cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bondeopprøret i England
Inspirert av prekenene til den radikale presten John Ball, og ledet av Wat Tyler, dro opprørske menn fra Kent mot London. De ble møtt ved Blackheath, et distrikt i sørøstlige London, av representanter fra den kongelige regjering som uten hell forsøkte å overtale dem til reise hjem. Kong Rikard II, den gang kun fjorten år, trakk seg tilbake i trygghet i Tower of London, men det meste av den kongelige hæren var enten utenlands eller i nordlige England. Den 13. juni kom opprørerne inn i sentrale London hvor mange lokale byfolk slo seg sammen med dem. De angrep fengslene, ødela Savoy Palace (det fremste adelige palass i byen), brente lovbøker og bygninger i advokatdistriktet Temple, og drepte alle som ble forstått som tilhørende den kongelige regjering. Opprøret var derimot ikke rettet direkte mot kongen, men kun mot hans «dårlige rådgivere». Den påfølgende dagen møtte kong Rikard II opprørerne ved Mile End og han aksepterte de fleste av deres krav, inkludert å forby livegenskapet. I mellomtiden hadde opprørere kommet seg inn i Tower of London, og der fant de biskop Simon Sudbury, som var rikskansler, og admiral Robert Hales, riksskattmester, som begge ble drept.
Den 15. juni dro Rikard ut for møte Tyler og opprørerne ved Smithfield. Det brøt ut vold og en i kongens følge drepte Tyler. Rikard uskadeliggjorde den spente sitausjonen lenge nok til at Londons borgermester William Walworth kunne samle sammen milits fra byen og spre opprørsstyrkene. Rikard begynte umiddelbart å etablere ny orden i London og trakk tilbake sine tidligere innrømmelser. Opprøret hadde også spredt seg inn i East Anglia hvor Universitetet i Cambridge ble angrepet og mange kongelige myndighetspersoner ble drept. Uroen fortsatte inntil Henry le Despenser, adelsmann og biskop av Norwich, nedkjempet opprørshæren i slaget ved North Walsham den 25. eller 26. juni. Uroen strakte seg nord til York, Beverley og Scarborough, og så langt vest som Bridgwater i Somerset. Rikard mobiliserte 4 000 soldater for å gjenopprette ro og orden. De fleste av opprørslederne ble sporet opp og henrettet. Ved november hadde minst 1500 opprørere blitt drept.
Bondeopprøret har blitt omfattende studert av akademikere. Historikere fra slutten av 1800-tallet benyttet en rekke av kilder fra samtidige krøniker for å sette sammen en redegjørelse av opprøret, og disse ble utvidet på 1900-tallet av forskning på rettsprotokoller og lokale arkiver. Forståelsen og tolkningen av opprøret har endret seg årenes løp. Det ble vurdert som et avgjørende og definerende øyeblikk i engelsk historie, men moderne akademikere er mindre sikre på dets innvirkning på den påfølgende sosiale og økonomiske historie. Opprøret påvirket tungt innflytelsen på fortsettelsen av hundreårskrigen ved å avskrekke senere parlamenter fra å skrive ut tilleggsskatter for å betale for de militære kampanjene i Frankrike. Opprøret har i stor grad blitt benyttet i sosialistisk litteratur, blant annet av forfatteren William Morris, og har forblitt en potent politisk symbol for den politiske venstresiden, og fremmet argumenter som har vært en del av innføringen samfunnsendringene med koppskatt, community charge, i Storbritannia siden 1980-tallet.
Bakgrunn
I tillegg til koppskatten kom at bøndene hadde dårligere kår enn på lenge, fordi lønninger i mange år hadde vært låst og fordi de som livegneer ikke hadde lov til å søke arbeid andre steder og dermed oppnå gunstigere forhold. Etter svartedauden var det mangel på arbeidskraft, og bøndene så at de kunne kreve høyere lønn dersom restriksjonene på lønnsøkninger ble opphevet. Koppskatten ble så dråpen som fikk begeret til å renne over. Det første utbruddet var i Brentford mot innsamling av koppskatten, og det andre tidlige utbruddet var i Kent hvor det var et særlig raseri over at adelen og regjeringen ikke forhindret de mest destruktive angrep i århundrer fra franskmennene.
I juni 1381 marsjerte en stor gruppe bønder, men også enkelte fra andre samfunnsklasser, fra de østlige grevskapene i England mot London. Den fremste av deres ledere var Walter «Wat» Tyler, som ledet en gruppe fra Kent. Da de 12. juni kom til Blackheath, holdt den opprørske presten John Ball en preken som oppildnet folkemengden, og dagen etter gikk de over London Bridge inn i hovedstaden. Samtidig hadde en annen leder, Jack Straw, kommet fra Essex; han hadde ledet sin gruppe inn i London ved Stepney. Sporadisk drepte de kongelige myndighetspersoner og «forrædere». Vold mot verdslige herrer var meget sjelden, og folk var i sjokk over volden og bruddet på samfunnsordningen som skjedde. Andre mål var advokater og deres dokumenter, medvirkende i å holde nede lønningene, samle inn skatter; flamske handelsmenn, og geistlige godseiere, som var sta opprettholdere av føydale privilegier.
14. juni møtte kongen lederne for opprøret, og da han spurte dem om hvorfor de hadde tatt til våpen svarte de at det var å redde ham og drepe forrædere mot kongen og kongeriket.» Det var et ekko fra det gode parlamentet i 1376 hvor medlemmene satte seg som mål å rydde opp med korrupte ledere og krevde nye rådgivere for kongen. Opprørerne viste en politisk bevissthet ved at de overrakte en liste med en rekke krav. Blant disse var at enkelte spesielt upopulære ministre måtte avskjediges, og en dødsliste over «forrædere», rikskansleren, erkebiskop Simon Sudbury av Canterbury, den kongelige skatteministeren, admiral Robert Hales, og ikke minst den upopulære John av Gaunt. Og føydalsystemet måtte avskaffes. Mens møtet pågikk stormet en gruppe opprørere Tower of London og henrettet erkebiskop Simon Sudbury, som var rikskansler, og Lord Treasurer (tilsvarende finansminister). De ødela også Savoy Palace, som tilhørte John av Gaunt, kongens onkel. Upopulære bygninger som fengsler og religiøse hus ble ødelagt. Advokater og flamske handelsmenn ble jaktet på og massakrert. Kongen på sin side gikk med på enkelte av reformene, som en rettferdig leie til jordeierne og avskaffelsen av systemet med leilendinger, men som trakk tilbake innrømmelsene da opprøret ble slått ned.
Opprørerne og kongen skulle møtes igjen 15. juni på Smithfield, for videre forhandlinger. Opprørerne var ledet av Wat Tyler, «den mest berømte ukjente i historien», i henhold til historikeren Robert Tombs. Dette møtet fikk en dramatisk og forvirrende avslutning. Da Tyler møtte kongen og hans følge ble Tyler stukket ned av Londons borgermester, William Walworth, og døde. Opprøret falt dermed sammen. De fleste av lederne ble fanget og henrettet, inkludert presten John Ball. Kongens ettergivelse ble så trukket tilbake, og koppskatten ble på nytt innkrevet.
Det hadde også funnet sted voldsomme angrep andre steder i det østlige England. De som hadde tatt del i dette søkte raskt å distansere seg fra opprøret når de så hva som skjedde med lederne. I november forsøkte regjeringen å roe ned stemningen og ga generell benådning til de som hadde deltatt og for de som hadde brukt vold mot dem.
Det var første gang at folkelige og sosiale tanker ble nedskrevet. England hadde en uvanlig høy grad av lese- og skrivekyndighet. Politiske budskap ble spredt på engelsk ved rim, prekener, plakater, løpesedler, profetier, men i ettertid å forstå den folkelige tenkning er ikke lett med tanke på de fragmentariske bevis, motstridende fortellinger og det gåtefulle budskapet til den mest kjente av opprørslederne i form av den bannlyste presten John Ball som spredte sitt budskap i en blanding av ordspråk, profetier og merkelige prekener: «When Adam dalf and Eve span, Wo was thanne a gentilman?»
I det korte løp tapte opprørerne. Hva de hadde blitt lovt ble trukket tilbake, men opprøret forsvant ikke fra landets hukommelse, verken av de som styrte eller de som ble styrt. Minnet om 1381 inspirerte håp og skapte frykt; det var andre opprør i 1450, 1471 og 1497, som direkte fulgte i fotsporene til Wat Tyler ved å marsjere til London for å møte kongen. Da den franske revolusjonen brøt løs, trakk demokrater som Thomas Paine fram minnet om Wat Tyler og Ball som ur-revolusjonære. Ortodokse marxister har alltid vært mistenksomme overfor bønder, men viktorianske sosialister som William Morris beundret dem.
Huétraktaten (1883)
Huétraktaten av 1883 er en traktat diktert av franskmennene den 25. august 1883 overfor vietnameserne. Med den måtte keiseren av Annam tilerkjenne Annam og Tonkin til Frankrike som franske protektorater. Vietnameserne aksepterte samtidig den forutgående franske overtakelsen av Cochinkina.
Bondeopprøret i England
Historiografi
Samtidens krøniker av hendelsene i opprøret har vært en viktig kilde for historikerne. Krønikere var fordomsfulle mot opprørets sak og framstilte opprørerne som, i henhold til historikeren Susan Crane, «dyr, uhyrer, eller villedete tåper». London-krønikerne var også uvillige til å innrømme rollen til ordinære London-borgere i opprøret, og foretrakk å legge skylden helt og holdent på bønder fra sørøstlige England. Blant de fremst redegjørelser er den anonyme Anonimalle-krøniken hvor forfatteren synes å ha vært en del av det kongelige hoffet og var øyevitne til mange av hendelsene i London. Kronikøren Thomas Walsingham var tilstede for det meste av opprøret, men fokuserte sin redegjørelse på terroren av den sosial uroen og var ekstremt fordomsfull mot opprørerne. Hendelsene ble også nedtegnet i Frankrike av Jean Froissart, forfatteren av Krøniker. Han hadde godt plasserte kilder nær opprøret, men var tilbøyelig til å utdype de kjente fakta med fargerike fortellinger. Det er ingen redegjørelser som var sympatisk innstilt til opprørerne som har overlevd.
Huétraktaten (1883)
Traktaten gav franskmennene alt de hadde ønsket seg i Vietnam. Teksten ble diktert til vietnameserne av den franske koloniadministrator Jules Harmand i kjølvannet av den franske militære erobring av Thuan An-fortene, og traktaten er også blitt kalt Harmandtraktaten.
Bondeopprøret i England
Historiografi
Mot slutten av 1800-tallet var det en bølge av historisk interesse for bondeopprøret, fremmet av blant annet den samtidige veksten av arbeider- og sosialistbevegelsene. Utgivelser av Charles Oman, Edgar Powell, André Réville og G.M. Trevelyan etablerte og fastsatte opprørets gang. Ved 1907 var redegjørelsene av alle krønikene tilgjengelige i trykk og de fremste offentlige opptegnelsene i arkivene blitt identifisert. Réville begynte å utneytte de juridiske anklagene som hadde vært benyttet mot mistenkte opprørere etter opprøret var over som en fersk kilde for historisk informasjon. I løpet av det neste århundret ble det utført omfattende forskning av de lokale økonomiske og sosiale historien til opprøret ved å benytte lokale kilder spredte over sørøstlige England.
Huétraktaten (1883)
Kina, som anså Vietnam som del av sin umiddelbare interessesfære, avviste traktaten, og sendte militære styrker inn i Tonkin. Selv om verken Frankrike eller Kina erklærte hverandre krig, kom det til kamphandlinger høsten 1883. Franske styrker inntok citadellene i Bac Ninh, Son Tay og Tuyen Quang.
Bondeopprøret i England
Historiografi
Tolkninger av opprøret har endret seg i årenes løp. Historikere på 1600-tallet, som John Smyth, etablerte tanken at opprøret hadde markert slutten på ufritt arbeid og leilendingsvesenet i England. Historikere på 1800-tallet, som William Stubbs og Thorold Rogers, forsterket denne konklusjonen, Stubbs beskrev det som «en av de mest illevarslende hendelser i hele vårhistorie.» På 1900-tallet ble denne tolkningen i økende grad utfordret av historikere som May McKisack, Michael Postan og Richard Dobson, som reviderte den innvirkning og innflytelse som opprøret hadde på de senere politiske og økonomiske hendelser i England. På midten av 1900-tallet var marxistiske historikere interessert i, og var generelt sympatisk innstilt til, opprørets årsak, en tendens som kulminerte i Rodney Hiltons redegjørelser fra 1973 av opprøret, plassert i en kontekst av bredere bondeopprør i Europa i perioden. Bondeopprøret fikk mer akademisk oppmerksomhet enn noe annet opprør i middelalderen, og denne forskningen har vært tverrfaglig, og involvert historikere, litteraturforskere og internasjonalt samarbeid.
Huétraktaten (1883)
Med traktatene som ble signert den 11. mai og 9. juni 1884 i Tianjin aksepterte Kina Huétraktaten.
I franske diplomatiske sirkler ble Huétraktaten ansett som i overkant skarp, og den ble ikke ratifisert i Frankrike. Den ble i stedet for mildnet en smule i det vietnamesiske keiserdømmets favør i 1884. Den nye Huétraktaten, også kalt Patenôtretraktaten eller Protektoratstraktaten, skulle regulere Frankrikes styre over Vietnam for de neste syv tiårene.
Bondeopprøret i England
Historiografi
Den engelske betegnelsen «the Peasants' Revolt», på norske bondeopprør, oppsto på 1700- og tidlig på 1800-tallet, og første gang det er nedtegnet i bruk var i John Richard Greens Short History of the English People i 1874. samtidens krøniker har ikke gitt opprøret noen særskilt betegnelse, og den engelske betegnelsen «peasant», bonde, ble ikke benyttet i engelsk språk før på 1400-tallet. Denne betegnelsen har blitt kritisert av moderne historikere som Miri Rubin og Paul Strohm, begge på grunner at det var mange som deltok som ikke var bønder, og at hendelsene minnet mer om en forlenget protest enn utelukkende et opprør.
New Zealand under Sommer-OL 2008
New Zealand under Sommer-OL 2008. 151 sportsutøvere fra New Zealand deltok i nitten sporter under Sommer-OL 2008 i Beijing. New Zealand kom på 25.-plass med tre gull-, to sølv- og fire bronsemedaljer. Roeren Mahé Drysdale var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Shang-dynastiet
Shang-dynastiet (kinesisk: 商朝, pinyin: Shāng cháo) (ca. 1550-1045 f.Kr.), av og til feilaktig kalt Yin-dynastiet (殷代, Yīn dài), er det første solid belagte kinesiske dynastiet. Forut for Shang-dynastiet var det legendariske Xia-dynastiet. Shangdynastiets annen halvdel er knyttet til hovedstaden Yin, som lå tett opptil det som nå er storbyen Anyang nord i Henan-provinsen. Det er denne perioden som av og til kalles Yin-dynastiet. Shang-dynastiet ble avløst av Zhou-dynastiet som har byen Yins erobring ca. 1045 som sitt startpunkt.
Særtrekk
Shang-dynastiet var en bronsealderkultur. Det ble etterhvert organisert som en lensstat under en konge som forrettet visse prestelige funksjoner. Selv om det var et rike som bygget på landbruket, vokste det frem byer som hadde tempelanlegg og som gjerne ble omgitt av bymurer. Man utviklet tegnskrift som ble benyttet av orakelprester. Ved krigføring benyttet man hesteforspente stridsvogner, noe som ble nøkkelen til statens militære slagkraft og overlegenhet. Sentralt i religiøs sammenheng stod Tao (veien), som betegnet det lovmessig ledende prinsipp for det ordnede verdensaltet. Man dyrket ellers «den ærverdige himmel», naturens og forfedrenes ånder, og man hadde offerkult og orakelvesen.
Shen var ikke Kinas første bronsealderkultur. Den var selv etterfølger av Xia-kulturen som også kjente til bronse. Dessuten har arkeologiske funn godtgjort eksistensen av bronsetradisjon både lenger nord i Kina, i sør (særlig i Hunan), og to bronsekulturtradisjoner i vest – i Sichuan (jfr. Sanxingdui) og i Yunnan (Dian-riket, jfr. Shizhaishan og Lijiashan).
Tidsmessig avgrensning
Forskerne markerer også litt forskjellige avslutningspunkter enn 1045 f.Kr, som imidlertid er det vanligste. Blant de andre avgrensninger man finner i faglig litteratur er de vanligste ca. 1766-1122 f.Kr. (den «ortodokse» skole), 1751-1122 f.Kr. (Tung Tso-pin) 1558-1051 f.Kr., eller 1523-1027 f.Kr. Variasjonen vedrørende avslutningstidspunkt henger sammen med forskjellige beregninger av når byen Yin ble erobret.
Geografisk utstrekning
Det er mindre spredning hva gjelder oppfatningene om Shangrikets geografiske utstrekning. Her tar man utgangspunkt i utgravningsfunn, og i opplysninger i skriftlige kilder som delvis støttes av utgravninger. Hovedtyngden av riket lå langs Huang He (Guleelven) fra områdene rundt dagens Xian i vest til Jinan i øst (for det meste i det nordlige Hunan). Dette var på en tid da Guleelvens løp var omtrent slik som det er i dag.
I Yin-epoken ble maktområdet vesentlig utvidet. Yin-herskernes vasaller var først og fremst hertugdømmene Xing (i det nordligste Henan), Guang, Wang, Huo, Dang og Wei (alle i dagens Shanxi), og Zhou (i Shaanxi).
Man kjenner også navnene på en rekke av de statene og folkene som Shang-dynastiet til tider lå i krig mot («feng», fiendestater):
Hovedsteder
Etter at høvdingen for Shang-stammen, Tang, ifølge legendene anførte en opprørshær og styrtet Xia-dynastiet, skal han ha gjort byen Bo (sannsynligvis i dagens Cao fylke helt vest i Shandong-provinsen) til sin hovedstad. Senere tiders dokumenter hevder at Shang-herskerne flyttet sitt hoff en rekke ganger, og arkeologiske funn synes å bekrefte dette.
Shang-dynastiet hadde disse viktigere byene, som til tider også var residensbyer (hovedsteder):
To byer peker seg særlig ut som viktige, nemlig Ao og Yin.
Ao
Ved den moderne byen Zhengzhous østlige utkant, et sted som heter Shangcheng, har arkeologer avdekket en bybebyggelse omgitt av murer. Dette er etter de flestes oppfatning den gamle Shen-hovedstaden Ao. De arkeologiske funn viser at stedet var et kulturelt sentrum også før Shang-perioden (uansett hvordan denne dateres), og det synes åpenbart at Shang-kulturen stod særlig sterkt her. Bronsegjenstander ble anferdiget her; kniver, fiskekroker, pilspisser. Det er funnet gravkamre med hellebarder (ko, et våpen som åpenbart var viktig i Shang-perioden), beininskripsjoner (blant annet på oksebrystbein og skilpaddeskall, benyttet til prognostisering av helse og fremtid).
Inskripsjonene på orakelbenene har i regelen tre seksjoner: Et spørsmål til orakelet, orakelets svar (prognose), og en kommentar om oraklet hadde rett (verifikasjon). Bena som ble brukt kunne komme fra de alminnelig utbredte dyr (som kveg og aper), men aldri fra katt eller hund.
Yin
Ifølge gamle historiske kilder var det en Shang-hersker ved navn Pan Geng som la sin hovedstad til Yin ved den lille elven Huan ( ca. tre km nord for bykjernen i den moderne by Anyang). Denne byen forble Shang-hovedstaden i ca. 250 år. Her er det gjort enda rikere arkeologiske funn enn i Zhengzhou, og utgravningene fortsetter. Det dreier seg om et av verdens rikeste arkeologiske utgravningsfelter fra bronsealderen.
Utgravingene ble påbegynt i 1928 (midlertidig stanset i 1937) avdekket urner, orakelben med orakelskrift, steiner og jade, vogner, bronsearbeider og bygningsfundamenter. Utgravningene bekreftet at stedet var en av den gamle kinesiske kulturs vugger. Til nå er over 100 000 orakelskall og -ben utgravd blant ruinene av arkeologer.
Yin-epoken har etterlatt seg nedtegnelser som gir innblikk i tidens politikk, økonomi, kultur, religion, geografi, astronomi, kalender, kunst og medisin.
Andre steder med Shang-funn
Arkeologene har også avdekket en rekke andre steder med tydelige tegn etter Shang-kulturen. Noen av dem ligger klart utenfor Shang-herskernes maktområde, tildels langt utenfor. Det som i noen tilfeller ligger til grunn for at de identifiseres som Shang-steder, er funn av beskriftede orakelben tidfestet til den aktuelle periode. Det var nemlig bare Shang-staten som den gang hadde utviklet skriftspråk.
Yinherskerne
Det kongehus som hersket fra Yin brakte Shang-dynastiet til sitt høydepunkt. På høyden kan de ha dominert alt land mellom havet i øst, de sørlige delene av dagens Hebei-provins i nord, langt inn i Shaanxi i vest og helt sør til Yangtzeelven i sør. Kongen var omgitt av et embetsverk bestående av et adelshierarki. Riket baserte seg på at undersåttene betalte tributt til kongen, et militærvesen førte kriger mot de gjenstridige. De fleste kongene var dermed krigerkonger. Arvefølgen var fra far til sønn (19 tilfeller) eller fra eldre bror til yngre bror (14 tilfeller).
Funn fra og rundt de mest forseggjorte kongegravene ved Yin tyder på at når kongene ble begravet med verdisaker og bruksgjenstander som kunne være av nytte for dem i det neste liv, fikk de med seg hundrevis av slaver som etter alt å dømme var blitt begravet levende. Utgravningene av gravkamrene i Yin har også avdekket grøftegraver med halshogde.
Shang Zhou, den siste Yinkongen, begikk selvmord etter at han ble slått på slagfeltet av Zhou-folkets styrker. Legendene forteller at han ble forrådt da egne styrker gikk over til fienden under det avgjørende slaget. Den klassiske romanen Fengshen Yanyi omhandler krigen mellom Yin og Zhou, og om at begge sider ble støttet av hver sin gruppe av guder.
Byen Yin ble ødelagt under Zhou-dynastiets første konge, «krigskongen» Wu Wang. Etter Shangdynastiets fall sverget kongehusets medlemmer troskapsed til de nye Zhou-kongene. De ble vasaller under Zhoudynastiet og mange av dem tjente i viktige ministerposter. De tok familienavnet Yin, og dette er hvordan dette navnet kom inn i kinesisk navneskikk.
Shang-dynastiets guder
De egentlige herskere ble sagt å være kongenes ættefedre, noe som er et tidlig uttrykk for kinesisk forfedrekult, skjønt det ikke har latt seg fastslå med sikkerhet om forfedrekulten allerede hadde utbredning utover kongeslektens rekker.
I pantheonet (fellesskapet av guddommer) finner man den høyeste gud (Ti) og mindre guddommer som vindguden (Tis budbringer), elveguden (knyttet til Guleelven), jordguden, solguden, måneguden, de syv skyer, og Yueh (Tai Shan).
Utgravde figurer forestiller musikanter og dansere. Om slike kulturuttrykk var avgrenset til den religiøse sfære, kan man i dag ikke vite noe sikkert om.
Økonomi
Landbruket var viktigste næringsvei, og ble bedrevet organisert og over store flater. Det ble brygget alkoholholdig drikke av kornet. Det lar seg også påvise at silke var i bruk.
Det ble holdt kveg, og alle de vanlige husdyrene var kjent. Det finnes til og med en nedtegnelse om at det ble benyttet temmede elefanter ved større byggeprosjekter.
Shang-riket bedrev intensiv handel med de omliggende folk og stammer. Til i dag blir handelsfolk gjerne kalt «shangmennesker» (Shang jen) i Kina. Et utbygd veinett fremmet fremveksten av de første kinesiske byer.
Vitenskap og teknikk
På utgravningsfeltene ved Yin ble de eldste kinesiske jernverktøy funnet. Man var allerede i stand til å lage nokså raffinerte bronsebeholdere og -verktøy. Det er også utgravd beholdere av hvit keramikk. På orakelknoklene er det funnet nedtegnelser om kometer. Planeten Mars' bevegelser ble også beskrevet. Materialet viser at man fulgte med på måneformørkelser, og hadde navn på flere stjerner og kjente til planeten Jupiter.
Man finner også anmerkninger om matematiske problemer og dokumentasjon om sykdommer.
Siv Klynderud
Siv Charlotte Klynderud (født 10. mai 1969) er en skuespiller fra Drøbak, bosatt i Vestby. Hun er mest kjent for serier som Jul i Svingen (NRK TV), Ca. Lykkelig (TV2) og spillefilmen Varg Veum – Begravde hunder.
Stemmeskuespiller
Klynderud har siden 1995 vært å høre på flere av Disney og Dreamworks større filmer og TV-serier. Hun jobber aktivt som dubber av tegnefilm for NRK, TV2, Nickleodeon, Cartoon Network, Disney Channel, Playhouse Disney, Disney XD, Boomerang m fl.
Noen roller hun har lånt stemmen sin til:
I 2002 ble hun regiansvarlig for påleggingen av norske stemmer på flere animerte Disneyfilmer og -serier, i tillegg til å arbeide som stemmeskuespiller selv. Noen av disse er:
Orion-armen
Orion-armen er en mindre spiralarm av Melkeveigalaksen. Solsystemet inkludert Jorden ligger i denne.
Orion-armen har fått navn fordi sett fra Jorden ligger den nær stjernebildet Orion. Armen ligger mellom Skytten-armen og Persevs-armen som hver seg er to av de 4 hovedarmene i galaksen. Solsystemets plass i dette er tilnærmet 8 000 parsec eller 26 000 ± 1 400 lysår fra galaksesenteret. På illustrasjonen kalles Orionarmen Local Spur og er farget brun, med solen som en gul flekk i denne.
Richie Faulkner
Faulkner har spilt i band som Dirty Deeds, Voodoo Six, Ace Mafia og Lauren Harris Band. 20. april 2011 ble han utnevnt som erstatter etter K.K. Downing i bandet Judas Priest, og deltar på avskjedsturneen til bandet samme år.
Første opptreden med bandet var 25. mai 2011 på American Idol, hvor bandet spilte «Living After Midnight» og «Breaking the Law» med James Durbin.
David MacEachern
David «Dave» MacEachern (født 4. november 1967), canadisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville, 1994 i Lillehammer og 1998 i Nagano.
MacEachern ble olympisk mester i bobsleigh under vinter-OL 1998 i Nagano. Han og Pierre Lueders kom på delt førsteplass med Italia i toerbob.
Breaking Bad
Breaking Bad er en amerikansk drama- og kriminalserie som gikk på AMC fra 2008 til 2013. Serien foregikk, og ble produsert, i Albuquerque, New Mexico, og handlet om kjemilæreren Walter White (Bryan Cranston), som fikk diagnosen lungekreft i begynnelsen av serien. Han vendte seg derfor til Albuquerques kriminelle verden ved å begynne å produsere og selge metamfetamin sammen med sin tidligere elev, Jesse Pinkman (Aaron Paul), for å sikre sin families økonomiske framtid. Serien ble skapt og produsert av Vince Gilligan.
Sesong én
Den første sesongen var først planlagt med ni episoder, men grunnet manusforfatterstreik i 2007–2008, ble bare sju episoder produsert. Den første sesongen hadde premiere den 20. januar 2008, og ble avsluttet den 9. mars 2008.
Kjemilæreren Walter White (Bryan Cranston) får diagnosen uhelbredelig og fremskyndet (nivå 3A) lungekreft. På en tur sammen med sin svoger Hank (Dean Norris), som jobber i narkotikapolitiet, får Walter øye på en tidligere student, Jesse Pinkman (Aaron Paul), som rømmer fra en ulovlig og ussel metamfetaminlab. Walter tar senere kontakt med Jesse, og presenterer en plan hvor de to blir partnere i det øyemed at de slår sammen sine evner til å produsere og selge metamfetamin. Walter sier at han ønsker å gi økonomisk stabilitet til sin gravide kone og handikappede sønn, og for å betale for sin dyre kreftbehandling. I løpet av sine første dager som langere av Albuquerques beste metamfetamin, får de raskt store problemer med lokale langere som forsøker å overta hele opplegget, men ender som lik som gir dem nye problemer.
Miniepisoder
Den 17. februar 2009 gikk AMC og Sony sammen for å produsere miniepisoder av Breaking Bad, som foregår både før første sesong, og mellom første og andre sesong. Det er også annonsert at tre miniepisoder vil bli produsert for å dempe skillet mellom sesong 3 og 4.
Sesong to
Den 7. mai 2008 annonserte AMC at Breaking Bad ble fornyet for en andre 13-episoders sesong. Produksjonen startet i juli 2008, og sesongen hadde premiere den 8. mars 2009, og ble avsluttet den 31. mai 2009.
Sesongen fortsatte der den forrige avsluttet. Walter og Jesse har blitt kidnappet av langeren Tuco etter samarbeidet med DEA (narkotikapolitiet) ble oppdaget. Tuco planlegger å bruke Walter og Jesse i et komplott som blant annet innebærer en meksikansk lab. I en dramatisk kamp klarer Walter og Jesse å skyte Tuco, og forlater ham for å dø. Det de ikke vet er at Hank har klart å spore opp Jesses bil, og det leder ham rett til dem, men de klarer å holde seg ute av syne. Hank møter en meget beruset og skadeskutt Tuco. Hank dreper Tuco etter en skuddveksling, og Jesse mister pengene sine i bilen etter at DEA konfiskerer den, og han er blakk. Jesse blir igjen samarbeidspartner med Walter, og de fortsetter å produsere metamfetamin.
For å slippe mellommenn i produksjonen av metamfetamin, og da for å produsere metamfetamin uten den særegne kjemikalien pseudoefedrin, velger de å bryte seg inn i et kjemilager og stjele en lignende kjemikalie, som kan brukes til produksjonen. Etter et vellykket ran fortsetter de å produsere metamfetamin i campingbilen sin. Etter at de returnerer til Albuquerque med 17 kilo metamfetamin, blir Badger arrestert. Walter og Jesse må leie en advokat, Saul Goodman (Bob Odenkirk), og dette setter ytterligere spor i deres økonomiske situasjon ettersom Saul krever $80,000 for å gjøre jobben.
Jesse innleder et forhold til sin husverts datter, Jane (Krysten Ritter), en tidligere heroinbruker på rehabilitering. Når Walter ringer Jesse med en avtale om å bli kvitt alle 17 kiloene metamfetamin samtidig, svarer ikke Jesse. Walter bryter seg så inn hos Jesse for å hente metamfetaminen. Walter fullfører handelen, og når han returnerer, blir han vitne til at Jane blir kvalt i sitt eget oppkast mens hun er høy på heroin, men han griper ikke inn, og hun dør. I forbindelse med dette går Walter glipp av fødselen til sin datter, Holly. Når Jesse våkner, og finner Jane død, blir han sønderknust. I sesongavslutningen blir Skyler, Walters kone, så mistenksom over Walters mange forsvinninger, og ber ham til slutt pakke sakene sine og forlate huset. Sesongen avsluttes med at Janes far, Donald, er på jobb som flygeleder. Han er så distrahert over tapet av datteren at han ved et uhell fører to fly inn i hverandre, og de styrter over byen.
Sesong tre
Den 2. april 2009, annonserer AMC at Breaking Bad blir fornyet for en tredje 13-episoders sesong. Den tredje sesongen hadde premiere den 21. mars 2010, og ble avsluttet den 13. juni 2010.
Sesong fire
Den 14. juni 2010 annonserte AMC at Breaking Bad ble fornyet for en fjerde 13-episoders sesong. Produksjonen startet i januar 2011, og sesongen hadde premiere den 17. juli 2011 på AMC. Gus skjerper sikkerheten rundt laboratoriumet sitt etter Gales død. Gus og Mike samarbeider for å skape problemer mellom Walter og Jesse, og de forsøker å tvinge Jesse til å produsere metamfetamin for dem ved å fange Walter og samtidig eliminere det meksikanske kartellet. Skyler godtar Walters produksjon av metamfetamin, og samarbeider med Saul for å hvitvaske inntektene hans.
Hank, samtidig som han blir frisk, oppdager at Gales død kan knyttes til Gus og metamfetamin-handelen. Gus løslater Walter, men planlegger å drepe Hank. Walter narrer Jesse til å arbeide mot Gus, og overbeviser Hector Salamanca til å detonere en rørbombe i samme rom som Gus – noe som dreper dem begge.
Sesong fem
Den 14. august 2011 fornyet AMC Breaking Bad til en femte og siste sesong bestående av 16 episoder. Etter at Gus døde oppretter Walter, Jesse og Mike en ny metamfetamin-virksomhet. Men når deres medskyldige Todd dreper et vitne under deres tyveri av metylamin, selger Jesse og Mike deres andel av metylaminet til Declan – en annen distributør. Walter produserer metamfetamin for Declan, og Gus sin tidligere medarbeider Lydia starter distribusjon til Europa, som er så vellykket at Walter tjener 80 millioner dollar. Disse pengene begraver han på et Indianerreservat.
Andreas Tylden
Han er sønn av platedirektør Audun Tylden.
Breaking Bad
Sesong fem
Etter at Walter dreper Mike under en krangel, får han liste over Mikes fengslede håndlangere fra Lydia, og ansetter Todds onkel Jack og gjengen hans for å drepe Mikes medarbeidere og Jesse. Hank forsøker å samle beviser mor Walter, og får hjelp fra Jesse til å finne Walters penger begravd i ørkenen. Under et oppgjør i ørkenen mellom Walter og Hank og partneren hans Steve, ankommer også Jacks gjeng. De dreper Hank og Steve, tar Jesse til fange, og tar mesteparten av Walters penger.
Andreas Tylden
Tylden overtok høsten 2008 rollen som konstituerende redaktør i gratisavisen Natt&Dag og har siden jobbet som sjefredaktør og publisher.
Breaking Bad
Sesong fem
Walter bruker deretter de pengene han har igjen, for å rømme til New Hampshire. Etter flere måneder i skjul, har Walter til hensikt å overgi seg, men ombestemmer seg. Han innrømmer senere overfor Skyler at han produserte metamfetamin for sin egen tilfredsstillelse, i stedet for å sikre familiens økonomi. Walter frigjør også den fengslede Jesse i løpet av denne sesongen.
Joseph Forshaw
Joseph Forshaw, Jr. (født 13. mai 1881, død 26. november 1964) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Forshaw vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under 1908 i London. Han kom på tredjeplass i maraton bak amerikaneren Johnny Hayes og Charles Hefferon fra Sør-Afrika etter at Dorando Pietri fra Italia som passerte målstreken først, ble diskvalifisert for å ha mottatt hjelp inne på stadion.
Fire år senere, under OL 1912 i Stockholm, ble Forshaw nummer ti i maraton.
Freundel Stuart
Freundel Jerome Stuart (født 27. april 1951 i St. Philip) er en barbadisk jurist og politiker for partiet Democratic Labour Party (DLP). Han ble statsminister i Barbados 23. oktober 2010 og gikk av 25. mai 2018.
Liv og virke
Freundel arbeidet som lærer og underviste i spansk og historie før han påbegynte studier i statsvitenskap og historie ved University of the West Indies' Cave Hill Campus, der han i 1975 fullførte bachelorgraden. Senere studerte han rettsvitenskap samme sted og avla i 1982 juridisk mastergrad, før han studerte videre ved Hugh Wooding Law School i Trinidad og Tobago. Fra 1984 arbeidet Freundel som advokat.
I 1970 ble Freundel medlem i Democratic Labour Party, der han nå er partileder. Freundel satt fra 1994 til 1999 i parlamentet og fra 2003 til 2007 i senatet. I 2008 ble han på nytt valgt til parlamentets underhus. DLP dannet regjering der Freundel ble justis- og innenriksminister, samt visestatsminister. Han overtok som statsminister da hans forgjenger David Thompson døde.
Den 25. mai 2018 ble han etterfulgt som statsminister av Mia Mottley etter at Barbados Labour Party vant alle de 30 setene i House of Assembly.
750-årene
-- 750 -- 751 -- 752 -- 753 -- 754 -- 755 -- 756 -- 757 -- 758 -- 759
Tiårsoversikt
Stockholm (tettsted)
Stockholm er Sveriges største tettsted og eneste millionby. Byen ligger i Stockholm kommune og grenser til ti kommuner på grensen mellom landskapene Södermanland og Uppland. Stockholm er Sveriges hovedstad.
Utstrekning
Stockholm er landets største tettsted både i areal og folketall, og det som strekker seg over flest kommuner. Tettstedet omfatter byen Stockholm og mesteparten av byens forsteder. Siden SCBs definisjon av et tettsted angir at avstanden mellom bebygning skal være maksimalt 200 meter, faller enkelte relativt nærliggende områder utenfor, og utgjør i stedet egne tettsteder. Eksempler på dette er bebyggelsen i Lidingö og Hästhagen (Nacka) i Nacka.
Tettstedet har vokst fram gjennom lang tid ved at ny bebyggelse har kommet til den eldre, samt ved at tidligere separate tettsteder har vokst sammen. Tettstedet Stockholm er ikke det samme som Stor-Stockholm, som er en byregion som dekker et større område.
Kommunefordeling
Tettstedet Stockholms befolkning på nesten 1,4 millioner personer fordelte seg i 2010 som følger på de elleve kommunene helt eller delvis inngår i tettstedet:
31. desember 2010 ble befolkningen oppgitt til 1 372 565 på et areal på 381,63 kvadratkilometer. Dette gir en befolkningstetthet på 3 597 innbyggere/km².
Tettstedsavgrensninger utføres av SCB, Sveriges statistiske sentralbyrå, hvert femte år.
Flyplasser
Nærliggende flyplasser utenfor tettstedet som betjener Stockholm:
Arnstein Tungvåg
Arnstein Johan Tungvåg (født 18. februar 1957) er en norsk musiker.
Han er best kjent som vokalist i Dænsebændet siden starten i 1981. Han var vokalist i Ole Ivars fra 1978 til 1980, og var også vokalist i Torry Enghs en periode.
Stockholm (tettsted)
Kollektivtrafik
Kollektivtrafikken i Stockholm inngår som en integrert del av AB Storstockholms Lokaltrafik.
Undergrunnsbanen
Stockholms (og Sveriges eneste) tunnelbane er en stor og meget viktig kommunikasjonsled for Stockholms innbyggere. Den går i sin helhet innenfor tettstedet. I banelengde ligger Stockholms tunnelbane på 13.-plass blant verdens tunnelbaner. Den er dermed den største i forhold til folkemengden i byen den betjener. Den har 110 km sporlengde og 100 stasjoner, fordelt på tre linjer (grønn, rød og blå).
Utdanning
Ingen andre tettsteder i Sverige har flere studenter. Følgende høyskoler og universiteter har virksomhet i Stockholm:
The Eminem Show
The Eminem Show er Eminems fjerde album på et større plateselskap. Det ble gitt ut 28. mai 2002.
Før Eminem ga ut The Eminem Show, prøvde han å tenke ut en tittel for albumet. Han skulle opprinnelig ha den samme endelsen som de forrige albumene: LP/EP, men tenkte at det ville bli forutsigbart, siden han hadde The Slim Shady EP, The Slim Shady LP og The Marshall Mathers LP. Dermed la han inn ordet «show» i tittelen.
The Eminem Show var det bestselgende albumet i 2002 med 7,6 millioner solgte kopier på slutten av året. Albumet ble nominert til Album of the Year på Grammy Awards i 2003, og ble Eminems tredje album som ble kåret til Best Rap Album. Eminem mener at The Eminem Show er det beste albumet han har laget.
The Eminem Show er et reflektivt album, og viser en mer personlig og seriøs side av Eminem. Ulikt det forrige albumet, The Marshall Mathers LP, kom The Eminem Shows utgivelse uten kjønnsdiskriminering eller homofobi, trolig fordi Eminem ikke bruker ordet "faggot" eller andre nedsettende benevninger mot homofile. I tillegg er det ingen lignende kjønnsdiskriminerende sanger som «Kill You» og «Kim». The Eminem Show er altså langt fra like voldelig og fordomsfullt som det forrige albumet hans, selv om det fremdeles er noen sjokkerende tekster og det er sterkt sensurert i USA.
Immenstedt
Immenstedt er navnet på to ulike, tyske kommuner:
Leucothyreus
Leucothyreus er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore (5-10 millimeter), avlangt-ovale, blanke biller. Disse artene er oftest rødbrune til svarte uten metallglans.
Levevis
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre en del skade ved at larvene gnager på røtter, blant annet på soyabønner. Disse billene flyr godt og er mest aktive om natten.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Mexico i nord til Argentina i sør, inkludert noen av øyene i Karibia.
Gorgol
Gorgol er en region i Mauritania. Det er den minste av Mauritanias tolv regioner. Hovedstaden heter Kaédi. Regionen hadde 335,917 innbyggere ved folketellingen i 2013.
Pablo Fanque
thumb|right|Pablo Fanques sirkusplakat fra 1843. Pablo Fanque er et pseudonym eller artistnavn for William Darby (født 28. februar 1796 i Norwich, død 4. mai 1871 i Stockport). Han var den første svarte sirkusdirektøren i Storbritannia.
William Kite
William Kite var en 1800-talls sirkusartist. Hans navn er senere gjort udødlig gjennom Beatlessangen "Being for the Benefit of Mr. Kite!".
Pablo Fanque
Han var i sin tid en stor publikumsattraksjon både på grunn av hudfargen og som tryllekunstner og akrobat. Likevel er det gjennom omtalen av familien Henderson, som «late of Pablo Fanque's fair» i teksten til Beatlessangen «Being for the Benefit of Mr. Kite!» han har vunnet sin verdensberømmelse. Sangen ble skrevet av John Lennon etter inspirasjon fra et av sirkusets posters, som han fikk kjøpt på et antikvariat i Kent i 1967.
William Kite
William Kite var sønn av sirkusdirektør James Kite, og en antar at han hadde ansettelse ved sirkuset til Pablo Fanque kun i en kortere periode, fra 1843 til 1845.
Pablo Fanque
Pablo Fanque ble gravlagt på Woodhouse Cemetery i Leeds, ved siden av sin første hustru, Susannah Darby.
Andrew Holness
Andrew Holness (født 22. juli 1972 i Spanish Town) er en jamaikansk politiker for det konservative partiet Jamaica Labour Party. Han ble 3. mars 2016 statsminister på Jamaica. Holness var statsminister også fra 23. oktober 2011 til 5. januar 2012.
Liv og virke
Holness er utdannet ved University of the West Indies og har bachelorgrad i bedriftsledelse og mastergrad i utviklingsstudier. Han arbeidet fra 1994 til 1996 som leder for veldedighetsorganisasjonen Voluntary Organization for Uplifting Children (VOUCH). I 1995 ble han assistent for opposisjonslederen Edward Seaga. Samtidig arbeidet han for Premium Group of Companies.
Holness ble første gang valgt til parlamentet i 1997 og har siden vunnet gjenvalg i valgkretsen West Central St. Andrew. Fra 2007, og til han ble statsminister, var Holness utdanningsminister.
I oktober 2011 overtok Holness som statsminister etter at Bruce Golding trakk seg. Ved innsettelsen som statsminister vektla Holness kamp mot korrupsjon, voldskriminalitet og «garnisonspolitikk» med tette forbindelser mellom organisert kriminalitet og politikere. Han tapte valget i desember 2012 til People's National Party. Den 5. januar 2012 ble han etterfulgt som statsminister av Portia Simpson-Miller.
Med Holness i spissen vant Jamaica Labour Party valget 25. februar 2016. Den 3. mars 2016 ble han på nytt innsatt som statsminister.
Garfield County (Colorado)
Garfield County er et fylke i den amerikanske delstaten Colorado. Det ligger i den nordvestlige delen av staten og det grenser mot Rio Blanco County i nord, Routt County i nordøst, Eagle County i øst, Pitkin County i sørøst og mot Mesa County i sør. Det har også grense mot delstaten Utah i vest.
Garfield Countys totale areal er 7,655.38 km² hvorav 22,53 km² er vann. I 2000 hadde fylket 43,791 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Glenwood Springs som også er fylkets største by.
Fylket ble grunnlagt i 1883 av land som ble skilt ut fra Summit County og det har fått sitt navn etter USAs 20. president, James A. Garfield.
Sagari
Sagari (下がり) er en skapning fra japansk mytologi. Den sies å være vanlig i de to japanske provinsene Fukuoka og Kumamoto, på hovedøya Kyūshū.
Sagari er et heslig hestehode som henger fra en tregrein. Dens intensjoner er ukjent, men dens klagende vrinsk er skrekkinnjagende, og de som ser den blir av og til rammet av sykdom.
Nyhamna
Nyhamna er et sted på nordøstsiden av øya Gossa i Aukra kommune i Møre og Romsdal og ilandføringssted for gassen fra Ormen Lange-feltet.
Statnett bygde i 2008 et 180 MW gasskraftverk, som dog kun kørte 400 timer inntil 2018, og Statnett forsøker å selge det i 2022.
På stedet Ormen Lange er i drift, fantes det kvalstasjonen på øya. Den ble bygd i slettsanden, en bukt med sandstrand, i 1924, senere er stedet omtalt som kvalbukta. Kvalstasjonen ble nedlagt i 1938.
Den opprinnelige bygda sammen med småbåthavna var tilgjengelig via en grusvei fra Sporsem som krysset vegen fra Sæter til Eikrem. Disse vegene står enda på kart, tross disse ble stengt like ved Sætervik og Nyland.
730-årene
-- 730 -- 731 -- 732 -- 733 -- 734 -- 735 -- 736 -- 737 -- 738 -- 739
Tiårsoversikt
740-årene
-- 740 -- 741 -- 742 -- 743 -- 744 -- 745 -- 746 -- 747 -- 748 -- 749
Tiårsoversikt
Trondhjems stiftamt
Trondhjems stiftamt var en administrativ enhet (stiftamt), opprettet i 1662 og formelt avskaffet i 1918. Stiftamtet omfattet det tidligere Trondheim hovedlen, som tilsvarer dagens Trøndelag samt Nordmøre og Romsdal i dagens Møre og Romsdal. Administrasjonen (Stiftamtstuen) lå i Trondhjem og var hovedamt også for Vardøhus amt og fra 1685 Nordlandenes som ble overført fra Bergenhus stiftamt. I 1787 ble Senjen og Tromsø fogderi overført fra Nordland til Vardøhus som da får navnet Finmarkens amt. I 1844 ble Tromsø amt skilt ut fra Finmarken og ble samtidig stiftamt for de to nordligste amtene.
English Football Hall of Fame
English Football Hall of Fame er et æresgalleri for personer innen engelsk fotball. Det holder til i The National Football Museum i Manchester, England. Museet ble etablert i Deepdale, Preston i februar 2001, men ble flyttet til Urbis-bygningen i Manchester sentrum i 2012. Formålet er å hedre Engelske fotballspillere og fotballspillere fra andre nasjonaliteter som har spilt i England.
Det blir utnevnt nye vinnere hvert år og det avholdes en seremoni i oktober som blir beskrevet som engelsk fotballs svar på Oscar-utdelingen.
Det ble også utgitt en bok i oktober 2005 av Robson Books, Hall of Fame, Football’s Greatest Heroes: The National Football Museum Hall Of Fame.
2008 spesialutdelinger - European Hall of Fame
I 2008 ble museumet invitert til å holde en utdelingmiddag i Liverpool i forbindelse med byens feiring som europeisk kulturhovedstad. Denne gangen skulle panelet velge de største spillerne og trenerne i engelsk fotball etter kriterier av deres prestasjoner for engelske klubber i europeiske turneringer, og/eller deres suksessfulle perioder med klubber på kontinentet. I tillegg til dette var det en minnehøytidelighet av de to klubbenes store ansvarlighet, sett fra et engelsk perspektiv, for å skape legenden rundt Europacupen.
Tidenes europeiske fotballspiller
I tillegg skulle supportere fra hvert av Liverpools to store lag velge sine favorittspillere:
Trondhjems stiftamt
I 1804 ble Trondhjems amt delt i to, Søndre og Nordre Trondhjems amt. Begge disse amtene samt Nordmørs og Romsdals fogderier under Romsdals amt lå stadig under Trondhjems stiftsamt.
I 1918 ble Søndre og Nordre Trondhjems amt omdøpt til hhv. Sør-Trøndelag fylke og Nord-Trøndelag fylke.
Mikael VIII Palaiologos
Mikael VIII Palaiologos (gresk: Μιχαὴλ Ηʹ Παλαιολόγος), født 1223, død 11. desember 1282, regjerte som bysantinsk keiser 1259 -1282. Michael VIII var grunnleggeren av palaiologiske dynasti som kom til å styre det bysantinske riket fram til Konstantinopels fall i 1453. Han gjenerobret Konstantinopel fra Det latinske riket i 1261 og førte Keiserriket Nikea tilbake til et bysantinsk imperium.
Veien til keisertronen
Mikael VIII Palaiologos var sønn av Andronikos Palaiologos som var øverstkommanderende for hæren i Nikea (megas domestikos), og hans kone Theodora Angelina Palaiologina, barnebarn av keiser Alexios III Angelos og Euphrosyne Doukaina Kamaterina. Ifølge den britiske historikeren Deno John Geanakoplos, kunne Mikael VIII’s opphav spores tilbake til alle tre keiserlige hus som styrte riket i århundrene før Det fjerde korstogs beleiring og okkupasjon av Konstantinopel i 1204. Moren hans synes ikke å ha spilt noe rolle i hans liv, han ble oppdratt av sin eldre søster Martha som var ti år eldre enn han selv.
Mikael steg raskt i gradene og tjenestgjorde som guvernør i de trakiske byene Melnik og Sérres under kommando av sin far Andronikos. Høsten 1253 ble han av keiser Johannes III Vatatzes anklaget for konspirasjon mot tronen. Han ble nødt til å bevise sin uskyld ved jernbyrd, det vil si å bære glødende jern. Til dette svarte Mikael, ifølge historikeren Geneakoplos, med den sluhet som senere skulle prege hans keisertid, at hvis biskop Fokas, som tydeligvis støttet forslaget, kunne ta glødende jern fra alteret med sine egne hender og legge det i Mikaels, da ville sannheten komme fram.