cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Syndikering
Ordet syndikering er dannet av syndikat, som betyr «(økonomisk) sammenslutning» eller opprinnelig «sakfører», et begrep satt sammen av de greske ordene syn, «sammen», og dike, «rett».
Syndikering i massemediene
Syndikering kan gjelde TV og radio, der enkeltstasjoner kan kjøpe programmer utenfor nettverket de er tilknyttet, aviser og tidsskrifter, som har lisensavtaler om å faste leveranser av nyhetsartikler, tegneserier og annet redaksjonelt stoff, og ulike nettsteder. I pressen kan det for eksempel være at en spaltist eller tegneserieskaper får sine bidrag på trykk i flere forskjellige aviser. Salg av syndikert materiale foretas av spesielle selskaper som kalles syndikater. King Features Syndicate, det største amerikanske syndikatet for tegneserier, syndikerer tegneserier, avisspalter og annet til tusener av aviser verden over.
Den amerikanske forfatteren og forleggeren Edward Stratemeyer (1862-1930) etablerte et syndikat som masseproduserte populære barnebokserier som Nancy Drew, Hardy-guttene og Bobsey-barna. Disse ble skrevet av ulike skyggeforfattere, men utgitt under et felles forfatterpsevdonym.
Wiggen (polka)
Wiggen er en polka som er skrevet av den svenske komponisten Rubert Wigg. Melodien er spilt inn på plate av mange gammeldansorkestre både i Norge og Sverige, og er også kjent i det norsk-skandinaviske miljøet i USA.
I tillegg til den opprinnelige, instrumentale versjonen, har Thore Skogman skrevet tekst til den og spilt den inn på plate (med linjen «Det är Wiggen som är bra»). Freddy Kristoffersen har skrevet en norsk versjon av teksten og spilt den inn som Det er polka som er bra, på albumet Gamle gode glade minner fra 1973. Humorgruppa Prima Vera laget sin egen versjon av teksten, med tittelen «Det er Norge som er bra», som var med på albumet Brakara fra 1978.
Kovalam
Kovalam er en by ved Det arabiske hav i Kerala i Sør-India. Byen ligger 16 km. utenfor Thiruvananthapuram.
Kovalam betyr skog med palmer.
Strender
Kovalam har tre strender, adskilt av fremspringene klipper. Sammen danner de en 17 km. lang halvmåneformet kystlinje.
Turisme
Det finnes mange turisthoteller i og rundt Kovalam. Havnen Vizhinjam med gamle hindutempler, store kirker og en moské ligger innen en 3 km. radius. Den foreslåtte transitthavnen i Vizhinjam ligger nær Kovalam.
Atsinananas regnskoger
Atsinananas regnskoger er et verdensarvområde på Madagaskar, bestående av seks nasjonalparker: Marojejy nasjonalpark, Masoala nasjonalpark, Zahamena nasjonalpark, Ranomafana nasjonalpark, Andringitra nasjonalpark og Andohahela nasjonalpark. Alle parkene ligger på kjempeøyas østside, og utgjør tilsammen ca. 20% av øystatens gjenværende regnskogområder. Med unntak av Masoala ligger alle parkene i fjellområder.
Begrunnelsen for verdensarvstatus er at disse områdene er avgjørende for å opprettholde det unike biologiske mangfoldet på Madagaskar.
De enkelte parkene
Marojejy nasjonalpark ligger i et fjellområde nordøst på øya. Det ble først fredet i 1952, og ble nasjonalpark i 1998. Parken omfatter både regnskog og tundraaktige fjellområder.
Zahamena nasjonalpark ligger mot nordøst, og destår av to deler, adskilt av landsbyer. Landskapet består av bratte elvedaler. Zahamena gikk over til å bli nasjonalpark i august 1997 Ranomafana nasjonalpark ligger sørøst på Madagaskar. Den ble opprettet i 1991, for å bevare biologisk mangfold og redusere trykket av menneskelig aktivitet på området.
Andohahela nasjonalpark sørøst på øya dekker 760 km² av Anosyfjellene. Fjellene byr på en usedvanlig variasjon av biotoper, fra den regntunge østsiden til den tørre vestsiden. Dette ble en nasjonalpark i 1997 og vant prisen "The Best New Project Ecotouristic of the year" i 1999
Andringitra nasjonalpark i Fianarantsoaprovinsen ble etablert i 1999. Parken omfatter et dramatisk fjellandskap rundt toppen Ivohibe, 2 658 moh. Parken er et av øyas områder med høyest biologisk mangfold.
Kessler
Kessler kan ha forskjellige betydninger.
J.L. Lund
Johan Ludwig Gebhard Lund eller Johan Ludwig Lund (født 16. oktober 1777 i Kiel i hertugdømmet Holstein, død 3. mars 1867 i København ) var en dansk maler.
Lund kom til København og begynte å studere ved Kunstakademiet under Abildgaard i 1797. Han tok den lille sølvmedaljen i 1798 og den store året etter. Han sluttet ved Akademiet allerede samme år og reiste til Paris. Han var elev hos J.L. David i tidsrommet september 1800 til april 1802.
Lund reiste videre til Roma for å avslutte sin utdannelse. Her ble han snart en del av kretsen rundt Friederike Brun og Bertel Thorvaldsen. Hans kontakter her fikk betydning også senere. Han hadde ønske om en stilling som professor ved Kunstakademiet og i den forbindelse fulgte Frederieke Brun han tilbake til Danmark i 1810. Professoratet var blitt ledig etter Abildgaards død i 1806. Saken drøyet imidlertid og årene gikk. Han mistet tålmodigheten og returnerte til Roma i 1816.
Ved Christian Frederiks hjelp ble han to år senere utnevnt til professor sammen med C.W. Eckersberg. Ved akademiet var han lærer for blant annet J.Th. Lundbye, E.C.F. Petzholdt og Jørgen Sonne, men hans lærergjerning skulle komme til å stå helt i skyggen av Eckersberg.
Lund har malt flere store malerier av historiske og mytologiske emner, altertavler og små stemningsfulle landskapsbilder.
Sveits under Sommer-OL 1972
Sveits under Sommer-OL 1972. 168 sportsutøvere fra Sveits deltok seksten sporter under Sommer-OL 1972 i München. Sveits kom på 26.-plass på medaljestatistikken med tre sølvmedaljer.
Slektskapsseleksjon
Hovedpoenget med slektskapsseleksjon er såkalt inklusiv fitness, at det finnes flere måter enn formering en organisasme kan bruke for å spre genene sine til neste generasjon. Det er f.eks. rent statistisk 50 % sjanse for at en deler et gitt gen med en bror, en søster, en forelder eller eget avkom. Gener som får en organisme til å hjelpe slektninger å få avkom kan dermed spre seg indirekte.
Stiftung für ehemalige politische Häftlinge
Stiftung für ehemalige politische Häftlinge er en tysk føderal offentlig-rettslig stiftelse med sete i Bonn, som har i oppgave å støtte og rådgi tyske statsborgere og etniske tyskere som er ofre for politisk forfølgelse utenfor Forbundsrepublikken Tyskland, som definert i Gesetz über Hilfsmaßnahmen für Personen, die aus politischen Gründen außerhalb der Bundesrepublik Deutschland in Gewahrsam genommen wurden (Häftlingshilfegesetz, HHG).
Tomáš Marcinko
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 11.-plass med det slovakiske laget.
Stiftung für ehemalige politische Häftlinge
Personer som opplevde politisk forfølgelse etter 8. mai 1945 i den sovjetiske okkupasjonssonen eller i den sovjetisk-okkuperte delen av Berlin, eller i områdene definert i Bundesvertriebenengesetz § 1, 1. avsnitt nr. 3, eller som er slektninger eller etterlatte etter disse, er berettiget til hjelp og støtte.
Slektskapsseleksjon
Det klassiske eksemplet på slektskapsseleksjon er eusosiale insekter som maur og bier; insektsamfunn hvor sterile arbeidere jobber på spreng for å hjelpe moren (dronningen) å produsere flere søsken.
Hamilton-ligningen
\ rB>C
I denne ligningen er r den såkalte slektskapskoeffisienten, som forteller hvor sannsynlig det er at et gitt gen er å finne i slektningen en hjelper. Dette tallet er alltid mellom 0 og 1 – for helsøsken er det normalt 50 %, mens for halvsøsken er det 25 %. I Vepser, som er haplodiploide (hunnene har kromosomene sine i par som vanlige dyr, mens hannene er haploide og har bare en kopi av hvert) er helsøsken hele 75 %.
Variabelen B står for hvilken vinning slektninger får ut av tjenesten, målt i hvor mange flere avkom hjelpen vil føre til. Denne verdien baserer seg på regnestykker om forventet tall på avkom, og vil følgelig variere ut fra alder og kjønn; gutter vil favoriseres foran jenter fordi de i teorien kan gi oppgav til flere tusen ganger så mange barn, og unge vil favoriseres foran gamle fordi vil være fruktbare for et lengre tidsrom.
Til slutt står C for omkostningen hjelpen påfører organismen. Denne er også målt i tall på avkom.
Samlet forteller ligningen at sannsynligheten for slektskapsseleksjon øker når slektskapet er nært og når hjelpen gir slektningen en vesentlig større fordel enn ulempen hjelperen pådrar seg.
Slaget ved Valmy
Slaget ved Valmy den 20. september 1792 markerte vendepunktet i den første koalisjonskrigen, og kalles i Frankrike ofte seieren ved Valmy fordi de allierte østerrikske og prøyssiske hærene trakk seg tilbake, eller kanonaden ved Valmy fordi det egentlig aldri kom til noen kamphandlinger. Valmy er likevel ett av verdenshistoriens helt avgjørende slag. Hadde ikke de to allierte hærene trukket seg uforklarlig tilbake, ville veien til Paris ligget åpen for dem, og den franske revolusjon trolig blitt avbrutt fra starten av.
Valmy er en fransk småby et par hundre km øst for Paris. Her støtte den franske revolusjonshæren - rundt 95.000 utrente, dårlig utrustede frivillige - sammen med de allierte prøyssisk-østerrikske hærene, ialt rundt 160.000 veltrente soldater under ledelse av den prøyssiske kongen Fredrik Vilhelm 2., brorsønnen til Fredrik den store. Goethe var til stede i følget til hertug Karl August av Weimar, og skal ha sagt: «Fra og med her og nå begynner en ny æra i verdens historie, og dere kan alle si at dere var til stede ved fødselen.» Alt dagen etter trådte nasjonalforsamlingen sammen i Paris, avskaffet monarkiet og innførte republikk.
En uforklarlig seier
27. august 1791 utstedet Fredrik Vilhelm 2. og keiser Leopold av Østerrike en felles erklæring til støtte for det franske kongeparet, kong Ludvig 16. og dronning Marie-Antoinette, som fremdeles satt på tronen i Frankrike. Marie Antoinette var søster til den østerrikske keiseren. Da de alliertes hærfører, hertug Karl Wilhelm Ferdinand av Braunschweig, 25. juli 1792 erklærte at han ville rasere Paris om Ludvig 16. led overlast, gikk folkemengden i Paris amok. Den franske kongen ble avsatt, og hele kongefamilien internert. Festningen Verdun som var ment å beskytte veien mot Paris, overga seg til de allierte hærene, som deretter rykket frem til Valmy.
Den franske generalen, Dumouriez, oppfattet Valmy som franskmennenes Thermopylene, for Valmy var alt som stod mellom de fremrykkende allierte og Paris.
Sammenstøtet åpnet med en enorm kanonade. Jorden ristet mens bortimot 40.000 skudd ble avfyrt som innledning til et prøyssisk-østerriksk stormløp mot den franske revolusjonsarméen som hadde forskanset seg på møllebakken. Men i stedet trakk de allierte seg tilbake, straks kanonaden var over. De hadde 88 falne, mens det franske tapet var på rundt 300 falne. Revolusjonshæren fulgte etter og erobret de tyske byene Speyer, Mainz og Frankfurt am Main; senere underla de seg også Belgia. I januar 1793 ble Ludvig 16. dømt til døden for landssvik og ført til giljotinen. Men så kom andre land på banen med en allianse av England i spissen for Portugal, Nederlandene, Spania, Preussen og Østerrike. Frankrike måtte gi tapt overfor en slik overmakt. Dette snudde igjen med Napoleon Bonaparte, som sa om seieren ved Valmy at han anså den som en gåte.
Gåtens mulige forklaring
Først i 1839 - 47 år etter slaget - fremla Journal des Villes et des Campagnes en mulig forklaring i en sensasjonell artikkel som vakte stor oppsikt, og senere ble videreformidlet av den anerkjente historikeren Lenôtre (Théodore Gosselin, 1855-1935). Noen dager før slaget skulle kong Fredrik Vilhelm 2. hatt en merkelig opplevelse mens han satt til bords og skålte med offiserer og franske adelige. Det ble stille da en svartkledd skikkelse bøyde seg over kongen og hvisket noe i øret på ham - angivelig Rosenkorsordenens kodeord. Kongen var tiltrukket av okkultisme og innehadde en høy grad i Rosenkransordenen, som dermed fikk stor innflytelse i Preussen frem til ediktet 9. juli 1788 sørget for å forby den.
Kongen ble straks med den fremmede som førte ham ned i kjelleren, der alle veggene var kledd med svart og bare opplyst av noen stearinlys. Kongen som var sterkt overtroisk, adlød da han fikk beskjed om å bli da ledsageren trakk seg tilbake. Draperiene skilte seg, og i halvmørket så kongen sin farbrors gjenferd tre frem. Fredrik den store hadde vært død i seks år, men lignet helt seg selv, og påla nå nevøen straks å trekke troppene sine tilbake, ellers gikk han rett i et fransk bakhold. Og dagen etter brøt den prøyssiske styrken uventet og uforklarlig opp og trakk seg tilbake til grensen. Noe spøkelse hadde kong Fredrik neppe sett, men det var velkjent at han trodde på dem. Pierre Beaumarchais som er kjent for blant annet Barbereren i Sevilla, stakk en dag i september 1792 innom sin gode venn, skuespilleren Fleury, som imidlertid ikke var hjemme. Tjenestepiken forklarte at han ville være i Verdun en ukes tid. Beaumarchais var bestyrtet over at vennen var dradd til fronten, og spurte ham om dette da han traff ham igjen. Fleury hevdet da at han hadde vært i Paris hele tiden. Saken fremstod så merkelig at Beaumarchais avgjorde for seg selv at det var snakk om et hemmelig oppdrag. Noen år tidligere hadde Fleury spilt rollen som Fredrik den store, og hadde til og med brukt noen av kongens gamle klær. I 1799 døde Beaumarchais, men hans venn abbed Sebattier husket godt hva forfatteren hadde fortalt ham om Fleurys merkelige reise i 1792. Lenôtre tenkte seg at Fleurys ærend i Verdun dreide seg om å gestalte den avdøde prøysserkongen, for å skremme nevøen til tilbaketog. Mye har vært skrevet om frimurernes og rosenkreutzernes rolle i den franske revolusjon, men de var sterkt representert i republikkens styrende organer (150 av 900 medlemmer). Disse kjente kodeordet som kunne lokke kong Fredrik 2. i en felle som var siste utvei, konfrontert med det som ellers ville vært et uunngåelig fransk nederlag.
Vereinigung der Opfer des Stalinismus
Vereinigung der Opfer des Stalinismus (VOS; foreningen for stalinismens ofre) er en tysk almennyttig organisasjon som representerer ofre for stalinistisk forfølgelse.
Organisasjonen ble grunnlagt 9. februar 1950 i Vest-Berlin av tidligere konsentrasjonsleirfanger, tidligere krigsfanger og tidligere politiske fanger som hadde flyktet til Vest-Tyskland.
Til organisasjonens viktigste mål hører bearbeidelse av historien og offentlighetsarbeid. VOS arbeider også for at ofrene for kommunistisk forfølgelse skal bli rehabilitert og få erstatning. Videre engasjerer organisasjonen seg i lovgivning knyttet til tidligere politiske fanger, og deltok i grunnleggelsen av den offentligrettslige, føderale Stiftung für ehemalige politische Häftlinge.
Organisasjonen flyttet til Bonn etter bygningen av Berlinmuren. I juli 1998 flyttet organisasjonen tilbake til Berlin.
Siden september 1988 har organisasjonen vært tilsluttet Union der Opferverbände kommunistischer Gewaltherrschaft.
VOS utgir månedlig tidsskriftet Freiheitsglocke.
Leder for VOS er Hugo Diederich.
An Jincang
An Jincang (kinesisk: 安金藏, Wade-Giles: An Chin-ts'ang, født i Luoyang i Kina, død i 711) var en hoffmann under Tangdynastiet i det gamle Kina. Han var ansvarlig for å ha reddet livet til Li Dan, som senere ble keiser.
Han arbeidet ved Hoffet for offertilbedelsen under keiserinne Wu Zetian. Da hennes hovedarving Li Dan ble anklaget for forræderi, protesterte An høylytt at han var uskyldig. Som tegn på sin oppriktighet grep han en kniv og skar opp sin egen mage slik at tarmene ble hengende ut og ned til bakken. Med stort besvær lot hans livet seg redde. Keiserinnen ble overbevist om hans oppriktighet og hun sparte Li Dans liv.
An Jincang er avbildet i Wu Shuang Pu (無雙 譜, Oversikt over Uforlignelige Helter) av Jin Guliang.
Moorslede
Moorslede er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Moorslede var vert for verdensmesterskapet i sykling i 1950.
Børringe kloster
Børringe kloster var et kloster ved Børringesjøen i nærheten av Skurup i Skåne. Selve høyden som klosteret lå på var en gang omkranset av vann. I kong Valdemar IIs jordebok Liber Census Daniæ fra 1231 kalles eiendommen for Byrdingø. På denne øya ble det på 1100-tallet anlagt et nonnekloster av benediktinerordenen. Antakelig ble det grunnlagt av en konge, da området tilhørte den danske kongens jaktmarker. Klostret var viet til jomfru Maria og hun og Jesusbarnet ble avbildet på klostrets segl. Senere gikk klosteret over til birgittinerordenen og ble da både munke- og nonnekloster. Priorinnen styrte klosteret, og prioren som ofte var en lokal adelsmann som betalte for privilegiet, representerte klosteret på de verdslige områder. Klosterkomplekset ble på 1300-tallet ombygget flere ganger i gotisk stil.
Eiere
På begynnelsen av 1500-tallet var Søren Norby lensherre over klosteret, men byttet i 1518 dette mot Visby slott og len. Ved reformasjonen opphørte klosterinstitusjonene i de nordiske landene, og kongen gav familien Brahe bruksretten til klosteret, mot at nonnene ble forsørget. Etter lensmannen Axel Brahe overtok Knud Giedde, og i 1582 overtok fru Gørvel Fadersdatter, enke etter riksråd Lave Brahe. Hun rev klosterkirken ned, og bygget en ny kirke i sognet. Hun overlot flere av sine store jordeiendommer til Frederik II og Christian IV, og hun døde på Børringe i 1605. Godset ble siden lagt sammen med Malmøhus len og ble forlent først til Sivert Grubbe på Hofdal og Torup, og deretter til den mektige familien Thott på Eriksholm. Når Tage Ottesen Thott merket at det nærmet seg slutten på livet hans, skyndte han seg fra Eriksholm til Børringe for å dø på sin forlening. Det ble ansett for høfligere mot kongen enn om han hadde dødt på sitt eget gods.
I 1658 ble Skåne svensk, og i 1688 ble de siste restene av klosteret revet ned. Et stykke fra det som i dag er Börringekloster slott, ligger restene av den forhistoriske borgen kalt Dronning Margrethes vold.
Milan Bartovič
Milan Bartovič (født 9. april 1981) er en slovakisk ishockeyspiller.
Nasjonalsosialisme
Nazistene ønsket å skape et hierarkisk organisert «folkefellesskap» (Volksgemeinschaft) for alle etniske tyskere. Sosiale motsetninger ble forsøkt lagt lokk på, og de som var regnet som «fremmede folkegrupper» og «skadelige elementer for det germanske folk» ble utryddet. Nazistene avviste det marxistiske prinsippet om klassekamp, avviste sosialismens teorier om egalitarisme og internasjonal solidaritet, og ønsket å beskytte privat eiendom og private virksomheter. Nazi-regimet støttet privat eiendomsrett både av ideologiske årsaker, og deres overbevisning om at privat eiendomsrett fører til effektivitet, tekniske fremskritt, og kostnadsbevissthet. Nazistene privatiserte en rekke store selskaper innen skipsverft-, gruve-, stål-, rederi-, og banksektoren, i motsetning til nasjonaliseringstendensen i andre kapitalistiske vestlige land i 1930-årene. Også den tyske jernbanen, den gangen verdens største offentlig eide selskap, ble privatisert.
Milan Bartovič
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 11.-plass med det slovakiske laget.
Nasjonalsosialisme
Ifølge Hajo Holborn er Adolf Hitlers Mein Kampf den viktigste kilden til nasjonalsosialistisk ideologi, men boken er springende og fragmentarisk og fremstiller ikke ideologien på en systematisk måte. Alfred Rosenbergs Der Mythus des zwanzigsten Jahrhunderts (1930) ble regnet som den offisielle fremstillingen av nazistisk filosofi. Hitler selv tok seg ikke bryet med å lese Rosenbergs bok eller andre verk av nasjonalsosialister. Ifølge Holborn var Hitler en dyktig opportunist og taktiker samtidig som hans virke var styrt av ideologi. Fra 1926 var det ingen synlig endring i Hitlers ideer.
Også flere partier har kalt eller kaller seg nasjonalsosialistiske, eller medlemmene kaller eller kalte seg nasjonalsosialister eller tilsvarende på andre språk.
Etymologi
Det norske ordet nazisme har opprinnelse fra tysk der Nazi er en kortform av Nationalsozialist («nasjonalsosialisme»). Utbredelsen av ordet er også påvirket av det engelske nazism. Opprinnelsen for det norske ordet nazist er forkortelsen Nazi som i Tyskland ble brukt som et slanguttrykk for tilhengerne av nasjonalsosialismen, utledet som en analogi til Sozi, et nedsettende slanguttrykk for sosialist eller sosialdemokrat.
Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei
Nazismen er uløselig knyttet til Adolf Hitler, Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderpartiet, og det diktatoriske «Tredje rike» partiet hans skapte i Tyskland mellom 1933 og 1945.
I januar 1919 meldte Hitler seg inn i mikropartiet Deutsche Arbeiterpartei (Tysk Arbeiderparti), som ble stiftet samme år i München. Navnet var identisk med navnet til et annet lokalt parti som hadde blitt stiftet 15 år tidligere i Trautenau.
I 1920 skiftet det navn til  N ational s ozialistische D eutsche A rbeiter p artei, NSDAP. Både Tysklands nederlag i første verdenskrig, men særlig de følgende politiske og økonomiske krisene i perioden 1929 til 1932, førte til en stor oppslutning. I 1933 lyktes partiet å komme til makten.
Hitler vevde sammen etnisk nasjonalisme og rasisme i en militaristisk ideologi for å bidra til å oppnå sine målsettinger. Han ledet landet inn i den andre verdenskrig, og begikk selvmord den 30. april 1945. Etter krigen ble noen prominente nasjonalsosialister dømt for krigsforbrytelser og for forbrytelser mot menneskeheten ved domstolen i Nürnberg.
I dag er nasjonalsosialistiske partier forbudt i Tyskland, men politiske partier og bevegelser med liknende ideologi fortsetter å operere, både i Tyskland og i andre land etter den andre verdenskrig. Disse nasjonalsosialistiske strømninger kalles på norsk nynazisme. Såkalte «historiske revisjonister» bedriver med historieforfalskning, og sprer propaganda som har særlig vekt på å benekte Holocaust.
Nøkkelelementer i nasjonalsosialistisk ideologi
Nasjonalsosialismen hadde mye til felles med den italienske fascismen, og deres totalitære ideologi pekte ut kommunismen, arbeiderbevegelsen, demokratiet, liberalismen, og jødene som fiender.
Den russiske revolusjon i 1917 skapte en stor oppmerksomhet rundt og interesse for Lenins versjon av marxismen, det fikk mange sosialister til å godta revolusjonære prinsipper. Den bayerske sovjetrepublikk 1918–1919, og spartakistopprøret i 1919 i Berlin var begge manifestasjoner av den russiske revolusjonen. Frikorpsene, som var løst organiserte paramilitære grupper bestående hovedsakelig av tidligere soldater fra første verdenskrig, ble brukt til å knuse Den bayerske sovjetrepublikk og spartakistopprøret. Flere ledere av frikorpsene, inklusive Ernst Röhm, ble senere sentrale skikkelser i NSDAP og senere Waffen-SS. Den nasjonalsosialistiske bevegelsen vokste derfor ut av motstanden mot det kommunistinspirerte opprøret som skjedde i Tyskland i etterkant av første verdenskrig.
Nederlaget i første verdenskrig, og den påfølgende Versaillestraktaten, bidro til såret nasjonal stolthet, men også til nasjonalsosialistenes appell. Dolkestøtslegenden, som hadde sitt opphav i den rasistiske, elitistiske, og ultranasjonalistiske Völkischbevegelsen, hevdet at kommunistene og jødene hadde forrådt Tysklands armé under første verdenskrig med Novemberrevolusjonen. Weimarrepublikken og demokratiet fikk også skylden for krigsnederlaget. Den nasjonalsosialistiske propagandaen fremstilte senere Weimarrepublikken som «en sump av korrupsjon, degenerasjon, nasjonal ydmykelse, nådeløs forfølgelse av ærlig 'nasjonal opposisjon' — fjorten år med styre av jøder, marxister, og 'kulturbolsjevister' som ble til sist feid bort av den nasjonalsosialistiske bevegelsen under Adolf Hitler og seieren for den 'nasjonale revolusjon' i 1933».
Videre ønsket nasjonalsosialismen å bygge et volksgemeinschaft (folkefellesskap) ved å eliminere «rasefremmede» elementer. Dette inkluderte kommunister, sosialdemokrater og liberalere, og særlig jøder. Nazistene hevdet at jødene «undergravde den germanske rasen, både biologisk (som en «parasittisk» rase), politisk (gjennom marxismen) og økonomisk (gjennom den internasjonale finanskapitalen).» Holocaust var derfor et mål for volksgemeinschaft. Volksgemeinschaft skulle, ifølge nasjonalsosialistene, beskytte tysk næringsliv, gi sosioøkonomisk sikkerhet, og bekjempe klassekampen.
Ifølge Mein Kampf skal Hitler ha utviklet sine politiske teorier etter nøye studier av politikken til den østerriksk-ungarske stat. Hitler var født innenfor denne staten (bodde i Østerrike til 1913) og trodde at et etnisk og språklig mangfold hadde svekket staten. Videre så han demokratiet som en destabiliserende kraft fordi demokratiet la makt i hendene på etniske minoriteter som han påstod hadde incentiver til videre svekking og destabilisering av staten.
Volksgemeinschaft
Nazistene ønsket en gjenfødelse av «tysk nasjonal enhet» gjennom et «volksgemeinschaft»(folkefellesskap) – hvor målet var å bygge en stat direkte underlagt «føreren». Volksgemeinschaft-konseptet var bygd på ideen om menneskers ulikhet, og ideen om at kamp mellom såkalte «raser» og nasjoner er historiens drivkraft. Nazistene ønsket å organisere og transformere Tyskland til et våpen i «førerens» hender slik at landet, i deres øyne, ble uovervinnelig. Alle tyskere blir i dette konseptet ansvarlige overfor «føreren» men ikke motsatt. I et volksgemeinschaft er «føreren» folkeviljen og den «sanne volksgemeinschaft».
Dette folkefelleskapet fordret at det ble bygd på bekostning av dem som nazistene definerte som utenforstående, og især jøder ble ansett som et hinder for realiseringen av volksgemeinschaft. I Hitlers antisemittiske forestilling var jøder en fare for volksgemeinschaft fordi han mente at de var såkalt «parasittisk» av «natur», og «forringet» vertsnasjonens blod med «raseblanding». I tillegg mente han at jøder spredte «undergravende ideer» som ville bryte ned volksgemeinschafts besluttsomhet til å krige for lebensraum. Den blotte tilstedeværelsen av jøder utgjorde dermed i Hitlers øyne en fare for et «reint» volksgemeinschaft, som etter hans syn var en forutsetning for Tysklands erobring av lebensraum. Holocaust var derfor et mål for volksgemeinschaft.
Det nazistene la i begrepet sosialisme var ensbetydende med volksgemeinschaft. Dette er i kontrast til den alminnelige definisjonen av sosialisme som refererer til samfunnets sosialisering av produksjonsmidlene. Hva Hitler la i begrepet «sosialisme» kan best illustreres, ifølge Nicholls, med hans eget utsagn:«Hvorfor skape problemer med å sosialisere banker og fabrikker? Vi sosialiserer mennesker». Nasjonalsosialismen ønsker med dette å integrere arbeiderklassen i nasjonen ved å oppheve klassekampen, men ikke klassesamfunnet. Arbeiderrelaterte organisasjoner og meglingsinstanser ble erstattet av bedrifts-gemeinschafter, hvor sjefene var et speilbilde av «føreren». Arbeiderne måtte sverge troskap og lojalitet til sine sjefer. Målet var å styrke arbeidernes lojalitet til bedriften og sjefen, og dermed integrere arbeiderklassen i volksgemeinschaft gjennom bedrifts-gemeinschaftene. Arbeidere og deres representanter ble også undertrykt og utsatt for terroristisk overvåkning. Gestapo ble brukt mot streiker, og det ble opprettet mini-konsentrasjonsleirer tilknyttet store bedrifter for å kue arbeidere.
Til sammenligning, sosialistiske ideologi motsetter seg idéen om nasjonalstater som den ser på som en kunstig oppdeling som støtter status quo og undertrykkelse. Den argumenterer at en uheldig konsekvens av nasjonale stater er at de leder til strider med aggresjon, strider som utkjempes for å tjene interessene til de styrende klasser.
Rasisme og antisemittisme
Hitler mente at den såkalte «germanske rase» var «overlegen», og etter nazistenes maktovertagelse i 1933 ble rasismen, spesielt antisemittismen, institusjonalisert - som til slutt kulminerte i holocaust.
Hitlers grunnleggende forestilling var at livet var en evig kamp for herredømme og overlevelse. Ifølge Holborn var denne enkle darwinismen kombinert med en like primitiv «rasisalisme» (forestillingen om at menneskene består av naturlige og klart adskilte «raser»), og at såkalte «raser» er historiens fremste drivkraft. Hitler innså at tyskerne ikke var en «ren rase», men mente likevel at «rene raser» var overlegne. Hitlers raseteori var preget av völkisch-tenkning og fremholdt at den såkalte «ariske rase» (eller nordiske og fremst blant disse den tyske ) er en «herrerase», og at den står over alle andre «raser». Han hevdet at en nasjon er det største som vokser opp av en «rase», og at store nasjoner (ment bokstavelig som nasjoner med stort geografisk omfang) selv innebærer fremvekst av «høyverdige raser». Slike nasjoner, ifølge Hitler, utviklet kulturer som naturlig vokste ut av «raser» med «naturlig god helse og karaktertrekk av aggressivitet, intelligens og mot». De «svake» nasjonene, sa Hitler, bestod av såkalte «urene» eller av «blandingsraser», fordi de kulturelt var splittet og motsetningsfylte og derfor «svake kulturer». De verste av alle, ifølge Hitler, var såkalte «parasittiske Untermensch», «undermennesker». I denne gruppen plasserte han først og fremst jødene, men også sigøynere, homoseksuelle, funksjonshemmede, og også såkalte «anti-sosiale», slike som ble betraktet som lebensunwertes Leben det vil si «ikke-verdige» liv på grunn av deres påståtte «underlegenhet» og «tilkortkommenhet». Forfølgelsene av homoseksuelle som en del av holocaust har fått en større faglig oppmerksomhet etter 1990-årene.
Folk av slavisk avstamming ble betraktet som «laverestående», men bare marginalt «parasittisk», fordi de hadde sine egne land og nasjonalstater. Når mange av slaverne bodde innenfor grensene til germanerne, for eksempel i Østerrike, så Hitler på dette som en etnisk invasjon av det «germanske Lebensraum» utført av fremmede folkegrupper med insentiver til å styrke Østerrikes lojalitet til disse gruppers opprinnelige etniske og kulturelle nasjonale tilhørighet.
Gautefall
Gautefall Turisthotell og Gautefall fjellkirke ligger her. Det gjør også Fjelltun Ungdomssenter og Leirskole, som også drar nytte av naturen i området, sommer som vinter.
Nasjonalsosialisme
Rasisme og antisemittisme
I henhold til nasjonalsosialistisk doktrine er det en opplagt galt å tillate eller oppmuntre til flerspråklige og multikulturelle nasjoner. En grunnleggende nasjonalsosialistisk målsetting var ensretting av alle tysktalende folk som tidligere var blitt splittet opp i flere stater. Hitler påstod at nasjoner som ikke var i stand til å forsvare sitt territorium ikke fortjente noe territorium. Han tenkte på de «slaviske raser» som mindre leveverdige enn sin egen «herrerase». Spesielt var det slik at om en «herrerase» krevde plass, «Lebensraum», så hadde «herrerasen» rett til å fortrenge de stedegne, men «mindreverdige raser». Hitler trakk paralleller mellom Lebensraum og den amerikanske politikk for etniske rensning og omplassering av amerikansk urbefolkning, noe som Hitler så på som en nøkkelfaktor for suksessen til USA.
Hitler proklamerte at «hjemløse raser» uten tilknytning til en stat per definisjon var «parasittiske raser», og jo rikere enkeltindivider av en «parasittiske rase» var, jo mer ondartet var «den snylteriske egenskapen» ment å være. Ifølge den nasjonalsosialistiske læren kunne «herrerasen» forsterke seg selv ved å eliminere «parasittiske raser». Dette var begrunnelsen for nasjonalsosialistenes undertrykkelse og utryddelse av jøder og sigøynere, også kalt holocaust, hvor millioner av mennesker ble drept.
Gautefall
Etymologi
Navnet er sammensatt av elvenavnet Gaute og verbet å falle. Gaute, fra norrønt gydr, betyr «elven som flommer over sine bredder», eller en flombekk. Til sammenligning, den svenske Göta älv og tyske Giessbach.
Alpinsenter
Gautefall alpinsenter ligger ved Gautefall Turisthotell og ble åpnet for bruk i 1976. Det er et av Telemarks største skisenter med mer enn 85,000 unike skidager i sesongen 2009. Alpinanlegget har 16 nedfarter for slalåm og utfor. Det er én 6-seters stolheis, tre skitrekk og to rullebånd (2020).
Nasjonalsosialisme
Nasjonalsosialisme og angelsaksere
I løpet av de tidlige år av bevegelsen beundret Hitler på samme måten USA (USA). I Mein Kampf lovpriste han USA for dets rasebaserte anti-immigrasjons-lover og for apartheidpolitikken. Ifølge Hitler var USA en suksessfull nasjon fordi den hadde maktet å holde seg «ren» fra de «mindreverdige raser». Men, en krig nærmet seg og hans syn på USA ble mer negativt og han trodde at Tyskland ville få en lett seier over USA, fordi USA, ifølge senere estimater, hadde blitt en «blandingsrasenasjon», og kalte den «håpløst negrofisert».
Gautefall
Gautefall biathlon
Gautefall biathlon er en skiskytterarena som ble åpnet august 2009. Anlegget oppfyller alle internasjonale krav og standarder for skiskyting, og det er blitt avholdt en rekke regionale og nasjonale mesterskap på arenaen, både sommer og vinter.
Nasjonalsosialisme
Nasjonalsosialistene og romantikken
Bertrand Russell forteller at nasjonalsosialisme springer ut fra en annen tradisjon enn andre, samtidige ideologier, det være seg kapitalisme eller kommunisme. Det er derfor nødvendig å utforske slike forbindelser for å forstå nasjonalsosialismen grunnverdier, uten å trivialisere bevegelsen slik den fremsto i sin storhetstid på 1930-årene som svært lite annet enn rasistisk.
Gautefall
Gautefall biathlon
Anlegget er til helårs bruk, med en 4,2 km. asfaltert lyssatt løypetrasé og 31 elektroniske skiver. Høydeforskjellen i løypa er 70 meter.
Maserati Quattroporte
Maserati Quattroporte er en firedørs sedan produsert av den italienske bilprodusenten Maserati. Modellens navn betyr ordrett oversatt fra italiensk «fire dører» (quattro porte). Det har blitt produsert fem generasjoner av modellen, hver av dem adskilt med en periode på omkring fem år.
Nasjonalsosialisme
Nasjonalsosialistene og romantikken
Mange historikere påpeker at antisemittiske elementer som man ellers ikke gjenfinner i tilsvarende fascistiske bevegelser i Italia og Spania, ble tatt opp av Hitler for å vinne popularitet for sine tanker. Antisemittiske fordommer var svært vanlig blant massene i Tyskland på denne tiden. Det blir påstått at massiv aksept for bevegelsen krevde antisemittisme, så vel som smiger av det sårede, stolte tyske folk etter nederlaget i første verdenskrig. Andre så på antisemittismen som sentral i Hitlers verdensbilde.
Maserati Quattroporte
Quattroporte I (1963–1969)
Tidlig på 1960-tallet var Maseratis rykte svært godt, og i en periode med økende salg bestilte Prins Karim Aga Khan en spesiell Maserati 5000 WP, chassisnummer 103,060, designet av Pietro Frua. Det påfølgende året presenterte Maserati sin første Quattroporte, som var svært lik modellen designet av Frua ett år tidligere.
Modellen var utstyrt med en 4.1-liters V8-motor som leverte en effekt på 256 hk, samt en tretrinns automatisk girkasse eller en femtrinns manuell. Maserati hevdet modellen klarte en toppfart på 230 km/t.
Nasjonalsosialisme
Nasjonalsosialistene og romantikken
Mange ser sterke forbindelser mellom nasjonalsosialismens grunnverdier og den fornuftsstridige tradisjon i romantikkbevegelsen tidlig i det nittende århundre. Styrke, lidenskap, avstand til hysteri, utilitarisme, tradisjonelle familieverdier og hengivenhet til fellesskapet ble verdsatt av nasjonalsosialistene. Dette var tradisjoner som først ble uttrykt av mange av romantikkens artister, musikere og skribenter senere også av den nasjonalsosialistiske elite – den antikke greske vane med homoseksuelle relasjoner mellom militære og yngre gutter ble tilbedt især i Platons arbeider, og støttet av tyske sensualister som Röhm, Bielas og Wessel. Den tyske romantikken uttrykte spesielt disse verdiene. For eksempel identifiserte Hitler seg selv med musikken til Richard Wagner (en referert antisemitt og forfatter av Das Judenthum in der Musik og idol for den unge Hitler). Wagners viktigste operaverk, Der Ring des Nibelungen, uttrykker ariske idealer, inneholder det noen mennesker tolker som antisemittiske karikaturer og feirer tradisjonelle norrøne, ariske folkelige overleveringer og verdier. Like viktig var imidlertid streben etter en mer «naturlig» tilværelse, og det man så som kamp mot politisk og kulturell «dekadanse» innen kunsten kalt «Entartet» («utartet»).
Maserati Quattroporte
Quattroporte I (1963–1969)
Mellom 1963 og 1966 ble 230 eksemplarer produsert.
Nasjonalsosialisme
Nasjonalsosialistene og romantikken
Idealiseringen av tradisjoner, folklore, klassisk tenking, Fredrik den stores lederskap, avvisningen av liberalismen som preget Weimarrepublikken og avgjørelsen om å kalle den tyske stat for det tredje rike (som peker videre tilbake til middelalderens Tysk-romerske rike som «første rike» og forløperen til Det tyske keiserrike) har ledet mange til å betrakte nasjonalsosialistene som reaksjonære.
Maserati Quattroporte
Quattroporte I (1963–1969)
I 1966 fikk modellen en oppdatering, med blant annet doble hovedlykter, og fra 1968 fikk modellen en større 4.7-liters motor med 295 hestekrefter. Omkring 500 eksemplarer av denne serien ble bygget før produksjonen ble stanset i 1969.
Nasjonalsosialisme
Religion og mystikk
Hitler utviklet sine begrunnelser til å bli en religiøs lære, og hevdet at de religiøse læresetningene som stemte med hans «sannheter», var de sanne religioner og ble legitimeringer som han kunne gjemme seg bak. De som taler om kjærlighet og toleranse, «imot samsvar med fakta», ble sagt å tilhøre underordnede eller falske religioner. Spesielt intelligente personer av «slavisk rase», mente Hitler, forsøkte alltid å legge hindringer i veien for «herrene» ved å reklamere for falske religioner og falske politiske doktriner.
Maserati Quattroporte
Quattroporte II (1974–1978)
På bilutstillingen i Torino i 1974 presenterte Maserati sin Quattroporte II, bygget på chassiset fra en Citroën SM, da Citroën nylig hadde kjøpt selskapet. Modellen hadde et rettvinklet karosseri designet av Bertone, og var den eneste Maserati-modellen utstyrt med hydropneumatisk fjæring og forhjulstrekk, samt hovedlykter som svingte seg etter kjøreretningen. Grunnet oljekrisen i 1973 var etterspørselen etter slike biler svært lav, og dette kombinert med at den var relativt motorsvak med under 200 hestekrefter gjorde at modellen solgte svært dårlig. Kun 13 eksemplarer ble bygget, og av disse var seks prototyper. Dermed ble kun syv eksemplarer bygget for kunder i perioden 1975 til 1978.
Nasjonalsosialisme
Religion og mystikk
De ideologiske røttene som utviklet seg til den germanske nasjonalsosialismen var tuftet på utallige kilder i europeisk historie, med linjer tilbake til 1800-tallets romantiske idealisme, og også basert på mistolkede tanker fra Friedrich Nietzsche om «oppadstigende arv» mot målet om Overmennesket (supermennesket). Hitler var en ivrig leser og var mottakelig for idéer som kom til å påvirke nasjonalsosialismen hentet fra konkrete publikasjoner slik som Germanenorden eller Thuleselskapet.
Maserati Quattroporte
Quattroporte III (4porte 1976–1979, Quattroporte 1979–1990)
I 1976 ble Quattroporte III lansert under navnet 4porte, med en 4.2-liters motor som standard, mens den også kunne leveres med en 4.9-liters V8-motor. Bilen var designet av Giorgetto Giugiaro hos Italdesign, og var den første modellen fra Maserati-fabrikken etter at Alejandro de Tomaso tok over eierskapet. Han var opptatt av å bygge en italiensk bil som kunne konkurrere med den nylig lanserte Mercedes-Benz 450SEL 6.9.
Nasjonalsosialisme
Nasjonalsosialismens vei til makt
Hitler valgte å kalle sitt parti for «Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti» til tross for at han verken var sosialist eller arbeider. Hitler avskydde sosialismen, men innså at begrepet kunne brukes til å appellere til massene og sanke deres stemmer. «Antikapitalistisk» retorikk ble brukt i perioden 1926–1927. Primærmålet var å vinne over industriarbeidere i storbyene fra kommunistenes og sosialdemokratenes innflytelse, samtidig ble anti-sosialistisk propaganda anvendt for å sikre støtte fra alle sosiale lag. Hva som ble vektlagt varierte regionalt. I samme periode ble Hitler invitert av industrielle og finansielle eliter for å holde presentasjoner hvor han uttrykte sitt hat for arbeiderbevegelsen, sosialismen og demokratiet. Han uttrykte også sin vilje til å utrydde kommunister, sosialister og andre fiender. Hitler kunngjorde videre sine ønsker om å transformere Tyskland til en autoritær supermakt. Dette førte til pengestøtte fra disse elitene, og i perioden 1927-28 fikk Hitler også pengestøtte fra IG Farben.
For å sikre støtten fra næringslivet etter valget i 1928 måtte alle spor av en «antikapitalistisk linje» elimineres, og Hitler og andre partiledere fremhevet NSDAPs rolle som beskytteren av eiendom, samt dets rolle som et bolverk mot sosialistisk innflytelse i arbeiderklassen. I et møte med industrialister i 1932 (i Industrie-Club Düsseldorf), i regi av Thyssen, avviste Hitler kategorisk at hans parti hadde sosialistiske mål. Han bekjente seg til privat eiendomsrett, og avviste at NSDAP tjente arbeiderklassens interesser. Hitler hevdet at kun et diktatur ledet av han selv kunne forsvare privat eiendomsrett, og lovet blant annet å føre en politikk som forbedret bedriftenes profitt, utryddet marxismen, og kuet arbeiderklassen. Dette ble godt mottatt, og tungindustrien åpnet pengesekken for NSDAP. Pengestøtten fra næringslivet transformerte NSDAP til et masseparti. En annen faktor som forklarer hvorfor storkapitalen støttet Hitler var hans antisemittisme. Hitler og andre nazistiske talspersoner forklarte industrialistene at de ikke var imot den såkalte «kreative kapitalismen» som de mente var ekvivalent med den «tyske kapitalismen». De var derimot mot det de kalte for «grisk» «jødisk kapitalisme». NSDAPs tyske pseudo-sosialisme var fullstendig imot «"internasjonal" sosialisme», det vil si såkalt «jødisk sosialisme». Tyske industrialister og bankfolk, de vil si såkalte «"kreative" kapitalister», hadde ingenting å frykte.
Maserati Quattroporte
Quattroporte III (4porte 1976–1979, Quattroporte 1979–1990)
I 1986 ble Maserati Royale lansert, en superluksusutgave av Quattroporte III. Denne ble kun produsert på bestilling.
Det ble produsert 1,821 4porte mellom 1979 og 1984, samt 1,876 Quattroporte III produsert mellom 1979 og 1988. I tillegg ble det bygget 55 Royale-modeller, spesielle luksusmodeller som kun ble produsert på bestilling, mellom 1984 og 1988.
Nasjonalsosialisme
Nasjonalsosialismens vei til makt
I januar 1933 ble Hitler utnevnt til rikskansler og dannet koalisjonsregjering sammen med det konservative, tysknasjonale folkepartiet og partiløse konservative. I forkant av valget i mars samme år deltok storkapitalen og Hitler på et møte hvor han ba om valgkampdonasjoner. Hitler gjentok sine hensikter om å innføre et diktatur og utrydde venstresiden med alle midler. Han gjentok sine påstander om at private foretak kun kan vernes i et diktatur. De største donasjonene kom fra IG Farben og Deutsche Bank, to selskaper som senere ble delaktige i Holocaust. Etter valget stemte samtlige partier i Riksdagen, med unntak av sosialdemokratene, for Nasjonalsosialistenes fullmaktslov som transformerte Tyskland til et diktatur med Hitler som leder. Kommunistpartiet var på det tidspunktet allerede forbudt, og dets riksdagsmedlemmer arrestert.
Maserati Quattroporte
Firedørs Biturbo (1983–1994)
Firedørsutgavene av Biturbo var ikke ment for den samme kundegruppen som de store Quattroporte I, II og III. Alle modellene fikk tallet «4» i modellnavnet, og er basert på todørsutgaven av Biturbo med en forlenget akselavstand. De var tilgjengelig i elleve forskjellige varianter, alle utstyrt med ulike versjoner av Biturbos V6-motor. Dette var den eneste sedanmodellen tilgjengelig fra Maserati i årene mellom 1990 og 1994.
Quattroporte IV (1994–2000)
Maserati Quattroporte IV ble lansert under Fiat-eierskap i 1994. Modellen var designet av Marcello Gandini, som også hadde stått for designet på Lamborghini Countach, og var helt klart mer eventyrlysten enn de tidligere Quattroporte-modellene. Bilen var mindre og mer aerodynamisk enn forgjengerne, og var utstyrt med Gandinis varemerke: rettvinklede hjulbuer bak.
Nasjonalsosialisme
Nasjonalsosialismens vei til makt
Det var en viss politisk spenning internt, da venstrefløyen i partiet, i hovedsak organisert i SA, tok Hitlers tidligere retorikk fortsatt på alvor. SA mente at bønder og butikkeiere betalte urimelig høye lånerenter, og ønsket også å bli Tysklands viktigste militærkraft. Under De lange knivers natt i 1934 ble venstrefløyen, som var anti-establishment, fjernet. Dette gledet den tyske overklassen og hæren, og den nye tyske staten ble satt opp for å tjene elitens interesser.
Maserati Quattroporte
Quattroporte IV (1994–2000)
Modellen var utstyrt med en 2.8-liters V6-motor med doble turboer som leverte en effekt på 280 hk og sørget for at bilen hadde en toppfart på 255 kilometer i timen. I tillegg ble en 2.0-litersutgave med doble turboer levert i Italia, med 283 hk. En 3.2-liters V8-utgave ble lansert i 1995, med 330 hk og en toppfart på 263 km/t.
Da Ferrari tok eierskapet over Maserati ble en Quattroporte Evoluzione introdusert (i 1998). Denne var i produksjon frem til 2000.
Nasjonalsosialisme
Nasjonalsosialismens vei til makt
Formannen i DNVP var mediemogulen Alfred Hugenberg, og hadde allerede i 1931 dannet en alliense med Hitler, Stahlhelm, og enkelte industriherrer i form av en «nasjonal opposisjon» (ofte kalt Harzburger Front). Formålet var å bekjempe Weimar-republikken. Alliansen brøt snart sammen, men pekte fremover mot maktovertagelsen, da Hitler ble utnevnt til rikskansler og dannet regjering sammen med DNVP og andre ikke-nazister på høyresiden. Den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen resulterte i:
Maserati Quattroporte
Quattroporte V (2004–)
I 2004 startet Maserati produksjon av den Pininfarina-designede Quattroporte V, med den samme 4.2-litersmotoren som Coupé, Spyder og GranTurismo. Quattroporte V ble første gang presentert på bilutstillingen i Frankfurt am Main, Tyskland i september 2003.
Nasjonalsosialisme
Fremvekst av nasjonalsosialismen
Det var flere faktorer som lå til grunn for fremveksten av nasjonalsosialismen i Tyskland, men også i andre europeiske land (i 1930-årene og tidlig i 1940-årene fant man bevegelser med nasjonalsosialistiske trekk i land som Sverige, Storbritannia, Italia, Spania og USA) i 1920-årene og 1930-årene. Ifølge professor Rolf Hobson er totalitære styresett som nasjonalsosialismen utenkelig uten første verdenskrigs totalisering av krigen, med dens militarisering og kommandoøkonomi.
Maserati Quattroporte
Quattroporte V (2004–)
Bilen leveres i flere ulike varianter: