cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Berlins bydeler
Reformen i 1920
* Se hovedartikkel: Stor-Berlin
Stig Elvis Furset
Stig Elvis Furset (født Stig Furset 31. mai 1967 i Høyanger) er en norsk forfatter, bibliotekar og Elvis-imitator. Han tok hovedfag i litteraturvitenskap ved Universitetet i Bergen i 1995 med hovedoppgaven Det kløyvde ordet: Om vald og religion i Flannery O'Connors The violent bear it away.
Stig Elvis Furset er oppvokst på Husnes i Kvinnherad. Han er i dag bibliotekkonsulent ved Buskerud fylkesbibliotek. Han arbeidet tidligere som bibliotekar i Rygge kommune sør for Moss. Etter en konflikt om voldelige tegneserier i biblioteket ble han kjent som «bibliotekaren fra helvete».
Furset er medlem av BBØ og Avdeling Vest. Han hater Beatles og NFF.
I debutromanen Den brennande sitaren lar Furset fortelleren Jeremias, en kommuneansatt brannsupporter fra Moss, skildre fotballsesongen 2001. Sammen med Elvis og Diego tar Jeremias opp kampen mot Rosenborg og NFF for å sikre at gullet havner i Bergen. I den vanskelige andreboken, Den raude veggen, treffer vi igjen Jeremias, Elvis og Diego som nok en gang tar opp kampen mot NFF. Denne gangen får de hjelp av kompisen Pels, og da går alt meget bedre. Gullet kom hem til Bergen etter 44 år.
TV-reklame
TV-reklame, også omtalt som fjernsynsreklame, er reklame som formidles til målgruppen med TV som medium. For kommersielle TV-kanaler er reklame den viktigste inntektskilden.
Pipa
Pipa (kinesisk: 琵琶; pinyin: pípá) er et klimpreinstrument innen den klassiske kinesiske musikk.
TV-reklame
Reklamefilm
Kommersielle kanaler har sekvenser med reklame både i og mellom programmene. Ofte hvert kvarter eller hver halvtime.
Pipa
Beskrivelse
Den ligner i utseende og oppbygning på Midtøstens oud/barbat og Europas lutt. Imidlertid er dens korpus klarere pæreformet-oval av form, og den er også vesentlig flatere enn en lutt. Som regel lages den av mahogni, sandel eller annet edeltre; dessforuten kan den også produseres av billigere treslag. Etter en vekslende historisk utvikling er den moderne pipa blitt et instrument med vanligvis fire stålstrenger, stemt A-E-D-A, og med 24-30 tverrbånd.
TV-reklame
Sponsing
Sponsing er betaling i form av penger, varer eller tjenester til en TV-produksjon. Gjenytelsen til sponsoren er eksponering av navnet på et produkt eller bidragsyteren. Sponsing har økt mye de siste ti årene. Sponsing kan virke inn på innholdet på to måter. Det kan ha innvirkning på det enkelte stoffet og det kan ha innvirkning på hvilke produksjoner som blir laget.
I Norge er NRK en statseid kanal, og skal hovedsakelig få sine inntekter gjennom lisens og statsstøtte. Derfor bestemte Stortinget i 1995 at sponsing kun kan stå for 1 % av driftsinntektene til kanalen.
Pipa
Historie
Instrumentets historie kan spores tilbake til Qin-dynastiets tid. Men instrumentet har gjennomgått en rekke endringer siden da.
TV-reklame
Produktplassering
Produktplassering er et eksempel på direkte sponsing, som ikke er så vanlig i Norge. Annonsørene betaler for at en kanal skal bruke deres produkter i programmer. Om dette ikke annonseres i rulleteksten er det skjult reklame.
Pipa
Historie
Pipaspillingen hadde en blomstringsperiode i Tang-tiden, og det var meget populært ved keiserhoffet. Det skyldes nok for en stor del at det bodde ganske mange persere i hovedstaden Chang'an. Mange persere og kuchanere virket som musikere ved keiserhoffet. På veggmalerier i Mogaogrottene nær Dunhuang er det mange avbildninger av buddhistiske halvguddommer som spiller på pipa. I dikt fra Tang-tiden prises ofte pipaen for sin utsøkte og forfinede klang.
Pipaen har fått avleggere i andre østasiatiske land, den japanske biwa, den vietnamesiske đàn tỳ bà og den gamle koreanske bipa.
Repertoar
Mot slutten av 1900-tallet er en rekke nye solo- og orkesterverker for pipa blitt til, skrevet av komponister som Wu Man og Min Xiao-Fen.
Spillere
Blant de mer kjente pipaspillere på 1900-tallet kan nevnes Sun Yude (孙裕德; 1904-1981) og Li Tingsong (李庭松; 1906-1976). Begge var elever av Wang Yuting (1872–1951) og benyttet spillestilen guoyue (国乐), en kombinasjon av kinesiske musikktradisjoner og vestlig stil. Wei Zhongle (卫仲乐; 1908 eller 1909-1998) spilte pipa og en rekke andre gamle instrumenter og avdelingen for tradisjonelle musikkinstrumenter i Shanghais musikkonservatorium tidlig i 1950-årene. Andre fremtredende pipaspillere er Shen Haochu (沈浩初; 1899–1953), hans elev Lin Shicheng (林石城; 1922-2006), dennes elev Liu Dehai (刘德海; * 1937), og Wu Man. Ellers kan nevnes Min Xiao-Fen, Tang Liangxing, Jiang Ting, Gao Hong, Qiu Xia He, Cheng Yu, Liu Fang (劉芳), Yang Jing, Ting Ting (Zong Tingting), Zhang Jingyu, Zhou Yi, Yu Jia (俞嘉), Yang Wei (杨惟) og Fan Wei (樊薇).
Forelskelse
Forelskelse er en følelse av stor beundring for tiltrekning mot eller begjær etter en annen person, enten en av motsatt, eller samme kjønn. Forelskelsen kan gi en opplevelse av intens lykke og velvære, og skyldes hormoner som utløser en naturlig rus i kroppen. Alle aldersgrupper kan bli forelsket, men følelsen kan være særlig intens i puberteten. Noen anser forelskelsen som en nødvendig drivkraft for å få og oppdra barn sammen. Når man er forelsket produseres det fenyletylamin i hjernen.
Forelskelsen uttrykker gjerne mer eller mindre overveldende følelser, enten det dreier seg om hemmelige, romantiske kjærlighetsdrømmer, seksuell tiltrekning eller blind lidenskap og forvirrende affekt. Følelsen likner derfor mer på forbigående galskap enn på fornuftsbasert eller selvoppofrende kjærlighet og vennskap, der det er vanlig med hengivende omsorg, medfølelse og trofasthet.
Historikk
Opp gjennom historien er det en rekke fortellinger om sterke forelskelser og de handlingene som følelsene har utløst, ikke minst i Bibelen. Offentlige kjærlighetshistorier er ellers godt stoff for den moderne kjendis- og skandalepressen. Et kjent eksempel er britiske kong Edvard VIIIs forelskelse i den fraskilte Wallis Simpson som førte til at kongen abdiserte i 1936.
Mandoul
Mandoul er en av 23 regioner i Tsjad, med beliggenhet helt sør i landet. Regionens hovedstad er Koumra. Regionen består av deler av det som tidligere var prefekturet Moyen-Chari. Regionen hadde i 2009 en befolkning på 628,065, hvorav 625,593 var fastboende og 2,472 nomader.
Inndeling
Mandoul-regionen er inndelt i tre departement:
Solumsmoen kapell
Solumsmoen kapell er en langkirke som står på Solumsmoen i Sigdal kommune. Bygget ble opprinnelig reist som en lokal landhandel i 1893, med bakerovn i kjelleren. Litt senere ble imidlertid bygget tatt i bruk som bedehus. Tidlig i 1900-årene kom det på bordet planer om å gjøre om daværende Solumsmoen bedehus til et kapell for kirkelig bruk. Planene for dette fikk kongelig approbasjon den 10. mars 1906, og etter noe om- og påbygging ble kapellet innviet 3. august samme år.
Adkomst til kapellet går via fylkesvei 287 (Sigdalsveien) og den lokale veistubben Gamlegata. Kirken eies av menigheten og forvaltes i dag av Sigdal kirkelige fellesråd, som er en del av Eiker prosti i Tunsberg bispedømme.
Eksteriøret
Solumsmoen kapell består av et rektangulært skip oppført av lafteverk i 1893, med et noe bredere tilbygg i bindingsverk inntil østgavlen oppført i 1906. Tilbygget inneholder et forrom i nord og et kjøkken i sør. Foran vestgavlen ble det i 1906 reist et kor i bindingsverk, i samme bredde og høyde som det opprinnelige tømmerbygde skipet. Skip og kor har saltak og henholdsvis to (skipet) og ett (koret) vindu på hver av langveggene. Vinduene er avlange og har fire store og åtte små ruter øverst, mot en trekantet topp som har ei avsluttende lita rute i senter av spissen. Koret har dør mot nord. Også det bredere påbygget i øst har saltak og overbygget inngang med saltak og doble fyllingsdører mot nord. Dette har takrytter med klokkestue og steilt saltak. Et sakristi med pulttak ut fra korgavlen ble reist inntil koret vestgavl. Kirken er utvendig kledd med staffpanel.
Klokkastue har lydglugger og er bestyrket med ei enslig klokke, støpt ved Olsen Nauen Klokkestøperi i 1906.
Interiøret
Kirken er for det meste innvendig kledd med staffpanel, bortsett fra øvre del av korets vegger. Det opprinnelige orgelet var et såkalt harmonium (laget av Chicago Cottage Organ & Piano Company), men dette ble etter hvert erstattet av av 8-stemmers pipeorgel fra Norsk Orgel- og Harmoniumfabrikk.
Alterringen er 5-sidet og knefallet har skinntrekk. Alter og altertavle er gjort i samme enhet. Alteret er et snekkerarbeid med to fyllinger i fronten og en på hver kortside. Altertavlen er gotiserende og viser en radering av «Jesus i Getsemane». Tavlen er signert Joh. Nordhagen. Døpefonten er 6-sidet og profilert øverst og nederst. Den har fyllinger med spissbuemotiv. Prekestolen har 3 fag med fyllinger i profilert rammeverk og kledning som er ført helt ned til gulvet.
Kirkegården
Kirkegården ble først anlagt i 1913 og har leggplass. Den strekker seg i all hovedsak nordover mot bredden av Simoa fra kapellets nordfasade.
Freaky Styley
Freaky Styley er det andre albumet av Red Hot Chili Peppers. Det ble gitt ut 16. august 1985 på EMI. Med på albumet var også gitarist Hillel Slovak, som tidligere hadde sluttet i bandet. Fire singler ble gitt ut fra albumet: «Jungle Man», «American Ghost Dance», «Catholic School Girls Rule» og «Hollywood (Africa)». Coveret viser bandmedlemmene som hopper foran Michelangelos Giudizio universale.
Albumet ble produsert av George Clinton fra Parliament-Funkadelic, som var en viktig inspirasjonskilde for Red Hot Chili Peppers. Freaky Styley solgte dårlig og nådde ikke albumlista Billboard 200. De fleste profesjonelle anmeldere ignorerte albumet og har gjort det siden. Til tross for dette ser mange fans på det som et klassisk Red Hot Chili Peppers-album og et kroneksempel på 1980-tallets funkrockbevegelse.
Mastitt
Mastitt hos kyr
Tilstanden hos melkekyr oppdages ved at de blir unormalt urolige ved melking og hevelse (hardhet) oppstår i juret over spenen som er infisert. På et tidlig stadium kan man påvise mastitt ved at melken får en unormal søtsmak fra infisert spene. På et senere stadium vil man se slintre og klumper i melken. Det er mulig å behandle spenen som er infisert med direkte injeksjon av antibiotika i juret. Setter man penicillin-sprøyte etter hver melking i et par døgn vil tilstanden som regel gå over. Hvis ikke må man injisere antibiotika intravenøst. Hjelper ikke dette heller, vil den delen av juret som er infisert bli ødelagt og kuen vil slutte å produsere melk på spenen. Det er bra for tilstanden om man massererer juret godt før og etter melking og man sørger for at spenen er helt tømt for melk etter hver melking. Det kan også hjelpe å melke infisert spene mange ganger i løpet av døgnet. Melk fra spene med mastitt må kastes. Ved antibiotikabehandling kan ikke melken selges før tilbakeholdstiden er over, denne informasjon kan finnes i Veterinærkatalogen. Ved å bruke smertestillende som NSAIDS så kan man gjøre det lettere å tømme juret for melk.
Freaky Styley
I sangen «Yerte the Turtle» siteres flere vers direkte fra Dr. Seuss' dikt med samme navn. I sin selvbiografi Scar Tissue forteller Kiedis at det talte delene av sangen i begynnelsen og gjennom sporet ble fremsagt av George Clintons dopselger. Dopselgeren krevde penger av George Clinton, men da han ikke var i stand til å betale tilbø han ham å få være med på albumet.
Mastitt
Mastitt hos sau
Mastitt hos søyer merkes ofte på at dyret blir halt på det bakbenet som er nærmere den infiserte jurhalvdelen. Søyen får feber og kjertelen blir varm og øm.
Komplikasjoner
Mastitt kan utvikle seg til koldbrann, noe som da oftest skyldest Staphylococcus aureus og gjerne i kombinasjon med et svekket immunforsvar, gjerne i forbindelse med fødsel.
Bakterier
De vanligeste mastittbakteriene er blant annet S. aureus, E. coli, Pasteurella hemolytica samt andre stafylokokker og streptokokker.
Røyken kirke
Røyken kirke er ei langkirke fra 1100-tallet i Asker kommune i Viken fylke, tidligere i Røyken kommune i Buskerud.
Byggverket er i stein og har 240 plasser. Adkomst til stedet er via fylkesvei 2690 og E134.
«Røykens kirke i Myrahvarf»
Røyken kirke ligger høyt og fritt til på gården Solberg (som tidligere var prestegård), på en bakketopp nord for elva Skithegga, ca. 136 moh. Kirken ligger rett ved et gammel veifar som går tvers over hele Røyken, mellom Gullaug i Lier og Slemmestad ved Oslofjorden (som nå blir kalt "Oldtidsveien").
Sogneprest Christian Holst skreiv i 1801 i kallsboka at kirken var via til St. Mikael, og denne opplysninga ble gjengitt av antikvar Nicolaysen i boka Norske Fornlevninger i 1862. Det finnes imidlertid ingen kilder fra middelalderen som kan bekrefte dette. Det er mulig at Holst fikk opplysninga fra sognepresten i Hurum, Andreas Mørch, som arbeida med å skrive av biskop Eysteins jordebok. Mørch kan ha blanda sammen enkelte opplysninger i teksten. Tranby kirke i Lier, som nevnes noen få sider før Røyken kirke, var nemlig uttrykkelig via til St. Mikael.
Det finnes heller ingen kilder som sier at kirken er bygd i 1229. Denne påstanden kommer fra Anders Killingstads bygdebok (1928), der han oppgir "Prof. Rygh" som kilde. Dette henviser trolig til bokverket Norske Gaardnavne (1909), der etymologien til navnet "Røyken" forsøkes forklart. Hvor Oluf Rygh skal ha fått årstallet 1229 fra er ukjent, og han oppgir ingen skriftlig kilde som nevner navnet "Røyken" fra det året.
I skriftet "Røyken kirke 750 år" gjengir forfatterne at "et gammelt skrift skal vise til at det har vært en biskoppelig (sic) messe i "Reykina kierche" i 1229". Det oppgis ingen kilde. Skrivemåten tyder imidlertid på at opplysninga kommer fra en gammelnorsk tekst som er oversatt i dansketida, ettersom navneformen "Reykina" er dativsformen av navnet "Røyken", og som sådan bør stamme fra tida før dativsbruken opphørte, mens skrivemåten "kierche" er dansk. Sjøl om det faktisk har eksistert en kilde som omtaler ei messe feira av en biskop i Røyken i 1229, innebærer imidlertid ikke det at kirken ble bygd det året. Biskoper har feira messer med jevne mellomrom i Røyken gjennom hele middelalderen, når de var på visitasreise i bispedømmet.
541 Deborah
541 Deborah er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 4. august 1904 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter profeten Debora fra Bibelen.
Røyken kirke
«Røykens kirke i Myrahvarf»
Det eldste kjente navnet på bygda som nå kalles Røyken var "Myrahvarf". Både dette navnet og navnet "Røyken" er tidligst kjent nevnt i et gavebrev til Hovedøya kloster i 1260. Brevets innhold er bare kjent fra ei avskrift fra 1600-tallet i det såkalteAkershusregisteret. Brevet stadfesta at klosteret fikk eiendomsparter i to gårder "i Myravhvarf i Røyken sogn". Dette er altså også den eldste kilden som nevner Røyken kirkesogn.
Når ble kirken bygd?
Det finnes ingen skriftlige kilder som opplyser om når kirken ble bygd. I mangel av skriftlige kilder må kirken dateres omtrentlig på bygningshistorisk grunnlag. Kirken er en enkel, romansk steinbygning, som består av et 14,2 x 12,2 meter stort skip og et 9 x 7,8 meter stort kor med rett østvegg (utvendige mål). Murene i skipet er opptil 2 meter tjukke, og i koret er de opp til 1,5 tjukke. Hjørner og innfatninger er bygd av hogd granitt. Av portaler og vinduer virker kun sørportalen i koret å være uforandra siden middelalderen, og den er en rundbua døråpning. Bygningsarkeolog Øystein Ekroll vurderer det som at Røyken kirke trolig er bygd noenlunde samtidig med nabokirken i Hurum, og at disse igjen deler mange fellestrekk med ei rekke romanske steinkirker i Oslofjordsområdet som ble bygd i den romanske stilperioden på 1100-tallet. Også kirkens klebersteinsdøpefont stammer trolig fra samme tid. Korets store lengde kunne tale for at det har blitt om- eller påbygd i den gotiske stilperioden i andre halvdel av 1200-tallet eller 1300-tallet, men det finnes ikke spor etter utvidelser i murverket. Den romanske sørportalen taler også i mot dette.
Hvem lot kirken bygge?
I Røyken, som i mange andre norske bygder, finnes det et "kirkeflyttingssagn", som går ut på at kirken egentlig skulle bygges et annet sted. Killingstad gjengir et slikt sagn i bygdeboka (1928). Kirken skulle visstnok egentlig bygges på den såkalte "Kapellbakken" på gården Heggum, men om natta flytta overnaturlige makter byggematerialene til dit kirken nå står i stedet.
I den eldste kristne tida ble kirker gjerne bygd på gårdene til lokale stormenn, som et uttrykk for makt og prestisje, og for å ha kontroll over et sentralt samlingssted i bygda. Med et sannsynlig byggetidspunkt en gang på 1100-tallet for den nåværende steinkirken i Røyken er det sannsynlig at det har stått ei eller flere trekirker i bygda før steinkirken ble bygd. Hvor denne eller disse eventuelt har stått har vi ingen kunnskap om. Det kan imidlertid virke som om bygda har hatt to ulike sentrum i middelalderen og tidligere. Det ene lå ved gården Huseby, som har en sentral geografisk beliggenhet, bygdas største gravhauger fra hedensk tid, og hvor skriftlige kilder fra middelalderen forteller at det var tingsted. Fra seinmiddelalderen og utover var imidlertid kirkens nabogård Kjekstad bygdas største gård, og også Kjekstad nevnes som "rett stevnested" i Røyken så tidlig som i 1383. Det er derfor mulig at storbøndene på Kjekstad hadde betydelig innflytelse over valget av kirkested. Kirkens størrelse gjør det imidlertid sannsynlig at den ikke ble bygd som ei høgendeskirke, men var tenkt som ei sognekirke helt fra begynnelsen av.
Kirken i middelalderen
Det finnes ikke mange kilder til kirkens historie i middelalderen. Kirkegården er nevnt i et brev datert 1395. Kildene nevner navn på tre prester: Loden Eivindsson (nevnt 1377), Tore Reidarsson (nevnt 1383) og Olav Jokjellsson (nevnt 1408). Den viktigste øvrige kilden er biskop Eysteins jordebok fra 1390-tallet, som lister opp hva prestebolet og kirkens bygningsskasse eide. Prestebolet eide parter i 37 ulike gårder, mens kirkens bygningsskasse eide 11 øresbol i gården Sundby. Dessuten lister jordeboka opp parter i ti gårder som "korset eide til lys for seg". Dessuten nevnes det at en part i gården Huseby var gitt for å skaffe lys til "Mari rodhan"; trolig et helgenbilde av jomfru Maria. Mange av gavegiverne til kirken nevnes ved navn, og de fleste av disse ser ut til å ha vært lokale bønder og eiendomsbesittere. Jordeboka opplyser også om at biskopen av Oslo skulle oppholde seg to netter i Røyken når han var på visitasreise.
Kirkens eiere
Etter reformasjonen (1537) ble staten eier av kirken. Under det store kirkesalget i 1720-årene forsøkte staten å skaffe penger, etter å ha pådratt seg enorme utgifter og stor gjeld under den store nordiske krig. I 1723 solgte staten Røyken kirke til kammerråd Schøyendal, som kort tid etter solgte den til prokurator Søren Løchstør for 110 riksdaler. Løchstør døde i 1743, og dødsboet hans overlot kirken til en viss enkefru oberstinne Brockenhuus som oppgjør for utestående gjeld. Hun solgte kirken tilbake til Løchstørs sønn, Niels Sørensen, i 1752. I 1774 solgte han kirken til storbonden Ole Andersen Kjekstad. Sønnen hans, Anders Olsen, solgte den til sin egen svigersønn ved navn Grauer i 1835. Kort tid etter solgte Grauer kirken videre til lensmannen i Røyken, Wilhelm Gabrielsen. I 1849 kjøpte kommunen kirken.
Litt bygningshistorie
I kirkeregnskapet for 1693 nevnes utbedringer av "Spitzbuen" mellom koret og skipet. Det kan tyde på at den opprinnelige, rundbua korbuen ble utvida allerede i gotisk tid i middelalderen. Bueåpningen ble utvida i 1693, og under restaureringa i 1939 ble det observert rester etter et korskille. Det er mulig at korskillet har hatt form av et lektorium, og at korset som er nevnt i biskop Eysteins jordebok var et stort krusifiks som hang over dette, slik tilfellet var i mange andre kirker.
Lefteris Fafalis
Lefteris Fafalis (gresk: Λευτέρης Φάφαλης, født 17. februar 1976 i München) er en gresk langrennsløper. Han var en del av den greske OL-troppen ved fire vinterleker (1998, 2002, 2006 og 2010). Han er en av de mest meritterte langrennsløperne på nasjonalt nivå, men har også gode resultater internasjonalt. Hans største internasjonale suksess er en plassering blant de 30 beste i sprintkonkurransen under OL i Torino 2006.
Maursundtunnelen
Maursundtunnelen er en undersjøisk veitunnel som går under Maursundet mellom fastlandet og øya Kågen i Troms. Tunnelen går mellom Hamneidet på fastlandet og Kågelva på Kågen, og er en del av fylkesvei 866. Tunnelen erstattet fergestrekninga mellom Hamneidet og Flåten. Maursundtunnelen er 2122 meter lang, og dypeste punkt er 92,5 meter under havet. Største stigning i tunnelen er 10 %. Tunnelen ble åpnet 6. juli 1991. Sammen med Skattørsundet bru danner Maursundtunnelen fastlandsforbindelsen til Skjervøy. Tunnelen har i gjennomsnitt en trafikk på 600 kjøretøy i døgnet (tall for 2002). I 2021-2022 ble tunnelen renovert. Innvendig høyde og bredde ble økt, bedre tetting mot vann og nytt lys- og sikkerhetsutstyr installert.
Lefteris Fafalis
Biografi
Fafalis ble født 17. februar 1976 i München i Tyskland, men har røtter i Metsovo i Epirus. Han begynte med ski i 1993. Han studerte ved idrettsakademiet i München og snakker flytende tysk. 10. februar 2006 åpnet Fafalis innmarsjen av deltagere under åpningsseremonien ved de 20. olympiske vinterleker i Torino. Han var også flaggbærer under lekene i Salt Lake City i 2002.
Deltagelse ved de olympiske vinterleker
Fafalis deltok under Vinter-OL 1998 i Nagano på 10 km klassisk, et renn som ble vunnet av Bjørn Dæhlie, men med tiden 34:13.7 og en 86.-plass kvalifiserte han seg ikke til den etterfølgende jaktstarten.
Under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City ble Fafalis med tiden 31:11.7 nr. 71 (68 etter at 3 løpere senere er blitt diskvalifisert for doping) på 10 km klassisk stil og kvalifiserte seg dermed ikke til jaktstarten. Han ble nr. 40 ved sprintkonkurransen og nr. 65 på 15. km klassisk.
Den greske langrennsløperen deltok igjen ved Vinter-OL 2006 i Torino, hvor han med en 29.-plass i kvalifiseringen i sprintkonkurransen kvalifiserte seg til kvartfinalen. Her ble han med tiden 2:26.7 sist i sitt heat, som for øvrig ble vunnet av nordmannen Ola Vigen Hattestad.
I vinter-OL 2010 oppnådde Fafalis en 50.-plass i sprintøvelsen.
Andre meritter
I 2004 seiret han på 1500 m under Balkanmesterskapet i langrenn, som ble arrangert i Seli. Dette ga ham samtidig tittelen som gresk mester, ettersom konkurransen parallelt gjaldt som gresk mesterskap.
I januar 2008 ble han igjen gresk mester på 15 km klassisk stil i Pilion.
I begynnelsen av 2009 ble han med en 5.-plass beste greker under balkanmesterskapet.
Røyken kirke
Litt bygningshistorie
De største endringene ble foretatt ved ei omfattende renovering i 1859. Bortsett fra korets østvindu og sørportal ble da alle opprinnelige portaler og vindusåpninger fra middelalderen utvida og ødelagt. Det ble også bygd nytt våpenhus og sakristi. Ei mindre renovering i åra 1891-1893 omfatta først og fremst interiøret, og ble seinere ikke betrakta som særlig vellykka. I åra 1936-1939 gjennomgikk kirken så ei omfattende restaurering. Våpenhus og sakristi ble revet og oppført på nytt. Mye av inventaret ble forsøkt tilbakeført til gamle farger, og en del middelalderske kalkmalerier ble framkalt.
Inventar
Alteret kan også stamme fra middelalderen. Det er murt av granitt, men fikk ei ny steinplate på toppen under restaurering på 1930-tallet.
Det eksisterer fortsatt en del gjenstander som har tilhørt kirken i middelalderen. Det gjelder det gamle dåpsfatet og en akvamanile (vannkanne) i form av en løve, samt et røkelseskar. Disse gjenstandene befinner seg nå på Drammens museum og Kulturhistorisk museum i Oslo.
I kirken skal det også ha stått et relikvieskrin og et helgenbilde av jomfru Maria. Disse skal fortsatt ha vært i kirken på begynnelsen av 1700-tallet, ifølge ei opplysning fra 1810.
Altertavla i akantusstil er skåret på begynnelsen av 1690-tallet, trolig av Stillef Auke, som litt seinere (1697) skar altertavla i Hurum kirke. Den viser nattverden, pasjonshistorien, korsfestelsen og oppstandelsen. Ei innskrift viser at tavla ble malt i 1692, på sogneprest Peder Kieldbechs bekostning. Den ble overmalt i 1733 og 1859 og 1880, og forsøkt restaurert i 1936.
Preikestolen er et bilthuggerarbeid fra midten av 1600-tallet. Den ble malt i 1695, og har siden blitt overmalt både på 1700-tallet og i 1859, samt restaurert i 1936.
I kirken står det også to renessansestoler av tre med skinntrekk, hvorav den ene har årstallet 1672.
Kirken fikk orgel for første gang i 1861, etter at nytt innvendig galleri på nord- og vestveggen ble bygd i 1859. Dette erstatta et eldre galleri, som første gang er nevnt i 1675. Dette eldste orgelet står nå i Nærsnes kirke. Et nytt orgel ble satt inn i 1930. Det ble erstatta av et nytt orgel på 1990-tallet.
Kirken har to kirkeklokker, fra henholdsvis 1730 og 1850.
Kirkens øvrige inventar stammer i stor grad fra 1700-tallet og 1800-tallet. Det gjelder blant annet kalken og disken (1764) og messehaggelen (1794).
Kalkmalerier
I 1939 ble det framkalt en del kalkmalerier fra middelalderen i kirken: to innvielseskors på korets nord- og sørmur, samt geometrisk dekor i form av en sikk-sakk-bord og rutemønster i ei seinere gjenmurt alternisje i korbuas sørmur.
Da korbua ble utvida i 1693 ble kong Christian V s og dronning Charlotte Amalies monogrammer malt på hver sin side av bueåpningen. I 1726 ble disse supplert med kong Fredrik IV s og dronning Anna Sophies monogrammer.
Sakristi og gravkammer
Sogneprest Peder Kieldbech lot bygge et sakristi inntil korets nordvegg i 1688. Under sakristiet fikk han bygd et gravkammer for seg sjøl og familien sin. Det første sakristiet var av tre, og forfalt raskt. Et nytt sakristi og gravkammer ble oppført i mur i 1703. Dette sakristiet ble revet, og et nytt ble bygd i 1859. I 1937 ble også dette sakristiet revet, og erstatta av et nytt. I oppgangen til gravkammeret er det et maleri av en engel med krans. En fløy fra ei opprinnelig to-fløya dør fra gravkammeret er bevart på Drammens museum. Den er dekorert med et maleri av Døden i form av et skjelett som prøver å slukke et lys, som symboliserer livet til oldingen som er avbilda ved siden av ham. Oldingen holder et timeglass i den ene hånda, og forsøker å hindre Døden i å slukke lyset.
Plush TV Jazz-Rock Party
Plush TV Jazz-Rock Party er et konsertopptak fra amerikanske Steely Dan, utgitt på DVD i juni 2000. Konserten ble spilt inn for PBS og sendt på TV under tittelen In The Spotlight. Innspillingen omfatter låter fra alle periodene i Steely Dans karriere, i tillegg til låter fra albumet Two Against Nature som ble utgitt senere i 2000.
Sporliste
Alle låtene er skrevet av Walter Becker og Donald Fagen
Football Manager 2008
Football Manager 2008 er navnet på 2008-utgaven i Football Manager-serien til Sports Interactive, utgitt i samarbeid med SEGA. Det vil i årets utgave finnes over 5000 spillbare klubber fra mer enn 50 nasjoner. En demo av Football Manager 2008 har vært ute på markedet siden 30. september 2007.
Spillet skulle i utgangspunktet utgis i Storbritannia fredag 19. oktober 2007, men med frykt for at diverse butikker startet salget et par dager i forveien, ble spillet sluppet allerede 18. oktober 2007.
Åtteflekkpraktbille
Åtteflekkpraktbille (Buprestis octoguttata) er en nokså stor bille som tilhører familien praktbiller (Buprestidae). Arten finnes i Norge.
Utseende
En middelsstor (9–18 mm) praktbille, svart med markert blå metallisk glans. Pronotum er trapesformet, blankt og fint punktert, på sidene nokså bredt gult. Dekkvingene har fire par ganske store og regelmessige, gule flekker. De kan ligne på niflekkpraktbille men er tydelig blankere, og dekkvingenes gule flekker er større og mer regelmessige i formen. Undersiden har gule flekker spredt over det hele.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, bortsett fra de vestligste delene. Den finnes også i Norge.
Trippelalliansekrigen
Trippelalliansekrigen, også kjent som Den paraguayanske krig eller Den store krigen, ble utkjempet i årene 1864–1870, og er en av de blodigste konfliktene som har foregått på det amerikanske kontinentet. Den ble utkjempet mellom Paraguay og de allierte landene Argentina, Brasil og Uruguay.
Hva som var grunnen til denne krigens begynnelse har opp gjennom historien vært omdiskutert og stadig forandret. Grunnene har vært slike som etterdønninger etter koloniseringen av Latin-Amerika, kampen om fysisk herredømme over den strategisk viktige Rio de la Plata-regionen, Brasil og Argentinas innblanding i den interne politikken i Uruguay, britiske økonomiske interesser i regionen samt utvidelsesambisjonene til den paraguayanske presidenten Francisco Solano López.
Utfallet av krigen ble et fullstendig nederlag for Paraguay. Etter at trippelalliansen nedkjempet Paraguay i en konvensjonell krig, ble konflikten endret til en utmattende geriljakrig som etter hvert reduserte hele den paraguayanske befolkningen, både den militære og den sivile. Et anslag på de totale tapene i Paraguay – gjennom både krig og sykdom – har vært så høyt som 1,2 millioner personer, eller 90 prosent av befolkningen før krigen. Et kanskje mer nøyaktig anslag setter de paraguayanske tapene til ca. 300 000 av de 500-525 000 førkrigs-innbyggerne.
Det tok mange tiår før Paraguay klarte å gjenreise seg fra kaoset og den demografiske ubalansen den hadde blitt satt i. Paraguay var en av de første søramerikanske republikkene, men det var ikke før i 1993 at Paraguay avholdte sitt første demokratiske valg av president. Krigen førte til slutten på slaveriet og keiserdømmet i Brasil samt førte til at militæret fikk en nøkkelrolle i landet. For Argentina ble utfallet en modernisering av hele landet. Brasil og Argentina gikk etter krigen ut av sin rolle som intervensjonister i den interne politikken til Uruguay.
Invasjonen av Paraguay
Invasjonen av Paraguay fulgte retningen til Paraguay-elven fra Paso de la Patria. Fra april 1866 til juli 1868 var de militære operasjonene konsentrert i sammenløpet til elvene Paraguay og Paraná, hvor Paraguay hadde konsentrert sine hovedforsterkninger. I mer enn to år ble framrykningene til inntrengerne blokkert, til tross for trippelalliansens første seire.
Caxias tar kommandoen
Utnevnt den 10. oktober 1866 til å ta kommando over de brasilianske styrkene, ankom marskalk Luís Alves de Lima e Silva, Marquis og senere hertug av Caxias Paraguay i november, og fant den brasilianske hæren nærmest paralysert. Kontingenten av de sykdomsherjede argentinerne og uruguayanerne var separert fra resten av den allierte hæren. Mitre og Flores hadde returnert til deres respektive land på grunn av interne politiske spørsmål. Tamandaré var blitt erstattet av Admiral Joaquim José Inácio, senere Vicomte av Inhaúma. Osório organiserte et 5000 mann sterkt tredje korps av den brasilianske hæren i Rio Grande do Sul. Under Mitres fravær tok Caxias over kommandoen og omorganiserte hæren.
Mellom november 1866 og juli 1867, organiserte Caxias et sanitetskorps (for å hjelpe det endeløse antallet sårede soldater og for å bekjempe koleraepidemier) og en forsyningstjeneste til troppene. I denne perioden var de militære operasjonene begrenset til trefninger med paraguayanerne og bombing av Curupaity. López utnyttet desorganiseringen av hæren til å forsterke sin befestning i Humaitá.
Fundamentet i Caxias sin taktikk var å utflankere den venstre vingen av de paraguayanske forsterkningene. Caxias ville gå forbi de paraguayanske befestningene, kutte forbindelsene mellom Asunción og Humaitá, for deretter å sirkle inn paraguayanerne. For å oppnå dette, marsjerte Caxias til Tuiu-Cuê. Men Mitre, som hadde kommet tilbake i kommando i august 1867, insisterte på å angripe den høyre vingen, en strategi som tidligere hadde vært katastrofal i Curupaity. Etter hans ordre kjempet den brasilianske eskadren seg forbi Curupaity, men ble tvunget til å stoppe ved Humaitá. Nye fraksjoner i den øverste ledelsen oppstod: Mitre ville fortsette, men brasilianerne tok i stedet São Solano, Pike og Tayi, og isolerte dermed Humaitá fra Asunción. Som en reaksjon angrep López de allierte i Tuiuti, men led nye nederlag
Underveis til Asunción gikk Caxias sin hær 200 kilometer til Palmas og stoppet ved elven Piquissiri. Der hadde López konsentrert 18 000 paraguayanere i en forsterket linje som utnyttet terrenget og støttet fortene i Angostura og Itá-Ibaté. Resignert til frontalkamp, beordret Caxias den såkalte Piquissiri-manøvren. Mens en skvadron angrep Angostura, lot Caxias hæren krysse over den høyre siden av elven. Han beordret konstruksjonen av en vei i sumpene av Chaco, som troppene benyttet til å rykke fram mot nordøst. I Villeta krysset hæren elven igjen, mellom Asunción og Piquissiri, bak den forsterkede paraguayanske linjen. I stedet for å gå framover til hovedstaden, allerede evakuert og bombet, gikk Caxias sørover og angrep paraguayanerne bakfra.
Caxias hadde allerede oppnådd en rekke seire i desember 1868 da han dro sørover for å ta Piquissiri bakfra ved å ta Itororó, Avaí, Lomas Valentinas og Angostura. Den 24. desember sendte de tre nye kommandørene av trippelalliansen (Caxias, argentinerne Gelly og Obes, og uruguays Enrique Castro) en beskjed til Solano López hvor de ba ham overgi seg. Men López avslo dette og flyktet til Cerro Leon.
Konsekvenser av krigen
Slaveriet ble underminert i Brasil, da slavene ble løslatt for å tjene i krigen. Den brasilianske hæren ble en ny og utadvendt styrke i det nasjonale dagliglivet. Den omformet seg til en sterk institusjon som, med krigen, vant tradisjon og intern bindekraft og ville ta en betydelig rolle i den senere utviklingen av historien i landet.
Liste over ordførere i Frogn
Liste over Frogns ordførere er en liste over ordførere i Frogn kommune i Akershus. Drøbak kommune ble i 1962 innlemmet i Frogn.
Sølve Solfengs vei (Oslo)
Sølve Solfengs vei (1–41, 2–46) er en vei på Rødtvet i bydel Grorud i Oslo. Den går vestover fra Rasmus Engers vei. Ved Hestehagen dreier den nordøstover, og den ender som blindvei.
Veien fikk navn i 1959 etter en litterær skikkelse hos Hans Aanrud.
Hovdebygda Idrottslag
Hovdebygda Idrottslag (stiftet i 1915) er et idrettslag fra Ørsta i Møre og Romsdal.
Herrefotball
A-laget i fotball spiller (våren 2022) i 4. divisjon fotball for herrer i Sunnmøre Fotballkrets.
542 Susanna
542 Susanna er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 15. august 1904 av Paul Götz og August Kopff fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppgitt å være oppkalt etter en venn av «oppdageren», uten at det er presisert om det er Götz eller Kopff som er ment.
Fifi
Fifi (eng. Fifi the Peke) er en fiktiv hund fra Walt Disneys museunivers. Hun er en pekingeser som tilhører Minni Mus. I seriene hun viser seg, viser hun tydelig interesse i Pluto og vice versa.
Første gang hun opptrådte var i avisstripa «Puppy Love» den 29. mai 1932.
Asociación Internacional de Escritores Policíacos
Asociación Internacional de Escritores Policíacos (AIEP) er en internasjonal forening for forfattere som skriver eller skriver om kriminallitteratur. Foreningen ble grunnlagt i 1986 av Paco Ignacio Taibo II fra Mexico og Julian Semionov fra Sovjetunionen. AIEP har over 1 000 medlemmer i 22 land, med en rekke regionale datterorganisasjoner.
Formål
AIEPs opprinnelige formål var å kjempe for trykkefrihet, særlig for forfattere i Østblokken og Latin-Amerika. I senere år har den endret seg til hovedsalig å arbeide for fremme av kriminallitteraturen. Organisasjonens charter uttrykker innledningsvis at AIEP er
AIEP i Norden
I Norden er AIEP representert ved den uavhengige regionale organisasjonen Skandinaviska Kriminalsällskapet (som også har medlemmer fra Finland og Island). Den svenske kriminalforfatteren K. Arne Blom har tjent som AIEPs president.
Noen norske medlemmer
Blant annet følgende norske forfattere er eller har vært medlemmer av AIEP:
Eksterne lenker
Offisielt nettsted
Alta kirke
Alta kirke er en langkirke fra 1858 i Alta kommune, Troms og Finnmark fylke. Kirken er soknekirke i Alta sokn i Alta prosti.
Byggverket er i tømmer og har 230 plasser. Arkitekt for kirken var Stephen Henry Thomas.
Adkomst til stedet, som er et velkjent turistmål, er via E6 og E45.
Kirken, som ble innviet i 1858 av biskop Knud Gislesen, er den eldste bygningen i Alta sentrum. Det første orgelet ble innviet pinsedagen 1880. I sluttfasen av andre verdenskrig ble kirken sterkt ramponert, og først julaften 1945 kunne kirken igjen tas i bruk. Den er siden utbedret flere ganger, senest i 2005/06.
<Gallery> Bilde:Alta kirke 2.jpg| Hovedinngang
Bilde:Alter Alta kirke.JPG| Alteret med altertavlen som har motivet «Pieta» og er av Conrad Valeur. Bilde:Kirkerom Alta.JPG| Kirkerommet
Søndre Rød (Oslo)
Søndre Rød (1A–21D, 2A–22B) er en vei på Røa i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går nordover fra Aslakveien. En bom etter ca. 40 meter setter en stopp for alminnelig bilkjøring, men veien forgrener seg og fortsetter gjennom boligfeltet til rundkjøringen innerst i Røaveien, der en anne bom hindrer gjennomkjøring.
Dette var tidligere en del av Austliveien. Navnet ble vedtatt i 1983 og viser til Søndre Rød gård.
Marokko under Sommer-OL 1988
Marokko under Sommer-OL 1988. Tjueåtte sportsutøvere, tjuefire menn og fire kvinner fra Marokko deltok i fire sporter under Sommer-OL 1988 i Seoul. Det var sjuende gangen Marokko deltok i et OL. De kom på 28.-plass med en gull- og to bronsemedaljer.
543 Charlotte
543 Charlotte er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 11. september 1904 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en venn av Götz.
Embraer P-95 Bandeirulha
Embraer P-95 Bandeirulha, også kjent under fabrikkbetegnelsen EMB-111, er et brasiliansk maritimt rekognoseringsfly.
Mayo-Kebbi Est
Mayo-Kebbi Est er en av 23 regioner i Tsjad. Regionens hovedstad er Bongor. Det består av det som tidligere var deler av prefekturet Mayo-Kebbi (underprefekturene Bongor, Fianga og Gounou Gaya).
Embraer P-95 Bandeirulha
P-95 Bandeirulha er basert på EMB-110 Bandeirante, som i det brasilianske flyvåpenet går under betegnelsen C-95, og er utstyrt med radarer, søke- og overvåkningsutstyr og annen relevant avionikk for sin maritime rolle. Utvendig skiller P-95 seg fra C-95/EMB-110 ved en radom i nesen, vingetipptanker og fire stasjoner under vingene for ekstern nyttelast som inkluderer blant annet raketter og søkelys.
Under betegnelsen EMB-111 har flytypen blitt eksportert til Angola, Chile, Gabon og Senegal.
Mayo-Kebbi Est
Demografi
Regionen hadde i 2009 en befolkning på 774,782, hvorav 770,061 var fastboende og 4,721 nomader.
De viktigste etnisk-språklige gruppene er mousseyene, massaene, tupuriene, marbaene, kéraene, mousgoumene og kimene.
Vegen smal og porten trang
Vegen smal og porten trang er en novellesamling av Ragnar Hovland, utgitt i 1981 på Samlaget. Den ble gitt ut igjen i ny utgave i 1999, som markering av Hovlands tjueårsjubileum som forfatter.
Boken består av en rekke korte noveller, alle skrevet i første person. Novellene står fritt fra hverandre, og omhandler alle ulike karakterer. De er likevel strukturert slik at novellenes hovedpersoner er barn i de første historiene, mens historiene utover i boken handler om stadig eldre mennesker i mer komplekse livssituasjoner. Hovlands mangesidige vestlandsbakgrunn viser seg tydelig i fortellingene, og boken har blitt fremholdt som viktig for den vestlandske identiteten.
Friedrichsfelde undergrunnsstasjon
Friedrichsfelde undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Friedrichsfelde er på linjen U5.
Stasjonen ble åpnet 21. desember 1930 som endestasjon for den daværende linje E. Da dyrehagen Tierpark Friedrichsfelde åpnet i 1955 ble stasjonen omdøpt til Tierpark, selv om den lå ca. 1,2 km unna inngangen til dyrehagen. Stasjonen fikk tilbake sitt opprinnelige navn da linjen ble utvidet i 1973.
The Life Pursuit
The Life Pursuit er et studioalbum fra Belle & Sebastian som ble sluppet 6. februar 2006. Albumet nådde den høyeste listeplasseringen av Belle & Sebastian sine album med 8.-plass i Storbritannia og 65.-plass i USA. I Norge var den beste plasseringen en 16.-plass på VG-lista.
Elvebakken kirke
Elvebakken kirke er en langkirke fra 1964 i Alta. Kirken er i betong og tre og har 354 plasser. Arkitekt for kirken var Håkon Soltveit.
Av inventar har kirken en altertavle av Ivo Pannaggi; «Kristus blir avkledd» (kopi etter El Greco, en annen kopi henger i Nasjonalgalleriet ). Døpefont og prekestol er i tre, fonten er laget av Olaf Haldorsen, prekestolen av Yrkesskolen. Kirkens glassmalerier viser «Den Hellige Ånd» og «Korset» og er fra firma Finn Hansen AS.
Harlow
Harlow er en by og et administrativt distrikt i Essex, England. Den oppsto ved at landsbyene Harlow, Great Parndon, Latton, Little Parndom og Netteswell ble slått sammen etter andre verdenskrig, styrt av en plan laget av sir Frederick Gibberd i 1947. Distriktet dekker et areal på 30,54 km² og hadde 81 944 innbyggere i 2011.
Den er kjent for å ha Englands eldste fotgjengerområde i sentrum, og den første høyblokken i landet, The Lawn fra 1951, som nå er regnet som bevaringsverdig (Grade II). Mange av bygningene som ble reist i 1950-årene er renovert etter at betongen begynte å slå sprekker, og det har vært betydelig fornyelse i sentrum.
Det er planer om å utvide byen kraftig ved å bygge innover i det grønne beltet. Harlow Town FC spiller i Isthmian Leagues førstedivisjon.
Det har blitt avdekket steinøkser fra helt tilbake til ca. 6000 f.Kr. ved Parndon. Under Romersk Britannia ble det avdekket et romersk mosaikkgulv i Temple Meads. Navnet Harlow kommer fra saksisk here («hær») og hlaw («ås»), hvilket tyder på at det var et samlingssted for en saksisk stamme.
Palestinas frigjøringsorganisasjon
Palestinas frigjøringsorganisasjon (PLO) (arabisk: Munazzamatu t-tahrîri filistînîya) ble opprettet den 28. mai 1964 i Øst-Jerusalem, den gang en del av Jordan, på det grunnlag at «palestinske arabere har legitim rett til sitt hjemland». Samtidig har paraplyorganisasjonen i mangel av et eget palestinsk hjemland krevd og fått aksept for retten til å være den eneste representant for det palestinske folket i internasjonale fora.
Blant gruppene i PLO er al-Fatah, as-Sa'iqa og Folkefronten for frigjøring av Palestina.
Yasir Arafat var leder av PLO fra 1968 og frem til sin død 11. november 2004, da Mahmoud Abbas tok over som leder. Abbas ble senere også valgt til president i Palestina.
PLO gjorde i 1996 et intensjonsvedtak om at PLO-charteret skulle endres slik at staten Israels utslettelse ikke lenger var noe uttalt mål, men dette intensjonsvedtaket ble aldri fulgt opp, og åtte år senere er PLO-charteret fortsatt uendret.
Kırıkkale (provins)
Kırıkkale er en av Tyrkias 81 provinser. Provinsens areal er 4 589 km². Administrasjonssenteret ligger i byen Kırıkkale.
Provinsen ligger i de sentrale delene av Tyrkia og grenser til provinsene Ankara, Çorum i nordøst, Çankırı og til Kırşehir i sør.
Distrikter
Provinsen Kırıkkale består av åtte distrikter:
Norsk-Russisk Kunstsenter
Norsk–Russisk Kunstsenter i Kirkenes var et samarbeidsprosjekt mellom norske og russiske kunstakademier, og blant annet Sør-Varanger kommune, Finnmark fylke, Barentssekretariatet, Utenriksdepartementet, Kulturdepartementet, Norsk kulturråd, Sør-Varanger Invest, det franske oljeselskapet Total. Prosjektet varte fra 1992 til 1996. I august 1992 ble Norsk-Russisk Kunstsenter åpnet med tilstedeværelse av dronning Sonja og kong Harald V av Norge.
Historie
Initiativtagerne til Kunstsenteret var de lokale gründerne Hans Marius Møllersen og Kåre Tannvik som var eiere av det gamle Betanien Bedehus i gågaten i Kirkenes, og grensekommissær Hugo Overgaard som med sin hustru billedkunstner Berit Overgaard hadde den nødvendige ekspertisen på Russland og kunstaspektet. Begge hadde tidligere bodd 4 år i Moskva. Tilbakemeldingen på å delta i et norsk-russisk samarbeid var stor. Representanter for alle de norske kunstakademiene, i Bergen, Oslo og Trondheim, stilte opp. Fra Repininstituttet i St. Petersburg og Surikovinstituttet i Moskva kom rektorene O. Eremeev og A. Shepeljov personlig til Kirkenes for å diskutere prosjektet.
Purpurgullvinge
Purpurgullvinge (Lycaena hippothoe) er en av gullvingene, en dagaktiv sommerfugl i gruppen glansvinger.
Norsk-Russisk Kunstsenter
Historie
Konseptet, som var utarbeidet av Berit Overgaard, var i seg selv enkelt. Det gav 2 norske og 2 russiske kunststudenter anledning til å bo og arbeide sammen ved Kunstsenteret i Kirkenes i 3 måneder. Prosjektets sentrale idé og formål var å skape et kunstsenter og et miljø hvor nyutdannede profesjonelle kunstnere fra Russland og Norge kunne inspirere hverandre, og derved utvikle samarbeid mellom kunstnere i de to land. Oljeselskapet Total gav hver kr 30 000 i stipend. Etter endt opphold ble det holdet en utstilling i Kunstsenteret. En juryert utstilling av årets produksjon ble deretter sendt som vandreutstilling i både Norge og i Russland.
På grunn av Kirkenes' posisjon i Barentsregionen var det alltid meget prominente personer som åpnet utstillingene på Kunstsenteret: Rektorer fra Kunstakademiene i begge land, kulturministere fra begge land, utenriksministere fra begge land, ambassadører fra begge land, fylkesmannen i Finnmark, direktøren for oljeselskapet Total, ordføreren i Sør-Varanger kommune, kultursjefen i Sør-Varanger kommune og sjefen for Barentssekretariatet, og lignede.
Purpurgullvinge
Utseende
Hannen har rød oransje farge på vingenes overside. Langs vingeranden, en smal lys kant (frynser) ytterst, og innenfor et mørkere bredt brun svart av og til litt fiolett fargebånd. Bakvingenes overside er brunlig og fiolett i bakkant. Diskall-merket er tydelig. Undersiden er ganske lik for begge kjønn.
Norsk-Russisk Kunstsenter
Historie
Hugo Overgaard fortsatte som styreleder helt til Norsk-Russisk Kunstsenter ble nedlagt i 1996. Aage Gaup, Arvid Sveen, Sissel Sofie Zahl og Berit Overgaard utgjorde den kunstneriske juryen i disse fire årene. Farida Nilsen med sin norsk-russiske kompetanse, var ansatt som dagligleder.
Purpurgullvinge
Utseende
Hunnen har rødoransje farge, med flere mørke flekker, på oversiden av framvingene, men har mørk brun farge på oversiden av bakvingene. Langs vingeranden finnes en smal kant (frynser), og innenfor en mørkt bredt felt. Langs bakvingens kant har hunnen et rød-oransje bånd med mørke runde flekker. Undersiden er ganske lik for begge kjønn.
Norsk-Russisk Kunstsenter
Historie
Utenom utstillingene av stipendiatarbeider, ble det også holdt en rekke andre kunstutstillinger av høy kvalitet i Kunstsenteret. Blant annet "Tre kunstneres syn på Tsjekov", med arbeider av tre samtidskunstnere fra Moskva, Igor Makarevitch, Juri Vasjenko og Oleg Vassiliev.