cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antikkens greske filosofi
Aristoteles
Aristoteles, den store systematiker, ble like berømt som sin læremester, men den dalte i løpet av den hellenistiske periode da stoisk logikk var på moten, men senere peripatetisk kommentatorer populariserte hans verker. Det utgjorde grunnlaget jødisk, islamsk og kristen filosofi i senantikken og i middelalderen. Hans innflytelse var så stor at Avicenna bare refererte til ham som «Mesteren», Maimonides, Al-Farabi, Averroës og Thomas Aquinas kalte ham bare for «Filosofen».
Hellenistisk filosofi
I løpet hellenistisk og romersk tid utviklet det seg mange filosofiske skoler og retninger seg i landene rundet Middelhavet. Grekere, romere, egyptere, syrere og arabere bidro til utviklingen av hellenistisk filosofi. Elementer av iransk filosofi og indisk filosofi hadde også en innflytelse. De mest kjente retningene var:
Overføring av gresk filosofi under islam
I løpet av middelalderen ble gresk litteratur, kultur og filosofi i stor grad glemt i Vest-Europa. Da Roma falt med Vestromerriket ble det få mennesker igjen som kunne lese gresk. Østromerriket eksisterte fortsatt, men utvekslingen mellom Bysants og Vest-Europa var ikke stor. Det islamske abbasidiske kalifatet hadde en form muslimsk «renessanse» som ga frihet og vilje til lærdom og kunnskap som den denne verden knapt har opplevd senere. Det ble samlet inn manuskripter fra den gresktalende verden og det ble frambrakt oversettere. Da den bysantinske keiser Justinian stengte Akademiet i Athen i år 529 e.Kr. gikk det antagelig flere manuskripter østover til den muslimske verden og med disse også de tidligere lærerne og filosofene ved skolen. Islamske filosofer som Al-Kindi (kjent i Vesten som Alkindus), Al-Farabi (Alpharabius), Avicenna (Ibn Sina) og Averroës (Ibn Rushd) fortolket greske filosofer i en islamsk kontekst. Deres fortolkninger ble senere overført til det kristne Europa i høymiddelalderen da gresk filosofi kom tilbake til Vesten via oversettelser fra arabisk til latin. Introduksjonen av disse filosofene, kombinert med nye arabiske kommentarer, hadde en stor innflytelse på middelalderens filosofer som blant annet Thomas Aquinas. I den europeiske renessansen kom det stor vilje til å søke tilbake til originalene i antikken, og de greske tekstene ble oversatt til de nasjonale folkespråkene i Europa uten det muslimske og til dels kristne filteret av feiloversettelser og fortolkninger.
Valjeviken
Valjeviken er et tettbebygd område i Sölvesborg kommune i Blekinge län i Sverige. I 2005 var Valjeviken regnet som et eget tettsted, og hadde da 211 innbyggere. I 2010 var det vokst sammen med tettstedet Sölvesborg og ble da regnet som en del av dette.
Jarle Trå
Jarle Trå (født 25. mars 1970) er en norsk fjellklatrer fra Granvin i Hordaland som ifølge sin hjemmeside blant annet har krysset Grønland, og gått og syklet Norge på langs. Han har også deltatt på flere klatreekspedisjoner i Himalaya, deriblant solobestigning av Cho Oyu (2004) og første norske bestigning av Shisha Pangma (2006).
Mount Everest-ekspedisjonen i 2009
Trå ble meldt savnet under en ekspedisjon på Mount Everest den 24. mai 2009. Trå ville forsøke å bestige toppen alene og uten kunstig tilførsel av oksygen, via nordryggen fra Tibet. Han hadde blitt observert på tur opp, men kom ikke ned til Camp ABC på 6 400 meter til beregnet tid. Det ble satt i gang en leteaksjon, og Trå ble funnet i dårlig forfatning dagen etter av sherpaer, Phurba Temba Sherpa og Pemba Sherpa, tilhørende en annen ekspedisjon. Han fikk hjelp av disse og ble også plukket opp av de norske klatrerne Stein Grønnerøe, Petter Nyquist og Lars Oma Erichsrud.
Fra sykehuset sa Trå til pressen at han var «døden nær», og så uklar at han ikke visste sikkert om han nådde toppen av Everest.
Operasjon Yal Devi
Operasjon Yal Devi (etter ekspresstoget mellom Jaffna by og Colombo) ble startet av de srilankiske regjeringssoldatene den 28. september 1993 på den øverste del av Jaffna-halvøya fra deres basen på Elefantpasset i retning nordvest langs strendene mot havnestedet Kilali underveis mot Chavakacheri. Formålet med offensiven som hadde vært planlagt i minst tre uker, var å ødelegge sjøtigrenes nyetablerte infrastruktur med fasiliteter for bygging av kampfartøyer. Men tamiltigrene gav så sterk motstand at soldatene ble stoppet og påført stor tap samt forhindret fra å fortsette videre etter å ha tatt Kilali. Uten forsterkninger var det ikke mulig å holde stand, og dermed ble offensiven avblåst.
Forspillet
Sjøtigrene hadde begynte å bli en seriøs trussel mot regjeringens sjøstyrkene både i Jaffna-lagunen medregnet stredet som ledet til Elefantpasset og på farvannet rundt Jaffna-halvøya som sett under sjøslaget utenfor Point Pedro der en ny patruljebåt av type Dvora var senket med et tap på 13 liv. Dette var en av flere alvorlige tilbakeslager i sommeren 1993 til sjøs og på landet som tamiltigrenes ødeleggelsen av militærleiren i Janakapura den 24. juli. De militære planleggerne ønsket å ødelegge den viktige sjøbasen som også tjente som et viktig bindeledd mellom Jaffna-halvøya og nordøstlige Sri Lanka.
Operasjon Yal Devi
Tamiltigrene trukket seg tilbake for regjeringsstyrkene som under ledelse av oberst Sarath Fonseka kom seg fram til jernbanestasjonen i Pallai i løpet av den første dagen uten å ha støttet på sterk motstand. Fra om morgenen den neste dagen brøt de første større sammenstøter ut med voldsomme artilleribeskytning som skadet oberst Fonseka så meget, at han måtte evakueres fra slagmarken som ble forverret for soldatene som fant seg under et sterkt motangrep som brøt seg inn i deres rekker. De tamilske militante konsentrerte deres angrepene på de pansrede enhetene deriblant flere T-55 stridsvogner som beskyttes av infanteristene mot disse med panservernvåpen. Etter beskyttelsen var brutalt feiet til siden, ble stridsvognene omringet og ødelagt eller tvunget tilbake. To stridsvogner var ødelagt med deres besetninger drept og en hadde blitt sterkt skadet, men fremdeles i stridsdyktige tilstand.
Robert A. Frosch
Robert A. Frosch (født 22. mai 1928 i New York City i New York) amerikansk vitenskapsmann og den femte administrerende direktøren for National Aeronautics and Space Administration (NASA) mellom 1977 og 1981 under administrasjonen til daværende president Jimmy Carter.
Operasjon Yal Devi
Operasjon Yal Devi
Etter oberst Fonseka hadde blitt skadet, kollapset ledelsen slik at bataljonen som utgjorde den fremste kolonnen, ikke maktet å svare tilbake på tamiltigrenes angrepet, og led meget stor tap inkludert over 70 døde. En andre kolonne som kom til ved Pallai, ble også utflanket og angrepet av tamiltigrene. Men til tross for de alvorlige tilbakeslagene den andre dagen, klarte ikke de tamilske separatistene å stoppe fremstøtet mot Kilali som falt den tredje dagen av offensiven, 30. september. Etter å ha konsolidert seg i Kilali, hadde militærledelsen sluttet seg til den innlysende konklusjonen om at de måtte ha forsterkninger for å fortsette operasjonen mot nord om mulig fram til Chavakacheri. Men det var allerede på forveien klart at de kan ikke få større styrker overført til Elefantpasset, og politiske hensyn spilt inn i østlige Sri Lanka. SLA hadde garantert at regjeringsvalget i februar 1994 skulle gjennomføres uten større vanskeligheter i østlige Sri Lanka, og dermed kan ikke avse større styrker til nord.
Operasjonen ble avbrutt og en tilbakeretrett ble gjennomført i dagene fram til den 4. oktober, ikke lenge etterpå inntok sjøtigrene deres tidlige sjøbasen i Kilali med en meget stor sjøstyrke på tilsammen tre hundre båter, som hadde vært evakuert i forveien. Sjøtigrene hadde vært forvarslet om den forekommende offensiven fra Elefantpasset i sørøst.
Robert A. Frosch
Fram til 1953 arbeidet Frosch med problemer med sonar under vann, oseanografi, marin geologi, geofysikk og marinen. Frosch ble først advokatfullmektig og deretter direktør for flere laboratorier, hvor han hadde 300 ansatte, to havgående forskningsfartøy, og et årlig budsjett på 3 500 000 amerikanske dollar. Frosch forlot alle hans posisjoner i NASA i januar 1981 for å bli visepresident for forskningen ved General Motors Research Laboratories. Han er fremdeles aktiv i flere forskjellige vitenskapelige og tekniske politikk aktiviteter.
Operasjon Yal Devi
Etterspillet
Det hadde vært påstått at opptil 500 båter var erobret av regjeringsstyrkene i Kilali som hadde blitt tamiltigrenes viktigste sjøbase med fasiliteter for omfattende båtbygging, men til tross for disse skadene man hadde forårsaket, så hadde sjøtigrene likevel ikke blitt vesentlige svekket av offensiven fra Elefantpasset. Deres besittelse i det strategiske viktige havnestedet sammen med en utbredelse av deres sjøkontroll med et voksende antall kampfartøyer på Jaffna-lagunen hadde sikret en sjøvei mellom Jaffna-halvøya underlagt LTTEs kontroll og resten av øya. Det var først i 1996 mindre enn tre år senere tamiltigrene mistet kontrollen over havnestedet.
SLA hadde meget smertelige tap under operasjonen som så minst 111 drepte, 7 savnede og 187 sårede soldater på tilsammen over tre hundre døde og sårede soldater i få dager samt stor materiell tap inkludert to totalødelagte T-55 stridsvogner og 1 sterkt skadet stridsvogn. Tamiltigrene tok et rikt krigsbytte, blant annet ti mitraljøser og 4 maskingeværer samt to morterskytser.
Daniel S. Goldin
Daniel Saul Goldin (født 23. juli 1940 i New York City i New York) var den lengstsittende administrerende direktøren for NASA fra 1. april 1992 og frem til 17. november 2001.
Goldin ble tildelt en grad innenfor Bachelor of Science som maskiningeniør fra City College of New York i 1962. Han begynte på sin karriere ved NASA dette året. Goldin satt som administrerende direktør for NASA under presidentene George H.W. Bush, Bill Clinton og for en kortere periode under president George W. Bush. Den 17. november 2001, aksepterte daværende president George W. Bush, Goldin sin avgang som administrator for NASA.
Goldin ble erstattet av Dr. Daniel S. Mulville i dette embetet som var fungerende direktør frem til 21. desember 2001) da han ble etterfulgt av Sean O'Keefe som satt i dette embetet fra 21. desember 2001 til 11. februar 2005. Etter ar han forlot NASA, har Daniel Goldin arbeidet med forskning på robotikk ved Neurosciences Institute i La Jolla i California. I 2003 ble Goldin valgt å bli den niende presidenten ved Boston University.
Ramberg (Flakstad)
Ramberg er administrasjonssenteret i Flakstad kommune i Lofoten i Nordland. Ramberg ligger på Flakstadøya. På stedet Flakstad ved Ramberg ligger Flakstad kirke, som er bygget i 1780. Navnet Ramberg er satt sammen av ram (ramn/ravn) og berg, og betyr altså Ravneberget. Siste soloppgang før mørketida er 8. desember og første soloppgang etter mørketida er 4. januar.
Alternative Tentacles
Alternative Tentacles er et amerikansk plateselskap som ble opprettet i 1979 av bandet Dead Kennedys for å gi ut singelen California Über Alles. Selskapet har siden vært drevet av bandets vokalist Jello Biafra.
Gjennom 80- og 90-tallet var selskapet blant de fremste undergrunnsselskapene for punk og tilstøtende sjangre i USA. Blant bandene som er gitt ut kan i tillegg til Dead Kennedys nevnes DOA, Alice Donut, 7 Seconds, No Means No, Lard, Butthole Surfers, Half Japanese og Neurosis. Selv om selskapet fortsatt gir ut musikk, har det de siste årene satset mer på politiske verbalutgivelser, og har gitt ut plater med bl.a. Noam Chomsky, Greg Palast, Arundhati Roy, Norman Finkelstein og Howard Zinn.
I 2001 fradømte en domstol selskapet retten til å gi ut nye opplag av plater med Dead Kennedys etter at de tidligere medlemmene saksøkte Biafra etter at han nektet å utnytte bandets musikk kommersielt og å la seg bruke av de andre medlemmene da de bestemte seg for å gjenforene bandet.
Pantelis Kapetanos
Pantelis Kapetanos (gresk: Παντελής Καπετάνος; født 8. juni 1983) er en gresk profesjonell fotballspiller som spiller for den rumenske fotballklubben Steaua București. Han spiller forsvar, og er også en del av. Kapetanos har spilt for to andre klubber i sin karriere, Iraklis Thessaloniki og AEK Athen fra Hellas.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Einar Skjæraasen
Einar Skjæraasen (født 23. juli 1900 i Trysil, død 18. mars 1966 i Oslo) var en dikter fra grenda Skjæråsen i Østre Trysil. Han var utdannet bankmann, og bodde i Oslo.
Han debuterte i 1936 med diktsamlingen Reflekser, og etter det ga han jevnlig ut diktsamlinger.
Typisk for diktene hans er at de gjenspeiler hverdagsliv med kjærlighet, strev, slit og lykke. I diktsamlingen Danse mi vise, gråte min sang, var alle diktene på Trysil-dialekt, og etter dette skrev han bare på dialekt. Da møtte han et større publikum og bøkene hans ble flere ganger utsolgt. Det er blitt skrevet melodier til noen av diktene, blant andre Danse mi vise, gråte min sang, Vandringsvise (av Finn Ludt) og Du ska itte trø i graset (Kenneth Sivertsen i 1983).
Skjæraasen er representert i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013.
Et monument over Skjæraasen, utført av Ørnulf Bast, ble avduket i Trysil den 26. juli 1970. Skjæraasen har også gitt sitt navn til Skjæraasenprisen som deles ut annethvert år.
Krokeka
Krokekan, er en åpen båt i Blekinge, Sverige med to master med spriseil og forseil som en variant av den kjente båttypen blekingsekan. Den har mange lokale betegnelser som indisierte båtenes funksjon som «krokabåt», «torskabåt», «ryktebåt» og «kvassen».
Krokeka
Den var en vanlig fiskebåt for blekingeboerne som benyttet den til drogefiske med kroker etter torsk, laks og ål i skjærgården og utenfor den sørsvenske kysten. Krokekan vanligvis er på mellom 20 og 23 fot i lengde med en dam eller sump på svensk for forvaring av levende fisk etter fangsten. I 1900-tallet fikk denne båttypen innenbordsmotor i en slags «brønn» foran styreposisjonen med rorpinnen mot akterspeilet.
Som fiskebåt er krokeka nå forsvunnet fra alminnelig bruk på Blekinge.
Olaf Mørch Hansson
Bakgrunn
Han tilhørte Trondheimsslekten Hansson. Faren var justissekretær og sorenskriver Christian Rasmus Hansson (1807–1872), mens moren var Harriet Marie Mørch (1816–1903). Broren Michael Skjelderup Hansson (1839–1922) og hans etterkommere ble sjefer for Storebrand.
Skuespiller
Etter ett år på skole i Drammen og ett år i Trondheim på en teknisk skole, brøt han av og etter diverse strøjobber havnet han på Christiania Theater og skulle debutere omkring 1875. Dette ble utsatt, og han gikk heller inn i en elevperiode samme sted. Også debut nummer to ble utsatt grunnet en brann, så han meldte overgang til Den Nationale Scene i Bergen og debuterte der i stedet.
Fra 1878 til 1883 var han atter på Christiania Theater. Dernest var han fra 1883 til 1886 redaktør for Norske Intelligenz-Seddeler som i 1763 var Norges første avis. Fra 1886 til 1893 var han inne i sin tredje periode ved Christiania Theater, nå som skuespiller og instruktør på samme tid. Så fulgte to år som sjef på Carl Johan Teatret i Kristianias Tivoli, før han fra 1895 til 1898 steg i gradene som teatersjef og instruktør ved Den Nationale Scene, der han jo hadde vært før.
Han var instruktør for Nationaltheatrets åpningsforestillinger Barselstuen og Gert Westphaler 1. september 1899. Som skuespiller ved landets hovedscene bemerket han seg som Assessor Brack i Hedda Gabler og doktor Kann i Laboremus. Fra 1905 til 1906 var han konstituert teatersjef på Nationaltheatret, hvorpå han fra 1908 til 1909 var teatersjef ved Den Nationale Scene i Bergen.
Olaf giftet seg i 1880 med skuespilleren og senere teatersjef Thora Hansson (1845–1917), og i 1896 med skuespiller Agnethe Schibsted-Hansson (1868–1951). De var foreldre til diplomat Thorolf Mørch Hansson (1881–1952) og teatersjef Gunnar Neels-Hansson (1883–1967). Sønnen Gunnar ble i 1915 hyret inn til morens teater, og ble far til skuespilleren Thora Elisabeth Neels-Hansson (1918–2007), født i Stavanger og mer kjent som Nøste Schwab. thumb|right|400px|Olaf er nummer to fra venstre i dette bildet fra [[Nationaltheatret i 1903. Ellers ser man fra venstre komponist Johan Halvorsen, (Olaf M. Hansson),  teatersjef Bjørn Bjørnson og skuespiller Olav Voss.]]
Øyvind Alsaker
Øyvind Alsaker (født 16. august 1965) er journalist fra Florø i Sogn og Fjordane. Han er utdannet ved Høgskulen i Volda. Han har vært fotballkommentator i TV2 og Canal+. Han har blant annet kommentert engelsk Premier League i flere sesonger.
Han kommenterte brorparten av kampene fra Tyskland under VM i 2006. Tippeligaen ble også dekket av TV2, og Alsaker kommenterte også her en stor del av kampene sammen med Nils Johan Semb.
Alsaker jobbet i flere år som journalist, nyhetsoppleser og programleder ved NRKs distriktskontor i Hordaland, før han begynte i TV2 ved starten i 1992. I sin første periode i kanalen var Alsaker blant annet sportsanker og alpinkommentator ved siden av jobben som fotballkommentator. Han ble ansatt i Canal+ i 1998, men vendte tilbake til TV2 i 2006. Han har fortsatt å kommentere engelsk fotball på Canal+ etter at han kom tilbake til TV2.
Øyvind Alsaker fikk mye kritikk etter at han snakket nedsettende om fargede, trøndere og fotballspillere som får barn tidlig under en direktesending på TV2. Uttalelsene kom i en samtale med Lars Bohinen uten at de var klar over at lyden ble sendt direkte på TV.
Alsaker kommenterte også EM 2008 i Sveits og Østerrike sammen med Nils Johan Semb og Totto Dahlum.
I OL i Sotsji kommenterte han alpint for TV2. Ettersom han hadde erfaring fra før, fikk han jobben under de 22. olympiske vinterleker.
Hitler-Jugend Stadion
Hitler-Jugend stadion (på tysk Der Stadion des Hitler-Jugend) er et tidligere navn på et stadion og en arena i Nürnberg som var en del av arrangementskomplekset hvor det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP holdt sine rikspartidager på 1930-tallet. Anlegget heter i dag Easycredit-stadion/Frankenstadion og er hjemmebanen til bundesligaklubben FC Nürnberg.
Stadionet ble bygget i perioden fra 1926 til 1928 etter design av Otto Ernst Schweizer og hadde en kapasitet på 50 000 tilskuere. Fra 1933 til 1938 ble stadionet benyttet som oppmarsjsted for Hitler-ungdommen (Hitler-Jugend), nazistenes ungdomsbevegelse. Som en følge av dette ble stadionet endret, inngangspartiet ble utvidet og det ble bygget en «fører-plattform» til partilederen og rikskansleren Adolf Hitler og andre talere.
Etter 1945 har stadionet blitt ombygget flere ganger. I 1963 ble den ombygget for å møte standarden til Bundesligaen og banen ble tatt i bruk av FC Nürnberg fra 1966. På begynnelsen av 1990-tallet skjedde det utbedringer og stadionet ble modernisert i forkant av VM i Tyskland i 2006.
Emishi
Emishi (japansk: 蝦夷) er en japansk betegnelse på et urfolk som bodde nordøst på øya Honshū i Japan, i det som i dag er Tōhoku-regionen i Japans Asuka-, Nara- og Heian-periodene (ca. 500-1200). Regionen kalles for michi no oku (道の奥) i samtidige kilder. Opprinnelsen til emishifolket er ukjent, men historikerne antar de nedstammet fra jōmonkulturen.
Den første kjente omtalen i litteraturen er datert til rundt 400 e.Kr. hvor de omtales som «det hårete folket» i kinesiske nedtegnelser. Noen emishistammer motsatte seg den japanske keiserens autoritet i sen nara- og tidlig Heian-perioden (700-1000-tallet). Det synes som de var stedegne til nordlige delen av den japanske hovedøya Honshu og etterkommere av det folket som utviklet oldtidens jōmonkulturen i denne regionen. De er også antatt å være beslektet med ainofolket. Den adskilte etniske statusen til emishiene ved at de hadde et eget språk adskilt fra japansk.
Bankhuset Metzler
'''B. Metzler seel. Sohn & Co. KGaA, i dagligtale kalt Bankhuset Metzler' (Bankhaus Metzler''), er en tysk privatbank med sete i Frankfurt am Main. Siden 1971 er Friedrich von Metzler den 11. sjefen for banken.
Metzler ble grunnlagt 1674 av Benjamin Metzler som handelsforetak, og 1742 ble banken medlem av Frankfurtbørsen. Siden 1760 konsentrerer foretaket seg utelukkende om bankforretninger.
Banken er en for en vesentlig del en investeringsbank som bistår og gir råd til inn- og utenlandske selskaper ved oppkjøp og fusjoner (M&A). Den er en av de 15 største slike rådgivere i Tyskland.
Dessuten omfatter dens virksomhet formuerådgivning og -forvaltning for formuende privatkunder og institusjonskunder. Den utfører også valuta- og aksjehandel, og engasjerer seg i finansieringsrådgivning.
Bankhuset Metzler har filialer eller datterselskaper i München, Stuttgart, Los Angeles (USA), Seattle (USA), Tokyo (Japan) og Dublin (Irland).
Banken tilhører familien Metzler like siden grunnleggelsen – intet annet europeisk selskap er så lenge sammenhengende i familiebesittelse.
Friedrich von Metzlers sønn Jakob von Metzler ble drept i 2002 av en mann som ville presse familien Metzler for penger.
Carsten Embach
Carsten Embach (født 12. oktober 1968 i Stralsund), tysk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1994 i Lillehammer og 2002 i Salt Lake City.
Embach vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under vinter-OL 1994 i Lillehammer. Han var med på det tyske laget som kom på tredjeplass i firerbob bak et annet tysk lag og Sveits. De andre på laget var Wolfgang Hoppe, René Hannemann og Ulf Hielscher.
Åtte år senere, under vinter-OL 2002 i Salt Lake City ble han olympisk mester i bobsleigh. Sammen med André Lange, Enrico Kühn og Kevin Kuske vant han konkurransen i firerbob foran to amerikanske lag.
Embach ble verdensmester i bobsleigh fire ganger, alle i firerbob, 1995 i Winterberg, 1997 i St. Moritz, 2000 i Winterberg og 2003 i Lake Placid.
Det felles europeiske rammeverket for språk
Det felles europeiske rammeverket for språk er en retningslinje og nivåskala for språk utarbeidet av Europarådet. Nivåskalaen brukes for å beskrive kunnskaps- og ferdighetsnivået til språksstudenter i Europa og i økende grad også i andre land. Hensikten er å skape en felles europeisk standard for de ulike språknivåene. Skalaen er inndelt i tre hovednivåer, hver med to undernivåer, til sammen seks ulike nivåer:
Rammeverket beskriver nivået som forventes av språkbrukeren på de ulike nivåene når det gjelder lese-, lytte-, snakke- og skriveferdigheter.
Dimensjonerende utetemperatur
Dimensjonerende utetemperatur er en temperatur som brukes i kalibrering av klimasystemer i bygninger. Dimensjonerende utetemperatur er i praksis høyeste (sommertemperatur) og laveste (vintertemperatur) middeltemperatur over 3 døgn for en gitt periode. Oftest brukes normalperioder som 1961–1990.
Pukavik
Pukavik er et tettsted i Sölvesborg- og Karlshamn kommune i Blekinge län i Sverige. I 2005 hadde tettstedet 279 innbyggere hvorav 149 i Sölvesborg kommune og 130 i Karlshamn..
Lasse Segelcke
Lasse Segelcke (født Lorentz Segelcke 30. mars 1898 i Kristiania, nåværende Oslo, død 24. oktober 1942) var en norsk skuespiller.
Lasse Segelcke var elev ved Kongsgaard skole i Stavanger da hans far, Severin Segelcke, var sjef for Ryfylke bataljon.
Han debuterte i 1921 på Centralteatret og var senere tilknyttet Den Nationale Scene og Det Nye Teater. Fra 1935 virket Segelcke ved Nationaltheatret. I sin tidlige karriere utmerket han seg i ulike lystspill mens han ved Nationaltheatret var en ofte benyttet karakterskuespiller, eksempelvis i rollen som Helmer i Henrik Ibsens Et dukkehjem. Segelcke spilte også i filmene Syndere i sommarsol (1934) og Du har lovet mig en kone! (1935).
Han var gift med skuespilleren Tore Segelcke.
Filmografi
– Thomas F. Jensen – Lagesen
Oppeid
Oppeid (lulesamisk: Badjesijdda) er et tettsted og administrasjonssenteret i Hamarøy kommune i Nordland. Tettstedet har innbyggere per 1. januar. Her ligger Knut Hamsun videregående skole. På Presteid øst i tettstedet ligger Hamsunsenteret.
På Oppeid ligger åsen Veten som er et yndet turmål og utsiktspunkt.
Hylamorpha
Levevis
Artene er knyttet til sørbøk(Nothofagus)-skog. Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen. Denne arten kan være lokalt tallrik og kan gjøre en del skade på ulike planter.
Utbredelse
Slekten finnes bare i Argentina og Chile.
Djursdala
Djursdala er ei grend i Vimmerby kommune i Kalmar län i Småland i Sverige. Den ligger rundt elleve kilometer nord for kommunesenteret Vimmerby.
Hylamorpha
Eksterne lenker
Hylamorpha
Kurgan TETs-2 gasskraftverk
Kurgan-2 gasskraftverk (Kurgan TETs-2) er et gasskraftverk i Kurgan oblast i asiatisk Russland. Det har en installert produksjonskapasitet på 220 MW. Anlegget ble påbegynt i 2009.
Anlegget må ikke forveksles med det eldre kraftverket Kurgan gasskraftverk (Kurgan TETs-1).
Universitetet i Burundi
Universitetet ble etablert i 1964, og var først kjent under navnet «Université Officielle du Bujumbura» (U.O.B.). Dette var en sammenslåing av tre andre institusjoner: Agronomisk Institutt i Ruanda-Urundi, Pères Jésuites' Institutt for Psykologi og Bujumburas Vitenskapelige Institutt.
Sitt nåværende navn fikk universitetet i 1973.
DaleGudbrand
Dale-Gudbrand Logo Informasjon: Navn: Dale-Gudbrand (DG) Stiftet: 1991 Type: Studentforening Mål: Fremme Gudbrandsdalen som landsdel og sette området på kartet Motto: Folk mæ tæl ti! Aktive medlemmer: 15+ Lokalisert: Norges miljø- og biovitenskapelige universitet, NMBU, Ås, Akershus, Norge
Dale-Gudbrand er en studentforening ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet, NMBU, på Ås. Foreningen består av gudbrandsdøler og andre som har en form for tilknytning til Gudbrandsdalen. Foreningen teller rundt 15 aktive medlemmer som alle har kommet fra kommuner i Gudbrandsdalen til Agrarmetropolen for å studere.
Foreningen ble stiftet i 1991 ved den daværende utdanningsinstitusjonen Norges landbrukshøyskole, NLH, som i 2005 fikk universitetsstatus og skiftet navn til UMB. I 2014 skiftet universitetet navn til NMBU. Studentkulturen er viktig for enhver Ås-student og man finner et mangfold av studentforeninger og organisasjoner for enhver smak. Ved universitetet ble også Norges første studentforening stiftet, som i dag lever i beste velgående.
Dale-Gudbrand har medlemmer fra Gudbrandsdalen og fra sidedalene Ottadalen og Gausdal: Lesja, Dombås, Dovre, Skjåk, Lom, Vågå, Sel, Nord-Fron, Sør-Fron, Ringebu, Øyer, Gausdal, Lillehammer.
Nils Waltersen Aasen
Aasen ble uteksaminert fra Festningsartilleriets underoffiserskole i 1903. Han begynte sine eksperimenter med utvikling av en håndgranat mens han tjenestegjorde som sersjant på Oscarsborg festning. Arbeidet ble oppmuntret av kommandanten på Oscarsborg, tidligere forsvarsminister Georg Stang, som ivret for styrking og modernisering av forsvaret med tanke på en mulig kommende konflikt med Sverige. Det norske forsvarsdepartementet var ikke interessert i Aasens prototype. Aasen dannet da Det Aasenske Granatkompani i Danmark som fram mot første verdenskrig produserte og eksporterte håndgranaten i stort antall over hele Europa. Foruten nye typer sprengstoff, skyttergravsmortere, flybomber og landminer utviklet han også flere oppfinnelser med sivilt anvendelsesområde, men det var våpenutvikling og -produksjon som innbragte ham store inntekter og æresbevisninger.
Like før første verdenskrig utviklet Aasen en kraftig antipersonell-mine, Den automatiske soldat, ment som et avskrekkelsesvåpen. Denne oppfinnelsen vakte entusiasme blant franske militære, men kom ikke i produksjon før krigen. Under første verdenskrig fikk Aasen ansvaret for produksjon av håndgranater for den franske hæren. Han hadde 13 fabrikker og 13 000 arbeidere i virksomhet gjennom hele krigen.
I 1917 ble Aasens håndgranat også anskaffet av den norske hæren, under betingelse av at han selv sto for utlegg til rettighetene til produksjon. Som takk for innsatsen ble Aasen forfremmet til vernepliktig premierløytnant i artilleriet.
Aasens formue ble sterkt redusert på grunn av uheldige finansielle spekulasjoner, og at han ikke hadde sørget for å få tatt patent på mange av sine oppfinnelser. Han døde av tuberkulose i 1925 i Wisconsin, USA mens han søkte amerikansk finansiering.
Aasen mottok mange æresbevisninger og medaljer for sine oppfinnelser. Blant annet ble han i 1915 utnevnt til æresoberst i Den franske armé og ridder av Æreslegionen.
Afaiatempelet
Afaiatempelet er et gresk tempel lokalisert innenfor en helligdom dedikert til gudinnen Afaia på den greske øya Egina som ligger i Saroniabukta mellom østkysten av Peloponnes og Athen. Tempelet står på en topp som strekker seg 160 meter på østsiden av øya, omtrent 13 km øst ved vegen fra hovedhavnen.
Lokal guddom
Afaia (gresk Ἀφαία) var en gresk gudinne som ble dyrket utelukkende ved denne helligdommen. Afaia betyr noe i retningen av «ikke mørk» eller «den som forsvinner» og som lokal guddom ble hun knyttet til fruktbarhet og jordbrukssyklusene, men da øya kom inn under Athens overherredømme ble Afaia en synkretisk guddom som ble identifisert med gudinnene Athene, Artemis og med nymfen Britomartis innen 100-tallet e.Kr. i henhold til geografen Pausanias.
Tempelet
Det eksisterende tempelet som har historie tilbake til rundt år 500 f.Kr. ble bygget over restene av et tidligere tempel fra rundt år 570 f.Kr. etter at dette hadde blitt ødelagt av brann rundt 510 f.Kr. Restene av det ødelagte tempelet ble gravd ned i det større, flate terrassen av det nye tempelet, og er således siden studert. Rikelige rester av maling er funnet på disse fragmentene.
Det kan faktisk også ha vært et annet tempel på 600-tallet f.Kr., også lokalisert på samme sted, men det var antagelig langt mindre og enklere i både plan som utførelse. Betydelige mengder av statuetter fra sen bronsealder har blitt avdekket ved stedet, inkludert et stort antall av kvinnelige statuetter (kourotrophoi), noe som kanskje kan indikere at kulten ved stedet hadde eksistert helt siden 1300-tallet f.Kr., og antyder en mulig minoisk forbindelse for kulten.
Det siste tempelet har en uvanlig plan og er også betydningsfull for dens pedimentskulpturer som er antatt å illustrere endringen fra arkaisk til tidlig klassisk teknikk. Disse skulpturene er i dag utstilt i Glyptoteket i München, skjønt et antall fragmenter finnes utstilt i museer i Egina og et på stedet.
Arkeologiske undersøkelser
Pausanias nevner dette stedet kort i sin skrifter fra 100-tallet f.Kr., men beskriver ikke helligdommen i detaljer slik han gjør med mange andre steder.
Tempelet ble kjent for Vest-Europa ved publikasjonen av Antiquities of Ioni (Fortidsminner fra Jonia, London 1797). I 1811 kom den unge engelske arkitekten Charles Robert Cockerell, som avsluttet sin utdannelse med en akademisk dannelsesreise, og baron Otto Magnus von Stackelberg fjernet de falne, fragmentariske pedimentskulpturene. På anbefaling fra baron Carl Haller von Hallerstein, arkitekt foruten også en kunstprotesjé for kronprins Ludwig I av Bayern, ble marmoren lastet ombord på skip og solgt det neste året til kronprinsen, senere konge av Bayern. Mindre utgravninger av den østlige veggen, peribolos, ble utført i 1894 under rekonstruksjonen av det siste tempelet.
Systematiske utgravninger av stedet ble utført på 1900-tallet av den tyske skolen i Athen, først under ledelse av Adolf Furtwängler. Helligdommens område ble definert og studert. Området under det siste tempelet kunne ikke bli utgravd da det ville ha skadet tempelet. I tillegg, betydelige levninger fra bronsealderen ble oppdaget i sprekker og lommer i overflaten av åsen. Fra 1966 til 1979 ble det utført en omfattende andre tysk undersøkelse ledet av Dieter Ohly som oppdaget i 1969 de betydelige levningene av det eldre arkaiske tempelet som hadde blitt benyttet som fyllmasse i de senere terrasseveggene. Ernst-Ludwig Schwandner og Martha Ohly var også tilknyttet denne undersøkelsen som etter at Dieter Ohly døde fortsatte fram til 1988. Betydelige levninger ble avdekket som tillot å gjøre en fullstendig arkitektonisk rekonstruksjon av strukturen. Levninger av fundamentet og pedimentet av den ene enden av det eldre templet kunne således bli rekonstruert og blir framvist på stedets museum.
Helligdommens historiske faser
Afaiatempelet lå på toppen av en åskam rundt 160 meter over havnivået i den nordøstlige delen av øya. Den siste formen av helligdommen dekket et område på rundt 8 ganger 80 meter; tidligere faser hadde vært mindre omfattende og mindre godt definert.
Bronsealderen
Dens tidligste bruk var i løpet av bronsealderen, den østlige delen av åskammen var uten murer, et friluftshelligdom for en kvinnelige fruktbarhetskult og jordbruksguddom. Statuetter fra bronsealderen er i flertall i henhold til rester av keramikk. Det er ingen kjent bosetning eller gravsteder i nærheten, noe som argumenterer imot at stedet hadde en annen bruk. Et stort antall av små stridsvogner og troner lagd av keramikk, og små keramikkvaser har også blitt funnet. Selv om det er spredte levninger som dateres til tidlig bronsealder, som eksempelvis to segler av stein, er det datert betydelig mengder av levninger fra midtre bronsealder, og helligdommen hadde sin storhetstid i sen helladisk tid (IIIa2 til IIIb), hvilket vil si rundt 1400-1060 f.Kr. det er mindre lett å spore kulten gjennom tiden etter mykensk tid og inn den geometriske tiden hvor kultaktivitet er igjen mer usikker.
Den sene geometriske fase
Furtwängler har foreslått tre faser for byggingen av helligdommen. Den tidligste av disse er demonstrert av et alter ved den østlige enden og er datert til rundt 700 f.Kr. Også sikkert kjent er en cisterne ved enden av nordøstlige delen og en struktur som er identifisert som et skattekammer øst for propylon (inngangen) av helligdommen. Tempelet tilsvarer disse strukturene er antatt å være de senere templene og er derfor ikke mulig å utgrave. Furtwängler foreslår at dette tempelet er det oikos (hus) som ble referert til på en inskripsjon på stedet fra midten av 600-tallet f.Kr. som forteller at det ble bygget av en prest for Afaia. Han har gitt en hypotese at dette huset for gudinnen (tempelet) ble bygget av steinsokler toppet med en ytre vegg av murstein og et fundament av tre. Toppen av åsen ble noe modifisert for å gjøre den mer jevn ved å kile steiner inn fjellets sprekker.
Den arkaiske fase – Afaiatempelet I
Ohly avdekket et peribolos-vegg (steinsokkel og et ytre nivå av murstein) som omringet et område bestående av rundt 40 ganger 45 meter datert til denne fasen. Denne peribolos var ikke rettet inn aksielt til tempelets akse. En reist og steinsatt plattform ble bygget for å forbinde tempelet til alteret. Det var en propylon (formell inngang) med en overbygning gjort i tre på den sørøstlige siden av peribolos. En 14 meter høy søyle som hadde en sfinks på toppen sto på den nordøstlige siden av helligdommen. Denne komplette studien og rekonstruksjonen av tempelet ble gjort av Schwandner som daterer det til før år 570 f.Kr. I hans rekonstruksjon har tempelet en pronaos og påtagelig nok en adyton i enden av cella. Som i tilfellet med templene for Artemis ved Brauron og andre steder har mange templer for Artemis slik bakrom, noe som kan indikere en likhet i kultpraksisen.
Tempelets cella hadde et uvanlig trekk ved å ha to rekker av to søyler som støttet et annet nivå av søyler som nådde taket. Arkitravet (gerikt) på dette tempelet var konstruert i to baner, noe som da det en høyde på 1,19 meter mot frisens høyde på 9,815 meter. Dette forholdet er uvanlig for templene i denne regionen, men er kjent blant templene på Sicilia. En triglyf og en metopefrise er også plassert langs innsiden av pronaos. Disse metopene ble tilsynelatende ikke dekorert med skulpturer, og det er ingen bevis på grupper av pedimentskulpturer. Dette tempelet og det meste av helligdommen ble ødelagt av brann en gang rundt år 510 f.Kr.
Sen arkaisk fase – Afaiatempelet II
Konstruksjonen av et nytt tempel begynte kort tid etter ødeleggelsen av det gamle tempelet. Levningene fra det ødelagte tempelet ble fjernet fra stedet for det nye tempelet og brukt som fyllmasse for den rundt 40 ganger 80 meter terrassen innenfor det samlete helligdommen på rundt 80 ganger 80 meter. Det nye tempelets terrasse var rettet inn aksielt mot nord, vest og sør for det nye tempelets plan. Tempelet var en omgitt av en enkelt dorisk søylerekke med en struktur 6 ved 12 søyler som hvilte på en 15,5 på 30, 5 meter plattform. Alle de tre ytre spredte søylene var monolittiske (uthugget i en blokk). Det var en liten inngang mellom cella og opisthodomos. En tilsvarende formgivning, men utført langt mer monumental enn det tidligere tempelet. Cella til det nye tempelet hadde to rekker på fem søyler som støttet ytterligere et nivå av søyler som strakte seg opp mot taket. Hjørnene av taket var dekorert med sfinks acroteria, og den sentrale akroterion på hver side hadde et par kvinnelige statuer, kore, et uvanlig trekk. Antefix var gjort av marmor og det samme var tilfellet med takflisene.
Dateringen foreslått for tempelet strekker seg fra år 510 til 470 f.Kr. Bankel, som utga en fullstendig studie av levningene, sammenligner formtrekkene med strukturene til tre nær samtidige komplekser:
Det førstnevnte er antatt å ha bli påbegynt i år 507 f.Kr. og deretter etterlatt ufullført fram til etter athenernes seier over perserne ved Marathon i år 490 f.Kr. Bankel sier at Afaiatempelet er mer utviklet enn de første faser av denne strukturen, og gir det en dato rundt 500 f.Kr. Metopene på dette tempelet, som ikke er funnet, var satt inn i fuger i triglyfblokker og festet til bakblokker med klemmer. Om de var av tre er det ikke til undres over at de ikke er blitt bevart. Om de var av stein kan de ha blitt fjernet av plyndrere som skaffet antikke oldstidsgjenstander til dette markedet mens strukturen fortsatt holdt seg. Alteret ble også omgjort i denne fasen.
Pedimentskulpturene
Marmoren fra det sene arkaiske tempelet til Afaia, bestående av skulpturgrupper på øst- og vestpedimentene av tempelet, er utstilt i Glyptoteket i München hvor de ble restaurert av den danske neoklassike skulptøren Bertel Thorvaldsen. Disse verkene utøvde en påvirkning på den lokale karakter av neoklassisismen i München, eksemplifisert ved arkitekturen til Leo von Klenze. Hvert pediment er sentrert rundt figuren Athene med grupper av stridsmann, falne krigere og våpen som fyller de økende vinklene i pedimentene. Det innholdsmessige temaene som er delt av pedimentene var Afaias storhet som vist ved bedriftene til dets lokale heltene i de to trojakrigene. I henhold til de standardiserte mytene voldtok Zeus nymfen Aigina som fødte den første konge på øya, Aiakos («jordbunden» eller «bestående»). Denne kongen hadde sønnene Telamon (far til den homerske helten Ajax) og Peleus (far til den homerske helten Akilles). Skulpturene har bevart omfattende spor etter et kompleks fargeskjema, og er absolutt nødvendig for studiet av malte antikke studier. Marmoren er polert selv på figurenes bakside til tross for disse ville stå imot pedimentet og således ikke være synlige.
Ohly sier det var fire pedimentgrupper totalt (to komplett sett av pedimenter for øst- og vestsidene av tempelet), imidlertid har Bankel brukt de arkitektoniske restene av tempelet for å argumentere at det var kun tre pedimentgrupper. De var overfladiske borehullfragmenter og mange nagler for å sikre skulpturene mot vestpedimentene (tempelets bakside). Østpedimentet bruke dype borehull og færre nagler for å sikre statuene. Det var også en antall gesimsblokker som hadde overfladiske borehullfragmenter og mange nagler som vestpedimentet, men som ikke passet inn her. Bankel argumenterer at skulpturene var satt på både på øst- og vestpedimentene med disse overfladiske borehullene, men at skulpturene på den østlige ble fjernet (sammen med gesimsblokkene) og erstattet med en helt annen skulpturgruppe. Denne erstatningen synes å ha skjedd før den skrånende geisa ble installert på østpedimentet ettersom hjørnegeisa ikke ble tatt ned for å bli satt sammen med den skrånende geisa: det vil si at den første fase av østpedimentet ble erstattet med andre fase før den tid hvor tempelet ble fullført. Ettersom den østlige fasade av tempelet (fronten) var den viktigste rent visuelt er det ikke overraskende at byggherrene ville velge å sette inn ekstra anstrengelser på denne.
Østlig pediment
Den første trojanske krig (ikke den som er beskrevet hos Homer) er temaet og med den mytologiske figuren Telamon betydelig framtredende mens han slåss side ved side med Herakles mot kong Laomedon. Denne pedimentet er antatt å være senere enn den vestlige og som viser en rekke trekk som assosieres til den klassiske tid: statuene viser en dynamisk positur, sær i tilfellet Athene, kiasmatisk komposisjon og kompleks fylling av rom ved brukene av beina til de falne krigere som fyller vanskeligheten med de økende vinklene i pedimentet. En del av den østlige pedimentet ble ødelagt i løpet av perserkrigene, muligens ved et lynnedslag. Statuene som overlevde ble satt opp igjen innenfor helligdommen, men de som ble ødelagt ble gravlagt i henhold til gammel skikk. Den gamle komposisjonen ble erstattet av en ny en med en scene fra et slag, igjen med Athene som midtpunkt.
Vestlig pediment
Den andre trojanske krig (den som er beskrevet hos Homer) er temaet, og med Ajax (sønn av Telamon) figurert på prominent plass. Stilen til disse skulpturene tilsvarer den arkaiske perioden. Komposisjonen behandler vanskeligheten med de økende vinklene i pedimentet ved å fylle rommet ved hjelp av skjold og en hjelm.
Antonio Tartaglia
Antonio Tartaglia (født 13. januar 1968), italiensk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano.
Tartaglia ble olympisk mester i bobsleigh under vinter-OL 1998 i Nagano. Sammen med Günther Huber kom de på delt førsteplass med Canada i toerbob.
Ghidorah, the Three-Headed Monster
Ghidorah, the Three-Headed Monster (三大怪獣　地球最大の決戦, San Daikaijū: Chikyū Saidai no Kessen) er en japansk film fra 1964 regissert av Ishirô Honda. Dette er den femte filmen om det klassiske filmmonstret Godzilla.
Handling
En prinsesse fra et lite land i Himalaya blir besatt av en venusienerånde og flykter fra et fly rett før det eksploderer. Da detta hender faller en meteoritt ned fra himmelen, og med denne meteroitten kommer det trehodede monsteret King Ghidorah, som er ansvarlig for forstyrrelsene på planeten til ånden. På dette tidspunktet angriper ikke Godzilla og Rodan bare Japan, men også hverandre.
15. etappe av Tour de France 2011
15. etappe av Tour de France 2011 var en 192,5 km lang etappe. Den ble kjørt søndag den 17. juli fra Limoux til Montpellier.
1. klatring (Côte de Villespassans)
4. kategori stigning etter 82 km
Eksterne lenker
2011 Tour de France, Stage 12 to Stage 21
Ørjan Hopen
Ørjan Hopen (født 19. mars 1992) er en norsk fotballspiller.
Han er sønn av tidligere Sogndalspiller Arild Hopen. Hopen fikk sitt gjennombrudd i 2011-sesongen for Sogndal, og gjorde seg bemerket i Tippeligaen med sin skuddsikre venstrefot.
Minju-dang
Minju-dang kan vise til:
James M. Beggs
James Montgomery Beggs (født 9. januar 1926 i Pittsburgh i Pennsylvania, død 23. april 2020) var direktør i National Aeronautics and Space Administration (NASA) fra 1981 til 1986.
Regen
Regen (tsjekkisk: Řezná) er ei elv i Tsjekkia og Tyskland, og ei av sideelvene til Donau fra venstre. Regen munner ut i Donau ved Regensburg og er avslutningen på et vassdrag med tre kildeelver, hvorav to ligger i Tsjekkia. Fra startpunktet til kildeelven Grosser Regen og frem til munningen ved Regensburg er vassdraget Regen 169 kilometer langt.
Navn
Germanerne kalte elven Regana. Romerne forandret navnet til Reganum og Reganus. I det 11. århundret ble navnet skrevet som Regin. På det eldste bayerske kartet til Johannes Aventinus fra 1523 bærer elven navnet Regen.
Flere stedsnavn inneholder elvens navn som for eksempel Regendorf, Regenhütte, Regenpeilstein, Regenstauf og Weissenregen. Regensburgs navn er indirekte avledet av elvens navn, idet byen ble kalt Castra Regina (Castrum ved Regen).
Kildeelvene
Kleiner Regen (tsjekkisk: (Malá Řezná)) (norsk: Lille Regen) har sin kilde nordøst for fjellet Grossen Rachel i Medvědí hora i Roklanský les (Rachelwald) en kilometer fra grensen mellom Tsjekkia og Bayern. Kleiner Regen renner igjennom drikkevannsreservoaret Frauenau.
Belarus i Eurovision Song Contest
Belarus, også kjent som Hviterussland, debuterte i Eurovision Song Contest i 2004 og deltok i konkurransen hvert år frem til 2019. I 2020 ble konkurransen avlyst på grunn av koronapandemien, og i 2021 ble landets allmennkringkaster BTRC utvist av Den europeiske kringkastingsunion. Belarus får ikke delta i konkurransen så lenge BTRC er utestengt, men landet kan i prinsippet delta dersom en annen belarusisk kringkaster overtar senderettighetene.
Regen
Kildeelvene
Weisser Regen har sin kilde i Kleinen Arbersee (lille Arbersjø) i Bayern.
Belarus i Eurovision Song Contest
Belarus har i løpet av sine 16 deltakelser kvalifisert seg til finalen ved seks anledninger. Første gang var i 2007, da Dzmitry Kaldun og sangen «Work Your Magic» endte på en sjetteplass i finalen. Dette er fremdeles Belarus’ beste plassering i Eurovision Song Contest. Sist gang Belarus kvalifiserte seg til finalen, var i 2019.
Regen
Kildeelvene
Ved Zwiesel møter Grosser Regen elva Kleiner Regen og danner Schwarzer Regen (Svarte Regen). Schwarzer Regen renner gjennom byene Regen og Viechtach, og møter Weisser Regen (Hvite Regen) i Kötzting. Herfra er elvens navn Regen. Befolkningen langs vassdraget i Tyskland kaller imidlertid vanligvis alle kildeelvene og de øvrige deler av elven kun for Regen
Belarus i Eurovision Song Contest
Historikk
Det er den belarusiske rikskringkasteren BTRC som har senderettighetene til Eurovision Song Contest i Belarus, og som velger landets representant til konkurransen. Landet debuterte i 2004, samme år som Den europeiske kringkastingsunion innførte semifinaler i Eurovision Song Contest. På seks av seksten forsøk har Belarus nådd finalen: 2007, 2010, 2013, 2014, 2017 og 2019. Den beste plasseringen kom i 2007, da Dzmitry Kaldun ble nummer seks i finalen. I 2010 kom gruppen 3+2 nest sist med «Butterflies», og i de siste finaledeltakelsene ble Belarus nummer 16, 17 og 24 som er Belarus' dårligste resultat.
Regen
Landskapet
Regen løper igjennom flere landskaper på sin vei fra kildene til Donau.
Regensenke (Regenforsenkningen)
(Schwarze) Regen gjennomløper fra Zwiesel til Chammünster den såkalte Regensenke (Regenforsenkningen), som deler bakre Bayrischen Wald i nordøst fra fremre Bayrischen Wald og Falkensteiner Vorwald i sørvest.
Naturvernområdet Regentalaue
I Cham-Furtherforsenkningen mellom Cham og Pösing utvider dalen seg sterkt og elven går i elvesvinger i vide sløyfer. I dette området er det planlagt Regentalaue naturvernområde.
Belarus i Eurovision Song Contest
Historikk
I 2017 valgte landet sitt første bidrag på belarusisk, kalt «Historyja majho zjytstsia» (norsk: historien om mitt liv). I den internasjonale konkurransen fikk sangen engelsk tittel, men teksten var på belarusisk.
Regen
Regental (Regendalen)
Fra Roding renner Regen gjennom en bred dal som skiller Falkensteiner Forst fra Bodenwöhrer Senke (forsenkning). Etter Stefling smalner dalen og skifter kurs mot sør ved Marienthal. I det trange avsnittet til Hirschling endrer elven lite på sin kurs. Fra Hirschling til Regensburg er dalen igjen bredere. Regendalen er en svært varm dal hvor en rekke varmekjære planter har kunnet innvandre fra Donauområdet.