. Clair valgt. Kongressen godkjente Northwest Ordinance under St. Clairs presidentskap og valgte ham til guvernør for Northwest Territory.
Embetets mandatperiode
Før ratifiseringen av Konføderasjonens artikler hadde Kongressens presidenter mandatperioder uten en spesifisert lengde. Deres mandatperiode ble avsluttet da de gikk av, eller – dersom det ikke var en formell fratreden - da Kongressen valgte deres etterfølger. Da Peyton Randolph, som ble valgt i september 1774, til å presidere over Den første kontinentale kongressen, ikke kunne være tilstede de siste få dagene av sesjonen på grunn av dårlig helse, ble Henry Middleton valgt til å erstatte ham.
Da Den andre kontinentale kongressen trådte sammen i mai året etter, ble Randolph igjen valgt som president, men han vendte tilbake til Virginia to uker senere for å presidere over House of Burgesses (Virginias lovgivende forsamling). John Hancock ble valgt til å fylle det ledige embetet, men hans posisjon var litt vag, fordi det var uklart om Randolph hadde gått av eller var på permisjon. Situasjonen ble ubehagelig da Randolph vendte tilbake til Kongressen i september 1775. Noen delegater mente at Hancock burde ha gått av, men det gjorde han ikke. Saken ble først løst ved Randolphs plutselige bortgang oktober samme år.
Uklarhet fordunklet også avslutningen på Hancocks mandatperiode. Han forlot stillingen i oktober 1777 for det han trodde var en forlenget permisjon. Da Hancock vendte tilbake oppdaget han at Kongressen hadde valgt Henry Laurens til å erstatte ham. Hancock, hvis mandatperiode varte fra 24. mai 1775 til 29. oktober 1777 (en periode på 889 days dager), var den presidenten som tjente lengst.
Kolerapandemien i 1817–1824
Kolerapandemien i 1817–1824, eller den første kolerapandemien, eller første asiatiske kolerapandemi eller den asiatiske koleraen, var en pandemi av kolera som fant sted mellom 1817 og 1824.
Den kontinentale kongressens president
Embetets mandatperiode
Lengden på presidentens mandatperiode ble til slutt kodifisert gjennom artikkel ni i Konføderasjonens artikler, som bemyndiget Kongressen ''«til å utnevne én av dens medlemmer til å presidere; under den forutsetning at ingen person skal få lov til å tjenestegjøre i embetet som president i mer en ett år i løpet av en treårsperiode.»
Kolerapandemien i 1817–1824
Vulkanutbrudd en utløser?
Det er blitt foreslått, spekulert, at omstendighetene bak kolerautbruddet kan ha vært et voldsomt vulkanutbrudd i 1815. Det gjaldt vulkanen Tambora i det som i dag er Indonesia, og det førte til en forstyrrelse av værsystemet, som i Vesten huskes som «året uten sommer». I India kom monsunen senere enn vanlig i 1816 og førte til kraftig regn som spredte en kolera - som ellers kanskje ville blitt til et typisk og avgrenset fenomen - fra et område nær floden Ganges i Bengal og videre utover med større styrke enn vanlig.
Gabriella Csapó-Fekete
Gabriella Csapó-Fekete (født 23. august 1954, død 19. juni 2023) var en ungarsk volleyballspiller.
Kolerapandemien i 1817–1824
Sykdomsutbrudd i Bengal 1817
Sykdommen brøt i alle fall ut rundt Ganges' elvedelta omkring byen Jessore noe øst for Calcutta i Bengal. Noen epidemiologier og medisinhistorikere har spekulert på om en hinduistisk valfart som sammenfalt i tid med utbruddet, den såkalte kumbh mela, spilte en rolle for spredningen. De tidligere kolerautbruddene nær Purnia i Bihar mener forskere var frittstående hendelser som ikke bidro til denne spredningen. Men i 1817 skulle altså faktorer ha ført til at sykdommen spredte seg ut over det lokale utbruddets nedslagsfelt og var i september kommet til handelsbyen Calcutta. Snart var den på motsatt side av India, i Bombay.
Den kontinentale kongressens president
Embetets mandatperiode
Da Konføderasjonens artikler trådte i kraft i mars 1781 avholdt imidlertid ikke Den kontinentale kongressen valg på en ny president under den nye grunnloven. Istedet ble Samuel Huntington sittende mye lenger enn det som det nye rotasjonsprinsippet tillot. Den første presidenten som tjenestegjorde i en spesifisert mandatperiode på ett år var John Hanson (6. november 1781–4. november 1782).
Gabriella Csapó-Fekete
Hun representerte Ungarn under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 4.
Kolerapandemien i 1817–1824
Spredning utenfor India
Veien lå åpen for en spredning fra India i alle retninger, østover, nordøst til Kina og gjennom Midtøsten til Øst-Afrika og Middelhavsområdet. Antallet døde på grunn av pandemien er ikke kjent, men konsekvensene var flere steder svært alvorlige.
Araure
Araure er en venezuelansk by som ligger i delstaten Portuguesa.
Den har 188 800 innbyggere (2018) og dekker et areal på 144 km².
Den kontinentale kongressens president
Liste over presidenter
Embetstidene, navnene og bakgrunnene til de som tjenestegjorde som Den kontinentale kongressens president:
Kolerapandemien i 1817–1824
Spredning utenfor India
Den er kjent som den første av flere kolerapandemier som fant sted i Asia og Europa på 1800- og 1900-tallet. Den ble fulgt av den andre kolerapandemi.
I mars 1820 ble sykdommen identifisert i Siam, i mai 1820 hadde den spredt seg så langt som til Bangkok og Manila, våren 1821 nådde den Java, Oman og havnebyen Anhai i Fujian. Sent i 1821 og i 1822 ble den funnet i Japan, rundt Persiagulfen i Bagdad, i Syria og i Transkaukasus. I 1823 nådde koleraen Astrakhan. Zanzibar og Mauritius ble også rammet.
I 1824 opphørte spredningen av sykdommen. Noen forskere tror at den kalde vinteren 1823–1824 kan ha bidratt til å bremse spredningen i Japan og Volga-området.
Forflyttelsen av britiske marine- og arméstyrker antas å ha bidradd til at epidemien ble en pandemi. Hindu-pilegrimer hadde spredt koleraen rundt på det indiske subkontinent, slik som hadde skjedd mange ganger tidligere, men britiske styrker brakte den landeveien til Nepal og Afghanistan. Den britiske marine og handelsskip brakte smittede mennesker til områder ved Indiahavet, fra Afrika til Indonesia, og nord til Kina og Japan.
Ciudad Ojeda
Ciudad Ojeda er en venezuelansk by som ligger i delstaten Zulia.
Den har 122 124 innbyggere (2012) og dekker et areal på 975 km².
Machiques
Machiques er en venezuelansk by som ligger i delstaten Zulia.
Den har 122 734 innbyggere (2011).
Ágnes Torma
Ágnes Torma (født 5. august 1951) er en ungarsk volleyballspiller.
Desimaltid
Desimaltid er representasjon av klokkeslett med enheter basert på titallsystemet. Begrepet brukes ofte for å referere til systemet som ble brukt et par år i Frankrike under den franske revolusjon fra 1792, hvor man delte dagen i 10 desimaltimer, hver desimaltime inn i 100 desimalminutter, og hvert desimalminutt i 100 desimalsekunder (til sammen 100,000 desimalsekunder per dag), i motsetning til den mer kjente UTC-standarden hvor dagen deles inn i 24 timer, hver time i 60 minutter og hvert minutt i 60 sekunder (86,400 SI-sekunder per dag).
Desimaltid gjør det også enkelt å representere tidspunkter som brøkdel av en dag. Brukt sammen med ISO-datoformatet kan man for eksempel skrive 2020-04-07 0.534, som kan tolkes som «2020 april 07, klokken 5 timer og 34 minutter etter starten av dagen», eller «0.534» (53,4 %) av den dagen. Systemet kan enkelt brukes med digital teknologi med epoker (mengde tid som har gått fra et referansetidspunkt), ettersom den interne tiden i datasystemet da kan brukes direkte både internt for databeregninger og til visning på skjerm for brukeren.
Desimaltid viser som regel til en måte å angi tiden på dagen basert på å dele et døgn inn i tideler. Denne artikkelen handler ikke om forslag til tidsregning basert på SI-sekundet, som istedet pleier å benevnes metrisk tid.
Kina
Både desimaltid og duodecimal tid har blitt brukt gjennom mesteparten av historien til Kina. Dagen (fra midnatt til midnatt) hadde innen det første årtusenet i vår tidsregning blitt delt både i 12 dobbelttimer (tradisjonell kinesisk: 時辰; forenklet kinesisk: 时辰; pinyin: shí chén) og i 10 shi / 100 ke (kinesisk: 刻; pinyin: kè). I tre korte perioder har ke blitt representert med andre tall. Fra år 5 til 3 før vår tidsregning bestod et døgn av 120 ke, fra år 507-544 etter Kristus bestod et døgn av 96 ke, og fra år 544-565 bestod et døgn av 108 ke. Flere av de rundt 50 kinesiske kalenderne har også videre delt ke inn i 100 fen, men noen kalendre har istedet delt hver ke i 60 fen. I år 1280 delte Shoushi-kalenderen hver fen videre inn i 100 miao, og skapte dermed et komplett desimalt tidssystem bestående av 100 ke, 100 fen og 100 miao. Bruken av kinesisk desimaltid opphørte i år 1645 da Shixian-kalenderen ble innført. Shixian-kalenderen var basert på europeisk astronomi, og ble brakt til Kina av jesuittene. Shixian var delt inn i 96 ke per dag med 12 dobbelttimer, hvilket gjorde hver ke lik nøyaktig lik et kvarter.
Frankrike
I 1754 skrev Jean le Rond d ' Alembert skrev følgende i verket Encyclopédie:
I 1788 foreslo Claude Boniface Collignon å dele dagen inn i 10 timer eller 1000 minutter, hver nye time i 100 minutter, hvert nye minutt i 1000 sekunder, og hvert nye sekund i 1000 tierces (latinsk for "tredje"). Collignon foreslo også en ny lengdeenhet basert på avstanden terminatoren beveger seg langs ekvator på tiden en tierce, hvilket skulle tilsvare en milliarddel av jordens omkrets. Dette skulle ifølge Collignon være en ny enhet for lengde kalt en «halvhåndbredde», hvilket i dag ville tilsvart omtrent 4 centimeter. Videre ble den nye tierce delt inn i 1000 quatierces som Collignon kalte «mikroskopiske tidspunkter». Han foreslo også at en uke skulle bestå av 10 dager og at året skulle deles inn i 10 «solmåneder».
Desimaltid ble offisielt innført under den franske revolusjon. Den 5 november 192 presenterte Jean-Charles de Borda et forslag til desimaltid, og den 5 oktober 1793 utstedte nasjonalkoventet følgende dekret:
Tidsdelene ble navngitt den 24 november 1793 (tilsvarende datoen «4. frimaire av år II» etter den nye franske revolusjonskalenderen). Primærinndelingen ble kalt timer, og det ble lagt til:
Listeforbund
Et listeforbund (eller listesamband) var et samarbeid mellom to eller flere partier i valg i Norge. Listeforbund hjalp mindre partier med å unngå «bortkastede stemmer» ved at stemmene deres kunne telles sammen dersom dette gjorde at partiene fikk flere mandater enn hvis stemmene ble talt hver for seg.
Desimaltid
Frankrike
På denne måten ble midnatt kalt enten dix heures («10 timer») eller zero heures («null timer»), middag ble kalt cinq heures («5 timer»), og så videre. Enhetene ble enten skrevet ut eller forkortet, som for eksempel 8 h. 72 m. I noen offisielle registre ble tiden registrert som tideler av timer (décimes, for eksempel 8.7 h.) istedet for timer og minutter. Selv om det i dette tidsrommet ble produsert klokker som viste dobbel inndeling med tall for både 10 og 24 timer, så tok desimaltid aldri helt av. Desimaltid ble ikke tatt i bruk offisielt før begynnelsen av det tredje republikanske året på datoen 22. september 1794, og man gikk bort fra obligatorisk bruk allerede et halvt år etterpå den 7. april 1795 (i revolsjonskalenderen «18 germinal av år III»). Den samme loven som endelig forkastet desimaltid introduserte også det opprinnelige metriske systemet. Selv om desimaltid av og til blir referert til som metrisk tid så skal det sies både at det metriske systemet til å begynne med ikke omfattet tid, og at senere versjoner av det metriske systemet dessuten har vært basert på det vanlige sekundet som tilsvarer omtrent 1⁄86400 av en dag som tidsenhet. På tross av den korte offisielle varigheten av deimaltid ble desimaltiden brukt utstrakt i et par franske byer inkludert Marseille og Toulouse, og i Toulouse stod en desimalklokke på forsiden av Kapitolen i fem år. I Palais des Tuileries i Paris viste to av de fire klokkene desimaltid inntil minst 1801. Matematikeren og astronomen Pierre Simon Laplace fikk en desimalklokke laget for ham, og brukte desimaltid i arbeidet sitt i form av brøkdager.
Listeforbund
Ved opptelling av stemmene i en valgkrets ble først alle listene telt opp for seg, og mandatene regnet ut. Deretter ble det foretatt en ny beregning, der partiene som hadde listeforbund sammen ble regnet under ett. Hvis sistnevnte beregning gav flere mandater enn førstnevnte ble denne lagt til grunn for den endelige mandatfordelingen.
Desimaltid
Frankrike
Desimaltid kan sees i sammenheng med et større forsøk på å innføre desimalisering i det revolusjonære Frankrike (som inkluderte desimalisering av valuta og innføringen av det metriske systemet), og ble introdusert som en del av den franske revolusjonskalenderen som i tillegg delte en måned inn i 3 décades («uker») hver bestående av 10 dager. Starten av hvert år ble bestemt etter jevndøgnet relativt den sanne eller tilsynelatende soltiden ved Parisobservatoriet. Desimaltid ville også blitt observert i forhold til soltid avhengig av lokasjon, hvilket allerede var praksis når det gjaldt stilling av klokker. For eksempel ville 12:40:45 GMT tilsvart 5 h 34 min 79 s desimaltid i Paris. Man gikk bort fra revolusjonskalenderen på slutten av 1805.
Listeforbund
Partier som hadde inngått listeforbund måtte indikere dette på stemmesedlene sine. Enkeltvelgere kunne reservere seg mot at deres stemme ble talt med til fordel for samarbeidspartnerne i listeforbundet ved å stryke denne erklæringen fra stemmeseddelen sin. Dette skjedde ikke ofte, men fungerte som en slags «sikkerhetsventil» for velgerne.
Desimaltid
Frankrike
På den internasjonale meridiankonferansen i 1884 ble følgende vedtak foreslått av den franske delegasjonen og vedtatt uten protester (med 3 blanke stemmer):
Listeforbund
1930–1945
Listeforbund ble innført før stortingsvalget 1930. Ordningen kom på grunn av Arbeiderpartiets fremgang, da valgordningen med bruk av d'Hondts metode favoriserte de største partiene. Derfor sørget de ikke-sosialistiske partiene for å tillate listeforbund, for å prøve å hindre Arbeiderpartiet i å få flertall. Arbeiderpartiet protesterte på den nye ordningen, uten å nå frem.
Ordningen med listeforbund varte til og med stortingsvalget 1945, men ble avviklet før 1949-valget.
Desimaltid
Frankrike
Frankrike gjorde enda et forsøk på desimalisering av tid i 1897 da Commission de décimalisation du temps ble opprettet av Bureau des Longitudes med matematikeren Henri Poincaré som sekretær. Kommisjonen vedtok et kompromiss foreslått av Henri de Sarrauton fra Société de géographie et d'archéologie d'Oran hvor man beholdt en inndeling av dagen på 24 timer, men delte hver time inn i 100 desimalminutter, og hvert desimalminutt inn i 100 desimalsekunder. Hybridforslaget fikk imidlertid liten oppslutning, og man gikk bort fra planene i 1900.
Listeforbund
1980-tallet
Et forsøk på å få gjeninnført listeforbund ble gjort i 1969, uten hell. Et nytt forsøk ble gjort i 1984, på initiativ fra Kristelig Folkeparti og Senterpartiet. Denne gangen støttet Høyre og Fremskrittspartiet forslaget, som dermed fikk flertall i Stortinget. Det var derfor tillatt med listeforbund ved stortingsvalget 1985, og ordningen ble benyttet av de tre sentrumspartiene Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Det Liberale Folkepartiet i flere fylker.
Desimaltid
Sveits
Den 23. oktober 1998 introduserte den sveitsiske klokkeprodusenten Swatch et konsept for desimaltid som de kalte «internettid» hvor man delte dagen inn i 1,000 desimalminutter som Swatch kalte .beats. Hvert desimalminutt ville dermed tilsvart 86.4 vanlige sekunder (eller 1 minutt og 26.4 sekunder), altså 1.44 ganger så mye som et normalminutt. På denne måten ble døgnet regnet fra 000-999, med @000 for midnatt og @500 for middag. Normaltiden ble tatt med utgangspunkt i Sveits og derfor sentraleuropeisk tid (en time foran universaltid). I hovedkvartetet til Swatch i den sveitsiske byen Biel (nå Biel/Bienne) ble det malt en linje som ble erklært for å markere «Bielmeridianen», og sentraleuropeisk tid ble omdøpt «Biel-middeltid» (BMT), selv om dette ikke samsvarte med den faktiske lokale middeltiden i Biel.
Ivermektin
Ivermektin er et legemiddel i kategorien anthelmintika som primært benyttes for å behandle parasittiske sykdommer hos mennesker og dyr. Det markedsføres under navnene «Scatol» (tabletter) og «Soolantra» (krem).
Listeforbund
1980-tallet
Partiene som fikk gjeninnført listeforbundet før valget i 1985 ønsket egentlig å få innført utjevningsmandater. Dette krevde imidlertid grunnlovsendring og to tredels flertall, noe Arbeiderpartiet blokkerte. Innføring av listeforbund kunne derimot gjøres via å endre valgloven, noe som kun krevde simpelt flertall. Arbeiderpartiet var egentlig imot både utjevningsmandater og listeforbund, siden de oppfattet disse tingene som verktøy ikke-sosialistisk side brukte til å opprettholde stortingsflertallet sitt. Etter harde debatter i Stortinget snudde Arbeiderpartiet, og endte med å godta utjevningsmandater da man reviderte valgordningen i 1988. Fra og med stortingsvalget 1989 ble derfor ordningen med listeforbund avviklet igjen.
Tocuyito
Tocuyito er en venezuelansk by.
Desimaltid
Konvertering
I et vanlig døgn er det akkurat 86,400 standardsekunder (se SI-systemet for den gjeldende definisjon av standardsekunder), men i det franske systemet for desimaltid var en dag delt inn i 100,000 desimalsekunder. Desimalsekundet er med andre ord kortere enn sin motpart.
Tocuyito
Den har 197 446 innbyggere (2011).
Desimaltid
Desimaltimer
En annen vanlig type desimaltid er desimaltimer. I 1896 foreslo Henri de Sarrauton som nevnt å dele en 24 timers dag videre inn i 100 desimalminutter, og hvert desimalminutt videre inn i 100 desimalsekunder. Selv om Bureau des Longitudes stilte seg bak så mislyktes forslaget, men likevel har det til en viss grad blitt vanlig å oppgi tiden på dagen med desimalbrøker av en time i stedet for minutter.
Ivermektin
Ivermektin ble oppdaget i 1975 og tatt i bruk som legemiddel i 1981. Oppdagelsen av legemiddelet førte i 2015 til nobelprisen i fysiologi og medisin til forskerne William Campbell and Satoshi Ōmura. Legemiddelet ligger på Verdens helseorganisasjons liste over essensielle medisiner. Det er mye brukt som profylakse i utviklingsland eller andre steder hvor mennesker er utsatte for parasittsykdommer.
Desimaltid
Desimaltimer
For eksempel brukes desimaltimer ofte for å føre timer og beregne lønn. Mange stemplingsur registrerer tiden på dagen i enten tideler eller hundredeler av en time. For eksempel vil klokken 08:30 bli registrert som «08.50», mens 08:45 vil bli registrert som «08.75». Dette er ment å gjøre regnskap enklere ved at man eliminerer behovet for å konvertere minutter og timer til samme format.
Ivermektin
Kontraindikasjoner
Legemiddelet er frarådet for bruk for barn under fem år eller mennesker med lever- eller nyresykdom. Det er ikke kjent om medisinen er trygg å bruke i forbindelse med graviditet.
Andrine Hanssen-Seppola
Andrine Seppola (født 14. februar 2003) er en norsk politiker (Sp) fra Tromsø. Seppola er leder i Senterungdommen fra 2022. Fra 2021 er Seppola vararepresentant til Stortinget.
Ivermektin
Covid-19 pandemien
Tidlig i koronapandemien ble Ivermektin pekt ut som et legemiddel som kunne ha anvendelse mot Sars-CoV-2 grunnet dets antivirale egenskaper, der et in-vitro forsøk viste effekt mot viruset i mars 2020. Derfor ble det påbegynt undersøkelser om hvorvidt Ivermektin kunne brukes «off-label» til å behandle mot Covid-19.
Andrine Hanssen-Seppola
Seppola ble i november 2020 nominert som Senterpartiets 4. kandidat til Stortinget for Troms valgkrets foran stortingsvalget 2021, og ble med det tidenes yngste toppkandidat til Stortinget i Norge. Hun har innehatt flere verv innenfor ungdomsorganisasjoner og politikk, og var politisk nestleder og sentralstyremedlem Senterungdommen før hun ble ungdomspartiets leder. .
Seppola var tidligere elev ved Kongsbakken videregående skole i Tromsø, og tilhører den kvenske Seppola-slekten.
Ivermektin
Covid-19 pandemien
En annen meta-studie fra juni 2021 konkluderte med at Ivermektin ikke hadde noen effekt. En systematisk gjennomgang av forskningen på Ivermektin fra juli 2021 forklarte at de tilgjengelige bevisene for at Ivermektin virket som profylakse eller behandling av Covid-19 var av lav kvalitet, og at man derfor var usikker på hvorvidt legemiddelet hadde effekt mot alvorlige utfall.
En stor randomisert kontrollert studie ble publisert i oktober 2022, og denne viste ingen signifikant forskjell mellom pasienter behandlet med Ivermektin og placebo. Studien ble av professor Perry Wilson kalt for «den siste spikeren i kisten» for ivermektin som behandling for covid.
Udokumentert bruk
I USA har man sett et antall pasienter bli innlagt på sykehus med alvorlige bivirkninger etter å selvmedisinering med Ivermektin i doser ment på større dyr.
I Norge så man at importen av legemiddelet hadde blitt 73 ganger høyere under pandemien enn før, trolig var dette til personer som skulle medisinere seg selv.
Desimaltid
Desimaltimer
Innen luftfart er det vanlig å legge til og trekke fra tider, og dette kan raskt kan bli komplisert dersom man må konvertere mellom minutter og timer. Derfor brukes ofte desimaltimer som eneste tidsenhet, hvilket gjør regning mye enklere. Med normaltid må man ofte bruke mente og låning når man legger sammen timer og minutter, som for eksemel 1:36+2:36=3:72, som man deretter må regne om til 4:12. Med desimaltid slipper man å bruke mente og låning, og kan istedet regne ut direkte: 1.6+2.6=4.2 desimaltimer.
Ivermektin
Udokumentert bruk
Legemiddelet er ikke godkjent brukt ved forebygging eller behandling av Covid-19 i Europa. Verdens helseorganisasjon, Statens legemiddelverk, Det europeiske legemiddelbyrået og amerikanske Food and Drug Administration fraråder bruk av Ivermektin ved Covid-19, bortsett fra i kliniske studier.
Desimaltid
Brøkdager
Brøkdag kan legges til på slutten av en dato. De følgende eksemplene viser alle til tidspunktet «1. januar 2000 klokken 12:00»:
Vålaugsvegen
Vålaugsvegen (11-149, 2-140) er en vei på Maura i Nannestad.
La Villa del Rosario
La Villa del Rosario er en venezuelansk by som ligger i delstaten Zulia.
Erzsébet Pálinkás-Varga
Erzsébet Pálinkás-Varga (født 5. april 1959) er en ungarsk volleyballspiller.
Hun representerte Ungarn i Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 4.
Victor Banerjee
Victor Banerjee (bengli: ভিক্টর বন্দ্যোপাধ্যায় Bhikṭar Bandyopādhyāẏ, født 15. oktober 1946 i Kolkata) er en indisk-britisk skuespiller som har spilt i både engelsk-, hindi-, bengali- og assamesiskspråklige filmer.