cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erling Skjalgsson
Familie
Erling giftet seg etter 995 med Astrid, søster til Olav Tryggvason. Kildene opplyser ikke hvem som var mor til Astrid, om hun var Olavs hel- eller halvsøster.
Fagrskinna forteller at Erling hadde sønner, men oppgir ikke navnene. Snorre mente at Erling og Astrid hadde seks barn. Barnas fødselsår er ukjent. Barna omtalt i Heimskringla : Aslak Erlingsson som kan ha vært gift med ladejarlen Svein Håkonssons datter Sigrid, men iallfall ikke hennes søster Gunhild Sveinsdatter som ble gift med svenskekongen Anund Jakob, Skjalg Erlingsson, Sigurd Erlingsson, Lodin Erlingsson, Tore Erlingsson, Gjertrud Erlingsdatter og Ragnhild Erlingsdatter gift med Torgeir eller Torberg Arneson.
MF «Fjordgar» (1967)
MF «Fjordgar» er en bilferge bygget i 1967 som MF «Torulf». Fergen ble opprinnelig bygget for å gå i rute mellom Ulsteinvik, Torvik og Runde, og erstattet en tidligere ferge med samme navn. Etter at Herøybrua åpnet i 1976 gikk fergen mellom Torvik og Runde frem til Rundebrua kom i 1982. Den siste strekningen «Torulf» trafikkerte under MRF-flagg var Molde–Bolsøya.
Erling Skjalgsson
Familie
Erling var blant annet morbror til Asbjørn Selsbane.
MF «Fjordgar» (1967)
Fergen gikk i rutefart for rederiet Norled på strekningen Klokkarvik-Lerøy-Bjelkarøy-Hjellestad frem til 31. desember 2011.
Skipet
Fergen var byggnummer 33 ved Hatlø Verksted AS i Ulsteinvik i Møre og Romsdal. Ved overlevering var tonnasjen 135 bruttoregistertonn og 60 nettoregistertonn. Hovedmaskinen var en firesylindret firetakts dieselmotor bygd av Aabenraa Motorfabrik Heinr. Callesen A/S i Åbenrå, Danmark. Oppgitt ytelse var 320 hestekrefter (bhk).
Erling Skjalgsson
Familie
Et senere tillegg til Fagrskinna (Arnmødlingatal) og Tåtten om Eindride og Erling gir noen tilleggsopplysninger om Erling Skjalgssons familie som avviker fra eldre kilder, men de blir ikke regnet som pålitelige.
Erlings bosted
Vi har ikke tilstrekkelig kilder til å slå fast nøyaktig hvor Erling bodde.
Fagrskinna viser ikke til noen geografisk plassering, men om han var Olav Tryggvasons lendmann for Østlandet har han nok da bodd der. Ågrip omtaler Erling i Olav Haraldssons styringstid, som Erling av (norrønt á) Sola, . Den legendariske Olavssagaen omtaler ham som Erling av (norrønt af) Sola. Preposisjonsbruken kan vise til usikkerhet om han faktisk bodde på Sola, eller om han bare eide Sola - som en setegård eller hovedgård.
De fleste viser til at Erling bodde på Sola, og gjerne en gård nær Sola Ruinkirke. Andre viser til at Erling Skalgsson trolig bodde i Stavanger, kanskje på det som nå er Kongsgård. Grunnlaget for diskusjonen er blant annet teksten i Heimskringla om at Aslak Erlingson bodde «øst på Sola». Noen mener at Sola kan ha vært et gammelt navn for hele Stavangerhalvøya, mens andre mener at Sola den gang var omtrent som i dag. Om Heimskringla her har noen historisk kildeverdi for en detaljerte stedsangivelse er også uvisst. Peder Clausson Friis (død 1614) har i sin oversettelse av Heimskringla, ved en anledning skrevet at Erling Skjalgsson var å treffe i «byen». Teksten på gammelnorsk er «til bæjar», som en kan oversette både med byen eller bøen (garden). Om han har ment at Erling bodde i Stavanger er uvisst.
Knytningen mot Stavanger blir en form for gjetting. Noen holder seg strengt til kildene og avviser koblingen mot Stavanger, mens andre knytter Erling til Stavanger ut fra et skjønn. Noen av de som har uttalt seg er:
Erling og Olav Trygvason (995–999)
Etter at Olav Tryggvason var blitt konge i Norge allierte han seg med Erling. Olav giftet sin søster Astrid til Erling.
Etter Fagrskinna fikk Erling som ombud alt land som Olav kontrollerte på Østlandet. Ifølge Odd Snorresson fikk han som ombud området mellom Sognefjorden og Lindesnes. Hva som er rett kan vi ikke vite sikkert.
Erling Skjalgsson skal ha vært i følge med Olav Tryggvason før slaget ved Svolder, der Olav Tryggvason ble drept. Erling Skjalgssons båt var imidlertid et stykke foran de øvrige og ble ikke med i slaget. Slaget fant sted i år 999 eller 1000.
Erling og Eirik jarl Håkonson (1000–1014)
I Fagerskinna omtales Erling Skjalgsson som lendermann, men at han ikke sto på god fot med ladejarlen Eirik Håkonsson. Det er ikke fortalt hvor han var lendermann. Lendermann var en vasalltittel for personer som hadde fått av kongen et område å administrere, herunder kreve opp skatter på vegne av kongen, hvor de kunne beholde en viss andel selv. Heimskringla forteller at Erling måtte dele den veitslen han hadde hatt under Olav Tryggvason med sønnen Aslak Erlingson, men heller ikke her oppgis det direkte hvor det var. Ordet veitsle eller gjesting brukes om retten til fritt underhold i det distrikt hvor de oppholdt seg på reise. Varighet og antall følgesveiner var fastslått ved lov eller sedvane.
Etter et skaldekvad av Tord Kolbeinsson var Erling herse i denne perioden. At Erling var herse betydde at han var en slags høvding. Hersene nevnes ikke i lovene, så det er ikke noe en ble utnevnt til, eller en person med lovfestede rettigheter eller plikter. Trolig ble ordet herse brukt om mektige personer, og ikke knyttet til et ombud.
Erling og Olav Haraldson (1015–1028)
Erling forsøkte å holde seg på god fot med den nye kongen Olav Haraldson (konge i Norge 1015-1028), men forholdet ble konfliktfylt.
Den legendariske Olavssagaen og Fagerskinna sier at han var lendmann, men ikke over hvilket område. Etter Heimskringla fikk Erling igjen kontrollen over området fra Sogn til Lindesnes, men en mangler kilder som bekrefter det.
Knut den store skal ha gitt penger til norske stormenn, også til Erling Skjalgsson, for å støtte ham mot Olav Haraldsson. Ifølge Heimskringla skal Erling ha reist til England for å få Knut den stores støtte mot Olav. Det er ingen kilder som bekrefter en slik reise eller et slikt møte. Det er derfor uvisst om det var Knut eller de norske stormennene som tok initiativet.
Den siste striden mot Olav Haraldsson
I 1027 eller 1028 var det et slag mellom Erling Skjalgsson og Olav Haraldsson. Noen angir tidspunktet for slaget til 1027, og andre til 1028. Claus Krag mente med grunnlag i kronologien til Theodoricus monachus at det trolig var før Knut den store kom til Norge i 1028 og ble konge. Om Heimskringlas kronologi er rett må Olav Haraldsson ha kommet tilbake til Norge etter først å ha flyktet fra Knut den store, og så forlate landet enda en gang. Heimskringla forteller at slaget sto Sankt Thomasdag – 21. desember, men det er ikke andre kilder som bekrefter det.
Det er også uenighet om hvor slaget sto. Theodoricus monachus mente det kom til slag i Tungenes. Den legendariske Olavssagaen plasserer det i Soknasundet. Heimskringla mente det var innenfor Bokn. Plasseringen til Soknasundet kan være en sammenblanding med slaget i Soknasund i 1033 mellom Svein Knutsson og tronkreveren Trygve Olavsson. Grunnlaget for uenigheten om det var Bokn eller Tungenes, kan være de litt tvetydige strofene til Sigvatr Þórðarson i «Flokkr om Erlingr Skjalgsson». De aktuelle delene av versene oversetter Finnur Jonsson som «der var en hard kamp utenfor Tungenes» (vers 2), «Erlings hele mannskap var falt ved Bokn-øyas kyst; den unge kongen ryddet skipet nord for Tungenes» (vers 3) og «etter kampen her ved Utstein» (vers 5). Både Tungenes, Bokn og Utstein er nevnt. Så vi har neppe grunnlag til å si mer enn at slaget sto et sted i ytre deler av Boknafjorden.
Theodoricus monachus mente at det var et sjøslag Finnur Jonssons oversettelse av Sigvatr Þórðarsons kvad tilsier også at det skjedde til sjøs. Kåre Flokenes oversetter kvadet som at slaget skjedde på en strand: «Erlings samla mannskap var falle på stranda ved Bokn».
Fagrskinna og Ågrip forteller at da slaget var over, hadde Erling mistet alle mennene sine. Da sprang Aslak Fitjaskalle frem og drepte Erling med øksen sin. Kongen skal da ha sagt: «Nå hogg du Norge ut av hånden min», og siktet til at Erling var så viktig at drapet kom til å koste ham tronen. Theodoricus monachus forteller bare at drapet skjedde mot kongens vilje, slik at det er mulig at replikken er dikting.
Minnesteinen
Minnesteinen er vanskelig å tolke siden steinen har stått ute og blitt nedbrutt i mange hundre år. Den tolkningen som en i dag viser til, er den Aslak Liestøl la fram i 1953. Liestøl har ikke kunnet lese hele teksten og har ekstrapolert noe. Hans tolkning av teksten er at en prest ved navn Alfgeir reiste et steinkors til minne om Erling Skjalgsson, med følgende tekst:
Korset regnes av enkelte som Norges eldste rikshistoriske monument. Det stod fram til 1864 i Kongsgata 46 ved Breiavatnet. Kongsgata var hovedinnfartsveien fra Jæren til Stavanger. I dag står korset i vestibylen til Stavanger Museum.
Liestøl har ikke tolket hele teksten, og det er også deler av tolkingen han er usikker på. Det kan derfor komme andre tolkningsforslag.
Liestøl mente at korset sto i Steglebakken fordi det da sto nær veien. Andre anfører også at det var for at flest mulig skulle se det når de kom til Stavanger. En har ved diskusjonen om alderen på Stavanger argumentert med at en neppe hadde plassert et slikt kors utenfor allfarvei. En har også argumentert med at om Stavanger hadde vært et tettsted eller handelssted, ville det være mer naturlig å plassere korset slik at også sjøfarende kunne se korset..
En kopi er reist i Solakrossen på en haug bak Sola kulturhus.
Snorre Sturlason om Erling Skjalgsson
Snorre skriver blant annet i Olav Tryggvasons saga i Heimskringla at Erling Skjalgsson hadde mange gode frender, og var mektig og gavmild.
Erling skal ha blitt døpt før bryllupet med Astrid en gang etter 995. Etter bryllupet forteller Heimskringa at Olav ga jarletittelen til Erling, men han avslo. Om det faktisk var slik, eller om det bare er Snorres bortforklaring på at han ikke var jarl er uvisst. Det er heller ikke andre kilder som bekrefter at han var herse på denne tiden.
Snorre skriver at han var kristen og løslot treller. Han skal alltid ha hatt nitti frie menn eller flere med seg. I møte med jarlene hadde han to hundre mann eller flere med seg. Han eide store krigsskip med 30 rom. Hvor mye Snorre diktet og hvor mye han hadde kildebelegg for er uvisst.
Torgrim Titlestad har i sine bøker i stor grad lagt til grunn Snorres oppfatninger av Erling Skjalgsson. Med grunnlag i Snorre mener han at Erling var forsvarer av det tradisjonelle norske, desentralisert struktur med små uavhengige kongedømmer og et tingsystem. Mot dette var først og fremst Olav den hellige, som kjempet for et sentralisert norsk monarki. Titlestad skriver selv at en del av stoffet i hans biografi Konge mellom jarlar har fått en «spekulativ karakter».
Erling Skjalgsson i diktningen
Erling Skjalgsson er for mange kjent fra Bjørnstjerne Bjørnsons dikt fra 1861; Olav Trygvason. Her gjengis første vers:
Ellers har Per Sivle skrevet et Erlingsdikt i 1893-1894.
Torgrim Titlestad har i boka «Vikingkongen» laget en oppdiktet fortelling om hvordan Erlings liv kan ha vært.
Erling Skjalgsson i bildekunsten
Flere kunstere på 1800-tallet laget bilder av Erling Skjalgsson. Det er i hovedsak illustrasjoner til bøker;
Gater oppkalt etter ham
Erling Skjalgsson har flere gater oppkalt etter seg:
Urubú-tegnspråk
Urubú-tegnspråk er et tegnspråk brukt i et lite samfunn av brasilianske indianere i staten Maranhão. Lingvisten Jim Kakamasu observerte i 1968 at 7 av de 500 personene i samfunnet var døve. Denne relativt høye andelen døve (én døv per 75. hørende) har ført til at både døve og hørende medlemmer av samfunnet bruker tegnspråket, og at de fleste hørende barn vokser opp med både talespråket og tegnspråket.
Merkverdige kjennemerker ved Urubuú-tegnspråket er at den bruker OSV-ordstilling, og at det plasserer fortiden «foran» brukeren, og fremtiden bak ham, i likhet med japansk tegnspråk, og i motsetning til tegnspråk av europeisk opphav, inkludert amerikansk tegnspråk, auslan og nyzealandsk tegnspråk. Kyle & Woll (1985) hevder at dette representerer en verdensoppfattelse der fortiden er noe som er synlig, mens framtiden er ukjent.
Grammatisk modus angis ved ansiktsuttrykk, som å åpne øynene mere og stramming av øyemuskler. Spørsmål merkes ved et spørsmål-tegn før eller etter spørsmålet, beskrevet som «en bevegelse av pekefingeren mot mottakeren med en lett vridning i håndleddet».
Massakren i Örkened
Massakren i Örkened var en viktig begivenhet under den svenske bekjempelsen av snapphanene under den skånske krig, også kjent som Gyldenløvefeiden. Etter slaget ved Landskrona i juli 1677 sitter landskrigen seg fast. Svenskene hadde tatt Blekinge, Halland og det skånske landskapet i midten mellom Landskrona i vest og Kristianstad og kunne dermed dominerer krigen. Men på den andre siden med kysttraktene sårbar for angrep og vitale besittelser som Landskrona under dansk flagg kunne de ikke fordriver danskene uten smertelige tap, det var fremdeles en sterk dansk hær på plass. Snapphaneplaget fikk deretter større viktighet enn før, mest notert i nordlige Skåne og deler av Blekinge.
Siden februar 1677 hadde bekjempelsen av snapphanene fulgt til at Karl XI utsendt trusler om indiskriminerte avstraffelse mot hele sogner. Den meste aktuelle var Örkened sogn som i dag utgjør Lönsboda og omegn av Osby kommune i nordøstlige Skåne nord for Kristianstad på et landskap som het Göinge. Kjernen av snapphanenes territorialer under krigen som de svenske styrkene var angrepet fra.
Til slutt mister Karl XI tålmodigheten ved april 1678 og sendt ut styrker med ordrer om å nedbrenner alle gårder i Örkened sogn hvor alle menn i befolkningen på mellom 15 og 60 år alder skulle drepes. Etter å ha rykket over Osby, Broby og Loshult nådde de sognen bare for å finne ut at de fleste var advaret i tid. 20 menn og gutter blir tatt og slått ihjel. Bare to gårder unnslapp ilden hvorav den ene var skjult av et villnis i en skog. Denne gården som Sporrakulla gård eksister fremdeles i dag.
VM i friidrett innendørs 2004
Friidretts VM innendørs 2004 ble arrangert i Budapest i Ungarn mellom 5. og 7. mars
Det ble satt fire nye verdensrekorder:
200 m
Dato: 7. mars. <br style="clear:left;" />
400 m
Dato: 6. mars <br style="clear:left;" />
800 m
Dato: 7. mars <br style="clear:left;" />
1500 m
Dato: 7. mars <br style="clear:both;" />
3000 m
Dato: 6. mars <br style="clear:both;" />
60 m hekk
Dato: 6. mars <br style="clear:both;" />
4 x 400 m stafett
Dato: 7. mars <br style="clear:both;" />
Høydehopp
Dato: 6. mars <br style="clear:both;" />
Stavsprang
Dato: 7. mars <br style="clear:both;" />
Lengdehopp
Dato: 6. mars <br style="clear:both;" />
Tresteg
Dato: 7. mars <br style="clear:both;" />
Sjukamp
Dato: 6.-7. mars Sjukampen besto av 60-meter, lengdehopp, kule, høydehopp, 60 m hekk, stavsprang og 1000-meterløping. <br style="clear:both;" />
60 m
Dato: 5. mars <br style="clear:both;" />
200 m
Dato: 7. mars Anastasija Kapatsjinskaja vant løpet men måtte senere levere fra seg gullmedaljen på grunn av positiv dopingtest av anabole steroider (Stanozolol). <br style="clear:both;" />
1559 Kustaanheimo
1559 Kustaanheimo er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 20. januar 1942 av Liisi Oterma i Åbo. Asteroiden er oppkalt etter den finske matematikeren Paul Kustaanheimo.
VM i friidrett innendørs 2004
400 m
Dato: 6. mars <br style="clear:both;" />
800 m
Dato: 7. mars <br style="clear:both;" />
1500 m
Dato: 6. mars <br style="clear:both;" />
3000 m
Dato: 7. mars <br style="clear:both;" />
60 m hekk
Dato: 7. mars <br style="clear:both;" />
Stavsprang
Dato: 6. mars <br style="clear:both;" />
Lengdehopp
7. mars <br style="clear:both;" />
Tresteg
6. mars <br style="clear:both;" />
Kule
Dato: 5. mars <br style="clear:both;" />
Femkamp
Dato: 5. mars Femkampen besto av 60 m hekk, høydehopp, kulen, lengdehopp og 800-meter løping. <br style="clear:both;" />
Hans-Erik Dyvik Husby
Hans-Erik Dyvik Husby (født 15. juni 1972, død 19. november 2021) var en norsk vokalist, artist og skuespiller. Han var med i det norske hardrock- og punk-bandet Turboneger under artistnavnene Hank von Helvete og Hank von Hell, men han brukte også navnene «Hertugen», «Herr Tugen» og «Hertis».
Liv og familie
Hans-Erik Dyvik Husby ble født på Gravdal i Vestvågøy kommune, men bodde i Å i Lofoten med familien til han var tre. Seinere flyttet de til Fauske, Rognan og Tvedestrand. I 2012 utkom boken HANK, skrevet av Håvard Rem. I boken forteller Husby om sitt liv. Husby sto fram som tilhenger av Scientologikirken og tilkjennega også et kristent livssyn.
Husby bodde de siste årene i Lillestrøm, hvor han var en viktig figur i lokalt kulturliv.
Husby ble funnet død i Slottsparken 19. november 2021. Dødsårsaken er ikke kjent, men Husbys manager avkreftet at Husby tok sitt eget liv og sa at «kroppen hans hadde rett og slett sagt stopp».
Husby ble bisatt i Lillestrøm kirke 9. desember 2021.
Virke
Som rockemusiker ble Dyvik Husby kjent for storstilte opptredener sammen med gruppen Turboneger, ofte med bar overkropp og teatralsk ansiktssminke.
Han har også en fortid som rusmiddelavhengig. Husby flyttet hjem til Å for å bli rusfri. Da han følte seg bedre, fikk han seg jobb på Norsk Fiskeværsmuseum og etterhvert også i lokalradioen Moskenesradioen. Våren 2009 var Husby student ved Narconon-klinikken i Eslöv i Sverige, som eies og drives av Scientologikirken. I den forbindelse uttalte Husby at han ikke hadde vært nykter på 24 år.
I 2002 kom Turboneger sammen igjen, og gruppen dro ut på sin «Reserection Tour».
Husby spilte rollen som Jesus Kristus i musikalen Jesus Christ Superstar på Det Norske Teater. Det Norske Teater hadde publikumsrekord og snudde fra underskudd til overskudd med denne forestillingen, og den gikk for fulle hus fra september 2009 og ut januar 2010. Samtidig ga han ut en singel med navnet Rom for alle til inntekt for Kirkens Bymisjon i samarbeid med Maria Solheim. Singelen lå på førsteplass på VG-lista i fire uker og solgte til dobbel platina. Han sang også en duett med Carola Häggkvist på hennes juleplate. I juli 2010 trakk Husby seg som medlem av Turboneger. Samme år spilte han inn filmen Cornelis i Sverige, hvor han spilte hovedrollen som Cornelis Vreeswijk. Han spilte også inn albumet I ljuset av Cornelis sammen med Jack Vreeswijk, sønnen til Cornelis Vreeswijk, og de turnerte sammen i Skandinavia. I 2011 kom debutalbumet til hans nye gruppe Doctor Midnight & The Mercy Cult ut.
INRI
Sammen med blant andre Tomas Drefvelin drev han bandet INRI 1990–1993.
Dirachmaceae
Dirachmaceae (latin) er en liten plantefamilie av busker i roseordenen (Rosales). Den omfatter bare én slekt – Dirachma – med inntil nylig kun én kjent art, Dirachma socotrana, men det er oppdaget ytterligere en art i Somalia, ved navn Dirachma somalensis. Artene vokser i overgangssonen mellom Somalia og Jemen.
Blåhø Opp
Løypa starter i Vågåmo sentrum på 378 meters høyde og har målgang på toppen av Blåhø på 1618 meter. Løypa er 15 km lang og følger grusveien helt til toppen. Ved siden av motbakkeløpet på 15 km arrangeres det også sykkelløp i samme trasé, samt motbakkeløp over en kortere distanse på 9 km.
Futunaisk
Futunaisk er et polynesisk språk som tales på øya Futuna i den franske øygruppa Wallis og Futuna i Stillehavet. Futunaisk blir talt av 3 600 mennesker på Futuna, samt 3 000 migrantarbeidere på Ny-Caledonia.
Gullkløver
Gullkløver (Trifolium aureum) er en art i slekten kløvere i erteblomstfamilien. Arten kommer opprinnelig fra Europa og Lilleasia, den er innført i Nord-Amerika. I Norge forekommer på Øst- og Sørlandet, med noen få andre lokaliteter eller i Norge nord til Nordland, hvor den vokser i tørre enger, lier og veikanter.
Gullkløver blir mellom 10 og 30 cm høy, og er toårig og vanligvis opprett. Akkurat som alle andre kløvere er bladene delt i tre småblad. Hvert småblad er mellom 15 og 25 mm langt og 6-9 mm bredt.
Planten har gule blomster, etter blomstringen blir blomsterhodet brunt.
Jessica Alba
Jessica Marie Alba (født 28. april 1981) er en amerikansk skuespiller kjent for sine roller i TV-serien Dark Angel, samt filmene Honey, Sin City og Fantastic Four.
Tidlig liv
Alba ble født i Pomona i California, og vokste opp på en militærbase med sine katolske foreldre, sin bror Joshua, og sine besteforeldre fram til hun var 16 år gammel. Hennes fars karriere innen luftforsvaret førte familien til Biloxi, Mississippi, og til Del Rio, Texas, før de kom tilbake til California da hun var ni år gammel.
Alba uttrykte en interesse for skuespill helt fra en alder på fem år. Hun tok sitt første skuespillerkurs da hun var tolv, og fikk kontrakt med en skuespilleragent ni måneder senere.
Karriere
Albas første opptreden i en film var i en liten rolle i filmen Camp Nowhere, som Gail. Hun ble opprinnelig leid inn for to uker, men rollen hennes viste seg snart å være to måneders arbeide da en av de mer prominente skuespillerne sluttet, og Alba ble plukket ut til å erstatte henne på grunn av at de to hadde lik hårfarge. Den unge Alba opptrådte senere i to nasjonale TV-reklamer for Nintendo og J. C. Penney, og senere hadde hun roller i flere uavhengige filmer. Hun begynte med TV-arbeid i 1994, da hun fikk en tilbakevendende rolle som den unge snobben Jessica i tre episoder av Nickelodeon-serien The Secret World of Alex Mack. Siden fikk hun rollen som Maya i de to første sesongene i TV-serien om Flipper. I 1995 hadde hun en rolle i filmen Venus Rising, som unge Eve.
I 1998 opptrådte Alba som Melissa Hauer i en episode av Steven Bochcos kriminaldramaserie Brooklyn South, og som Leanne i to episoder av Beverly Hills 90210, og som Layla i en episode av The Love Boat: The Next Wave. I 1999 opptrådte hun i en episode av komiserien P.U.N.K.S.
Alba fikk større Hollywoodroller fra 1999, etter at hun opptrådte som et medlem av en snobbete high school-gjeng i Drew Barrymores romantiske komedie Ukysset, og som den kvinnelige hovedrollen i komediegrøsseren Idle Hands samme år. Hennes store gjennombrudd kom da hun var stjernen i Fox' science-fiction-serie Dark Angel, der manusforfatter og regissør James Cameron plukket henne ut blant 1200 kandidater til rollen som den genetisk modifiserte supersoldaten Max Guevera. Serien gikk i to sesonger før den ble kansellert i 2002. Etter dette har hennes mest bemerkelsesverdige roller vært som danser/koreograf i Honey fra 2003, den eksotiske danseren Nancy Callahan i Sin City, i samspil med Bruce Willis fra 2005, samt som Sue Storm, den usynlige damen, i Fantastic Four fra 2005.
Personlig liv
Alba led under anoreksi og en nyreinfeksjon i 2001. Hun var forlovet med sin medspiller i Dark Angel, Michael Weatherly, men de gjorde det slutt før de giftet seg. I januar 2005 begynte hun å gå ut med Cash Warren, en av regissørens assistenter under innspillingen av Fantastic Four, og som hun begynte å gå ut med da hun spilte inn filmen. Jessica og Cash ble den 7. juni 2008 foreldre til datteren Honor Marie Warren. De har også fått datteren Haven Garner Warren, født 2011, og sønnen Hayes Alba Warren, født 31. desember 2017. Alba har også uttalt at hun elsker dyr.
Foiano della Chiana
Foiano della Chiana er en kommune i Provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.
Den grenser til kommunene Castiglion Fiorentino, Cortona, Lucignano, Marciano della Chiana og Sinalunga (SI).
Frazioni
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Case Nuove, La Pace, Ponte al Ramo, Pozzo della Chiana, Renzino, Santa Luce
Montélimar
Montélimar er en kommune i departementet Drôme i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sørøst i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Montélimar
Cirrochroa
Cirrochroa er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien Heliconiinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Disse tropiske sommerfuglene lever i Sørøst-Asia.
Utseende
Ganske store, bredvingede sommerfugler. Vingenes ytterkant er bølgete. Oversidens grunnfarge er vanligvis brunoransje, men kan også være brun eller blå. Vingespissene er vanligvis mørkere, og ofte har de én eller flere tynne, brune siksak-linjer langs ytterkanten og en rekke av brune flekker på bakvingen. Undersiden av vingene er gjerne lyst brunlig ved roten, mørkere i den ytterste halvdelen.
Levevis
Disse sommerfuglene lever helst i skogkanter opptil 1000 meter over havet. I alle fall en av artene har larver som lever på planteslekten Hydnocarpus (Achariaceae). Disse sommerfuglene er raske flygere, og forholdsvis sky. De kommer gjerne ned til bakken for å suge i seg fuktighet.
Utbredelse
Slekten er utbredt fra India i vest til Ny-Guinea i øst.
Shoot the Moon
Shoot the Moon er et musikkalbum utgitt med Torstein Flakne i 1995. Dette var hans første plate som soloartist.
Sporliste
Alle låter skrevet av Torstein Flakne, unntatt hvor annet står
Providencia-tegnspråk
Providencia-tegnspråk er tegnspråket som brukes på øya Providencia i den colombianske provinsen San Andrés y Providencia utenfor Nicaraguas kyst. Man tror at språket oppsto i det sene 19. eller tidlige 20. århundre. Sosiologiske undersøkelser har vist at døve på øya ikke blir stigmatisert i forhold til hørende.
Seattle Pacific University
Seattle Pacific University er et religiøst universitet lokalisert i Seattle, Washington, USA. Det ble grunnlagt i 1891.
Det var i alt 3 830 studenter og 364 vitenskapelig ansatte her i 2006, og skolepengene dette året var US$ 23 391 for alle studenter. Det gis eksamener opptil doktorgrad (Ph.D).
Laterina
Nabokommunene er Arezzo, Castiglion Fibocchi, Civitella in Val di Chiana, Pergine Valdarno og Terranuova Bracciolini.
Frazioni
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Petter Lidbeck
Petter Lidbeck (født 1964 i Helsingborg) er en svensk forfatter og tidligere ukebladjournalist. Han har skrevet flere barne- og ungdomsbøker i et enkelt, handlingsmettet språk, blant annet flere spennende og humoristiske serier, ofte med en moralsk undertone. Bøkene er oversatt til norsk, dansk, finsk og tysk. Han bor i Stockholm.
Petter Lidbeck har samarbeidet med flere illustratører, blant annet Lisen Adbåge, og med forfatteren Martin Widmark.
FN-konvensjonen om veitrafikk
FN-konvensjonen om veitrafikk (Wienkonvensjonen om veitrafikk fra 1968) er en internasjonal avtale som skal tjene til å forenkle internasjonal veitrafikk og øke sikkerheten på veiene gjennom standardisering av trafikkregler blant avtalepartene. Konvensjonen ble vedtatt i FNs økonomiske og sosiale råds konferanse om veitrafikk i Wien 7. oktober til 8. november 1968. Konferansen resulterte også i Konvensjonen om veitrafikkskilt og signaler. Avtalen administreres av FNs økonomiske kommisjon for Europa (ECE).
Grensekryssende kjøretøy
Sjåfører har fordel av avtalen ved at avtalepartene er forpliktet til å anerkjenne lovligheten av kjøretøy fra andre avtaleland. Noen krav må likevel være tilfredsstilt når man kjører utenfor registreringslandet:
Folkerepublikken Kina er det viktigste av landene som ennå ikke er part til konvensjonen. Alle utenlandsregistrerte kjøretøy som kjører i Kina må vise Kinas eget kjennetegn. Dette kravet gjelder til og med for Kinas spesielle, administrative regioner Hongkong og Macao.
Weschnitz
Weschnitz er en elv i Baden-Württemberg og Hessen i Tyskland og en av sideelvene til Rhinen fra høyre med en lengde på 60 kilometer. Den har sitt utspring i Odenwald i kommunen Grasellenbach.
FN-konvensjonen om veitrafikk
Grensekryssende kjøretøy
Konvensjonen har også bestemmelser om minimum mekanisk utstyr og sikkerhetsutstyr som skal være med i kjøretøyet, og definerer et identifikasjonsmerke (anneks 4) for å identifisere hvor kjøretøyet kommer fra (se liste over nasjonale kjennetegn på kjøretøy).
Weschnitz
Elven renner først nordover et lite stykke før den snur sørvestover og gjennom Fürth, Rimbach, Mörlenbach, Birkenau og Weinheim, hvor den snur nordvestover og deler seg i to grener. Ved Lorsch renner de to grenene sammen igjen. Nordvest for atomkraftverket Kernkraftwerk Biblis munner Weschnitz ut i Rhinen.
Tyssebotnen
Tyssebotnen, Tysse eller Tysso i Osterøy kommune i Hordaland er et sted nord på Osterøya.
Tysse er et sted med ca. 150 innbyggere (2009) ved Osterfjorden. Stedet har grendehus, bedehus, butikk/post, og mange lokale arbeidsplasser. Området rundt Tysse er egnet til friluftsliv, det har mange turmuligheter i dal- og fjellområder, høyeste topp er Høgafjellet (868 moh).
Avstander
Nærmeste flyplass er Bergen lufthavn, Flesland, avstanden dit (via Osterøybrua: 63 km
Arne Domnérus
Sven Arne Domnérus (født 20. desember 1924 i Solna nær Stockholm, død 2. september 2008) var en svensk jazzmusiker (saksofon og klarinett), orkesterleder og komponist, kjent under tilnavnet «Dompan».
Liv og virke
I Sverige var han kapellmester i Sundsvall 1942, med Lulle Ellbojs artist på Vinterpalatset 1943–45, med Simon Brehm på Salle de Paris i Sturegaten 1947–49, engasjert av Thore Erlings orkester 1949, og med Rolf Ericson Septet i 1951.
Antheraea yamamai
Japansk eikepåfuglspinner (Antheraea yamamai) er en sommerfugl som tilhører familien påfuglspinnere (Saturniidae). Denne store arten hører opprinnelig hjemme i Japan, men er i dag i tillegg forvillet flere steder i Mellom-Europa.
Arne Domnérus
Liv og virke
Han ble raskt sentral i miljøet rundt jazzklubben Nalen, og ledet det tilhørende Nalenbandet 1955–1964.
Antheraea yamamai
Utseende
En meget stor (vingespenn opptil 150 mm), brungul spinner med stor vinger. Kroppen er forholdsvis liten. Forvingene er litt sigdformede. Alle vingeparene har en rund, rosa øyeflekk, utenfor denne to mørke tverrlinjer.
Arne Domnérus
Liv og virke
Nasjonalt har han samarbeidet mye med Bengt Hallberg, Gunnar Svensson, Monica Zetterlund, Georg Riedel og Putte Wickman, samt  1967–1978 ledet «Radiojazzgruppen» og stått for radioprogrammet Jazz under stjärnorna fra 1964.
Antheraea yamamai
Levevis
Larvene lever på eik (Quercus spp.). Som hos andre påfuglspinnere har de voksne sommerfuglene reduserte munndeler, og de tar ikke næring til seg. Hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som gjør at hannene med sine fjærformede antenner kan finne dem på lang avstand.
Innført for silkeproduksjon
Når larven er utvokst, spinner den seg inn i en kokong av silke for å forvandle seg til en puppe. Denne arten har, som flere andre arter i slekten Antheraea, blitt brukt i produksjon av såkalt tussah-silke. Rundt midten av 1800-tallet ble arten innført fra Japan til Europa med tanke på silkeproduksjon. Den har siden forvillet seg og finnes i dag i vill tilstand i Østerrike, nordøst-Italia og flere steder på Balkan.
Arne Domnérus
Liv og virke
Hans bidrag til svensk filmmusikk omfatter Danssalongen (1955), Restaurant Intim (1950), Kvinnan som försvann (1949) og Det glada kalaset (1946).
Utover 1990-tallet foretok han flere innspillinger og turneer til USA. Senere partnere inkluderer Akademiska kören (2000), og han holdt en årlig sommerkonsert-serie «Blå måndag» på Skansen i Stockholm.
Sammen med Bengt Hallberg spilte han i 1977 inn en versjon av «Ja vi elsker» (Zarepta, ZA36010) som ble forbudt i Norge
Han har mottatt Gyllene Skivan fra Orkesterjournalen fire ganger; i 1955 for Rockin Chair, 1967 for Megafon, 1978 for Duets for Duke (med Bengt Hallberg) og 1999 for Face to face (med Bernt Rosengren). Han fikk Djangoprisen fra Swedisk Jazz Celebration i 2001, og i 2004 ble han utnevnt til professor (Illis quorum') av den svenske regjering for sin mangeårige innsats for musikken.
Prisen Guldsaxen deles ut i Domnerus' navn, først i 2004 til Magnus Lindgren.
Han var far til Leif Domnérus, programleder for jazzprogrammet Body & Soul på Sveriges Radio P4.
Flash mob
En flash mob eller spontanforsamling er en gruppe mennesker som plutselig samles på et offentlig sted, der de sammen utfører en uvanlig og ofte morsom handling, for deretter å spre seg igjen.
Bruk av begrepet «flash mob»
Webster's New Millennium Dictionary of English definerer flash mob (også flashmob, flash-mob) som: «En gruppe mennesker som organiserer seg på internett, og deretter samles på et offentlig sted for å utføre noe merkelig, og forsvinne igjen».
Spontanforsamlinger har som regel en apolitisk karakter, med fokus på å skape en underholdende forestilling. Flash mob-begrebet brukes også ofte av nyhetsmedier som en betegnelse på all form for organisert forsamling av mennesker via moderne teknologi, som internett, tekstmeldinger osv.
Ordet "flash mob" kan tolkes som f.eks. "en gjeng som oppstår helt plutselig og forsvinner kort tid etterpå", gått ut ifra ordene "flash" som direkte tolket betyr blitz (som i kamera), og mob som betyr gjeng eller mer direkte pakk.
Opprinnelse
Den første flash mob fant sted på Manhattan i mai 2003 og ble organisert av Bill Wasik, ansatt hos Harper's Magazine. Denne gruppen skulle samles i et større varehus, men dette fant varehuset ut av og saboterte aksjonen. Den neste flash mob fant sted i varehuset Macy's, den 3. juni 2003, og hadde til formål å samle mennesker i Macy's teppeavdeling. Ved spørsmål fra de ansatte, var deltakerne i forsamlingen instruert til å forklare at alle i gruppen bodde sammen i en lagerbygning i utkanten av New York. Som forklaring på oppmøtet skulle de videre forklare at de ville kjøpe et «kjærlighetsteppe» og at gruppen traff sine beslutninger kollektivt.
Wasik gjennomførte dermed organiseringen av den første og andre flash mob, som det senere ble skrevet om i mediene. Wasiks begrunnelse for å organisere flash mobs, var å starte et sosialt eksperiment som skulle skape oppmerksomhet rundt kulturell tilpasning og ønsket om å være en del av noe større.
Folgefonna (andre betydninger)
Folgefonn eller Folgefonna har flere betydninger:
Liste over formenn av kommunistpartiet i den Russiske SFSR
Liste over formenn av kommunistpartiet i den Russiske SFSR er en liste over formenn av kommunistpartiets formenn i den Russiske SFSR fra 1922 til 1991. Partiets «ledende rolle» som styrende organ ble opphevet av Mikhail Gorbatsjov den 13. mars 1990.
Lisen Adbåge
Lisen Adbåge er tvillingsøster til tegneren og barnebokforfatteren Emma Adbåge, som blant annet har laget Hente Joel (på norsk 2006).
1561 Fricke
1561 Fricke er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Hygiea. Den ble oppdaget 15. februar 1941 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Liste over borettslag etablert av Bergen og Omegn Boligbyggelag
Borettslag etablert / bygget av Bergen og Omegn Boligbyggelag (BOB) fra 1948–2009.
2000-tallet
Fra og med 2010 har BOB i hovedsak oppført boliger organisert som sameie, ikke borettslag.
Commonly Unique
Commonly Unique er et musikkalbum av a cappella-gruppen The Real Group som ble utgitt i 2000.
Temple du Change
Temple du Change eller Loge du Change er en bygning som opprinnelig ble oppført for børsen i Lyon i Frankrike. Bygningen finnes i Lyons 5. arrondissement i kvarteret St-Jean i området Vieux Lyon.
Patrick Suffo
Patrick Suffo-Kengné (født 17. januar 1978 i Ebolowa i Kamerun) er en tidligere fotballspiller som sist spilte for den walisiske klubben Wrexham.
Temple du Change
Loge du Change ble oppført mellom 1631 og 1653 av arkitekten Simon Gourdet og utvidet av Jacques-Germain Soufflot mellom 1748 og 1750.
Patrick Suffo
Han spilte for Odd Grenland i 2005-sesongen.
Bella Unión
Befolkning
Bella Unión har 13 187 innbyggere (Beregning 2004)
John Franklin Bardin
John Franklin Bardin (født 30. november 1916 i Cincinnati, Ohio, død 9. juli 1981) var en amerikansk forfatter.
Bella Unión
Befolkning
Kilde:
Soqotri
Soqotri eller Sokotri (arabisk: اللغة السقطرية) er et semittisk språk som snakkes av den innfødte befolkningen på øygruppa Sokotra (inkludert øyene Abd al Kuri og Samhah) utenfor sørkysten av Jemen. Språket er et av de moderne sørarabiske språkene.
John Franklin Bardin
I 1946 fikk Bardin publisert sin første bok, den psykologiske kriminalromanen The Deadly Percheron. Hans høye stjerne blant en del krimkjennere, særlig i Storbritannia, hviler nesten utelukkende på denne romanen og de to følgende (The Last of Philip Banter (1947) og Devil Take the Blue-Tail Fly (1948)). Bøkene fikk liten oppmerksomhet ved utgivelsen, men både bøkene og forfatteren ble til en viss grad oppdaget i 1970-årene etter at Julian Symons i 1976 utga alle tre med kommentarer i samlebindet The John Franklin Bardin Omnibus. Bøkene har siden vært i trykk. De to siste av dem er også utgitt på norsk (Enden er nær, Philip Banter (1988) og Melodien som kom tilbake (1979)).
Bella Unión
Kommune
Byens ordfører (alcalde) er William Cresseri.
John Franklin Bardin
I første halvdel av 1970-tallet flyttet Bardin til Chicago, hvor han arbeidet som magasinredaktør. Bare tre år senere var han tilbake i New York, hvor han levde til sin død 9. juli 1981.
Bella Unión
Transport
Ruta 3 forbinder Bella Unión med Belén, Salto (sør) og Argentina,  Brasil (nord).
Soqotri
De som snakker soqotri, eller, riktigere, sokotri bor på sine øyer, men også De forente arabiske emirater, Oman, og noen få andre arabiske stater, men sjelden på fastlandet i Jemen. Språket har i sin historie vært isolert fra det arabiske fastlandet. Vanlig arabisk blir også snakket i en dialektform på Soqotra.
Temple du Change
Børsen forlot bygningen under den franske revolusjonen. Den ble deretter i noen år brukt som hotell. Bygningen har fra 1803 og frem til i dag tjent formål for den protestantiske menigheten, derav navnet Temple.
To store ur ble tilføyet bygningen i 1999. Uret på høyre side viser timer og minutter, mens det på venstre side viser dager, måneder og år.
Bygningen ble klassifisert som monument historique i 1913. Den er sammen med en rekke andre historiske bygninger og anlegg i Lyon, oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.
Småkadaverfluer
Småkadaverfluer er en liten familie av små, mørke fluer. Bare fire arter er beskrevet, to av dem er også funnet i Norge.
Utseende
Knøttsmå til små fluer (1-2,5 mm lange), mørke på farge. Hodet er ganske stort med store, runde fasettøyne. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter det tre kraftige, bakoverrettede børster. Punktøynene i pannen er store og omgitt av kraftige børster. Bak punktøynene sitter et par kraftige, utovverrettede børster (postocellare). Antennene er av vanlig fluetype, tre-leddete, leddene er uvanlig sterkt hårete og det andre leddet har flere kraftige børster. Antennebørsten (arista) sitter på oversiden av det tredje leddet nær roten, er forholdsvis kraftig og hårete. Langs underkanten av hodet, under fasettøynene, sitter det en rekke av fire kraftige børster, men de har ikke noen stor kinnbørste (vibrissa). Munndelene er av vanlig fluetype, små, vanligvis ikke synlige fra siden. Brystet (thorax) er matt skinnende med flere kraftige børster. Vingene er forholdsvis korte og brede, med kraftige årer, uten fargeflekker. Beina er korte og kraftige, men uten noen påfallende fortykkede ledd. Fremlåret (profemur) har en rekke av lange børster på undersiden. Bakkroppen er forholdsvis kort og sylindrisk. Larvene er av vanlig flue-maggot-type, uten bein eller tydelig hodekapsel, tilspisset i forenden.
Levevis
Disse fluene er knyttet til råtnende materiale, enten møkk, sopp eller kadavere. Acartophthalmus bicolor ble funnet tallrik på en død slange, og A. nigrinus på råtnende sopp. Hannene blir gjerne funnet på en matressurs, der de forsvarer et territorium og venter på besøkende hunner. Hannene løper rundt og vifter med vingene for å markere territoriet. Larveutviklingen går raskt, og det kan ta omtrent to uker fra egg til puppe.
MF «Fitjar»
MF «Fitjar» er en bilferge bygget i 1973 for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (senere Tide Sjø og Norled). «Fitjar» har siden sommeren 2016 operert som erstatningsferge på Kvanndal Utne Kinsarvik, Skånevik Matre Utåker, Fjelbergøyane og Gjermundshamn Varaldsøy Årsnes i lengre periodar.
Skipet
MF «Fitjar» var byggnummer 16 ved Haugesunds Slip i Haugesund. Ved overlevering var tonnasjen 1 242 bruttoregistertonn og 227 nettoregistertonn. I august 1996 ble hun ommålt til 740 bruttotonn og 250 nettotonn. Hovedmaskinen er en femsylindret totakts EV dieselmotor bygd av Wichmann Motorfabrikk AS på Rubbestadneset. Oppgitt ytelse er 1 250 bhk.
Gyvel
Gyvel (Cytisus scoparius) er ei dvergbusk i erteblomstfamilien som er frostømfintlig og kan i harde vintere fryse bort. Busken er næringsrik vinterføde for harer, som ofte kan gnage busken helt ned.
Beskrivelse
Gyvel er en busk som kan bli opptil tre meter høy, og blomstrer fra mai til juni med store gule blomster. Blomstene sitter enten enslig eller parvis på en ca. 2 cm lang stilk fra stengelen.
Planta kan forveksles med gulltorn og fargeginst. Men den tornlignende kvasten som er på enden av hver grein er et sikkert kjennetegn for å skille de fra hverandre.
Utbredelse
Gyvel er ganske vanlig i det meste av Europa og trives på tørr, mager sandjord. Den kan påtreffes i veiskråninger, jernbanevoller, sandheier og brakkmark. I Norge er den forvillet fra Grimstad til Bergen. Gyvel betraktes som forholdsvis sjelden i Norge, da den er sårbar for kulde. Den er den eneste busken i erteblomstfamilien som er viltvoksende i Norge. Gyvel har blitt introdusert til andre steder, blant annet Nord-Amerika og New Zealand. Arten har en aggressiv spredning, og i Danmark er den et stort problem. Rotsystemet er omfattende og den er vanskelig å bli kvitt. Dette er en plante man bør prøve å bekjempe i norsk natur.
Ashley-piercing
Ashley-piercing er en labret- og leppe frenulum-piercing, der piercingen går vertikalt fra munnhulen og ut gjennom underleppen (istedenfor fra ytterhuden hos vertikal labret). Denne piercingen er sjelden og unik, da bare en side av piercingen delevis vises.
Det eneste smykket som passer til dette er en krummet barbell.
Alternative piercingstilerer av Ashley-piercing er slangebitt, edderkoppbitt og hoggormbitt.
Historie
Denne piercingen er en videreutvikling av vertikal labret-piercingen som i utgangspunktet ble utført feil.
Utføring
Denne piercingene er relativt lett å utføre. Grotiden er fra seks til åtte uker. Det er viktig å ikke treffe noen av de mange arteriene i underleppen under piercingen.
Risiko
Risikoen ved denne piercingen er at den ene siden kan gro inn i leppen. Dette kan hindres ved riktig piercing og riktig smykke.
Et problem med denne piercingen er at den gjøre skader på tennene, ved at ringen eller barbellen sliter på tennene. En måte å forhindre dette på er å bruke smykker laget av glass, tre, bioplast eller PTFE.
Etterbehandling
For etterbehandling av en slik piercinger er det vanlig å bløte piercing opp med en litt saltholdig væske to til tre ganger daglig. Bløt såret i tre til fire minutter og man hindrer blod og lymfeubehag på grunn av smykket (dette gjøres på begge sider). Det er her viktig at blandingsforholdet er riktig. Fjern så restene med en bomullspinne, og sett så smykket rolig igjennom piercingen.
Andre ting man kan gjøre er å skylles piercingen med antibakterielt munnvann to til tre ganger daglig, så såret gror fortere. Det er her viktig at munnvannet ikke inneholder alkohol. Man bør også unngå røyking, alkohol og mat med mye krydder til piercingen har grodd helt til.
Liste over nobelprisvinnere i litteratur
Liste over nobelprisvinnere i litteratur er en liste over alle personer som har mottatt prisen siden den første tildelingen i 1901. Nobelprisen i litteratur tildeles årlig av Svenska Akademien til forfattere for utmerkede bidrag innen feltet litteratur. Prisen er én av fem Nobelpriser etablert av Alfred Nobels testament fra 1895 som tildeles for fremragende bidrag innen fysikk, kjemi, litteratur, fred og fysiologi/medisin. Som oppgitt i Nobels testamente, blir prisen administrert av Nobelstiftelsen og tildelt av en komité som består av fem medlemmer valgt av Svenska Akademien.
Den første Nobelprisen i litteratur ble tildelt i 1901 til Sully Prudhomme fra Frankrike. Hver mottaker mottar en medalje, en diplom og en pengesum som har variert gjennom årene. I 1901 mottok Prudhomme 150,782 SEK, som tilsvarer 7,731,004 SEK i desember 2007. I 2008 ble prisen tildelt Jean-Marie Gustave Le Clézio fra Frankrike, som ble tildelt prispenger på 10,000,000 SEK. Prisen blir tildelt i Stockholm under en årlig seremoni den 10. desember, årsdagen for Nobels død i 1896.
Per 2010 hadde Nobelprisen i litteratur blitt tildelt 107 mottakere. Under tildelingen av prisen i 1958 ble russisk-fødte Boris Pasternak tvunget til å avslå prisen efter press fra regjeringen i Sovjetunionen. I 1964 takket Jean-Paul Sartre nei til å ta imot prisen på samme måte som han hadde avslått alle tidligere offisielle tildelinger. Seksten kvinner er blitt tildelt Nobelprisen i litteratur frem til 2022, mer enn noen annen nobelpris, med unntak av Nobels fredspris. I løpet av alle de årene Nobelprisen i litteratur har blitt tildelt har der kun vært fire hendelser hvor prisen har blitt gitt til to personer (1904, 1917, 1966 og 1974). Der har vært syv år hvor Nobelprisen ikke er blitt tildelt (1914, 1918, 1935, og alle fire år 1940–1943). Tildelingen for 2018 fant sted samtidig med prisen for 2019.
Loro Ciuffenna
Loro Ciuffenna er en kommune i provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.
Nabokommunene er Castel Focognano, Castel San Niccolò, Castelfranco di Sopra, Castiglion Fibocchi, Ortignano Raggiolo, Talla, Terranuova Bracciolini og Laterina.
Frazioni
Kommunen omfatter følgende frazioni:
Anciolina, Chiassaia, Faeto-Pratovalle Casamona, Gropina, Il Borro, La Villa Malva, Modine-Gorgiti, Poggio di Loro, Querceto, Rocca Ricciarda, San Clemente in Valle, San Giustino Valdarno, Trappola, Trevane
Vennskapsbyer
Loro Ciuffennas vennskapsbyer er:
Rasmus Guldhammer
Rasmus Guldhammer Poulsen (født 9. mars 1989 Vejle) er en dansk syklist. Han har blant annet vunnet Liège – Bastogne – Liège for U23, og syklet for det amerikanske ProTour laget Team HTC-Columbia i 2010-sesongen. Etter den sesongen valgte han å gå droppe proffsatsingen.