cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ŷ
Ŷ og ŷ (Y med cirkumfleks) er en bokstav som brukes, bl.a. på walisisk og albansk. På walisisk markerer cirkumfleks lang uttale av vokalen, slik at ŷ indikerer lyden [i:], mens på albansk markerer cirkumfleksen nasal uttale i gheg-dialekten, altså lyden [ỹ].
I Unicode kodes den som U+0176 (&#X176;) og U+0177 (&#X177;).
Flippflopper
Flippflopper, flippflopp, flip-flop, flip flops og liknende ord er opprinnelig engelske betegnelser som har flere betydninger på norsk, blant annet:
Flip-flop brukes på engelsk gjerne om noe som vipper, glipper eller snur lett. Adjektivet flipperty-flopperty betyr «dinglende» eller «pløsete».
Rolf Sand
Rolf Ole Heier Sand (født 21. februar 1920 i Oslo, død 20. mai 2018 ) var en norsk skuespiller. Han spilte blant annet rollen som Gammel Bør i filmen Bør Børson fra 1974.
Bakgrunn
Rolf Sand ble født utenfor ekteskap, som sønn av Ole Paulsen Sand (1897–1954) og Alfhild Johanne Heier (født 1897).
Etter at moren forgjeves hadde stått på kaien for å ta imot sønnen sin, mistet familien all kontakt med henne.
Gartner
Sand gikk tre år på Statens gartnerskole fra 1937 til 1940, og startet deretter yrkeslivet som gartner. Han var ansatt som gartner både i Oslo kommune og ved kronprinsparets bolig på Skaugum.
Skuespiller
Han var teaterelev ved Nationaltheatret fra 1947 til 1949, og etter noen småroller i elevtiden, debuterte han i tittelrollen i Ludvig Holbergs Den pantsatte bondedreng våren 1949. I 1950 spilte han Ole i Reisen til julestjernen, ellers ble det mest mindre roller i hans første opphold ved teatret. I 1952 gikk han til Trøndelag Teater, deretter til Riksteatret fra 1954 og Nationaltheatret igjen fra 1958. Deretter prøvde han seg i noen større komiske roller som Jacob i Erasmus Montanus, Tobias i Folk og røvere i Kardemommeby og Nissefar i Reisen til julestjernen.
I 1962 tok han steget over til Det norske teatret, hvor han ble en del av ensemblet i over 25 år. Med unntak av en sesong ved Oslo Nye Teater i 1975–76, ble han ved Det Norske Teatret fram til pensjonsavgang i 1987. I 1973 spilte Sand rollen som Torkel i TV-serien Blokk 12, Oppgang C. I 1999 gjestet han Nationaltheatret i rollen som advokat Strøm da Tante Ulrikke av Gunnar Heiberg ble nyoppført.
Sand spilte i nærmere 30 filmer, oftest små roller i komedier som Sønner av Norge, Olsenbanden og Bør Børson. Han var leder av Unge skuespilleres forening 1949 og hadde mange verv innenfor den katolske kirke.
Han pensjonerte seg i 1987.
Utmerkelser
Norsk Skuespillerforbund utnevnte i 2015 Rolf Sand til æresmedlem i forbundet.
Familie
Rolf Sand var halvbror til skuespiller og revyforfatter Bjørn Sand, og derigjennom onkel til Simen Sand og Jon Ola Sand.
Han giftet seg i 1951 med barnepleier Britt Elisabeth («Bitten») Joner, som var faster til Johannes Joner og Sverre Indris Joner. Sammen fikk ekteparet fem barn, deriblant skuespilleren Elisabeth Sand.
Rafael
Raffaello Santi, bedre kjent som Rafael (født 6. april 1483, død 6. april 1520), var en maler og arkitekt under den italienske renessansen. Han ble også kalt Raffaello Sanzio, Raffaello de Urbino og Rafael Sanzio de Urbino.
Mye av Rafaels liv er omtalt i Giorgio Vasaris Vite. Han ble født i Urbino, studerte under Pietro Perugino i Perugia, men etter å ha flyttet til Firenze tok han snart i bruk samme stil som Leonardo da Vinci og Michelangelo. Disse tre ble hovedaktørene i Høyrenessansens malerkunst. Rafael var gjennom hele sin karriere ekstremt effektiv og produktiv.
Rafael er mest kjent for sine Madonna-malerier som «den sixtinske Madonna» og bilder av den hellige familie samt de store fresker i Vatikanet. Av maleriene i Vatikanet er «La scuola di Atene» og «La Disputa del Sacramento» særlig godt kjent. Begge er store bueformede fresker; den første av antikkens filosofer rundt Platon og Aristoteles, og den andre av jødiske skriftlærde som flokket rundt Jesus. De fleste av Rafaels verker befinner seg i Vatikanpalasset.
Rafael døde på sin 37. bursdag i Roma (det sies at dette var kun uker før Leo hadde tenkt å gjøre ham til kardinal), og alle hans bekjente sørget. Hans kropp lå en stund i ett av rommene der han hadde demonstrert sin genialitet, og han ble æret med en offentlig begravelse. Han ble gravlagt i Pantheon, landets mest prestisjefylte gravsted. Utallige malere i nyere tider har nevnt Rafael som en inspirasjonskilde.
Tidlig liv og kunstkarriere
Raphael ble født i den relativt lille, men nokså sentrale byen Urbino i Marche-regionen, Italia. Hans far, Giovanni Santi, var en anerkjent kunstmaler som hadde forbindelser med det politiske departementet. Da han var åtte døde moren, Màgia, og resultatet var at Rafael ble foreldreløs. Fra elleveårsalderen bodde Rafael hos sin eneste biologiske onkel og hans kone. Ifølge den italienske maleren Giorgio Vasari, viste Rafael tidlig kunstneriske talenter. Blant annet malte han et svært imponerende og detaljert selvportrett (se venstre bilde). Som ungdom jobbet Rafael i farens verksted; arbeidet besto for det meste av håndarbeid. Enkelte ganger jobbet han hos Perugino, dette var med på å utvikle Rafaels talent. Det er usikkerhet om Rafael ble elev av Perugino da han var åtte, ettersom dette er en svært tidlig alder. Derimot er dagens historikere sikre på at Rafael var svært inspirert av Perugino. Den sveitsiske kritikeren Heinrich Wölfflin, som studerte Rafael, skrev i sin analyse; «mest sannsynlig er det ingen andre elever med slik genialitet som har absorbert så mye lærdom av ens mester enn Rafael»
Firenze
Rafaels liv videre ble «nomadeaktig». Han jobbet og reiste rundt i flere områder og byer i nord-Italia, men han var ofte i Firenze. Rafael klarte å tilegne seg nye felt, blant annet den florentinske skole, som for øvrig var nesten en 200 år gammel malerstil. Samtidig som han ble introdusert for mye nytt, klarte Rafael å beholde sin personlige kunstneriske utvikling. Rafaels figurer ble mer levende og bildenes komposisjon ble mer komplekse. Leonardo da Vinci, som besøkte Firenze mellom 1500 – 1506, var en av de med mest innflytelse på Rafael. Rafael mestret Leonardo da Vincis maleteknikk, sfumato, en av de vanskeligste malerteknikkene, noe som ga Rafaels figurer mer liv og flyt. Rafael bevarte derimot alltid det klare og myke lyset i maleriene, et trekk han arvet etter Perugino. På denne måten ble Rafaels malerier mindre gåtefulle enn da Vincis. Rafael mestret også contrapposto-teknikken.
Hovedverk i Roma
Mot slutten av 1508 reiste Rafael til Roma, hvor han bodde resten av sitt liv. Han ble invitert av pave Julius II til å male på flere vegger for Vatikanet. Rommene, som allerede var under utvidelse, kom til å bli pavens personlige bibliotek. Dette var et av de største oppdragene til Rafael; han hadde kun malt et alterstykke før. Samtidig holdt Michelangelo på med det sixtinske kapell, som gjorde en direkte innvirkning for Rafael. Oppdraget i Vatikanet krevde mye tid, og Rafael fikk fort flere og flere vegger å male på, noe som erstattet mange av de tidligere malerne, inkludert Signorelli og Perugino. Rafael malte hvert eneste av de fire veggene i et rom, og tok enkelte ganger med taket. Som et resultat forlot dermed Rafael sine detaljrike verk og gikk over til store komposisjoner, og han fikk derfor ekstra syssel-malere med seg. Mange av dem malte inn enkelte elementer for å gjøre maleriene helt ferdige, spesielt etter Rafael sin død. Julius II bortgang i 1517 forstyrret ikke arbeidet det minste; ettersom Rafael hadde et godt forhold til etterfølgeren Leo X. Samtidig ble Rafael hovedarkitekt for Peterskirken, og i 1514 ble han en slags sjef for den romerske arkeologien.
Sluttresultatet er det som i dag er biblioteket i Vatikanpalasset. Disse svært store og komplekse komposisjonene har siden blitt sett på som de mest suverene verkene i Høyrenessansen, og Rafael sto som en av hovedbidragsyterne. De to første rommene av Rafael blir sett på som de med best kvalitet, mens de andre, spesielt de med bevegelige omgivelser, har ikke blitt fullt så suksessfulle i enten konsept eller utførelse. Verkene Rafael utgjorde i Vatikanet tok opp det meste av tiden, og Rafael ble knapt ferdig med alt før han døde. Derimot hadde Rafael et enormt verksted for kunstmalere. Vasari hevder at Rafael hadde opptil 50 elever og assistenter. Dette var en av de største verkstedene samlet under èn eneste mestermaler, og var betydelig større enn normalt. Malerne tok hånd om mange underkontraktører og mindre viktige jobber, men verkstedet fostret uansett opp flere etablerte og anerkjente malere.
Siste leveår
Rafael bodde i Palazzo Caprini i Borgo i en relativt storslått stil i et palass tegnet av Donato Bramante. Han giftet seg aldri, men i 1514 ble han forlovet med Maria Bibbiena, niese av kardinal Bibbiena som fremmet hans kunstnerkarriere. Han synes å ha blitt overtalt til dette fornuftsekteskapet av sin venn kardinalen, men hans mangel på entusiasme gjorde at det aldri ble noe bryllupet før hun døde i 1520. Det er sagt at han hadde mange affærer, men et fast holdepunkt i hans liv i Roma var «La Fornarina», Margherita Luti, datteren av en baker (fornaro) ved navn Francesco Luti fra Siena som bodde i Via del Governo Vecchio. Han ble utnevnt til kammerjunker (Valet de chambre) av paven, noe som ga ham en status ved hoffet og ekstra inntekter, og han ble også gjort til ridder av den pavelige Den gylne spores orden. Vasari hevdet at Rafael lekte med ambisjonen om å bli kardinal, kanskje etter en del oppmuntring av Leo, noe som også kan være en forklaring på at han trenerte sitt ekteskap.
Også i 1520 ble Rafael alvorlig syk, som varte i rundt to uker før hans bortgang i april. Nøyaktig dødsårsak er ukjent, og det finnes flere teorier. I henhold til Vasari skjedde Rafaels for tidlige død på langfredag (6. april 1520), noe som muligens var hans 37. fødselsdag, og hadde sin årsak i en natt med overdreven sex med Luti. Deretter fikk han en feber, og da han ikke fortalte legene sine hva som var årsaken til feberen, fikk han feil behandling, og det drepte ham. Andre teorier forteller om overanstrengelse, militant feber og lungebetennelse. Nøyaktig tidsrom for når han døde er også ukjent, men de fleste historikere hevder at han døde 6. april 1520.
Slaget ved Camden
Slaget ved Camden var et viktig slag på den sørlige fronten i den amerikanske uavhengighetskrigen. 16. august 1780 omringet britiske styrker under generalløytnant Charles Cornwallis de amerikanske styrkene til generalmajor Horatio Gates rundt 10 km nord for Camden i Sør-Carolina og styrket dermed britenes tak på Carolina–koloniene.
Rafael
Siste leveår
Uansett hva som var årsaken til hans akutte sykdom som varte i femten dager, fikk han tid til å gjøre opp sine affærer og motta de siste riter. Han dikterte sitt testamente hvor han etterlot nødvendige midler for sin elskerinne, betrodd til hans lojale tjener Baviera, og etterlot det meste av innholdet i sitt studio og verksted til Giulio Romano og Penni. På sitt ønske ble Rafael gravlagt i Pantheon.
Slaget ved Camden
Bakgrunn
Den truende situasjonen i Carolina–koloniene bekymret den kontinentale kongress og general George Washington, og tiltak ble satt i verk for å beskytte den truede seksjonen. Men før Cornwallis kunne tvinges i kne, lyktes han i sin konfrontasjon med generalene Gates, Greene, Lafayette og Washington. I ham fant de den dyktigste og farligste motstanderen i krigen. Greene kalte ham «den moderne Hannibal.»
Rafael
Siste leveår
Hans begravelse var uvanlig storslått og med deltagelse fra store menneskemengder. Inskripsjonen på hans marmorsarkofag var en elegisk kuplett skrevet av Pietro Bembo: Ille hic est Raffael, timuit quo sospite vinci, rerum magna parens et moriente mori, hvilket kan oversettes til norsk som «Her ligger den berømte Rafael som Naturen fryktet å bli erobret av mens han levde, og da han var døende, fryktet hun selv å dø.»
Slaget ved Camden
Bakgrunn
Da Benjamin Lincoln overgav nesten alle de kontinentale soldatene i sør, måtte en ny styrke utrustes for å møte de britiske veteranene. 2000 menn, hovedsakelig the Maryland line som bestod av første til og med syvende regiment fra Maryland, skyndte seg ned fra Washingtons leir under baron Johann de Kalb. Virginia og North Carolina sendte nye menn ut i felten, og hele styrken ble plassert under general Gates. De amerikanske styrkene bestod av 4100 menn, av disse var 3000 klar til kamp, mot britenes 2239 soldater.
Slaget
Gates styrke marsjerte mot Camden den 15. august, og traff Cornwallis dagen etter nord for byen klokka to om morgenen. Begge arméene forsøkte å overraske den andre med en marsj om natten, og de utkjempet en forvirret trefning. Ved daggry satte begge arméene opp slagformasjoner og møttes ansikt til ansikt. Imens sendte Cornwallis sin høyre flanke fremover, og Gates uerfarne milits flyktet. De britiske regulære soldatene tok De Kalb på flanken, og baronen ble dødelig såret i kampene. Gates hadde fiendtlige styrker på alle sider og flyktet fra slagmarken. Ryktet han fikk i Saratoga ble ødelagt ved denne hendelsen på grunn av for stor selvtillit og inkompetanse.
De amerikanske tapene ved Camden var på 1000 døde og sårede, 1000 ble tatt til fange, mens ytterligere 132 var savnet, inkludert tapet av general De Kalb. Den amerikanske arméen mistet også de fleste av sine forsyninger i den sørlige avdelingen og hele sitt artilleri. Britenes tap var på 324 døde og sårede, mens 68 var savnet.
Etterspill
General Nathaniel Greene, som ved siden av George Washington var den dyktigste og mest betrodde offiseren i revolusjonen, overtok etter Gates som leder av den sørlige arméen og startet å rekruttere ytterligere tropper.
Cornwallis marsjerte i rolig tempo inn i North Carolina, men før han møtte Greene noen måneder senere, mistet han to avdelinger som ble sendt for å spre forskjellige partisankorps av amerikanere. Den 7. oktober 1780 ble en styrke på 1100 menn under major Patrick Ferguson omringet i Kings Mountain, South Carolina, nær grensen til Nort Carolina av en styrke soldater under oberstene Isaac Shelby, James Williams, William Campbell og andre, og etter en desperat kamp i de skogkledte og steinete bakkene overgav de seg. Ferguson selv ble drept. 17. januar 1781 ble den amerikanske generalen Daniel Morgan angrepet ved Cowpens, sørvest for Kings Mountain, av oberstløytnant Banastre Tarleton med en britisk styrke. Begge var ledere med godt rykte, og Morgan knuste i realiteten Tarletons korps. Til tross for at hans armé ble svekket gjennom slaget ved Camden og i de etterfølgende trefningene, marsjerte Cornwallis raskt gjennom North Carolina og gav Greene en hard forfølgelse til grensen til Virginia.
Rasmus Winderens vei (Oslo)
Rasmus Winderens vei (31–45, 4–46 ) er en vei i Oslo som går mellom Blindern T-banestasjon og Vinderenkrysset. Veien var tidligere en del av Blindernveien, men fikk eget navn da Blindernveien ble stengt for gjennomkjøring. Dette skjedde i forbindelse med at bomringen i Oslo ble opprettet.
Veien ble navngitt i 1994 og er oppkalt etter Rasmus Winderen som eide Vinderen gård.
Ephedra
Ephedra eller efedra (latin: Ephedra) er den eneste slekten av nakenfrøede planter i efedra-familien (Ephedraceae), og den eneste i ordenen efedraplanter (Ephedrales). Antall arter er ca. 65. Efedraplanter kan således brukes som betegnelse på både ordenen (Ephedrales), familien (Ephedraceae) og slekten (Ephedra) av disse buskene.
Artene vokser på hele den nordlige halvkule, i Afrika, og i det sørlige Sør-Amerika. Flere av artene har medisinske anvendelser.
Taksonomi
Nedenfor angis den taksonomiske plasseringen av gruppen(e), og noen av artene i slekten Ephedra:
Forplantingen skjer slik at en sperm befrukter egget, og en annen den hunnlige gamtofyttkjerne. Det er ingen lukket frukt som næres slik som hos blomsterplantene.
Bruk
Ephedra brukes utstrakt som medisinplante, ikke minst Ephedra sinica i Kina. Virkestoffene sies å motvirke astma, høysnue og forkjølelse. Arten Ephedra distachya inneholder opp til 3% efedrin (C15H10NO). Efedrin brukes også i skolemedisinen som slimhinneavsvellende/bronkiedilaterende (Efedrinmikstur) og intravenøst for å heve blodtrykket (for eksempel under operasjoner).
Søndre Helgeland fogderi
Søndre Helgeland fogderi (Søndre Helgelands Fogderie) var et fogderi som omfattet den sørlige delen av Helgeland. I nord grenset det til Nordre Helgelands fogderi og i sør til Namdalen fogderi. Fra slutten av 1500-tallet til 1863 var Søndre og Nordre Helgeland fogderier slått sammen til ett fogderi, med navnet Helgelands fogderi. Fogderiet var en del av Nordlandenes amt.
Fra 1917 benevnt Sør-Helgeland fogderi.
Herreder mot slutten av 1800-tallet
Bindal, Velfjord, Brønnøy, Vega, Tjøtta, Herøy, Alstahaug, Vefsn, Hattfjelldal.
Fylkesvei 2622
Fylkesvei 2622 går mellom Nyborg i Sel og Åsen i Vågå.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 439 (Oppland).
Gambe
En gambe er et strykeinstrument med tverrband, flat bunn og ters-/kvartstemming som var særlig populært i renessansen og barokken. Gambefamilien er nært beslektet med vihuela, rebec, gitar og lignende instrumenter.
Gambefamilien består av soprangambe, altgambe, tenorgambe og bassgambe.
Rockefeller
Rockefeller har flere betydninger.
Oslo lufthavn (andre betydninger)
Oslo lufthavn kan vise til:
Gudene vet (NRK)
Gudene vet er en norsk livssyns-serie med Tomm Kristiansen som gikk på NRK1 sommeren 1999. Hensikten med programmet var å belyse ulike etiske og religiøse problemstillinger. Representanter for både jøder, kristne, muslimer, buddhister, bahaiere, nyreligiøse og humanister deltok i serien. Disse var Håkon Harket, Arne Næss, Haftor Viestad, Berthold Grünfeld, Nils Butenschøn, Mohammad Bouras og Anita Apeltun Sæle.
Følgende problemstillinger ble forsøkt belyst i programmet:
Kjell Harald Trælnes
Kjell Harald Trælnes (født 2. oktober 1953, død 6. juni 2013 ) var bonde og Senterpartipolitiker. Han var inne i sin fjerde ubrutte periode som ordfører i Brønnøy kommune da kan døde etter noen tids kreftsykdom. Før han ble ordfører satt han to perioder i kommunestyret, mye av tiden i formannskapet. Helse, kultur og energi var fokusområder hos Trælnes.
Trælnes var født og oppvokst i bygda Trælnes i utkanten av Brønnøy like ved Berg i nabokommunen Sømna. Der drev han ved siden av ordførerembetet en stor gård med hovedsakelig storfebesetning.
Han hadde også en karriere innenfor friidrett som mellom- og langdistanseløper.
Steinsjå
Steinsjå er et boligområde i Nordlia i Østre Toten, på grensa til Gjøvik kommune. Steinsjå utgjør sammen med Svingen i Gjøvik en sammenhengende tettbebyggelse. Bolighusa på Steinsjå ble bygd rundt 1950, på tomter fra Norstad, Nord-Steinsli og Nyjordet. Fra 1955 til 1970 var det dagligvarehandel i huset Steinsjå. Det var dette som seinere ga navn til tettbebyggelsen. Området Steinsjå-Svingen hadde på 1950- og 1960-tallet også annen næringsvirksomhet, blant anna et fryseri og skrapmetallbedriften Oppland Metall. Ved huset Framnes på Gjøvik-sida var det på den tida også endeholdeplass for bybussen fra Gjøvik. I Framnes var det fram til 1990-tallet kiosk.
Liste over gårder i Gran
Dette er ei liste over gårder i Gran kommune, ordnet etter gårdsnummer
Laserskanning
Laserscanning (3D-skanning) er metoder for å analysere objekter eller omgivelser for å samle opp data om form og sekundært farge. Den vanligste metoden er bruk av laser, men også andre metoder brukes avhengig av typen objekt.
De dataene som samles inn kan brukes til å konstruere digitale, tredimensjonelle modeller. Slike modeller brukes blant annet av underholdningsindustrien i produksjonen av filmer og videospill, mens dataene kan brukes til kontroll av produksjonstoleranser og hvorvidt objekter har blitt utsatt for sterkere krefter enn de er dimensjonert for. Den anvendes også av mange ulike fagområder, alt fra den profesjonelle oppmålingsingeniør, sivilingeniører, rørdesignere, tekniske tegnere, arkitekter, byggeledere, politiet, museer, arkeologiske utgravinger, til prototypeutvikling.
Se også
Laserscanning Laser Scanning
Andrea Barzagli
29. januar 2011 ble det bekreftet at han er klar for italienske Juventus i Serie A.
11. mai 2016 skrev han under en ny kontrakt til 30. juni 2018 med Juventus.
Landslaget
Under VM 2006 i Tyskland fikk han plass i startoppstillingen i kvartfinalen mot.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Hermine Grang
Hermine Johanne Grang (født 19. september 1979) er en fiktiv person fra J.K. Rowlings bokserie om Harry Potter. Hun er en av Harrys to bestevenner, sammen med Ronny Wiltersen. Hun er interessert i alle skolefagene ved Galtvort, unntatt clairvoyance, som hun synes er bare tull. Hun er ganske sjefete, særlig i de første bøkene, og veldig skoleflink.
Hypotensjon
Hypotensjon er den medisinske betegnelsen på lavt blodtrykk.
Besvimelse skyldes i de fleste tilfeller at det er en midlertidig nedsatt blodsirkulasjon i hjernen på grunn av fall i blodtrykket.
Fylkesvei 1288
Fylkesvei 1288 går mellom Ringstad og Berger i Indre Østfold kommune.
Hermine Grang
Hermine blir ofte ertet for sitt ustyrlige hår og «besserwisser»-tendenser, men hun blir sett opp til av mange av medelevene fordi hun er så intelligent. Hun fikk toppkarakterer i alle sine U.G.L.E.-fag, bortsett fra i faget «forsvar mot svartekunster», der hun fikk den nest høyeste karakteren. Kunnskapstørsten hennes viser seg ofte å være til hjelp når Harry og vennene hans kommer ut for hindringer og oppgaver, selv om hennes frykt for å feile eller gjøre noe galt ofte fører til at hun blir nervøs. Hennes yndlingsfag er Artimantikk. Nilus, Harry og Ronny er ofte avhengige av hennes hjelp.
Fylkesvei 1288
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 774.
Hermine Grang
Hermine er gompefødt, det vil si barn av to ikke-magiske foreldre. Begge foreldrene hennes er tannleger, og later til å ha akseptert hennes magiske egenskaper, selv om de ikke blir nevnt mye i bøkene. J.K. Rowling har sagt at hun i begynnelsen tenkte å gi Hermine en yngre søster, men senere anså at det var «for sent». Det blir derfor vanligvis antatt at Hermine er enebarn.
Hans Magnus Ystgaard
Hans Magnus Ystgaard (født 23. september 1941 i Sparbu) er en norsk bonde, dramatiker og museumsarbeider.
Hermine Grang
Hermine i bøkene
Rowling har avslørt at Hermine «ligner litt» på henne da hun var ung. Hermines skytsverge er en oter, og oteren er Rowlings favorittdyr.
Anna Rita Del Piano
Anna Rita Del Piano (født 26. juli 1966) er en italiensk skuespillerinne som begynte i tv, spilte i flere filmer og senere på teater.
Hermine Grang
Harry Potter og De vises stein
Hermine opptrådte for første gang i den første Harry Potter-boken, Harry Potter og De vises stein. I den første delen av boken blir hun fremstilt som en nesevis «allviter». Harry og Ronny liker henne ikke særlig godt i begynnelsen, siden de anser henne som ekstremt plagsom. Denne innstillingen ser ut til å bli delt med de fleste andre elevene.
Hans Magnus Ystgaard
Han debuterte som forfatter i 1967, men valgte etter få år å overta farsgården og drive denne. Han tok senere utdannelse som historiker, og har arbeidet som museumsbestyrer på Egge museum, Steinkjer. I 2016 ga han ut boka ''Bonde og statsråd i krisetid. En biografi om Hans Ystgaard'' om farfaren, landbruksminister Hans Ystgaard.
Priser og utmerkelser
Han mottok Nord-Trøndelag fylkes kulturpris i 2003. Stykket Purpur og gull fikk Heddaprisen i 2004 som beste oppsetning.
Hermine Grang
Harry Potter og De vises stein
Da Ronny på allehelgensaften slenger ut en bemerkning om at hun ikke har venner, blir Hermines så dypt såret at hun trekker seg tilbake på jentedoen for å gråte. Det hun ikke er klar over, er at professor Krengle har sluppet et fjelltroll inn på skolen, og trollet finner veien til badet der Hermine gråter. Heldigvis blir Hermine reddet av Harry og Ronny, som oppdager at hun er i fare. Da de blir oppdaget av professorene McSnurp, Slur og Krengle, lyver Hermine om grunnen til at hun er på badet, og sier at hun valgte å lete etter trollet selv, i den tro at hun kunne overvinne det.
Harry, Ronny og Hermine blir gode venner etter dette, og selv om hennes innstilling til regler og skolearbeid forblir stort sett intakte, mykner hun opp litt. Hun hjelper Harry og Ronny å løse mysteriet med De vises stein, og selv om hun opprinnelig var skeptisk til Harry og Ronnys påstand om at noen prøvde å stjele den, deler hun til slutt deres syn på saken.
Harry Potter og Mysteriekammeret
Helt fra begynnelsen av sitt andre år på Galtvort er det tydelig at Hermine er betatt av den pene, nye læreren i forsvar mot svartekunster, Gyldeprinz Gulmedal. Ronny erter henne konstant for dette, men Hermine forsvarer stadig Gulmedal, selv om han helt klart ikke har peiling på faget.
I denne boken viser hun blant annet hvor flink hun er i emnet «eliksirer», da hun brygger en polyksir for å prøve å finne ut om Draco Malfang vet hvem Smygards arving er – noe han til slutt innrømmer å ikke vite. Hun identifiserer også skapningen som holder til i Mysteriekammeret, selv om hun blir forsteinet før hun kan gi informasjonen videre til Harry og Ronny. På grunn av denne forsteiningen foregår mye av handlingen i bokens siste del uten Hermine.
Harry Potter og Fangen fra Azkaban
Også i denne boken oppstår det en konflikt mellom Hermine og vennene hennes. Den første konflikten skyldes at hun er skeptisk til Harrys julegave, en sopelime av merket Lynkile. Hun rapporterer julegaven til professor McSnurp, som konfiskerer den og plukker den fra hverandre på leting etter forhekselser. Hun blir også uvenn med Ronny når Ronny anklager katten hennes, Skeivskank, for å ha tatt livet av rotten hans, Skorpus. I løpet av denne tiden hjelper Hermine Gygrid med å forberede seg til rettssaken som skal holdes mot hippogriffen hans, Bukknebb, selv om bestrebelsene deres mislykkes. Under forberedelsene til rettssaken bryter hun sammen foran Ronny, og han sier seg villig til å hjelpe Gygrid i stedet for Hermine.
Hermine misliker Rakel Rummelfiold fra første time i clairvoyance, og mot slutten av året forlater Hermine klassen for godt, etter at Rummelfiold forutser at Harry skal dø en gang for mye, og beskriver Hermines hjerne som «håpløst normal». Selv om hun ikke lenger tar alle mulige fag, trenger Hermine fortsatt tidsvenderen for å kunne gå til alle fagene hun tar.
Apeskrekkslekten
De vokser i Sør-Amerika, Stillehavet, Ny-Caledonia, Ny-Guinea og Australia.
Arter
Slekten består av blant annet følgende arter:
Hermine Grang
Harry Potter og Fangen fra Azkaban
Tidsvenderen viser seg imidlertid nyttig mot slutten av boken, da Hermine og Harry reiser tilbake i tiden for å redde Sirius Svaart og Bukknebb. Hermine dropper også gompologi til slutt, noe som gir henne en normal timeplan igjen.
Harry Potter og Ildbegeret
I boken Harry Potter og Ildbegeret går Hermine i sitt fjerde år ved Galtvort. Dette året blir oppmerksomheten hennes trukket mot husnissenes forferdelige levekår, og hun starter klubben HIKK, Husnissenes Internasjonale Kamp-Koalisjon. Selv om Hermine tålmodig arbeider for sin sak, er det få andre som viser interesse for klubben. Harry og Ronny blir offisielle medlemmer, men de gjør det bare i håp om at hun skal slutte å mase på dem om klubben, og naturlig nok bidrar de svært lite.
Ronny foreslar at hun skal bli med enten ham selv eller Harry på juleballet, men Hermine sier at hun allerede har følge. Hun har nemlig blitt bedt av Viktor Krumm, Durmstrangs deltaker i tretrollmannsturneringen. Dette gjør Ronny veldig sjalu, og han påstår at hun «fraterniserer med fienden». Sjokkert og forferdet krangler hun høylytt med Ronny, og mot slutten av kvelden sier en rasende Hermine til Ronny at hvis han ikke liker at hun går på ballet med Viktor, bør han spørre henne først neste gang det er et ball, og ikke som siste utvei, en kommentar som etterlater Ronny forsteinet og stum.
Hermine er også Krumms største skatt, som Krumm må redde i turneringens andre oppgave. Hun blir mobbet en del for dette etterpå, og blir ganske irritert. Etter oppgaven spør Krumm Hermine om hun vil bli med ham på ferie.
Rita Slita, en berømt journalist, finner opp et kjærlighetstriangel mellom Harry, Hermine og Krumm. Hermine blir rasende på Slitas oppførsel, og sverger på å hevne seg mot henne. Mot slutten av boken oppdager Hermine at Slita er en ulovlig animagus som kan skifte form til en sort bille. Hun bruker denne kunnskapen til å presse Slita for å få henne til å slutte å skrive sladreartikler.
Harry Potter og Føniksordenen
I seriens femte bok fortsetter Hermine driften av foreningen HIKK. Hun strikker klesplagg til husnissene i håp om at dette vil sette dem fri, noe som fører til at husnissene nekter å gjøre rent i Griffings oppholdsrom på grunn av faren for feilaktig å ta et klesplagg og dermed bli satt fri. Noldus må dermed rengjøre tårnet helt alene. Hermine blir også observert mens hun skriver brev til Krumm. Selv om hun vanligvis er sterkt imot å bryte regler, er det faktisk Hermine som kommer opp med ideen om den hemmelige organisasjonen som senere ble kalt Humlesnurr-legionen. Hun blir involvert i slaget i mysterieavdelingen mot slutten av boken, der hun blir ganske hardt skadet.
Hermine og Ronny blir prefekter for Griffing i sitt femte år ved skolen. Utnevnelsen er nok et utslag av Hermines strenge etterlevelse av reglene. Men i denne boken utvikler Hermine seg til regelbryter, og hennes rebelske opptreden skyldes til dels Venke Dolorosa Uffert. Blant annet tar Hermine initiativet til å starte Humlesnurr-legionen, og hun sørger for at Rita Slita publiserer et intervju med Harry der han forteller om Voldemorts tilbakekomst. Dette er stikk i strid med Magidepartementets propaganda om at det ikke er noen fare på ferde.
Samtidig som Hermine overtaler Harry til å starte Humlesnurr-legionen, uttaler hun Voldemorts navn høyt. Hun blir dermed den første av Harrys venner som tar Voldemorts navn i sin munn.
Harry Potter og Halvblodsprinsen
Hermine tilbringer det meste av sommerferien i Hiet, familien Wiltersens hus, slik hun har gjort også de foregående årene etter at hun begynte på Galtvort. I løpet av sitt opphold hos Wiltersens møter Hermine igjen Fleur Delacour, som nå er forlovet med Rulle Wiltersen. Verken Hermine eller Gulla liker henne noe særlig, og de gir Fleur kallenavnet «fløte».
Hermine fortsetter å være besatt av skolearbeid i sitt sjette år ved Galtvort, og blir til og med invitert av den nye eliksirlæreren Horatsion E. F. Snilehorn til å bli med i Snileklubben hans på grunn av hennes ekstraordinære talenter innen eliksir-laging. Ironisk nok er Harry flinkere enn henne i eliksirer dette året, på grunn av at han har tilgang til Halvblodsprinsens gamle skolebok. Hun blir mer og mer bitter på Harry på grunn av hans plutselige suksess i faget, spesielt siden hun tror Halvblodsprinsen er en mørk magiker, og siden hun anser Harry som akademisk uærlig fordi han bruker boken.
Sjetteåret preges av en stor krangel mellom Hermine og Ronny (som fortsatt ikke later til å skjønne helt selv hvor sterkt han er tiltrukket av henne). Krangelen starter da Hermine avslører at hun tenker å bli med på Snileklubbens julefest. Ronny blir sjalu på oppmerksomheten som Snilehorn viser henne (og Harry og Gulla), og dette fører til at han oppfører seg dårlig overfor Hermine. Han forsøker å ta seg sammen, men etter å ha hørt fra Gulla at Hermine klinte med Viktor Krumm, tar sjalusien overhånd. Ronny avviser til slutt Hermine og går isteden ut med Lavendel Bruun. Hermine blir såret og skuffet over avvisningen, og som en slags hevn inviterer hun Colon McMerk til Snilehorns julefest i stedet for Ronny. Dette blir ikke særlig vellykket for Hermine; McMerk forsøker etter hvert å kysse Hermine under en misteltein, og det hele ender i at Hermine bruker størsteparten av kvelden på å snike seg unna når han er i nærheten.
Etter juleferien fortsetter Hermine å småkrangle med Ronny, men så blir Ronny forgiftet. Da blir hun veldig bekymret og skværer opp med ham i stillhet. Ronny gjør det slutt med Lavendel få uker senere, og selv om det aldri blir spesifikt nevnt i boken, ser det ut til at Hermine og Ronny til slutt har innsett at de er interesserte i hverandre.
Mot slutten av boken skal Hermine, Ronny, Gulla, Nilus og Lulla patruljere Galtvort, på Harrys ordre. Deres spesifikke oppgave er å passe på Slur og Malfang. Denne patruljeringen viser seg å være smart, siden de kan advare medlemmer av Føniksordenen – som også patruljerer skolen – om at noe er i gjære. De greier imidlertid ikke å avverge Humlesnurrs død. Takket være av feliksiren de fikk av Harry før han dro, overlever de med nød og neppe selv.
Hermine og Ronny forteller til slutt Harry at de vil følge ham hvor han enn går, selv om det betyr at de ikke vil fullføre sitt syvende år ved skolen.
Før reisen
I denne boken er Hermine fast bestemt på å følge Harry Potter for å lete etter malacruxer. Harry vil ikke ofre Hermine og Ronny Wiltersen for dette; han synes ikke at det er en god idé at de blir med. Det er først etter at Hermine og Ronny viser sine forberedelser at Harry begynner å skifte mening. Hermine har forhekset sine egne gompeforeldre, og nå har de flyttet til utlandet, og aner ikke at de har en datter. Ronnys på sin side har forandret en ghûl til å se ut som en sprutgruff-smittet Ronny. Hermine har allerede pakket alt klart, så de skal være klare til å dra på null varsel.
I bryllupet til Rulle og Fleur møter Hermine Viktor Krum. De snakker sammen, og Ronny får et nytt sjalusianfall. Skytsvergen til Nestor Bindebolt dukker opp og forteller at departementet har falt, hvorpå Hermine eksiverer Ronny, Harry og seg selv til en gompeby i London. Der møter de på to dødsetere, og etter at Hermine har lammet dem bruker hun en missminneformel.
Underveis
Mens de reiser rundt for å lete etter malacruxer blir Harry sikker på at Hermine og Ronny snakker om ham bak hans rygg. Dette viser seg å være riktig. Ronny bærer en medaljong som er en malacrux, og blir derfor mye sintere enn han ellers ville blitt. Han og Harry krangler, og Ronny drar. Dette gjør et stort inntrykk på Hermine, som ikke vil si navnet hans etter det.
Etter en lang stund dukker Ronny opp igjen, og da er Hermine svært sint på ham. Hun kan ikke tro at han kom tilbake, og hun er veldig sint for at han dro. Hun vil ikke en gang høre på Harry når han forteller at Ronny ødela en malacrux, og at han reddet livet til Harry. Etter hvert roer Hermine seg litt. Alle tre begynner å samarbeide igjen, og blir enige om at de må holde sammen.
Slaget
Den syvende boken kulminerer i det store slaget mellom mørke og lyse krefter. Slaget utspiller seg på Galtvort. Mens slaget pågår drar Hermine og Ronny ned i mysteriekammeret for å hente basilisk-tenner. Basilisk-gift er nemlig en av de få tingene som kan ødelegge malacruxer. Hermine er så imponert over Ronny, etter at han snakket ormtunge, at hun kysser han etter at Ronny snakket om å redde husnissene på kjøkkenet. Etter det er de sammen.
Nitten år etter
I epilogen «Nitten år etter» er Hermine og Ronny gift, og de har to barn: Rosa Wiltersen og Hugo Wiltersen. Rosa er gode venner med fetteren Albus Severus Potter, som er sønn av Gulla og Harry. Hermine jobber i magidepartementet, i avdelingen for oppsyn og kontroll med magiske vesener. Hun har lyktes med å få videreført organisasjonen HIKK.
Eksterne lenker
Figuren der Harry-Potter-Romane
Cassano delle Murge
Cassano delle Murge er en by og en kommune i storbyområdet Bari i regionen Puglia i Italia.
Salten fogderi
Salten fogderi (Saltens Fogderie) var et fogderi som omfattet landskapet Salten, bortsett fra det som idag utgjør kommunen Meløy. Begrepet Salten inkluderte den gang også nåværende Ofoten. I nord grenset det til Vesteraalens og Lofotens fogderi og til Senjen og Tromsø fogderi, i sør til Nordre Helgelands fogderi.
Fogderiet var en del av Nordlandenes amt.
Herreder mot slutten av 1800-tallet
Gildeskål, Beiarn, Saltdal, Skjerstad, Bodø landsogn (Bodin), Sørfold, Nordfold-Kjerringøy, Steigen, Hamarøy, Tysfjord, Ankenes, Lødingen, Evenes.
Fogder
Listen er ikke komplett, du kan hjelpe til med å fylle den ut.
Proserpinus proserpina
Proserpinus proserpina er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne lille svermeren er ikke funnet i Norge, men har dukket opp et par ganger i Danmark. Larven lever på mjølker (Epilobium) og nattlys (Oenothera).
Diksmuide
Diksmuide er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.
Jute
Juteplanten er en ett-årig, hurtigvoksende plante i Corchorus-slekten. Plantene vokser i tropiske strøk (27-31°C) med høy årsnedbør (>1500mm), særlig i Asia, men også i Brasil. Årsproduksjonen i verden er i dag ca. 3,5 mill. tonn.
Roger De Vlaeminck
Roger De Vlaeminck (født 24. august 1947 i Eeklo i østre Flandern i Belgia) er en tidligere profesjonell syklist. Han er mest kjent for sine seirer i klassikerne Paris–Roubaix og Flandern rundt. I løpet av hans karriere vant han over 340 ritt.
De Vlaeminck er en av kun tre syklister som har vunnet alle de fem største endagsrittene (Monumentene): Paris–Roubaix, Liège–Bastogne–Liège, Flandern rundt, Milano–Sanremo og Lombardiet rundt. De andre er hans landsmenn Rik Van Looy og Eddy Merckx. Det eneste store endagsrittet han ikke vant var verdensmesterskapet, der han ble nummer to i 1975. Han hadde også suksess i Grand Tours med blant annet 22 etappeseirer og 3 poengtrøyer i Giro d'Italia. I 1984 gav han seg med sykling, etter 15 år og 257 seirer.
Den brasilianske uavhengighetskrigen
Den brasilianske uavhengighetskrigen foregikk i tidsrommet 1822 til 1823 og var en del av prosessen for å løsrive Brasil fra Portugal. Prosessen pågikk i tidsrommet fra 1808 til 1825, inntil uavhengigheten ble offisielt anerkjent av Portugal og Storbritannia.
Etter erklæringen av uavhengighet på breddene til Ipirangabekken i dengang provinsen São Paulo den 7. september 1822, ble kampene for å etterfølge denne enda større i regionene hvor det av strategiske grunner var større konsentrasjoner av portugisiske tropper.
Størsteparten av offiserene var av portugisisk opprinnelse, mens brorparten av troppene i Brasil var enten brasilianske eller av portugisisk slekt.
Lo (Ringerike)
Lo (gnr. 132) (av angelsaksisk léah via norrønt ló, som betyr engmark, engslette eller lysning) er en gammel urgård som ligger i Haugsbyd i Ringerike kommune, i skråningen opp mot Harehaugen like nord for Haug kirke og mellom Knæstang og Sætrang. Gården ble trolig ryddet i århundrene før år 0.
Ved Haug kirke ligger flere større gravhauger som kan ha sammenheng med Lo eller Haug, som åpenbart er de eldste og mest betydningsfulle gårdene nærmest kirken, som dessuten er oppkalt etter sistnevnte gård og bygget på dennes grunn. Gravhaugene ligger imidlertid i dag på gården Løkens grunn, som i moderne tid er også den største av gårdene i bygda. Lo har neppe vært like betydningsfull som Sætrang, som har en mer strategisk og sentral beliggenhet i bygda. Gravhaugene tyder imidlertid på at enten Lo eller Haug kan ha vært et høvdingsete.
Lo er delt flere ganger og nevnes i skriftlige kilder første gang som Loo i Norske Regnskaber og Jordebøger fra det 16de Aarhundrede (NRJ. IV 147, 1528), da som to gårder. Om man legger gjengjerden til grunn var den ene fullgård og den andre halvgård. I 1657 nevnes tre gårder og like mange oppsittere, likeledes nevnes det tre gårder i 1723, men da er det fire oppsittere (hvorav to på den ene gården).
Store deler gårdene er i dag utlagt til boligformål. På 2000-tallet ble det gjort arkeologiske undersøkelser nord for Harehaugveien, men tanke på ytterligere boliger i området rundt dagens Lo-gårder. Så langt kjent ble det bare funnet beskjedne bevis for bosetting der.
De Havilland DHA-3 Drover
Det ble kun bygget 20 eksemplarer av denne flytypen som fløy for første gang i 1948. Flyet ble benyttet som passasjer- og fraktfly av de australske selskapene Qantas og TAA. Modellen er likevel mest kjent som ambulanseflyet som Royal Flying Doctor Service brukte til et godt stykke ut på 1960-tallet.
Drover ble bygget for å erstatte de Havilland Dragon Rapide som da var i utstrakt bruk i Australia, også hos Royal Flying Doctor Service.
Doaba
Doaba er den regionen i indisk Punjab som er omgitt av elvene Beas og Sutlej. Navnet Doaba kan oversettes direkte til «de to elvers land» ("Do" betyr to og "Ab" betyr elv på punjabi). Det er en av de mest fruktbare områdene i verden, og var sentrum for den grønne revolusjonen i India. Doaba er fortsatt en av verdens største produsenter av hvete per capita.
Folket i Doaba begynte som bønder, men har nå gått videre i utdanning, sport og entreprenørskap. Den høyt fremskrittsvennlige og virksomme befolkningen har i løpet av de senere årene blitt vitne til en demografisk omveltning på grunn av stor migrasjon til Nord-Amerika og Europa, og som følge av kjønnsseleksjon ved hjelp av abort eller spedbarnsdrap. Folk reiser til utlandet i håp om å få et bedre liv, med jobb, penger og statsborgerskap. Siden Doaba har den største chamarbefolkningen i Punjab, har det nylig blitt sett forbedringer med tanke kastediskriminering blant resten av folket og de såkalte "lave kastene" er på vei frem. Denne framgangen blir sett på som et problem av noen i de høyere kastene, ofte de som har knyttet sin mentalitet til middelalderens India. Hovedårsaken til den økende ergrelsen overfor de "lave kastene" er den reverse (motsatte) diskrimineringen som rammer folk av "høyere kaste".
Jalandhar er blant de mer kjente byene i Doaba. Byen har den største tettheten av sykehus i Asia. DAVs første ingeniørhøyskole finnes også i Jalandhar, som forøvrig også har den største produksjonen av sportsutstyr i Punjab. Harbhajan Singh, som er en kjent spinnbowler på det indiske cricketlandslaget, kommer også fra denne byen. Andre byer i Doaba er Hoshiarpur, Kapurthala, Nakodar, Nawanshahr, Phagwara og Phillaur, som ligger på grensen mellom Doaba og Malwa.
Fylkesvei 2632
Fylkesvei 2632 går mellom Øyagarden og Finna bru (Vågåmo) i Vågå kommune. Veien er 12,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 453 (Oppland).
Elfenbenskysten under Sommer-OL 2008
Elfenbenskysten under Sommer-OL 2008. 23 sportsutøvere fra Elfenbenskysten deltok i fem sporter under Sommer-OL 2008 i Beijing. De vant ingen medaljer. Friidrettsutøveren Affoue Amandine Allou var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Badminton under Sommer-OL 2004
Badminton var med for fjerde gang som olympisk sport under OL 2004 i Athen. Det ble konkurrert om fem olympiske titler. Single og double for både damer og herrer samt en mixeddouble. Turneringen ble avviklet i perioden 14. til 21. august Kina ble beste nasjon med tre gullmedaljer.
Greatest Hits 1970–1978
Greatest Hits 1970–1978 er et samlealbum fra det britiske heavy metal-bandet Black Sabbath.
Albumet inneholder spor fra de første åtte studioalbumene hvor hele den originale besetningen er med.
El Salvador under Sommer-OL 2008
El Salvador under Sommer-OL 2008. Elleve sportsutøvere fra El Salvador deltok i ni sporter under Sommer-OL 2008 i Beijing. De vant ingen medaljer. Vektløfteren Eva María Dimas var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Georg Maximilian Sterzinsky
Georg Maximilian Sterzinsky (født 9. februar 1936 i Warlack i Kreis Heilsberg i Østpreussen i Det tyske rike, død 30. juni 2011 i Berlin) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Berlin. Han ble kreert til kardinal den 28. juni 1991.
Prest
I 1981 ble han utnevnt til generalvikar for biskop Joachim Wanke, apostolisk administrator av territoriene Erfurt og Meiningen. I de åtte årene i denne stillingen utmerket han seg ved sin effektive pastorale innsats. Han assisterte diakoner og kandidater til diakonatet, kateketer og ordenskvinner. Han var direktør for bispedømmets økumeniske kommisjon og var bispedømmets direktør og kansler for forlagshuset St. Benno i Leipzig.
Biskop
I 1989 valgte domkapitlet i Berlin ham til biskop, og han ble utnevnt 24. juni av pave Johannes Paul II og bispeviet 9. september av biskop Joachim Wanke. Bispedømmet besto av begge deler av Berlin og av området i det daværende DDR rundt den delte byen. Han tiltrådte bare bare to måneder før Berlinmurens fall.
Kardinal, erkebiskop
Den 28. juni 1991 kreerte pave Johannes Paul II ham til kardinalprest med tittelkirken San Giuseppe all'Aurelio, og 27. juni 1994 ble bispedømmet Berlin opphøyet til erkebispedømme, og han ble dermed metropolitterkebiskop.
Sterzinsky tilbragte ofte sin fritid i et bayersk St. Hedwigs-kloster.
I 2004 ble han kom han med kritiske uttalelser om homoseksuelt samliv; i en preken mante han katolikker til motstand mot såkalt gay marriage som han fremholdt som i strid mot guddommelig lov.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Grahams lov
Grahams lov i fysikken ble først formulert av den skotske kjemikeren Thomas Graham. Han fant eksperimentelt at hvor mye gass som lekker ut gjennom et lite hull pr. tid er invers proporsjonalt med kvadratroten av gasspartiklenes masse. Slike lekkasjer eller strømning kalles også effusjon. En konsekvens av Grahams lov er at gasser bestående av lette molekyler unnslipper lettere gjennom små hull enn gasser av tunge molekyler.
Kuusankoski
Kuusankoski er en by og tidligere kommune i landskapet Kymmenedalen i Finland. Den 1. januar 2009 ble kommunen og kommunene Anjalankoski, Elimä, Jaala og Valkeala sammenslått med Kouvola kommune.
Byen Kuusankoski ligger cirka 140 kilometer nordøst for Helsingfors.
Kuusankoski er vennskapsby med Oppdal.
.
Sejer – Se deg ikke tilbake
Sejer – Se deg ikke tilbake er en norsk krim- og dramaserie om etterforsker Konrad Sejer som gikk på NRK1 i 2000. Handlingen tar utgangspunkt i drapet på en ung tenåringsjente. Liket av henne blir funnet ved et tjern. Hovedrollen som Konrad Sejer spilles av Bjørn Sundquist. Regien er ved Eva Isaksen. Serien er basert på Karin Fossums roman med samme tittel fra 1996.
Serien ble belønnet med en Amanda i klassen beste dramatisk fjernsynsproduksjon, mens Sundquist vant en Amandapris i klassen beste skuespiller for rollen. Sundquist ble også kåret til beste TV-skuespiller i Gullruten 2000 mens serien ble nominert til beste TV-drama.
Serien ble i snitt sett av 850 000.
Serien ble også vist på svensk TV. Den gikk i reprise på NRK i 2006.
Handling
Den 15 år gamle Annie Sofie Holland blir funnet drept ved et tjern i skogen. Førstebetjent Konrad Sejer og hans assistent, Jacob Skarre, settes på saken og starter avhørene av nærmeste familie og naboene i det lille samfunnet Lundeby. Etter hvert innser de at gjerningsmannen må være en som har full oversikt over stedet og befolkningen. Flere mistenkelige personer avhøres. De oppdager også dystre hemmeligheter om både jenta og hennes familie.
Rollebesetning
(utvalg)