cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleister Crowley
Golden Dawn
Disse Buddhistiske trekkene hos ham blir kraftig utfordret i 1904, mens han er på bryllypsreise i Kairo. Hans kone Rose begynte å erklære at hun hadde fått kontakt med den egyptiske guden Horus og etter nøye å ha testet henne bestemte han seg for å følge hennes angivelser og utføre den 20. mars en påkallelse av Guden. 22 dager senere kulminerte denne påkallelsen i mottagelsen av Liber AL vel Legis eller Lovens Bok, som Crowley skrev ned på diktat fra et vesen kalt Aiwass, som erklærte seg for å være sendebud for Hoor-paar-kraat, det vil si Horus, som boken erklærte for å være Herren over et nytt Æon.
A∴A∴
Crowley viste dette dokumentet til sin gamle venn og kollega i Golden Dawn, George Cecil Jones, som tørt kommenterte at tredjekapittelet minte han om en spesielt lidderlig utgave av gammeltestamentets Jehova. Han var likevel overbevist om autentiteten i kontakten og de snakker om Mathers og Bennetts meninger om ham. De blir begge overbevist om at de må skape en ny Orden, men ikke før de har mottatt et konkret bevis fra den tredje ordenen på at arbeidet deres har er autorisert. De fortsetter å jobbe på egen hånd og jobber i stor grad med sin egen åndelige utvikling og Jones innvier Crowley i de to neste gradene i den Indre Ordenen, Adeptus Major og Adeptus Exemptus. Dette fortsetter frem til oktober 1907, når Crowley plutselig begynner å motta nye hellige bøker. Dette anser de som deres autorisasjon og grunnlegger A∴A∴ som arvtager til Golden Dawn. Ordenen fungerer etter radikalt annerledes prinsipper enn Golden Dawn. Hvor man i Golden Dawn kun måtte pugge et par korrespondanser og ikke ble introdusert til avansert magi før i den indre ordenen, må man her til enhver tid bli testet i sine magiske ferdigheter og oppnåelsene som i Golden Dawn var ansett som symbolske var her ansett som nødvendige før man fikk gå videre. Hvor Golden Dawn opererte i grupper tok denne Ordenen opp i seg Mathers of Crowleys forslag om at man kun skulle kjenne sin introduserende overordnede og man måtte i tempelmøtene gå med hetter som skjulte ens identitet. Sikkert på grunn av denne løse strukturen så er også denne Ordenen den eneste av de skismatiske grupperingene som har overlevd frem til våre dager.
A∴A∴ starter med å gi ut The Equinox, en bokjournal på flere hundre sider, to ganger i året. Her samler Crowley organisasjonens skrifter som var et amalgam av de skriftene de lærte i Golden Dawn og Crowleys nyvinninger innen østlige meditasjonsteknikker. Her fremmet Crowley og hans kolleger en ny form for eklektisk og skeptisk tilnærming til det åndelige. Det åndelige ble ansett som et fenomen som kunne tilnærmes seg skeptisk og vitenskapelig på samme måter som andre fenomener og ble ansett som måten et menneskes kreative genius kunne manifestere seg.
Organisasjonen møtte stor suksess de første årene og rekrutterte i løpet av få år flere hundre medlemmer, hovedsakelig fra Englands vitenskapelige og kunstner miljø og man gikk i gang med planene om å etablere et permanent tempel, hvis utkast til dekorative utsmykninger av J.F.C. Fuller overlever den dag i dag.
I denne perioden drar Crowley med sin elev Victor Neuburg og sammen utforsker de i Algerie de såkalte enokianske æthyrene. For dem begge blir dette en periode markert av intense innvielser og svært mye av Crowleys senere filosofiske og religiøse grunnlag ble formulert i disse visjonene som ble publisert som The Vision and the Voice. Det var også i løpet av disse visjonene at han ble formelt opptatt i den tredje Ordenen som Magister Templi.
Men Crowley, som hadde fått kontakt med Reuss i 1910, men som anså ham som bare en av mange esoteriske frimurerentuiaster, fikk i 1912 på nytt kontakt med Theodor Reuss som overbeviste ham om at han innehadde en hemmelighet som han samme år i sitt Ordenstidskrift Oriflamme, skulle beskrive som seksualmagi. Crowley ble dermed innsatt som Nasjonal Stormestergeneral for Ordo Templi Orientis og overtok i stor grad medlemmene fra John Yarkers Antient and Primitive Rite of Memphis. Selv om han fortsetter å benytte A∴A∴ som grunnlaget for sin egen magiske autoritet og for det mer seriøse studiet og praktiseringen av magi, begynner han etter dette i stadig økende grad å benytte seg av O.T.O. som redskap for å spre sin filosofi.
Crowley blir bedt av Reuss om å revidere systemet til O.T.O. og han skriver en serie ritualer kalt Minerval, Man, Magician, Master Magician, Companion of the Holy Royal Arch of Enoch, Perfect Initiate, Sovereign Prince Rose-Croix, and Knight of the Pelican and Eagle og Illustrious Knight (Templar) of the Order of Kadosch, and Companion of the Holy Graal. De fleste av disse var I stor grad basert på de tilsvarende frimurerritualene. I tillegg oversetter han samme året hovedinstruksjonen til Reuss fra tysk og gir den en ny tittel Liber Agape. I 1913 reviderer han denne instruksjonen og utvider den kraftig, mens han i 1914 skriver, etter en magisk operasjon for å øke sin innsikt i seksualmagi, fire instruksjoner for forskjellige grader i Ordenen, De Natura Deorum, De Nuptis Secretis Deorum Cum Hominibus, De Arte Magica og De Homunculo. Reuss på sin side skriver en personlig utdypende instruksjon i niendegraden spesielt for Crowley under tittelen M.M.M.
Amerikaperioden
I 1914 drar Crowley til USA hvor han ender opp med å skrive pro-tysk propaganda under første verdenskrig, for en rekke aviser. Crowley forsvarte sine aktiviteter med at han drev med etterretningsarbeid for de britiske myndighetene. Det er lite trolig at Crowley hadde noen offisiell sanksjon, men når man leser dagbøkene hans og brevene han skrev i den perioden ser man at han tydelig trodde at han gjorde det. Aktivitetene hans får katastrofale følger for O.T.O. i England som britiske myndigheter raider og stenger ned under skjul av at et av medlemmene, en astrolog, drev med ”fortunetelling.” For Crowley personlig fikk det enda mer alvorlige følger som er diskutert nedenfor i hans forhold til pressen.
Samtidig påbegynner Crowley en langvarig innvielse inn i Magusgraden i A∴A∴ og når han er ferdig med denne titulerer han seg av symbolske grunner TO MEGA THERION 666. Han beskriver i samme perioden i et brev til sin elev Charles S. Jones poenget med O.T.O. Han forklarer at siden man ikke greide å få medlemmene til å la være å bedrive med sladder og arbeide i grupper, så kunne man gjennom O.T.O. gi dem gruppearbeid hvor de fikk konkrete oppgaver og ble bundet gjennom broderskapseder til å minske sladderet og ubroderlig atferd mot hverandre. Det er også tydelig at han i økende grad anser O.T.O. som middelet han kan spre Thelema med.
I 1916 etter protester fra frimurere som ønsker å bli medlem av O.T.O. bestemmer Crowley for å revidere ritualene en siste gang. Han skriver om ritualene for Minerval, Man, Magician and Master Magician og fjerner all frimurersymbolikk. Etter denne datoen kan ikke O.T.O. regnes å være en frimurerorden lengre, selv om han frem til sin død lot frimurere av korresponderende grad bli opptatt i Ordenen. Han skriver samtidig et utkast til innvielsesritualene for VII’ og IX’ og fullfører innvielsesritualet for VIII’.
Senere år
Han døde i Hastings den 1. desember 1947.
I 1993 ble hans navn lagt til The Dictionary of National Biography, utgitt av Oxford University Press og i 2002 ble han innstemt på 73.-plass i BBC sin rangering over 100 Greatest Britons, under tittelen mystiker.
Crowleys forhold til Pressen
Som følge av en svertingskampanje skapt av tabloidpressen i England har han fått tittelen verdens ondeste mann (av engelsk, The wickedest man in the world, først brukt i 1928 John Bull, en engelsk tabloidavis).
Looking Glass
Anklagene man dro opp på nytt var de vage hintene som sirkulerte rundt Looking Glass affæren som resulterte i rettssaken mot dette tabloidbladet i 1910. Den mest anerkjente og den ene av kun to biografer med høyere akademisk utdannelse som har skrevet om Crowley, Lawrence Sutin skriver om disse anklagene som senere skulle bli dratt opp på nytt:
Crowleys kollega i og medgrunnlegger av A∴A∴, George Cecil Jones en familiefar med en respektert jobb som kjemiker kunne ikke tolerere dette. Både Jones og J.F.C. Fuller, som på den tiden var Cancellarius i A∴A∴, oppfordret Crowley til å gå til sak mot Looking Glass, siden Crowley gjennom å frifinne seg også ville frifinne sin venn. Sutin diskuterer i sin biografi om Crowley hvordan Crowley kun femten år etter skandalene, arrestasjonen og fengslingen av Oscar Wilde, gjorde klokt å ikke gå til sak, da dette var en sak som Crowley, med sine mange homoseksuelle erfaringer, ville tapt og dermed risikert å blitt fengslet. Jones så seg derfor nødt til selv å gå til sak. Siden Crowley på grunn av dette ikke tok Looking Glass til sak og ønsket av samme grunn å slippe å stille opp som vitne under rettssaken, mistet han to av sine viktigste kolleger i sitt organiserte okkulte arbeide.
Jones forble hans venn og Crowley besøkte ham flere ganger etterpå, men han hadde ikke lenger råd til å aktivt delta åpent i okkulte organisasjoner som A∴A∴ og trakk seg tilbake til private studier og et vanlig forstadsliv. Han tok ikke nye aspiranter etter denne rettssaken, men Jones lånte likevel velvillig, frem til sin død, sitt imprimatur under sitt magiske motto, til alle de viktigste skriftene i studieplanen til A∴A∴.
Fuller brøt etter denne rettssaken kontakten med Crowley, da han mente at dette var et svik mot Jones. Til tross for dette forsøkte han i flere år, til dette ble oppdaget, å drive A∴A∴ virksomhet uten kontakt med Crowley. Fuller skulle senere i sin"Bibliotechia Crowleyana", en oversikt over Crowleysamlingen hans, oppsummere Crowley som en falsk person og at organisasjonene han ledet ikke hadde noen reell eksistens utenfor Crowleys fantasi. Han mente likevel at Crowley var en stor poet. Crowley forsøkte flere ganger å kontakte Fuller, men Fuller til tross for at han tok vare på brevene som i dag er ivaretatt av Kings College i London, lot dem forbli ubesvart.
John Bull
De samme skriveriene ble på nytt dratt frem i dagens lys i 1920, etter at Bottomley som hadde opparbeidet seg et rykte som patriot under første verdenskrig satte i gang med svertekampanjer av briter som hadde levd i eksil i Amerika og som hadde uttrykt sympati med Tyskland. Han hadde tidligere skrevet en lengre anklage serie mot den britiske forfatteren og poeten Frank Harris, men nå som Crowley var vendt tilbake så han ammunisjon til en langt verre svertekampanje, som den nå døde britiske biografen Martin Booth omtalte som:
I løpet av denne serien ble de skjulte homoseksuelle anklagene fra Looking Press affæren dratt på nytt frem i lyset, men denne gangen ble de såkalte "unmentionable immoralities" gitt en helt ny konnotasjon: sort magi.
Crowley skrev ofte i sine brev og dagbøker om at hans elever måtte overkomme møtet med "The Demon Crowley" (Crowley som menneske med feil og mangler som alle andre) for å nå sann utvikling. Dette ville, mente han, gjøre dem i stand til å overkomme han som guru og heller sette dem på stien mot selvstendig og individuell fullkommengjørelse, hvor de kunne stå som likemenn. Man kan vel kanskje si at media og biografer også har måttet kjempe mot denne samme demonen, her som et vrengebilde og ubalansert syn på Crowley, hans liv og lære.
Det skulle gå nesten 80 år før en seriøs biograf som ikke var blant hans nære og fortrolige venner eller tilhengere, var i stand til å behandle Crowley på et mer balansert sett.
Crowleys eget bidrag
I samme kapittel gir Booth et eksempel på hvordan Crowleys eksentriske humor og livsførsel ofte virket mot sin hensikt:
At han refererte til seg selv som TO MEGA THERION 666 (gresk: det store dyret 666) var nok også med på å gi tabloidpressen ammunisjon, men dette var en integrert del av Crowleys magiske og religiøse filosofi, som hadde andre betydninger hos Crowley enn tabloidpressen. Dette var ikke en tittel Crowley tok for å skape overskrifter eller som et uttrykk for sin eksentriske humor og det ville vel være like meningsløst å anklage ham for delaktighet gjennom sistnevnte, som å anklage andre religiøse ledere som har blitt forfulgt og skandalisert fordi de hadde en annen religiøs og filosofisk forankring enn de som var rundt dem.
Anklager om satanisme
Som følge av denne skandaliseringen har han feilaktig blitt kalt for den «moderne satanismens far», til tross for at Crowley selv ikke var satanist. Det har også blitt påstått at han har hatt stor innflytelse på moderne satanisme, men likevel har LaVey, den moderne satanismens egentlige far hadde stort sett hånsord mot Crowley og hans tilhengere, i The Satanic Bible. I biografien om sin nå avdøde ektemann skriver Barton at LaVey var skuffet over at tilhengerne av Crowley var en gjeng med ”mystically-minded card readers, who emphasized the study of Eastern philosophy, Oriental languages, stars and contemplation to reach the spiritual Nirvana of Oneness” og at LaVey konkluderte med at Crowley var en “druggy poseur whose greatest achievements were as a poet and a mountain climber.”
Crowleys betydning for moderne satanisme må derfor i stor grad ses i sammenheng med de samme prosessene som lå bak hans betydning for deler av hippiebevegelsen, hvor han også ble et ikon. Det er lite filosofisk balast fra Crowleys skrifter eller verker som ble tatt opp i noen av disse bevegelsene og for det meste er de fleste av disse sin filosofi radikalt og grunnleggende i opposisjon til Crowleys. Noen av dem anser ham som sin inspirator og tror at de deler et felles tankegods med Crowley, men begge retningene tok tak i løsrevne biter av Crowleys ”phantasmagoria” skapt av tabloidpressen: satanistene tok tak i busemannbildet, mens hippiene tok tak i "free love" og dop bildet den samme tabloidpressen hadde skapt. Ironisk nok sto John Bull bak begge disse inntrykkene av Crowley. Sjokkbildet har vel vært mer fristende for det store flertallet av satanistene enn noen dypere lesing og forståelse av Crowley. I den grad de har lest ham synes de å ha misforstått hans lære på flere vesentlige punkter.
Forholdet til Crowley er ikke bedre hos den norske satanisten Varg Vikernes. I et intervju fra 1994 i "Sounds of Death" forteller han: "Aleister Crowley was also a fake." Han forteller i andre intervjuer at han har mer til felles med pinsevennene i det han tror bokstavelig på et helvete og en himmel, han er bare på den andre siden. Crowley trodde hverken på en himmel eller helvete og i sine skrifter fordømmer han dette konseptet sammen med arvesynden.
Crowley var likevel ikke fremmed for å innkorporere Satan i sitt univers og han illustrerer dette i samme kapittel av Liber ABA:
Han legger her frem en "gnostisk" og symbolsk forståelse av Satan som lett kan misforstås om man ikke forstår konteksten og det okkulte miljøet Crowley vanket i og tanker som forøvrig også gjorde seg gjeldende hos Blavatsky som skriver i et brev skrev:
Crowley var allikevel ikke fremmed for å benytte seg av klassisk litterær satanisme (slike det ble eksemplifisert av Baudelaire og Swinburne og andre poeter Crowley beundret). I sitt dikt "Hymn to Lucifer skrev han:
Thelema
I 1904 mottok Crowley Lovens Bok og grunnla med dette religionen Thelema i 1904, der Lovens Bok er grunnlaget for den Thelemiske lære som er sentrert rundt den thelemiske Lov: Gjør hva du vil skal være hele Loven. Denne Loven kan ikke forstås som å gi etter for sine impulser og Crowley utdyper således også denne Loven i Liber II:
For å fremme spredningen av Thelemas Lov reformerte Crowley i perioden 1912-1919 systemet til Ordo Templi Orientis, slik at den ble den første av den gamle tidsalders ordener til å akseptere Loven.
Magick
Crowley utviklet sitt eget system for oppnåelse av det han mente var religionens formål, forening med Gud – og kalte dette systemet som inneholder både vestlige og østlige påvirkninger for vitenskapelig illuminisme eller skeptisk mystisisme. Mottoet til systemet var «The Aim of Religion, the Method of Science», og han søkte å benytte seg av vitenskapelige metoder og tenkning for å studere formålet til religionen.
For å fremme studiet av dette systemet grunnla Crowley i 1907 A∴A∴, en organisasjon som er organisert som en kjede av innvidde i et hierarkisk system assosiert med Livets Tre.
Forfatterskap
Tanken er å få en fullstendig oversikt over forfatterskapet hans her. Denne listen er langt fra fullstendig. Titlene er listet i henhold til utgivelsessår snarere enn når de ble skrevet:
Bowe Bergdahl
Bowe Bergdahl (født 28. mars 1986 i Sun Valley i Idaho) er en soldat i United States Army som ble fanget av Taliban-allierte Haqqani-nettverket i juni 2009 og løslatt den 31. mai 2014.
Mariusz Pudzianowski
Mariusz Zbigniew Pudzianowski (polsk; marjuʃ pudʑaˈnɔfski) (født 7. februar 1977 i Biała Rawska, Polen) er en kjent strongman. Han er også kjent under kallenavnene Pudzian, Dominator, Super Mariusz (Super Mario), Pyton (Python) and Duży Pyton (Big Python).
Strongman-karriere
1. mai 1999, deltok Mariusz i sin første strongman konkurranse, som ble holdt i Płock, Polen. Det internasjonale gjennombruddet kom i 2000, med fjerdeplass i sin første opptreden i World's Strongest Man tevlingen. I 2002 og 2003, vant han «Verdens sterkeste mann», i 2003 med historiens største margin. I mars 2004, ble han også Strongman Super Series World Champion. I 2004, endte han opprinnelig på tredjeplass, men ble senere diskvalifisert for bruk av et ulovlig prestasjonsfremmende preparat. Han ble tvunget til å returnere prispengene, mistet International Federation of Strength Athletes poengene fra tevlingen og ble utestengt i ett år.
Bowe Bergdahl
Bergdahl er av delvis svensk og delvis norsk avstamning.
Bowe Bergdahl ble meldt savnet den 30. juni 2009. Siden den gang hadde Taliban publisert flere videoer som viser ham i fangenskap. Taliban krevde store summer i løsepenger og at flere terrorister skulle frigis før Bergdahl kunne settes fri. De fleste av disse terroristene var fra Afghanistan og ble holdt i Guantánamobukten fangeleir. Det ble spekulert i om Bergdahl ble smuglet over grensen til Pakistan og at dette gjorde en mulig redningsaksjon vanskelig, ettersom Pakistan er stengt for amerikanske styrker med base i Afghanistan.
Mariusz Pudzianowski
Strongman-karriere
Pudzianowski tok tittelen for fjerde gang i 2007. Han sikret seg seieren allerede før siste øvelse (som han gjorde i 2003 og 2005). Han var tidligere, sammen med islendingene Jón Páll Sigmarsson og Magnús Ver Magnússon, de eneste som har vunnet tittelen fire ganger. Pudzianowski uttalte tidligere at målet er å vinne tittelen en gang til, for å bli den første til å ta fem seirer. Dette gjorde han i 2008, da han slo til i siste øvelse og gikk forbi Derek Poundstone i øvelsen Atlas Stones. Men vinner av øvelsen Atlas Stones under World's Strongest Man 2009, som ble holdt i Charlotte, North Carolina, var norske Arild "Hulk" Haugen.
I 2008 deltok Mariusz Pudzianowski i den polske varianten av "Skal vi danse" og kom på andreplass. Han fullførte flere av konkurransene som nest sist, men hans popularitet hos publikum førte ham videre til finalen, hvor han til slutt ble runner-up.
Bowe Bergdahl
Bergdahl ble løslatt den 31. mai 2014 etter at USA gikk med på en utveksling mot fem fanger Taliban var interessert i. Forhandslingene var foregått med hjelp av emiren av Qatar, Tamim ibn Hamad Al Thani, som mellomledd.
Mariusz Pudzianowski
Strongman-karriere
Mariusz er også kjent for sin bakgrunn innenfor kampsport (Kyokushin karate). Han var dessuten profesjonell bokser i syv år før han startet sin karriere som strongman.
MMA – Mixed Martial Artist I 2009 deltok Mariusz Pudzianowski i sin første kamp som MMA-fighter i Polen, under et stevne 11. desember i regi av Konfrontacja Sztuk Walki. Stevnet ble kalt KSW 12. Der møtte han Marcin Najman og vant på knockout i løpet av 45 sekunder i første runde.
Bowe Bergdahl
I 2015 ble han tiltalt for desertering og for å ha overgitt seg til fienden uten å ha uttømt alle midler til forsvar.
Han erkjente seg skyldig etter tiltalen da krigsretten på Fort Bragg ble satt i 2017.
Mariusz Pudzianowski
Strongman-karriere
Den 7. mai 2010 vant Pudzianowski sin andre MMA-kamp mot Yusuke Kawaguchi via Decicion etter 2 runder. Han deltok på Moosin: God of Martial Arts den 21. mai 2010 mot Tim Sylvia han tapte kampen via Submission (slag) etter 1 min. 44 sek. ut i runde: 2. Han vant deretter sin neste kamp mot Eric Esch med samme måte som Sylvia. Den 21. mai 2011 tapte han mot James Thompson på KSW 16. Kampen var jevn, på slutten av runde 1 slo Thompson Pudzianowski med en left hook. I runde 2 slo Thompson enda et slag og Pudzianowski var nede. Han tapte kampen tilslutt med en Arm-triangle choke.
Eksterne lenker
Svend Karlsen Han selv Han selv Vasyl Virastyuk Vasyl Virastyuk Phil Pfister Phil Pfister ?
Gowanus kraftverk
Det stod ferdig utbygd i 1971. Brenselkilden er naturgass og fyringsolje.
Wading River kraftverk
Wading River kraftverk er et varmekraftverk i Suffolk County, i delstaten New York i det sørlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 303 MW fordelt på 3 turbiner med effekt på 80–101 MW hver. Operatør er energiselskapet KeySpan Generation LLC.
Blefjell sykehus
Blefjell sykehus (BLEHF) representerte fra januar 2002 til juni 2009 en sammenslåing av tre tidligere lokalsykehus (Kongsberg, Notodden og Rjukan) beliggende i fylkeskommunene Telemark og Buskerud.
Per Christian Voss var administrerende direktør ved foretaket, som hadde ca. 1200 personer ansatt.
Blefjell sykehus HF ble nedlagt 1. juli 2009, da Kongsberg sykehus ble en del av Vestre Viken og sykehusene på Notoden og Rjukan ble overtatt av Sykehuset Telemark.
Schanzen am Papengrund
Schanzen am Papengrund (norsk: Hoppbakkene ved Papengrund), offisielt sponsornavn Sparkassen Ski-Arena im Papengrund, er et skihoppanlegg i Bad Freienwalde i Tyskland. Det ligger i tilknytning til fotballbanen Jahnstadion, og består av fire hoppbakker med størrelse K60 (HS66), K/HS42, K21 og K10. Anlegget er eid av WSV 1923 Bad Freienwalde. Beliggende nordøst for Berlin, er det Tysklands nordligste skihoppsenter. Alle hoppbakkene er utstyrt med plastmatter, slik at de også kan brukes sommerstid.
Historie
Den gamle Papengrundschanze eksisterte fra 1930 til 1970. Birger Ruud (Norge) satte bakkerekord med 40,5 meter i 1936.
Rundt 2000 ble det lagt planer for et nytt hoppanlegg der den gamle bakken sto. To småbakker med K20 og K10 sto ferdig i 2001, og i 2003 ble K40-bakken bygd. Byggingen av K60-bakken startet i april 2007. Den bakken, konstruert av arkitekt Werner Schertel, var planlagt åpnet i juni 2008. Vanskelige grunnforhold samt et kraftig regnvær sommeren 2007 som vasket ut deler av bakken, gjorde imidlertid at åpningen ble noe forsinket. K60-bakken ble innviet 23. august 2008. I forbindelse med byggingen av K60-bakken ble også de mindre bakkene modernisert, og K40- og K20-bakkene ble utvidet til K42 og K21.
Det finnes planer om å utvide anlegget med normal- og storbakke (ca. K90 og K120), med tilskuerkapasitet 40 000.
Solbergfoss
Fossen i Glomma ligger fem kilometer nedenfor Mørkfoss og Øyeren. Opprinnelig var fossen 5,5 meter høy, men ble i 1924 demt opp som en del av byggingen av Solbergfoss kraftverk. Fallhøyde er i dag 20 meter. Årlig middelvannføringer er på 700 m3/s. Ved Solbergfoss finnes det også badestrand, fotballbane og brygge.
Helseforsikring
Helseforsikring er forsikring som gir rett til helsebehandling på et forhåndsavtalt nivå og/eller økonomisk støtte til de medisinske kostnadene ved helsebehandling. Helseforsikring skiller seg således fra sykeforsikring, som gir økonomisk støtte ved bortfall av lønn på grunn av sykdom.
Offentlig organisert, obligatorisk helseforsikring kalles gjerne folketrygd. Privat helseforsikring er vanlig i en rekke land, enten som supplement til folketrygden for å sikre raskere behandling, eller som det eneste sikkerhetsnettet ved sykdom i land uten en folketrygdordning. I Australia er den offentlige helseforsikringen Medicare delvis finansiert over skatteseddelen, mens det resterende beløpet betales som forsikringspolise og egenandel. I USA er de føderale helseforsikringene Medicare og Medicaid ikke dekkende uten behovsprøving, og en stor andel av innbyggerne er derfor avhengig av å kjøpe privat helseforsikring.
Spindle Hill gasskraftverk
Spindle Hill gasskraftverk er et varmekraftverk i Weld County, i delstaten Colorado i det sentrale USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 394 MW fordelt på 2 turbiner med effekt på 143–197 MW hver, avhengig av sesong. Operatør er energiselskapet Spindle Hill Energy LLC.
Real Emotion/1000 no Kotoba
real Emotion/1000 no Kotoba er Kumi Kodas åttende innenlandske CD-single. «real Emotion» var åpningssangen til det populære Square-spillet Final Fantasy X-2 og «1000 no kotoba» (1000の言葉, 1000 words) ble brukt i en scene i spillet.
Saint Lawrence Seaway
St. Lawrence Seaway er det alminnelige navnet for en vannvei, bestående av flere kanaler, som gjør det mulig for havgående fartøyer å gå fra Atlanterhavet til De store sjøer, helt til Lake Superior. Den er oppkalt etter St. Lawrence-elva, som den følger fra Lake Ontario til Atlanterhavet. Den ble tatt i bruk 15. april 1959.
Trasé
St. Lawrence Seaway begynner ved Montréal i Canada med South Shore Canal (Saint-Lambert og Sainte-Catherine slusene) forbi Lachine-strykene, som erstattet den historiske Lachinekanalen. Etter å ha passert gjennom Lake Saint-Louis forserer den kraftverksdemningen ved Beauharnois via de to slusene i Beauharnoiskanalen.
Etter Lac Saint-François forlater St. Lawrence Seaway Quebec, og elva danner da en internasjonal vannvei, med Ontario i Canada på nordbredden og New York i USA på sørbredden.
Mellom Cornwall i Canada og Massena i USA går vannveien sør for elva, og passerer gjennom New York's Wiley-Dondero kanal, med Snell- og Eisenhowerslusene. Denne ruten forserer kraftverksdammen Moses-Saunders før den passerer den korte Iroquoisslusen på den canadiske siden av elva. Vestover fra Iroquoisslusen følger vannveien St. Lawrence-elva gjennom Thousand Islands og inn i Lake Ontario. I alt er det sju sluser på strekningen Montreal–Lake Ontario, fem canadiske og to amerikanske.
Welland Canal (åtte sluser) binder sammen Lake Ontario (74 moh) og Eriesjøen (173 moh), og passerer forbi de formidable Niagarafallene.
Vest for Lake Ontario, i Great Lakes Waterway forserer Soo-slusene i Sault Ste. Marie, Michigan strykene i St. Mary's River, som forbinder Øvresjøen (183 moh) med Huronsjøen (176 moh). Denne korte kanalen drives uten avgift av U.S. Army Corps of Engineers, ikke av den felles USA-Canadiske Saint Lawrence Seaway Management Corporation. De anses ofte ikke som en del av St. Lawrence Seaway, selv om de er en integrert del av systemet.
St. Lawrence Seaway ble tatt i bruk 25. april 1959, selv om den ikke ble offisielt åpnet før 26. juni samme år, av dronning Elizabeth II og president Eisenhower.
Konsekvensene av vannveien
For å kunne opprette en farbar kanal gjennom Long Sault-strykene og å muliggjøre bygging av kraftverk oppstrøms fra Cornwall og Massena måtte det bygges en kunstig innsjø. Denne sjøen, kalt Lake St. Lawrence, medførte at ti landsbyer i Ontario, som nå er kjent under samlenavnet «De tapte landsbyene», ble oversvømt fra 1. juli 1958. Det var også neddemming på New York-siden, men ingen bosetninger ble berørt.
Opprettelsen av vannveien førte også til at det ble innført en rekke fremmede dyrearter, herunder havniøye og sebramusling, inn i De store sjøer. Disse organismene ble innført via spillvann og ballastvann fra havgående fartøyer.
Vannveien har sørget for betydelig rekreasjonsverdi, så som båtliv, camping, fisking, og dykking.
Åpningen av vannveien har ofte fått skylda for å gjøre Eriekanalen overflødig, noe som medførte en alvorlig økonomisk nedgang i flere byer i den nordlige delene av delstaten New York.
Sluse- og kanaldimensjoner
Størrelsen på fartøyene som kan passere vannveien er begrenset av størrelsen på slusene, og i dag er maksimalt tillatt størrelse på fartøy på St. Lawrence-elva og i Welland Canal 225,6 meter lengde, 23,8 meter bredde, og 7,9 meter i dyptgående. Mange fartøyer som er beregnet for bruk på De store sjøer etter åpningen av vannveien ble bygget etter maksimumsstørrelsen på slusene, uformelt kjent som Seaway-Max. Det finnes større fraktefartøyer som går i trafikk på sjøene, men disse kan ikke passere ned vannveien til havet.
Vanndybde er en annen hindring for fartøyer, spesielt i tilknyttede vannveier som St. Lawrence-elva. Dybden i ledene i vannveien er 12,5 meter nedenfor Québec by, 10,7 meter mellom Québec by og Deschaillons, 11,3 meter til Montreal, og 8,2 meter oppstrøms fra Montreal. Ledene i Great Lakes Waterway er litt grunnere: 7,62 til 8,2 meter.
Dybden på ledene og begrensninger i slusestørrelsene betyr at bare 10 % av havgående skip kan forsere hele vannveien. Forslag for utvidelse av vannveien, har helt siden 1960-tallet blitt avvist som for kostbare, og miljømessig og økonomisk uholdbare. Lavere vannivå i De store sjøene har også laget problemer for fartøyer i nyere tid.
Tidligere kanaler
I 1862 tillot slusene på St Lawrence-elva passering av båter som var maksimalt 57 meter lange, 13,6 meter brede, og 2,7 meter dype. Welland Canal tillot på samme tid passering av båter som var maksimalt 43 meter lange, 7,9 meter brede, og 3,0 meter dype. Dette var vanligvis for lite til å tillate større havgående fartøyer å passere.
Matthew Pattison
Pattison begynte tidlig å spille fotball, og han lærte mye i sin første klubb, Alberton FC fra Johannesburg. Han og hans familie flyttet til England i 1997, da Pattison var 11 år gammel. Tre år senere ble han en del av Newcastles ungdomsakademi.
Han spilte for første gang seniorfotball i en treningskamp mot Celtic i august 2004. Uheldigvis var Pattison ute hele 2004/05-sesongen grunnet kneskader. Disse skadene truet karrieren hans før den hadde begynt.
Han var i stand til å overvinne skadene, og spilte for første gang i en tellende førstelagskamp 25. februar 2006 i Premier League-oppgjøret mot Everton, da han kom inn som innbytter. Hans første kamp fra start kom samme sesong. Han fikk 80 minutter mot West Bromwich, og han ble kåret til banens beste i 3-0-seieren.
I 2006/07-sesongen har Pattison kommet inn som innbytter flere ganger, og fikk blant annet cirka en halvtime i oppgjøret mot Manchester United i oktober.
Pattison ble for første gang kalt opp til landslagsspill 1. november 2006, for å representere landet sitt i en kamp mot. 15. november ble kampen spilt.
Etter å ha vært på lån i Norwich City siden november 2007, ble avtalen gjort permanent 4. januar 2008. Kontrakten hans varer frem til sommeren 2011.
Fylkesvei 2740
Fylkesvei 2740  går mellom Ramvik i Flesberg og Bakke kirke i Øvre Eiker.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 64.
Ocean Peaking gasskraftverk
Ocean Peaking gasskraftverk er et varmekraftverk i Ocean County, i delstaten New Jersey i det østlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 375 MW fordelt på 2 turbiner med effekt på 163–192 MW hver, avhengig av sesong. Operatør er energiselskapet NAEA Co LLC.
Det stod ferdig utbygd i 1971. Brenselkilden er naturgass.
De internasjonale øylekene 2009
Påmeldte
Alle de 25 medlemsøyene deltok med aktive utøvere i konkurransene på Rhodos.
Medaljestatistikk
De to norske deltagerøyene deltok. Frøya deltok med svømmere og et herre fotballag, Hitra med friidrettsutøvere og et dame volleyballag. Den eneste norske medaljen i mesterskapet kom da Hitras Turi Malme tok seiren i halvmaraton for damer. Hun klarte også en 7.-plass på 10000 meter. Fotballaget fra Frøya endte på en åttendeplass, mens Hitras volleyballjenter endte sist på 14.-plass.
Nord-Innherad prosti
Nord-Innherad prosti (Nordre Indherreds Provsti) var et tjenestedistrikt i Nidaros bispedømme i Den norske kirke og omfattet de nordlige delene av distriktet Innherred i Nord-Trøndelag. Det eksisterte fra 1833 til det den 1. januar 2019 ble slått sammen med Sør-Innherad prosti til det nye Stiklestad prosti.
Administrasjon
Prostiet var opprinnelig inndelt i prestegjeld, men disse ble fra 2004 faset ut til fordel for sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den norske kirke. De som arbeider i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller er ansatte i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin tilknyttet ett eller flere sogn. Prosten har sitt sete i Steinkjer.
Historikk
Nordre Indherred prosti ble opprettet ved delingen av det store Indherred prosti i 1833 og omfattet følgende prestegjeld:
Skrivemåte
Den danske skrivemåten Nordre Indherred Provsti ble benyttet inntil 1917, da den offisielle skrivemåten ble endret til Nord-Innherad prosti. Det var imidlertid mer vanlig å bruke skrivemåten Nord-Innherred prosti.
Prestegjeld og sogn i Nord-Innherad prosti
Historisk inndeling i prestegjeld før prestegjeldene ble utfaset:
Diamond League
Diamond League er en årlig serie med friidrettskonkurranser organisert av det internasjonale friidrettsforbundet. Fra sesongen 2010 erstattet serien den tidligere konkurranseserien Golden League, som løp fra 1998.
Med Diamond League er målet å øke bredden i store stevner i verden, og gi de en større bredde enn det stevnene i Golden League, som var sentrert i Europa. Ifølge IAAF er formålet å fremheve en verdensomspennende appell til friidrett ved å gå utover Europa for første gang («enhance the worldwide appeal of athletics by going outside Europe for the first time.») I tillegg til at det fortsatt vil være en rekke stevner i Europa vil den nye serien inkludere konkurranser i USA, Kina og Qatar.
Poeng og premiering
Utøverne konkurrerer i til sammen syv stevner gjennom sesongen. Øvelsene er fordelt over 14 stevner (for 2017), slik at ikke alle øvelser er med i alle stevner. Fra 2010 til 2015 fikk vinneren av en øvelse i et stevne 4 poeng, nummer to fikk 2 poeng og nummer tre fikk 1 poeng. I sesongens siste stevne ble disse poengene doblet til hhv. 8, 4 og 2 poeng. For å vinne måtte man få flest poeng i en øvelse, og man måtte også delta i finalestevnet, som var et av de to siste stevnene for sesongen; enten i Zürich eller Brussel. Utøvere som ikke deltok i det siste stevnet i en øvelse kom heller ikke på den offisielle sluttstillingen.
I 2016 ble poengsystemet utvidet, slik at de 6 beste i hver øvelse fikk poeng. Poengene ble fordelt som følger: 10–6–4–3–2–1, og i finalene ble poengene doblet til 20–12–8–6–4–2.
Et nytt poengsystem ble innført i 2017. De åtte beste i hver øvelse i hvert Diamond League-stevne får poeng (8–7–6–5–4–3–2–1), gjennom de 12 første stevnene. Men, i motsetning til tidligere år brukes disse poengene kun til å bestemme hvilke utøvere som blir kvalifisert for finalen, som arrangeres i enten Zürich eller Brussel. Utøveren som vinner en øvelse i finalen vinner denne øvelsen i Diamond League for sesongen, og pengepremiene fordeles også utelukkende ut ifra resultatene i finalen.
Pengepremiene i kvalifiseringsstevnene (de 12 første i sesongen) fordeles som følger:
I tillegg premieres 9. - 12.-plass i langdistanseløp, og de som må løpe i løpebane 9 i sprintløp.
I finalen er pengepremiene som følger:
Vinneren av finalen mottar i tillegg et Diamond League-trofe, som er lagd av Beyer.
Hundene i Riga (film)
Hundene i Riga er en svensk film fra 1995 av Per Berglund med Rolf Lassgård, Björn Kjellman, Charlotte Sieling og Paul Butkevich i noen av rollene.
Filmen basert seg på romanen Hundene i Riga av Henning Mankell som er den andre i serien om Kurt Wallander.
Handling
En livbåt flyter i land ved den skånske kysten. I båten befinner det seg to menn som har blitt myrdet. Etterforsker Kurt Wallander fra politiet i Ystad tilkalles til plassen. Ved hjelp av politiet i Latvia blir begge mennene identifisert. For å lette utredningen ble en politimann tilkalt fra Latvia for å hjelpe til å løse saken. Men når politimannen vender tilbake til Latvia blir han myrdet. Kurt Wallander flyr til Latvia for å forsøke å finne ut hvorfor politimannen ble myrdet.
Werner kraftverk
Werner kraftverk er et varmekraftverk i Middlesex County, i delstaten New Jersey i det østlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 212 MW fordelt på 4 turbiner med effekt på 53 MW hver. Operatør er energiselskapet Reliant Energy Mid-Atlantic LLC.
Det stod ferdig utbygd i 1972. Brenselkilden er hovedsakelig fyringsolje.
Viksefjorden
Viksefjorden er en fjord i kommunene Sveio og Haugesund. Fylkesgrensa mellom Hordaland og Rogaland går langs fjorden. Den er rundt 5,5 kilometer lang, fra Sletta til Våge. Viksefjorden har innløp fra Sletta gjennom Sørasundet og Nordresund ved øyene Smørsundsholmen og Trettøya, som ligger i innløpet. Den ytterste delen av fjorden, som kalles Smørsundet, er svært smal, og her ligger grenda Straumen hvor vannet synker veldig ofte og bidrar til sterk strøm som er vanskelig å navigere seg igjennom uten en tilstrekkelig båt med minst 4hk motor. Etter Smørsundet blir fjorden langt bredere, og strekker seg i flere retninger.
Det ligger flere små bygder langs fjorden. Hagland ligger i øst, i nord ligger Vikse, som har gitt navn til fjorden, og Våga ligger i sørøst. Mot nordøst ligger en våg kalt Øyr, og innerst i denne vågen ligger grenda Våge. Det ligger flere små øyer i denne indre delen av Viksefjorden, hvorav den største er Støleøya som er 500 meter lang. Det er også holmer som er kalt Krokene hvor de før var beboere. Nå er det en mer turist attraksjon med jevnlige turer fra diverse Turlag.
Andrologi
Andrologi er vitenskapen som beskjeftiger seg med mannen som biologisk vesen. Kunnskap om mannens sykdommer er nødvendig for å behandle spesifikke sykdomstilstander i mannens kjønnsorganer, seksuell funksjon eller hormonproduksjon. Seksuelle overførbare sykdommer regnes ikke til andrologien som er en gren under urologi, selv om slike tilstander oftest diagnostiseres og behandlingen starter på urologiske avdelinger. Eksempler på sykdomstilstander som utredes og behandles av androloger er potensproblemer (erektil dysfunksjon) og fertilitetsproblemer.
Andrologi er den medisinske spesialiseringen som dekker mannlige sykdommer og tilstander, tilsvarende gynekologi som spesialitet innen kvinnesykdommer. Andrologi ble etablert som en egen spesialisering sent på 1960-tallet. Det første tidsskriftet som dekket fagområdet var det tyske Andrologie (i dag: Andrologia) som kom ut første gang i 1969.
En androlog er en lege som arbeider spesielt med sykdommer og forstyrrelser i de mannlige forplantningsorgan.
Solholmen overgangsbolig
Solholmen overgangsbolig er en overgangsbolig i Kristiansand og er underlagt Kriminalomsorgens region sørvest. Innsatte kan overføres fra fengsel med høyt eller lavere sikkerhetsnivå til overgangsbolig når en del av straffen er gjennomført. Innsatte skal ikke overføres dersom formålet med straffen eller sikkerhetsmessige grunner taler mot det, eller det er grunn til å anta at innsatte vil unndra seg gjennomføringen. Byggeprosessen ble ferdig i 2010 og det er 16 soningsplasser på institusjonen. Det er også mulig for par å sone siste del av dommen her. Etter visse innkjøringsproblemer og mangel på søknader om avsoning av dom ved Solholmen overgangsbolig er søknadsmassen i ferd med å ta seg opp. Av ansatte ved institusjonen kan det nevnes at det er flere sosionomer, spesialpedagoger, personel med bakgrunn fra fengselsvesenet eller bakgrunn fra Nav. Institusjonen har også ansatt en helsefagarbeider.
Innsatte ved Solholmen skal oppleve en tilværelse som er tilnærmet lik et liv i frihet. Dette innebærer at alle beboerne må jobbe/ta utdannelse på dagtid. Beboerne har egne hybler, med bad, kjøkkenkrok, eget toalett/dusj osv. Det er også oppvaskmaskin på alle hyblene.
Det er også åpnet for at kvinner kan sone dom ved institusjonen.
Institusjonen er utsmykket med fotografier av Stig Berge.
Trondenes fort
Trondenes fort ligger på halvøya Trondenes i Vågsfjorden nord for Harstad sentrum. Fortet ble anlagt i 1943 av den tyske okkupasjonsmakten under andre verdenskrig. Det ble bestykket med fire av verdens største landbaserte kanoner, såkalte adolfkanoner (Schnelladekanone C/34), med kaliber 40,6 cm. Tre kanoner med samme grove kaliber ble plassert på Batterie Dietl på Engeløya i Steigen kommune samt ved et anlegg i Frankrike. Alle de fire kanonene ved Trondenes fort er fortsatt på plass. En av kanonene er operativ i museumssammenheng.
Kanonbatteriet på Trondenes fort er ett av 14 særskilt verneverdige forsvarshistoriske anlegg omtalt i Stortingsmelding 54 (1992–1993) om «nasjonale festningsverk». Batteriet har som helhet stor verneverdi både i nasjonal og internasjonal målestokk. På området finnes også flere andre fortifikatoriske anlegg fra krigsårene 1940–1945 i form av kanonstillinger, nærforsvarstillinger, bunkere og så videre.
Dimensjoner
De store granatene veier 1.030 kg, mens Adolfgranatene (som er opphav til navnet Adolfkanonene) veier 600 kg, og er de minste. En Adolfgranat har en rekkevidde på 56 000 meter. Prosjektilbanen har en maksimal høyde på 21 800 meter. Det tar 90 sekunder fra utskyting til prosjektilet når maksimal skuddvidde. Sprengladningen er 76 kilo TNT.
Kanonrøret alene veier 158 864 kilo og har en levetid på 250-300 skudd.
Bakgrunn for anlegget
Storbritannia var i krigens første fase for svakt militært til å iverksette en større invasjon på kontinentet. Men ved stadige raid og sabotasje en rekke steder i det okkuperte Europa ble det gjort betydelig skade samtidig som tyskerne ble holdt i stadig uvisshet om hvor og når neste angrep kom. ”Striking companies" eller "commandos" som gjennomførte disse aksjonene var Winston Churchills hjertebarn.
Fra sommeren 1941 økte britenes interesse for norskekysten. SOEs norske seksjon organiserte et første, vellykket raid mot Lofoten 4. mars 1941: Operation Claymore. I Norge er operasjon Claymore også kalt Svolværraidet. Målene var Svolvær, Stamsund, Henningsvær og Brettesnes. 6. april 1941 ble det gjennomført en ny aksjon i Øksfjord av 10 norske marinesoldater.
I romjulen 1941 (26. – 28. desember) ble det iverksatt to parallelle aksjoner, Operation Anklet mot Reine og Moskenes i Lofoten og Operation Archery mot Måløy og Vågsøy. Disse to var de første, større, kombinerte angrepene etter at Kompani Linge var formelt organisert.
Churchill og britene nådde sine mål for denne virksomheten. De stadige nålestikkene langs norskekysten og gjentatte raid mot mål i Lofoten bidro til Hitlers overbevisning om at en alliert invasjon ville komme i Norge. 3—400.000 tyske soldater ble dermed bundet opp i et område hvor ingenting avgjørende for krigens utfall skjedde. Dette var den største militære verdi av de britiske angrepene.
Etter disse raidene regnet Hitler med at det ville komme en stor, britisk landingsoperasjon våren 1942, og holdt det for sannsynlig at tyngdepunktet kom til å være i Nord-Norge. Det tyske Nordverstarkung-programmet ble endelig vedtatt den 13. november 1942.
Programmet gikk blant annet ut på å forsterke det langtrekkende kystartilleriet ved havner og andre krigsviktige anlegg. Narvik var på grunn av malmtransporten av så vital betydning at det ble stilt åtte 40,6 cm kanoner til disposisjon for to marinebatterier. Et av kanonløpene gikk tapt under transport over Skagerak. De syv gjenværende kanonene ble fordelt på Engeløy og Trondenes, med helholdsvis 3 og 4 kanoner. Kanonene på Trondenes dekket blant annet hele Vågsfjordbassenget. Engeløybatteriet dekket hele Vestfjorden samt ytre Ofotfjord.
Før kapitulasjonen i 1940 hadde de allierte styrkene etablert artilleristillinger på åsryggen ovenfor Trondenes kirke som standplass for antiluftskyts. Den første tyske etablering på Trondenes var et batteri helt nord på halvøya, Kråkenes-batteriet, bestående av tre 94mm engelsk luftvernkanoner etterlatt i juni 1940. Ellers var det relativt liten tysk militær aktivitet i Harstad i de første krigsårene, etter at de allierte dro seg ut i juni 1940.
1942–1945 Anlegg og utbygging
Kanonene med tilhørende bunkersystem ble lagt noe lenger ut på neset enn de britiske luftvernstillingene fra krigens første uker. Under byggingen ble det satt opp dekningsbatterier. Det var tre 21 cm Škoda K 39/40. Batteri Trondenes II ble satt opp på Rolløya.
Da 17 cm-batteriet på Kråkenes var operativt i oktober 1942, ble skytset ved Trondenes II flyttet til Andenes.
Kanondelene til 40,6 cm-batteriet ble transportert sjøveien til Trondenes. Syd for kirken ble det anlagt en egen kai med tungløftskran for lossing av delene.
Kaien brukes fortsatt, men landingssystemet for lektere ble fjernet etter krigen. Kanondelene ble fraktet på store lastebiler langs en egen vei opp til batteriområdet.
Anleggsarbeidet ble utført av sovjetiske krigsfanger. Det var etablert en egen fangeleir rett øst for kirken. Det tunge arbeidet og klimaet var en hard belastning for fangene. Om lag 800 fanger omkom under tvangsarbeidet – og ble gravlagt på en egen kirkegård. Etter krigen ble levningene etter alle disse overført til en egen, sovjetisk krigskirkegård på Tjøtta. Allerede 22. juni 1945 ble det avduket er eget minnesmerke, «Russemonumentet på Trondenes», for å hedre de sovjetiske fangene.
Trondenes fort ble bygd for å kunne være selvforsynt under strid i lang tid. Fortet har tankanlegg for drivstoff, vann-reservoar, kraftforsyning, luft-renseanlegg og velutstyrte forlegninger for vakt-mannskapene – alt inne i de store bunkerne hvor også ammunisjon og granater ble lagret. Arbeidet med støpingen foregikk kontinuerlig for at betongen skulle få størst mulig styrke.
Etter krigen
Kystartilleriet overtok artillerianlegget i Trondenes-området 17. juni 1945 og det ble standkvarter og øvingsplass for kystartilleriet i Nord-Norge.
En rekke tyskerbrakker som ble overtatt i 1945 var i dårlig forfatning. En nybyggings- og restaureringsplan ble utarbeidet i 1946. Den førte til en storstilet utbygging i årene 1951–54. De fleste bygningene i området er fra denne perioden.
40,6 cm-batteriet ble tatt inn i K.Brig Ns mobiliseringsoppsetning. Det ble foretatt flere fullkaliber prøveskytninger med to av kanonene i tiden fra 1951 frem til 1957.