cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kozani
Kozani (gresk: Κοζάνη) er hovedstaden i den regionale enheten og prefekturet Kozani prefektur og er en periferi i Vest-Makedonia i Hellas. Den ligger i den nordlige delen av elvedalen Aliakmonas, 710 meter over havnivået, 15 km nordvest for den kunstige innsjøen Polyfytos, 120 km sørvest for Thessaloniki, mellom fjellene Pieria, Vermio, Vourinos og Askio. Befolkningen er beregnet til rundt 50 000. Klimaet i området er kontinentalt med kalde og tørre vintre og varm somre.
Beskrivelse
I Kozani ligger Den teknologiske høyskolen i Vest-Makedonia og Universitetet i Vest-Makedonia med rundt 15 000 studenter fra hele Hellas og andre land. Byen er også sete for Vest-Makedonias ankedomstol, politidepartement, brannbrigade, og hovedkvarteret for Første greske armékorps i den greske hær og biskopen av Servia og Kozani.
Et av de viktigste aspektene av lokal folkeminne er Kozanis karneval ved slutten av vinteren som har beholdt mye av den grove bespottelsen i oldtidens dionysiske kult. Kozani er kjent i Hellas og utenlands for produksjon av safran (Krokos Kozanis) i den nærliggende byen Krokos.
Kozani er et transportknutepunkt mellom Sentral-Makedonia, Thessalia og Epirus. Den nærmeste flyplassen er Kozanis nasjonale flyplass, kalt for «Filippos» (etter Filip II av Makedonia), som ligger 4 km fra byen, IATA-kode er KZI. Kozani er lokalisert i nærheten av motorvegen Egnatia som knytter kysten av Det joniske hav med Thessaloniki og den tyrkiske grense.
Etymologi
I henhold til den rådende mening i Hellas kommer navnet Kozani fra landsbyen Epirus Kósdiani hvor tradisjonen hevder at de første bosetterne av Kozani kom fra i 1392. Bosetningen ble ført kalt for Kózdiani som deretter ble endret til Kóziani og til sist endte opp med Kozáni.
Hines kraftverk
Hines kraftverk er et gasskraftverk med tilleggsenheter for oljedrift i delstaten Florida i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1880 MW, fordelt på 4 turbiner. Dette er delstatens største fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1996 og stod ferdig i 2007. Brenselkilden er olje eller naturgass.
John Bradshaw
John Bradshaw (født 1602 i Stockport, død 31. oktober 1659 i London) var en engelsk jurist og politiker.
Han var blant de dommerne som dømte den engelske kongen Karl 1 til døden. Henrettelsen fant sted den 29. januar 1649.
Bradshaw opprettet sin egen advokatvirksomhet og ble i 1640-årene medlem av parlamentspartiet.
Bradshaw ble begravet ved Westminster Abbey.
John Kemp
John Kemp (født ca. 1380 i Wye i Kent i England, død 22. mars 1454 i London) var engelsk statsmann og en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var i hele sin karriere både involvert i kongemaktens anliggender og i kirkens. Kong Henrik V av England benyttet ham som diplomatisk utsending.
Bakgrunn
JohnKemp var sønn av Thomas Kempe, en gentleman av Ollantigh, i sognet Wye nær Ashford i Kent. Han ble utfannet ved Merton College i Oxford.
Kemp virket som kirkejurist, og var assessor ved rettssaken mot John Oldcastle. I 1415 ble han dekan ved hoffet i Arches, men gjorde ikke noen god jobb dom dekan. Han trådte da inn i kongelig tjeneste, og tilknyttet administrasjonen av Normandie der hen etterhvert ble kansler. Han var en kort stund archdeacon av Durham. I 1418 ble han Keeper of the Privy Seal, et verv han beholdt til 1421.
Biskop og erkebiskop
Han ble biskop av Rochester 1419, biskop av Chichester i 1421 og åtte måneder etter ble han forflyttet til London.
Mens Henrik VI var mindreårig hadde Kemp en fremskutt stilling i det engelske råd, og støttet Henry Beaufort, som han etterfulgte som kansler i mars 1426. Samme år ble han den 20. juli promovert til erkebiskop av York. Kempe var kansler i ni år; hans hovedoppgave skulle bli å holde øye med Humphrey of Gloucester. Tans tilbaketreden den 28. februar 1432 var en konsesjon til Gloucester. Han beholdt Beauforts gunst, og sin plass i rådet, og ble satt inn i viktige oppdrag som ved Arras-kongressen i 1435, og konferansen i Calais i 1438.
Etter kong Henrik Vs død ble han kansler i Normandie. I 1426 ble han erkebiskop av York.
Kardinal
Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1439 av pave Eugenius IV, med Santa Balbina som tittelkirke. I 1452 utnevnte pave Nikolaus V ham til erkebiskop av Canterbury.
Han var mer statsmann enn biskop, og ble kritisert for å ha forsømt sine kirkelige tilsynsoppgaver.
Nesomalium
Nesomalium er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien punktøyekortvinger (Omaliinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).
Utbredelse
Slekten er utbredt på New Zealand (Aucklandøya, Campbelløyene).
Manchester City FC i 2016–17
Manchester City FC kom på 3. plass i Premier League i sesongen 2016–17.
Anni-Maija Fincke
Anni-Maija Fincke (født 21. desember 1984) er en finsk orienteringsløper som representerer den finske orienteringsklubben Tampereen Pyrintö og det finske landslaget.
Fincke har i en rekke mesterskap vært fast inventar på det finske stafettlaget. Hun har vært med på å vinne gull i VM både i Trondheim i 2010 og i Savoie i 2011. Hun var også med på å ta sølv på hjemmebane i Vuokatti i 2013. Stafettsølv ble det også under europamesterskapet i bulgarske Primorsko tilbake i 2010. Hun har også gull og sølv fra nordisk mesterskap, henholdsvis fra 2005 i Notodden og 2009 i finske Salo.
Fra verdenscupen har hun en 5.-plass som bestenotering. Den prestasjonen gjennomførte hun på mellomdistansen under VM i japanske Aichi i 2005. Sammenlagt i verdenscupen har hun 9.-plass fra 2010 som personlig rekord.
EM i turn for kvinner 1967
Det sjette europamesterskapet i turn for kvinner ble arrangert i 1967, i Amsterdam i Nederland.
Individuell mangekamp
Obs: Hopp (VT),Skranke (UB),Bom (BB) e Frittstående (FX).
BMW E65
BMW E65 er en tidligere modell i BMWs 7-serie. E65 fikk en litt blandet mottakelse da den kom i 2002. Dette var den andre modellen som fikk den nye designprofilen til sjefsdesigneren Chris Bangle, og både 3-serie og 5-serie hadde nå fått denne designprofilen. Mange mente Bangle var mannen som frisket opp BMW, andre ikke.
Her ble det også delt opp i litt kodenavn, selv om E65 finnes bare som sedan. E65 er koden for vanlig versjon, mens E66 er koden for langversjonen, en såkalt IL. E67 er en såkalt 7er Protection, dvs. en E66 med punkteringsfrie dekk, skuddsikre vinduer og dører og andre beskyttelseselementer. E67 er forbeholdt statsoverhoder o.l.
EM i friidrett innendørs 1992
Det '''22. EM i friidrett innendørs''' ble arrangert fra 28. februar til 1. mars 1992 på Palasport di Genova i Genova. Dette var tredje gang Italia var vert for dette mesterskapet; de arrangerte det også i 1978 og 1982.
Dette var første gang EM innendørs ble arrangert med toårig syklus.
60 m
Finale 29. februar <br style="clear:left;" />
200 m
Finale 1. mars <br style="clear:left;" />
400 m
Finale 1. mars <br style="clear:left;" />
1500 m
Finale 1. mars <br style="clear:left;" />
3000 m
Finale 1. mars
Spanjolen José Luis González (7:48,92) kom opprinnelig på 3.-plass, men ble senere diskvalifisert. <br style="clear:left;" />
Høydehopp
Finale 1. mars <br style="clear:left;" />
Stavsprang
Finale 1. mars <br style="clear:left;" />
Lengdehopp
Finale 29. februar <br style="clear:left;" />
Tresteg
Finale 1. mars <br style="clear:left;" />
Kulestøt
Finale 29. februar <br style="clear:left;" />
Sjukamp
28. und 29. februar
Sjukamp bestod av øvelsene 60 meter, lengdesprang, kulestøt, høydehopp, 60 meter hekk, stavsprang og 1000 meter. <br style="clear:left;" />
5000 m kappgang
Finale 28. februar <br style="clear:left;" />
Paranoid personlighetsforstyrrelse
Det karakteristiske med paranoid personlighetsforstyrrelse (F60.0 i ICD-10) er sensitivitet og mistroiskhet overfor hva andre sier og gjør. Personer med paranoid personlighetsforstyrrelse er følsomme, sårbare og nærtakende. De oppfatter verden som uvennlig og farlig, er mistenksomme, alltid på vakt – og de forventer å bli utnyttet av andre. Mennesker med paranoid personlighetsforstyrrelser er ofte fiendtlige, irritable og vrede. De har ikke alltid kontakt med egne følelser, alle feiltagelser og problemer tilskrives andre og de opplever ofte at de "alltid har rett". De paranoide overvurderer som oftest sine egne evner og ligger ofte i strid med andre. Disse karaktertrekkene vanskeliggjør sosiale og arbeidsmessige relasjoner. Paranoide er ofte i strid med personer som har autoritet over dem, og de søker jobber der de er sin egen herre. Under press kan paranoide ha paranoide psykotiske episoder. Karaktertrekkene sees spesielt tydelig i situasjoner der det er nye krav og oppgaver. Den paranoide betegnes ofte som sensitiv for de følelser av skam og skyld lett oppstår.
Faustino M. Tissot
Faustino M. Tissot (født 22. mai 1901 i Transacqua i Italia – den gang i Østerrike, død 19. august 1991) var katolsk misjonær og biskop i Kina. Han var medlem av misjonsordenen xaverianerne, og ble presteviet 13. mai 1926.
Paranoid personlighetsforstyrrelse
Man vet lite nøyaktig om hvorfor enkelte personer utvikler patologiske paranoide personlighetstrekk ut over at det er et komplisert samspill mellom genetiske og miljømessige faktorer.
Faustino M. Tissot
I mars 1943 ble han generalsuperior for ordenen, og i 1946 ble han utnevnt av pave Pius XII til biskop av Qingdao. Han ble forflyttet den 10. mai samme år, allerede før han var blitt bispeviet, til bispedømmet Zhengzhou, og bispeviet den 2. juni 1946.
Kort etter den kommunistiske seier i den kinesiske borgerkrig ble han utvist fra Kina. Han fratrådte imidlertid sitt bispedømme ikke formelt; det skjedde først i 1983.
EM i friidrett innendørs 1992
800 m
Finale 1. mars <br style="clear:left;" />
3000 m
Finale 1. mars <br style="clear:left;" />
60 m hekk
Finale 1. mars <br style="clear:left;" />
Høydehopp
Finale 29. februar <br style="clear:left;" />
Intercession City gasskraftverk
Intercession City gasskraftverk er et gasskraftverk med tilleggsenheter for oljedrift i delstaten Florida i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1312 MW, fordelt på 14 turbiner. Dette er et av delstatens største fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1972 og stod ferdig i 2000. Brenselkilden er LFO eller naturgass.
EM i friidrett innendørs 1992
Lengdehopp
Finale 28. februar <br style="clear:left;" />
Tresteg
Finale 29. februar <br style="clear:left;" />
Kulestøt
Finale 1. mars <br style="clear:left;" />
Femkamp
28. februar
Sandefjordsfjorden
Sandefjordsfjorden er en omtrent 9 km lang fjord i Sandefjord kommune. Den ligger vest for Vesterøya. Innerst i fjorden ligger byen Sandefjord.
EM i friidrett innendørs 1992
Femkamp
Femkamp bestod av øvelsene 60 meter hekk, høydehopp, kulestøt, lengdesprang og 800 meter. Femkamp var dempnstrasjonsgren ved dette EM. <br style="clear:left;" />
Paranoid personlighetsforstyrrelse
Symptomer
For å oppfylle kriteriene for en paranoid personlighetsforstyrrelse skal man i tillegg til de generelle kriterier for personlighetsfortstyrrelse ha minst tre av følgende personlighetstrekk stabilt vedvarende over tid:
EM i friidrett innendørs 1992
3000 m kappgang
Finale 29. februar <br style="clear:left;" />
Erlend Lesund
Erlend Lesund (født 11. desember 1994) er en norsk ishockeyspiller som spiller for Rögle BK. Før det spilte han for Mora IK og Sparta Warriors
Han representerte Norge under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det norske landslaget.
McIntosh kraftverk
McIntosh kraftverk er et kullkraftverk med tilleggsenheter for gassdrift og oljefyring i Effingham County, delstaten Georgia i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på totalt 2 112 MW, fordelt på 163 MW + 640 MW i turbiner som baseres på henholdsvis kull og fyringsolje, samt naturgass-baserte turbiner med kombinasjonssyklus, på ca. 1 319 MW (McIntosh Combined Cycle Facility). Dette er delstatens minste av de større kullkraftverkene målt etter produksjonen fra kullkokerne.
Anlegget ble påbegynt med 640 MW kapasitet, senere ble det utvidet med enhetene for naturgass. Eier er Georgia Power, et heleid datterselskap av Southern Company.
Anlegget må ikke forveksles med McIntosh 3 kraftverk og McIntosh 5 kraftverk i Florida, eller med McIntosh gasskraftverk i Alabama.
Sandefjordsfjorden
Innløpet til fjorden er mellom Holtskjæra i øst og Kjerringholmene i vest, og i den ytre delen av fjorden grenser den til Larvik kommune i vest.
I 2006 var det en diskusjon i byen om man skulle kutte ned navnet til bare «Sandefjorden» da en politiker synes det ble litt «smør på flesk» med Sandefjordsfjorden. Men det ble ikke byttet navn så fjorden har ennå sitt opprinnelige navn.
Ytre Arna
Ytre Arna ligger i bydelen Arna i Bergen i Vestland, på vestsiden av Sørfjorden med utsikt mot Votlo og Osterøy. SSB regnet det tidligere som et eget tettsted (med 2,626 innbyggere i 2012), men i 2013 ble det slått sammen med Indre Arna og Espeland til Arna.
Historikk
Ytre Arna ble i eldre tider kalt Elvæ etter Blindheimselva som var godt synlig før fabrikken kom. Ytre Arna ble fra midten av 1800-tallet en industribygd bygget opp rundt Arne Fabrikker (1846). Dette bidro til sterk befolkningsvekst, og folk kom fra hele Vestlandet for å søke arbeid. Peter Jebsen var mannen bak industrialiseringen på stedet. Mens den industrielle revolusjon foregikk i England så tidlig som på 1700-tallet, nådde dette Norge så sent som 1840. Innenfor tekstilindustrien hadde vi to mekaniske bomullsspinnerier, Halden og Solberg, men det var i Ytre Arna det første bomullsveveri kom. På grunn av Englands oppheving av eksportforbudet på tekstilmaskiner i 1842, kunne dette skje. Det var også lave tollsatser på råbomull og delvis også på bomullsgarn, derfor kunne man gjøre gode forretninger ved å produsere bomullsstoff, da satsen på ferdige bomullsvarer var adskillig høyere. Det var i årene 1844-46 at Peter Jebsen grunnla Arne Fabrikker. At han gjorde dette skyldtes ikke bare de tilfeldige forholdene som førte ham til Norge, men kan også settes i sammenheng med bedrede økonomiske forhold i Norge. Tekstilindustrien fulgte med.
Gründeren Peter Jebsen
De eldste kjente medlemmer av slekten til Peter Jebsen var alle bønder, bosatt i Nord-Slesvig og knyttet til gården Skelde. Blant Peter Jebsens etterlatte papirer er det en tegning av gården med hus på tre sider av tunet. Peter Jebsen tilhørte annet barnekull faren fikk, sammen med brødrene Johan og Jürg som også er tilknyttet Ytre Arnas historie. Peter Jebsen ble født 6. mai 1824 i Sundeved i Slesvig. Etter avsluttet skolegang gikk han i lære hos sin bror i Sønderborg, og avsluttet en handelsutdannelse i Hamburg, i et firma som drev forretningsvirksomhet med Norge, Sverige og Russland. Han ble i 1842 sendt til Bergen for å settes inn i norske forhold. Da han kom til Norge, hadde han tro på at industrien skulle komme til å få stor betydning for landets økonomi, til forskjell fra mange nordmenn.
Han oppdaget fort mulighetene som vannfallene hadde, og i 1844 kjøpte han Blindheimselven som lå i Arna, i Haus prestegjeld. De som lå nærmere Bergen var allerede «opptatt». Når Ytre Arna ble valgt istedenfor Indre Arna, hadde dette sin grunn i at sjøen ved Indre Arna var islagt flere måneder hver vinter. I Ytre Arna lå vannfallet like ved sjøen som der var isfri hele året. Det sies at det var en søndags morgen at han dro den gamle byvegen over Borgaskaret og gikk langs Arnavågen til Ytre Arna. Grunnen på nordsiden av Blindheimselva eide Lidabøndene, mens oppsitterne i Ytre Arna eide grunnen på sørsiden. Eierne var i kirken i Haus den dagen, men da Jebsen hadde pekt ut hvor mye han ville kjøpe, møtte han dem i et naust. De ble hurtig enige om handelen, og da kontrakten skulle undertegnes, la han papiret på ryggen til en av Lidabøndene og skrev under selv. Så snudde han sin egen rygg og selgeren skrev under.
Den tinglyste kjøpekontrakten er datert 13. september 1845, men sannsynligvis har Jebsen fått rådighet over elva og de tilstøtende områder før den tid. De som solgte grunnen var Ivar Nilssen, Mons Olssen, Ole Andersen, Nils Olsen, Lars Olsen, John Johannessen, alle fra Ytre Arna, samt Johannes Danielsen, og Brynhil Storksen fra «Liden» (Breisteinsli).
Det ble alt i 1845 satt igang med å bygge en fabrikk. Dette var de første byggearbeider som ble gjort i Ytre Arna. I 1845 dro Jebsen til Nederland for å studere bomullsindustri. Han var også i Belgia, Tyskland, Sveits og England. I Manchester kjøpte han maskiner og vendte tilbake til Bergen i mai 1846.
Tidlig kom Peter Jebsen med i det offentlige liv. Da Jebsen bodde i Ytre Arna ble han valgt inn i Haus formannskap og ble bygdens ordfører 1861-64 og samtidig valgmann for Søndre Bergenhus amt. Etter at han flyttet til Bergen for godt, ble han 1. januar 1865 innvalgt i Bergens formannskap, hvor han ble sittende til 1. januar 1875, da han fraba seg gjenvalg. I stedet var han medlem av representantskapet til sin død. I sine kommunale verv interesserte han seg særlig for kommunikasjonenes utvikling; det skyldtes hans interesse at den første dampskipsbrygge ved Holbergalmenningen ble anlagt og at den nordlige Tollbubrygge ble forlenget.
I 1873 ble han som 49-åring valgt til stortingsmann og satt på Stortinget i to perioder. Der kjempet han blant annet for å bygge jernbane fra Bergen til Voss. Da dette ble vedtatt, ble det improvisert et folketog i Bergen der "Leve Jebsen" runget i gatene, og det ble avfyrt skudd fra Bergenhus festning.
Peter Jebsen engasjerte seg i gruvedrift, han var konsul for Tyskland, og han grunnla Dale Fabrikker. Mange historikere legger vekt på at for gründere som Jebsen var det ingen motsetning mellom samfunnsmessig vinning og personlig utbytte. Verdiene skulle reinvesteres, helt i tråd med "kapitalismens ånd og den protestantiske etikk".
Peter Jebsen døde i Bergen 20.oktober 1892. Han var på børsen dagen før sin død, og var i full virksomhet like til det siste.Som en illustrasjon av den posisjonen Peter Jebsen hadde da han døde i 1892 stod følgende å lese i en bergensavis i en omtale av begravelsen hans: "Det var det længste Ligtog som Bergen havde seet, siden Ole Bull begravedes ... Og hvert eneste Skib paa Havnen havde sænket sine Flag, og overalt i Byen, paa private og offentlige Bygninger, vaiede Sørgeflagene".
Et komplett samfunn
Peter Jebsen grunnla landets første mekaniske bomullsveveri i Ytre Arna i 1846. I 1851 grunnla broren Jürg Jebsen sammen to andre ullvarefabrikk ved samme elven. De to fabrikkene, som etter hvert fikk navnet Arne Fabrikker, vokste seg raskt store, og i mange tiår arbeidet det rundt 450 personer ved de to fabrikkene. Siden fabrikkstedet er så gammelt, var det naturlig at Ytre Arna at det var tidlig ute på så mange felt. Det var fra Ytre Arna dampbåttrafikken i Nordhordland startet opp. I 1864 kjøpte Peter Jebsen D/S "Arne" for å frakte varer mellom fabrikkene og Bergen. Inntil da hadde en rodd varene til og fra byen. Men båten ble også satt inn i persontrafikk, og Jebsen fikk kontrakt med staten for posttrafikken. Flere båter fulgte etter, og det ble opprettet et rutenett på fjordene. Dampskipskaiene ble det nye samlingpunktet i bygdene. Med dampskipskaia og jernbanen var en ny tid innvarslet for næringsliv og folk i området.
Coop Norge regner grunnleggingen av Arne Forbrugsforening i 1867 som starten på sin historie. Tanken var at butikken skulle være til for folket på fabrikkstedet. De skulle eie butikken, prisene skulle være lavere enn i private handelsbuer, og overskuddet skulle gå tilbake til medlemmene. Det bodde rundt 700 personer i Ytre Arna på 1860-tallet. Det var en relativt stor bygd, og folk arbeidet og bodde tett sammen her. Det var derfor naturlig at det var på et slikt sted at tanken om et forbrukersamvirke oppstod.
I Ytre Arna ble noen av de eldste lag og foreninger i Norge dannet. Arne Musikforening ble stiftet i 1877. Da eksisterte det allerede flere misjonsforeninger på stedet. Rundt 10 år seinere ble Arne Sangforening og Arna Turn og Idrettslag grunnlagt. I 1897 ble det flotte forsamlingshuset "Samhold" bygd på dugnad, og nå utfoldet det seg et rikt kulturliv på stedet. mot slutten av hundreåret fikk avholdsforeningene stor oppslutning, og i 1909 ble Ytre Arna Sanitetsforening stiftet.
Ytre Arna og Arne Fabrikker fram mot vår tid.
Arne Fabrikker var hjørnesteinsbedriften i Ytre Arna, og utviklingen på stedet hang nøye sammen med hvordan det gikk med fabrikkene. Arne Fabrikker hadde en turbulent tid i mange år etter første verdenskrig. Men rundt 1930 ble det satt i gang en storstilt modernisering. Moderne maskiner ble kjøpt inn, nye,tidsriktige produkter ble utviklet, og produksjonen ble rasjonalisert og effektivisert. Særlig i gjenreisningsperioden etter 1945 pekte alle piler oppover. Omsetningen økte, og ble det stadig mer behov for arbeidskraft. Arne Fabrikker stod på høyden av sin makt i første halvdel av 1960-tallet. Over 1100 personer arbeidet da i fabrikkene.
Med nedleggingen av Arne Fabrikker endret Ytre Arna totalt karakter. Det sentrale midtpunktet på stedet, det alt dreide seg om, var borte. Krise ble det likevel ikke. Det var arbeidsplasser i nærheten, og oljenæringen var i vekst. Men Ytre Arna mistet den sentrumsfunksjonen stedet hadde hatt i over hundre år. Indre Arna og Åsane med sine kjøpesentre og servicetilbud overtok. Det rike kulturlivet som var bygd opp gjennom generasjoner bestod likevel i stor grad utover på 2000-talet. I tillegg ble Ytre Arna Historielag stiftet i 2004, og i Ytre Arna Museum blir den rike historien til industristedet dokumentert. Museet ligger på nøyaktig det stedet Peter Jebsen grunnla bomullsveveriet sitt i 1846. Og i nabolokalene flyttet den moderne tekstilbedriften Oleana inn i 2012. Tekstilarven lever videre i Ytre Arna.
Kommunal tilknytning og kulturelt ståsted
Frem til 1964 soknet tettstedet inn under det som het Haus herad, som bestod av områder på begge sider av fjorden, noe som var naturlig i en tid da fjordene med båttrafikk bandt bygder og kirkesokn sammen. Helt frem til midt på 1970-tallet var det ferje mellom Haus, Garnes, Votlo og Ytre Arna. Fra 1964 hørte Ytre Arna innunder Arna kommune, før den ble innlemmet i Bergen kommune i 1972. Folk i Arna gjennomførte store aksjoner både før og etter innlemmingen, fordi de ønsket å beholde sitt lokalstyre. For bare en generasjon eller to siden snakket de fleste i Ytre Arna en striledialekt, også kalt å «snakka arnastril». En person fra Ytre Arna er en arnabuar. En person fra Ytre Arna kan også sies å være en person fra «Elvæ». Dette kommer av at om man kom i fra «Elvæ», så kom man fra Ytre Arna, noe som har sammenheng med elven som drev fabrikken. Striledialekten har etterhvert blitt kraftig utvannet, men det finnes ennå personer som benytter denne dialektsformen, faktisk overraskende mange i Ytre Arna.
Norges første samvirkelag, Arna Forbrugsforening, sitt bygg fra 1882 er flyttet fra Ytre Arna til Samvirkemuseet på Gjettum i Bærum. Ytre Arna Historielag jobber for å få bygget tilbakeført. Hauahusene i Ytre Arna fra slutten på 1800-tallet var modell for tilsvarende bygg i Berger i Svelvik i Vestfold. Husene i Berger er fredet. Det ble også bygget tilsvarende hustype i Göteborg, men disse er revet for lengst. Når det gjelder Ytre Arna kirke er det motsatt, slik at kirken i Ytre Arna er en kopi av Berger kirke. At det ble bygget tilsvarende på flere steder, har sammenheng med at Jebsen-slekten etablerte tekstilindustri på disse stedene både i Norge og Sverige.
Kommunikasjoner og næringsvirksomhet
Europavei 16 passerer Ytre Arna gjennom Sætretunnelen (720 m) og Bjørkhaugtunnelen (558 m).
Postkontoret er «post i butikk» og det er også apotekutsalg i butikk. For beboere i Ytre Arna er det naturlig å søke mot Øyrane Torg og Åsane Storsenter i henholdsvis Arna og Åsane for handel og offentlige tjenester.
De gamle fabrikklokalene er i dag i svært stor grad utleid til ulike bedrifter. Fabrikkanlegget er på over 20,000 m² og ligger nederst ved Sørfjorden. Et tilsvarende fabrikkanlegg ligger ved Blindheimselven (Elvæ) øverst i Ytre Arna. I dag er disse bygningene næringspark og industrihus.
Orsolya Takács
Orsolya Takács (født 20. mai 1985) er en ungarsk vannpolospiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på fjerdeplass med det ungarske landslaget.
Bothynus cunctator
Bothynus cunctator er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En ganske stor (ca. 20 millimeter), nokså bred, blank, svart hornbille. Hos denne arten har ikke hannen noen slående, ytre kjønnstrekk og kjønnene ser ganske like ut. Hodet er uten horn. Pronotum har en ganske liten knøl ved forkanten, men ingen påfallende grop bak denne. Pronotum er ganske fint og tett punktert. Dekkvingene har tydelige punktrekker. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner.
Levevis
Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.
Utbredelse
Arten er utbredt fra Mexico i nord til Paraguay i sør.
Avhengig personlighetsforstyrrelse
Avhengig personlighetsforstyrrelse (F60.7 i ICD-10) er preget av personer som spiller en passiv rolle og underkaster seg andre. De oppfordrer andre til å bestemme og ta viktige avgjørelser i livene deres. De er vanligvis ubekvemme med å være alene, og har ofte en engstelig og depressiv fremtoning. Noen blir avhengige av partnere som misbruker avhengigheten på måter som ikke er bra for den avhengige. Tilstanden er hyppigere hos kvinner enn hos menn, i de yngste i en barneflokk, og hos personer med alvorlig fysisk lidelse som barn.
Ingen vet nøyaktig hvorfor noen utvikler avhengig personlighetsforstyrrelse. Både genetisk predisposisjon og miljøpåvirkninger kan ha betydning for utviklingen.
ICD-10
For å oppfylle kriteriene skal individet ifølge ICD-10 og de generelle kriteriene for personlighetsforstyrrelser ha minst tre av følgende trekk stabilt over tid:
Dicelosternus
Dicelosternus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Avhengig personlighetsforstyrrelse
ICD-10
Ledsagende egenskaper kan være å oppfatte seg selv som hjelpeløs, inkompetent og lite utholdende.
Dicelosternus
Utseende
En middelsstor, kraftig, litt blank, rød trebukk. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er sekskantet, med en kraftig tann et stykke bak midten av hver side. Dekkvingene er jevnbrede og rundede i spissen, med et mørkt tverrbånd i den bakre delen.
Avhengig personlighetsforstyrrelse
DSM
DSM beskriver avhengighet personlighetsforstyrrelse hvor det refereres til et gjennomgripende og overdrevent behov for å bli ivaretatt, hvilke fører til underdanig og klamrende oppførsel, frykt for separasjon. Atferden begynner ofte som ung voksen.
I femte versjon av DSM-5 er det kriterier med åtte trekk. Lidelsen er indikert med minst fem av følgende faktorer:
Dicelosternus
Utbredelse
Arten er utbredt over mye av Kina.
Avhengig personlighetsforstyrrelse
DSM
Diagnosen i fjerde utgaven ble oppfattet problematisk på grunn av overdreven diagnotisk komorbiditet, utilstrekkelig dekning, vilkårlige grenser og heterogenitet blant individer innenfor samme kategoridiagnose.
Millon´s undertyper
Psykolog Theodore Millon har identifisert fem undertyper av diagnosen avhengighet personlighetsforstyrrelse. En avhengighet kan vise til ingen eller et av følgende:
Differensialdiagnoser
Avhengige trekk finnes ved mange psykiatriske tilstander. Emosjonelt ustabile personer, og dramatiserende kan utvise avhengige trekk, men de er ikke så stabile i sine relasjoner som de avhengige er. Det er ikke uvanlig at mennesker som fyller kriteriene til en diagnose på avhengig personlighetsforstyrrelse har komorbide psykiske tilstander som depressive lidelser eller angstlidelser.
Årsak
Den eksakte årsaken til avhengighet personlighetsforstyrrelse er ukjent. En studie i 2012 kom frem til at det er mellom 55% og 72% risiko for å arve tilstanden fra foreldre. Forskjellen mellom en «avhengig personlighet» og «avhengig personlighetsforstyrrelse» er subjektiv, hvilket gjør diagnosen sensitiv for kulturelle påvirkninger som kjønnsrolleforventinger.
Avhengighet hos barn har visst seg å ha tendens å øke med en overbeskyttet og autoritær oppvekst holdning fra foreldre. På dette økte også sannsynligheten for å utvikle avhengig personlighetsforstyrrelse siden disse holdningene kan begrense barn til å utvikle en følelse av autonomi. Traumatiske og uønskede opplevelser som omsorgssvikt og misbruk eller alvorlig sykdom, sies å øke sannsynligheten for utvikling av personlighetsforstyrrelser, inkludert avhengig personlighetsforstyrrelse, senere i livet. Dette gjelder spesielt for de individene som opplever mellomenneskelig stress og dårlig sosial støtte.
Behandling
Psykoterapi er den foretrukne behandlingen. Ulike psykoterapeutiske tilnærminger som psykodynamisk terapi eller kognitiv terapi kan også benyttes. Psykoterapien kan administreres både som individualterapi og gruppeterapi. Det oppnås ofte gode resultater hvis terapeuten er tålmodig. Når behandlingen er vellykket blir pasienten mer selvstendig og tar mer ansvar for eget liv.
Manatee oljekraftverk
Manatee oljekraftverk er et oljekraftverk med tilleggsenheter for gassdrift i delstaten Florida i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 1720 MW, fordelt på 2 turbiner. Dette er delstatens nest største fossile kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1973 og stod ferdig i 1977. Brenselkilden er råolje eller fyringsolje, og fra 2005 også naturgass (1 150 MW).
Avhengig personlighetsforstyrrelse
Behandling
Det finnes lite dokumentasjon for hvordan medikamentell behandling hjelper ved avhengig personlighetsforstyrrelse. Dersom komorbide tilstander vanskeliggjør nyttiggjøring av psykoterapeutisk behandling kan det være aktuelt med medikamentell behandling for de komorbide tilstandene (det mest aktuelle er antidepressiva for depressive lidelser eller angst).
Historie
Konseptualiseringen av avhengighet personer, innenfor klassisk psykoanalytisk teori, er relatert til Freuds orale psykoseksuelle utviklingsstadium. Frustrasjon eller overtilfredsstillelse kunne resultere i en oral fiksering preget av å føle seg avhengig av andre for næring og atferd som er representativ for det orale stadiet. I senere psykoanalytiske teorier flyttet de fokus fra en drivbasert tilnærming av avhengigheten til en erkjennelse av viktigheten av tidligere relasjoner og etablering av separasjon fra tidlige omsorgspersjoner.
Trafalgar Square
Trafalgar Square er en stor plass i City of Westminster i London, anlagt til minne om slaget ved Trafalgar i 1805. Den skulle egentlig hete King William the Fourth's Square, men George Ledwell Taylor foreslo Trafalgar Square.
Historikk og beskrivelse
Royal Mews, de kongelige stallene, hadde ligget på stedet siden Edvard Is tid. I 1820-årene ba prinsregenten landskapsarkitekten John Nash om å anlegge en plass der, og stallene ble flyttet til Buckingham Palace. Nash ryddet området som del av en større plan for Charing Cross, og deretter tok Charles Barry over. Han var ferdig med plassen slik den ser ut i dag i 1845. Stedet som regnes som Londons sentrum, det vil si stedet alle avstander regnes frem til, ligger mellom Charing Cross stasjon og Trafalgar Square.
Selve plassen består av et stort område omgitt av veier på tre sider og trapper som leder til National Gallery på nordsiden. Veiene tilhører hovedveien A4, og det er derfor svært mye trafikk. Det er anlagt underganger for at fotgjengere skal komme seg trygt og enkelt til Charing Cross undergrunnsstasjon. Det gikk tidligere biltrafikk også på nordsiden, foran National Gallery, men det har der blitt anlagt en åpen plass.
Plassen domineres av Nelsonsøylen, en 56 m høy søyle med en 5,5 m høy bronsestatue av admiral Nelson, den britiske kommandanten ved Trafalger, på toppen. Ved foten av søylen er fire kolossalstatuer av løver i bronse, støpt av erobrede franske kanoner.
På østsiden av plassen, på den andre siden av Charing Cross Road, ligger kirken St. Martin-in-the-Fields, som blant annet er kjent for et herberge for uteliggere i krypten og for sine mange veldedige prosjekter til fordel for Londons fattige. Ved siden av kirken finner man South Africa House (Sør-Afrikas høykommisjon i Storbritannia). Mot sør går Whitehall, og møt sørvest ligger Admiralty Arch som leder til The Mall. På vestsiden ligger Canada House (Canadas høykommisjon i Storbritannia).
I hjørnene står det fire plinter, hvorav tre har statuer. De to nordlige skulle ha rytterstatuer, og er derfor noe bredere enn de sørlige. Statuene forestiller Georg IV (nordøst, 1840), Henry Havelock (sørøst, 1861, av William Behnes) og Charles James Napier (sørvest, 1855). En statue av general Charles George Gordon, ble satt opp i 1888, og flyttet til Victoria Embankment i 1953. Borgermester Ken Livingstone kom med en kontroversiell uttalelse om at han ønsket å bytte dem ut med statuer av personer som er mer relevante for det 21. århundre. På den fjerde plinten skulle det egentlig vært en statue av Vilhelm IV, men det var ikke økonomisk mulig å sette den opp. I nyere tid har det vært satt opp midlertidige statuer der.
Plassen har en stor symbolsk betydning, og er sentrum for både politiske demonstrasjoner og offentlige feiringer. Et symbol på hvor viktig plassen er i Londonernes sinn er de tyske planene under andre verdenskrig om å flytte Nelsonsøylen til Berlin etter invasjonen av England.
Duer
Plassen er et populært turistmål, og har vært særlig kjent for de mange duene som har tilhold der. Svært mange har matet duene som en fast del av sine besøk der, og det ble solgt brødsmuler og frø der til dette formål. National Portrait Gallery har utstilt et kjent fotografi av Elizabeth Taylor omgitt av duer på plassen. Duenes nærvær har lenge vært et kontroversielt tema, fordi de skitner til plassen og husene. På det meste er det anslått at det var 35 000 duer, og mange mente at de utgjorde en helserisiko. De bragte også med seg noen merkelige hendelser, som da politiet i 1996 arresterte en mann for å ha fanget 1500 fugler for salg på plassen. Det antas at de skulle ende opp som mat.
I 2000 ble det slutt på salg av fuglemat på plassen, og det ble også innført andre tiltak for å fjerne duene, blant annet at det ble satt ut trente jaktfalker. Mange fortsatte allikevel å mate duene, men i 2003 innførte daværende borgermester Ken Livingstone lokale lover som forbyr mating av duene. At det nå er færre duer betyr at plassen i langt større grad brukes til festivaler og andre arrangementer enn det var mulig å gjøre tidligere.
Midgard vikingsenter
Midgard vikingsenter ble åpnet av dronning Sonja 27. mai 2000. I 2007 ble det funnet avtrykk etter store vikingtidsbygninger på Borrefeltet, og i 2013 åpnet Gildehallen, en fri rekonstruksjon av en høvdinghall, som del av publikumsanlegget.
Midgard vikingsenter tilbyr faste og skiftende museumsutstillinger, ulike arrangementer og omvisninger i Borreparken der det i dag er sju synlige storhauger. Senteret kombinerer historisk forskning med opplevelser gjennom aktiviteter og demonstrasjoner.
I forbindelse med tusenårsskiftet ble senteret sammen med Borreparken valgt til Vestfold fylkes tusenårssted.
Publikumsbygget
Selve publikumsbygget er signert Lund & Slaatto Arkitekter AS i Oslo, i samarbeid med arkitekt Halgeir Kårstein MNAL. Lund & Slaatto er tidligere kjent for bygg som St. Hallvard kirke, Norges Bank i Oslo, kulturhuset Sølvberget i Stavanger og vernebygget over Hamar domkirkeruin. Arkitekturen har vunnet mye positiv oppmerksomhet, blant annet i tidsskriftet Byggekunst.
Midgardbygget består av flere sammensatte elementer. De runde formene symboliserer haugene og kulesteinene i fjæra. Det lange taket bærer skipets preg, og kaféens buede glassfasade mot parken fører tankene til bølgeslagene i fjæra.
Gildehallen
I 2007 ble det funnet spor (stolpehull) etter to store haller og et langhus på Borre, trolig fra merovingertid, og det ble klart at kongssetet på Borre var et maktsentrum allerede før vikingtida.
«Gildehallen» i «vikinglandsbyen» i Voldskogen nord for publikumsbygget er en rekonstruksjon av en stor festsal fra yngre jernalder. Hallen er utformet på grunnlag av håndverk, byggeskikk og dekor fra arkeologiske funn, tidlige langhus, stolpebygg, stavkirker og med inspirasjon fra blant annet sagnet om Beowulf.
Tømmerbygningen er 13 meter på det høyeste. Taket har takspon og utskåret mønekam. Lyra er utstyrt med treskjæringer, og hovedinngangen har en utskåret portal.
Innvending er hallen utstyrt med ildsted, benker og bord med håndskårne bordstøtter. Motivene i treskurden på de fire midtre bærestolpene i hallen, stavene eller søylene, forteller hver sin vikingtidsmyte som til sammen danner en idémessig bakgrunn for hallen. Stokkene er skåret ut for hånd, bortsett fra bruk av maskiner for å frese ned dybden. Mange av bygningsdelene er bearbeidet med økser og høvler (skjøver eller pjål), og omtrent 2800 m2 har fått en tilnærmet tidsriktig overflate. Utskjæringene er formet som etterlikninger av den såkalte vestfoldstilen, hovedsakelig basert på osebergfunnet. I 2015 startet arbeidet med å male portalen og søylene utfra arkeologiske kilder. Vikingene var glad i sterke og livlige farger, spesielt rødt og blått som var dyrt å fremstille og ettertraktet som statussymbol blant eliten.
Hallen er utstyrt med keramikk og vikingglass til servering og med skinnfeller fra spelsau til å sitte på. Slike sauer beiter i Borreparken.
Gildehallen på Borre leies også ut som fest- og samlingslokale.
Ludvig Hoff
Ludvig Hoff (født 16. oktober 1996) er en norsk ishockeyspiller.
Han representerte Norge under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det norske landslaget.
Bothynus entellus
Bothynus entellus er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En ganske stor (ca. 30-35 millimeter), nokså bred, svært blank, rødbrun til svart hornbille. Arten kjennes lett på at hannen har et ganske langt, rett, to-spisset, framoverrettet horn på hver side av pronotum. Hodet er uten horn. Pronotum er kraftig uthulet foran mellom hornene, i midten med en spiss knøl. Hunnen mangler hornene på pronotum, som er kraftig punktert med en liten grop foran og en liten knøl i forkant av denne. Dekkvingene er uten tydelige punktrekker. På beina har for-leggene tre store, skarpe tenner.
Levevis
Svært lite er kjent om biologien til denne slekten, og larvene er ukjente. Generelt for Pentodontini lever larvene under bakken, i jorda eller nedgravd i sand. Mens de fleste andre hornbiller er skogsinsekter forekommer Pentodontini ofte i relativt tørre områder. Noen av artene kan gjøre en del skade i jordbruket ved at larvene spiser røtter.
Utbredelse
Arten er utbredt fra Honduras i nord til Brasil i sør.
Ligue 1 1995–1996
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Veivaksel
Veivaksel i en stempelmotor finnes under sylindrene og er koblet til stemplene ved hjelp av råder. Når stemplene går opp og ned i såkalte takter, går veivakselen rundt. Veivakselen er i de fleste motorer i den ene enden koblet til en girkasse via en clutch, og har flere reimhjul i den andre enden som driver kamakselen, vannpumpa, dynamoen, eventuelt vifte, klimaanlegg, kompressor og så videre.
Veivakselen går rundt i glidelagere, og er avhengig av å bli smurt kontinuerlig.
På en 4-takts motor vil motorens oljepumpe pumpe olje ut av små smørehull i glidelagrene. Dersom motoren blir startet uten olje eller med for lite oljetrykk, er disse lagrene gjerne det første som ryker. Veivakselen kan sees ved å skru av motorens bunnpanne.
På en 2-takts motor holdes lagrene vedlike av smørende egenskaper i damp eller partikler fra drivstoffet som kommer i kontakt med veivakselen. 2-takts bensinmotorer bruker derfor oljeblandet bensin.
I en dampmaskin er lagrene gjerne smørbare med fett-nipler.
Mefjorden (Sandefjord)
Mefjorden er en fjord i Sandefjord kommune i Vestfold. Den ligger mellom Østerøya og Vesterøya.
Kitsch-bevegelsen
Kitsch-bevegelsen er en internasjonal bevegelse for figurativ kunst. Medlemmene av bevegelsen kaller virksomheten for «klassisk figurasjon».
Mefjorden (Sandefjord)
Mefjorden har en rekke mindre holmer og skjær, og er et populært område for båtfolk om sommeren. Mye av kystlinjen består av hytter som strekker seg helt ned i vannkanten. Flere av holmene har også hytter, blant annet Grindholmen, Storholmen og Brattholmen.
Kitsch-bevegelsen
Bevegelsen ble stiftet av Odd Nerdrum i 1998, og senere definert i manifestet Hva er Kitsch? i samarbeid med Jan-Ove Tuv m.fl. I 2013 utkom boken The Nerdrum School: The Master and His Students, som inneholder verk av mer enn åtti Nerdrum-elever fra hele verden.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Nord-Trøndelag
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 blei avholdt 12. september 2011. Denne delartikkelen omhandler valgresultatet for Nord-Trøndelag og kommunene i dette fylket.
Stemmetall
Partiforkortelser: A = Arbeiderpartiet; SV = Sosialistisk Venstreparti; R = Rødt; Sp = Senterpartiet; KrF = Kristelig Folkeparti; V = Venstre; H = Høyre; Frp = Fremskrittspartiet; Dem = Demokratene i Norge; MdG = Miljøpartiet De Grønne; KSP = Kristent Samlingsparti; Kyst = Kystpartiet; PP = Pensjonistpartiet; NKP = Norges Kommunistiske Parti
Lokale lister: Meråker = Meråker tverrpolitiske bygdeliste; Verran = Bygdalista; Lierne = Lierne bygdeliste; Røyrvik = Samarbeidslista; Namsskogan = Optimum; Høylandet (1) = Bygdeliste for Høylandet; Høylandet (2) = Valgliste for Øvre-Høylandet og Kongsmoen krets; Fosnes = Sp/KrF
Kommunevise kommentarer
Fargekoder for partia:
Flatanger
I Flatanger blei det stilt lister fra A, SV, Sp, KrF, V, H og Frp. Venstre blei – tross en tilbakegang på 12,0 prosentpoeng – kommunens største parti, med 30,9 prosent av stemmene. Senterpartiet var nest størst med 17,6 (opp 4,2), mens Arbeiderpartiet og Fremskrittspartiet begge fikk 14,7 prosent. For Frp var dette en framgang på 2,7 prosentpoeng. A deltok i 2007 på ei fellesliste med SV, som fikk 16,7 prosent. I 2011 fikk altså A nesten det samme aleine, mens SV fikk 8,1 prosent. Valgdeltakelsen var 72,3 prosent. Kommunestyrets størrelse blei redusert fra 17 til 15.
Venstres Reidar Lindseth var ordfører foregående periode. Men samtlige andre parti stilte seg bak Senterpartiets kandidat, Olav Jørgen Bjørkås, som dermed blei valgt. Knut Staven (H) blei varaordfører.
Fosnes
De 522 med stemmerett i Fosnes hadde to listemuligheter: Arbeiderpartiet fikk 36,8 prosent av stemmene (tilbake 3,6 prosentpoeng) og fem mandater, mens ei fellesliste for Senterpartiet og Kristelig Folkeparti fikk 63,2 prosent (opp 5,5) og ti mandater. Demokratene, som i 2007 fikk 1,9 prosent (sju stemmer), var ikke med denne gangen. Valgdeltakelsen var 63,0 prosent.
Ordfører blei Bjørg Tingstad og varaordfører Jarle Elden, begge fra Senterpartiet.
Frosta
I Frosta stod valget mellom A, SV, Sp, KrF, V og H. Høyre blei størst med 32,5 prosent, en tilbakegang på 5,3 prosentpoeng. På de neste plassene fulgte Senterpartiet (21,9; ned 1,2) og Arbeiderpartiet (20,2; opp 0,3), mens Venstre økte mest – med 4,4 poeng til 10,7. Valgdeltakelsen var 68,6 prosent. Kommunestyret blei redusert i størrelse med fire mandater til 17.
Her gikk Sp, Ap, KrF og SV sammen under konstitueringa av kommunestyret, og de fikk dermed ni stemmer for sine kandidater, mot åtte for Høyre og Venstres. Ordfører blei noe uventa Johan Petter Skogseth, som stod på femteplass på Senterpartiets liste, men som av velgerne blei kumulert til topps. Ola Aursand (A) blei varaordfører.
Grong
I Grong var det fem lister: A, SV, Sp, V og H. Senterpartiet gikk tilbake 14,4 prosentpoeng til 40,8 prosent, men blei likevel litt større enn Arbeiderpartiet, som økte med 14,2 poeng til 38,6. Venstre fikk fire stemmer færre enn i 2007, noe som gjorde at partiet mista sin kommunestyreplass. Valgdeltakelsen var 71,5 prosent.
Skjalg Åkerøy (Ap) ble valgt til ordfører i Grong. Dette skjedde etter en avtale med Høyre, som innebar at Høyre skulle få varaordføreren. Imidlertid blei det klart at et medlem av Arbeiderpartiets gruppe ville nekte å gi sin stemme til en Høyre-representant. Det heile endte med at A fikk også varaordførervervet ved Vigdis Linmo.
Indian River kraftverk (Florida)
Indian River kraftverk er et oljekraftverk med tilleggsenheter for gassdrift i delstaten Florida i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 669 MW, fordelt på 3 turbiner. Anlegget ble påbegynt omkring 1960 og stod ferdig i 1974. Brenselkilden er olje eller naturgass.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Nord-Trøndelag
Høylandet
Høylandet hadde tre partilister, A, Sp og V, og to lokale lister, Bygdeliste for Høylandet og Valgliste for Øvre-Høylandet og Kongsmoen krets. Senterpartiet fikk reint flertall med 50,8 prosent (ned 3,2 prosentpoeng), mens Arbeiderpartiet tok 33,5 prosent (opp 13,6). Venstre og de to lokale listene gikk alle litt tilbake og ligger på rundt fem prosent hver. SV hadde et mandat i foregående periode (4,8 prosent), men stilte ikke liste denne gangen. Valgdeltakelsen var 75,8 prosent.
Senterpartiets Lars Otto Okstad gikk av etter atten år som ordfører og overlot stolen til partifelle Hege Nordheim-Viken. Varaordfører blei Ole Joar Flaat (også Sp).