cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Helikopterulykken i Alta
Begravelser av de omkomne
Hundrevis av biler deltok i kortesjen da de fem passasjerene som omkom i ulykken ble fraktet fra Tromsø til Alta. De ble begravet 10.–13. september 2019. Piloten ble fraktet til Sverige 25. september.
Havariundersøkelsen
Statens havarikommisjon, med assistanse fra Kripos, undersøkte ulykken. Helikopterprodusenten Airbus sendte et teknisk team til ulykkesstedet for å bistå i undersøkelsen. Undersøkelsen fikk også assistanse fra motorprodusenten og den franske havarikommisjonen (BEA).
Helikopteret var utstyrt med en ikke-obligatorisk ferdskriver av typen Appareo Vision 1000 som lagrer GPS-data, lyd og video. Dette systemet er ikke obligatorisk i denne typen helikopter (under 5,700 kg egenvekt), men kommer allikevel installert i alle nyproduserte Airbus H125. Ferdskriveren ble funnet, men det var ikke mulig å hente ut data av den på grunn av de store skadene den fikk som følge av styrten. Det er også andre lagringsystemer installert ombord i en H125. Motoren, Safran Ariel 2D, har elektronisk motorstyring (fadec) med en «engine data recorder». I tillegg har helikopterets elektroniske drivstoffkontroll (decu) og glasscockpiten bestående av Garmin G500H og «vehicle & engine multifunction display» (VEMD) minnefunksjoner som i ettertid blant annet kan vise om enkelte feil har oppstått under flyging, eller om visse begrensninger er overskredet.
Havarikommisjonens rapport
Statens havarikommisjon framla sin rapport 21. mars 2022. Den konkluderte med at det ikke var funnet tekniske feil og at ulykken skyldtes servo transparency («jack stall»), det vil si at manøvreringen av helikopteret gav belastninger på hydraulikksystemet som oversteg servoenes kapasitet. Statens havarikommisjon påpekte at de ombordværende ville hatt gode muligheter for å overleve ulykken dersom helikopteret ikke hadde begynt å brenne. Statens havarikommisjon gav tolv tilrådinger. Én gjelder at alle helikoptre som leveres til Europa skal være utstyrt med krasjbeskyttet drivstoffsystem for å unngå brann. Slikt utstyr var på markedet også da ulykkeshelikopteret ble levert, men per 2022 er det ikke et krav om slike systemer i Europa. USA innførte et slikt krav til nye helikopter i 2020.
Everton Soares
Everton Sousa Soares (født 22. mars 1996) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for.
AVS Shadow
AVS Shadow, også kjent som Shadow Mk.I, er en sportsbil-prototype som ble laget for å delta i Can-Am-racingserien i 1970. Den ble designet, utviklet og driftet av Shadow Racing Cars i henhold til spesifikasjonene for Gruppe 7. Det var Shadow sin første Can-Am-bil. Den ble drevet av en Chevrolet big-block sugemotor på 550 kW effekt og 888 Nm dreiemoment.
Meningokokk
Meningokokker (Neisseria meningitidis) er en bakterie-art som gir alvorlig sykdom hos menneske. De vanligste sykdommene forårsaket av meningokokker er hjernehinnebetennelse (meningitt) og sepsis ("blodforgiftning"). Dødeligheten spesielt ved meningokokk-sepsis er svært høy, selv med riktig behandling. Sjeldnere kan meningokokker gi lungebetennelse, leddbetennelse (artritt), perikarditt (betennelse i hjerteposen), uretritt (urinrørsbetennelse) og konjunktivitt (øyebetennelse). Meningokokker finnes bare hos mennesker, og en del (ca. 10%) spesielt ungdommer er friske bærere av meningokokker i nese og hals – dette er mye vanligere enn meningokokksykdom.
Meningokokkene er Gram-negative diplokokker (ligger i par), de er aerobe (krever oksygen for å vokse, men vokser best i CO2-anriket atmosfære) og har en polysakkarid-kapsel. Egenskaper i denne kapselen bestemmer hvilken serogruppe/stamme meningokokken tilhører. Det finnes minst 13 serogrupper, de viktigste er A, B, C, Y og W-135. Kapselen hjelper bakteriene med å unngå oppdagelese og angrep fra menneskets immunsystem ved å etterlikne strukturer som også finnes på menneskets egne celler. Spesielt god på dette område er kapslene til serogruppe B, som inneholder sialinsyre. Kroppens immunsystem oppfatter strukturer med sialinsyrer som trygge, da mange av kroppens egene celler og sekreter i bland annet luftveiene og fordøyelsessystemet. De fleste sykdomstilfellene i Norge siden 1975 har tilhørt serogruppe B.
Vaksiner mot meningokokker er utviklet for å gi immunrespons mot kapslene til de ulike serogruppene slik at bakterierne oppdages og drepes lettere av immunsystemet ved infeksjon. Det er spesielt viktig at T-cellene kan gjenkjenne bakteriene for å gi god immunisering. Fordi kapselstrukturene er vanskelige for immunsystemet å oppdage på egenhånd, består vaksinene mot serogruppe A, C, Y, og W-135 av en kombinasjon av kapsel-ploysakkaridene og proteiner som T-cellene lett gjenkjenner. Fordi serogruppe B er så lik menneskets egne strukturer, er klarer ikke vaksiner mot deres kapsel å skape en immunrespons. Derfor inneholder vaksinen mot meningokokker av serogruppe B tre antigener som tilsammen finnes på overflaten til de fleste B-meningokokkstammer.
Viiala
Viiala er en tidligere kommune i landskapet Birkaland i Finland. Kommunen hadde innbyggere i 2004, og arealet var 51 km². Viiala var en finskspråklig kommune.
Meningokokk
De fleste meningokokker i Norge er følsomme for vanlig penicillin.
Sykdom som skyldes de vanligste av meningokokkstammene kan forebygges med vaksinasjon, med en vaksine for foreliggende type. Dette gjelder bakteriegruppene A, B, C, Y og W-135.
Viiala
I 2007 ble kommunene Viiala og Toijala slått sammen til den nydannede Ackas bykommune.
Úrvalsdeild 2021
Úrvalsdeild 2021 var den øverste ligaen i islandsk herrefotball 2021. Ligaen startet 30. april 2021. var regjerende mestere, mens og  var nyopprykket fra 1. delid. vant ligaen.
Leif Møster
Leif Walter Møster (født 8. oktober 1934, død 26. september 2003) var en norsk bowlingspiller fra Bergen som representerte TIF Viking og BK Mascot.
Han vant ett NM-gull og sju NM-medaljer i perioden 1964–1979. Han var landslagstrener i bowling i en periode på 1980-tallet.
Sangsyklus
En sangsyklus er en samling sanger som er ment å fremføres som en helhet.
Anna Rogge
Anna Rogge (født Anna Isdahl 17. oktober 1894 i Bergen, død 7. desember 1989 ), senere gift Sogn, var en norsk tennisspiller som representerte Oslo Tennisklub.
Hun vant åtte NM-gull i perioden 1917–1927. Hun vant kongepokalen i 1917, 1921, 1922 og 1926.
Sangsyklus
De viktigste sangsyklusene fra den romantiske epoken er:
Qiongzhoustredet
Qiongzhoustredet (forenklet kinesisk: 琼州海峡, tradisjonell kinesisk: 瓊州海峽), også kalt Hainanstredet, er farvannet som adskiller Leizhouhalvøya i Guangdong i det sørlige Kina fra nordenden av øya Hainan mot syd. Stredet, som er inntil 30 km bredt, forbinder Tonkinbukten mot vest med Sør-Kina-havet. Gjennomsnittlig dybde er på 44 meter.
Det er planlagt en broforbindelse til 20 milliarder yuan ($2.9 milliarder USD) over stredet. Anleggsarbeidet ventes påbegynt i 2012. Broen ventes å få plass til både biler og jernbaneforbindelse, og får en lengde på 26.3 kilometer, og ventes ferdigbygget i 2020.
Julie Bennett
Julie Bennett (født 24. januar 1932 i Beverly Hills i California i USA; død 31. mars 2020 i Los Angeles) var en amerikansk skuespiller og synkronstemme (stemmeskuespiller).
Liv og virke
Bennett begynte sin skuespillerkarriere tidlig i 1950-årene, da hun fikk biroller i episoder av forskjellige fjernsynsserier. Hun var frem til sin karriereavslutning i 2000 med i over 80 film- og fjernsynsprosjekter, både foran kamera og bak, og da for å gi stemme til tegnefilmprosjekter. Bennett spilte stadig mindre biroller og var med i serier som Highway Patrol, Gunsmoke og Moonlighting.
Som synkronstemme var Bennett fra slutten av 1950-tallet regelmessig med på forskjellige tegnefilmprosjekter. Hun var ofte med på Hanna-Barbera-produksjoner. Hennes største rolle var den med Cindy Bear. Hun talte da rollen til Yogi Bears elskede fra 1961 til 1988 i forskjellige tegnefilmserier og animasjonsfilmer. Etter at Linda Gary, den egentlige stemmen til Tante May i Spiderman-tegnefilmene, døde i 1995, overtok Bennett hennes rolle og talte denne skikkelsen i tegnefilmserien Spider-Man.
Ved siden sin karriere som skuespiller arbeidet hun også som eiendomsmegler og -agent, men da ikke under eget navn, men med psevdonymer.
Den 31. mars 2020 døde Bennett i en alder av 88 år som følge av en SARS-CoV-2-infeksjon.
Grand Moff Tarkin
Guvernør Wilhuff Tarkin eller Grand Moff Wilhuff Tarkin er en fiktiv figur i Star Wars-universet og deler en hovedrolle med Darth Vader i Star Wars Episode IV: Et nytt håp. Han ble portrettert av den avdøde britiske skuespilleren Peter Cushing i denne filmen. En yngre utgave av figuren gjør en kort gjesteopptreden i Star Wars Episode III: Sithene tar hevn hvor han er portrettert av Wayne Pygram. I Star Wars radiohørespillserie ble han spilt av Keene Curtis. Wilhuff Tarkin har blitt kalt for «en av de mest formidable skurker i Star Wars-historien».
Eriks gate (Larvik)
Eriks gate er ei gate i Larvik. Den strekker seg fra Haralds gate til Byskogveien ovenfor Håkons gate.
Rumuara
Rumuara er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én art.
Utseende
En middelsstor, avlang, gråbrunt-spraglete trebukk. Oversiden er nokså blank. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er omtrent så langt som bredt, med en liten tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er noe tilsmalnende bakover, nokså kraftig punkterte.
Utbredelse
Arten er utbredt i Peru.
Proterini
Proterini er en gruppe av små, rødlige eller brunlige biller, der mange av artene er knyttet til maur.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.
Kaptein Haddock
Kaptein Archibald Haddock (fransk tittel Capitaine Archibald Haddock) er en figur i tegneserien om Tintin, tegnet og skrevet av belgieren Hergé (1907–1983). I tv-serien fra 1990-tallet er det Harald Mæle som har kapteinens stemme, mens det i spillefilmen På eventyr med Tintin: Enhjørningens hemmelighet fra 2011 er Paul Ottar Haga som gir sin stemme til Haddock.
En kolerisk, bannende alkoholiker
Kaptein Haddock er Tintins beste venn og er en sjøkaptein som første gang ble introdusert i Tintin-albumet Krabben med de gyldne klør (1941). Kaptein Haddock ble opprinnelig beskrevet som en svak og notorisk alkoholisert figur, men i de påfølgende albumene ble han stadig mer respektabel og heroisk, spesielt i albumet Tintin i Tibet hvor han edruelig vil ofre sitt eget liv for å redde Tintin. Når kaptein Haddock blir introdusert er han kaptein på skipet Caraboudjan, og i de følgende albumene Den mystiske stjerne på et annet skip, men etter skattejakten i Rackham den rødes skatt – som ender med at han blir en rik mann – er han øyensynlig pensjonert. Hans enkle menneskelighet og sarkasmer opptrer som en motsetning til Tintins ofte usannsynlige heltemot, og han er ofte rask med en tørr kommentar når Tintin blir for idealistisk.
Frem til kaptein Haddock ble introdusert opptrådte støttefigurer til og fra i Tintin-albumene, og hovedsakelig i bakgrunnen, benyttet mer for å føre fortellingen videre enn for å utvikles til faste figurer (med et mulig unntak i Dupond og Dupont, som helt fra Faraos sigarer ofte spilte rollen som de komiske innslagene). Men Hergé innså at kaptein Haddocks mangefasetterte personlighet hadde stort potensial, og figuren ble etablert som et permanent medlem av serien. Dette gikk på bekostning av rollen til Tintins trofaste hund Terry, som med enkelte unntak ble redusert til å akkompagnere og kommentere handlingen.
Haddocks personlighetstrekk vokste hurtig fra den spede begynnelsen. I hans innledende eventyr er han bortimot like farlig for Tintin som skurkene i fortellingen. Han viser seg som bråsint, gir fra seg følelsesmessige kraftuttrykk og blir rasende for den minste ting. Derimot viser han seg snart for å ha en vennlig sjel og er åpen for endringer, og mot slutten av eventyret har Tintin klart å reformere alkoholikeren og vunnet en trofast følgesvenn, skjønt fortsatt med et til dels kolerisk lynne.
Navngitt etter en fisk?
Til tross for fiskeassosiasjonene er det blitt foreslått at Hergé baserte Haddock på ulike historiske skikkelser med dette navnet. Faktisk finnes det flere engelske sjøfolk ved navn Haddock som har tjenestegjort i den engelske marine på 1600-tallet, blant annet admiral Richard Haddock som deltok i slaget ved Sole Bay.
Haddock er det engelske navnet på en fisk: hyse eller kolje. Hergé har selv sagt at navnet ble foreslått av hans hustru da hun over en fiskemiddag kommenterte at «hyse (= haddock) var en sørgelig fisk». Hergé benyttet deretter dette ordet for kapteinen som nettopp hadde dukket opp i det albumet han tegnet. Det var også et av de få navnene som ikke trengte å oversettes eller endres i den engelske utgaven. Da den engelske oversetteren Michael Turner spurte Hergé om bakgrunnen til valget, svarte han at det var navnet på gammel, sørgelig fisk som drikker for mye.
Kaptein Haddock var derimot uten et fornavn frem til det aller siste albumet Hergé fullførte, Tintin og Picaroene, (1976), da fornavnet Archibald ble røpet. Etter hvert som Haddocks rolle vokste utviklet Hergé hans figur ved å basere ham på aspekter av seg selv og venners personligheter. Hans karakteristiske lynne og gemytt var delvis inspirert av Hergés assistant, Edgar Pierre Jacobs, og hans utilslørte ærlighet trukket fra Bob de Moor.
En sjømann går i land
Kaptein Archibald Haddock er sjøkaptein av uklar bakgrunn. Han kan være engelsk, fransk eller belgisk. Etter at han tilsynelatende ga opp sjølivet har han etter hvert steget på den sosiale rangstigen ved at han fant en skatt etter sin fjerne forfar Sir Francis Haddock i Tintin-albumet Rackham den rødes skatt. Han lever nå på sitt luksusiøse herskapsbolig kalt Moulinsart i den franskspråklige originalen, og Møllenborg slott i den danske.
Det er vanskelig å underslå at kaptein Haddock er hard på flasken, selv om bilder hvor han setter den for munnen blir sensurert i de amerikanske utgavene. Han er spesielt glad i Loch Lomund whisky. Hans drukkenskap er ofte en kilde til komisk effekt, også hans tømmermenn.
Kapteinens koleriske gemytt kommer stadig til uttrykk i de mest fargerike eder og fornærmelser hvis mengde og kreative variasjoner er tilsynelatende talløs, men kommer gjerne i hendig alfabetiske lister (se lenke nedenfor). Fra enkle skjellsord som «laban» og «ignorant» kan de strekke seg til de langt mer sofistikerte som «plattfotede moskusokse» og «kvelstoffbasiller». Mon tro om ikke en del mister sin injurierende kraft når man blir æreskjelt som «teppehandler» eller «interplanetarisk slørhale»? Kraftuttrykkene representerer en mer innholdsrik hverdag for oversetterne som ellers ofte jobber på rutinen.
På den tiden da han først ble introdusert, rett før den andre verdenskrig, ble hans rufsete manerer presentert som et moralsk problem for Hergé. Som en sjømann måtte han nødvendigvis ha et fargerikt språk, men Hergé måtte balansere kapteinens naturlige uttrykk med at han opptrådte i et katolsk barnemagasin som dikterte tabu for enhver form for banneord. Løsningen skal etter sigende ha kommet til Hergé da han tenkte tilbake på en personlig opplevelse fra 1933: Han havnet midt i en krangel mellom en kjøpmann og en kunde, og brått ble kjøpmannen så rasende at han skjelte ut kunden for å være en «fredsavtale!». For Hergé var det en åpenbaring. Man kunne altså bruke helt vanlige ord og setninger og slenge dem ut som kraftuttrykk. Herved ble kaptein Haddocks lange rekke av saftige eder introdusert som vitenskap i seg selv.
Nijlen
Nijlen er en kommune i den belgiske provinsen Antwerpen.
Ayn al-Arab
Ayn al-Arab (arabisk: عين العرب, ‘Ayn al-‘Arab, kalt Kobane på kurdisk) er en by nord i Syria i guvernementet Aleppo. Ifølge Syrisk statistisk sentralbyrå (CBS) hadde Ayn al-Arab et folketall på 44 821 i 2004. Innbyggerne i Ayn al-Arab er nå for det meste kurdere. Embedsfolk og politi kommer derimot fra andre deler av Syria. Frem til 1970-årene bodde det også en god del armenske familier der, men de er senere reist til større byer som Aleppo eller til Armenia.
Historie
Byen ligger altså kloss inntil den syrisk-tyrkiske grense og midt i mot den tyrkiske by Suruç i provinsen Şanlıurfa. Ayn al-Arab ligger 160km nordøst for Aleppo og 30km øst for elven Eufrat.
Større kurdiske eşirets her er Berazan og Kêtikan. Kjente i disse stammene var f. eks. Bozan Beg, hans nevø Şahin Şahin (begge politikere), og kunstnerne og forfatterne Mişoyê Bekebûrê, Polat Can og Jan Dost, og politikeren Salih Muslim.
Slaget om Kobane
I september 2014 gikk den islamistiske opprørsgruppa ISIL til angrep på  Kobane (Ayn al-Arab). I løpet av få dager var landsbygda erobret og ISIL trengte inn i selve byen Kobane. Hundretusener sivile flyktet over grensa til Tyrkia.
De kurdiske makthaverne i byen, partietPYD som er alliert med PKK i Tyrkia], ba om internasjonal hjelp. Tyrkiske stridsvogner ble plassert langs grensa, men greip ikke inn i kampene. Den tyrkiske presidenten, Recep Tayyip Erdoğan, uttalte at Tyrkia ikke  ville gripe inn i en kamp mellom to terroristgrupper. Imidlertid valgte USA og Frankrike å sette inn flyvåpen, først ved å slippe forsyninger til byens forsvarere. Deretter fulgte ei lang rekke  flyangrep på  ISILs stillinger, som gjorde det mulig for de kurdiske geriljastyrkene  å holde stand gjennom harde gatekamper, ofte fra hus til hus. I slutten av november fikk PYD dessuten støtte av kurdiske peshmerga-styrker fra den kurdiske regionen i Irak, som i en overraskende utvikling fikk tillatelse il å passere gjennom tyrkisk område.
I januar 2015 ble det klart at ISIL var på retrett for de kurdiske styrkene, og i februar erklærte PYD at byen Kobane var befridd for jihadister. I dagene som fulgte rykket de kurdiske styrkene også inn i landsbyene omkring byen.
Maranhãozinho
Maranhãozinho er en kommune i delstaten Maranhão i nordøstregionen av Brasil.
Ringvål
Ringvål er et tettsted i Trondheim kommune i Trøndelag. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og befinner seg seks kilometer vest for Heimdal. Ringvål huser blant annet et tidligere statssanatorium, en barnehage, et hestesenter og et skistadion med utfart til Leinstrandmarka.
Barna som bor på Ringvål går på Nypvang skole på Klett og Spongdal skole når de når ungdomsskolealder
Etymologi
Det hersker noe uenighet om hva navnet Ringvål kommer av. Trondheim Byleksikon antyder at navnet kommer av det norrøne Reynaválir, som igjen kommer av reynir (rogn) og váll (ås/høydedrag). Dette støttes delvis i Leinstrand Bygdebok, men det understrekes der at «muligens kan en med like stor rett tolke vål som høyde». Det antas å være konstruert etter samme form som Ullevål, hvor siste stavelse ifølge professor i norrøne studier, Magnus Olsen, kan komme av «hvall = holl», som betyr isolert, helst rundaktig høyde. De hedenske gudene ble ofte dyrket på mindre høyder, som Njardarholl (nå Nardo), hvor Njord ble dyrket. Terrengforholdene på Ringvål gjør tolkningen høyde svært sannsynlig, men gudedyrking finnes det ingen beviser for.
Bygdeboka forteller videre at opp gjennom årene har ulike former versert som navn på området og gården som navnet sprang ut fra. I 1557 ble det omtalt som Rønawolum av Aslak Bolt og Rønuoldt, og i dialekten lød navnet langt inn i 1900-tallet Rengvålan, te Rengvåls og Rengvålåm. Senere har det vært forskjellige varianter av Ringvold. Det var statssanatoriet som tok opp formen Ringvål, og som antagelig dermed fastsatte den endelige skrivemåten.
Ringvål gård
Historien til Ringvål gård og den tilhørende husmannsplasser skriver seg ganske langt tilbake. Det finnes nedtegninger fra 1440 som sier at Ringvål var i erkebispestolens eiendom, og i 1647 sognepresten i Melhus og Andreæ prebende. Fra 1821 tilhørte Ringvål staten i form av Oplysningsvæsenets Fond.
Etter å ha vært siste leilendingsgård i bygda, ble Ringvål gård endelig bondeselveie i 1903 da Berit Maria (antagelig Rasmusdatter) kjøpte den av staten for 13 000 kroner.
Om dagens situasjon for gamle Ringvål gård, oppsummerer bygdeboken fra 1957: "«Gårdsbruket drives ikke mer, annet enn for å fø sanatoriets ene hest. Jorden øst for gårdsveien (15-20 mål) har vært bortforpakket. Det øvrige er utlagt til hage-, park- og friluftsanlegg pluss gartneri, som blant annet gir beskjeftigelse til de pasientene som har arbeidskur." En stor del av gårdens gamle åkerlapper og natureng er grodd igjen, overvokset med skog og vises ikke mer. Gammelhusene er revet, de holdt nå ellers på å falle av seg selv. Men av gråstensmuren i fjøskjelleren har man bevart søndre tverrvegg, med buekonstruert portåpning der gjødselen ble kjørt ut. Det var gildt gjort av det nye Ringvåls-folket, mer enn mang en 'innfødt' ville ha gjort.»
Ringvål statssanatorium
Etter at staten (Medisinalvesenet) hadde latt Ringvål bli liggende ubrukt en tid, tok planene på 1920-tallet fast form, og arbeidet med å reise et tuberkulosehjem kom i gang. Det var imidlertid ikke bare bare å få fastlagt Ringvål som byggested, noe bygdeboka i store ordelag kan fortelle: "«Som ordfører hadde Simon Leinum vært med på kommunens kjøp av Ringvål gård, en affære som så ut til å bære mot pengetap og fiasko. På et senere fylkesting hørte han formannen referere at helsemyndighetene så seg om etter sted for sanatorium i det trondhjemske. Han handlet raskt og dro herrene utover en glitrende vinterdag da snøen barmhjertig diskret dekket golde rabber og vassyk jord. Det ble stemning for Ringvål. Sommeren etter kom 'Departementet selv', med en hale av jurister og forståsegpå-ere. Det nærmest middelalderske gårdsbruk kunne ikke lenger skjules. Herrene unnlot heller ikke å bemerke lett bebreidende til forpakterbonden at husene så litt medtatt ut. (...) Om han svarte Pål Myr'n, hører ikke vår historie til. Det gjør derimot den velfeite rømmegrauten som Berit ordførerkone og Karen Jørgensen bød på i gammelstu' på Ringvål, i erkjennelsen av den gamle gyldighet at god mat drar halve lasset når det gjelder å få mannen medgjørlig, enten han er bonde eller statsråd." Det rådet skiftende meninger – og motbør – ikke minst her i bygden, under det forberedende arbeidet med å legge sanatoriet til Ringvål. Nå er det visst full enighet om at nye Ringvål er til beste ikke bare for helsesaken i sin alminnelighet, men også i høy grad for de snevrere bygdeinteresser. Og skulle det være en bakstrever som tror at kommunen har tapt noe på sanatoriet, så kan han spørre skatte-per-eriksen hva de enkelte ringvålinger yter til det offentlige – og hva de får igjen.»
Ringvål statssanatorium (senere kalt Ringvål sykehjem) sto klar til å huse tuberkulosepasienter sankthansaften 1935 i daværende Leinstrand kommune. Hjemmet var det siste av statssanatoriene som ble reist, og byggingen medførte at tuberkuloseavdelingen ved det kommunale sykehuset ble nedlagt.
På 1990-tallet fungerte sanatoriet som psykiatrisk anstalt og senere hjem for bosniske flyktninger. I 1999 vedtok fylkeskommunen å legge ned hele driften, og bygningen ble raskt kjøpt opp av Frisk Eiendom. Etter en treårig kamp med et bystyre som ønsket videre sykehusdrift, ble reguleringsplanen godkjent, og det gamle sanatoriet ble snart restaurert ombygd til 48 boenheter på 71–134 m², og boligkomplekset fikk navnet Ringvål Park. Restaureringsarbeidet var omfattende, ettersom det ikke hadde blitt gjort nevneverdige utbedringer siden det ble reist.
Etter at butikken på Ringvål ble nedlagt på 1960-tallet og kafeen stengte for et tyvetalls år siden, tok det sin tid før handelsstanden igjen prøvde seg. Noen få år ble det forsøkt med landhandel i statssanatoriets gamle bygg, denne ble nedlagt i 2006 etter en periode med særs sporadiske åpningstider. Bygget innehar imidlertid fortsatt en frisør, samt Klinikk Stokkan, som driver med blant annet hudpleie og plastisk kirurgi. I tillegg ble deler restaurert i 2005 for å gi 31 sykehjemsplasser for utskrivingsklare pasienter fra St. Olavs hospital. Såkalte Ringvål avlastningsavdeling er ment å lette presset på avdelingene på Øya.
Sanatoriet under krigen
Den 9. april 1940 ble sanatoriet, i likhet med mange andre sykehus og tuberkulosehjem i fylket, delvis evakuert for å kunne motta norske sårede soldater. Anstalten var i ordinær drift igjen ved utgangen av året, og resten av den andre verdenskrigen gikk livet sin vante gang på Ringvål. Bygget var fortsatt bebodd av tuberkulosepasienter, og disse trengte stell, krig eller ei. Tyske soldater ankom ved en anledning bygget, men da overlegen informerte disse om stor smittefare, forlot tyskerne området. Planene om å innta Ringvål, som visstnok forelå, ble kassert.
Utenom denne hendelsen fikk altså pasientene være i fred for tyskerne, og ble flittig stelt av de ansatte. Det var ingen kjære mor å arbeide der. Lønnen var femti kroner i måneden, og fordi pasientene trengte all den næringsrike maten de kunne få, gikk stellepikenes kjøttrasjon direkte til dem. De ansatte hadde derfor fisk til middag hver dag. Imidlertid kunne man inne på dette lukkede hjemmet ta seg visse friheter man ikke kunne ute i det åpne samfunnet. Selv om det ikke var lov å feire 17. mai, hengte man opp mange norske flagg innendørs, og betjeningen gikk med sløyfer og arrangerte fest i kjelleren.
På frigjøringsdagen den 8. mai 1945 stod de ansatte ved vinduene og så ned mot Øysand, hvor tyskerne i panikk brente viktige papirer og lignende på krigsleiren de hadde der. Mange av krigsfangene fra leiren kom da opp til Ringvål for å få mat.
Bosettingen i området
Deretter raknet husmannsvesenet, og ungdommen dro ut, mange til Amerika. Rundt 1900 ble gjennomgangsveien lagt dit den ligger nå, uten at det førte til noen økning i befolkningen. Så sent som uti tjueårene bodde det bare fire mennesker her, fordelt på Skogly, Haugen og Bete.
Statssanatoriet satte fart altså i Ringvål som boligstrøk, blant annet gjennom bedret infrastruktur. I anledning opprettelsen av sanatoriet ble veien Heimdal–Ringvål utbedret, og det ble bussforbindelse til Trondheim sentrum. For å sikre vannforsyningen, la staten beslag på Lauglo-vatnet med tilsig og avløp. Både mens byggearbeidet foregikk og etter åpningen av sanatoriet, skjøt det opp hus og hjem i strøket. Forretning og kafé fulgte i kjølvannet. Under krigen skjøt bosettingen ny og sterk vekst, en utvikling som skjøt ytterligere fart etter kommunesammenslåingen i 1964.
Regnbed
Et regnbed er en nedsenkning i terrenget, plantet med naturlig og stedstilpasset vegetasjon, som fremmer oppsamling, fordrøyning og infiltrasjon av overvann ved å etterlikne det naturlige hydrologiske kretsløpet, samt behandle urbant overvann ved å utnytte fysiske, kjemiske og biologiske prosesser som naturlig foregår i grunnen.
Valgkampanje
En valgkampanje er en organisert innsats i en valgkamp for å fremme en bestemt kandidat eller politisk parti.
Hovedmålet med en valgkampanje er å påvirke resultatet i et valg mellom konkurrerende kandidater og/eller partier.
Andre mål med valgkampanjen kan være rent interne partiformål som for eksempel å holde partiet samlet, øke medlemsmassen, samle inn pengegaver eller pleie forbindelser med andre partier og organisasjoner.
En valgkampanje organiseres gjerne som en ideell organisasjon og kan ha et stort antall ansatte, uavhengig av den kandidat eller parti kampanjen er opprettet for å fremme. I tillegg har valgkampanjer gjerne knyttet til seg en rekke frivillige, som ikke er ansatt i kampanjen. En valgkampanje oppløses gjerne etter at valgkampen er over, men kampanjen kan ha pådratt seg gjeld som må etterbetales.
Levin Hetland
Levin Hetland (født 5. juni 1939, død 6. mai 2015) var en norsk bowlingspiller som representerte Hook BK i Stavanger.
Han vant NM-gull i både single og double i 1968.
Goguryeo–Sui-krigene
Gogueryo-Sui-krigene var fire felttog som det kinesiske Sui-dynastiet sendte mot det koreanske kongeriket Goguryeo mellom 598 og 614. Sui klarte aldri å erobre Gogueryo. Invasjonene var med på å svekke Sui-dynastiet, og var en indirekte årsak til dynastiets fall i 618. Noe av grunnen til invasjonene var at Gogueryo ikke ville erklære seg for underlegende i forhold til Sui, og angrep Sui i 597. Deretter sendte Sui fire invasjoner mot Gogueryo, i 598, 612, 613 og 614, som til sammen hadde en styrke på over 3 millioner soldater. Opprør i Kina var også en av grunnene til at alle invasjonene mislyktes. Krigene førte til at millioner av kinesere i Sui mistet livet. Invasjonene førte til at Goguryeo ble så svekket at soldater fra Tang-dynastiet og det koreanske kongedømmet Silla i 668 erobret området. Det kinesiske Tangdynastiet forsøkte å innsette et militærregime, men det varte ikke lenge. Den sørlige delen av Goguryeo ble inntatt av Silla mens det nye riket Balhae ble dannet i nord.
Hornmidder
Hornmidder (Oribatida) er en gruppe (orden eller overorden) av edderkoppdyr som tilhører middene. Disse små, ofte billelignende middene er meget tallrike i strøk, der de lever som nedbrytere og soppetere. Det er en artsrik gruppe med rundt 250 arter registrert fra Norge. Totalt er det beskrevet ca. 6600 arter fordelt på ca. 200 ulike familier.
Utseende
Bittesmå til små (0,1-2 mm) edderkoppdyr. De har åtte bein, kroppen er vanligvis ikke tydelig delt opp i forkropp og bakkropp, men noen arter har separate ryggplater på forkropp og bakkropp. Hornmiddene har et hardt, som oftest rødlig eller svart, skall. Dette har ofte ulike slags skulturering som, ved siden av plasseringen av ulike børster, gir nyttige karakterer for artsbestemming. Øyne mangler, men de har et klubbeformet sanseorgan på siden av hodet. De fleste er ganske kortbeinte, men noen arter har temmelig lange bein. Hornmiddene har vanligvis et enkelt trakésystem med åpninger ved roten av første og tredje beinpar.
Reproduksjon
Middene legger egg, ganske mange er parthenogenetiske. Utviklingen skjer gjennom et larvestadium med seks bein til to nymfestadier som har åtte bein som de voksne og endelig til voksent, kjønnsmodent individ. En del arter kan leve ganske lenge som voksne og hunnene kan legge flere kull med egg.
Utbredelse
Hornmiddene er utbredt over alt der det finnes jordsmonn og vegetasjon på landjorda.
Systematisk inndeling
Gruppen Oribatida er trolig parafyletisk. Det er sannsynligvis slik at den monofyletiske gruppen som omfatter alle Oribatida også omfatter Astigmata. Totalt blir gruppen delt inn i ca. 200 familier.
Europeiske innendørsleker 1966
Europeiske innendørsleker 1966 ble arrangert 27. mars 1966 i Westfalenhallen i Dortmund i Vest-Tyskland. Dette var de første europeiske innendørslekene som ble arrangert.
Ny-Spania
Ny-Spania (spansk: Virreinato de Nueva España) var navnet på det nye spanske koloniale territorium i Nord-Amerika fra omkring 1535 til 1821. Dette territoriet dekket hele det nåværende Mexico, Mellom-Amerika til Costa Ricas sydlige grense og deler av USA, blant annet de nåværende stater California, Arizona, New Mexico og Texas, med landekrav lengre mot nord med upresist definerte grenser. De filippinske øyer ble administrert som en koloni tilhørende Ny-Spania.
Etter 1535 ble kolonien styrt av visekongen av Ny-Spania, en utnevnt minister av kongen av Spania. Visekongen styrte som en nær en selvstendig monark av kolonien. Hovedstaden var Mexico by.
Udamina
Udamina er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én art.
Utseende
En middelsstor, avlang, lyst brunlig trebukk. Oversiden er nokså grovt og tett punktert med mørke punkter. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene. Antennene er tynne og otrent så lange som kroppen.
Utbredelse
Arten er kjent fra Fransk Guyana og Brasil.
Bjørn Fongaard
Bjørn Halsten Fongaard (født 2. mars 1919 i Oslo, død 26. oktober 1980 samme sted) var en norsk komponist, gitarist og musikkpedagog.
Liv
Fongaard ble født inn i en arbeiderklassefamilie og vokste opp på Ekeberg i Oslo, foreldrenes navn var Paul Anton Fongaard og Sigrid Hjelmberg.
Som barn bygde Fongaard en lekegitar av en sigareske og dette var utgangspunktet for det som senere ble hovedinstrument. Han studerte harmonilære og piano med Kristian Lange, og ved Musikkonservatoriet i Oslo hvor han ble uteksaminert i 1945 (gitar og piano) og i 1947 (direksjon). Fongaard studerte komposisjon privat hos Per Steenberg, Sigurd Islandsmoen, Bjarne Brustad og Karl Andersen, og for å forstå de teoretiske lovene musikken er bygd på, studerte han også astrofysikk, anatomi, kjemi, religion, matematikk, fysikk, paleontologi og mange ulike språk. Det varierte interesseområdet viser seg i enkelte verktitler, eksempelvis Galaxe, Homo Sapiens, Genesis.
I 1950 giftet Fongaard seg med danskfødte Bertha Ellinor Johansen, som han fikk seks barn med. Fongaard tjente til livets opphold som studiomusiker, blant annet for Alf Prøysen, Kåre Siem, Vidar Sandbeck og Søstrene Bjørklund, og var fast musiker i barneprogrammene Barnetimen for de minste og  på NRK. Videre spilte han under NRK-sendinger med teaterstykker av Ingmar Bergman og Anton Tsjekhov og opptrådte som konsertgitarist med Kringkastingsorkestret. I to perioder, fra 1945 til 1949 og fra 1956 til 1976, underviste Fongaard i gitar ved Musikkonservatoriet og gjesteforeleste i komposisjon. Han gav også ut to gitarlærebøker: Med gitaren i kosekroken (1967) og Elementær gitarskole (1972).
Musikk
Tidlige inspirasjonskilder var Hindemith, Schönberg og Webern, og Fongaard skrev musikk i de fleste sjangre før han på 1960-tallet begynte å orientere seg mot mikrotonal musikk. Datidens orkestre var ikke i stand til å realisere ideene hans, derfor ble for eksempel Uran 235 (1963) fjernet fra Filharmonisk Selskaps Orkesters konsertprogram for 1965. Skuffet over dette bestemte Fongaard seg for å framføre musikken sin selv og bygde først en kvarttone-gitar ved å fordoble antall bånd på gripbrettet slik at oktaven ble delt i 24 toner i stedet for de vanlige 12. Senere utvidet han mulighetene ved å bygge et gripebrett uten tverrbånd og utviklet etterhvert en preparert gitar der tonene frembringes ved hjelp av ulike typer objekter plassert på, under og mellom strengene. De første av mange stykker i denne sjangeren kom på midten av 1960-tallet.
For mikrointervallgitaren komponerte han en serie med verker, både solo og med følge av resitasjon og slagverk. Titlene avslører også komponistens interesse for filosofi og astronomi: Galaxy, Homo Sapiens, Genesis. Hans Sinfonia Microtonalis representerte Norge ved International Rostrum of Composers i Paris i 1970. Han har også prøvd å overføre mikrointervall prinsippene til orkesterverker som Orchestra Antiphonalis, Symphony of Space, Universum og Mare Tranquilitatis.
Fongaard var langt forut for sin tid, men i de senere årene har musikken fått stadig større oppmerksomhet, eksempelvis har senere komponister benyttet hans mikrotonale teknikker i forbindelse med bruk av ulike folkemusikalske intervaller som faller utenfor den tonale skalaen. Fongaards totale produksjon er meget anselig. Han komponerte gjerne i serier: 23 Konserter for klaver og orkester op. 118, 12 Konserter for soloinstrument og orkester op. 120, 21 Strykekvartetter op. 123, 57 Sonater for 1 instrument op. 125, 41 Konserter for soloinstrument og lydbånd op. 131.
Samiske geografiske navn i Kåfjord
Samiske geografiske navn i Kåfjord (knr 1940) angir stedsnavn i Kåfjord kommune som har en alternativ samisk form. Da stedsnavn kan referere til geografiske områder av noe utstrekning så kan de dekke flere kommuner.
Mechelen
Mechelen  er en kommune, by og et administrativt distrikt (kommunesamling) i den belgiske provinsen Antwerpen. Kommunen ligger midt i mellom byene Antwerpen og Brussel, ved elva Dijle.
Samiske geografiske navn i Kåfjord
De samiske stedsnavnene kan angis på forskjellig vis der det er etablert former på flere samiske språk. Dette skjer i grenseområder mellom språkene. Det er ni forskjellige former av samisk; sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, skoltesamisk, enaresamisk, kildinsamisk og tersamisk. Det er også to utdødde former, kemisamisk og akkalasamisk. Bare nordsamisk er tatt med i denne oversikten for Kåfjord kommune.
Mechelen
Mechelen ligger langs E19-motorveien og jernbanen, og har høy næringsaktivitet basert på blant annet metallbearbeidende industri, mekanisk og kjemisk industri samt fremstilling av maskiner og transformatorer. Byen er også kjent for sine bryggerier, spesielt Het Anker, et av de eldste bryggeriene i Belgia.
Kunstmaleren Michiel Coxie («den flamske Rafael») var født i Mechelen.
To av de eldste fotballagene i Belgia, KV Mechelen (katolsk) og Racing Mechelen (protestantisk), kommer begge fra Mechelen.
Emerson
Emerson kan sikte til flere personer:
Madelen Berås
Madelen Voreland Berås (født 14. mai 1990 i Kristiansand) er en norsk montérytter fra Tveit, som vant Paradise Hotel med Niklas Vindel i 2011.
I juli 2014 satte Berås norgesrekord da hun red Vestpol Faxen inn til seier på Jarlsberg Travbane på tiden 1.21,8.
Kaptein N
Kaptein N (engelsk: Captain N: The Game Master) er en animert TV-serie fra 1989–1991 produsert av DIC Animation
Madelen Berås
Hennes storesøster; Malin Berås, driver også med monté.
Kaptein N
Serien hadde mange karakterer fra diverse NES- og Gameboy-spill, blant annet Kid Icarus, Mega Man, Metroid, Castelvania, Punch-Out og The Legend of Zelda.
I Norge ble serien kun utgitt på VHS, den ble aldri sendt på TV.
Handling
Historien følger Kevin Keene, en tenåring fra Northridge i Los Angeles, og hunden hans Duke som blir ført til et annet univers - kjent som Videoland, etter at de blir sugd inn i en virvel, kalt Ultimate Warp Zone som kom fra fjernsynet hans. For å oppfylle en eldgammel profeti, er Kevin bestemt å bli helten "Captain N: The Game Master" og redde Videoland fra onde krefter, som blir ledet av Mother Brain fra en festning kalt Metroid. Når Kevin dukker opp har Mother Brain nesten lyktes i å få kontrollen over hele Videoland. Kevin (som i Videoland er bevæpnet med en Zapper, og en beltespenne formet som en NES-kontroller) og Duke dukker plutselig opp på den andre siden av Ultimate Warp Zone.
N Team, som består av prinsesse Lana (den fungerende herskeren av Videoland etter at hennes far, kongen, ble forvist) sammen med Simon Belmont, Mega Man og Kid Icarus. I begynnelsen er hele N Team skeptiske til Kevins evner. Imidlertid, etter at Lana blir kidnappet av fienden kort tid etter Kevins ankomst, legger den motvillige gruppen alle forskjellene deres til side for å gjennomføre et redningsoppdrag hvor Kevin til slutt oppnår de andres tillit. I løpet av sesong 2 slutter Game Boy (en superdatamaskin i menneskelig størrelse) seg til N Team.
Utgivelser i Norge
I Norge har det kommet ut 3 VHS utgivelser av serien, med 2 episoder på hver VHS. Alle episodene nevnt under er fra sesong 1.
Mata Roma
Mata Roma er en kommune i delstaten Maranhão i nordøstregionen av Brasil.
Penetrans
Penetrans (manifestasjonshyppighet) er et begrep som brukes i genetikk. Det angir hvor stor andel av individene med en bestemt genotype som viser en aktuell fenotype. Dersom ikke alle med en genotype manifesterer den tilsvarende fenotypen, sier man at genet har ufullstendig penetrans. Dersom alle med aktuell genotype manifesterer genotypen, sier man at genet har fullstendig penetrans.
Begrepet brukes for eksempel ved sykdom. Hemokromatose har ufullstendig penetrans fordi mange med genene for sykdommen ikke vil utvikle den. Cystisk fibrose har fullstendig penetrans fordi alle med genotypen får sykdommen.
Reinfoss
Reinfoss eller Reinfossen er navn på flere fosser eller stryk i Norge, blant dem:
Ontake
Ontake (御嶽山; Ontake-san) er en vulkan på øya Honshū i Japan. Vulkanen ligger på grensen mellom prefekturene Nagano og Gifu. Det er 3067 meter høyt. Det siste utbruddet skjedde den 27. september 2014. Da døde 58 mennesker og per januar 2017 var fem fortsatt savnet.
Tambusa
Tambusa er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Arten er utbredt i Sør-Afrika.
Putte
Putte  er en kommune i den belgiske provinsen Antwerpen.
Leif Brandt
Leif Brandt (1914–2005) var billedkunstner, reklametegner og grafisk designer for Hydro. Som billedkunstner var hans hovedmedium akvarell, men han brukte også olje og blandingsteknikker. Han malte i hovedsak landskapsmalerier, men har også bidratt med illustrasjoner til ulike prosjekter.
Han var en del av motstandsbevegelsen under andre verdenskrig og måtte flykte til Sverige med sin kone Bergljot Brandt, da han var etterlyst av tyskerne. Han arbeidet så hos svensk rikspoliti som hundefører, før han kom hjem igjen til Norge etter krigens slutt.
Brandt arbeidet store deler av sin karriere for Hydro som grafisk tegner og er også kunstneren bak veggkunsten på Hydros bygning på Magnor. I 1963 sto han for utsmykningen av Notodden sykehus. Han er innkjøpt av Haugesund Lufthavn og Karmøy rådhus. Han tegnet Norges Røde Kors' julemerke i 1967, 1968 , 1969 og 1970. I 1982 holdt han separatutstilling i «Det lille atelier» i Oslo.
Kenema
Kenema er en by i østlige Sierra Leone. Kenema er hovedstad i den østlige provinsen, og er landets tredje største by. Kenema er et regionalt økonomisk og finansielt sentrum i østre del av landet. Blant de viktigere økonomiske virksomheter i byen må nevnes handelen med diamanter. Den har vært viktig siden diamantgruvedriften tok til i 1931.
I byen finnes universitetet Eastern Polytechnic.
Befolkningen er etnisk svært sammensatt, men flertallet er mende.
Streisand
Streisand er den fjerde og lengste konsertturneen til artisten Barbra Streisand (med hensyn til antall konserter). Denne turneen markerte første gang Streisand turnerte i Canada, og første gang hun spilte i Europa foruten England.
Bakgrunn
Konsertturneen ble offentliggjort 12. juni 2006 etter at det ble spekulert på i månedsvis. Den første konserten ble holdt i Wachovia Center i Philadelphia. Billettprisene på noen av konsertene kunne bli på opptil 750 amerikanske dollar, og enda dyrere for VIP-billettene. Flere steder ble billettene solgt ut kort tid etter at de ble lagt ut for salg. Musikkgruppen Il Divo var med på turneen og sang tre låter med Streisand, samt tre låter fra sitt eget repertoar. Et orkester på 58 mann var også med henne.
De to konsertene i Sunrise i Florida ble spilt inn som en konsertfilm for TV-kanalen Showtime. Filmen ble også utgitt på DVD 28. april 2009 som en del av Barbra Streisand: The Concerts, som også inneholdt en TV-spesial fra Barbra Streisand in Concert-turneen og dokumentarfilmen Putting It Together: The Making of The Broadway Album. TV-spesialen ble også sendt på CBS. Konsertalbumet Live in Concert 2006 inneholdt liveopptak fra konsertene i New York, Washington, D.C. og Sunrise. Turneen var en av de mest solgte for 2006 ifølge Billboard.
Sangliste
Konsertene ble delt inn i to akter. Akt 1 ble igjen delt opp av Il Divos sololåter, mens akt 2 inneholdt ekstranumre.
Det ble gjort små endringer på sanglisten underveis i turneen, men hun sang mye av de samme låtene. På noen av konsertene sang hun blant annet «Smile», «Nobody's Heart Belongs to Me» og «Where or When». Streisand fremførte «Happy Days Are Here Again» som en duett med Steve Bridges på noen av konsertene, mens på de andre sang hun den solo. Il Divos «Passera» ble fjernet fra sanglisten etter konsertene i New York. «Don't Rain on My Parade» ble sunget med to ulike sangtekster gjennom turneen, men på den første konserten sang hun begge to. Hun sang også «Stoney End» under noen konserter i 2. akt.
Følgende er sanglisten fra den siste konserten i Los Angeles:
Richard E. Pates
Bakgrunn
Richard Edmund Pates ble deretter sent til Pontifical North American College i Roma.
Prest
Den 20. desember 1968 ble han presteviet for erkebispedømmet Saint Paul og Minneapolis av biskop Francis Frederick Reh i Peterskirken i Roma..
I 1969 mottok han sin lisensiatgrad i teologi fra Det pavelige gregorianske universitet.
Som prest har han tjent som assisterende wogneprest ved Church of the Blessed Sacrament i St. Paul, sekretær for erkebiskopen, medlem av staben for det apostoliske nuntiatur i Washington, D.C., direktør for St. John Vianney Seminary, og sogneprest ved Our Lady of Peace i Minneapolis. I 1998 ble han grunnlegger av St. Ambrose Church i Woodbury i Minnesota.
Hjelpebiskop i Saint Paul og Minneapolis
Den 22. desember 2000 utnevnte pave Johannes Paul II ham til hjelpebiskop av Saint Paul og Minneapolis og titulærbiskop av Suacia. Erkebiskopen av Saint Paul og Minneapolis, Harry J. Flynn, bispeviet ham den 26. mars året etter. Medkonsekratorer var det sammer erkebispedømmets emeriterte erkebiskop John Robert Roach og hjelpebiskop Frederick Francis Campbell.
Biskop av Des Moines
Pave Benedikt XVI utnevnte ham til biskop av Des Moines den 10. april 2008. Den 29. mai samme år ble han innført i embedet. Pates var den tredje på rad av Des Moines' biskoper som kom dit fra hjelpebiskopembeder i Saint Paul-Minneapolis; de to før ham var biskop Joseph Charron og biskop William Bullock.
Den 18. juli 2019 innvilget pave Frans biskop Richard Edmund Pates' aldersbetingede avskjedssøknad.
Biskop Pates fungerte som apostolisk administrator for bispedømmene Joliet i Illinois fra 27. desember 2019 til 29. september 2020, bispedømmet Crookston i Minnesota fra 13. april [4] til 6. desember 2021, og bispedømmet Wichita fra 3. april 2023. .
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Volvo 140-serien
Volvo 140 er en svensk personbilmodell, produsert av Volvo fra 1966 til 1974.
Volvo 140 ble presentert i 1966 og representerte et stort steg framover i bilutviklingen. God innvendig plass og høy sikkerhet gjorde bilen til en milepæl som skulle vise seg å lede til den moderne Volvo-bilen. Bilen var tegnet av Volvos norsk-svenske designer Jan Wilsgaard. De etterfølgende årene ble grunnmodellen 144 (firedørs sedan) etterfulgt av 142 (todørs sedan) og 145 (stasjonsvogn). Det fantes også en stasjonsvogn med høyere tak som ble kalt Volvo 145 Express.
I 1971 skjedde den første store forandringen da en ny front ble montert. Nye endringer fulgte fram til Volvo 240, en videreutvikling av 140-serien, ble introdusert i 1974. En mer luksuriøs utgave av 140-serien var Volvo 164.
Ola Svensson
Ola Nils Håkan Svensson bedre kjent under artistnavnet Ola (født 23. februar 1986 i Lund) er en svensk pop-sanger. Ola ble først kjent gjennom den svenske utgaven av Idol i 2005.
Ibn Ishaq
Ibn Ishaq, egentlig Muḥammad ibn Isḥāq ibn Yasār ibn Khiyār (født i Medina 704, død i Bagdad ca 767) var en arabisk historiker som er kjent som forfatteren av den første større Sirat Rasul Allah – biografi om profeten Muhammed. Han var også redaktør av hadith, og skrev andre bøker som er tapt.
Han vokste opp i Medina, og studerte som voksen i Alexandria. Senere bosatte han seg i Bagdad, hvor han ble ansatt som historiker ved abbasidenes hoff.
Mette Anita Wivestad
Mette Anita Wivestad (født 13. juni 1952) er en norsk tidligere bowlingspiller som representerte Treff 65 i Kristiansand. Hun ble gift Høy i 1973.
Hun vant tre NM-gull i 1969 og 1970, deriblant to NM-gull i double sammen med sin mor Bjørg Wivestad.