cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Polyteknisk Forening
Historie
I begynnelsen var opplysningsvirksomhet en sentral del av foreningens virksomhet. Gjennom foredrag, avisartikler og andre publikasjoner, arbeidet Polyteknisk Forening for å gjøre naturvitenskapen tilgjengelig for allmennheten. Den Tekniske Forening (i dag Tekna) hadde nær likhet til Polytekniske Forening hva gjaldt formål og virksomhet, og mellom 1861 og 1868 var de nærmest å regne som en forening. Den tette forbindelsen mellom de to foreningene består den dag i dag. Det anslås at det i de første årene etter foreningens oppstart møtte opp rundt 10 til 20 mennesker på foredragene som ble holdt. Da Polyteknisk Tidsskrift (i dag Teknisk Ukeblad) ble utgitt for første gang i 1854, nådde foreningen etter hvert ut til flere. Tidsskriftet hadde rundt 400 – 500 abonnenter, og ble trolig lest av flere tusen. På tross av ganske liten tilslutning til foreningen og tidsskriftet, regnes Polyteknisk Forening for å ha vært både respektert av og viktig for myndighetene på denne tiden, grunnet dens objektivitet og kvalitet hva gjaldt praktisk og vitenskapelig kunnskap. Fra 1861 til 2003 sto foreningens formålsparagraf praktisk talt uendret, og lød slik:
«Den Polytekniske Forenings Formaal er Utbredelsen af naturvidenskablige, mekaniske og tekniske Kundskaber samt Befordring overhode af alt som ansees af Interesse for Ingeniører og Teknikere.»
I 2003 ble formålsparagrafen endret i vedtektene, og er i dag: «Polyteknisk Forening (PF) er et åpent, uavhengig og tverrfaglig forum for samfunnsdebatt.» Når samfunnet i dag preges av andre utfordringer enn på 1800- og 1900-tallet, består foreningen som en arena for å skape gode løsninger ved hjelp av teknologi og kunnskap. På Polyteknisk Forenings hjemmesider heter det at «Årene fremover vil handle om å skape løsninger for FNs bærekraftsmål gjennom teknologiske fremskritt, god ledelse og partnerskap lokalt og globalt.»
Virksomhet
Polyteknisk Forenings virksomhet består i hovedsak av fysiske møter, seminarer og andre arrangementer som finner sted i foreningens lokaler i Rosenkrantz' gate 7 i Oslo. Dette arrangeres av de ulike foreningsnettverkene, og de tar for seg ulike temaer. Fysiske møter er gratis for medlemmer, ikke-medlemmer betaler møtekontingent til foreningen.
Digital virksomhet
Polyteknisk Forening arrangerer også digitale møter i form av webinarer. Disse er tilgjengelig gratis for medlemmer og for ikke-medlemmer mot kontingent. I tillegg utgir foreningen podkasten PolyPod med over 135.000 avspillinger, og webcast-serien PolyWeb.
Generalsekretær
Mette Vågnes Eriksen er fra 2018 generalsekretær og foreningens daglige leder.
Direksjonen
Direksjonen er Polyteknisk Forenings rådgivende organ og møtes til direksjonsmøter hvert halvår. Direksjonen består av 50 representanter fra næringsliv, akademia og teknologi- og samfunnsliv, inkludert alle nettverksstyreledere.
Fagnettverk
Foreningen er inndelt i 15 selvstendige fagnettverk, hvor hvert nettverk har sitt eget styre utpekt av nettverksmedlemmene. Fagnettverkene utgjør kjernen i foreningens tilbud, ved å være ansvarlig for foreningens medlemsaktivitet i form av arrangering av møter, prosjekter og annet samarbeid. Medlemmer av Polyteknisk Forening har tilgang til arrangementer i regi av samtlige fagnettverk.
Partnere og samarbeid
Polyteknisk Forening mottar ingen offentlig grunnstøtte, og en viktig del av foreningens inntekter kommer blant annet fra bedrifts- og organisasjonsmedlemmer og andre samarbeidspartnere. Mot en medlemskontingent tilbys bedrifts- og organisasjonsmedlemmer medlemskap til ansatte, partnerskap på prosjekter, profilering og arrangementer i foreningens møtelokaler i Oslo sentrum. Bedrifter med Premium medlemskap er Accenture, Aker Solutions, Boston Consulting Group, DNV, Equinor, Forskningsrådet, FFI, Høyskolen Kristiania, KLP, Norconsult, Norsk olje og gass, NVE, Ruter, Sparebank 1, Statkraft, Statnett, Sweco, Telenor, Thema Consulting Group, TØI, UiO (Det matematisk-naturvitenskapelig fakultet) og Yara. Bedrifter med Basis medlemskap er A2, Aker Carbon Capture, Akershus Energi, Asplan Viak, Bergen Carbon Solutions, Hafslund Eco, Handelshøyskolen BI, DSB, Energi Norge, Fortum, Gard, IFE, Interimleder, Jernbanedirektoratet, Kanfa, Medier24, Miko Marine, Norsar, Norsk Gjenvinning, Norstella, Oslo Economics, Petroleumstilsynet, Samvirkene og TioTech. Bedrifter med Oppstart-medlemskap er Cignus Instruments, Endrava, Nyby og Oslo Philantropic Exchange.
Polyteknisk Forenings samarbeidspartnere er Aider, Fritt Ord, NITO, Pexip, Tekna, Tryg og Teknisk Ukeblad.
Presidenter
Presidentene ble frem til 2003 kalt formenn.
Trond Nagell-Dahl
Han har i flere år arbeidet i NRK som kapellmester, og i underholdningsprogrammet Beat for beat, der han har vært fast pianist. Blant andre program han har bidratt i er Singing Bee, Rondo, Wiese, Amandaprisen, Sveip og Melodi Grand Prix.
Han spiller sammen med Leif Anders Wentzel i duoen Nagell/Wentzel og er fast tangentmann på deres turnéer. De har gitt ut to plater sammen: Rediscovered i 1994 og Rediscovered II i desember 2008.
Homothermon
Homothermon er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).
Menzelinsk
Menzelinsk (russisk: Мензелинск, tatarisk: Minzälä)er en by i Republikken Tatarstan i Russland. Den ligger ved elva Menzelja, rundt 250 km øst for Kazan. Innbyggertall: 16 730 (folketelling 2002).
Homothermon
Utbredelse
Artene er utbredt i Sør-Amerika.
Menzelinsk
Bosetningen ble grunnlagt i 1584 – 1586. Den fikk byrettigheter i 1781.
Tim Burke
Timothy «Tim» Burke (født 3. februar 1982 i New York, USA) er en amerikansk tidligere skiskytter som debuterte i verdenscupen i skiskyting i 2004.
Under VM 2007 i Antholz endte han på 7.-plass på mennenes normaldistanse, hans beste prestasjon i et mesterskap. Han fikk en ytterligere opptur i 2009/10-sesongen hvor han i Östersund tok sin beste verdenscup-plassering med sin 2.-plass. 20. desember 2009 overtok han også ledelsen i verdenscupen i skiskyting som den første amerikaner noensinne.
Karrierens høydepunkt kom med en overraskende sølvmedalje under VM 2013 på 20 kilometer.
Ligue 1 1975–1976
Ligue 1 1975–76 er en oversikt over fransk fotballs toppdivisjon denne sesongen. Selve toppdivisjonen ble startet opp i 1932-33.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Setergrotta
Setergrotta er Norges sjette lengste grotte og en av Ranas over 200 kalksteingrotter. Grotten har vært et attraktivt turistmål i mange år. Setergrotta er en del av Grønli-Setergrotta systemet, som består av grottene Grønligrotta, Langgrotta-Isgrotta, nedre Isgrotta og Setergrotta. Dette grottesystemet er til sammen 8,4 km lang og dekker 273 høydemeter. Setergrotta alene er 3,4 km lang. Det er ingen krypeforbindelser mellom disse grottene, men det går vannforbindelser mellom dem. Grottene er forbundet med Strokbekken og ligger i dalsiden i Røvassdalen, 22 km nord for Mo i Rana, nær polarsirkelen.
Historikk
Setergrotta er beregnet til å være ca. 400.000 år gammel. Den ble først oppdaget i 1930-årene av lokale gårdsbrukere. Den fikk navn etter det nærmeste gårdsbruket som heter Seterås. Grotten ble funnet ved at isen som sperret inngangen smeltet. Inngangen heter Resakjelen, som er et gammelt ord for trollgryte. Den første åpningen som ble funnet var veldig trang. Grotten har to innganger, I den østre gangen finnes det store haller som er opp til 9 m høye. Det er flere «etasjer» i grotten, og bekken som renner i og under grotta er dykket ned til over 50 meter. I en vannlås innerst i Marmorgangen kommer av og til små bekkeørret med flomvannet og blir stående. Uten næring og lys mister den farge, og reagerer ikke på lys eller bevegelser.
Grotta ble først kartlagt I 1939 av Gunnar Horn som var en av Norges fremste geologer på sin tid. Den ble da kartlagt til å være 1500 m lang. På 1960-tallet fant de engelske grotteforskerne Shirley og David St. Pierre at lengden på grotta kunne økes til 2,4 km. I 1965 oppdaget SWETC flere nye ganger, de ville krype lengre inn i grotten, men måtte slutte da de følte at taket begynte å røre på seg (det var imidlertid ikke riktig…) De oppdaget også at det fantes mindre grotter mellom Setergrotta og Grønligrotta. Grotten er nå kartlagt til å være 3,4 km lang og 200 m dyp. Den største hallen i grotta er 85 m lang, 25 m bred, 10 m høy. Den ble oppdaget i 1965 av Northern Speleological Group (NSG), som også oppdaget andre store haller. I grotten finnes det noen få stalaktitter (dryppstein som vokser nedover). Det finnes også stalagmitter (dryppstein som vokser oppover fra grottegulvet) inne i grotten.
Geologi
Setergrotta er en kalksteingrotte. Kalkstein er en sedimentær bergart som er dannet av organismer som skiller ut kalsiumkarbonat (CaCO3). Disse organismene levde i havet og hadde skjell eller skall som var kalkrike. Når organismene døde ble skallene liggende igjen på havbunnen. Gjennom millioner av år la det seg lag med sand og leire over, og de ble etter hvert sementert sammen. Fra denne sementeringen har det oppstått ulike typer stein. Ut i fra leire og sand vokser skifer og sandstein til, mens de kalkrike lagene som har vært mellom leiren har vært under trykk og høy temperatur og laget kalkstein. Veggene innerst i grotta vaskes av bekken når den har stor vannføring og kalksteinen skinner i lyset man har med seg.
Turisme
Grønligrotta ble en turistattraksjon allerede før år 1900. I 1988 ønsket det lokale reiselivslaget i Rana å forbedre grottevandringstilbudet i området. Noen lokale ildsjeler åpnet grotta for turister. Setergrotta AS ble grunnlagt i 1991. De nåværende aksjonærene er Ellen Rufsholm, Håvard Rokkan, Ole Petter Rundhaug og Per Gunnar Hjorthen. Grunneiere er Jarle Gullvik og Inge Rufsholm. Det er Setergrotta AS som driver med guidede turer i grotta. De ansetter guider hver sommer og eierne administrerer selskapet. Veldig få grotter i Norge er tilrettelagt for turister. I Setergrotta er det gjort minst mulig inngrep, for at man skal bevare den originale strukturen i grotten.
Den 23. juni 2023 ble Setergrotta AS oppkjøpt av Krokstrand Fjellpark AS.
Sikkerhet og besøk
Grotta blir sikkerhetsklarert hvert år, og de som driver grotten kjenner godt til de svake punktene som må sjekkes litt ekstra. Dette blir selvsagt også tatt hensyn til under de guidede turene som besøkende tar del i. Besøkende i grotta må krype gjennom trange passasjer og ha hjelm og hodelykt. Setergrotta har hatt ca 25.000 betalende besøkende siden 1988, for tiden er besøkstallet ca 500 per år. Setergrotta har daglige guidinger fra ca. 15. juni til ca. 20. august. Turer utenfor sesongen kan avtales. Skoler og foreninger bruker Setergrotta som utfluktsmål utenom sommersesongen.
Geoteknikk
Geoteknikk er ingeniørvitenskapen som omhandler jorden når en bygger i eller på den, som regel i form av anleggs- og fundamenteringsarbeider. Det er altså en anvendt vitenskap, der forståelse av jordens oppbygning og endring (geologi) og bevegelse (mekanikk) er mest sentrale naturvitenskapelige grener. Fagspesialisten betegnes som geotekniker (typisk rådgivende ingeniør geoteknikk, RIG). Geoteknikken i Norge fokuserer generelt på sedimenter (løsmasser over berg), mens man ellers i verden skiller mindre mellom fast fjell og sedimenter.
Geotekniske grunnundersøkelser omfatter kartlegging av grunnens styrkeparametere som er nødvendige for å estimere setninger og stabilitet til bygninger. Slike undersøkelser danner som regel grunnlag for vurderinger i alle prosjekter.
Jordmekanikk
I geoteknisk ingeniørfag vurderes jord å være et materiale bestående av i tre uavhengige faser: Faste bergarts- eller mineralpartikler, flytende vann og luft. Porerommet mellom faste partikler består av vann og luft, helt eller delvis.
Forskere
Karl Terzaghi (1883 - 1963) regnes som far for moderne lære om grunnens mekaniske oppførsel.
Norsk geoteknikk fikk en kraftig oppsving som følge av de store investeringene i Nordsjøen. Kjente norske forskere er:
Parametere
Geoteknikken benytter et antall parametere som beskriver jordens egenskaper, blant annet:
Skråningsstabilitet
I forbindelse med byggearbeid stilles det krav til nødvendig stabilitet av ulike naturlige og menneskeskapte skråninger. Denne stabiliteten utgjør skråningens sikkerhetsmargin mot en mulig utglidning, med sammenligning av opptredende skjærspenning og skjærstyrken av jorden. Det kan utføres geoteknisk stabilitetsanalyse etter ulike metoder. En tidligere stabil skråning kan være påvirket av faktorer som gjør en skråning ustabil over tid. Av utløsende årsaker til skred kan nevnes: oppbløting av jorda av nedbør eller tining av tele, hevet grunnvannsnivå spesielt i høst og vår-månedene, vann på avveie for eksempel på grunn av tette stikkrenner og lekkasjer på vannledninger, menneskeskapte skjæringer og fyllinger som er for bratte, fjerning av trær og busker i skråninger, erosjon langs kanten av bekker og elver.
Skred kan skyldes økning i skjærspenning. Alternativt kan skjærstyrke reduseres ved forvitring, endringer i porevannstrykk og organisk materiale. En utløsende mekanisme som har fått økt oppmerksomhet innen forskningen de siste årene er progressiv bruddutvikling, hvor en ser for seg at brudd utvikler seg sakte over tid, det kan være snakk om flere tiår eller kanskje hundreår, før det til slutt raser ut.
Geosynteter er et fellesord for en rekke av syntetiske produkter brukt for å hjelpe til å løse geotekniske problemer. Ordet omfatter i hovedsak fem hovedprodukter; geotekstiler, geogitter, geomembraner, geokompositter og geoskum (engelsk geofoam). Syntetisk materiale er nyttig for bruk der lang varighet er nødvendig. Geosynteter er tilgjengelige i en rekke former og materialer for forskjellige bruksområder og er brukt i byggearbeider som veier, flyplasser, jernbaner, kantsoner, reservoarer, kanaler, dammer, landfyllinger, kantsonebeskyttelse og kystbyggearbeid.
Setning
Setninger er tidsavhengige vertikalbevegelser av en konstruksjon. Setninger kan også omtales som subsidens, men subsidens brukes mest i forbindelse med sammenpressing av olje- eller gassreservoarer.
Grunnundersøkelse
For å innhente informasjon om jordforhold er grunnundersøkelser nødvendige. Feltundersøkelser som undersøker jordens egenskaper in situ er som regel mindre arbeidskrevende og derfor billigere og utføres i relativt stort omfang for et byggeområde. Feltundersøkelser omfatter metoder som totalsondering, trykksondering, dreisondering og vingeboring. Videre tas som regel en eller flere jordprøver fra en eller flere dybder for å undersøke jorden grundigere ved hjelp av laboratorieundersøkelser. Resultatene fra felt- og laboratorieundersøkelsene sammenlignes og korreleres. Lagdeling, dybde til fjell, poretrykk, mekaniske og fysiske egenskaper estimeres og utgjør grunnlaget for den geologiske modellen som geoteknikeren gjør sine beregninger i.
Jordprøvene kan være sylinderprøver og blokkprøver. Blokkprøver er sjelden brukt på grunn av kompleksitet og kostnad, men er enkelte ganger nødvendig for visuell inspeksjon av jord- og bergartsstratigrafi in-situ for særlige sensitive jordarter som kvikkleirer. Sylinderprøver brukes for samme formål, men siden er billigere enn blokkprøvene og brukes mer. Det er mulig å ta jordprøver fra større dyp ved hjelp av sylinderprøver enn ved hjelp av blokkprøver.
Krigsveterandepartementet (USA)
VA er den føderale regjeringens største departement etter Forsvarsdepartementet. VA har et årlig budsjett på over 60 milliarder dollar og har omkring 219 000 ansatte i hundrevis av krigsveteransykehus, klinikker, velferdskontorer og nasjonale gravlunder. Departementet er en av de største arbeidsgiverne for helsepersonell i USA.
Geoteknikk
Grunnundersøkelse
Geofysiske undersøkelser kan også være aktuelle; geofysiske teknikker som brukes for undergrunnsundersøkelse omfatter måling av seismisk bølge (trykk, skjær, og Rayleighbølge), ved hjelp av overflatebølge-metoder og/eller borehullsmetoder, og elektromagnetiske målinger (magnetometer, resistivitet og georadar).
En geotekniker vurderer ut fra resultatene fra grunnundersøkelsene hvordan fundamentene bør utformes, hvordan jordarbeidene må utføres og om jorden tåler belastningen fra inngrepet. Jordens egenskaper setter begrensningene for hvilke(n) fundamenteringsløsninger som kan velges. Tyngden av konstruksjonen vil nødvendigvis også spille inn. Fundamentering omfatter grunne og dype fundameneringer og peling. Støttekonstrukturer omfatter jordfylte dammer og støttemurer. Jordarbeider omfatter voller, tunneler, strandflater, kanaler, vannreservoarer, avfallsplass for miljøfarlig avfall og sanitærfyllinger.
Grunnarbeider
Det finnes et antall konstruksjoner som omtales som geotekniske ved at de etableres i kontakt med jorden, og ofte dimensjoneres av geoteknikere.
Fundamenter
En bygnings fundament fordeler belastninger fra bygninger og/eller konstruksjoner til jord. Geoteknisk ingeniører utformer fundamenter basert på belastningene og egenskaper til jord eller grunnfjell på stedet.
Sentrale vurderinger for fundamenterings-arbeider er bærekapasitet, setninger og grunnbevegelser under fundamentering. Bærekapasitet er evnen til jord å stå imot belastninger som blir påført av bygninger eller konstruksjoner. Setninger forekommer ved all fundamentering i alle jordforhold, selv om lette konstruksjoner eller berggrunn kan utsettes for ubetydelige setninger. For tyngre konstruksjoner eller bløtere undergrunn kan både setninger relativt til ubebygde områder eller nabobygninger og differensielle setninger under en enkel konstruksjoner være alvorlige. Av spesiell betydning er setninger som foregår over tid, siden umiddelbar setning kan kompenseres for under byggingen. Grunnbevegelse under et fundamnet kan forekomme på grunn av inntørking eller svelling av ekspanderende jord på grunn av klimaforandringer, frostsprengning av jord, smelting av permafrost, skråningustabilitet eller andre årsaker. Alle disse faktorer må tas med i betraktning under utforming av fundamentet.
Partikkelakselerator
En partikkelakselerator er en innretning som benytter elektrisk kraft for å drive frem elektrisk ladede partikler til høye hastigheter. En bilderør-TV er en enkel form for en slik akselerator. Det er to grunnleggende typer: lineære og sirkulære akseleratorer.
Geoteknikk
Fundamenter
I områder med grunnfjell kan fundamentet stå direkte på grunnfjell; i andre områder kan jord gi tilstrekkelig styrke for konstruksjoner. I områder med grunnfjell som ligger dypt, og med bløt overliggende jord brukes dype fundamenter for å støtte konstruksjoner direkte på grunnfjell; i områder hvor grunnfjell ikke er økonomisk tilgjengelig, brukes i stedet stive "bearing layers" eller pæler for å støtte dype fundamenter.
Partikkelakselerator
Hensikten med de største partikkelakseleratorene er å kunne studere kjernefysiske reaksjoner i det partiklene kolliderer med hverandre. Mindre kraftige varianter blir brukt i produksjonen av radioaktive isotoper til bruk i medisin og forskning. Syklotroner brukes til å produsere radioaktive isotoper for bruk i positronemisjonstomografi (PET-scanning).
Verdens største partikkelakselerator, Large Hadron Collider, ligger i forskningssenteret CERN i Sveits/Frankrike.
Geoteknikk
Pilarer
Pilarer (ofte kalt støttepilarer fordi de sprer belastning) er konstruksjoner som overfører belastninger til grunnen ved direkte kontakt. Pilarer kan være isolerte pilarer for punkt- eller kolonnebelastninger, eller strip-pilarer for mur eller for linjelast. Pilarer er normalt laget av armert betong direkte på jord, og er vanligvis presset inn i grunnen for å penetrere sonen for frostbevegelse eller for å oppnå ytterligere bærekapasitet.
Sålefundamentering
En variant av støttepilarer er å ha hele konstruksjonen på en enkelt såle av betong under hele konstruksjoner. Sålen må være tykk nok til å gi tilstrekkelig stivhet for å spre bærebelastninger og for å minimere setninger over fundamentet. I noen tilfelle tillates bevegelser og bygninger er konstruert for å tolerere små bevegelser i fundamentet. For små konstruksjoner, som eneboliger, kan sålen være mindre enn 30 cm tykk; for større konstruksjoner kan sålefundamentet være flere meter tykt.
Dype fundamenter
Dype fundamenter brukes for konstruksjoner eller tunge laster når grunne fundamenter ikke gir tilstrekkelig kapasitet. De kan også brukes for svake jordlag for å forebygge setninger. Det er mange typer av dypfundamenteringer som rammede pæler, borede pæler, tønner fylt med betong, påler og jordstøttede pæler. Eksisterende bygninger kan utsettes for setninger, og i slike situasjoner brukes pæler for å understøtte eksisterende konstruksjoner.
Installasjoner på havbunnen
Risiko for skred og jordskjelv er større under vann enn i luft på grunn av høyere poretrykk. Prinsippene og mekanismene er de samme for jord under vann som for jord på fastland, men tilgjengeligheten er som regel lavere. Grunnundersøkelser blir derfor vesentlig vanskeligere. Høyere poretrykk og generelt dårligere egenskaper for jord på havbunnen øker også kompleksiteten. Fagområdet kalles ofte for marin geoteknikk for å tydeliggjøre en viss forskjell fra tradisjonell geoteknikk for jord på fastlandet.
Sebastian
Sebastian er et mannsnavn som betyr mann fra Sebastia. Bynavnet er avledet av sebastós (gresk: ærverdig). Ordet ble brukt av gresktalende tilsvarende den romerske tittelen Augustus.
Utbredelse
Navnet er kjent fra 200-tallet gjennom den kristne martyren og helgenen Sebastian (død 287). Navnet ble spredt til Spania og Frankrike i middelalderen. Det ble brukt av kong Sebastian I av Portugal (1554–1578). I Norge er Sebastian kjent fra 1600-tallet, men var uvanlig helt fram til en markert økning i popularitet mot slutten av 1900-tallet.
I Sverige har Sebastian vært mest brukt siden 1980-årene.
Eksterne lenker
Sebastian セバスチャン Sebastian Sebastian
Geoteknikk
Støttekonstruksjoner
Det finnes et antall geotekniske støttekonstruksjoner, som enten kan være midlertidig eller permanent situasjon. Støttekonstruksjoner som etableres samlet for å muliggjøre byggearbeider i trygge omgivelser på et lavere planum enn opprinnelig terreng, eksempelvis for et nybyggs kjeller, omtales samlet som en byggegrop.
Støttemur
Utformingen av støttemurer avhenger av trykket bakfra. Støttemurer vil ofte ha en liten helning, for å forbedre stabiliteten.
Murene motstår horisontaltrykket ved friksjon ved bunnen.
Spunt
Oppstøtting av bygegroper krever ofte en støttekonstruksjon som hindre jorda bak å rase ut. Vanlige metoder for oppstøtting er bruk av spuntvegger. Spunt er en form for pæling av lange korrugerte stålplater. De installeres før en tar til å grave, enten ved pæling eller i borete hull. Etter hvert som det graves nedover installeres horisontale tømmer- eller stålbjelker, som støtte mot jorda.
Sideveis jordstøttestrukturer
En støttemur er konstruksjoner som holder tilbake jord. Støttemurer stabiliserer jord og fjell fra bevegelser eller erosjon, og gir støtte for vertikal eller nær-vertikal endringer.
Kofferdammer og vegger for å holde tilbake vann, kan betraktes av støttemurer.
Geoteknikk i Norge
Norsk geoteknisk forening (NGF) er geoteknikkens bransjeforening i Norge. NGF ble stiftet i 1950.
På grunn av landhevingen etter istiden er store områder på østlandet, i Trøndelag og langs kysten i Nord-Norge dominert av marine leirer avsatt i saltvann. Etter hvert som saltet vaskes ut med tiden blir leirstrukturen ustabil og leiren får en kvikk oppførsel. Kvikkleire har ikke nødvendigvis lavere styrke enn annen leire, men viser sprø oppførsel ved brudd. Dette betyr at leiren viser få eller ingen tegn til svakhet før brudd. Etter brudd mister kvikkleire praktisk talt all styrke og blir en tykk, flytende "suppe". Mindre kvikkleireskred forekommer årlig i Norge, men faren for større skred er vedvarende i mange folkerike områder. Sverige har også store områder dekket av marine leirer.
Det er en rekke mindre firmaer som tar på seg geotekniske undersøkelser og prosjektering. Mye av prosjekteringen gjøres også i de større entreprenørselskapene.
Geoteknikk-utdannelsen er typisk et femårig sivilingeniørstudium fra bygg- og miljøteknikkprogrammet ved NTNU. NTNU tilbyr også et toårig, internasjonalt masterprogram i Geotechnics and Geohazards. Universitetet i Oslo (UiO) tilbyr også masterprogram med fordypning i geoteknikk. USA videreutdanner ingeniører som er uteksaminert fra en ABET-skole, har flere års arbeidserfaring og bestått ingeniør-eksamen. California har i tillegg et lisensprogram for geotekniske ingeniører som på forhånd er utdannet til sivilingeniører.
Norske etater og bransjeforeninger innen geoteknikk:
Se også
Relaterte fag:
Standarder:
Rowan Robertson
Rowan Robertson (født 22. november 1971 i Cambridge) er en engelsk gitarist.
Han ble med i bandet Dio i 1989 etter å ha sendt en demo til Dios fanklubb. Det første og eneste studioalbumet han var med på var Lock up the Wolves (1990). Han sluttet i bandet allerede året etter da Ronnie James Dio gikk tilbake til Black Sabbath, og Dio ble satt i pausemodus. Han var deretter med i en rekke band. Rowan spiller fortsatt og har blant annet blitt med HEX AD på konserter i Norge. Han har blant annet spilt sammen med Hex i Larvik og Sandefjord i Vestfold, Norge.
Johann Joachim Winckelmann
Johann Joachim Winckelmann (født 9. desember 1717 i Stendal i Brandenburg-Preussen i det nordlige Tyskland, død 8. juni 1768 ved Trieste) var en tysk arkeolog og kunsthistoriker. Han regnes, ved siden av Flavio Biondo, som grunnlegger av den vitenskapelige arkeologi. Winckelmann var en av de fremste representanter for den tyske nyhumanismen.
Liv og virke
Johann Joachim Winckelmann ble bibliotekar for kardinal Domenico Silvio Passionei i Roma i 1755 og fikk i 1763 pavens oppdrag å ha oppsynet med byens antikke minner og levninger.
Winckelmann fikk stor innflytelse på det nyoppvåknende interesse for antikken i opplysningstiden. Med Winckelmann ble tyngdepunktet flyttet fra det romerske til det greske. Som pioner innen hellenismen var han den første som artikulerte forskjellene mellom gresk, gresk-romansk og romersk kunst.
Winckelmann var tydelig påvirket av Charles-Louis de Secondat Montesquieus klimalære.
Toppserien 2001
Toppserien 2001 var den 6. sesongen av Toppserien og den femtende sesongen i den øverste landsdekkende divisjonen for kvinner. Regjerende mester var Trondheims-Ørn. Lagene som rykket opp fra 1. divisjon var Røa og Liungen.
Serien ble vunnet av Trondheims-Ørn. Serien ble avgjort etter 16. serierunde, da Trondheims-Ørn fikk en ugjentakelig 7 poengs ledelse med to kamper igjen. Nedryksstriden ble avgjort først i siste runde. Da vant Røa over Liungen. Med uavgjort mellom de to hadde Athene Moss greid seg med seier over Arna-Bjørnar. Imidlertid tapte de, og dermed var 15 sesonger med toppfotball over for storlaget. Liungen slo dermed følge med Athene Moss. Som resultat av nedrykket ble Athene Moss' seniorsatsing oppløst.
Tabelltips
''Kilde: Aftenposten, lørdag 21. april 2001, side 22.''
Tar man forhåndstipset til inntekt, må Athene Moss og Asker sees på som de store skuffelsene, mens Røa var den positive overraskelsen.
Tabell
Kampen Kolbotn – Røa endte 1-1, men på grunn av at Røa brukte en ikke-godkjent spiller, ble resultatet satt til 0-0 og Kolbotn gitt tre poeng.
Arne-Johan Henrichsen
Arne-Johan Henrichsen (født 31. august 1918 i Kristiania, død 8. mars 2005) var en norsk professor i filologi og tidligere rektor ved Universitetet i Bergen (1972–1977).
Henrichsen fullførte examen artium i 1935 og studerte romanske språk ved Sorbonne i perioden 1945–1947. Han ble cand.philol. ved Universitetet i Oslo i 1951 og tok doktorgrad (dr.philos.) ved samme universitet i 1956 med avhandlingen ''Les phrases hypothétiques en ancien occitan. Étude syntaxique''. Henrichsen fungerte i denne perioden blant annet som lærer på Fagerborg skole, men ble i 1956 ansatt som professor i fransk filologi ved Universitetet i Bergen. Han var dekan ved Historisk-filosofisk fakultet i perioden 1959 til 1961, og siden rektor for universitetet fra 1972 til 1977.
Han var nestleder for Norges almenvitenskapelige forskningsråd fra 1966 til 1969, og var også fungerende leder i ett år. Henrichsen var medlem av kommunestyret i Åsane fra 1964 til 1965. I 1977 ble han tildelt St. Olavs Orden ridder av 1. klasse for embetsfortjeneste. Henrichsen døde i mars 2005 i en alder av 86 år.
Yan Friis
Yan Reidar Calmeyer Friis (født 13. august 1952 i Oslo) er en norsk journalist, humorist og forfatter.
Yan Friis startet sin journalistkarriere i Arbeiderbladet, for deretter å jobbe flere år i ungdomsbladet Det Nye, hvor han blant annet ga Michael Jacksons album Thriller dårlig kritikk. I Det Nye var han i årene 1977-1989 Norges mest leste plateanmelder. Han anmeldte 8–10 album hver eneste uke år ut og år inn, men kvaliteten var likevel svært høy. Anmeldelsene hadde stor påvirkning på den tids tenåringer og var for mange ukas høydepunkt. Det Nyes opplag lå på rundt 130 000 i 1978, men falt gradvis mot slutten av 80-tallet. Antallet lesere var høyt da bladene ble delt mellom søsken, venner og musikkinteresserte foreldre.
Siden 1993 har han skrevet artikler og intervjuer for Vi Menn, hvor han i en periode var reportasjesjef. For sine reportasjer fra Thailand mottok han i 2000 «Friends of Thailand award»-prisen fra Tourism Authorities of Thailand.
Friis jobbet også som humorist i Radio Vinyl, der han var en av programlederne for radioprogrammet Husarrest. Han var tidligere en av programlederne for radioprogrammet Herreavdelingen på NRK P1.
I 2003 startet han Saranya Forlag AS sammen med mynthandler Jan Olav Aamlid for å gjenutgi den norske oppdagelsesreisende og vitenskapsmannen Carl Bocks verk Templer og elefanter fra 1884.
Ved kommunestyrevalget 2007 var Friis kandidat på Kystpartiets valgliste i Oslo. Ved stortingsvalget 2009 stod han på 10.-plass på Kystpartiets liste i Oslo. I 2015 var han rykket opp til 5.-plass.
Friis er en uttalt tilhenger av The Beatles og Liverpool FC. Og en lidenskapelig motstander av MDG som han konsekvent omtaler som "De miljøgrønne".
Friis bidro med mange innslag i Tom Kristensens David Bowie-antologi "Ziggy Stardust kom aldri til Norge" (2020). De to arbeider i øyeblikket med et stort verk om The Rolling Stones som ventes utgitt i 2023.
Goldie (film)
Goldie er en amerikansk komedie fra 1931, regissert av Benjamin Stoloff og produsert av Fox Film Corporation. I hovedrollene spiller Spencer Tracy, Warren Hymer og Jean Harlow. Filmen handler om to sjømenn og deres jakt på kvinner. Manus er skrevet av Paul Perez og Gene Towne.
Filmen er en nyinnspilling av En pike i hver havn (1928), regissert av Howard Hawks og med Victor McLaglen, Robert Armstrong og Louise Brooks i hovedrollene.
Handling
Sjømannen Spike Moore (Warren Hymer) finner en bok med adressene til en rekke kvinner. Han blir imidlertid irritert over at alle kvinnene han kontakter har en tatovering av et anker inni et hjerte, som de har fått av en annen sjømann. Spike ønsker å finne denne mannen og banke ham opp. I Odessa blir han spurt av Bill (Spencer Tracy), en annen sjømann, om å få veksle fem dollar for å betale vognføreren. Spike gir ham tre, som Bill betaler med. Spike er usikker på om han da skylder to dollar til, til tross for at han ikke fikk noen penger av Bill.
Det Spike ikke vet, er at det er Bill som er ansvarlig for hjertetatoveringen. Han har dette motivet på en ring. Spike ser at Bill havner i trøbbel i hver by de seiler til, på grunn av sine mange kvinnelige bekjentskaper. I Calais møter Spike den amerikanske stuperen Goldie (Jean Harlow), som arbeider på et karneval. Han blir forelsket i henne og bestemmer seg for å bli værende i Calais. Spike overtaler også Bill til å bli værende, men da han introduserer Bill til Goldie viser det seg at de to tidligere hadde et forhold.
Bill vet at Goldie kun er ute etter pengene til Spike, men Spike nekter å lytte. Goldie på sin side har fortsatt følelser for Bill. Hun prøver å forføre ham, men han avviser henne. Goldie oppsøker Spike og påstår at Bill voldtok henne. Hun viser også hjertetatoveringen sin. En rasende Spike finner Bill på en bar, men Bill lykkes til slutt i å overbevise Spike om at Goldie ikke er til å stole på. Han betaler også tilbake de tre dollarne som han lurte til seg i Odessa. De to mennene bestemmer seg for at de er ferdig med kvinner, helt til de ser et par vakre kvinner utenfor.
Produksjon
Filmen er en nyinnspilling av En pike i hver havn (1928), regissert av Howard Hawks og med Victor McLaglen som Spike Madden, Robert Armstrong som Salami og Louise Brooks som Marie. Goldie var den første filmen der Spencer Tracy og Jean Harlow spilte mot hverandre. De to spilte senere i flere andre filmer sammen for Metro-Goldwyn-Mayer.
Mottakelse
Mordaunt Hall i The New York Times syntes filmen inneholdt «en god del bred og vilter humor». Bland Johaneson i New York Daily Mirror beskrev den som «livlig, bred, morsom og en god midtsommerfilm». Photoplay mente at filmen var «lystig, vilter» og «ikke særlig polert».
Sedrun vannkraftverk
Sedrun vannkraftverk, også kjent under navnet Nalps, er et sveitsisk vannkraftverk i kantonen Graubünden, med en installert produksjonskapasitet på 151 MW. Anlegget stod ferdig utbygd i 1951.
São Sebastião da Boa Vista
São Sebastião da Boa Vista er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Bartimeus-trilogien
Bartimeus-trilogien er en fantasyserie skrevet av Jonathan Stroud, lansert som en serie av tre romaner mellom 2003 og 2005.
De tre romanene er:
Tittelfiguren, Bartimeus, er en 5000 år gammel djinni, en ånd med krefter av middels styrke. Historien er fortalt fra synspunktet til fire figurer, magikeren John Mandrake (født Nathaniel), djinnien Bartimeus, opprøreren Kitty Jones, og av og til folioten Simpkin.
Tidsperspektiv
I det parallelle universet fra historien er det et slags føydalsamfunn (det britiske monarkiet er nevnt i forbifarten, men det blir sagt at det er styrtet lenge før handlingen i boken finner sted) der folket hovedsakelig er delt inn i to klasser. Magikerne er den styrende klassen som har de viktige setene i parlamentet. Magikerne har begrensede krefter på egen hånd, og utfører vanligvis magi indirekte ved å tilkalle, binde og kontrollere forskjellige typer ånder, samt å lage magiske gjenstander der åndene kan sperres inne for å utføre en spesiell type magi.
Resten av folket er de som ikke kan påkalle magien. Disse blir holdt på plass ved at parlamentet bruker frykt mot dem, og ikke involverer dem i tingenes tilstand. Enkelte av de andre blir født med en motstand mot magien, eller en måte å se at det er magi i nærheten på.
I den tredje boken er krigen mot de «amerikanske koloniene» en av hovedgrunnene til at det vanlige folket gjør opprør. Storbritannia har tydeligvis beholdt makten i Nord-Amerika, og sender armeer dit for å nedtrykke opprør.
Amuletten fra Samarkand
Amuletten fra Samarkand (The Amulet of Samarkand) introduserer Nathaniel som den begavede tolvårige læregutten til en middelaldrende magiker, der Nathaniel får sine første leksjoner i magiens kunst. Da magikeren Simon Lovelace offentlig ydmyker Nathaniel, bestemmer han seg for å få sin hevn ved å stjele en kraftig amulett fra Lovelace. Uten at læremesteren hans vet om det, begynner Nathaniel studien av avanserte magiske besvergelser på egen hånd, slik at han til slutt er i stand til å kalle til seg djinnien Bartimeus og gjøre ham til sin slave. Bartimeus på sin side overhører Nathaniels fødselsnavn, noe som gjør Nathaniels makt over ham mye mindre (siden Bartimeus nå kan kaste besvergelsene til Nathaniel tilbake på ham ved hjelp av fødselsnavnet hans). Ting går raskt galt, og Bartimeus og Nathaniel finner til slutt ut at de er fanget mellom magisk spionasje, mord, utpressing og opprør, der Nathaniel til slutt bekjemper en svært kraftig eksistens, Ramuthra, og en opprørsk Lovelace.
Golemens øye
Golemens øye (The Golem's Eye) tar opp igjen handlingen omtrent tre år senere, etter at Nathaniel har blitt juniormagiker som er på vei opp rangstigen i parlamentet. I denne boken introduseres Kitty Jones som en viktig figur. Hun er en del av opprørsbevegelsen som forsøker å gjøre slutt på den trykkende styringen til magikerne. Nathaniel får i oppgave fra sine overordnede å styrte opprørsbevegelsen, samt ta medlemmene til fange. Oppgaven gjøres vanskeligere da en tilsynelatende udødelig golem gjør tilfeldige angrep på London. Til Bartimeus' store fortvilelse bestemmer Nathaniel seg for igjen å påkalle djinnien slik at han kan hjelpe ham i å finne ut av hvor golemen kommer fra, samt redde Nathaniels gode navn og rykte.
Ptolemaios' port
I Ptolemaios' port (Ptolemy's gate), som er den siste boken i serien, er Nathaniel seniormagiker og et medlem av regjeringen, en eliteklasse av magikere i parlamentet. Bartimeus er fortsatt fanget på Jorden av Nathaniel, og blir behandlet med forakt. I mellomtiden har Kitty Jones skjult seg under jorden og fullført sin forskning på magi og ånder. Hun håper at hennes forskning vil hjelpe henne med å gjøre slutt på den endeløse konflikten mellom ånder og mennesker. Hovedplottet i denne historien er en konspirasjon for å styrte regjeringen som fører til den farligste trusselen noen sinne i magiens historie. Sammen forsøker Nathaniel, Bartimeus og Kitty å redde London fra denne farlige trusselen.
Bartimeus forteller oss at det er en uendelig syklus som pågår, der magikerne tar makten over de andre, magikerne tilkaller ånder, åndene sprer magi over hele byen, noen av de andre får en motstand mot denne magien, de andre gjør opprør mot magikerne, magikerne blir styrtet, og åndene går tilbake til det andre stedet helt til et nytt magisk rike kommer til makten, og det hele starter på nytt. Denne syklusen viser seg å være hovedplottet, med ødeleggelsen av London. Bartimeus refererer til andre magiske riker som har eksistert i løpet av hans lange liv, som Bagdad og Egypt, alle riker som har mistet makten til slutt.
Bartimeus
En av hovedfigurene i trilogien, og figuren trilogien er oppkalt etter. Bartimeus er en sarkastisk djinni. Han gir gjerne komiske forklaringer i form av fotnoter som kan gi et mer forklarende synspunkt på hans tidligere erfaringer, samt naturen til ånder og magi.
En av Bartimeus' viktigste mestere er Ptolemaios, som var en veldig snill mester til Bartimeus, og som ga ham tre store gaver. Den første gaven var at han behandlet Bartimeus som en likeverdig, noe de fleste magikere aldri gjør. Den andre gaven var at han ga Bartimeus friheten til å gå på Jorden, samt det andre stedet. Den siste gaven var at da døden var uunngåelig, ofret han sine siste sekunder i live for å sende Bartimeus til det andre stedet, og således redde livet hans. Denne siste gaven ble senere gjentatt av Nathaniel i kampen mot Nouda.
I den første boken i trilogien får Bartimeus vite den unge magikeren Nathaniels fødselsnavn, og dermed får han noe makt over ham. Denne kunnskapen kompliserer ting for Nathaniel, noe Bartimeus syns er underholdende.
De 7 nivåer
I bøkene opererer alt magisk utenfor hvert synsfelt. Disse andre sansene man må ta i bruk for å se dette, er indre øyne. Det er 7 ulike overnaturlige sanser i alt. Disse ser forskjellige nivåer. Hvis man ikke har tilgang til mer en første nivå, slik som mennesker, kan man ikke se gjennom noen av illusjonene til demonene, med unntak av de absolutt aller svakeste og de absolutt aller sterkeste. De svakeste har ikke nok magi til å kamuflere seg, og de sterkeste har så stor kraft at de skaper forstyrrelser i tid og rom, og også i nivåene.
Ikke alle demoner kan se alle 7 nivåer. Mens de fleste demonider bare kan se de 3 første og folioter de første 5, kan djinnier, afriter og marider normalt se alle 7. Dette betyr at desto høyere nivå du opererer på, desto vanskeligere er det å avsløre deg.
Grader av demoner
De vanligste Åndeklassene i Bartimeus (stigende rekkefølge i kraft og makt) er
Mygler er den svakeste av demonartene. Det er den typen demon som blir tilkalt først av en lærling. De er ikke livsfarlig, men kan slå deg i svime med den vonde lukten. Den har blåsvarte vinger, stor rød munn, to tynne, rette horn og en rund mage som er dekket av pels.
Demonider er laverestående demoner. De blir brukt som budbringere og sikkerhetsalarmer, men de er for inkompetente til å være til stor nytte. En gjennomsnitts demonide kan se ca. 3 av de 7 nivåer. De er vanligvis veldig stygge og groteske. I Bartimeus-trilogien er det ikke mye omtale om demonider, siden de ikke blir så hyppig brukt. Grunnen er, som sagt, at de er udugelige. Magikerne tilkaller heller en foliot eller en djinni til vanlige ting som speiding, slåssing, forsvar av mester og lignende.
Folioter er av en litt under middels åndeklasse. Folioter et typiske forsvarere i hverdagen, eller arbeidere i butikker og lignende. Folioter er blant de mest brukte demonene. En gjennomsnittlig foliot kan se 5 av de 7 nivåer. Den folioten som blir mest omtalt i Bartimeus, heter Simpkin. Han er assistent for Silto Pinn, en forretningsmann og magiker. Simpkin havner dessverre i en krangel med Bartimeus i bok 1, Amuletten fra Samarkand, men slipper fra det uten (store) skader. I bok 2, Golemens øye, er han derimot ikke like heldig: han kommer ovenfor en Golem og blir drept.
Djinnier er ånder av middels rang. Djinniene behersker de fleste former for magi- og trylleformel-bruk, og de fleste kan se på alle de 7 nivåer. Djinniene forekommer ganske ofte i trilogien, siden de er ikke kraftige nok til at magikerne får problemer, men kraftige nok til at de kan klare de fleste oppdrag.
Afriter er som ånder av høy rang. Dette er egentlig den høyeste rangen man finner i tjeneste hos èn enkelt magiker siden marider og høyere krever samarbeid mellom 3 eller flere magikere. Dette må være en meget sterk magiker, for afriter er sterke. En afrit kan se alle de 7 nivåene. Afriter blir omtalt som vesener av ild. De er de sterkeste ild-åndene, og ingen vil komme ovenfor en afrit. De er mye kraftigere enn djinniene.
Den mest omtalte afriten i Bartimeus er livvakten til Rupert Deveraux (statsministeren), som i bok 1 ofrer livet for å beskytte han, og så er det Honorius, en afrit av sterk rang, som var immun mot djinni-magi (dette er ikke en vanlig afrit-egenskap). Honorius ble tilkalt av Gladstone, en veldig mektig magiker, til å passe på knoklene hans etter hans død. Kitty, en jente i bok 2, og noen av vennene hennes blir overfalt av denne demonen. Den jakter rundt i Londons gater, før den til slutt blir lurt av Bartimeus og faller ut i Themsen. I likhet med Simpkin finner Honorius endeliktet sitt i møtet med en fryktinngytende golem.
Marider er veldig sterke demoner. En marid kan ødelegge en hel by, er immun mot trolldom i sterk grad og er veldig vanskelige å kontrollere. De kan se på alle de 7 nivåer. For å mane fram en marid, trenger man vanligvis 3 eller flere magikere. Dette er fordi at én magiker alene ikke er sterk nok til å kontrollere monsteret. Det forekommer ingen marider i Bartimeus, siden så få blir tilkalt.
Christopher Titus
Christopher «Chris» Titus (født 1. oktober 1964 i Castro Valley i California) er en amerikansk skuespiller og komiker. Han ble kjent igjennom TV-serien Titus, som handlet om ham selv. Han er også en suksessfull stand-up komiker. Titus er gift med Erin, og sammen har de to barn, Kennie Marie (født 25. august 2001) og Jett Evan (født 8. mai 2004).
I 2004 ble Titus' stand-up show «Norman Rockwell is Bleeding» filmatisert og vist på den amerikanske TV-kanalen Showtime.
City
City kan vise til:
Flere fotballklubber fra byer med status som city, særlig i England:
Angelika Dünhaupt
Angelika Dünhaupt (født 22. desember 1946 i Hahnenklee, Goslar, Niedersachsen), er en vesttysk tidligere aker som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble.
Anders Moland
Anders Moland er en norsk TV- og teaterprodusent. Han er deleier og tidligere teatersjef på Chat Noir, samt tidligere deleier av ABC-teateret. Anders Moland er kjent for sin rolle som produsent for TV-programmene Seks som oss og Alt for Rognan.
Slaget ved Ebeltoftviken
Slaget ved Ebeltoftviken fant sted den 23. juli 1659 ved Ebeltoftviken untenfor Jylland. De svenske troppene, ledet av Owen Kox, beseiret danskene og nederlenderne. Slaget var en del av Karl X Gustavs andre danske krig.
De dansk-nederlandske skipene skulle eskortere troppetransporter til det da svenskkontrollerte Fyn. Skipene ble overrasket av et svensk angrep og etter slaget hadde et av de nederlandske skipene eksplodert og de fire andre blitt tatt av svenskene som gikk seirende ut av slaget.
Aznakajevo
Aznakajevo (russisk: Азнака́ево, tatarisk: Aznaqay) er en by i Republikken Tatarstan i Russland. Den ligger ved elva Stjarlja (ei sideelv til Ik), rundt 270 km sørøst for Kazan. Innbyggertall: 35 412 (folketelling 2002), 32 171 (folketelling 1989), innbyggere  og dekker et areal på.
Bosetningen ble grunnlagt i 1762. Den fikk status som bymessig bosetning i 1956, og bystatus ble innvilget i 1987.
Røros kirke
Røros kirke, også kjent under det gamle navnet Bergstadens Ziir, er en langstrakt åttekantet kirke fra 1784 i Røros kommune i Trøndelag fylke. Den ligger øverst i Kjerkgata i Røros og er sognekirke i Røros sogn i Gauldal prosti, Nidaros bispedømme.
Dette er Norges femte største kirkebygg og regnes blant de ti viktigste kirkebyggene i landet etter reformasjonen og et av landets viktigste kulturminner. Over inngangsdøra til kirken står det: «Til Guds Ære og Bergstadens Ziir». Ziir betyr pryd og har gitt kirken dets tilnavn. Kirken ble innviet 15. august 1784. Det var den første steinkirken bygget etter reformasjonen i Trøndelag. Kirken er og kjent for å være med i NRKs adventsserie Jul i Blåfjell fra 1999.
Beskrivelse
Den hvitkalkede steinkirken hever seg over alle andre bygg på Røros. Den har omkring 1600 sitteplasser. Den største kirkeklokken er støpt i Amsterdam i 1730 og veier 900 kg. Kirken har 3 klokker og 2 orgler, det eldste orgelet fra omkring 1700. Bygget avvek fra tradisjonen ved at hovedinngangen er orientert mot sørøst mens kor med alter er i nordvestlig ende. I andre enden av kirkegården står Røros kapell, en rund stenbygning som brukes både som gravkapell og til konserter og gudstjenester. På Røros kirkegård er forfatteren Johan Falkberget gravlagt.