cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Middelalderens mat og drikke
Aqua vitae
Destillering var kjent allerede i oldtidens Kina og selv antikkens grekere og romere kjente til teknikken, men bruk i storskala begynte ikke før på 1100-tallet da arabiske innovasjoner på området i kombinasjon med destilleringskolber av glass effektiviserte prosessen. Den middelalderske vitenskapen mente at destillering framstilte essensen av et emne og den latinske termen aqua vitae («livets vann») ble brukt på alle former for destillater helt opp på 1600-tallet. I begynnelsen kunne destillerte væsker ha en rekke ulike bruksområder; redusert druesaft blandet med sukker ble anbefalt mot diverse plager og rosevann ble brukt som parfyme, i matlagning og til håndvask ved finere tilstelninger. Destillat av alkohol kunne også benyttes til å lage en ildsprutende entremet (en slags underholdningsrett) ved å dyppe en bit bomull i sprit. Bomullen ble så stappet i munnen på dyr som var tilberedt separat og siden iført dyrets skinn eller fjærpryd for å gi illusjonen av at det fortsatt levde; bomullen ble antent og retten servert som et fantasifullt fabeldyr.
Aqua vitae stod høyt i kurs blant leger. I 1309 skrev Arnaldus de Villanova at «det fremmer god helse, fjerner overflødige væsker, forfrisker hjertet og bevarer ungdommen». I senmiddelalderen økte produksjonen av hjemmebrent, spesielt i tysktalende regioner, og allerede på 1200-tallet var Hausbrand (tysk for «hjemmebrent», av gebrannter wein, brandwein, «brennevin») vanlig. Mot slutten av middelalderen ble brennevin så vanlig, selv hos almuen, at man begynte å innføre regler for å begrense salg og fremstilling; i 1496 ble det i Nürnberg lagt ned forbud mot alt salg av aquavit på søndager og andre helligdager.
Krydder og urter
Krydder var blant de luksuriøse produktene som fantes i middelalderen, og de vanligste var svartpepper, kanel (og det billigere alternativet cassia), karve, muskat, ingefær og nellik. Alle måtte importeres fra plantasjer i Asia og Afrika, noe som gjorde dem veldig dyre. Det har blitt anslått at rundt 1000 tonn pepper og 1000 tonn av de vanligste kryddertypene ble importert til Vest-Europa hvert år i senmiddelalderen. Verdien av disse tilsvarte et årsforbruk av kornprodukter for 1,5 millioner mennesker. Pepper var det vanligste krydderet, og safran var det mest eksklusive og ble like mye brukt for den intensive gulrøde fargen det satte på maten som for smaken. Krydder som nå har blitt mer sjeldne var; paradiskorn, en slektning av kardemomme som nesten totalt erstattet svartpepperet i nordfransk matlagning i senmiddelalderen, langpepper, galangarot og kubeberpepper. Sukker ble i middelalderen sett på som et krydder på grunn av den høye prisen og dets humorale egenskaper (varmt og tørt).
Urter som salvie, sennep og spesielt persille var svært vanlige og ble benyttet i matlagning over så godt som hele Europa, likedan mynte, karve, dill og fennikel. Anis ble ofte brukt for å smaksette fiske- og kyllingretter og frøene ble brukt til å lage karameller. Urter vokste vilt og ble dyrket litt overalt og var overkommelige selv for de fattigste. De ble også brukt i overklassemat, men var generelt mindre fremtredende og ble ofte brukt bare for å farge maten. En velkjent moderne myte er at middelalderens kokker brukte rikelige mengder krydder, spesielt svartpepper, for å skjule smaken av råttent kjøtt. Men ettersom en middelalderbankett var et kulinarisk høydepunkt samt en mulighet for verten til å vise frem sin generøsitet og rikdom, og ettersom de fleste adelsmenn hadde tilgang til jaktmarker og fiskedammer, buskap og tørket, saltet eller røkt kjøtt, ville det være underlig om man sløset bort dyrt krydder på å forsøke å skjule smaken av harskt kjøtt.
Søtsaker og desserter
Termen «dessert» kommer fra gammelfransk desservir, «dekke av», eller bokstavelig oversatt «av-servere» og har sitt utspring i middelalderen. Den bestod oftest av dragéer og gløgg sammen med lagret ost, og kunne mot senmiddelalderen også inkludere fersk frukt med sukker, honning eller fruktsaft. Det fantes et stort antall friterte bakverk og crêpes med sukker, søte puddinger og dariole, deigformer med fyll av mandelmelk, egg, frukt og iblant til og med benmarg og fisk. Tysktalende områder hadde en særskilt forkjærlighet for krapfen; stekte eller friterte bakverk med alle slags fruktfyll. Marsipan i mange varianter var velkjent i Italia og Sør-Frankrike på midten av 1300-tallet og er trolig av arabisk opprinnelse. Anglonormanniske kokebøker er fulle av oppskrifter på søte og lekre puddinger, supper, sauser og tarteletter med jordbær, kirsebær, epler og plommer. De engelske kokkene hadde også en forkjærlighet for blomsterblader fra roser og hyll. En tidlig forgjenger til quiche forekommer i Forme of Cury, en oppskriftssamling fra sent 1300-tall i form av en Torte de Bry, en tartelett med egg- og ostefyll.
I nordre Frankrike spiste man mange varianter av vafler og krumkake sammen med ost og hypocras, eller en søt malvoisevin til issue de table («sorti fra bordet»). Kandisert ingefær, anisfrø og andre krydder var alltid med ved finere middager og var kjent som épices de chambre («kammerkrydder») og ble spist for å hjelpe på fordøyelsen mot slutten av et måltid som en måte å «lukke» magen. Via muslimene i Al-Andalus og på Sicilia kom kristne europeere i kontakt med en helt ny verden av søtsaker som senere ble spredt til resten av Europa. Akkurat som Montpellier i Languedoc var Sicilia kjent for sin sukker-, nougat- og mandelkonfekt. Araberne introduserte også kunsten å lage iskrem og sorbet og mange ulike søte kaker og bakverk; cassata alla Siciliana (fra arabisk qas'ah, ordet for terrakottaskålen der den ble formet) laget av marsipan, sukkerkake og søtet ricotta og cannoli alla Siciliana, opprinnelig capelli di turchi (tyrkiske hatter) som består av stekte, avkjølte deigrør med et søtt ostefyll.
Kirken og vitenskapen
Den katolske og ortodokse kirken og deres religiøse kalendre hadde stor innflytelse på middelalderens matvaner; kjøtt (men ikke fisk) var forbudt i nærmere en tredjedel av året for de fleste kristne, og selv andre animalske produkter som egg og melkeprodukter var som regel ikke tillatt å spise på fastedager. Kirken ga ofte dispensasjon i områder der man ikke hadde tilgang på vegetabilske alternativer eller der de helt enkelt var for dyre å importere (for eksempel var lundefugl klassifisert som fisk for norske fiskere). Barn, gamle, pilegrimer, arbeidere og tiggere var unntatt fra de fleste fastebestemmelser, men ikke fattige så lenge de hadde tak over hodet. Utover det brukte man å faste før man mottok nattverden, og disse fastene strakte seg ofte over en hel dag og krevde at man avstod helt fra mat.
Medisinvitenskapen i middelalderen hadde også stor innflytelse på hva som ble ansett som nyttig og næringsrik kost. Livsstil – inklusive kosthold, mosjon, passende sosial oppførsel og diverse helsekurer – var veien til god helse, og all mat ble tildelt visse egenskaper som ble ansett å skulle påvirke helsen. Alle matvarer ble klassifisert på to skalaer, fra varmt til kaldt og fra fuktig til tørt, alt ifølge humoralpatologien, en samling medisinske teorier som var basert på Galenus lære og som dominerte vestlig medisin helt frem til 1600-tallet.
Fastebestemmelser
Utover de sannheter som ble diktert av leger, hadde kirkelige bestemmelser en betydelig påvirkning på middelalderens matvaner. Såvel den østre som den vestre kirken foreskrev at høytid skulle alternere med faste. I store deler av Europa var onsdag, fredag, og i enkelte tilfeller også lørdag og mange spesifikke datoer, som faste- og adventstiden, fastedager. Kjøtt og animalske produkter som melk, ost, smør og egg var forbudt og bare fisk og vegetabilsk mat var tillatt. Fasten skulle være en form av kroppslig selvdisiplin som skulle oppfriske sjelen, en måte å befeste og forsterke det middelalderske dogmet om kroppens underlegenhet for ånden, og som en påminnelse om Kristus' offer for menneskeheten. Hensikten var ikke å fremstille noen mat som uren, snarere at måtehold skulle tjene som en åndelig øvelse i selvbeherskelse. På visse fastedager som ble sett som spesielt viktige begrenset man spising til bare et måltid per dag. Til tross for at de fleste mennesker viste respekt for fastebestemmelsene og i allmennhet gjorde bot om de brøt mot dem, fantes det mange forsøk på å omgå restriksjonene, en konflikt mellom ideal og praksis som ble oppsummert slik av forfatteren Bridget Ann Henisch:
Middelalderens næringslære
Den middelalderske vitenskapen så fordøyelsen som en prosess som lignet matlaging. Spaltingen av mat i magen ble sett som en fortsettelse av den tilberedelsen som kokken påbegynte. For at maten skulle bli ordentlig tilberedt og næringen skikkelig tatt opp av kroppen var det viktig at magen ble fylt på riktig måte. Lettfordøyelig mat skulle spises først og så følges av suksessivt tyngre retter. Om man ikke fulgte denne ordningen trodde man at den tyngre maten skulle synke til bunnen av magen og der blokkere fordøyelseskanalen og forårsake forråtnelse og oppsamling av dårlige væsker i magen. Det var også svært viktig at mat med ulike egenskaper ikke ble blandet tilfeldig.
Et måltid skulle helst innledes med frukt som ble ansett som lettfordøyelig, for eksempe epler. Siden fulgte grønnsaker som salat og kål, portulakk, urter, fuktige frukter, lettere kjøtt som kylling eller killing sammen med grønnsakssuppe og buljong. Etter det spiste man tyngre kjøtt som flesk og storfekjøtt, men også pærer og kastanjer, som begge ble ansett som særdeles tungt fordøyelige.
Den mest ideelle maten var den som lå tettest opp mot menneskets humoralpatologi, altså moderat varm og fuktig. Maten skulle også helst være finhakket, malt og banket for å oppnå en best mulig blanding av alle ingrediensene. Hvitvin ble antatt å være kjøligere enn rødvin, og den samme forskjellen tilla man hvit og rød eddik. Melk var moderat varmt og fuktig, men melken fra forskjellige dyr ble ofte tillagt forskjellige egenskaper. Eggeplomme ble regnet som varmt og fuktig, mens eggehvitene var kalde og fuktige. Det ble forventet at dyktige kokker rettet seg etter humorologiens retningslinjer. Selv om dette la begrensninger på kombinasjonsmulighetene var det fortsatt stort rom for kunstnerisk frihet.
Rosenlundsalen
Rosenlundsalen i Konservativen, Halden er sannsynligvis Norges eldste bevarte teatersal. Salen er nevnt i en branntakst fra 1777 og er dermed eldre enn både Fredrikshalds teater og Trøndelag Teaters Gamle Scene. Huset er oppført mellom 1759 og 1765.
Salen, og resten av huset, var opprinnelig lokaler for Den Civile Klub Selskab også kalt Harald Haarfagers Klub. Navnet har salen etter S. Rosenlund, som eide huset i 1842. Salen har bevart en original prosceniebue som viser at den har fungert som teatersal. De opprinnelige dekorasjonene ble imidlertid borte da Den Civile Klub slo seg sammen med Den Militære og ble til Haldens Klub.
I 1849 holdt Marcus Thrane det første folkemøtet i det som skulle bli kjent som Thrane-ria i Rosenlundsalen. Vi har dermed belegg for å si at ikke bare norsk teater, men også norsk arbeiderbevegelse, kan føre sin historie tilbake til dette rommet.
I 1852 var salen igjen innreda som teater, og fra 1856 finnes det detaljert oversikt over tepper, dekorasjoner og sufitter.
Ved overgangen til det tjuende århundre ble salen overtatt av Den konservative Arbeiderforening og fikk etter dette rykte som ølbule. Fra 1961 fungerte salen som møbellager, mens huset gradvis forfalt.
I 1987 kjøpte Halden kommune huset og satte de øvrige lokalene i stand som kontorer for Østfold Teater. Selve salen ble stående urørt.
Salens framtid er usikker. Kulturhistorisk verdifull, men samtidig forfallen og utsatt, trenger den sårt til en restaurering som går langt ut over både økonomi og kompetanse hos den nåværende eieren.
Josiah Wedgwood II
Josiah Wedgwood II (født 3. april 1769, død 12. juli 1843), sønnen av den engelske pottemakeren Josiah Wedgwood, fortsatte sin fars firma og var en Member of Parliament (MP) for Stoke-upon-Trent fra 1832 til 1835. Han var en abolisjonist, og avskydde slaveri.
Wedgwood var ansvarlig for Wedgwood Company's første benporselenvarer.
Wedgwood giftet seg med Elizabeth Allen (1764–1846) og de fikk fire sønner og fem døtre, av disse giftet to seg med søskenbarna sine, barn av Robert Darwin og Susannah Wedgwood. Josiah Wedgwoods datter Emma (1808–1896) giftet seg med Charles Darwin.
Svend Dahl
Svend Dahl (født 24. september 1887 i København, død 15. november 1963 på Frederiksberg) var en dansk bibliotekar som arbeidet ved Universitetsbiblioteket i København, og som riksbibliotekar fra 1943 til 1952. Han etablerte Dansk tidsskrift-Index.
Nordic Air
Nordic Air A/S var et norsk fraktflyselskap med base på Sandefjord Lufthavn, Torp. Selskapet opererte fra 1970 til 1973 med en Douglas DC-4, som senere ble erstattet med to Lockheed L-188 Electra. Driften var basert på charterfly, ettersom selskapet ikke fikk tillatelse til å fly rutefly. Den vanligste transporten var fisk, som ble fraktet fra Nord-Norge, Island og Færøyene. Selskapet ble i 1973 kjøpt opp og slått sammen med Fred. Olsens Flyselskap, etter at Nordic Air ikke fikk innvilget sin søknad om konsesjon til å drive ruteflyvirksomheten «Nordic Express».
Historikk
Selskapet ble startet av brødrene Arne og Einar Karlsen fra Stokke. De hadde eierinteresser i Vestfold Industrier, og ønsket å ekspandere til flyfrakt. Forretningsideen var å frakte fersk fisk fra Nord-Norge til Sør-Norge og videre til Europa. Thore Virik ble ansatt som sjefspilot. Han og salgssjef Jan Larsen hadde også en eierandel i Nordic Air. Selskapet bygde en hangar på Sandefjord Lufthavn, Torp og kjøpte en Douglas DC-4 Skymaster, med registrering LN-MOB og som ble navngitt Moby. Selskapet søkte om konsesjon til å starte vanlige flyreiser, men Samferdselsdepartementet avslo søknaden. Følgelig kunne Nordic Air kun utføre ad hoc-flyvninger. De første årene fløy flyselskapet hovedsakelig fisk fra Nord-Norge samt fra Island og Færøyene. I tillegg til fisk fraktet de også hester, storfe og andre dyr.
I 1972 erstattet flyselskapet sin Skymaster med en Lockheed L-188 Electra. Selskapet leverte inn en ny konsesjonssøknad; denne gangen gjaldt søknaden et konsept som skulle kalles «Nordic Express». Søknaden ble avslått; departementet uttalte at lastetjenestene som ble levert av SAS, Braathens og Widerøe på deres passasjerfly var tilstrekkelig for det innenlandske markedet. I 1973 ble Nordic Air solgt til Fred Olsen Air Transport, som var basert på Oslo Lufthavn, Fornebu. Nordic Air er det eneste fraktflyselskapet som har hatt base på Sandefjord Lufthavn, Torp.
Susan King (misjonær)
Susan King var en av de første protestantiske kvinnelige kinamisjonærer. Hun virket i Hongkong rundt 1840.
Hunt Emerson
Hunt Emerson (født 28. januar 1952) er en engelsk undergrunnstegner og illustratør som lever og arbeider i Birmingham. Han er hovedsakelig tilknyttet forlaget Knockabout Comics og fra burleske og tildels frilynte serier har han også kommet flere lengre tegneserieromaner, som The Rime of the Ancient Mariner (1990), Casanova's Last Stand (1993), og hans personlig tilpasning av Lady Chatterley's Lover (1986), som dog ikke er mindre frilynt og burlesk. Han er blitt oversatt til flere språk.
Liv og karriere
Emerson er født i 1952 og gikk på kunstskole i hjembyen Newcastle upon Tyne i nordlige England fra han var 16 år gammel. Han flyttet til Birmingham for å få en universitetsutdannelse, men hoppet av etter det første året og ble involvert med undergrunnstegneserier. Emerson har sterk og solid strek med hang til det figurative og appetitt for det surrealistiske, og var tidlig inspirert av George Herrimans Krazy Kat fra boken Penguin Book of Comics på slutten av 1960-tallet. Andre tegneserier var han ikke større inspirert av inntil den første bølgen med amerikanske undergrunnstegneserier kom på begynnelsen av 1970-tallet. Man kan se mye av Robert Crumbs strekføring i Emersons tegninger, men det er mer totaliteten i amerikansk undergrunn framfor en enkelt tegner.
I 1971 fikk han utgitt sin første serie i Street Press, en undergrunnsavis i Birmingham. Han var nært tilknyttet Birmingham Arts Lab fram til midten av 1970-tallet, «et løst kollektiv av kreative mennesker som jobbet sammen uten noen fordringer eller ‘stjerner’». Her utga han en av sine første seriehefter sammen med andre, Street Comix, utgitt på sitt eget «forlag», Ar-Zak Press. Utover 1970-tallet samarbeidet han med andre tegnere som Brian Hills og Paul Fisher på seriehefter som Large Cow Comix, Outer Space Comix, The Adventures of Mr. Spoonbiscuit, Pholk Comix, Zomix Comix og Dogman, og hans tegninger begynte også å utkomme på andre språk.
I 1976 begynte han tegningen av Thunderdogs, en antimilitaristisk tegneserie som til sist ble utgitt av Gilbert Sheltons Rip-Off Press i 1981. I løpet av 1980-tallet ble det særlig Knockabout Comics i London som utga hans serier, og foruten de ovennevnte kom The Big Book of Everything (1983), Jazz Funnies (1986), Hard to Swallow (manus av John Dowie, 1988), Startling Planet (1989), Pusspuss (1994), Aliens Ate my Trousers (1998) og Citymouth (2000). I 1988 utga han på Titan Books den politiske tegneserieboken You Are Maggie Thatcher, fortalt av Pat Mills, og som ikke har bedret britiske politikeres syn på tegneserier.
Han har jobbet for så ulike publikasjoner som Fiesta, Fortean Times, The Wall Street Journal Europe, The Bookseller og motorsykkelmagasinet Bike. For førstnevnte, et herreblad, lagde han fra 1981 den faste serien Firkin the Cat, et løssluppet syn på menneskelig seksualitet sett fra en sprek og kåt katt, skrevet av Tym Nanley. Serien har siden er samlet i minst seks hefter, utgitt av Last Gasp. Han er redaktør for sitt eget hefte, Knockabout Comics, hvor tittelen indikerer hvem forlaget er. Her er foruten hans egne serier også Alan Moore, Neil Gaiman, Dave McKean, S. Clay Wilson og andre tegnere faste bidragsytere. Totalt sett har han produsert et tyvetalls titler, men har også arbeidet i reklame og gjort mange bokillustrasjonene, inkludert illustrert Collins English Guide og en barnebokserie for Walker Books. Til tross for sine serier for utelukkende voksne, har Emerson også gjort flere ting for barn; han gjenoppvekket barnetegneserien «Little Plum» og senere den tilsvarende «Ratz» i barnebladet The Beano.
Antagelig er Emerson den første britiske tegneserietegneren som har blitt akademisk analysert i et kapittel i boken Satire and Romanticism (2000).
Ifølge hans eget nettsted lever han fortsatt i Birmingham, deler et hus med livspartner Jane og tre katter. Han steller i hagen, leser oldtidshistorie og spiller gitar i en band som kaller seg «The Hound Dogs».
Hauke-patruljen
Haukepatruljen var navnet på en tidligere norsk tegneserie. Den er en av de lengstlevende norske tegneseriene. Haukepatruljen begynte i Ukemagasinet i 1930, og fortalte om en flokk speidergutter og deres mange opplevelser innen- og utenlands. Det var Alf Fossums forslag å lage denne serien, og den ble meget populær blant gutter. Fossum fortsatte med å skrive i alle de årene serien ble laget.
Jens R. Nilssen var tegner til ca 1955, og siden overtok Jan Lunde tegnearbeidet, og serien gikk i bortimot tredve år.
Hver jul i mange år ble årets serier samlet i ett julehefte, og det første av dem kom allerede i 1930. Det ble en stor suksess, og det ble trykket i to opplag, hvert på 10 000 eksemplarer.
Kati Venäläinen-Sundqvist
Kati Venäläinen-Sundqvist (født Kati Sundqvist 15. februar 1975 i Noormarkku, Satakunta) er en finsk tidligere langrennsløper. Hun tok sølv på den individuelle sprinten under Ski-VM 2001 i Lahtis.
Édouard Bourguignon
Édouard Bourguignon (født 18. august 1887, død ukjent) var en belgisk sportsutøver som deltok under OL 1920 i Antwerpen.
Bourguignon vant en olympisk bronsemedalje i tautrekking under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det belgiske laget som kom på tredjeplass i tautrekking bak det britiske laget City of London Police og Nederland. Det var fem lag som gjorde opp om den olympiske tittelen i tautrekking i 1920. Det var siste gang den var med som olympisk sport.
Cuba under Panamerikanske leker 1979
Cuba under Panamerikanske leker 1979. Cuba deltok i de 8. Panamerikanske leker som ble arrangert i San Juan i perioden 1. og 15. juli 1979.
Guillaume Court
Guillaume Court (død 12. juni 1361) var en av den av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Albi i Frankrike. Court var medlem av Cistercienserordenen.
Susan King
Susan King er navnet til flere personer:
Guillaume Court
Han ble kreert til kardinal i desember 1338 av sin onkel pave Benedikt XII.
Det usynlige barnet
Boken er ikke nødvendigvis en barnebok. Boel Westin refererer fra diskusjonen da boken utkom, hvor kritikere som Bo Carpelan og Per Olof Sundman begge peker på tvetydigheten; boken er «inte bara för barn, utan kanske främst för vuxna.» Sonja Hagemann mener også at «først og fremst er dette en bok for voksne om den nå også kan leses av barn.» Hagemann peker videre på det selvbiografiske i novellene.
Novellene
Samlingen inneholder ni noveller, fire av novellene har med personer fra mummifamilien i handlingen. Alle novellene foregår innenfor mummiuniverset, og de fleste har en entydig moralsk konklusjon. Noen slike etiske tema er å utvikle individualitet, og å erkjenne sine egne lengsler og drømmer.
Poststreiken i USA 1970
Poststreiken i USA 1970 var en streik blant ansatte i det amerikanske postverket i mars 1970. President Richard Nixon utkommanderte militæret og Nasjonalgarden i et forsøk på å distribuere posten og bryte streiken. Konflikten førte til en omfattende omorganisering av postverket og innføring av tariffavtale for postansatte.
Bakgrunn
På det aktuelle tidspunktet var tariffavtaler i postverket forbudt ved lov. Postansatte følte at arbeidsvilkårene var dårlige, og at arbeidsmiljøet var utrygt og helsefarlig. Postverkets ledelse opptrådte gammeldags og lempfeldig. Uformelle forsøk blant de ansatte på å oppnå høyere lønn og bedre arbeidsforhold, hadde vist seg å være resultatløse.
Streiken
Streiken begynte 18. mars 1970. I starten ble kun ansatte i New York berørt, men etterhvert ble mer enn 210 000 ansatte tatt ut av tjeneste. President Nixon opptrådte på fjernsyn og beordret til ansatte tilbake på jobb, men talen hans bidro kun til å forsterke de streikendes besluttsomhet og provoserte postansatte ved ytterligere 671 steder i andre byer til å slutte seg til streiken. Tjenestemenn i andre føderale etater kunngjorde også at de ville streike hvis Nixon gikk til rettslige skritt mot de streikende postansatte.
Streiken lammet landets postvesen og stoppet utleveringen av pensjoner, trygdeutbetalinger, skatteoppgjør, folketellingsskjemaer og høringsbrev. Bedrifter leide flyvemaskiner og lastebiler for å levere publikasjoner og brev.
Nixon talte til nasjonen igjen 25. mars og beordret 24 000 soldater til å distribuere posten. Operasjon Graphic Hand hadde på sitt meste over 18 500 soldater utplassert ved 17 postkontorer i New York.
Konflikten ble løst etter to uker med intens megling, der arbeidsminister William Usery jr. spilte en sentral rolle.
Følger
Fagforeninger, regjeringsmedlemmer og kongressmedlemmer forhandlet seg frem til en avtale som gav fagforeningene det meste de hadde bedt om, men som også etablerte et rettslig rammeverk for omorganisering av postverket.
I henhold til rammeverket fikk fagforeningene rett til å fremforhandle tariffavtaler om lønn og arbeidsvilkår.
1. juli 1971 slo fem fagforeninger seg sammen til American Postal Workers Union, verdens største fagforening for postansatte.
Virginia De Martin Topranin
Virginia De Martin Topranin (født 20. august 1987) er en italiensk langrennsløper. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hennes beste resultat var nummer 44 i skiathlon.
Warren County (Mississippi)
Warren County er et fylke i den amerikanske delstaten Mississippi.
Countyet tilhører geografisk og kulturelt Mississippi Delta.
Susan King (1956)
Susan King (født 25. desember 1956 i Guildford i Surrey i England) er en britisk fjernsynspersonlighet. Hun var vertinne for undervisningsserien Horses Galore som ble vist fra 1977 til 1980. Før det hadde hun presentert serien Country Search. Hun arbeider nå (2007) for HTV.
Alf Kristiansen
Alf Kristiansen var sønn av Alfred Kristiansen og Jenny f. Eriksen (f. 1879). Bosatt i Fjellsbyen i Drammen. Han var sveiser på gård, før han dro til sjøs. Hans tilknytning til NSB er uklar, men han kan ha vært ansatt på jernbaneverkstedet Sundland i Drammen der mange andre fra NKP og Osvald-gruppa arbeidet.
Kristiansen var blant de frivillige som meldte seg til tjeneste for å kjempe mot Franco-fascistene under den spanske borgerkrig. Der tjenestegjorde han som sersjant i De internasjonale brigadene.
Han var under andre verdenskrig med i Osvald-gruppen, den norske sabotasjeorganisasjonen som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. I det illegale arbeidet gikk Kristiansen under dekknavnet «Dagfinn».
Kristiansen var med i gruppen fra sensommeren 1941, og deltok i den store sprengningsaksjonen mot jernbanestasjonene i Oslo i februar 1942. Dessuten var han og Sunde med i sprengningen av Statspolitiets hovedkvarter i Henrik Ibsens gate 7 i Oslo, 21. august 1942.
Kristiansen ble tatt samme dag. Han satt fengslet på Akershus festning til han ble overført Trandum og henrettet 7. september.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Akershus
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 blei avholdt 12. september 2011. Denne delartikkelen omhandler valgresultatet for Akershus og kommunene i dette fylket.
Stemmetall
Partiforkortelser: A = Arbeiderpartiet; SV = Sosialistisk Venstreparti; R = Rødt; Sp = Senterpartiet; KrF = Kristelig Folkeparti; V = Venstre; H = Høyre; Frp = Fremskrittspartiet; Dem = Demokratene i Norge; MdG = Miljøpartiet De Grønne; KSP = Kristent Samlingsparti; Kyst = Kystpartiet; PP = Pensjonistpartiet; NKP = Norges Kommunistiske Parti
Lokale lister: Asker = Askers grønne venner; Lørenskog = Lørenskog i våre hjerter; Skedsmo = Folkets røst; Eidsvoll = Eidsvoll demokratiske bygdeliste
Alphonse Ducatillon
Alphonse Ducatillon var en belgisk sportsutøver som deltok under OL 1920 i Antwerpen. Ducatillon vant en olympisk bronsemedalje i tautrekking under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det belgiske laget som kom på tredjeplass i tautrekking bak det britiske laget City of London Police og Nederland. Det var fem lag som gjorde opp om den olympiske tittelen i tautrekking i 1920. Det var siste gang den var med som olympisk sport.
Kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 i Akershus
Asker
I Asker stilte ti lister: A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp, PP og den lokale Askers grønne venner. Høyre gikk fram 12,3 prosentpoeng til 51,9 og fikk reint flertall med 25 av 47 kommunestyremedlemmer (opp 6). Bortsett fra en liten framgang for Pensjonistpartiet (som dermed fikk et mandat) gikk alle andre partier prosentvis tilbake. Mest gjaldt dette Fremskrittspartiet, som blei halvert (ned 7,8 til 8,0). Arbeiderpartiet økte rett nok sitt stemmetall med ti prosent, men på grunn av økt antall stemmer totalt blei det likevel en nedgang på 0,1 prosent til 20,0. Partiet er nest størst i kommunen. Askers grønne venner beholdt sine to mandater. Valgdeltakelsen var på nøyaktig 70 prosent.
Ordførervervet gikk også denne perioden til Lene Conradi (H), med 36 mot 11 stemmer. De 11 stemmene fikk Arbeiderpartiets Ivar Kristensen. Per Anders Owren (H) blei varaordfører med samme stemmetall.
Aurskog-Høland
I Aurskog-Høland stilte de sju stortingspartia liste: A, SV, Sp, KrF, V, H og Frp. Høyre mer enn dobla si oppslutning, opp 11,7 prosentpoeng til 17,3, mens Fremskrittspartiet gikk tilbake 11,5 til 20,9. Arbeiderpartiet er fortsatt størst med sine 37,1 prosent (opp 4,1) Valgdeltakelsen var på 63,8 prosent.
Like fram til det konstituerende møter i kommunestyret var det uklart hvilke partier som ville samarbeide om posisjonene i Aurskog-Høland. Det endte imidlertid med gjenvalg av Jan Mærli (A) som ordfører – med støtte fra Frp og SV. Kari Mikkelrud (Frp) blei varaordfører.
Bærum
Velgerne i Bærum hadde ti listealternativer: A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp, MdG og PP. Høyre hadde god framgang og oppnådde reint flertall (pluss 10,9 til 51,3) med 27 av 51 kommunestyrerepresentanter (opp 6). Fremskrittspartiet blei omtrent halvert med en nedgang på 7,5 prosentpoeng til 7,8. Arbeiderpartiet holdt stillinga som kommunens nest største parti med 21,1 prosent (opp 1,6). Rødt hadde en svak tilbakegang og falt dermed ut av kommunestyret. Valgdeltakelsen var 69,9 prosent.
Høyre-styret fortsatte i Bærum, men med ny toppfigur. Etter 19 år som ordfører overlot Odd Reinsfelt ordførerstolen til Lisbeth Hammer Krog. Ole Kristian Udnes (også H) blei valgt til varaordfører.
Eidsvoll
Eidsvoll hadde ti lister: A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp, PP og Eidsvoll demokratiske bygdeliste. Arbeiderpartiet gikk fram 11,6 prosentpoeng til 36,0 og styrka dermed sin posisjon som største parti. Høyre overtok andreplassen med en framgang på 6,7 til 25,6, mens Fremskrittspartiet gikk tilbake 5,5 til 14,8 prosent. Bygdelista gikk kraftig tilbake (fra 7,2 prosent sist til 2,0 nå) og mista to av sine tre mandater. Pensjonistpartiet falt ut av kommunestyret. Valgdeltakelsen var på 59,4 prosent.
Arbeiderpartiets Einar Madsen blei ny ordfører. Senterpartiets Terje Teslo, som var ordfører foregående periode, blei nå varaordfører.
Enebakk
I Enebakk stilte A, SV, Sp, KrF, V, H og Frp lister. Høyre gikk noe tilbake, men er med sine 27,7 (ned 4,8) fortsatt det største partiet. Arbeiderpartiet gikk fram 2,0 poeng og har nå 25,8 prosent av velgerne bak seg. Fremskrittspartiet hadde en svak framgang (0,7) til 22,8 prosent. Valgdeltakelsen var 63,0 prosent.
Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti blei enige om en politisk plattform for valgperioden, og dermed blei Høyres Tonje Anderson Olsen ordfører og FrPs Dag Bjerke varaordfører.
Fet
I Fet var det lister fra A, SV, Sp, V, H, Frp og MdG. Tross en tilbakegang på 5,9 prosentpoeng er Arbeiderpartiet fortsatt klart størst i kommunen med 39,3 prosent av stemmene. Høyre rykka opp på andreplass med en framgang på 10,8 til 25,4, mens Fremskrittspartiet gikk ned 4,8 til 16,0 prosent. Kristelig Folkeparti stilte ikke liste denne gangen og røyk dermed ut av kommunestyret. Valgdeltakelsen var på 66,0 prosent.
Samarbeidet mellom Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV fortsatte, og Lisbet Lofthus Gabrielsen (A) blei gjenvalgt som ordfører. Jon Røine (Sp) blei varaordfører. Ettersom Lofthus Gabrielsen var sjuk ved konstitueringa blei Røine fungerende ordfører med John Harry Skoglund (A) som vara. Bare to uker etter konstitueringa døde ordføreren. I desember blei så Skoglund valgt til ny ordfører.
Frogn
I Frogn stilte A, SV, Sp, KrF, V, H, Frp og PP. Arbeiderpartiet gikk fram 5,5 prosentpoeng til 23,6, mens Fremskrittspartiet gikk tilbake 5,2 til 8,5. For øvrig var det bare små endringer i oppslutning. Høyre er fortsatt det største partiet med 31,5 prosent. Frogn er en av de bedre kommunene for Venstre, som har 16,0 prosent her. Valgdeltakelsen var på 69,5 prosent.
Gjerdrum
Partialternativa i Gjerdrum var A, SV, Sp, KrF, V, H og Frp. Arbeiderpartiet er størst og gikk fram 3,0 prosentpoeng til 33,4. Høyre hadde størst framgang, med 7,0 poeng til 28,7. Fremskrittspartiet gikk tilbake 4,7 til 9,7. Valgdeltakelsen var 69,1 prosent.
Anders Østensen (A) blei kommunens nye ordfører. Varaordfører blei Lars Gustav Monsen fra Frp. Dette opplegget fikk støtte fra KrF, SV og Sp.
Hurdal
I Hurdal kunne velgerne velge mellom A, SV, Sp, KrF, V, H og Frp. Venstre dobla si oppslutning og blei kommunens største parti (opp 16,1 til 32,8). Bortsett fra en liten framgang for Arbeiderpartiet, som er nest størst med 23,5 prosent, gikk alle de øvrige partia tilbake. Verst gikk dette ut over Sosialistisk Venstreparti, som med en tilbakegang på 5,6 poeng (til 3,2) ramla ut av kommunestyret. Valgdeltakelsen var 65,9 prosent.
Runar Bålsrud (V) fikk fortsette som ordfører, nå med John Rognstadtangen (A) som varaordfører. Partipolitisk er det samme konstellasjon som foregående periode.
Lørenskog
Til valg i Lørenskog stilte A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp og Lørenskog i våre hjerter (LVH). Arbeiderpartiet gikk fram 3,1 prosentpoeng og styrka sin posisjon som største parti. Det var imidlertid Høyre som hadde størst framgang med 11,6 poeng til 29,4 prosent. Fremskrittspartiet gikk tilbake 8,9 poeng til 11,4. Senterpartiet tapte sitt ene mandat, mens LVH blei halvert og nå har én kommunestyrerepresentant. Valgdeltakelsen var på 64,4 prosent. I Lørenskog var det forsøk med stemmerettsalder 16 år.
Åge Tovan blei gjenvalgt som ordfører med Ragnhild Bergheim som vara. Begge er fra Arbeiderpartiet.
Nannestad
I Nannestad var det lister fra de sju stortingspartia, A, SV, Sp, KrF, V, H og Frp. Arbeiderpartiet er største parti med 34,1 prosent (ned 0,2 poeng). Høyre gikk opp 9,5 poeng til 22,0 prosent og er dermed kommunens nest største parti. Denne posisjonen tapte Fremskrittspartiet på grunn av en nedgang på 5,4 til 20,1. Valgdeltakelsen var på 61,1 prosent.
Anne-Ragni K. Amundsen (A) blei gjenvalgt som ordfører for fire nye år. Varaordfører denne perioden blei partifellen Hans Thue etter at Venstres Petter Gulbrandsen, som i forhandlinger var tiltenkt plassen, trakk seg av personlige grunner. Senterpartiet og KrF var også med i flertallsgrupperinga.
Nes
I Nes kunne velgerne benytte lister fra A, SV, R, Sp, KrF, V, H og Frp. Arbeiderpartiet gikk ned 5,5 prosentpoeng til 35,3 prosent, men er fortsatt størst. Som flere andre steder bytta Høyre og Fremskrittspartiet posisjon, idet H økte med 12,4 til 20,8, mens Frp sank med 4,4 til 20,2. Valgdeltakelsen var 60,2 prosent.
På medlemsmøte i Senterpartiet lokalt blei det flertall for å holde fast på samarbeidet med Arbeiderpartiet og SV. Oddmar Blekkerud (A) kunne dermed fortsette som ordfører. Ole Kristian Kaurstad (Sp) blei varaordfører.
Nesodden
På Nesodden hadde velgerne ti alternativer: A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp, Dem og MdG. Arbeiderpartiet og Høyre er omtrent jamstore og hadde begge god framgang: A fram 7,6 prosentpoeng til 27,6 og H fram 6,6 til 27,1. Kommunen har vært en av SVs sterkeste, og partiet har hatt ordføreren med Christian Hintze Holm (etter den nå avvikla prøveordninga med direkte ordførervalg). Ved årets valg gikk partiet tilbake 7,5 poeng til 16,9.
For øvrig gikk Fremskrittspartiet tilbake 5,3 prosentpoeng til 6,1 prosent. På Nesodden kom ellers både Rødt og Miljøpartiet De Grønne relativt bra ut – begge fikk to mandater i det nye kommunestyret, som var utvida fra 27 til 31 representanter. Valgdeltakelsen var på 71,1 prosent ved valget og 58,9 prosent ved ordføreravstemninga.
Nittedal
I Nittedal stilte A, SV, R, Sp, KrF, V, H og Frp til valg. Både Arbeiderpartiet og Høyre gikk kraftig fram. A økte med 9,2 prosentpoeng til 34,4, mens H endte på 32,3 (opp 8,1). Fremskrittspartiet hadde den største tilbakegangen med 11,0 poeng til 14,0 prosent. Valgdeltakelsen var 66,8 prosent.
Oppegård
Listealternativene i Oppegård var A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp og MdG. Høyre gikk fram 2,8 poeng til 48,4 prosent, noe som gav partiet reint flertall med 16 av 31 kommunestyrerepresentanter. Arbeiderpartiet er nest største parti med 25,3 prosent (opp 3,7). Fremskrittspartiet tapte 5,3 poeng, og er med 7,6 prosent av stemmene bare en tidel foran Venstre. Valgdeltakelsen var 72,0 prosent.
Ildri Eidem Løvaas blei gjenvalgt som ordfører med Harald Vaadal som varaordfører. Begge kommer fra Høyre.
Rælingen
I Rælingen stilte A, SV, R, Sp, KrF, V, H og Frp lister. Arbeiderpartiet styrka sin lederposisjon betraktelig med en oppgang på 10,2 prosentpoeng til 54,7 prosent – og dermed reint flertall i kommunestyret med 20 av de 35 mandatene. Høyre økte med 6,2 til 22,6, mens Fremskrittspartiet gikk ned 8,7 til 10,7 prosent. Den lokale lista Rælingen i våre hjerter, som ved sist valg fikk ett mandat, stilte ikke denne gangen. Valgdeltakelsen var 61,9 prosent.
Øivind Sand fra Arbeiderpartiet blei gjenvalgt som ordfører, mens partikollegaen Heidi E. Finstad Kielland fikk vervet som varaordfører.
Skedsmo
Velgerne i Skedsmo hadde heile 11 lister å velge blant: A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp, MdG, PP og den nyetablerte by- og bygdelista Folkets Røst. Høyre hadde en framgang på 8,1 prosentpoeng til 30,4, mens Fremskrittspartiet falt 10,3 til 11,8. Arbeiderpartiet er fortsatt største partiet i kommunen med 39,9 prosent av stemmene (opp 2,2). Folkets Røst fikk 3,7 prosent og to mandater. Valgdeltakelsen var 62,9 prosent.
Arbeiderpartiet kunne – etter å ha inngått avtale med SV, KrF, Senterpartiet og Venstre – gå inn i sitt andre hundreår med ordførermakt i Skedsmo. Ordfører blei Ole Jacob Flæten, mens Venstres Boye Bjerkholt fikk varavervet.
Ski
I Ski var det lister for A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp, MdG og PP. Høyre hadde en framgang på 7,7 prosentpoeng til 35,5. Partiet passerte dermed Arbeiderpartiet som største parti. A gikk fram 2,8 til 32,2. Fremskrittspartiet tapte 7,0 poeng og endte på 10,7 prosent. Rødt falt ut av kommunestyret med en tilbakegang på 0,4 poeng. Valgdeltakelsen var 67,0 prosent.
En feil i systemet som registrerte ekstrastemmer, gjorde at det måtte flere runder med omtelling til før valgresultatet i Ski var klart. Det stod mellom sistemandat til Arbeiderpartiet eller Fremskrittspartiet og dertil også hvilken gruppering som skulle ha flertall i kommunestyret. Etter endelig og godkjent telling inngikk Høyre, KrF, Frp og Pensjonistpartiet valgsamarbeid, noe som førte til at Anne Kristine Eikebråten (H) blei valgt til ordfører og André Kvakkestad (FrP) til varaordfører. A, SV og Sp hadde egne kandidater; det samme hadde Venstre.
Sørum
Det var de sju stortingspartia som stilte liste i Sørum: A, SV, Sp, KrF, V, H og Frp. Arbeiderpartiet gikk fram 8,7 prosentpoeng til 40,3, mens Fremskrittspartiet hadde et omtrent tilsvarende tap, ned 8,6 til 11,8. Høyre hadde en framgang på 3,9 poeng til 28,7. Valgdeltakelsen var 67,4 prosent.
De fire partia A, KrF, Sp og SV fortsatte samarbeidet fra foregående periode. Are Tomasgard (A) blei kommunens nye ordfører, mens Ivar Egeberg (Sp) fortsatte som varaordfører.
Ullensaker
Listealternativene i Ullensaker var A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp og PP. Fremskrittspartiet er tross en nedgang på 5,4 prosentpoeng fortsatt kommunens største parti med 36,0 prosent av stemmene. Arbeiderpartiet er nest størst med 31,7 (opp 3,3), mens Høyre har 18,2 prosent (opp 5,6). Pensjonistpartiet fikk halvert stemmetallet og røyk dermed ut av kommunestyret. Valgdeltakelsen var 61,1 prosent.
Fremskrittspartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti fortsatte samarbeidet i Ullensaker, som har vart sia 1999. Ved dette valget kom også Venstre inn i koalisjonen, mens Pensjonistpartiet gikk ut. Harald Espelund (Frp) blei ordfører og Eli Stensby (H) varaordfører.
Vestby
Vestby-velgerne kunne velge mellom ni lister: A, SV, R, Sp, KrF, V, H, Frp og MdG. Høyre gikk kraftig fram og blei kommunens største: opp 12,6 prosentpoeng til 38,2. Arbeiderpartiet er nest størst med 31,2 (opp 0,2), mens Fremskrittspartiet falt 8,4 poeng til 9,1. Valgdeltakelsen var 68,3 prosent.
John Ødbehr (H) og Trygve Thorsen (Frp) blei valgt til henholdsvis ordfører og varaordfører. Venstre og Kristelig Folkeparti deltok i samarbeidsgrupperinga.
Ås
Ås hadde åtte lister: A, SV, Sp, KrF, V, H, Frp og MdG. Høyre gikk fram 9,3 prosentpoeng til 24,9, men Arbeiderpartiet er fortsatt størst med 30,5 prosent (ned 0,5). Miljøpartiet De Grønne var ny og fikk ett mandat (2,4 prosent). Kristelig Folkeparti fikk nøyaktig like mange stemmer som i 2007, men på grunn av økt totalt stemmetall i kommunen mista partiet ett av sine to mandater. Valgdeltakelsen var på 66,1 prosent.
Johan Alnes (A) og Marianne Røed (Sp) blei gjenvalgt som henholdsvis ordfører og varaordfører.
Fylkestingsvalget
Det var stor utskifting av representanter i fylkestinget; 21 av de 43 valgte var nye. Nils Aage Jegstad (H) blei gjenvalgt som fylkesordfører, da fylkestinget konstituerte seg. Lars Salvesen (KrF) blei varaordfører. Han overtok etter Inge Solli (V).
Kommunevise resultater
Tabellen viser prosent av antall avgitte stemmer i kommunen.
Duncan McLean
Duncan McLean (født 20. januar 1868 i Dumbarton i Skottland, død 17. november 1941) er en tidligere fotballspiller.
McLean begynte sin karriere i Renton Union og Renton FC, før han ble solgt til Everton. I 1892 ble McLean hentet til rivalen Liverpool sammen med James McBride av managerne John McKenna og W. E. Barclay. Venstrebacken McLean spilte Liverpools første obligatoriske kamp gjennom tidene i Lancashire League, i 8-0 seieren på Anfield mot Higher Walton. Liverpool vant Lancashire League denne sesongen, og rykket dermed opp til 2. divisjon i The Football League. McLean spilte alle de 29 kampene Liverpool spilte denne sesongen.
McLean fikk æren over å være en av de 11 som spilte Liverpools første kamp i 2. divisjon i 2-0 seieren borte mot Middlesbrough Ironopolis på Paradise Ground 2. september 1893. Liverpool gikk ubeseiret gjennom ligaen, og vant også mot Newton Heath, (ble til Manchester United i 1902), i opprykskampen til 1. divisjon. McLean var klubbens straffesparkskytter, og scoret 5 mål i opprykksesongen.
Liverpools første sesong i den øverste divisjonen ble ikke noen suksess, i det klubben rykket rett ned igjen til 2. divisjon på slutten av sesongen 1894/1895.
McLean forlot Liverpool i 1895 for å spille for Edinburgh klubben St Bernard's. Her ble han værende til han la fotballskoene på hylla.
McLean fikk to landskamper for. Debuten hans kom 21. mars 1896 mot i det Britiske mesterskapet, i en kamp Skottland vant 4-0.
Stefan Due Schmidt
Stefan Due Schmidt (født 28. august 1994) er en dansk skøyteløper.
Personlige rekorder
Oppdatert pr 5. mai 2022.
Sammenlagt i verdenscupen i hurtigløp på skøyter
Oppdatert etter sesongen 2021/22. – = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
Dekorerte seil i vikingtiden
Seilene i vikingtiden kan ha vært dekorert med ulike mønster og farger, men vi har ingen seil som er bevart fra denne tiden. Så kildene kommer fra billedlig materiale og skriftlige kilder. Seil som er av organisk materiale nedbrytes raskt, og det er sjeldent tekstiler fra vikingtiden har overlevd frem til i dag. Kildeproblematikken gjør at materialet er vanskelig å tolke, men fra de kildene vi har kan det være en mulighet å trekke noen konklusjoner om hvordan seilene så ut i vikingtiden. Forskere tror at seilene er laget av ull og lin.
Billedlige kilder
Billedsteinene fra Gotland og Bayeuxteppet er an av kildene som har blitt anvendt for å tolke dekorasjonen av seil i vikingtiden.
Billedsteinene fra Gotland
De fleste billedsteinene fra Gotland er datert fra vikingtiden. Flere av bildene viser skip med seil av ulike mønster og fasonger. Mønstrene ser ut som ruter i et flettemønster. Eldar Heide har tolket de som påsydde striper hvor de har en annen farge enn bakgrunnen, som er seilet. Flettene, eller stripene kan ha en forsterkning eller pyntelig funksjon. Tolkningen hans kommer fra norrøne kilder hvor ordet stafat með vendi (stava langs vev-skråen) dukker opp.
Bayeuxteppet
Bayeuxteppet er fra ca. 1070 og er over 70,34 m langt og 0,50 m bredt, teppet er av lin med forskjellige motiver og farger. Et av motivene er skip med seil. Seilene har ulike mønster som er delt i forskjellige farger. Noen av myntene fra Nord-Europa på 800-tallet har også lignende mønster på sine seil.
Nullmeridianen
Nullmeridian er den meridian som lengdegradene regnes fra, basert på Det kongelig observatorium ved Greenwich i England. Den ble etablert av George Airy i 1851. Siden 1884 har all lengdregradsfastsettelse på jorden hatt nullmeridian (eller Greenwich-meridianen) som utgangspunkt. Nullmeridianen går gjennom Greenwich-observatoriet i London, nærmere bestemt hovedakselen de store teleskopet i observatoriet. Ved 1884 benyttet over to-tredjedeler av skip og tonnasje nullmeridian som referansemeridian på deres diagrammer og kart. Lengdegradene, regnet fra Pol til Pol, er ca. 20 000 km.
I oktober det samme året, på bud fra den amerikanske president Chester A. Arthur, kom 41 delegater fra 25 nasjoner sammen i Washington, D.C. i USA på Den internasjonale meridiankonferanse. Denne konferansen valgte meridianen som gikk gjennom Greenwich som den offisielle nullmeridianen grunnet dens popularitet. Imidlertid avsto Frankrike fra å stemme, og franske kart fortsatte å benytte parismeridian, som gikk gjennom Parisobservatoriet i Frankrikes hovedstad, i flere tiår. På 1700-tallet hadde ordbokforfatteren Malachy Postlethwayt fra London utgitt sine afrikanske kart som viste at «Londons meridian» krysset ekvator noen få grader vest for den senere meridian og Accra i Ghana.
For norske landkart ble storsirkelen gjennom Kristiania Observatorium benyttet som nullmeridian. For amtskartene ble Ferro meridian benyttet fram til 1917.