cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jernalderen i Britannia
Vekst og utvikling
Folk begynte i økende grad å leve i samfunn framfor spredte små enheter. I denne tiden økte befolkningen betydelig og var antagelig samlet mer enn en million mennesker. Ny teknologi som keramikkhjulet dukket opp i sørlige England, dreiebenken for trearbeider og bruk av roterende kvernstein for kverne korn. Jordbruksteknikkene ble forbedret og jernredskaper gjorde det mulig å kultivere tung leirjord. I løpet av tiden fram til årtusenskiftet oppsto det regionale samfunnsgrupper, noe som er reflektert i ulike former for stiler på keramikken, metallobjektene og bosetningstyper. I en del områder utviklet det seg stammer og «kongedømmer» det siste århundret før årtusenskiftet.
De folk og stammer som befolket øya tilhørte en bred kultur som kalles for «keltisk», undergruppert til øykeltisk (i motsetning til kontinentale keltiske Gallia og Iberia). Britiske språk, eller mer korrekt brytoniske språk, og goideliske språk er anerkjent som de språk som utgjorde øykeltisk undergruppe av keltiske språk. Keltisk er her benyttet utelukkende som et lingvistisk begrep uten en underforstått implikasjon av en varig kulturell enhet som knyttet Gallia med De britiske øyer gjennom hele jernalderen.
De mest visuelle tegn etter jernalderen i Storbritannia er bygdeborgene. Bortimot 3000 finnes spredt fra nord til sør. De varierer i størrelse, fra et hektar til omfattende store borger preget av flere lag med jordvoller. Både form og funksjon har variert over tid. De tidligste er fra sen bronsealder og tidlig jernalder rundt 900 f.Kr. De er få spor av både forsvarsanlegg og fast bosetning, og ble kanskje først og fremst benyttet til sesongmessige samlinger. Ved 400-tallet f.Kr. gikk de fleste ut av bruk og de som overlevde ble ombygd med flere komplekse strukturer og flere innganger og med spor av fast bosetning.
Procambarus nueces
Procambarus nueces  er en art av ferskvannskreps innenfor den artsrike slekten Procambarus, og den tilhører underslekten Ortmannicus som har en ganske stor utbredelse nord-sør i USA fra omtrent de store sjøene og Appalachene gjennom Midtvesten ned mot Mexico.
Jernalderen i Britannia
Perioder
Kronologiske spørsmål er sammensatt av mange faktorer som til sist gir et tilnærmet bilde. Selv i områder som Wessex og sørøstlige England som er rik på levninger og oldtidsgjenstander sammenlignet med andre steder på De britiske øyer er absolutt datering avhengig av noen få nøkkelsekvenser og diagnostiske typer av kulturgjenstander. Kronologiske spørsmål blir også behandlet forskjell over hele Britannia. I Skottland er det vanlig å se på jernalderen som en lengre utviklingsperiode enn det er tradisjon for lengre sør i England. Denne «lange» skotske jernalderen blir vurdert som fram til norrøn tid på 800-tallet e.Kr. da vikinger fra hovedsakelig Island og Norge begynte å trenge seg inn fra de nordligste øyene og ned i Irskesjøen. For England er det vanlig å se invasjonen og deretter interaksjonen til romerske hæren og Romertiden på 100-tallet e.Kr. som slutten på jernalderen. I Wales har det tradisjonelle skillet på den romerske invasjonen bestått, men i mange lokale områder skiller den arkeologiske forståelsen seg ikke større fra hva som er tilfelle for sørlige Skottland. Det er også diskusjon for overgangen mellom bronsealderen og jernalderen da det er vanskelig å se et klart skille og som gjør periodeinndelinger basert metall problematisk.
Procambarus nueces
Arten hører videre under familien Cambaridae (orden Reptantia) blant tifotkrepserene. Procambarus nueces er en av anslagsvis 160 arter i slekten Procambarus. Arten er endemisk til Atascosa County i Texas.
Jernalderen i Britannia
Perioder
Per 2011 var over hundre jernaldersteder utgravd og undersøkt. De strekker seg i tid fra ca. 700-tallet f.Kr. og fram til ca. 100-tallet f.Kr. og overlapper bronsealderen på 700-tallet f.Kr. Det har blitt fortatt hundrevis av karbondateringer som har blitt kalibrert langs fire forskjellige kurver, de mest presise er de som er basert på sekvenser i treringer, dendrokronologi.
Procambarus nueces
Taksonomisk plassering
En moderne oppdatering av systematikken gis her på høyere nivå med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013. , og på slektsnivået med basis i Fetzner et al (2005), men med bare et utvalg av de om lag 160 artene gjengitt:
Jernalderen i Britannia
Perioder
Presisjon i dateringen for det første tusenåret f.Kr. tillater ikke periodisering basert på karbondatering. Utstrekningen av en hvilken som karbondatering er i henhold til standard avvik. Det betyr at det er 68 prosent sannsynlighet at den historiske datoen er innenfor rekkevidden av noen få hundre år. Det blitt foreslått ulike systemer basert på blant annet sekvenser av keramikk og andre gjenstander. Det følgende skjema oppsummering av et sammenlignende diagram, presentert av nylig bok av forskeren Barry Cunliffe: Slutten på jernalderen er strukket inn i det tidlig Romerriket under teorien at romanifiseringen krevde en del tid før den fikk effekt. I deler av Britannia hvor romersk kultur ikke hadde innflytelse, som i Skottland, var perioden noe lengre, kanskje til 500-tallet e.Kr. Den geografen som er nærmeste 100-tallet e.Kr. og har beskrevet De britiske øyer er antagelig Klaudios Ptolemaios. Plinius den eldre og Strabo har også gitt beskrivelser, men Ptolemaios har flest detaljer.
Arkeologiske bevis
Forsøk på å forstå menneskelig adferd i perioden har tradisjonelt fokusert på geografisk posisjon på øyene og deres landskap, sammen med den innflytelse som kom fra kontinentet.
I løpet av den sene bronsealder er det indikasjoner på at nye tanker og ideer påvirket bruk av land og bosetninger. Omfattende åkersystemer, som i mangelen av en bedre betegnelse kalles for «keltiske åkre», oppsto og bosetningene ble mer faste og permanente, og fokuserte på bedre utnyttelse av landet. Den sentrale organisasjonen som drev fram dette hadde vært til stede siden neolittisk tid, men den ble nå bearbeidet for økonomiske og sosiale mål og i domestiseringen av landskapet framfor bygging av store seremonielle strukturer som Stonehenge. Lange gøfter og voller, en del flere km lange, ble gravd med innkapsling i hver ende. Disse er antatt å ha vært eller indikert territoriale grenser og en ønske om å skaffe seg kontroll over større områder.
Ved 700-tallet f.Kr. er det økende bevis for De britiske øyer ble tett knyttet til kontinentale Europa, særlig i sør og øst. Nye våpen opptrer med åpenbar paralleller til de på kontinentet, eksempelvis tungesverd som antagelig ble utviklet i nordlige Frankrike, og som har blitt funnet langs hele vestkysten av Europa. Fønikiske handelsmenn besøkte antagelig De britiske øyer på jakt etter mineraler som bronse og tinn, og fraktet med seg handelsvarer fra Middelhavet. På samme tid nådde nordeuropeiske gjenstander østlige delen av De britiske øyer i stort antall over Nordsjøen.
Innenfor denne sammenheng ble klimaet betydelig våtere og tvang bronsealderens gårdsbruk i lavlandet til å flytte seg til høyereliggende områder.
Grunnen til at bygdeborger ble konstruert kan være på grunn av større spenning og strid mellom bedre strukturerte grupper, skjønt det er antydninger om at i senere faser av jernalderen eksisterte de ganske enkelt for å indikere rikdom. Alternativt kan de ha tjent som sentralt marked og sosialt møtested for større områder. I løpet av den romerske okkupasjonen er det bevis på at som forsvarsverk og borg mot romersk angrep hadde de dårlig eller liten effekt. En del fortsatte å være bosetninger for britonene under romersk overherredømme. En del ble også brukt på nytt av senere kulturer, som angelsakserne i tidlig middelalder.
Folkene i jernalderens Britannia
Den romerske historikeren Tacitus beskrev britonerne som etterkommere fra folk som hadde kommet til De britiske øyer fra kontinentet. Han sammenlignet caledonerne (i dagens Skottland) med deres germanske naboer; silurerne i sørlige Wales til iberiske bosettere; og beboerne i sørøstlige Britannia til galliske stammer. Denne oppfatningen om innvandrende stammer påvirket lenge senere syn på opprinnelsen til jernalderens folk i Britannia og faktisk i opprettelsen av dagens moderne nasjoner Skottland, England og Wales. Lingvistiske bevis sluttet fra de overlevende keltiske språkene i nordlige og vestlige Storbritannia synes å støtte opp om denne oppfatningen og endringer i den materielle kulturen som arkeologene observerte i senere forhistorie ble rutinemessig tilskrevet en ny bølge med invaderende folk og stammer.
På 1960-tallet hadde denne oppfatningen sprukket opp da det ble åpenbart at endringer i språk og typer kulturgjenstander ikke nødvendigvis kunne bli tilskrevet omfattende folkevandringer over store distanser. Ideer og kunnskap kan bli transportert langt lettere enn folk og kan redegjøre for mange av endringene i de arkeologiske nedtegnelsene, og for tilstedeværelsen av keltiske språk i Britannia. Tallrike funn av sverd og andre typer våpen ble opprinnelig tilskrevet et krigersamfunn, men er i dag tolket som gjenstander for sosial status, kanskje også gitt som diplomatiske gaver mellom stammene og handelskontakter.
Det var ganske sikkert en større migrasjon av folk fra sentrale Europa og vestover i løpet av den tidlige jernalder, men om disse folkene fra denne folkevandringen faktisk nådde De britiske øyer i betydelig nok antall til å kunne utgjøre en «invasjon» er omdiskutert. Det er dog antydninger i Kent for at det var en innvandring av den galliske stammen belgiere, belgae, på 100-tallet f.Kr. krever fortsatt forklaring, både av mengden av folk og av eventuell kulturell innflytelse og betydning (se nedenfor). Tilsvarende også med Arras-kulturen i Yorkshire.
Beregninger av befolkningen varierer, men antallet kan på 100-tallet f.Kr. ha vært et sted mellom 1 og 2 millioner mennesker, noen forskere strekker seg så høyt som til 4 millioner, og den største andelen var i jordbruksområdene i sør. Bosetningstetthet og mangel på landområder kan ha bidratt til økende spenninger mellom folk og grupper i løpet av denne perioden. Det var en økende ekspansjon bosetningen i sen jernalder og med skjerpet bruk av landskapet som er ganske sikkert knyttet til en betydelig økning i befolkningen. Ved årtusenskiftet ble tidligere sparsommelige områder også bosatt, og på 100-tallet e.Kr. var de store deler av lavlandets tilgjengelige jordområder hovedsakelig besatt og kultivert. Det synes som forut denne perioden med befolkningsvekst var det mange områder som var sparsommelig besatt og utnyttet, en grunn kan være at tung leirjord hadde tidligere vært vanskelig å utnytte, men ved økende tilgang på jordbruksredskaper av jern, som plog med jerntipp, ble det mulig. Forbedringer i klimaet etter 400 f.Kr. spilte antagelig også en rolle.
Den utbredte keramikken fra Wessex i sørlige England fra tidlig jernalder, som steingods i stilen «All Cannings Cross», kan antyde en betydelig sosial og økonomisk gruppedannelse i denne regionen. Ved 600 f.Kr. synes denne å ha blitt brutt ned til adskilte undergrupper med deres egne keramiske stiler. Mellom rundt 400 og 100 f.Kr. er det åpenbare antydninger på at regionale identiteter oppstår og samtidig en betydelig befolkningsvekst.
Befolkningsundersøkelser av dagens befolkning ved hjelp av DNA ble mulig på 1990-tallet. Flere studier har blitt gjort, blant annet av Bryan Sykes og Stephen Oppenheimer, men disse undersøkelsene er fortsatt begrenset i omfang og det er behov for ytterligere forskning. Det er fortsatt store utfordringer å gjøre DNA-analyser av levninger fra gravanlegg fra jernalderens Britannia. Slike analyser fra gravanlegg, som ved Danebury, og som kan bli sammenlignet med tilsvarende undersøkelser fra kontinentet gjenstår fortsatt. Å skaffe DNA fra britonske graver med galliske graver kan gi genetiske data som er relevante for nåværende spørsmål om den etniske identitet til jernalderfolkene på De britiske øyer, og således avgjøre faglige diskusjoner om innvandring og kontinuerlig befolkning.
Jernalderens økonomi i Britannia
Det ble utviklet handelsforbindelser i bronsealderen, og selv i steinalderen, som skaffet folkene på De britiske øyer håndverk fra kontinentet. Det er tallrike eksempler på at særlig sverd ble importert og deretter kopiert og tidvis også forbedret av de innfødte på Britannia. Tidlig i Hallstatt-perioden ble hoggsverd og stikkvåpen en betydelig importvare, skjønt på midten av 500-tallet synes det som om antallet med varer som ankom hadde sunket, muligens grunnet mer fordelaktig handel med Middelhavet hadde kommet i gang. Gjenstander fra La Tène-kulturen dukket opp i senere århundrer og ble igjen raskt adoptert og tilpasset av de lokale folkene.
Det synes også som det skjedde et sammenbrudd i bronsealderhandelen en gang tidlig jernalderen som kan bli vurdert på ulikt vis:
Slutten på bronsealderen ble et markant brudd på mange vis, noe som antyder raske sosiale endringer. Til tross for lokale variasjoner deler De britiske øyer de stilistiske endringer som er karakteristisk for sen bronsealder og tidlig jernalder med resten av vestlige Europa. Bruddet i bronsehandelen og overgangen til jern som skjedde på forskjellige steder i Britannia har fortsatt flere åpne spørsmål i når og hvorfor. Forskningen har fortsatt kun vage ideer for mekanismene i denne prosessen. Jern var benyttet for å lage en del objekter før bronsealderen var slutt og ble gradvis mer og mer vanlig mellom 700- og 200-tallet f.Kr. Beklageligvis er det svært lite kunnskap om de sosiale og økonomiske utviklingene i de fire først århundrene av jernalderen i Britannia. Det meste av arkeologien er knyttet til den senere del av perioden, fra rundt 300 f.Kr. og framover. Vurdert som helhet er det dog betydelige forskjeller i jernalderens fase rundt 500 f.Kr. og for fasen rundt 50 f.Kr. Ikke bare for at det er mer arkeologisk materiale å vurdere for den yngste fasen, men også for den forskningen som har vært gjort antyder markante ulikheter i både spekteret og formene for de sosiale prosessene i jernalderens samfunn.
Med hensyn til jordbruket og husdyr representerte tamdyr en betydelige disposisjon av verdi i det førromerske Britannia da okser og kuer kunne bli benyttet som nyttige kilder for melk, ost, kilde til kjøtt og lær, og som trekkraft, foruten at de hadde symbolsk verdi som rikdom i seg selv. I sen jernalder er det et åpenbart skifte synbart som avslører en endring fra en dominans i krøtter til sauer. Økonomisk er sauer betydelig mindre arbeidskrevende da færre mennesker per dyr er nødvendig.
Mens krøtter og sauer dominerer de osteoarkeologiske nedtegnelsene er bevis for griser, okser, hunder og sjelden tamhøns representert over hele øya. Interessant nok der det en generell mangle på dyrelevninger fra jakt eller fra fiske til havs eller vanns, selv i kystsamfunnene. Planter var en råvare til en generelle dietten, men også som fôr og brensel for de viktige ildstedene og ovnene, og planter var nødvendig som underlag i sengene og som byggematerialer, blant annet for strådekte tak. Omliggende skoger ble kultivert og ga ressurser form av tømmer for bygging av hus, gjerder, vogner, hjul, redskaper og som brensel. Marker og grenser ble utviklet i rikelighet, beite var innenfor markene og som kontroll for beitingen. Både dyr og planter ble flyttet rundt i landskapet for å få sesongmessig utnyttelse og således unngå utarming.
En nøkkelvare for jernaldersamfunnet var salt som ble brukt for oppbevaring og konservering av kjøtt og som «krydder» i maten. Selv om det er vanskelig å bevise med arkeologiske midler, eksisterer det en del bevis. Salterier, hvor man koker saltvann for å produsere salt, er rådende i myrlandene i East Anglia. I tillegg kunne en del nettverk for salthandel strekke seg over 75 km.
En viktig politisk og økonomisk medium er mynter, og et stor antall mynter fra jernalderen er funnet i Storbritannia som er av stor arkeologisk verdi. En del, slike som gullmynter, ble importert fra det europeiske fastlandet, men andre ble støpt i bronse i sørøstlige England, og er åpenbart påvirket av romerske originaler. De britiske stammehøvdingene overtok og tilpasset seg den kontinentale skikken med å sette deres navn på de myntene som de selv preget, eksempelvis som Tasciovanus fra Verulamium og Cunobelinos fra Camelodunum som identifiserte regionale sondering. Forråd med mynter fra jernalderen er blant annet Silsden Hoard i West Yorkshire som ble funnet i 1998. Denne samlingen besto av 27 gullmynter fra sen britisk jernalder og en romersk fingerring. En stor samling av mynter som er kjent som «Hallaton-rikdommen», ble funnet i en helligdom i nærheten av Hallaton i Leicestershire i 2000. Den er datert til sen jernalder og besto av 5294 mynter, hovedsakelig tilhørende stammen corieltauvi i det området som i dag er East Midlands. Disse forrådene av mynter var gravlagt i 14 adskilte hauger i løpet av flere tiår en gang tidlig på 100-tallet e.Kr.
Økonomien økte og ekspanderte gjennom hele perioden, men særlig i den siste delen, sen jernalder, og kan vurderes i store trekk som nøkkelendringer i status og sosiale uttrykk.
Handel med den romerske verden
Fra slutten av 100-tallet f.Kr. og framover var sørlige og sentrale England indirekte knyttet til det romerske handelsnettverket via Bretagne og med den atlantiske sjøvegen til sørvestlige Frankrike. Hengistbury Head i Dorset var det viktigste handelsstedet og store kvanta med italiensk amfora for vin har blitt funnet på dette stedet. Disse atlantiske handelsnettverkene ble brått avbrutt som følge av Julius Cæsars erobring av Bretagne på 50-tallet f.Kr.
I sørøstlige Britannia er det mellomtiden omfattende kontakt med belgiske stammer fra nordlige Frankrike som er evident av et stort antall av importerte gallo-belgiske gullmynter mellom midten av 100-tallet f.Kr. og Cæsars erobring av Gallia på 50-tallet f.Kr. Disse myntene er antagelig ikke kommet via ordinær handel. Tidligere innvandring av belgiske folk til sørøstlige Britannia har blitt sitert som en forklaring for deres tilsynekomst, men nyere forskning har antydet at myntene var sannsynligvis politisk og sosial betaling fra stammer i nordlige Frankrike i den hensikt å skaffe seg støtte fra britonske grupper i krigføringen på kontinentet.
Etter Cæsars erobring av Gallia kom det i gang en ny handel mellom sørøstlige Britannia og kontinentet. Detter er vist i arkeologiske funn av importert amfora bestående av vin og olivenolje, og masseprodusert gallo-belgisk keramikk. Strabo, som skrev tidlig på 100-tallet e.Kr., har listet kjeder og halsringer av elfenbein, smykker av rav, glass, og andre luksusvarer som import til Britannia mens han nevner at øya selv eksporterte korn, krøtter, gull, sølv, jern, skinn, slaver og jakthunder. Denne handelen blomstret antagelig som et resultat av de politiske forbindelsene og klientkongedømmene som ble utviklet mellom enkelte folkegrupper i sørøstlige England og den romerske verden.
Religiøse forestillinger
Romerne har nedtegnet et mangfold av guddommer som ble dyrket av folkene i nordvestlige Europa. Barry Cunliffe oppfatter et skille mellom en gruppe av guder som er knyttet til maskulinitet, himmelen og den enkelte stamme, og en gruppe gudinner assosiert med fruktbarhet, jorden og en allmenngyldighet som angikk alle stammeforskjeller. Brønner og vannkilder hadde kvinnelige, himmelske forbindelser som er eksemplifisert med gudinnen Sulis som ble dyrket ved Bath. I Tacitus' bok De vita et moribus Iulii Agricolae (2.21) om hans svigerfar Gnaeus Julius Agricola som ble skrevet i år 98, nevner han likhetene slik han selv oppfattet det mellom både de religiøse og rituelle praksisene til det førromerske Britannia og gallerne på kontinentet.
Religiøs praksis dreide seg om ofringer, tidvis også av mennesker, men oftere om rituell slakt av dyr eller ofring av metallarbeider som krigsbytte. Våpen og hester har også blitt funnet i myrene ved Llyn Cerrig Bach på Anglesey. Det har blitt tolket som votivgaver gitt til en innsjø. Tallrike våpen har også blitt funnet i elver, særlig Themsen, men også elvene Trent og Tyne. En del nedgrav forråd av smykker har blitt tolket som gaver til jordguder.
Nedlagte groper for lagring av korn og avslutningene av jordgrøfter har også skapt hva som synes å være bevisst plasserte forråd som innbefatter en preferanse for gravlegging av hester, hunder og ravner. Likene var ofte mishandlet og en del levninger av mennesker i bunnen av slike groper, som ved Danebury, kan også ha hatt et rituelt aspekt.
Presteskapet for denne religionen var druidene. Cæsar forteller at de var en religiøs elite med betydelig hellig og verdslig makt. Storbritannia synes å ha vært sete for druidisk religion og Tacitus' redegjørelse for et senere romersk angrep på Anglesey som ble ledet av Suetonius Paulinus gir en del indikasjoner på dens vesen. Ingen arkeologiske spor har blitt bevart av den druidiske kulten, skjønt et antall graver med rituelt gaver og funn i Kent kan antyde en religiøs karakter for disse.
Samlet er det tradisjonelle synet at religion ble praktisert i naturen under åpen himmel. Flere steder er blitt tolket som helligdommer fra jernalderen, men disse synes å motsi dette synet som er avledet fra viktoriansk og senere keltisk romantikk på 1900-tallet. Steder som Hayling Island i Hampshire og funn som ble oppdaget ved konstruksjonsarbeidet ved London Heathrow lufthavn er tolket som bygninger som fungerte som helligdommer. Eksempelet på Hayling Island var en rund bygning av tre plassert innenfor en rektangulær grense og var bygd på nytt som et romersk-britonsk tempel på 100-tallet e.Kr. på det samme planet. Tempelet på Heathrow var en liten cella omgitt av en ring av stolpehull som er antatt å ha dannet en omgang tilsvarende til romersk-keltiske templer funnet andre steder i Europa. En rektangulær struktur ved Danebury og en sekvens av seksradete strukturer ved Cadbury Castle i Somerset har blitt tolket på samme vis. Et eksempel ved Sigwells med utsyn over Cadbury Castle var assosiert med metallarbeider og hele og deler av dyregraver på den østlige siden. Imidlertid er det funnet bevis på helligdommer under åpen himmel ved Hallaton i Leicestershire. Her er en samling av objekter som er kjent som «Hallaton-rikdommen» gravlagt i en grøft tidlig på 100-tallet e.Kr. Den eneste strukturelle bevis var en palisade av tre som ble bygget i grøften.
Død i jernalderens Britannia synes å ha ført til ulike skikker i de forskjellige regionene. Kremasjon var en metode for bevaring av de døde, skjønt det finnes også graver med stridsvogner og andre jordfestinger til Arras-kulturen i East Yorkshire, og i Cornwall er det avdekket graver med steinkister, noe som viser at gravskikkene varierte. Den generelle mangelen på levninger i gravene gjør det også vanskelig for arkeologene å trekke konklusjoner ut av gravleggingene. Ekskarnasjon har blitt foreslått som en grunn på mangelen av gravlevninger da levningene ble spredt enten naturlig eller ved menneskelig medvirkning.
Slutten på jernalderen i Britannia
Historisk sammenheng endte jern alderen i sørlige Storbritannia med den romerske invasjonen. Åpenbart ble ikke de innfødt øyeblikkelig omvendt til togabærende, latintalende provinsboere, skjønt en del relative raske endringer er påvist ved arkeologi. Den romersk-britonske helligdommen på Hayling Island i Hampshire ble konstruert i årene 60-70 en gang, mens Agricola fortsatt drev krig i nordlige Britannia i hva som i dag er Skottland. Denne helligdommen ble konstruert på toppen av et eksisterende rituelt sted. Rettlinjete steinstrukturer, indikasjoner av endringer i boligbygging i romersk stil er synbare fra midten til slutten av 100-tallet e.Kr. i Brixworth og Quinton.
I de områder hvor romersk styre ikke var sterk eller ikkeeksisterende fortsatte jernalderens eksisterende trosforestillinger og praksis, men ikke uten minst en marginal nivåer av romersk eller romersk-britonsk innflytelse.
Hvalbiar kommuna
Hvalbiar kommuna er en kommune på Færøyene. Kommunen omfatter bygdene Hvalba og Sandvík lengst nord på Suðuroy, og dessuten den ubebodde øya Lítla Dímun. Den 1. januar 2020 hadde kommunen 679 innbyggere.
Med innføringen av det kommunale selvstyret på Færøyene i 1872 ble hele øya en del av Suðuroyar prestagjalds kommuna. I 1878 ble Hvalbiar kommuna utskilt som en egen kommune.
Hvalbiar kommuna har et vennskapssamarbeid med Rollag kommune i Norge. Thor Nattestad fra Veggli i Rollag begynte kullgruvedrift i Hvalba i 1778. Nattestad-slekten på Færøyene nedstammer fra ham.
Steffen Uliczka
Steffen Uliczka (født 17. juli 1984 i Preetz) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i hinderløp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i de innledende rundene på 3000 meter hinder.
Rame Bluff
Ramme Bluff er et klipperikt nes på sørvestsiden av Ray Promontory som ble dannet av et framspring fra Dulo Hill og som markerer nordsiden av President Beaches på Byers Peninsula på Livingston Island i Sør-Shetlandsøyene i Antarktis. Området ble besøkt av selfangere på 1800-tallet.
Øyen er oppkalt etter stedet  Ramme i Cornwall i Storbritannia.
Neset ligger 2,12 km sørøst for Start Point, 2,9 km sørvest for Voyteh Point, 4,66 km nord-nordvest for Laager Point og 2,77 km nord-nordøst for Herring Point på Rugged Island.
Paramus (New Jersey)
Paramus er en amerikansk by som ligger i Bergen County i New Jersey.
Den har og dekker et areal på 27,21 km².
Sør-Ash Sharqiyah
Sør-Ash Sharqiyah er et guvernement (muhafazah) i Oman. Det ble opprettet 28. oktober 2011 da Ash Sharqiyah-regionen ble delt i Nord-Ash Sharqiyah og Sør-Ash Sharqiyah. Hovedstaden i guvernementet er Sur.
Sør-Ash Sharqiyah er delt inn i følgende fem distrikter (wilayat): Sur, Al Kamil W’al Wafi, Jaalan Bani Bu Hassan, Jaalan Bani Bu Ali og Masirah.
Fylkesvei 6154
Fylkesveg 6154 går mellom Torvikneset og Ørabrua i Surnadal.
Kristoffer Eikrem
Kristoffer Eikrem (født 6. juni 1989 i Molde) er en norsk jazzmusiker (trompet), komponist og fotograf, basert i Oslo, Norge.
Karriere
Eikrem har en bachelor grad i utøvende jazz fra Norges musikkhøgskole (2010). Han er anerkjent som trompetist med bandet Mopti (band), og vant Jazzstipendiatprisen på Moldejazz i 2016. På 2016-festivalen i Molde gikk han på scenen med sin egen kvintett og kunne presentere den amerikanske cool jazz-saksofonisten Jimmy Halperin som solist.
Fylkesvei 6057
Fylkesveg 6057 går mellom Tornes og Eidem i Hustadvika.
Strekningen ble fastlagt 2019, og tilsvarer en delstrekning av den tidligere fylkesvei 231.
Lodi (New Jersey)
Lodi er en amerikansk by som ligger i Bergen County i New Jersey.
Den har 24,136 innbyggere (2010) og dekker et areal på 5,93 km².
Bridgeton (New Jersey)
Bridgeton er en amerikansk by som ligger i Cumberland County i New Jersey.
Den har og dekker et areal på 16,82 km².
Sandseten
Sandseten er et heller flatt fjell 1 nautisk mil (1,9 km) sør for Krakken og like sørvest for Gneistoppen i Vestre Petermannkjeda i Wohlthatmassivet. Det ble oppdaget og kartlagt fra flyfoto av Den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39. Det ble kartlagt på ny fra flyfoto og landmålinger av den norske antarktisekspedisjonen, 1956–60, og navngitt av dem.
Johannes Akkerhaugen
Han ble tildelt Norges Bueskytterforbunds hederstegn i 2015 for «Særlig fortjenestefull innsats for bueskytingen.»
Rugby under Asialekene 2006
Rugby under Asialekene 2006. Sjumannsrugby var en av flere sporter under Asialekene 2006 i Doha i Qatar. Turneringen ble avviklet 9. til 11. desember 2006. Det var i ni herrelag som deltok i sjumannsrugbyturneringen.
Cliffside Park (New Jersey)
Den har og dekker et areal på 2,48 km².
Sikkerhetsbransjen i Norge
Sikkerhetsbransjen i Norge har som hovedoppgave å forebygge uønskede hendelser. Bransjen fordeler seg på flere ulike tjenester, hvorav den største er alarm og vakthold, etterfulgt av transport, teknikk og verdihåndtering.
Víctor García (friidrettsutøver)
Víctor Garcia (født 13. mars 1985) er en spansk friidrettsutøver som konkurrerer i hinderløp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i de innledende rundene på 3000 meter hinder.
Sikkerhetsbransjen i Norge
Vektere
Vekterbransjen i Norge er i dag preget av noen få store selskaper og en rekke små selskaper. Det er i dag cirka 14 000 ansatte i de ulike vaktselskapene. Bransjen blir ofte fokusert på av media for sine arbeidsoppgaver med vakthold som grenser mot politioppgaver, ellers er bransjens arbeidsoppgave spredt på servicefunksjoner, resepsjonstjeneste, ordenstjeneste i butikker, og forebyggende vakthold. Bedriftene, som står for 80 prosent av omsetningen i bransjen, er organisert av NHO Service. Dette er 177 virksomheter, med 8.040 årsverk og 6,9 milliarder kroner i omsetning i 2012.
Lovpålagt vekteropplæring
Nye forskrifter om krav til utdanning for vektere er under utarbeiding. På Regjeringen sine nettsider ligger forslag til endringer i vaktvirksomhetsforskriftens utdanningskrav. I 2013 ble det innført krav om å gjennomføre et nasjonalt grunnkurs for vektere. Vektere skulle gjennom alle feltene som tidligere kurset krever  gjennom et større tidsrom. Dette bidrar til at kompetansen på vektere øker og det gamle 1-3. Trinn-kurset ble utfaset. Opplæringen avsluttes med en skriftlig og muntlig eksamen.
Vekterkurs trinn 1
Dette er den første delen av vekterutdanningen og har en varighet på 15 timer fordelt over 3 dager. Trinn 1 i vekteropplæringen er, ifølge loven, et minimumskrav for alle som skal jobbe som vekter innenfor vaktvirksomhet og må gjennomføres før en vekter settes i arbeid. Grunnet behovet for vektere er det vanlig at vaktselskaper tilbyr trinn 1 av vekteropplæringen gratis for nyansatte. Det er derfor vanlig at mange vektere blir ansatt før de gjennomfører trinn 1 av kurset.
Hensikten med trinn 1 av kurset er å gi kursdeltakeren en innføring i vekteryrket samt lovene og regelverket som gjelder for slik virksomhet. Personen skal kunne tilegne seg de grunnleggende kunnskapene om yrket som gjelder for alle vektere uansett hvilken stilling de skal inneha eller objekt de skal jobbe på.
Følgende emner blir gjennomgått på kurset:
Etter at trinn 1 er gjennomført vil kursdeltakeren være godkjent for ansettelse som vekter i et vaktselskap.
Vekterkurs trinn 2
Det andre trinnet av vekteropplæringen er den praktiske delen av utdannelsen. Denne delen av utdanningen utføres internt i den bedriften som ansetter vekteren og har som hensikt å gjøre deg bedre kjent med arbeidsoppgavene man har som vekter gjennom praktisk opplæring.
Man må ha gjennomført og bestått trinn 1 for å kunne begynne på trinn 2.
Vekterkurs trinn 3
Dette er den siste delen av den lovpålagte utdanningen for vektere. Loven krever at alle som jobber som vekter utfører trinn 3 innen 6 mnd fra ansettelse. Utføres ikke trinn 3 innen 6 mnd så har ikke vekteren lenger mulighet til å jobbe innenfor yrket før kurset er gjennomført og bestått.
Trinn 3 består av 50 timers teoretisk arbeid og skal gi deg en grundig gjennomføring i ting som jus, etikk, brannvern, førstehjelp og andre viktige kunnskaper som en vekter må ha for å kunne utføre arbeidet på best mulig måte.
Man må ha gjennomført trinn 2 for å kunne ta trinn 3.
Fagbrev i sikkerhetsfaget
Opplæringen skal bidra til å fremme kompetanse innenfor planlegging, operativt arbeid, veiledning, dokumentasjon og kvalitetssikring i sikkerhetsarbeidet. Opplæringen skal legge grunnlag for å utvikle kompetanse om risikovurderinger, sikkerhetstiltak, beredskapsarbeid, konflikthåndtering og organisering av arbeidet på et skadested. Videre skal opplæringen fremme kompetanse om etikk og regelverk og helse, miljø og sikkerhet. Opplæringen skal også bidra til kunnskaper om hvordan vekteren kan imøtekomme kundens behov og virksomhetens krav til lønnsomhet.
Ordensvakter
En ordensvakt er en person som har fått en tillatelse av politiet til å være ordensvakt og som arbeider som ordensvakt.
Ordensvakt er i Norge en person som har fått en tillatelse av politiet til å være ordensvakt og som arbeider som ordensvakt. Tittelen «dørvert» har vært brukt tidligere blant annet av Agder politidistrikt. Ordningen med politigodkjente ordensvaktene erstattet det som tidligere ble kalt utkaster eller dørvakt, og som ikke var lovregulert.
Ordningen har siden den ble lovregulert på 1990-tallet hett ordensvaktgodkjenning og ordningen har gjennomgått store endringer. Ordningen er fortsatt regulert av serveringsloven § 16. Bestemmelsene om ordensvakt i serveringsloven er vedtatt endret i 2009 og når endringene i vaktvirksomhetsloven trer i kraft vil ordensvakter være omfattet av vaktvirksomhetslovens bestemmelser. Lovendringen vil tre i kraft når det nye opplæringsprogrammet for vektere er klart. Per 12. januar 2013 har ikke lovendringen trådt i kraft.
Historie
Kravene som har blitt stilt til å få godkjenning som ordensvakt har vært i stadig endring. Ordningen er i dag vedtatt overført til bestemmelsene i vaktvirksomhetsloven.
Den første bestemmelsen om ordensvakter kom da ''lov av 3. juni 1983 nr. 52 om overnattings- og serveringssteder (hotelloven'') trådte i kraft 1. juli 1983. Lovens § 15 ga hjemmel for politiet til å kreve ordensvakt ved inngangen og til å godkjenne ordensvakter, i begge tilfelle dersom det var påkrevd. Til loven ble utarbeidet forskrift om orden og lukningstider for overnattings- og serveringssteder hvor det het:
Ordensvaktkurs og godkjenningsordning
Justisdepartementets rundskriv G-113/95 av 22. desember 1995 til politimestrene omtaler en interdepartemental arbeidsgruppe som høsten 1993 fremla en rapport om beskrivelse av kriminalitet i forbindelse med restaurantbransjen, der den interdepartementale arbeidsgruppen blant annet pekte på vold utført av og mot ordensvaktene. Etter dette ba Justisdepartementet politimestrene om å sette i gang lokale tiltak for å bedre samarbeidet mellom serveringsstedene og ordensvaktene. Blant annet ble muligheten for ordensvaktkurs nevnt.
Tiltaket ble lansert som et prøveprosjekt, og våren 1995 ble erfaringsmateriale innhentet fra alle politikamre som hadde deltatt i ordningen. Tilbakemeldingene viste at mange politikamre hadde arrangert ordensvaktkurs, enten alene eller i samarbeid med bransjen. Disse hadde udelt positive erfaringer med ordningen og så på dette som resultat av den gode kontakten som var etablert med serveringstedene og ordensvaktene. Av effektene som ble nevnt var det færre anmeldelser mot ordensvakter for vold, flere henvendelser fra ordensvaktene m.h.t. observert kriminalitet og ordensvaktene var blitt flinkere til å sikre bevis i saker som gjaldt straffbare handlinger.
Hotellovens bestemmelsene ble opphevet da serveringsloven av 1997 trådte i kraft. Om den nye bestemmelsen i serveringsloven sier forarbeidene
Om bestemmelsen heter det i rundskriv av 21. desember 2000 fra Justis- og politidepartementet
Politiet får nå hjemmel til å kreve at ordensvakter skal gjennomføre kurs før de blir godkjent. Myndigheten til å godkjenne ordensvakter og ordensvaktkurs var lagt til den enkelte politidistrikt og gjaldt i det distrikt godkjenningen var gitt.
Serveringslovens § 16 ble senere endret og fra 1. januar 2008 gir loven departementet hjemmel til å utarbeide forskrifter for godkjenning av ordensvakter:
Ordensvaktbestemmelsene overføres til vaktvirksomhetsloven
Serveringsloven § 16 er vedtatt endret og dens bestemmelser om ordensvakt vil bli fjernet. Endringen har ikke trådt i kraft. Bestemmelsen lyder : Den vedtatte endringen i serveringslovens § 16 vil tre i kraft når endringene i vaktvirksomhetsloven trer i kraft. Når endringene trer i kraft vil ordensvaktgodkjenninger og utdannelse av ordensvakter være regulert av vaktvirksomhetsloven.
Godkjenning av ordensvakt
En ordensvakt må godkjennes av politiet, og får et skilt med bilde og nummer på. For å bli godkjent kreves det at ordensvakten har gått kurs, har vandelen i orden og er både psykisk og fysisk egnet for en slik oppgave. For å hindre ordensvakter i å jobbe uten å oppgi inntekt kreves det også at den som søker godkjenning er ansatt et sted som ordensvakt, enten et vaktselskap eller serveringsted. Det finnes likevel et unntak. Man kan søke uten å være tilknyttet verken serveringsted eller vaktselskap dersom virksomheten går inn under lovens definisjon «egenvakthold».
Ordensvaktbeviset som blir tildelt er personlig, og skiltet skal alltid bæres med forsiden godt synlig når en ordensvakt er på jobb. Dette er for å gjøre gjestene på et serveringsted kjent med at denne personen er en godkjent vakt, og at gjestene lett kan se hvilket nummer vakten har. Nummeret på ordensvaktbeviset kan brukes om gjester vil klage på ordensvakten til vaktselskapet, serveringstedet eller til politiet. Nummeret på ordensvaktbeviset er også til for ordensvaktens del, slik at han kan identifisere seg overfor personer som vil anmelde eller klage, uten å måtte oppgi personalia som kan misbrukes.
En godkjenning kan trekkes tilbake om kriteriene til godkjenningen ikke lenger er oppfylt. Som regel vil dette være tilfelle ved lovbrudd eller mistanke om lovbrudd, men også om ordensvakten blir kjent psykisk eller fysisk uegnet til oppgaven.
Opplæring
Politidirektoratet sier om krav til opplæring for ordensvakter:
Rettigheter og plikter
En ordensvakt har ingen rettigheter eller plikter ut over det som følger av ansettelsesforholdet på samme måte som vektere. Vaktvirksomhetslovens § 12. om «Bruk av makt» sier En ordensvakt har ikke rettigheter eller plikter som går ut over hva alle samfunnsborgere har, til å gripe inn i straffbare forhold.
Monkey Plot
Monkey Plot (startet i 2011) er en norsk jazztrio som spiller akustisk improvisert musikk med sin egen stil.
Biografi
Etter fire års studier ved Norges musikkhøgskole, har trioen utmerket seg som sterke nykommere på den norske jazzscenen. De ga ut sitt debutalbum Løv Og Lette Vimpler i 2013. Albumet ble spilt inn i Stavanger, i studioet til Frode Gjerstad, en av pioner innen norsk frijazz. Han har klart å fange den enkle, akustiske og intime lyden, av trioen og den frisinnede strukturen i musikken deres, med innslag av organisk gitarimprovisasjon, som har klare referanser til ECM innspillinger av Ralph Towner.
Monkey Plot har et moderne og originalt uttrykk som er helt særegent. De har en søkende tilnærming til musikk, med en ro og sterke individuelle stemmer. Bandet har kommet langt i å utvikle sitt eget tonespråk og være tro mot sitt eget univers. Musikerne utstråler selvtillit og har en tydelig tilstedeværelse i musikken som skaper en sterk følelse av kommunikasjon og samhandling. Trioen har en overbevisende tilnærming til improvisasjon.
33. serierunde i Bundesliga 2019/20
33. runde i Bundesliga 2019-2020 ble spilt lørdag 20. juni med alle kampene spilt samtidig.
Kampfakta
'''Lørdag 20. juni''' <div id="Bayern München v Freiburg"> <div id="Fortuna Düsseldorf v Augsburg"> <div id="Köln v Eintracht Frankfurt"> <div id="Paderborn v Borussia Mönchengladbach">
Wagner Nunatak
Wagner Nunatak er en av Rambo Nunataks, 850 moh, som ligger 17 km sør for Blackburn Nunatak i Pensacolafjellene. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1956-66 og ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter John K. Wagner, som var radioforsker ved Plateau-stasjonen vinteren 1967.
10 Cloverfield Lane
10 Cloverfield Lane er en amerikansk science fiction-film fra 2016, regissert av Dan Trachtenberg. Hovedrollene spilles av John Goodman, Mary Elizabeth Winstead og John Gallagher jr. Filmen handler om en ung kvinne som blir holdt fanget i en underjordisk bunker sammen med to menn, som påstår at ett fiendtlig romvesen har gjort jordkloden ubeboelig. Filmen ble sluppet på kino i USA i mars 2016.
Den ble etterfulgt av The Cloverfield Paradox (2018).
Mario Bazán
Mario Bazan (født 1. september 1987) er en peruansk friidrettsutøver som konkurrerer i hinderløp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i de innledende rundene på 3000 meter hinder.
10 Cloverfield Lane
Sammendrag
Etter en krangel med sin forlovede, begynner Michelle en kjøretur gjennom delstaten Louisiana. Hun skrur på radio, og hører om vedvarende strøm-brudd i flere storbyer over hele USA. Michelle havner i en bil-ulykke, hvor hun slår hodet og er bevisstløs. Hun våkner opp i en bunker, lenket til en vegg. En mann ved navn Howard dukker opp, og sier at et angrep av ukjent opprinnelse har funnet sted. Han hadde tatt henne til en bunker, etter å ha funnet henne ved veien.
SIG Sauer 205
SIG Sauer 205 er en sylinderlåsrifle tidligere produsert av SIG Sauer. Geværet ble produsert i flere varianter for sportsskyting og politi.
Allan Arbus
Allan Franklin Arbus (15. februar 1918, død 19. april 2013) var en skuespiller og motefotograf fra USA.
SIG Sauer 205
Glidekasse
Glidekassen er maskinert ut fra et massivt stykke stål, og har blånering som overflatebehandling. Den ble levert i enten høyre- eller venstrehendt versjon. Sikringen er plassert på kolbehalsen (lik som Sauer 202), slik at våpenet kan avsikres uten å ta fingeren inni avtrekkerbøylen. Magasinet er en proprietær variant som er dobbeltradet og kryssmatet. Sluttstykket har mindre diameter på låseklakkene en resten av sluttstykket (kalt fat bolt på engelsk) hvilket gir grunnlag for glatt veksling. Låseklakkene låser direkte i pipen med 60 graders rotasjon. Tennstempelet er relativt lett, hvilket gir en slagtid på 2.4 millisekund.
Allan Arbus
Han spilte i tolv episoder av TV-serien M*A*S*H som utspilles i Korea, der rollefiguren hans var psykiateren major Sidney Theodore Freedman. I den første episoden der han optrådte hadde rollefiguren fornavnet Milton. Rollefiguren forlater Korea og militæret og mottar en stilling ved Chicago-universitetet (der en Nobelpris-vinner med et lignende navn underviste i virkeligheten).
SIG Sauer 205
Skjefte
205 MBR (Moose Biathlon Rifle, bokstavelig talt «elgskiskytings-rifle») ble laget for det finske markedet til bruk i konkurransegrenen elgskiskyting. Skjeftet var laget i mørk valnøtt med justerbart kinnstykke og kolbelengde, samt integrert UIT-skinne på undersiden av forskjeftet. 205 MBR ble levert kamret i .308 Winchester, som er en godkjent patron for jakt på elg i Norge, Sverige og Finland. Det er vanlig å montere kikkertsikte til bruk i elgskiskyting.
South Plainfield (New Jersey)
South Plainfield er en amerikansk by som ligger i Middlesex County i New Jersey.
SIG Sauer 205
Skjefte
Sport-varianten ble hovedsakelig brukt i sveitsisk skytterlagsskyting, og ble som standard levert med 670 mm matchpipe kamret for 7.5x55 mm. Det todelte skjeftet var laget av laminert bøk, hadde justerbar kinnstøtte og kolbelengde, samt integrert UIT-skinne på undersiden av forskjeftet. Det fulgte med håndstopper til forskjeftet, miragebånd og et sett med jernsikter betående av diopter- og hullkornsikte. Dioptersiktet hadde justerbar lysåpning mellom 0.8 til 2.2 millimeter.
South Plainfield (New Jersey)
Den har og dekker et areal på 21,58 km².
SIG Sauer 205
Skjefte
Supertarget og Phantom skiller seg ut ved å ha metallskjefte fra Hämmerli laget av anodisert aluminium. I tillegg til justerbar kinnstøtte og kolbelengde er også pistolgrepet justerbart. Supertarget og Phantom var stort sett like i utførelse, men Supertarget var ment for skytekonkurranser i ISSF, og Phantom var ment som skarpskytterrifle. Phantom ble introdusert på IWA-messen i 2005, og ble også markedsført i USA som Sauer ATLR (Advanced Tactical Long Range).
Pipe
SIG Sauer 205 bruker samme sluttstykke og pipeskiftsystem som SIG Sauer 200 STR og SSG3000, hvilket betyr at pipen kan skiftes ved hjelp av en 5 mm innvendig sekskantnøkkel. Originalpiper i .22 LR, 6.5×55mm og .308 Winchester produseres fortsatt av SIG Sauer, mens piper på ettermarkedet leveres fra produsenter som Blaser, Heym, Lothar Walther, Schultz & Larsen og Våpensmia.
Tidligere har det også blitt levert piper kamret for 5.56×45 mm NATO, 6mm BR og 7.5x55 mm. Et konverteringssett for .22 LR var også tilgjengelig, som bestod av sluttstykke, pipe og magasin, men dette produseres ikke lenger. Sluttstykkene følger ulike patrongrupper, og for eksempel har 5.56-slutstykket tre låseklakker, mens 7.62-sluttstykket har seks låseklakker.
Avtrekk
205 har en trykkpunktsavtrekk på 1500 gram. Avtrekket har mange felles deler og likheter med 200 STR, men det er også noen vesentlige forskjeller, som for eksempel utformingen av avtrekkerbøylen og plassering av sikringen.
Panilurus
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på planter i syrefamilien.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Dobbratzbreen
Dobbratzbreen er en bred sidebre som drenerer den sørlige delen av White Escarpment og flyter nordøstover mellom Watlack Hills og Webers Peaks ut i Splettstoesserbreen i Heritage Range i Antarktis. Den ble navngitt av geologi-gruppen fra University of Minnesota i 1963–64 etter major Joseph Dobbratz, en pilot i United States Marine Corps som assisterte gruppen.
Resoribletter
Resoribletter (fra resorpsjon) er en legemiddelform bestående av lettløslige tabletter som legges under tungen og løses opp sublingualt i slimhinnene der. Virkestoffet i legemiddelet absorberes gjennom munnslimhinnen og får rask effekt. Virkestoffene i resoribletter kan ødelegges av magesyre. Sublingual absorbasjon hindrer dette.
Tablettene fremstilles vanligvis ved trykk og utforming er lik andre tabletter.
Enhet (parti i Latvia)
Enhet (latvisk: Vienotība, V) er et liberalkonservativt parti i Latvia, etablert i 2011. Partiet er medlem av Det europeiske folkepartiet.
Enhet ble etablert etter en sammenslåing av Ny era, Borgerunionen og Selskap for andre politikk med formål å danne en motvekt til Harmonisk senter. Partiet oppnådde ved valget i 2014 23 av 100 medlemmer av parlamentet.
Arabisk mesterskap i friidrett 2021
Arabisk mesterskap i friidrett 2021 var den 22. utgaven av dette internasjonale mesterskapet i friidrett for utøvere fra arabiske land. Mesterskapet ble arrangert fra 16. til 20. juni 2021 på Rades Athletic Stadium i Radès.