cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Drammen kulturskole
Drammen kulturskole holder til i kulturhuset Union Scene på Grønland i Drammen. Det mest av kulturskolens undervisningen foregår på Union Scene, men noe er også ute i bydelene.
Kulturskolen har våren 2010 totalt 33 ansatte og 700 elever. Tilbudet er primært rettet mot barn og unge bosatt i Drammen kommune.
Eksterne lenker
Drammen kulturskole
Hits (Stefan Sundström-album)
Hits er et samlealbum med Stefan Sundstrøm, utgitt i 2007.
Benue (delstat)
Benue er en av Nigerias 36 delstater. Den ligger sør i de sentrale delene av landet, den ble opprettet i 1976, men i 1991 ble de vestlige delene utskilt og de ble sammen med de østlige delene av Kwara til delstaten Kogi. Delstaten har fått sitt navn etter elven Benue. Makurdi er administrasjonssenter i delstaten.
TivoliVredenburg
TivoliVredenburg er et kultursenter i Utrecht, Nederland. Bygningen rommer flere konsertsaler. Hovedsalen, «Grote Zaal», har om lag 1717 sitteplasser.
C-VM i håndball for menn 1988
C-VM i håndball for menn 1988 ble arrangert i Portugal i 1988.
Katrine Hauch-Fausbøll
Katrine Malene Hauch-Fausbøll (født 27. juli 1945 i København) er en dansk instruktør og forfatter, mest kjent for å ha manus og regi i historiene om dukkefigurene Kaj og Andrea, som ble lansert i Danmarks Radio i 1971. Papegøyen Andrea og skilpadden Kaj opptrådte i barneprogrammer i perioden 1971-1975. En ny serie med de populære dukkene ble produsert fra 1996.
De ble i 2006 listet i Danmarks kulturkanon.
Emsland kjernekraftverk
Emsland kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i kommunen (landekreis) Emsland, ved elva Ems i Niedersachsen, i det nordvestlige Tyskland. Det står for 2 % av Tysklands kraftproduksjon. Anlegget eies av energiselskapene PreussenElektra GmbH (tidligere E.ON Kernkraft) og RWE, med henholdsvis 25 og 75 % av aksjene.
Det ble bygget og godkjent i perioden fra 1982 til 1988. Installert maksimal effekt er 1 406 MW, og årsproduksjonen i 2006 var på om lag 11,1 TWh elektrisk kraft. Anlegget har én trykkvannsreaktor, og ett kjøletårn som er 152 meter høyt. Etter dagens konsesjoner skal anleggets reaktor fases ut i 2020.
The Complete ’58 Sessions
The Complete '58 Sessions er et samlealbum med Elvis Presley, utgitt i 2010.
Messerschmitt KR175
Messerschmitt KR175 er en mikrobil produsert av tyske Messerschmitt mellom 1953 og 1955. Bilen ble bygget i 19 668 eksemplarer før den ble erstattet av Messerschmitt KR200 i 1956.
Messerschmitt KR175 er utstyrt med en midtmontert motor på 0,2 liter (174 cm³) med en effekt på 9 hestekrefter fra Sachs. Motoren er midtmontert og driver bakhjulene via et kjede. Bilen er ikke utstyrt med verken varmeapparat eller luftkondisjonering og motoren er luftkjølt. Den ble også lisensprodusert i Italia under navnet Mivalino, og da med italiensk motor
Italia under OL
Italia er en av de 14 nasjonene som deltok i de første moderne olympiske leker under Sommer-OL 1896 i Athen. Italia har deltatt i samtlige sommer- og vinterleker.
I 2009 oppdaget idrettshistorikere fra International Society of Olympic Historians (ISOH) at syklisten Frank Bizzoni, som ble antatt å være fra USA, fremdeles var italiensk statsborger da han deltok i Sommer-OL 1904 i St. Louis i USA. Han ble amerikansk statsborger først i 1917. Etter anbefaling fra ISOH endret den internasjonale olympiske komité Bizzonis nasjonalitet fra USA til Italia i 2021.
Italia som arrangør
Italia har arrangert OL tre ganger: Dessuten skal Vinter-OL 2026 arrangeres i Milano og Cortina d'Ampezzo
Tuatha Dé Danann
Tuatha Dé Danann‎ (vanligvis oversatt som gudinnen Danus folk), også kjent ved det eldre navnet Tuath Dé («gudenes folk/stamme»), var et mytisk, overnaturlig folk i irsk mytologi som har blitt beskrevet som selve «prototypen på de underjordiske, eller selve alvefolket.» Det er antatt å representere hovedgudene i det førkristne irsk-gæliske Irland. Tuath Dé ble til sist Aos Sí, en irsk betegnelse for feer og alver, i senere folkeminne.
Tuatha Dé antas å bo i underverden, men samhandler med mennesker og den menneskelige verden. Deres tradisjonelle rivaler er fomoirere, som synes å representere en skadelige eller destruktiv naturmakt. Hvert medlem av Tuatha Dé har blitt assosiert med et særskilt vesentrekk av livet eller naturen, men mange av dem synes å ha flere en assosiasjon eller tilknytning. Mange har også tilnavn, en del av disse representerer forskjellige aspekter av guddommen og andre synes å være regionale navn eller tilnavn.
Mye av irsk mytologi ble nedskrevet av kristne munker som modifiserte og endret innholdet til en viss grad. De framstilte ofte Tuath Dé som konger, dronninger og helter fra en fjern fortid som ikke var guder, men som hadde overmenneskelige krefter eller som senere ble kreditert med dem. I andre tider ble mytene forklart som falne engler som var verken gode eller onde. Imidlertid var det en del skribenter i middelalderen som anerkjente at de en gang var guder. Et dikt i Leinsterboken lister opp mange av dem, men ender med «Skjønt [forfatteren] oppteller dem, han tilber dem ikke.» Navnet Dagda er forklart som å bety «den gode gud»; Brigid er kalt for «en gudinne dyrket av poeter»; mens Goibniu, Credne og Luchta er referert til som Trí Dé Dána («håndverkets tre guder»), Figurer som Lugh, Morrígan, Óengus og Manannán mac Lir opptrer i fortellinger plassert i århundrer fra hverandre, og viser således alle tegnene på udødelighet. De har også paralleller i gudeverden til andre keltiske folk: eksempelvis er Nuada beslektet med den britiske guden Nodens; Lugh er beslektet med den pankeltiske guden Lugus; Brigit med Brigantia; Tuireann med Taranis; Ogma med Ogmios; og Badb med Catubodua.
Navnet
Oversettelsen av Tuatha Dé Danann som «folket til gudinnen Danu» er nødvendigvis upresist. Gammelirske tuath (flertall tuatha) betyr «folk, stamme, nasjon»; og dé er genitivform av día, «gud, guder, gudinne», eller mer bredt «overnaturlig vesen, objekt for dyrkelse» I de eldste tekstene er det mytiske folket referert til som Tuath Dé (flertall Tuatha Dé). Imidlertid benyttet de irske munkene også å benytte begrepet Tuath Dé for å referere til israelitter i betydningen "Guds folk". Tilsynelatende for å unngå forvirring med israelitter, begynte skribentene å referere til det mytiske folket som Tuath Dé Danann (flertall Tuatha Dé Danann).
Danann er generelt antatt å være et genitiv av et hunkjønnsnavn, for hvor nominativ kasus ikke er dokumentert. Det har blitt rekonstruert som Danu for hvor Anu (genitiv Anann) kan være en alternativ form. Anu er kalt for «mor til de irske guder» av Cormac mac Cuilennáin (død 908). Det kan være knyttet til den walisiske mytiske figuren Dôn. Hinduistisk mytologi har også en gudinne ved navn Danu, som muligens er en indoeuropeisk parallell. Imidlertid er denne rekonstruksjonen ikke universelt akseptert. Det har også blitt foreslått at Danann er en sammensmelting av dán («dyktighet, evne/håndverk») og gudinnenavnet Anann. Navnet er også funnet som Donann og Domnann, hvilket kan peke mot en opprinnelse som urkeltisk *don i betydningen «jord», sammelignbart med gammelirske doman, «jord». Det kan være en forbindelse med det mytiske Fir Domnann, et mytisk irsk folk, og kanskje også den britonske stammen dumnonene (latin: dumnonii) i dagens Devon og Cornwall.
Legendarisk historie
Irsk mytologi har flere historier om folk som kommer utenfra og bosetter seg på øya Irland i form av bølger av invasjoner. Det fortelles lite om deres historie før de kom til Irland. Tuatha Dé Danann nedstammet fra Nemed, en mytisk figur som har et navn som betyr «hellig» på gammelirsk. Det som nevnes er at de kom fra fire byer nord for Irland: Falias, Gorias, Murias og Finias. Der hadde de tilegnet seg okkulte kunnskaper. I henhold til Lebor Gabála Érenn kom de til Irland «på mørke skyer» og «landet på fjellene til Conmaicne Rein (en forening av stammer) i Connachta (vest på Irland); og det brakte med seg et mørke over solen for tre dager og tre netter.» I henhold til en senere og rasjonaliserende versjon av denne fortellingen kom de i skip til kysten av landet til Conmaicne Mara (dagens Connemara). De brente sine skip slik at de ikke skulle bli fristet til å vende hjem; og røyken og tåken som kom fra de brennende skipene fylte landet og luften rundt. Derfor ble det oppfattet som om de kom på skyer av skodde.
Et tredje slag ble utkjempet mot en påfølgende invasjonsbølge, milesiere fra nordvest fra Den iberiske halvøy (dagens Galicia (Spania) og nordlige Portugal), etterkommere av Míl Espáine (som er antatt å representere goideliske keltere). Milesiere møtte tre gudinner fra Tuatha Dé Danann, Ériu, Banba og Fodla, og disse ba om at den grønne øya skulle bli navngitt etter dem; Ériu er således det mytiske opprinnelsen til den moderne navnet til Irland, Éire, og Banba og Fodla blir fortsatt tidvis brukt som poetiske navn på øya.
Gudinnenes tre ektemenn, Mac Cuill, Mac Cecht og Mac Gréine, som var konger av Tuatha Dé Danann, ba om en fredsavtale på tre dager, og hvor milesierne lå ved anker ni bølgedistanse fra kysten. Milesierne gikk med på det, men Tuatha Dé Danann manet fram en magisk storm i et forsøk på å drive skipene vekk. Milesiernes poet Amergin fikk sjøen til å legge seg med sine vers, deretter gikk hans folk i land og beseiret Tuatha Dé Danann ved Tailtiu. Da Amergin ble tilkalt for dele inn landet mellom Tuatha Dé Danan og hans eget folk, tildelte han dyktig den delen over bakken til milesierne og den delen som lå under bakken til Tuatha Dé Danann. Tuatha Dé Danann ble ledet ned i bakken i Sidhe-gravhaugene av Dagda.
Norgesmesterskapet i alpint 1958
Norgesmesterskapet i alpint 1958 var det norske mesterskapet i alpin skiidrett. Mesterskapet ble arrangert fra 15. til 20. februar i Oslo og Norefjell.
Utfor
Dato: 20. februar
Sted: Norefjell
Storslalåm
Dato: 15. februar
Sted: Wyllerløypa, Oslo
Slalåm
Dato: 16. februar
Sted: Rødkleiva, Oslo
Drøbak
Drøbak (av norrønt Drjúgbakkr, «den dryge bakken» ) er en tidligere kjøpstad, nå by på østsiden av Drøbaksundet. Drøbak er administrasjonssenteret i Frogn kommune i Akershus i Viken fylke, og hadde innbyggere per 1. januar.
Historie
Midt på 1600-tallet lå strandstedet Drøbak i Frogn anneks under Ås prestegjeld, og i løpet av 1600- tallet og 1700- tallet vokste det etter hvert fram en større tettbebyggelse i strandkanten. At Drøbak snart skulle vokse til å bli et ladested og senere by skyldes ikke tilfeldigheter. Ved Husvik og Kaholmene var det god havn og på Sundbrygga oppstod det et fergested. I Drøbaksundet var fjorden på sitt smaleste og her kom man seg forholdsvis lett over fjorden. Drøbak havn holdt seg dessuten om vinteren isfri lenger enn havnene rundt Christiania. Da det å navigere store seilskip i trange farvann var vanskelig. Når fjorden frøs til is innenfor Drøbak ble varene transportert med hest og slede inn til Christiania. Derfor var Drøbak viktig.
Drøbak og Frogn ble skilt ut fra Ås prestegjeld ved kongelig resolusjon den 8. september 1823.
Drøbak fikk kjøpstadsrettigheter 20. august 1842 og ble dermed en by; den eneste i Akershus på den tiden. I 1962 bestemte Schei-komiteen at Drøbak skulle opphøre som egen kommune og innlemmes i Frogn landkommune. Dermed hadde ikke Drøbak lenger bystatus i juridisk forstand. Drøbak fikk tilbake bystatusen i 2006, etter vedtak i kommunestyret.
Oslofjorden er på det smaleste i Drøbaksundet, og når det er strenge vintre kan fjorden fryse igjen fra Drøbak til Oslo. I gamle dager fungerte derfor Drøbak som vinterhavn for Oslo. Av forsvarshensyn ble det på 1800-tallet bygget en undersjøisk molo – Drøbakjeteen – på Hurum-siden av sundet, slik at fremmede krigsskip skulle tvinges østover i passasjen hvor de norske forsvarsverkene var sterkest.
Senkningen av «Blücher»
En viktig hendelse i Drøbaks historie var senkingen av den tyske krysseren «Blücher» under det tyske angrepet på Norge morgenen den 9. april 1940. Krysseren transporterte tyske soldater og byråkrater for en planlagt overtagelse av Oslo. Men kommandant Eriksen på Oscarsborg festning, som ligger på andre siden av Drøbaksundet, gav på eget initiativ ordren om å beskyte krysseren. Krigsskipet ble senket og dette forsinket den tyske invasjonen. Det var nok til at regjering, storting og kongefamilie kunne evakueres, og gullreservene ble reddet unna okkupantene.
Turisme og kultur
Mange turister besøker Drøbak på grunn av byen og kysten. Bybildet preges av pittoreske, gamle hus; mange av dem er påbygde stuer fra sent 1600-tall og fremover. I sentrum finnes mange kunstgallerier, småbutikker og utstillinger som trekker besøkende til byen sommerstid. Butikken som kaller seg «Julenissens postkontor» er også en kjent turistattraksjon. Ved havnen i Drøbak står skulpturen Havfruene i Drøbak, som er laget av Reidar Finsrud og ble avduket i 1999.
Ved Badeparken ligger Drøbak kirke, også kalt Vår Frelsers kirke, som ble innviet 29. oktober 1776. Kirken er inspirert av Vår Frelses kirke i Kristiania, den nåværende Oslo domkirke.
Det går ferge til Oscarsborg festning rett utenfor byen. I sommerhalvåret tilbys omvisninger på festningen, og den ideelle stiftelsen OscarsborgOperaen arrangerer operaforestillinger i friluft.
Ved Drøbak er det mange badestrender, og byen ble tidlig et populært badested for Oslobeboere. Badeparken, Parrstranda, Torkildstranda og Skiphelle.
Hver sommer blir det arrangert flere festivaler og konserter i og ved Drøbak, blant annet Drøbakfestivalen, Drøbak Havnefestival og Gitarer ved fjorden. Drøbak har en 18-hulls golfbane.
Stella Kramer
Stella Kramer (født 22. mars 1989 i Herdecke) er en tysk håndballspiller, som spiller for den tyske klubben og det tyske kvinnelandslaget.
11. etappe av Tour de France 2020
Caleb Ewan tok sin andre etappeseier.
Bordtennis under Sommer-OL 2012
Bordtennis under Sommer-OL 2012. Bordtennis var med på det olympiske programmet for sjuende gang under OL 2012 i London. Bordtennisturneringene ble avviklet på ExCeL Arena i perioden 28. juli til 8. august. Kina ble beste nasjon og vant alle fire gullmedaljene.
Jaktprat
Teksten handler om en ung mann som blir med faren sin på jakt. Men uante situasjoner oppstår, som resulterer i en helt annen avslutning på jakten enn den faren hadde forespeilt seg.
Sunde spiller på sin akustiske gitar (stålstrenger) mens hans vokal er en blanding av at han synger og snakker i kjapt tempo. «Jaktprat» stiller i samme sjanger som «Oppfinnervise» og «2003, en butikk-odyssé» og «Svigerfars motorsag».
Høsten 1968 begynte Sunde å studere på Schous Tekniske Institutt. Han syntes kjemilæreren var en kjedelig mann, og derfor ble det til at han skrev ned teksten til «Jaktprat» i stedet for å følge med i timen. Han prøvde etter hvert sangen for publikumet på viseklubben Dolphins og fikk stor respons. Høsten 1969 tok han en tur innom kontoret til Mikkel Aas som var innspillingsjef for Norsk Phonogram og spilte inn demoer til «Jaktprat», «Super-SS-Rally-GT-Fastback-Hardtop-Sprint» og «Fire melk og Dagbla' for i går».
«Jaktprat» regnes som Øystein Sundes gjennombruddsmelodi.
«Jaktprat» på samlealbum
12. april 2010 ga Gitarkameratene ut albumet Kanon!, hvor første vers av «Jaktprat» er med i en medley. Samtlige medlemmene av gruppen synger dette verset sammen. Medleyen var formet slik: «Kjekt å ha»/«Førr ei dame»/«En natt forbi»/«Fin frokost»/«Jaktprat»/«Heksedans»/«Bysommer»/«Vippetangen konditori»/«Levende lyd»
Sakhil Alakhverdovi
Han representerte Georgia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde.
Anja Coleby
Anja Coleby (født 30. september 1971 i Sydney, Australia) er en australsk modell og skuespiller.
Karriere
Anja Coleby har spilt i mange amerikanske science fiction-serier og australske filmer og TV-serier. Hun var en del av de viktigste karakterene i TV-serien Flipper hvor hun spilte Holly Myers i tre sesonger. Hun har senere spilt gjesteroller i australske TV-serien Water Rats (1997) og All Saints (2002). Hun har også spilt i en episode av TV-serien The Lost World (2000) som Hippolita, Farscape (2002) som Ponara, og BeastMaster (2001) som Dronning Lyoka.
Coleby har fortsatt å arbeide i australsk fjernsyn, senest for vitenskapsprogrammet Catalyst. Hun har også kort modellert for et australsk sportstidsskrift.
Personlig liv
Anja Coleby er datter av skuespilleren Robert Coleby og søster av skuespiller Conrad Coleby. Hennes far er britisk og hennes mor er svensk.
Ilm
Ilm eller ILM har flere betydninger:
It’s a Bag of Candy
It's a Bag of Candy er et musikkalbum med Marthe Valle, utgitt i 2005.
Erik Bonnerup
Erik Bonnerup (født 6. februar 1939) er en dansk cand.scient. og tidligere administrerende direktør.
Bonnerup ble utdannet cand.scient. i matematikk fra Københavns Universitet i 1966.
Erik Bonnerup gik av med pensjon i 2000 og har siden vært medlem av flere regjeringsnedsatte kommissioner og råd, blant annet Strukturkommissionen.
Sean Lennon
Flere av sine sanger dediserte John Lennon til sønnen, blant de mest kjente er «Beautiful Boy» fra albumet Double Fantasy.
Parathylia
Parathylia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, grå- eller brunaktige trebukker.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Borneo.
Forever Candid
Forever Candid er et musikkalbum med Marthe Valle, utgitt i 2008.
Takt (motor)
En takt eller et stempelslag (engelsk stroke) er i maskinteknikken enhver av de to eller fire bevegelsene som en stempelmotor utfører under gang. Stempelbevegelse som benyttes i stempelmaskiner og andre mekanismer, er en frem- og tilbakegående bevegelse. Hver stempelsyklus består av to motsatte bevegelser: Det er først en bevegelse i én retning, og deretter en bevegelse tilbake i motsatt retning. I et damplokomotiv, eller i en damp-, otto- eller dieselmotor, brukes takt om bevegelsen som finner sted når et stempel beveger seg langs hele lengden av en lokomotivsylinder eller motorsylinder i én retning.
En fullstendig syklus med innsugning, kompresjon, forbrenning og utblåsning (i en firetaktsmotor) får veivakselen til å rotere via veivtappene. Denne rotasjonen skaper stor kraft og skjer i en hastighet som oppgis som turtall, det vil si omdreininger per minutt (o/min). Måten denne hastigheten måles på varierer med motorens type og arbeidstakt. Ved vanlig landeveiskjøring med en moderne bil roterer veivakselen vanligvis mellom rundt 2 000 og 3 000 ganger i minuttet, ved tomgang så lavt som mellom 750 og 900 ganger i minuttet, og øvre turtallsgrense ligger på mellom 4 500 og 10 000 o/min for vanlige bilmotorer og nesten 20 000 omdreininger o/min for racingmotorer av den type som benyttes i Formel 1-biler (i dag begrenset til 15 000 o/min). Stempelmotorer til bruk i fly har vanligvis et omdreiningstall på mellom 2 000 og 3 000 o/min.
Slaglengde
Begrepet takt er nært knyttet til slaglengde, som er lengden av takten eller stempelslaget, det vil si avstanden mellom stempelets øvre dødpunkt (ØD, vendepunkt oppe) og nedre dødpunkt (ND, vendepunkt nede). Slaglengden er dermed det samme som diameteren til veivakselens sirkelbevegelse. Den kan også angis som lengden på den veien stempelet går mellom øvre- og nedre dødpunkt. Slaglengden s blir bestemt av veivradien r til veivakselen og er dobbelt så stor som veivradien, s = 2r. Den oppgis vanligvis i millimeter (mm). I en forbrenningsmotor er slaglengden bestemmende for stempelhastigheten ved et gitt omdreiningstall til veivtappen. Sammen med sylinderdiameteren bestemmer slaglengden størrelsen (volumet) til en motorsylinder. Forholdet mellom disse to dimensjonene er kjent som slaglengdeforholdet, d/s. I en rotasjonsstempelmotor benyttes begrepet slaglengde om den tilsvarende rotorbevegelsen (se dødpunkt).
Arbeidsforløp
De fleste moderne forbrenningsmotorer arbeider i en firetakts syklus (med fire takter), det vil si at et helt arbeidsforløp består av fire distinkte takter. De gjør unna ett arbeidsforløp mens veivakselen roterer to hele runder. Arbeidstakten utgjør altså en halv omdreining, det vil si bare én takt av til sammen fire. Et fullt arbeidsforløp i en firetaktsmotor består av følgende fire takter (se figuren til høyre):
Andre typer motorer kan ha veldig forskjellige arbeidsforløp. I en totaktsmotor skjer det for eksempel én forbrenning for annen hver takt som motoren gjør, det vil si for hver omdreining, i motsetning til én forbrenning bare for hver annen omdreining i en firetaktsmotor. I en totaktsmotor blir det derfor utført arbeid både på over- og undersiden av stempelet. Dessuten skjer gassutvekslingen (spyling av gassen) i sylinderen samtidig, det vil si ren luft kommer inn samtidig som avgassene strømmer ut. Den friske drivstoff/luft-blandingen fortrenger imidlertid ikke helt de forbrente gassene, og vil blande seg delvis med disse og følge ut gjennom avgassportene. Dette fører til at litt drivstoff går tapt i prosessen, noe som igjen gir totaktsmotorer et forholdsvis høyt forbruk av olje og drivstoff og et høyt utslipp av uforbrente drivstoffgasser sammenlignet med firetaktsmotorer.
Bjørn Sand
Bjørn Hjalmar Sand (født 19. september 1928) er en norsk revyforfatter, filmforfatter og skuespiller. Han er mest kjent for sin rolle som Stutum, som var fast innringer i Totto Osvolds programmer på NRK radio fra 1972 til 1994. Sketsjene ble gitt ut på albumet Stutum Speaking, som vant Spellemannprisen 1973 i åpen klasse.
Bakgrunn og virke
Bjørn Sand var bror av skuespiller Rolf Sand og gift med tidligere skuespiller og innehaver av tobakksforretning, Unni Bernhoft (Sand). Han er faren til skuespilleren Simen Sand og TV-produsent Jon Ola Sand.
Brother
Brother (originaltittel: Брат) er en russisk film fra 1997, regissert av Aleksej Balabanov.
Handling
Danila Bagrov er en russisk krigsveteran fra den første Tsjetsjenia-krigen, som havner i en slåsskamp mot noen sikkerhetsvakter. Moren hans insisterer deretter på at han burde reise til St. Petersburg for å oppsøke sin suksessrike eldre bror Viktor, som moren er sikker på vil hjelpe Danila å tjene til livets opphold. Der blir han snart venn med Kat, en energisk rusmiddelbruker, og «The German» Hoffman, en hjemløs gateselger som Danila hjelper etter at en kjeltring forsøker å presse ham. Uten at moren deres vet det, er Viktor egentlig en dyktig leiemorder som går under gatenavnet «Tataren» som har begynt å irritere mafiasjefen hans Roundhead. Hans siste mål er «The Chechen», en tsjetsjensk mafiasjef som nylig har blitt løslatt fra fengsel.
Viktor gir oppdraget sitt til Danila, og lyver for ham at tsjetsjeneren hadde presset ham. Han ber Danila om å gjennomføre leiemordet, noe han gjør. Roundheads kjeltringer oppdager og jager ham, men han klarer å stikke av. Under flukten møter han en kvinne som heter Sveta, som er gift med en voldelig ektemann. I mellomtiden er Roundhead sint over å miste en av håndlangerne sine, og at Viktor brukte noen andre til å utføre leiemordet. Han sender derfor Viktor til et nytt oppdrag sammen med en annen kjeltring, med planer om å få Viktor drept. Men Viktor gir også dette oppdraget til Danila.
De små synger
De små synger er en dansk sangbok med barnesanger samlet av Gunnar Nyborg-Jensen. Boken kom ut i 1948.
I 2006 ble den listet i Danmarks kulturkanons «barnekanon».
Liste over rollefigurer i Portalen
Dette er en liste over de viktigste rollefigurene i TV-serien Portalen fra sesong 1-5 i alfabetisk rekkefølge etter etternavn. De eneste gjenstående av de opprinnelige skuespillerne som er med er Andrew Lee Potts, Hannah Spearritt og Ben Miller.
Claudia Brown
Spilt av Lucy Brown. Claudia Brown jobber på innenriksdepartementet, i samarbeid med Nick Cutter og teamet hans. Hun ble forelsket i Cutter da han rettet henne fra jurassike flygeøgler. Da Nick og Helen Cutter dro tilbake til perm-perioden i episode 1.6, gjorde de noe som forråsaket at verden utviklet seg annerledes. Da Nick kom tilbake i nåtiden, var ikke Claudia der. Ingen visste noe om hun heller. I episode 2.1, dukket hun opp som en annen person, Jenny Lewis.
Nick Cutter
Spilt av Douglas Henshall. Professor Nick Cutter ble utvalgt av innenriksdepartementet til å lede etterforkningsteamet, på grunn av hans ekspertise i paleontologi og identifisering av utdødde skapninger. Cutter giftet seg med Helen Cutter, som forsvant 8 år før Nick så sitt første avvik. Nick fortalte resten av teamet at hun forsvant etter de hadde hatt en krangel, og legger skylden på seg selv. Fra slutten av episode 1.1 til begynnelsen av 1.3 trodde han at Helen var fortsatt i live, noe de andre i teamet syntes var helt tåpelig og urealistisk, særlig Claudia Brown. Det viste seg å være sant at hun var i live, og i episode 1.3, hentet han henne fra fortiden. Etter hvert rømte hun igjen.
I episode 2.7 ble det vist at Helen hadde lånt nyteknologi fra fremtiden og tatt i bruk kloning. I episode 3.3 ble det vist at hun hadde klonet Nick Cutter selv, kun ved hjelp av DNA-et hans. Nick Cutter-klonen skulle detonere en bombe for å drepe Nick Cutter. Grunnen til at Helen ville drepe ham, var fordi at hun hadde vært i fremtiden der hun hadde sett at ARC hadde klonet «fremtidig kjøtteter», noe som endte i katastrofe. Derfor ville hun forandre fortiden, slik at det ikke skjedde, og at menneskeheten kunne fortsette å dominere. Da ARC gikk opp i flammer, ble alle reddet, unntatt Helen. Nick løp inn for å redde henne, noe han klarte. Uansett, skjøt Helen ham, og brukte argumentet at framtiden var viktigere enn ham. Nick Cutter dukket aldri opp i serien igjen, men Danny Quinn tok over som leder av teamet fra episode 3.6.
Stephen Hart
Spilt av James Murray. Stephen James Hart er Nick Cutters labtekniker. Han har vært en av de mest viktige rollefigurene siden første episode. I episode 1.6 viste det seg at han hadde hatt et forhold til Nick Cutters kone, Helen Cutter før hun forsvant. I episode 2.7, ble Stephen lurt til å tro at Nick Cutter og hele teamet var drept, og at James Lester stod bak dette. Når Stephen kom bort til ARC, fant han ut at Nick og de andre var i live. Stephen, Helen og Nick Cutter ble satt i en situasjon der alle skapningene som hadde vært med, var fanget i et rom, men døren kunne bare lukkes fra innsiden. En av dem måtte lukke dem, og personen ville selvsagt bli drept. Først ville Nick gjøre det, men Stephen insisterte, og gjorde det. Før han gikk inn, sa Nick at Lester ikke var fienden, så Stephen må ha skjønt at alt Helen hadde sagt var løgn. Dermed ble Stephen drept, og var ikke med i flere episoder.
James Lester
Spilt av Ben Miller. Sir James Pegerine Lester jobber for den britiske regjeringen, og er leder og ansvarlig for forskningsteamet, som først ble ledet av Nick Cutter, og senere av Danny Quinn, som skal undersøke forekomsten av mystiske tidsavvik. Lester er en hensynsløs og sarkastisk person, som har i oppdrag å avdekke hemmelighetene om avvik og forhindre panikk og at pressen får høre om det, og han akter å bruke de midler han trenger.
Jenny Lewis
Spilt av Lucy Brown. I episode 2.1, ble Jenny Lewis introdusert til Nick Cutter og teamet av James Lester som den nye informasjons- og samfunnskontaktperson. Med det første sier Nick Cutter ser henne sier han «Claudia Brown». Hun nekter på at hun heter det, og han forklarer at hun i fortiden var en annen person. Lewis blir forvirret, men begynner å skjønne ting etter hvert. Slutten av sesong 2 og begynnelsen av sesong 3 leder til at Nick Cutter og Jenny Lewis blir forelsket, men dette blir brutt, da Nick Cutter dør i episode 3.3. I episode 1.1 sa Claudia Brown at det var en feil at Nick skulle gå gjennom avviket, noe som virker likt til det Jenny Lewis sa til ham i episode 3.3, da hun sa at det var en feil at Nick skulle gå inn i den brennende ARC for å redde Helen Cutter, da han døde. I episode 3.5 bestemte hun seg for å slutte, og gav ansvaret til Danny Quinn.
Abby Maitland
Spilt av Hannah Spearritt, tidligere medlem av sanggruppen S-Club. Abby Maitland har vært en av hovedfigurene siden sesong 1, jobbet som dyrepasser i en zoologisk hage før hun ble medlem av teamet. Hennes hobbyer er turn, yoga, karate, kickboksing, svømming og dykking og holder gymutstyr i leiligheten sin. I sesong 1 syntes hun å være forelsket i Stephen Hart, men siden sesong 2 er det åpenbart at hun er forelsket i hennes samboer Connor Temple.
Hun er også interessert i reptiler og øgler, og i episode 1.1 tok hun ulovlig vare på en forhistorisk øgle som hun kaller for «Rex». Rex er med i nesten hver episode, som en mini-rollefigur som utgjør mye av humoren i programmet. Fra sesong 4 av er det kjent at Connor og Abby er kjærester.
Sarah Paige
Spilt av Laila Rouss. Før Sarah ble medlem av teamet, studerte hun egyptologi, noe de fikk bruk for i første episode av sesong 3, da hun trodde en pristichampsus var den egyptiske gudinnen ammut, og begynte å tyde koder. Cutter var imponert over hennes arbeid og tok henne med som meldem av teamet, godkjent av Lester. Sarah vises å ha et bror-søster-forhold med Connor Temple. Sarah kom ikke tilbake i sesong 4. Hennes død ble omtalt i første episode da Connor og Abby kom igjennom avviket til nåtiden.
Danny Quinn
Spilt av Jason Flemyng.
Connor Temple
Spilt av Andrew Lee Potts. Connor Temple har vært en av hovedkarakterene siden sesong 1 og er student av paleontologi hos Nick Cutter. Connor er en trofast medlem av teamet, men er også brukbar når det gjelder å etterforske utdødde skapninger som går gjennom avviket. Connor blir presentert som nerd, og liker science fiction-serier som Battlestar Galactica og Star Wars. Han har også stor interesse for dinosaurer og andre forhistoriske dyr, og har opprettet en database av forhistoriske skapninger, noe teamet får bruk for å etterforske skapningene som kommer gjennom avvikene.
Connor er forelsket i Abby Maitland, som han for tiden bor sammen med, men i sesong 2 fikk han en ny kjæreste som heter Caroline Steel, men det viste seg at hun var spion for Oliver Leek, som jobber mot avvikssenteret. Etter det innrømte han at følelsene egentlig alltid har vært for Abby. Sesong 3 sluttet med at Connor og Abby var fanget i kritt-tiden, men de kom seg tilbake igjen i sesong 4, da de fikk sine plasser tilbake i teamet.
Fidelio
Fidelio, opprinnelig Leonore, er Ludwig van Beethovens eneste opera. Den er i tre akter og hadde urpremiere på Theater an der Wien i Wien 20. november 1805, men var ingen suksess. Beethoven omarbeidet den to ganger, og det er versjonen fra 1814 som senere oppføres. Denne hadde sin premiere på Theater am Kärntnertor i Wien 23. mai dette året.
Librettoen ble skrevet av Joseph Sonnleithner, Stephan von Breuning og Georg Friedrich Treitschke.
Handlingen utspiller seg i et statsfengsel ved Sevilla i Spania på 1600-tallet. Den forteller historien om hvordan Leonore, utkledd som en fengselsvokteren «Fidelio» redder sin ektemann Florestan fra å dø i politisk fengsel.
Beethoven hadde opprinnelig tenkt å lage et stykke basert på et litterært stykke av Emanuel Schikaneder, kalt Vestas Feuer.
Sjömansvisor
Sjömansvisor var et musikkalbum med Mikael Wiehe, utgitt i 1978 etter at Hoola Bandoola Band var oppløst.
Psyllotoxus
Psyllotoxus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lyst brune trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen, det første og tredje leddet er fortykkede, klubbe- eller spoleformede. Pronotum er noe knudrete, uten tenner på sidene. Dekkvingene er nokså jevnbrede, med stumpvinklede "skuldre" og et nokså bredt, lysgrått tverrbånd.
Apodasya
Apodasya er en liten slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, mer eller mindre brunlige trebukker. Kroppen er nokså tett kledt med lange, oppstående, lyse hår, antennene har i tillegg en stor dusk av svarte hår på det fjerde leddet. Antennene er noe kortere enn kroppen. Pronotum er omtrent så langt som bredt, med en kraftig, men butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er parallellsidige og svært grovt punkterte.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige og østlige Afrika.
Maria Goeppert-Mayer
Maria Goeppert-Mayer (Göppert-Mayer) (født 28. juni 1906 i Kattowitz, Schlesien (daværende Tyskland, nå Polen), død 20. februar 1972 i San Diego, California) var en tysk-amerikansk fysiker og den første kvinnen etter Marie Curie som fikk Nobelprisen i fysikk.
Hun underviste ved Johns Hopkins University (1930–1939), Columbia University (1939–1946), University of Chicago (1946–1960) samt ved University of California.
Goeppert-Mayer delte halvparten av Nobelprisen i fysikk med J. Hans D. Jensen i 1963 for sin oppdagelser innen atomkjerners skallstruktur og såkalte magiske tall. (Den andre halvparten gikk til Eugene Paul Wigner for teorier om atomkjernens struktur).
I 1996 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.
Apatitt
Apatitt er vanlig også i Norge og det har vært gruvedrift etter apatitt som råstoff til gjødselsindustrien i mange forekomster i Norge. På begynnelsen av 1880-årene var prisene på apatitt høye og utvinning av mineralet var Norges største næring innen bergverksdrift. Store funn av fosfater bl.a. i USA førte til at prisene på apatitt raste og mange av gruvene i Norge ble liggende uvirksomme. Under 1. verdenskrig var det vanskelig å få importert fosfor til produksjon av kunstgjødsel. Staten valgte derfor å beslaglegge flere apatittgruver.
De største gruvene var ved Ødegården Verk i Bamble kommune, Telemark. Det fantes også flere apatittgruver i Aust-Agder. Den hvite hydroksylapatitten fra Oksøykollen på Modum er berømt og ettertraktet. Disse hvite krystallene har vært kjent i over 150 år og finnes i alle store steinsamlinger over hele verden.
Bruk
Apatitt inneholder fosfor og brukes av kunstgjødselindustrien til å produsere fosfat som er en viktig bestanddel i kunstgjødsel. Apatitt blir også slipt og brukt som smykkestein.
Funn i Norge
I Norge er apatitt funnet på en rekke lokaliteter:
Aftenposten
Aftenposten er en norsk riksdekkende dagsavis basert i Oslo. Med rundt 755,000 lesere av papir- og nettavisen (2019) er den Norges største papiravis målt i opplag. Aftenposten er hovedproduktet til Mediehuset Aftenposten, en del av Schibsted Norge, der Schibsted er hovedeier. Fra januar 2020 er Trine Eilertsen sjefredaktør.
22. november 2013 gikk Aftenposten over til en begrenset betalingsmur, i likhet med Schibsted-avisene Fædrelandsvennen og Stavanger Aftenblad.
Antall redaksjonelle medarbeidere i avisen per september 2016 var 200. Mediehuset Aftenposten hadde omkring 800 ansatte og omsatte i 2008 for 2 421 millioner kroner. Avisen har redaksjonslokaler i Akersgata i Oslo sentrum. Foruten dette har avisen korrespondentkontorer i Moskva, Kyiv, New York, Brussel og Istanbul.
Historie
Dels grunnet lokal aviskonkurranse øket avisen utgivelsesfrekvensen med en morgenutgave i 1885 som kom ut alle ukens dager. Søndagsutgaven ble innstilt 13. april 1919, men Aftenpostens morgenutgave har vært syvdagersavis siden denne søndagsutgaven ble gjenopptatt igjen 2. desember 1990. Fra 1. januar 2023 legges søndagsutgaven ned igjen.
Andre verdenskrig og avisoppgjøret
Etter den tyske okkupasjonen av Norge i 1940 var Aftenposten en av svært få norske aviser som fikk fortsette å komme ut. Ved nyordningen av 12. september 1941 ble avisens redaktørstillinger tvangsbesatt av folk fra det nazivennlige partiet Nasjonal Samling. Mange av medarbeiderne i den nye NS-lojale ledelsen kunne hentes fra redaksjonens allerede eksisterende stab, noe som er blitt betegnet som et ømt punkt i avisens historie. Henry E. Endsjø var da sjefredaktør og hadde Arne Pauss Pausett og Simon Flood som redaksjonssekretærer.
Avisen ble et viktig organ for så vel Nasjonal Samling som den tyske okkupasjonsmakten. Den ble underlagt streng sensur, som dels hadde form av forhåndssensur. Mellom 13. september 1941 og 7. mai 1945 sto på trykk i avisen 1 200 politiske ledere, som ble spredt til avisens 100,000 abonnenter og mange flere lesere. Reichskommissar Josef Terboven fikk hver dag levert avisens ledere i oversatt versjon hjem til seg på Skaugum.
Samtidig ble avisens fasiliteter brukt til å gi ut flere illegale aviser. Blant annet hadde den illegale avisen ''London kl. 8 én av sine to redaktører i Aftenposten'', som også fungerte som hoveddistribusjonssted for avisen. Fra 1944 ble avisen også redigert i Aftenposten. Også flere andre aviser hadde medarbeidere i Aftenpostens stab eller ble distribuert med Aftenpostens biler.
Under avisoppgjøret etter krigen inngikk Aftenposten, som hadde hatt en samlet omsetning på 60,9 millioner kroner under krigen, og et anslått overskudd på 3,5 millioner, høsten 1949 en konfidensiell avtale om å betale kr. 100 000 til statskassen. Til sammenligning betalte Bergens Tidende og Adresseavisen, som begge hadde hatt betydelig mindre inntekter enn Aftenposten, henholdsvis kr. 194,000 og kr. 600,000. Dette hadde sin årsak i at avtalene var konfidensielle, og at avisene derfor ikke kjente til hvor mye de andre hadde måttet betale. Innholdet i disse avtalene ble først kjent i 1990.
Aftenposten tok på lederplass i 2019 et oppgjør med avisens rolle i forkant av og under andre verdenskrig.
Overtagelsen av VG
Avisen Verdens Gang (VG), som ble etablert i 1945, har siden 1962 blitt trykt hos Aftenpostens trykkeri. Dette var en del av en trykkeri- og kredittavtale som ble inngått samme år. Aftenposten hadde behov for et lokale hvor de kunne plassere trykkeripressen for A-magasinet, mens VG var i en likviditetskrise og fikk som ledd i avtalen en kreditt på én million kroner. Heller ikke overgangen til tabloid i 1963 bedret VGs økonomi. I 1966 overtok Aftenpostens eiere hele avisen som betaling for utestående trykkeriregninger. Aftenpostens eiere forsøkte etter kort tid å få innsatt den senere Aftenposten-redaktøren Trygve Ramberg som ny ansvarlig redaktør i VG, men den sterke motstanden fra VGs redaksjon førte til at planene ble skrinlagt. Oppkjøpet av avisen ble likevel en forretningsmessig suksess for Aftenposten, ettersom investeringene som ble gjort i VG raskt ga avkastning i form av opplagsøkning og store overskudd.
Det trykktekniske samarbeidet holdt frem etter overtakelsen. I 1976 begynte begge med offsettrykk. I 1999 ble trykkingen av Aftenposten flyttet fra Linderud til Nydalen.
Avisen lanserte sin nettavis 18. juli 1995.
Morgenutgaven
I september 2003 ble formatet på deler av morgenutgaven endret fra fullformat til tabloid. Den nye tabloiddelen het idag, og var ment å skulle være et hendig supplement til avisens hoveddel, som kunne leses for eksempel på trikken. Den inneholdt et énsides nyhetssammendrag, kulturstoff og TV-program.
Fra 2. januar 2005 kom morgennummeret i sin helhet i tabloid (med unntak av fredagens A-magasin). Avisen kom i tre faste seksjoner: en hoveddel med nyheter og sport, en kulturdel som også omfatter lederartikler, kronikker og debattstoff, og en økonomidel på hverdager. Én gang i uken var det en egen boligseksjon, og på lørdager en featuredel, Fri. Med denne omleggingen fulgte en omorganisering og modernisering av hele avisen, noe som var en medvirkende årsak til at avisens opplagstall økte med nesten 3000 eksemplarer i 2005.
Fra april 2019 kommer Aftenposten i én del bortsett fra fredag og lørdag – når en ser bort fra reklamebilag. Fredag utkommer A-magasinet i tillegg til hoveddelen, lørdag utkommer hoveddelen, et lørdagsbilag og en boligseksjon.
Aftenutgaven
I januar 2006 begynte Aftenposten å distribuere aftenutgaven gratis til alle husstander i Oslo, Asker, Bærum og Follo på onsdager, med et opplag på cirka 400 000 aviser. Fra mars ble denne utgaven trykt i forskjellige utgaver med tilpassede annonser.
I april 2006 ble Aften enda mer lokalt orientert da torsdagsutgaven ble delt i fire lokale utgaver, en for sentrumsbydelene, en for Oslo vest, en for de fire bydelene i Groruddalen og en for Oslo sør, med lokale nyheter og annet stoff.
Aften satset videre på lokalsatsingen i 2007, med åtte lokale utgaver på onsdager: Én for Asker og Bærum, en for sentrumsbydelene Grünerløkka, Gamle Oslo, Frogner og St. Hanshaugen (kalt «Midt i byen»), to for Oslo vest (Ullern og Vestre Aker samt Nordre Aker og Sagene), en for de fire bydelene i Groruddalen og en for Oslo sør, med lokale nyheter og annet stoff. Sentrumsutgaven ble distribuert i Follo og Romerike. I januar 2012 ble disse utgavene erstattet av bilaget «Bedre by» på onsdager.
Aften var i første kvartal i 2008 Norges tredje største papiravis, målt i opplag.
Undersøkende journalistikk
Aftenposten avslørte i 2005 det som skulle bli den største korrupsjonssaken i Norge til da, den såkalte Vannverkssaken på Romerrike. Tidligere vannverkssjef Ivar Thorer Henriksen ble senere dømt til 7,5 års fengsel for korrupsjon og økonomisk utroskap. Det ble anslått at vannverkssjefen og hans nettverk hadde beriket seg med over 100 millioner kroner fra fellesskapet. Saken fikk i 2010 prisen «Tidenes Skup» og ble omtalt som den største norske journalistiske avsløringen de siste 20 årene.
Aftenposten har i flere omganger vært med i internasjonale graveprosjekter som fokuserer på skattesvindel og økonomisk kriminalitet, blant annet Swiss Leaks og Panama Papers.
Avisen fikk i 2010 tilgang til de omstridte Wikileaks-dokumentene.
I 2014 brukte Aftenposten måleutstyr for å avsløre hvordan Stortinget og regjeringskontorer i Oslo blir overvåket med falske basestasjoner. PST avviste dette og henla senere saken etter en tids etterforskning.
I 2018 og 2019 avslørte Aftenposten at stortingsrepresentantene Hege Haukeland Liadal og Mazyar Keshvari hadde levert falske reiseregninger til Stortinget. Begge ble straffeforfulgt for grovt bedrageri.
Papirmagasiner
Avisen har siden 1927 gitt ut A-magasinet, som fra 2005 følger med morgenutgaven hver fredag. Som følge av papirmangel under krigen stanset utgivelsen i 1944. Magasinet kom igjen ut i 1963, men utgivelsen ble nedlagt i 1993, denne gangen som en del av kostnadskutt i avisen. A-magasinet ble relansert fredag 21. oktober 2005, som innstikk til fredagavisen.
I 1890 ble Ukens Nytt etablert med tre ukentlige utgaver spesielt beregnet for lesere i utlandet og utenfor Oslo. Senere etablerte avisen også de faste bilagene Lørdagsbilaget og Radiobladet.
Avisen har siden 1936, med unntak av krigsårene 1940–1945, utgitt årsleksikonet Hvem Hva Hvor, der foregående års viktigste hendelser omtales.
I 2008 ble månedsmagasinet Aftenposten innsikt utgitt for første gang. Det selges som eget abonnement og i løssalg. Inneholdet er en samling av artikler, kommentarer og analyser fra foregående måneds Aftenposten. andre relevante internasjonale aviser, samt nye artikler fra gjesteskribenter og forskere. Innsikt har et sterkt fokus på internasjonale saker.
Aftenposten utgir også en avis for barn og ungdom, Aftenposten Junior.
Aftenposten utgir en rekke magasiner med spesielle temaer. Ett av disse er Aftenposten Historie, et annet Aftenposten mat fra Norge.
Nettavisen
Avisen driver i tillegg sin egen nettavis, Aftenposten.no. Deler av innholdet er forbeholdt abonnenter. Avisen passerte 130,000 rene digitalabonnenter i 2020.
Podcaster
Aftenpodden er en norsk podcast med fokus på aktuelle saker innen politikk og samfunnsliv. Podcasten utgis ukentlig av Aftenposten og presenteres gjennom et fast panel bestående av nyhetssjef Lars Molteberg Glomnes, redaktør Trine Eilertsen (tidligere politisk redaktør) og kulturredaktør Sarah Sørheim.
Første episode ble lastet opp 16. april 2015. Per juni 2018 var det rundt 40,000 som ukentlig lastet ned en episode av podcasten.
Aftenposten har flere andre podcaster, blant annet nyhetspodkasten Forklart, som i 2019 ble lastet ned over ti millioner ganger.
Serieprat var en ukentlig podkast fra Aftenposten om aktuelle tv-serier. Podkasten startet opp høsten 2018. Den siste episoden ble sendt 23. juni 2021. Faste paneldeltagere i podkasten var Cecilie Asker, Jonas Brenna og Einar Aarvig. Podkasten ble produsert av Ola Solheim. Nye episoder ble publisert hver onsdag til og med onsdag 23. juni 2021.
Organisasjon
Aftenposten var lenge i privat eie, og man hadde over lengre tid lett etter en annen løsning på organisasjonsspørsmålet da Aftenposten A/S ble etablert som et heleid datterselskap av Schibsted i 1988. Samtidig ble Schibsted omgjort til almenaksjeselskapet Schibsted ASA, som ble børsnotert i 1992. 25. juni 2009 ble Media Norge ASA etablert med Schibsted som hovedaksjonær (80,1 %) og Aftenposten ble en del av virksomheten sammen med en rekke andre store aviser: Bergens Tidende, Fædrelandsvennen, Stavanger Aftenblad samt rubrikknettstedet Finn.no (62 %).
I etterkant av at Schibsted tok over som heleier for alle mediehusene i Media Norge, ble Aftenposten en del av Schibsted Norge. Det selskapet har hovedkontor i Bergen, med Didrik Munch som konsernsjef. Schibsted Norge eier 99 prosent av aksjene i Aftenposten, mens Stiftelsen Tinius eier én prosent. Stiftelsen Tinius har gjennom sitt eierskap i Blommenholm Industrier, Schibsted ASAs største aksjonær, negativ kontroll over mediekonsernet.
I 2014 flyttet Aftenposten tilbake til Akersgata, denne gang til Akersgata 55, samme bygning som VG.
Politisk ståsted
I den første tiden etter etableringen i 1860 forholdt avisen seg passiv i indrepolitiske spørsmål, men når det gjaldt utenrikspolitikk holdt avisen en klar profil: Den uttrykte en fiendtlig innstilling mot alle nye sosiale bevegelser i utlandet.
Mellomkrigstiden og andre verdenskrig
Aftenposten, som fra begynnelsen var antikommunistisk, var tidlig ute med støtte til de fascistiske regimene i Italia, Tyskland og Spania, i likhet med andre borgerlige aviser og organisasjoner. Allerede i 1933 hilste Aftenposten den nasjonalsosialistiske maktovertagelsen i Tyskland velkommen, og skrev rosende om regimet ved mange anledninger i løpet av 1930-tallet. Avisen fortsatte å komme ut under hele andre verdenskrig, mye fordi den lojalt støttet opp om Nasjonal Samlings regjering i Norge. Ettersom mange andre aviser måtte stanse driften, etablerte Aftenposten i løpet av krigen et tilnærmet annonsemonopol som la grunnlaget for avisens dominerende stilling også i etterkrigstiden. I forbindelse med avisoppgjøret etter andre verdenskrig inngikk avisen et hemmelig forlik om å betale en erstatning på 100 000 for avisens rolle under okkupasjonen.
7. mai 1945 trykte Aftenposten på førstesiden Knut Hamsuns nekrolog over Adolf Hitler, som hadde begått selvmord i Berlin 30. april.