cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mellow Gold
Mellow Gold er det tredje studioalbumet til den amerikanske musikeren Beck, og det første albumet på et stort plateselskap. Mellow Gold ble gitt ut 1. mars 1994, og inneholder hiten «Loser» (10.-plass i USA). Kritikerne var oppmerksomme på den Gen X-slacker- og punk-influerte anti-folkbakgrunnen fra hans tidligere arbeid på uavhengige selskap, og merket seg stilblandingen, samt de ironiske og vittige tekstene. Den anti-kommersielle holdningen til Mellow Gold ble en kommersiell suksess, og albumet solgte til platina.
For å få albumet inn i butikker som Wal-Mart og Kmart, som ikke har album med «parental advisory-klistremerke» på, ble en «renset» versjon av albumet utgitt.
Mellow Gold nådde nummer 13 i USA, og nummer 41 i Storbritannia. Frem til juli 2008, har Mellow Gold solgt 1.2 millioner kopier i USA.
Sporliste
Alle sanger skrevet av Beck, unntatt hvor annet står.
Samples
Loser
Sweet Sunshine
Beercan
Valtellina di Morbegno
Valtellina di Morbegno er en comunità montana (forvaltningsdistrikt) i den norditalienske dalen Valtellina i provinsen Sondrio. Distriktet har 25 kommuner:
Johannes Hanssen
Han var aktivt medlem i Helgøens musikforening i Hedmark i 1883. Han studerte 1890-93 ved 2.den Brigades musikkskole, og tok musikkinstruktøreksamen i 1917. Han var sjef og instruktør for 2.divisjons Musikkorps 1926-34 og 1945-46 og lærer i musikkteori ved Norsk Korrespondanseskole. På hans tid var militærmusikken en form for populærmusikk med stor betydning for musikklivet i Norge, ikke minst i hovedstaden, der musikkpaviljongen på Karl Johan var en populær arena for Brigademusikken, senere Divisjonsmusikken.
Hanssen hadde stor betydning for militærmusikkens utvikling. Hans mest kjente verk er Valdres-marsj, komponert i årene 1901–1904. Han komponerte også bl.a. Kronprins Olavs marsj til kronprins Olavs 3-årsdag i 1906 og Olympiafanfaren til Vinter-OL i Oslo i 1952. Det er gjort flere grammfoninnspillinger av Divisjonsmusikken under Johannes Hannsens instruktørtid. Mellom annet ble Valdres-marsj spilt inn for plateselskapet Columbia i 1930.
I nærmere 80 år engasjerte Hanssen seg i norsk musikkliv, og var et oppkomme av historier fra musikklivet i eldre tider. I tidsskriftet Norsk Musikkliv er mange av hans morsomme opplevelser gjengitt. Han har selv skrevet Elementært musikkurs (1923) og Praktisk Musikkhåndbok (1949).
Barbromesse
Barbromesse eller Barbrodøgnet (lat. festum Barbare virginis) er en merkedag på primstaven for den 4. desember. Den kan ha et kors (gjerne med to ringer), lenker, ringer, sol, tårn, slede, sverd, rokk eller en B som tegn.
Barbro eller Barbara
Dagen er til minne om sankta Barbara fra Nikomedia, som skal ha dødd tidlig på 300-tallet. Sagnet sier at hun ble innestengt i et tårn eller en hule av den hedenske faren sin, som meldte henne til de romerske styresmaktene da han fant ut at hun var blitt kristen. Hun ble torturert og til slutt halshogd av faren, som straks ble truffet av lynet og brent til aske. Sankt Barbara ble tatt ut av den katolske helgenkalenderen i 1989, da det ikke var funnet bevis for at hun faktisk hadde levd.
Markering og tro knyttet til dagen
Ettersom Barbara er knyttet til smell gjennom lynet er hun kjent som helgen for skyttere og fyrverkerimakere. Dagen hennes blir dermed markert av mange artilleriregimenter, blant annet i Norge.
Denne dagen skulle man tradisjonelt begynne å spinne til jule- og vinterklær.
Man sa gjerne at sola forsvant denne dagen og kom tilbake på Luciadagen den 13. desember.
Fordums frukter, friske frø
Fordums frukter, friske frø er debutalbumet til den norske viseduoen Tobben & Ero. Det er utgitt i 1972, og produsert av Johnny Sareussen. Albumet inneholder både originale låter av Torbjørn Willassen, og gamle dikt som det er blitt satt ny melodi til. Albumtittelen skal henspille på den spennvidden i repertoar. Det eldre tekstmaterialet består av dikt skrevet av Aasmund Olavsson Vinje, Arnulf Øverland, Bjørnstjerne Bjørnson og Knut Hamsun. Albumet lå åtte uker på VG-lista i 1972, med nummer seksten som beste plassering.
Albumet ble gjenutgitt i 1995 av selskapet Karusell.
Musikere
Denne listen er ukomplett, hvis du vet noe mer om musikerne på platen er det bra om du tilføyer dem til listen.
Engelen
Engelen kan vise til:
Rombkuboktaeder
Et rombkuboktaeder er et arkimedisk legeme med 8 trekantede og 18 kvadratiske sider, 24 hjørner og 48 kanter. Denne kan konstrueres på to måter: Ekspandere en kube og plassere kvadrater mellom kantene og trekanter mellom hjørnene, eller ekspandere et oktaeder og putte kvadrater mellom kantene og hjørnene.
Areal og volum
Arealet A og volumet V til et ikosidodekaeder med sidelengde a er:
Peter Lovesey
Peter Harmer Lovesey (født 10. september 1936) er en britisk forfatter som har spesialisert seg på thrillere og kriminallitteratur i viktoriansk miljø. Han er også forfatter av en rekke sakprosabøker.
Liv og virke
Lovesesy studerte engelsk ved Universitetet i Reading. I 1959 ble han ansatt som engelsklærer ved Thurrock Technical College i Essex, deretter arbeidet han med voksenopplæring ved Hammersmith inntil han ble forfatter på heltid i 1975.
I 1968 debuterte Lovesey med The Kings of Distance, en sakprosabok om langdistanseløpere i viktoriatiden skrevet med utgangspunkt i hans interesse for denne perioden. I 1970 utga han Wobble to Death, den første boken i en serie historiske kriminalromaner om den viktorianske detektiven Richard Cribb ved Scotland Yard.
Etter at Lovesey hadde skrevet åtte bøker om Cribb fikk han tilbud om å utvikle en TV-serie om sin detektiv. Sammen med sin hustru Jacqueline skrev han i løpet av åtte måneder dreiebøker for 14 avsluttede fjernsynsfilmer. Foruten å dramatisere de eksisterende bøkene skrev de også seks episoder direkte for fjernsyn. Serien Cribb ble vist av ITV1 i 1980–1981 og eksportert til en rekke land.
Etter bøkene om Cribb skrev Lovesey flere frittstående kriminalromaner, samt tre thrillere under pseudonymet «Peter Lear». I 1987 startet han med Bertie and the Tin Man en ny serie fra viktoriatiden, med ikke mindre enn Albert Edward, prins av Wales som detektiv. I 1991 startet han sin hittil siste serie med romanen The Last Detective. Her er handlingen lagt til Bath i forfatterens samtid med den kyniske, erkekonservative Chief Superintendent Peter Diamond ved Avon and Somerset Constabulary i hovedrollen. Fra og med andre bok i serien opptrer Diamond som privatdetektiv, etter å ha fått sparken fra politiet.
Lovesey har mottatt en rekke prestisjefulle priser for sine kriminalromaner. I 1982 vant romanen The False Inspector Dew The Gold Dagger for årets beste kriminalroman. Samme bok ble i 2005 som en av syv nominert til The Dagger of Daggers, Crime Writers' Associations jubileumspris for beste kriminalroman utgitt de siste 50 år. I 2000 mottok Lovesey Crime Writers' Associations høyeste utmerkelse, The Cartier Diamond Dagger for livslangt arbeide av særlig utmerket kvalitet.
«Peter Lear»
«Peter Lear» er pseudonymet som Peter Lovesey har benyttet for tre thrillere. Romanen Goldengirl, om en adoptert jente som fra treårsalderen blir utsatt for ekstrem fysisk trening og medisinske eksperimenter for å bevise at homo sapiens kan utvikles til overmennesker, ble filmatisert i 1979.
Oversettelser til norsk
Hørespillet Keystone over Loveseys roman av samme navn ble sendt på NRK Radioteatret i 2006.
Valchiavenna
Valchiavenna er en alpedal i den norditalienske regionen Lombardia. Den 30 km lange dalen strekker seg fra Comosjøen (197 moh.) i syd til Splügenpasset (2113 moh.) ved den sveitsiske grensen i nord. Dalens største og navngivende by er Chiavenna. Valchiavenna utgjør et av provinsen Sondrios fem forvaltningsdistrikter.
Geografi
Den ubebodde dalen Val di Lei regnes også administrativt og historisk til Valchiavenna, selv om den ligger nord for Alpenes hovedkam. Den er samtidig den eneste delen av Italia som ligger i Nordsjøens tilsigsfelt.
Kommuner
Valchiavenna har 13 kommuner:
Historie
I antikken og middelalderen hadde Valchiavenna stor betydning for handelen på tvers av Alpene, fordi veiene over både Splügen-, Settimo-, Maloja- og Julierpasset førte gjennom dalen (for de tre sistnevnte via Val Bregaglia). Dalen var omstridt mellom fyrstbiskopene av Chur og Como, men keiser Otto I av Det tysk-romerske rike bestemte i favør av Como, an avgjørelse som (i form av statsgrensen mellom Sveits og Italia) har overlevd til nåtiden.
1512 erobret graubünderne dalen (som på tysk het Kleven) og gjorde den sammen med Valtellina til et Untertanenland. Innbyggerne beholdt likevel en stor grad av autonomi, og profitterte på handelen og transporten over veipassene. Det var derfor mot innbyggernes uttalte vilje at de i 1797 ble løst fra Graubünden og slått til den nyoppretta Cisalpinske republikken.
På 1800-tallet mistet veipassene i området sin betydning, hovedsakelig pga. jernbanetunnelen under St. Gotthard-passet. Til en viss grad har turismen kunnet skape nye inntektskilder.
Wardha (distrikt)
Wardha (marathi: वर्धा जिल्हा ) er et distrikt i den indiske delstaten Maharashtra. Distriktets hovedstad er Wardha.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 1,296,157 innbyggere i distriktet, mot 1,236,736 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 32,47 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 9,61 % i 2011 mot 12,58 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 916 i 2011 mot 928 i 2001.
Valtellina di Tirano
Valtellina di Tirano er en comunità montana (forvaltningsdistrikt) i den norditalienske dalen Valtellina i provinsen Sondrio. Distriktet har tolv kommuner:
Valtellina di Sondrio
Valtellina di Sondrio er en comunità montana (forvaltningsdistrikt) i den norditalienske dalen Valtellina i provinsen Sondrio. Distriktet har 22 kommuner:
Marshalltown kraftverk
Marshalltown kraftverk er et varmekraftverk i Marshall County, i delstaten Indiana i det østlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 202 MW fordelt på 3 like store turbiner med effekt på 54–67 MW hver, avhengig av sesong. Operatør er energiselskapet Interstate Power & Light Co LLC.
Det stod ferdig utbygd i 1978. Brenselkilden er hovedsakelig fyringsolje.
Imperial March
Imperial March (Darth Vaders tema) er et musikalsk tema fra Star Wars-filmene. Den er komponert av John Williams for filmen Star Wars Episode V: Imperiet slår tilbake. Sammen med temaet til Yoda ble Imperial March først spilt den 29. april, 1980, tre uker før premieren på filmen.
Ropsten tunnelbanestasjon
Ropsten tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane i bydelen Hjorthagen i Stockholms innerstad. Den er endestasjon for Ropstensgrenen på den røde linjen.
Stasjonen ble innviet med strekningen Östermalmstorg – Ropsten av kong Gustav VI Adolf 2. september 1967, dagen før Sverige gikk over til høyrekjøring. Siden Innerstadens sporveisnett ble lagt ned denne dagen, kunne ikke lenger Lidingöbanens vogner nå sin tidligere endeholdeplass ved Humlegården, slik at man anla en ny terminal i tilknytning til tunnelbanestasjonen.
Villavicencio
Byen ligger 467 meter over havet, like øst for den østligste del (Cordillera Oriental) av Andesfjellene, som er tredelt gjennom Colombia. Byen har en direkte veiforbindelse til hovedstaden Bogotá, 90 km (2 timers biltur) over et rundt 3000 m høyt fjellpass.
Byen kalles «La puerta al llano» (døren til slettelandet) og har en flyplass som ofte brukes til mellomlanding på vei mellom hovedstaden og jungelen i øst. På grunn av høyden er klimaet behagelig ("god norsk sommer" hele året). Årsmiddeltemperaturen er 27 °C med variasjoner typisk mellom 19 og 33 °C. Gjennomsnittlig årlig nedbør er 4085 mm, altså et særdeles fuktig klima.
Byen ble grunnlagt i 1840 av Esteban Aguirre og ble oppkalt etter Antonio Villavicencio.
Sersjant Stubby
«Sersjant Stubby» (født cirka 1916/1917-død 16. mars 1926) var en pitbull-lignende hund som ble første verdenskrigs mest dekorerte hund, herunder også den eneste hunden som gjennom sin krigsinnsats ble forfremmet til sersjant.
Stubby kan ha vært en blandingshund, kanskje mellom boston terrier og pitbull terrier. Noen kilder hevder imidlertid at han var en renavlet pitbull terrier, mens han i sitt minneord beskrives som en bull terrier.
Stubby var med på fire offensiver og 17 slag i løpet av de 18 månedene han tjenestegjorde ved fronten. Han ble såret av en tysk granat i april 1918, men fikk hjelp og kom tilbake. Han ble også gasset, men lærte av dette og advarte siden soldatene om gassangrep, og reddet således mange liv. Stubby var også ansvarlig for at en tysk spion ble tatt til fange i Argonne. Etter krigen ble Stubby smuglet med tilbake til USA av Conroy.
Vel hjemme ble Stubby gjort til livslangt æresmedlem av American Legion, Røde Kors og YMCA. I 1921 ble han tildelt gullmedalje for sin krigsinnsats av Humane Education Society. I tillegg mottok Stubby en rekke andre utmerkelser.
FLK «Roald Amundsen» (1904)
FLK «Roald Amundsen» (III) var et flytende hvalkokeri tilhørende det norske selskapet A/S Laboremus ved rederiet T. Dannevig & Co i Sandefjord. Skipet ble innkjøpt i 1922 og ombygget til hvalkokeri til erstatning for FLK «Roald Amundsen» (II) som året før var blitt solgt til A/S Ørnen ved Søren L. Christensen. Hun ble bygget i 1904 som lasteskipet DS «Cape Breton» ved verftet Russell & Co i Port Glasgow for Cape Breton Steamship Company.
I sin første sesong, 1922/23, fanget «Roald Amundsen» ved Sør-Shetlandsøyene, men på grunn av dårlig fangst avsluttet hun fangstsesongen i farvannet utenfor Sør-Georgia. I februar 1924 gjorde en hvalbåt tilhørende «Roald Amundsen» nye geografiske oppdagelser i de sørvestlige delene av Den antarktiske halvøy da den penetrerte Marguerite Bay på utkikk etter nye ankringsplasser. Fram til opplagssesongen 1931/32 fortsatte «Roald Amundsen» å fange i Sørishavet.
Det gamle observatorium i Beijing
Det gamle observatorium i Beijing (kinesisk: 北京古觀象台 eller 北京古观象台, pinyin: Běijīng gǔguān xiàngtái) er et astronomisk observatorium som stammer fra tiden før teleskopet ble oppfunnet. Det ligger sentralt i Beijing bak brystvernet på et gammelt vakttårn langs den ellers stort sett ødelagte bymuren. De eldste av en gang revolusjonerende verktøyene som ble benyttet ved observatoriet ble bygd i 1442 under Ming-dynastiet. Under Qing-dynastiet tilkom det nye med europeisk og jesuittisk teknikk.
Observatorieområdet rommer også et historisk museum om kinesisk astronomi, astrologi og kalenderutvikling.
Historie
Observatoriet kan utledes fra Kublai-khans dager, da det var lagt til et sted noe lenger nord enn hvor det er i dag. Det ble flyttet og gjenoppført mellom 1437 og 1446 og er dermed et av de eldste bevarte i verden. Dets funksjon var å gi keiseren underlagsinformasjon for kalenderdefinisjoner, astrologiske forutsigelser i forbindelse med for eksempel militæra operasjoner, og navigasjons  informasjon for sjøfarten. De første jesuittene kom til Beijing i 1601. Pater Matteo Ricci og hans ledsagere og etterfølgere fikk i oppdrag å samarbeide med kinesiske vitenskapsmenn, og det viste seg snart at jesuittene var dem langt overlegne hva gjaldt de astronomiske beregninger som trengtes for å sette opp den kinesiske kalender og gi forvarsel om sol- og måneformørkelser. De ble snart satt til å lede observatoriet. Da de katolske misjonærene kom til Beijing hadde kvaliteten på beregningene forfalt kraftig. Det var fordi keiserne innså at de vestlige astronomiske metoder var overlegne at de ble fikk i oppgave å renovere kalenderberegningen fra bunnen av. Dette førte til konflikter, og misfornøyde kinesiske nasjonalistiske embedsmenn klarte i en kortere periode på 1660-tallet å få i stand en alminnelig misjonærforfølgelse. De fikk kastet observatoriets leder, pater Adam Schall, i fengsel og dømt til døden. (Dødsdommen ble omgjort, pater Schall ble løsatt, men døde før han var blitt fullt rehabilitert.)
Etter dette mellomspillet ble jesuittene fullt ut rehabilitert, og utførte sitt kalenderarbeide til keiserens fulle tilfredshet så lenge de var virksomme ved observatoriet. I 1774 ble jesuittordenen oppløst, og etter noen år overtok lasaristenes kongregasjon arbeidet.
Etterhvert forfalt arbeidet, likesom så meget annet i det sene Qing-dynasti. Til slutt ble astronomibyrået lagt inn under ministeriet for offentlig instruksjon i 1912, etter at Qing-dynastiet var brutt sammen.
Observatoriet som museum
Det gamle observatorium er i dag et musealt anlegg som dekker et areal på ett hektar. Det består tildels av en ti meter høy teglsteinsplattform med et antall instrumenter av bronse på toppen. Selve observatoriet er plassert på taket av en steinbygning som ellers benyttes til helt annen virksomhet. I tilslutning er det et astronomisk museum, som omfatter flere separate saler med forskjellig tematikk, og der er det oppstilt nok en  armillarsfære.
I den senere fase av Qing-dynastiet hadde fremmede styrker invadert Beijing og de passet da på å røve med seg de kinesiske instrumentene. Det meste ble imidlertid tilbakelevert fra Frankrike og Tyskland etter første verdenskrig, som ett av resultatene av Versaillestraktaten.
Flere av de mange instrumentene ble konstruert av jesuitten Ferdinand Verbiest, en astronom fra det som i dag er Belgia, og som lenge ledet det keiserlige astronomibyrå på 1600-tallet. Det har imidlertid vært dem som har lurt på om enkelte av de tilbakeleverte gjenstander i virkeligheter var kopier til erstatning av originaler som var gått tapt.
Bhandara (distrikt)
Bhandara (marathi: भंडारा जिल्हा ) er et distrikt i den indiske delstaten Maharashtra. Distriktets hovedstad er Bhandara.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 1,198,810 innbyggere i distriktet, mot 1,136,146 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 19,50 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,25 % i 2011 mot 13,56 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 939 i 2011 mot 956 i 2001.
Moderne slaveri (dokumentarfilm)
Moderne slaveri er en norsk dokumentarfilm fra 2009, om menneskehandel som foregår i dag.
Den ble regissert av Thomas Robsahm, og handler om mennesker som lever under ekstremt restriktive forhold, og er tatt opp blant annet i Uganda, India, Moldova, Kambodsja og Frankrike.
Filmen fikk Amandaprisen for beste dokumentarfilm i 2009.
Sabinemåke
Sabinemåke eller sabinemåse (utt. [¹sɛɪbɪn-]; Xema sabini) er en pelagisk overflatebeitende sjøfugl som tilhører gruppen måker og er monotypisk for slekten Xema. Arten er imidlertid i seg selv omdiskutert med hensyn til om den er monotypisk eller ikke.
Taksonomi
En studie fra 2000 fant ut, at Xema er søstergruppen til Pagophila, til tross for store forskjeller i fjærdrakten. Som sådan mener noen at arten består som fire taxa, hvorav i så fall X. s. palaearctica av og til opptrer i Norge, mens andre mener at den er monotypisk.
Biologi
Sabinemåken er en liten måke med som i hekkedrakt har sort hette. Den blir cirka 27–33 cm lang og veier typisk 135–225 g. Vingespennet utgjør cirka 81–87 cm, og vingene er relativt lange i forhold til kroppen.
Fjærdrakten er i hovedsak hvit på undersiden og mønstret lysgrå og mørkgrå oversiden, med en svakt kløftet stjert med hvite halefjær som er sorte ytterst. De ytre primærene er sorte med hvite tupper og danner en karakteristisk hvit triangel når vingene er utslått.
Arten er en utpreget trekkfugl som hekker langs vest- og nordkysten av Alaska, i arktisk Canada og i arktiske områder i Sibir (Russland), i tillegg til på Grønland og Svalbard. Fuglene overvintrer langs nordlige vestkysten av Sør-Amerika og den sørlige vestkysten av Afrika.
Arten hekker på tundraen og foretrekker små øyer der det finnes ferskvann nær sjøen. Den globale hekkebestanden er liten, trolig mindre enn 10 000 par. På Svalbard forekommer arten trolig kun i et svært begrenset antall, kanskje så få som 1–10 par per år. Fuglene livnærer seg trolig i hovedsak på småfisk og virvelløse dyr.
Inndeling
Inndelingen i første kolonne følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2016). Inndelingen i andre kolonne følger HBW Alive og er i henhold til Burger, Gochfeld & Bonan (2018). I begge tilfeller følger norske navn på grupper og arter Norsk navnekomité for fugl i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske arts- og gruppenavn i parentes er imidlertid ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.
Lime Creek kraftverk
Lime Creek kraftverk er et varmekraftverk i Cerro Gordo County i delstaten Iowa i det østlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 82 MW fordelt på 2 like store turbiner med effekt på 35–41 MW hver, avhengig av sesong. Operatør er energiselskapet Interstate Power & Light Co LLC.
Det stod ferdig utbygd i 1991. Brenselkilden er hovedsakelig fyringsolje.
Geologiske forhold i Kvæfjord
De geologiske forholdene i Kvæfjord domineres av eldre, relativt tungt forvitrelige grunnfjellsbergarter, i hovedsak granitt og granodioritt. Vest og sør for Gullesfjorden er det gneis som har en alder på mer enn 2,5 milliarder år. Fra Flesnes og et stykke nordover, samt på sørspissen av Gapøya, finnes det kvartsitt, og på Kveøya og i området mellom Borkenes og Moldvika ved Bremnes er det felter av grovkornig syenitt og kvartssyenitt. Andre, mørkere grunnfjellsbergarter, som amfibolitt, finnes også i felter flere steder i kommunen.
Hammarbyhöjden tunnelbanestasjon
Hammarbyhöjden tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) og ligger i bydelen Hammarbyhöjden mellom stasjonene Skärmarbrink og Björkhagen.
Geologiske forhold i Kvæfjord
Straumsbotndekket er et eget navn for dekket av finkornige gneiser, kvartsitter og glimmerskifre, som ligger rundt Straumsbotn.
Hammarbyhöjden tunnelbanestasjon
Det er en stasjon i dagen med to billetthaller. Den nordre har inngang fra gangveien mellom Finn Malmgrens Plan og Tidaholmsplan. Den søndre har inngang fra Ulricehamnsvägen.
Geologiske forhold i Kvæfjord
Sedimentære bergarter, avsetninger på havbunnen fra den første delen av jordens oldtid (kambrium og silur), er kalkholdige og skaper derfor et godt miljø for enkelte kalkkrevende planter, og er dermed viktig for vegetasjonen. Avsetningene som finnes i Kvæfjord inneholder ikke organiske rester, så det er vanskelig å bestemme alderen nærmere. I kommunen finnes det smale belter av kalkspatmarmor, fra Storjord til Storvassbotn (Harstad), fra Målneset ved Vikeland til Tennvatnet (Harstad), langs østkanten av Steinvassfjellet-Keipfjellet og som en liten forekomst i fjellet ved Bogen i Gullesfjorden. Glimmerskifer er også en slik bergart, og den finnes med innslag av marmor i et belte fra Kongsvik i Tjeldsund kommune til Austerfjorden, i tillegg til ved Gullholm.
Hammarbyhöjden tunnelbanestasjon
Stasjonen ble innviet 17. april 1958.
Geologiske forhold i Kvæfjord
Gruvedrift
På begynnelsen av 1900-tallet ble det gjort forsøk med bergverksdrift ved Kjengsnes i Austerfjorden og på Skår på Kveøya (jernmalm), i Straumsfjellet og på Berg (kobber), men dette var ulønnsomt, og driften opphørte etter kort tid. Den mest vellykkede lokaliteten var Skår, hvor det ble utvunnet noen tusen tonn jernmalm.
Istider
Isen trykte ned landet, og da isen smeltet, lettet trykket slik at landet hevet seg. Dette vises av spor av strandlinjer i landskapet. Det eldste sporet av gammel strandlinje i Kvæfjord ligger 90 meter over dagens havnivå, så jordbruket i Kvæfjord benytter seg altså av land som tidligere har vært under vann. Det skrånende landskapet har imidlertid gjort at marine sedimenter er blitt vasket bort. Det må ha vært tungt arbeid å rydde stein fra jordene, ettersom det er så mye bunnmorene i området, men resultatet ble svært godt.
Trollparken
Trollparken er et kommersielt aktivitetssenter for de minste med dyrehage, motorsykkelbane, minigravemaskin og lignende. Det er åpent i sommermånedene.
Beliggenhet
Ligger like utenfor kjøpssenteret B. Langseth i den lille grenda Innbygda i Selbu.
Dyr
Trollparken har et variert utvalg av dyrearter, blant annet minigris, geiter, høner, marsvin. Midt i inngjerdingen til geitene er det også en «Bukkene Bruse bro», som geitene går over.
Metropol
Metropol kan enten forstås som en storby eller som en konurbasjon som har stor økonomisk, politisk og kulturell betydning for et land eller en region, og som er et regionalt eller nasjonalt knutepunkt for næringsliv og offentlige kommunikasjoner og tjenester. Begrepet kommer av gresk μητρόπολις og betyr «moderby» i en koloni i antikk forstand, dvs. en by som sender ut bosettere. Betydningen ble etterhvert generalisert til enhver by som var sentrum for en bestemt aktivitet, eller enhver stor og viktig by innenfor en stat. En stor by som tilhører en større tettbebyggelse anses ikke som en metropol, men som en del av en (større) metropol eller metropolregion. Det er sterkt varierende definisjoner av hvilke byer og områder som bør regnes som metropoler.
Etymologi og moderne bruk
Metropol er et gresk ord, avledet fra μήτηρ, mḗtēr, «mor», og πόλις, polis, «by», som er kommet til norsk via fransk. I antikken utvandret deler av en gresk by, polis, til et nytt sted og etablerte en ny by, en koloni av den gamle. Sistnevnte ble referert til «moderbyen», metropolis, og som den nye byen beholdt kultiske (religiøse) og politiske-kulturelle kontakter med.
På latin ble ordet metropolis benyttet i tiden etter antikken for å referere til hovedbyen i en provins, regjeringens sete, og i særdeleshet i kirkelig bruk for setet eller bispedømmet til en metropolitt, det vil si en biskop hvor de resterende bispedømmene i kirkeprovinsen kalles suffraganbispedømmer. Bispedømmet hans kalles metropolitanbispedømme og er vanligvis et erkebispedømme. Den høyere rangordningen gjelder først og fremst i administrative og rettslige spørsmål; i åndelig forstand er biskoper og metropolitter sidestilt. I dag er den administrative og rettslige overhøyhet til en katolsk metropolitt i dag stort sett begrenset til ettersyn
I dagens moderne er bruk er ordet metropol benyttet for å referere til et storbyområde, det vil si en rekke av tilstøtende og tilknyttede byer som ligger klemt opp mot et større urbant senter. Mange store byer som ble grunnlagt av antikke sivilisasjoner har blitt betraktet som betydningsfulle metropoler, storbyer, grunnet deres viktighet og store befolkning. En del av disse antikke metropolene eksisterer fortsatt og er blant verdens eldste, uavbrutte befolkede byer. I henhold til moderne bruk er Roma betraktet som den aller første metropol. Den hadde rundt en million innbyggere i år 1 og hadde en urban kultur som omfattet arkitektoniske prestasjoner, eksempelvis akvedukter, som ikke ble overgått på århundrer.
I norsk sammenheng er det bare byene Oslo, Bergen og Trondheim med omkringliggende forsteder, som vil regnes som metropoler.
2. bataljon (Brigade Nord)
2. bataljon er en mekanisert infanteri-bataljon i Brigade Nord. Bataljonen har base i Skjold leir i Øverbygd, i Målselv kommune indre Troms. Bataljonens motto er «In hoc signo vinces», som er latinsk for «under dette tegnet skal du seire».
Avdelingen teller ca. 600 mann som består av de fire kompaniene Kp B, Kp C, Kavalerieskadronen, og Støttekompaniet, i tillegg til bataljonstaben. I 2020 ble det bestemt at 2. bataljon igjen skal væpnes om fra å være en lett infanteriavdeling til en mekanisert infanteriavdeling.
Avdelingsmerket
2. bataljons avdelingsmerke er en griff i gull med hevet sverd på svart bakgrunn. Merket ble godkjent av kong Harald i 2003. Griffen er et nord-norsk våpenmerke som har vært kjent helt siden vikingtiden.
Fabeldyret griffen har løvekropp og ørnehode og vinger. Dyret er kjent for å være svært beskyttende, i tillegg til klok og smart. Den representerer både kreftene på jorden og i luften hvor den er overlegen i styrke og kampvilje.
Oppgaver og oppdrag
2 bataljon sin oppgave er primært offensive og defensive infanterioperasjoner. Befal og mannskaper utdannes og trenes for strid i bebygde områder, nærstrid og patruljetjeneste, samt regulær angreps- og forsvarsstrid. Bataljonen skal kunne forflytte seg raskt ved bruk av terrengående kjøretøyer, helikopter eller båt for deretter løse oppdrag til fots i alle typer terreng eller i by og tettbebygde områder. I alle operasjonstyper understøttes bataljonen av enheter fra artilleriet, sambandet, saniteten, ingeniørvåpenet, militærpolitiet og forsyningsvåpenet.
Trening
Bataljonen vektlegger realistisk trening i krevende omgivelser under alle klimatiske forhold, og vintertjeneste er svært høyt prioritert. Gjennom stor vektlegging av grunnleggende ferdigheter og et høyt fokus på læring og erfaring, kvalifiserer bataljonen befal og vernepliktige mannskaper for oppdrag på nasjonal beredskap og ute i internasjonale operasjoner.
Nasjonal Beredskap
2. bataljon står på nasjonal beredskap. I denne perioden, inngår det i bataljonen enheter fra artilleriet, sambandet, saniteten, ingeniørvåpenet, militærpolitiet og forsyningsvåpenet. Denne enheten kalles en bataljonsstridsgruppe.
Opprettelse
2. bataljon ble opprettet som en infanteribataljon i Brigaden i Nord-Norge i 1953 med midlertidig base på Trandum inntil Maukstadmoen Leir i Øverbygd var fedigbygd i 1955. Bataljonen flyttet til Skjold i januar 1955 og har siden hatt tilhold i denne garnisonen.
Den kalde krigen 1955-1990
Bataljonen var organisert som en infanteribataljon med tre geværkompanier, et støttekompani, et stabskompani og en bataljonsledelse. Bataljonen hadde stående beredskap som del av Brig N i hele denne perioden. Det kom nyutdannede soldater fra infanteriets rekruttskoler i Sør-Norge (Evjemoen, Sessvollmoen og Steinkjersannan ) fire ganger i året og bataljonen kunne fokusere utdanning og trening mot beredskapsoppdraget. Fra 1956 fikk bataljonen fast oppdrag om å ha en vakt/ beredskapsstyrke i Skibotn med ett kompani på 3 mnd rotasjonsbasis. Dette oppdraget inngikk som en del av forsvarsplanen for Lyngen linjen. Helligskogen og Brennfjell leir var en viktig del av soldatlivet i 2 bataljon på denne tiden. Oppdraget i Skibotn ble terminert i 1994 som følge av den kalde krigens slutt.
Omstruktureringer på 1990-tallet - motorisering og endret tjenestemønster
Slutten på kald krig medførte store endringer i Forsvaret og fokus endret seg fra stående beredskap til produksjon av soldater og befal primært til mobiliseringshæren. Nytt tjenestemønster for vernepliktige inne til førstegangstjeneste ble innført fra 1995 med det såkalte 0+ systemet. Soldatene skulle med dette gjennomføre hele sin tjeneste i samme avdeling og tjenestetiden skulle i større grad tilpasses skoleåret med hovedinnrykk på sommeren. 2 bataljon og de øvrige operative bataljoner i Brig N overtok rekrutt utdanningen fra øvingsavdelingene i Sør-Norge og soldatene fikk dermed 12 mnds tjeneste i avdelingen.
Befal ble utdannet ved infanteriets befalsskoler (BSIS, BSIN og BSIT) og offiserer ble som i dag utdannet ved Krigsskolen. Fra 2005 ble Hærens befalskole opprettet og utdanningen desentralisert til bataljonene i Hæren. 2 bataljon hadde ansvaret for å utdanne fotlagførere til 2bn, Pbn og Kampeskadron. Befalskoletroppen var lagt inn i Kp C sin struktur til daglig inntil all befalsutdanning ble flyttet til Rena leir fra sommeren 2013.
Motorisering av infanteriet hadde stort fokus på 90-tallet. Som del av "divisjon 2000 prosjektet" investerte Hæren i nye terrenggående beltevogner (Hägglunds Bv206) og snøscootere slik at infanteriavdelingene ble mer mobile og hurtigere. 2 bataljon var på denne tiden avdelingen hvor befal og soldater fikk utdanning for å kunne virke i de ulike infanteribrigadene i 6 divisjon som var basert på mobilisering.
Kosovo 2001-2004
1999 markerer et veiskille for Hæren. Krigen i Kosovo og etableringen av KFOR (Kosovo Force) medførte at også 2. bataljon måtte endre sitt fokus utover på 2000-tallet. Bataljonen fikk oppdrag om å stille hovedstyrken til KFOR III (2000-01) med daværende bataljonssjef oberstløytnant Per Arne Five som styrkesjef. Dette var første gang at hoveddelen av styrkebidraget kom rett fra førstegangstjenesten. Noen var skeptiske til de unge soldatene, men godt fokusert trening og samhold i avdelingene som ble sendt medførte at oppdragene ble løst på en utmerket måte. Bataljonen trente deretter opp et mekansiert kp satt opp på M113 til å utgjøre Kp D i Telemark Bataljon som hadde oppdraget med KFOR IV og V (2001-02). Kp C / 2. bataljon og Stormeskadron 4/ Panserbataljonen trente deretter opp et mekansiert kompani oppsatt med SISU XA pansrede hjulkjøretøyer til å utgjøre mekinfkp 2 / KFOR VI og VII ( 2002-03) i Norwegian Mechanized Bn hvor hovedstyrken kom fra Panserbataljonen. I 2003 mente man at situasjonen i Kosovo ikke krevde like store styrker lenger, og samtidig hadde Norge involvert seg i en ny operasjon i Afghanistan som skulle påvirke størrelsen på innsatsen i Kosovo. KFOR VIII og IX (2003-04) ble dermed redusert til en mindre bataljon kalt Norwegian Task Force. Hovedstyrken og ledelsen kom fra 2. bataljon med oberstløytnant Aril Brandvik som sjef. Denne styrken skulle oppleve en meget krevende situasjon utover våren 2004 som kulminerte med store voldelig demonstrasjoner utenfor Priština. Oppdraget i Kosovo var først og fremst krevende i form av at soldater måtte gjøre politioppgaver og humanitære oppdrag.
Meta (departement)
Meta er et departement i Colombia som grenser til nabodepartementene Vichada, Guaviare, Caquetá, Huila, Cundinamarca, Casanare samt til hovedstadsområdet Bogotá. Departementet ligger sentralt i landet i vestre del av slettelandet (Los Llanos). Her finnes et monument plassert i det geografiske sentrum av landet. Hovedstaden er Villavicencio.
2. bataljon (Brigade Nord)
Afghanistan 2006-2012
2. bataljon måtte også stille styrker til oppdrag i Afghanistan. i 2005 reorganiserte Hæren sitt styrkebidrag i ISAF, og man etablerte seg med en såkalt QRF (Quick Reaction Force) i Nord Afghanistan som del av Regional Command North (RC North). Telemark Bataljon stilte første styrke i 2006 og 2. bataljon tok over høsten 2006 og roterte med Panserbataljonen i 2007. QRF styrken besto av en kompanistridsgruppe med infanteritropper satt opp på CV9030N og feltvogner, skarpskyttere, bombekastere, sanitet og logistikkelement samt ledelse. Oppdraget til styrken var å fungere som en forsterkningsstyrke til de ulike PRT (Provincial Reconstruction Team) i Nord Afhanistan. Høsten 2007 blir QRF styrken fra 2.bataljon involvert i harde kamper under operasjon Harekate Yolo. Neste styrkebidrag fra 2. bataljon til ISAF var OMLT ( Operational Mentoring and Liaison Team) 1 i 2008-09 under ledelse av daværende bn sjef oblt Svend Arne Hokstad. Dette var et nytt oppdrag og en ny måte å tenke styrkebidrag på for den konvensjonelle delen av Hæren. Opplæring av lokale militære styrker på bataljonsnivå i den Afghanske Hæren var noe helt nytt for norske offiserer. OMLT besto primært av offiserer og befal som skulle drive opplæring av Afghanske styrker. Det hadde også sikringslag og et ledelseselement. 2 bataljon stilte også OMLT 2 høsten 2009 med oberstløytnant Sturla Bangstad som sjef.
Centerville kraftverk
Centerville kraftverk er et varmekraftverk i Appanoose County i delstaten Iowa i det østlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 64 MW fordelt på 5 turbiner med effekt på 2, eller 24-29 MW hver, avhengig av sesong. Operatør er energiselskapet Interstate Power & Light Co LLC.
Det stod ferdig utbygd i 2005. Brenselkilden er hovedsakelig fyringsolje.
2. bataljon (Brigade Nord)
Afghanistan 2006-2012
Det siste større styrkebidraget fra 2 bataljon til Afghanistan var deltakelsen i stab og støttekompaniet (CSS coy) i PRT 19 (2012) som endret navn til TSG-F (Transition Support Group Faryab) fra 4. juni 2012. CSS kompaniet var satt opp med ledelse og kjerne fra Kompani B, bidrag fra kavalerieskadronen og støttekompaniet. Bataljonen stilte også enkeltoffiserer i TSG-F stab. Oppdraget til TSG-F var å legge til rette for at Afghanske styrker kunne overta sikkerhetsansvaret og flytte alle Norske styrker ut av Faryab provinsen. Formell overtakelse av Camp Meymaneh fra norsk til afghansk ansvar skjedde 27. september 2012. TSG-F deployerte ut av Faryab og innpasserte Camp Nidaros i Mazar-e Sharif 29. september. TSG-F trakk ut av Afghanistan og var hjemme i Norge 30. november 2012.
Omstruktureringer og fokus på nasjonalt forsvar etter 2013
Reduksjonen og slutten på Afghanistan operasjonen førte til endret fokus i de fleste NATO land og også i Norge. Nasjonal forsvarsevne og beredskap er nå i fokus og dette påvirker hvordan landstyrker er organisert og trent. Etter å ha hatt ulike konfigurasjoner opp gjennom 2000-tallet med ulike typer pansrede kjøretøy og konsepter skulle bataljonen gå tilbake til røttene og bli en infanteriavdeling med fokus på evne til å operere i norsk terreng med vinter- og fjell strid som basis. Bataljonen ble nå en infanteribataljon med beltevogner og lette terrengkjøretøyer ( ATV og snøscootere) som transportkapasitet. Vinterkompetanse har vært bataljonens varemerke gjennom 60 år og er fortsatt sterkt prioritert. Bataljonen øver og trener primært i Indre Troms som del av Brigade Nord, men deltar også på øvelser i andre deler av landet og i utlandet. Samarbeid og trening med allierte styrker er fortsatt en viktig del av virksomheten. Bataljonen bidrar med vinterkompetanse og har de siste årene støttet allierte enheter på trening i Norge (US Marines, UK Royal Marines, NLD Hæren og Franske styrker). Bataljonen har siden 2014 deltatt årlig med en kompanistridsgruppe i øvelse Saber Strike i Latvia hvor samarbeid med allierte står i fokus.
Mekanisering av bataljonen
For å oppnå NATOs styrkemål som krever fire mekaniserte bataljoner i brigaden, ble det i januar 2020 kjent at bataljonen igjen skulle mekaniseres ved å innfase kampvogner i organisasjonen. I løpet av 2020 ble det kjørt to parallelle løp: To kompanier har hatt vernepliktige, mens kavalerieskadronen og kompani C har gjennomgått mekanisering. Bataljonen er forventet ferdig omorganisert i 2023.
Eksterne lenker
2 bataljon på øvelse Saber Strike i Latvia 2014, 2015, 2016, 2017
2 bataljon idrett og arrangementer
Meta (departement)
Departementets navn kommer fra elva Meta som renner gjennom området.
Nanna With
Nanna With (født 30. mai 1874 på Andenes, død 22. februar 1965 i Oslo) var en norsk musiker og forfatter, kjent som Norges første kvinnelige redaktør da hun 31 år gammel ledet Vesteraalens Avis.
Nordnorsk student- og elevhjem
Nordnorsk student- og elevhjem, forkortet NNSE og ofte omtalt som Nordnorsken, (etablert i Oslo i 1945) er en norsk stiftelse. Den var igangsatt av Nordlendingenes Forening og ble ledet av Nanna With, for å sikre nordnorsk ungdom bosted under sine studier i hovedstaden. Det ble finansiert av bidrag fra Nord-Norge, Foreningen det nordnorske student- og elevhjems venner (1949), femøres brevmerke av Axel Revold (1948) og andre. Den endelige beliggenhet er utenfor Oslo sentrum, ved Kaj Munks vei vest for John Colletts allé, og har i 2005 rundt 150 hybler, adresse John Collets allé 110. Bygget er oppført i 1960 i naturbetong og er tegnet av Erling Viksjø.
Nanna With
Karriere
Hun virket som musikklærerinne før hun i 1905 vendte tilbake til Stokmarknes som redaktør i Vesteraalens Avis, og således ble Norges første kvinnelige redaktør. Samme sted etablerte hun Vesteraalens Kvindesaksforening (1907).
Etter en tid i Tyskland (1908) bosatte hun seg i Kristiania, der hun etablerte avisen Hver 14de dag, som blant annet oppdaget Johan Falkberget. Avisen ble senere solgt oftere og endret navn til Hver 8de dag inntil den ble solgt (1918). Hun beholdt dog Nanna With Forlag, som utga et godtselgende biografisk leksikon, samt den første norskskrevne tegneserien Kari, Per og Søren på bytur (1912–1914), med tekst av henne selv. Illustratør var Gunnar Tandberg, som på det tidspunktet var fast ansatt i gullsmedfirmaet N.M. Thune. Fra 1912 hadde de den første ruten på trykk i magasinet For Hus og Hjem, og i 1913 utga de det som trolig var både Norges første lengre tegneserie og Norges første tegneseriesamling, Kari, Per og Søren paa Bytur. I 1913 utga With og Tandberg også samlingen «Kari, Per og Søren paa besøk i hovedstaden og paa reise til Amerika».
Hun var også frilansjournalist for blant annet Aftenposten.
Sammen med Agathe Backer-Grøndahl og Thorvald Lammers etablerte hun Oslo Musiklærerforening (1905) og ble dens første leder. Videre ledet hun Norsk Yrkeskvinneforening og satt sentralt i Norske Kvinners Sanitetsforening, der hun angivelig var den som tok til orde for etableringen av «Maiblomsten». Hun etablerte kvinneavdelingen i Frisinnede Venstre, hvorfra hun meldte seg ut (1927) og etablerte Oslo Kvinneparti.
Haglebuslaget
Haglebuslaget var en trefning 26. april 1945 mellom norske milorgstyrker fra basen Elg og tyske politisoldater av tysk og norsk herkomst. Trefningen fant sted ved Haglebuvannet i Eggedal.
Nanna With
Karriere
With var sentral i Nordlendingenes Forening, der hun var leder og også sentral i etableringen av Nordnorsk student- og elevhjem (1960), hvor man i dag finner en byste av With.
Haglebuslaget
Lokale hjemmestyrker deltok i et befalskurs ved Haglebu da en tysk patrulje gikk opp fra Eggedal for å lete etter våpenlagre de hadde fått tips om under en razzia. I sørenden av Haglebuvannet delte den tyske styrken seg slik at de kunne gå opp på begge sider av vannet. På vestsiden, ved Grantangen, ble tyskerne møtt av maskingeværild fra hjemmestyrkene. Etterhvert ble de også møtt av ild på østsiden av vannet. Trefningen varte i fire timer til begge parter trakk seg ut. De norske styrkene ble deretter oppløst og mannskapene sendt hjem. Dagen etter brente tyskerne ned hytter i området, men sparte Eggedalsbygda.
I etterkant ble det rapportert om syv falne Milorg-jegere, seks under selve ildstriden, og en underveis til sykehus. To ble meldt såret. Norsk side rapporterte også om opp til 29 falne tyske soldater og "like mange sårede". De mente at trefningen beviste at hjemmestyrkene på dette tidspunktet hadde en betydelig slagkraft, og at de kunne organisere og gjennomføre store aksjoner.
Omdiskuterte tapstall
Det er i hovedsak tre forskjellige tall som er fra samme tidsrom. Tallene 25 falne og to sårede kommer fra avlyttede telefonsamtaler mellom tyskere og politi i Oslo og Kongsberg. Telefonsamtalene har skjedd i perioden 24. april til 29. april 1945, og det blir i dem blant annet snakket om «Haglebuslaget». Det er spesielt en samtale 27. april kl 09.40 med Fehmer og Blettner, hvor disse tallene nevnes. Det var 25 soldater som ble sagt å komme fra Skijegerbataljonen og to fra Hirden. Senere i perioden blir det brukt tallet 30 i andre telefonsamtaler. Utskrift av disse ble funnet blant løytnant Odd Ellesens saker. Lokale i området brukte tallet 29 falne tyskere.
I Bygdehistorie for Nore og Uvdal og til 50-årsjubileet for trefningen la lokalhistoriker Kåre Olav Solhjell fra Gol fram dokumentasjon på at det bare var syv falne og syv sårede på tysk side. I en reportasje i ukebladet Vi Menn i juni 2008 sto en av nordmennene som kjempet på tysk side fram og fortalte om trefningen. Han bekreftet at tyskerne mistet syv soldater, og han navnga alle sammen (se under). I reportasjen bekrefter også sønnen til mannen som hentet de falne tyske soldatene ned fra fjellet, at syv falne tyskuniformerte soldater var riktig antall. Solhjell mener hjemmestyrkene hadde ordre om å unngå unødige konfrontasjoner mot tyske styrker, fordi det akkurat da pågikk forhandlinger mellom Wehrmacht og de allierte om tysk kapitulasjon i Norge. Han mener hjemmestyrkene derfor hadde handlet mot ordre.
I boken "De som falt" forteller en gjenlevende Milorg-soldat at det var troppsjefen, løytnant Peter Fredrik Holst som var oppsatt på at de skulle kjempe mot den tyske styrken. En annen hevder de ikke hadde noe valg, valgte de å trekke seg ut, ville de miste store våpenlagre.
Den sentralafrikanske republikk
Den sentralafrikanske republikk (fransk: République Centrafricaine; sango: Ködörösêse tî Bêafrîka) er en innlandsstat i Sentral-Afrika som grenser mot Tsjad i nord, Sudan i nordøst, Sør-Sudan i øst, Den demokratiske republikken Kongo og Republikken Kongo (Kongo-Brazzaville) i sør og Kamerun vest. Landet var en fransk koloni frem til 1960 og het da Ubangi-Shari.
Historie
Hovedstaden Bangui ble etablert av franskmennene i 1889. Kolonien Ubangi-Shari ble slått sammen med Tsjad til kolonien Ubangi-Shari-Tsjad i 1906. Landet ble en del av Fransk Ekvatorial-Afrika (nå Republikken Kongo) i 1910 og ble utskilt fra Tsjad til egen koloni i 1920. I 1958 ble det en selvstyrt republikk innenfor Det franske fellesskapet (Communauté Française), og uavhengig republikk i 1960. Fra selvstendigheten til tidlig på 1990-tallet kom landet til å bli styrt av ulike franskstøttede autokrater fra den sørlige delen av landet. Landet har vært preget av ustabilitet og en rekke konflikter. Flere ganger har styret blitt skiftet ut ved militærkupp.
Siden var det en periode med etniske spenninger og politisk instabilitet, inklusive ett mytteri innen arméen i 1996-97 og et mislykket militærkupp i mai 2001, som ble slått ned med hjelp fra Libya. Ytterligere stridigheter blusset opp i november samme år da arméens leder, François Bozizé ble avskjediget. Bozizé lyktes i å samle styrker til et opprør og inntok hovedstaden nesten uten motstand. I mars 2003 hadde han kommet til makten i landet. Den sittende presidenten, Patassé, var utenlands da kuppet skjedde og er fremdeles i eksil. Etter å ha fungert som president i to år ble Bozizé valgt i 2005. Koalisjonen Convergence Kwa Na Kwa, som støtter Bozizé, vant de fleste plassene i nasjonalforsamlingen.
En ny konfliktdimensjon oppstod i 2006, da det brøt ut opprør nord i landet knyttet til konfliktene i nabolandene Sudan og Tsjad. Opprørerne, som hevdet å kjempe mot korrupsjon og etnisk diskriminering, tok kontrollen over flere byer i nord. Frankrike støttet i henhold til avtalen regjeringen, og franske styrker kom inn blant annet med krigsfly i nord. Franske styrker var også i 2007 engasjert i kampen mot opprørere. I juli 2008 fikk konflikten enda en dimensjon, da medlemmer av den ugandiske militsgruppen Lord's Resistance Army (LRA) angrep en landsby sør i landet fra baser i Kongo. Den kongolesiske militsleder og politiker Jean-Pierre Bemba ble arrestert i Belgia med tanke på å få ham stilt for Den internasjonale domstolen i Haag. Han og hans soldater hadde bistått Patassé med å slå ned et opprør i 2002 og 2003. Bemba ble nå anklaget for overgrep.