cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2. etappe av Tour de France 2013
Den andre etappen av Tour de France 2013 var en 156 km lang kupert etappe. Etappen ble kjørt 30. juni, og gikk fra Bastia, nordøst på Korsika, og krysset øya på tvers i sydvestlig retning før den endte i Napoléon Bonapartes fødeby, Ajaccio på Korsikas vestkyst. Jan Bakelants vant etappen og tok over sammenlagtledelsen.
Klatrespurt (Col de Bellagranajo)
3. kategori stigning etter 70,0 km
Klatrespurt (Col de la Serra)
3. kategori stigning etter 85,0 km
Klatrespurt (Col de Vizzavona)
2. kategori stigning etter 95,5 km
Klatrespurt (Côte du Salario)
3. kategori stigning etter 144,0 km
Marie Wilhelmine Ulfeldt
Marie Wilhelmine Ulfeldt (1744–1800), gift grevinne von Thun, var en østerriksk adelsdame og mesén i Wiens musikkliv.
Marie Wilhelmine kom til verden i foreldrenes palass på Minoritenplatz i Wien som datter av diplomaten Anton Corfitz Ulfeldt og Maria Elisabeth von Lobkowitz (1726–1786). Gjennom faren var hun etterkommer av den dansk-norske kongsdatteren Leonora Christine og rikskansleren Corfitz Ulfeldt. Faren søkte bekreftelse på døtrenes aner, for å bevise at slekten var av ekte, gammel adel.
Marie Wilhelmine giftet seg i 1761 i Hofburgkapellet i Wien med geheimeråd Franz Joseph Greve von Thun und Hohenstein til Majoratet Klösterle (1734–1801). Sammen fikk de seks barn, hvorav de fire nådde voksen alder. Paret gjorde Thun-palasset på Minoritenplatz til omdreiningspunkt for Wiens musikkliv. Marie Wilhelmine ble både mesén og en nær venn av Mozart og fremstod selv som en habil musiker. Noen av samtidens mest respekterte musikere som Haydn og Gluck frekventerte hjemmet, og medvirket således til å gjøre hennes salonger de til de mest toneangivende i Wiens aristokratiske og sosiale musikkliv. Beethoven dediserte sin Klaviertrio op. 11 til grevinne von Thun.
Fotball under Sommer-OL 2020 – Kvalifisering OFC menn
Fotball under Sommer-OL 2020 – Kvalifisering OFC menn fant sted i oktober 2019 i Suva og Lautoka på Fiji.
Tsai Lee-chiao
Tsai Lee-chiao (født 12. august 1962) er en taiwansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i mangekamp.
Hun representerte Kinesisk Taipei i Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble nummer 18 i syvkamp.
Donna Smellie
Donna Smellie (født 2. september 1964) er en canadisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i mangekamp.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble nummer 17 i syvkamp.
Hendrik Ooms
Hendrik Ooms (født 18. mars 1916, død 6. desember 1993) var en nederlandsk syklist som konkurrerte i banesykling. Ett av Ooms største internasjonale resultat var en sølvmedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.
Chelicere
Chelicere eller «gripetengene» (Chelicerae), er et par ekstremiteter (utvekster) på siden av munnåpningen hos edderkoppdyr, dolkhaler og havedderkopper. Hver av chelicerer har oftest én, noen ganger flere klør hver, de er spisse og ofte med tagger eller tenner. De blir brukt til å holde eller gripe maten. De finnes i stedet for mandiblene, eller overkjevene, slik som hos de fleste andre leddyr. Chelicere brukes ikke til å tygge eller knuse maten, på den måten som mandiblene ofte blir brukt.
Tre hovedtyper
Det er tre hovedtyper av Chelicere, lommekniv-typen, sakse-typen og den tre-leddede.
Lommekniv-typen
Hos edderkopper kan kloen sammenlignes med en lommekniv, der knivbladet kan foldes inn i håndtaket. Edderkoppene er systematisk inndelt etter hvordan denne kloen folder seg sammen. Hos Mygalomorfe edderkopper (Mygalomorphae), som er forholdsvis primitive edderkopper er giftklørne store og vendt slik at klørne vender bakover, ikke innover, de angriper ved å hugge eller spidde byttet, ikke ved å bite. Hos Araneomorfe edderkopper (Araneomorphae) som kan kalles «høyere edderkopper» eller noen ganger «ekte edderkopper», er giftklørne vendt innover mot hverandre, mot kroppsaksen. De biter byttet og kan holde det fast.
Sakse-typen
En slags saks-formet Chelicere finnes hos mosskorpioner og valseedderkopper, de består av to segmenter fungerer «noe likt» en saks.
Den tre-leddede
Den mest primitive av Chelicere-typen er tre-leddet og forekommer hos edderkoppdyrene i gruppene skorpioner og vevkjerringer. De finnes også hos Chelicerata, i gruppene dolkhaler og Eurypterida.
Better Place
Better Place er et israelsk selskap som nå er basert i Palo Alto i California. Selskapets mål er å redusere den globale avhengigheten av olje, gjennom å etablere en infrastruktur for å levere drivstoff til elektriske biler.
E-kilometer
Selskapets utgangspunkt er å lage en verdikjede for elektrisk drivstoff, kalt e-kilometer. E-kilometeren kjøper du ved å abonnere på et elbilbatteri, som du kan lade hjemme, eller på ladestasjoner. I tillegg får du tilgang på e-kilometeren gjennom abonnementet ditt, ved å bytte batteri på en såkalt batteribyttestasjon. En batteribyttestasjon ligner en bilvaskautomat, og bytter det utladede batteriet ditt med et fulladet ett gjennom en helautomatisert prosess. Prosessen tar kortere tid enn det tar å fylle en tank med bensin.
Max Novak
Max Novak (født 1. februar 1996) er en svensk langrennsløper som representerer Offerdals SK i langrenn og Team Aker Dæhlie i Ski Classics.
Han vant ungdomstrøya i Ski Classics 2021/22, og fikk tredjeplass sammenlagt samme sesong.
Langrenn
Novak deltok i juniorverdenscupen i rulleski 2014, og fikk der en tredjeplass som beste enkeltresultat, og endte på 19.-plass sammenlagt. Under Junior-SM 2016 ble han nummer sju på 10 km fristil og ellevteplass på sprinten, og han debuterte i Skandinavisk Cup samme sesong, og han kom på 104.-plass i Skandinavisk Cup 2015/16 totalt, med 4 poeng. Hans beste resultat under Ski-SM 2017 ble en 35.-plass på sprinten, og under Ski-SM 2018 fikk han en 32.-plass på femmila og en 36.-plass på sprinten.
Han deltok i flere langløp i sesongen 2018/19, og kom på 33.-plass i Vasaloppet, 27.-plass i Birkebeinerrennet, 25.-plass i Ylläs–Levi Ski Marathon og fjerdeplass i Fossavatnsgangan (Fossavatn Ski Marathon) i Ísafjörður. Under Ski-SM 2019 ble han nummer 17 på 15 km klassisk og nummer 19 på 30 km klassisk.
Selv om han de siste årene har fokusert på langløp så deltok han blant annet i sesongåpningen i langrenn i Sverige 2020, der han vant 15 km klassisk, og i sesongåpningen i langrenn i Sverige 2022, der han ble nummer seks på 10 km klassisk.
Ski Classics
Novaks første Ski Classics-renn var Årefjällsloppet i mars 2017, der han endte på 43.-plass. Under Ski Classics 2019/20 ble han nummer fire i Toblach–Cortina, nummer seks i Jizerská padesátka og nummer ni i Vasaloppet, og kom på åttendeplass totalt med 786 poeng. Han vant ungdomsklassen denne sesongen, og Team Ramudden som han gikk for kom på fjerdeplass i lagkonkurransen.
Under Ski Classics 2020/21 kom han på 15.-plass sammenlagt, og han kom på tredjeplass i ungdomsklassen. Team Ramudden vant lagkonkurransen denne sesongen. I tillegg til renn i Pro Tour ble det arrangert Challengers-renn, og Novak vant det ene Challengers-rennet; Bessemerloppet i Sverige.
Den 8. januar 2022 vant han sitt første Ski Classics-renn, da han vant Pustertaler Ski Marathon. Han kom på tredjeplass sammenlagt i Ski Classics 2021/22, bak Andreas Nygaard og Emil Persson, og han vant ungdomsklassen, samt at Team Ramudden vant lagkonkurransen.
Better Place
Verdikjeden
Dermed får man en verdikjede for salg av energi til elbiler som ligner mer på verdikjeden for salg av energi til bensinbiler. Når man kjøper en bensinbil, kjøper man nemlig ingenting av den energien eller infrastrukturen som skal til for å bevege bilen framover. Den kjøper du på bensinstasjonen. Den tomme bensintanken du kjøper med bensinbilen, kan sammenlignes med tomrommet du har i en elbil uten batteri. For å fylle "elbiltanken" med batteri og energi, kjøper du abonnement hos Better Place, som forsyner deg med batteri, ladestasjoner og batteribyttestasjoner.
Rekkevidde
Gjennom batteribyttestasjoner får en også tilnærmet ubegrenset rekkevidde på elbilen, så lenge en har tilgang på byttestasjonene.
Partnerskap
I Israel har Better Place inngått partnerskap med Renault, Nissan og den Israelske stat, hvor målsetningen er å gjøre Isreael uavhengig av fossil energi til biler innen 2020.
Kyron McMaster
Kyron McMaster (født 3. januar 1997) er en friidrettsutøver fra De britiske Jomfruøyer som konkurrerer i sprintløp, hovedsakelig 400 meter hekk. Hans fremste internasjonale meritt er seier i finalen i Diamond League 2017.
Han vant 400 meter hekk under Diamond League i Zürich 2018.
2012
McMaster deltok i Junior-CAC-mesterskapet i friidrett 2012 (Central American and Caribbean Junior Championships), og kom der på sjuendeplass i høydehopp, og ble slått ut i innledningsheatet på 400 meter med 12. beste tid.
2013
Han deltok i U17-klassen i CARIFTA Games 2013, og kom på femteplass på 400 meter og sjuendeplass på 200 meter. I Ungdoms-VM i friidrett 2013 i Donetsk deltok han på 200 og 400 meter. På 200 meter kom han på sjetteplass i sitt forsøksheat, med tiden 22,55, som var 62. beste tid totalt, og han gikk ikke videre til semifinalene. Også på 400 meter ble han slått ut i forsøksheatet, med 46. beste tid totalt.
2014
I CARIFTA Games 2014 deltok McMaster i U18-klassen og fikk der bronse på 400 meter hekk (84 cm), bak Jaheel Hyde fra Jamaica og Rivaldo Leacock fra Barbados. På 400 meter kom han på sjetteplass.
Den 28. juni satte han personlig rekord på 400 meter, med 48,10. I juli deltok han i Junior-VM i friidrett 2014 i Eugene, men ble slått ut i forsøksheatet på 400 meter hekk, der han løp på 54,21. Han deltok igjen på 400 meter hekk under Sommer-OL for ungdom 2014 (Youth Olympic Games), men ble diskvalifisert.
2015
Han deltok på 400 meter hekk i det panamerikanske juniormesterskapet i 2015, og fikk raskeste tid i forsøksheatet. Han fullførte imidlertid ikke finalen.
Bianco Bianchi
Bianco Bianchi (født 6. april 1917, død 17. juli 1997) var en italiensk syklist som konkurrerte i banesykling.
Kyron McMaster
2016
I finalen på 400 meter hekk i U20-VM i friidrett 2016 satte han nasjonal juniorrekord, med tiden 49,56 og kom på tredjeplass bak Jaheel Hyde og Taylor McLaughlin.
Bianco Bianchi
Ett av Bianchis største internasjonale resultat var en sølvmedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.
Vemora
Vemora er ei elv i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Den er ei sideelv til Måna og har utspring fra Tindevatnet, vest for Middagstinden. Elva renner mot nord og munner ut i Måna halvannen kilometer sørvest for Voll. Vemora er 10,2 kilometer lang (8,8 km regnet fra Tindevatnet).
Gyltfjorden
Gyltfjorden (også skrevet Gyltefjorden) er en fjordarm på sørsiden av Foldafjorden i Namsos kommune på østsiden av øya Jøa i Trøndelag. Fjorden har innløp mellom Gyltodden i vest og Galtneset i øst og strekker seg 4,5 kilometer sørover til Ølhammeren der den deler seg i to. Nufsfjorden og Nordsundet går sørover på østsiden, mens Seierstadfjorden går sørover på vestsiden. Øst for toppen av neset Ølhammaren går den vesle fjordarmen Kjelbotnet sørøstover til gården Nordbotnet.
Vemora
Månavassdraget ble vernet mot kraftutbygging i Supplering av verneplan for vassdrag i 2005.
MF «Dryna»
MF «Dryna» er en bilferge, bygget i 2005 for Fjord1 MRF. Er pr august 2021 a-ferge på ferjesambandet Brattvåg–Dryna–Fjørtofta–Harøya
Kyron McMaster
2017
Han representerte De britiske Jomfruøyer under VM i friidrett 2017, men ble diskvalifisert i forsøksheatet på 400 meter hekk. I Diamond League 2017 kvalifiserte han seg til finalen, som var Weltklasse Zurich. Han vant finalen, med tiden 48,07.
2021
Han representerte De britiske Jomfruøyer og kom på 4. plass på 400 meter hekk under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
Birgitte Esmark
Birgitte Elise Esmark (født 13. oktober 1841 i Brevik, død 2. april 1897 i Kristiania) var en norsk naturforsker (ekspert på snegler) og aktivist.
Hun var datter av mineralogen Morten Thrane Esmark (1801–1882) og Ulrike Benedicte Wiborg (1810–1898). Farfaren var professor Jens Esmark (1763–1839), gift med Wibeche, datter av den danske zoolog Morten Thrane Brünnich (1737–1827). Birgitte ble naturforsker, noe hun oppdaget på Madeira der hun samlet mollusker i to år for å bli frisk. I 1879 var hun første kvinne som mottok stipend for å ta en studiereise til Nordland og Finnmark, samt studere resultatene ved Det Kongelige Frederiks Universitet der onkelen Laurits Martin Esmark (1806–1884) var professor i zoologi (han også) og siden 1863 hadde vært rektor. Hun hadde ikke eksamen i faget, da dette ikke ble tillatt før i 1881. Etter onkelens død i 1884 fikk Birgitte publisert avhandlingen Norges land- og ferskvandsmollusker internasjonalt.
Siden turen til Madeira hadde hun også jobbet for de fattiges sak i Kristiania, og sammen med komtesse Ida Wedel Jarlsberg (1855–1929) bygde hun et hjem der kvinner kunne være på søndagene og lære seg engelsk. De to startet Unge Kvinners Kristelige Samfund (UKKS) i 1894 med Ida Wedel Jarlsberg som leder og Birgitte Esmark som sekretær; det ble senere til Kristelig Forening for Unge Kvinner (se KFUK). Hun ble i 1887 vararepresentant til styret for Det Norske Totalavholdsselskap og i 1889 sekretær for det nystartede Norske Kvinders Totalavholdsselskap – Det Hvite Bånd der Ida Wedel Jarlsberg var leder.
Thunnus maccoyii
Thunnus maccoyii er en tunfiskart. På engelsk kalles den southern bluefin tuna, og den er altså en av tre ettertraktede og truede artene av «blåfinnet tunfisk».
Den første ryggfinnen er gul eller blå. Gattfinnen og småfinnene er grågule med svart kant. Den store kjølen midt på sporden er gul hos voksne eksemplarer. Den er blant de største tunfiskartene og maksimal lengde er 225 cm. Vanlig lengde er 160–200 cm. En 180 cm lang fisk kan ha en vekt på 102–134 kg etter at den er renset.
Thunnus maccoyii lever epipelagisk ute på åpent hav i kaldt tempererte farvann. Den er for det meste begrenset til vann med en temperatur på 5–20 °C. Gytende fisk og larver påtreffes derimot i vann med en overflatetemperatur på 20–30 °C. Generasjonslengden er omtrent 12 år og maksimal levealder kanskje 20 år.
Utbredelsen er sirkumpolar i de sørlige verdenshavene, for det meste mellom 30°–50° sør, men av og til lenger sør eller nord. Arten vandrer etter årstidene mellom gyteområder med varmt vann og områder med mye næring og kaldere vann. Den er en opportunist som eter mange forskjellige fiskearter, krepsdyr, bløtdyr og salper. Selv blir den jaktet på av haier, delfiner, seler og seilfisker.
Thutmose IV
Thutmose IV (også gjengitt som Thutmosis fra latinisert gresk; gammelegyptisk: /ḏḥwty.ms/, Djehutymes, betydning: «Tot er født») var den åttende farao i 18. dynasti som styrte i oldtidens Egypt på 1300-tallet f.Kr. Hans kongelige navn, Menkheperure, betyr «Etablert i Ras former».
Thutmose IV var sønnesønn av Thutmose III. Som sine forfedre drev han krig i Nubia og Syria, både sør og nord for Egypt, og samlet inn tributter fra begge land. Han forhandlet allianser med Babylonia og Mitanni, og giftet seg med datteren til Artatama, konge av Mitanni. Han fullførte den siste obelisken til sin bestefar, og fjernet sand fra den store sfinks på Giza. Han ble etterfulgt av sin sønn Amenhotep III.
Bakgrunn
Thutmose IV var sønn av Amenhotep II og hans førstehustru Tiaa. Han var ikke Amenhoteps utpekte etterfølger, og en del forskere har spekulert i om Thutmose fikk styrtet sin eldre bror Amenemhat for å kunne ta tronen og makte, og deretter fikk beordret reisningen av Drømmestelen for å rettferdiggjøre sitt statskupp. Denne står mellom framlabbene på sfinksen i Giza. Relieffene og hieroglyfene forteller om Thutmose og hans drømmevisjon. Som ung prins var han på jakt, og stoppet opp for å hvile under hodet til sfinksen, som var begravd opp til nakken i sand. Han sovnet og hadde en drøm hvor sfinksen fortalte ham at om han fjernet sanden rundt sfinksens statue og restaurerte den ville han bli den neste farao. Etter å ha fjernet sanden og restaurert den store statuen, fikk han plassert en utskåret steintavle med inskripsjoner, nå kjent som Drømmestelen, mellom sfinksen forlabber. Restaureringen og teksten på Drømmestelen ble hans propaganda for å legitimere hans uventede kongedømme.
Det er mulig at Thutmose IV slett ikke var en usurpator, en som tok tronen med makt, da det synes som om hans eldre bror og kronprins Amenemhat døde før deres felles far som selv styrte i mer enn tretti år etter sin tante Hatshepsut. Med Amenemhat død var etterfølgelsen til tronen tilsynelatende uten konflikter for Thutmose IV.
Det er lite som er kjent om hans relativt kortvarige styre. Han undertrykte et mindre opprør i Nubia i sitt 8. regjeringsår, bevitnet på hans Konossostele i Sai ved Øvre Nubia fra rundt 1393 f.Kr. Han ble også referert til på en annen stele som «erobreren av Syria». Det har vørt lite annet som kunne knyttes sammen om hans militære ekspedisjoner. Betsy Bryan, som skrev en biografi over Thutmose IV, understreket at hans Konossostele synes å referere til en mindre handling av en ørkenpatrulje på vegne av kongens hær for å beskytte en rute til gullgruve i Egypts Østørkenen fra ujevne angrep fra nubiere.
Styret til Thutmose IV var betydningsfullt ettersom han etablerte fredelig forhold til Mitanni (kalt for Naharin i egyptiske tekster), et kongerike i nordlige Syria og sørøstlige Anatolia. Det ble inngått et ekteskap med prinsesse fra Mitanni for å forsegle avtalen. Det er dokumentert ved Amarnabrev EA 29, skrevet noen tiår senere av kong Tushratta av Mitanni, som styrte under tiden til farao Akhnaton, sønnesønn av Thutmose IV. Tushratta hevdet at:
Datering av styre
Å datere begynnelsen på regjeringstiden til Thutmose IV er vanskelig med sikkerhet ettersom han er flere generasjoner fjernet fra de astronomiske datoer som er vanligvis benyttet for å kalkulere egyptiske kronologier, og diskusjonen om den riktige tolkningen av de astronomiske observasjonene har ikke blitt avgjort. Thutmoses bestefar Thutmose III kom ganske sikkert på tronen i enten 1504 eller 1479 f.Kr., basert på to måneobservasjoner som skjedde under hans styre. Han styrte i bortimot 54 år. Hans etterfølger Amenhotep II, far til Thutmose IV, tok tronen og styrte i minst 26 år. men han har blitt gitt opp til 35 år i en del kronologiske rekontruksjoner. Den nåværende foretrukne rekonstruksjonen, etter analyser av alle disse bevisene, har vanligvis kommet til Thutmose IV sannsynligvis kom på tronen rundt 1401 f.Kr. eller 1400 f.Kr.
Lengden på hans styre er ikke så klart som man kunne ønske. Han er vanligvis gitt 9 eller 10 år som farao. Manetho har gitt ham med et styre på 9 år og 8 måneder. Imidlertid er Manethos andre tall for 18. dynasti jevnlig gitt til feil konger eller er bare ukorrekt, således er enorme feil også benyttet for beregne hans regjeringstid. Av alle de daterte monumentene til Thutmose IV er tre av dem datert til hans første regjeringsår, en til hans fjerde, muligens en til hans femte, to til hans sjuende, og en til hans åttende. To mulige andre daterte objekter, en datert til et år 19 og et annet til år 20, har blitt foreslått å tilhøre ham, men ingen av dem har blitt akseptert som datert til hans regjeringstid. Lesningen av kongen til disse datoene er i dag akseptert som referanser til hans personlige navn, Menkheperre, og til hans kongenavn Menkhepe[ru]re. Grunnet fraværet av høyere datoer for Thutmose IV etter hans Konossostele for år 8, er Manethos tall her vanligvis akseptert. Det var en gang kronologiske rekonstruksjoner som ga hamn et styre så lenge som 34–35 år, men dagens forskere har generelt gitt ham et styre på ti år, fra 1401 til 1391 f.Kr., innenfor en liten feilmargin.
Monumenter
Som de fleste faraoer fra 18. dynasti bygde Thutmose IV i stor stil. Han fullførte den østlige obelisken som Thutmose III hadde påbegynt, og med dens 32 meter ved tempelet i Karnak var det den høyeste obelisk som noen gang hadde blitt reist i Egypt. Thutmose IV selv kalte den for tekhen waty, «den unike obelisk». Den ble transportert til Circus Maximus i Roma av keiser Konstantius II i 357 e.Kr, og siden reist opp på nytt av pave Sixtus V i 1588 ved Piazza San Giovanni hvor den i dag er kjent som Lateranobelisken.
Thutmose IV bygde også et særegent kapell og et peristyl (søylehall) mot bak- eller østveggene til hovedtempelet i Karnak. Kapellet var påtenkt for folk «som ikke lov til å bruke hovedtempelet. Det var et ‘sted for øret’ til guden Amon hvor guden kunne høre bønnene til byfolket.» Det lille kapellet i alabast og peristylet har i dag blitt omsorgsfullt restaurert av forskere fra oppdraget Centre Franco-Egyptien D'Étude des Temple de Karnak (CFEETK) i Karnak.
Begravelse
Thutmose IV ble gravlagt i grav KV63 i Kongenes dal, men hans mumie ble senere flyttet til forrådet i grav KV35 sammen med andre mumier. Her ble den gjenoppdaget av Victor Loret i 1898. En undersøkelse av hans kropp viste at han hadde vært meget syk og blitt meget svekket de siste månedene av sitt liv før han døde. Han ble etterfulgt på tronen av sin sønn Amenhotep III.
Medisinsk analyse
En lege ved Imperial College London analyserte liket til Thutmose IVfor å finne årsaken til hans død, foruten også dødsårsaken til andre faraoer fra 18. dynasti (inkludert Tutankhamon og Akhenaton). Han konkluderte med at deres tidlige død sannsynligvis var et resultat av en familiær temporallappsepilepsi, en spesiell form for epilepsi som ofte er karakterisert ved kortvarige anfall med uvanlig oppførsel, fjernhet, stirring, smatting, tygging, og lignende. Det vil redegjøre for både det tidlige dødsfallet til Thutmose IV og samtidig også for hans religiøse visjon som ble beskrevet på Drømmestelen ettersom denne formen for epilepsi er knyttet til intense åndelige visjoner og religiøsitet.
Mario Gentili
Mario Gentili (født 31. januar 1913, død 19. januar 1999) var en italiensk syklist som konkurrerte i banesykling. Ett av Gentilis største internasjonale resultat var en sølvmedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.
Verdenscupen i skihopping 1989/90
Verdenscupen i skihopping 1989/90 var den første verdenscupsesongen i skihopping. Sesongen startet 3. desember 1989 i Thunder Bay og avsluttet 25. mars 1990 i Planica. Finnen Ari-Pekka Nikkola vant verdenscupen sammenlagt, mens Østerrike vant nasjonscupen.
MF «Driva»
MF «Driva» er en bilferge, bygget i 1963 for Møre og Romsdal Fylkesbåtar. Betjener pr juli 2021 fergesambandet Arasvika-Hennset.
Gratsja Petikjan
Gratsja Petikjan (født 23. januar 1960 i Jerevan) er en tidligere armensk skytter. Han tok gull i 50 meter rifle, tre stillinger helmatch under Sommer-OL 1992 i Barcelona, Spania.
Ombordstigningskort
Et ombordstigningskort, på engelsk boarding pass, er et dokument som et flyselskap utsteder i innsjekkingsprosessen før en flyreise. Det gir en passasjer adgang til å gå ombord i et fly for en bestemt tur.