cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cincinnati Bengals
Paul Brown & Bill Johnson-årene (1968–1978)
I 1970 flyttet Bengals til Riverfront Stadium som de delte med Cincinnati Reds frem til laget flyttet til Paul Brown Stadium i. Laget nådde sluttspillet tre ganger i det tiåret, men klarte ikke å vinne noen kamper i sluttspillet. I 1975 avsluttet laget sesongen 11–3, den høyeste vinnprosenten (.786) i lagets historie til dags dato. Det holdt bare til en plass i wild card-runden av sluttspillet bak Pittsburgh Steelers, som avsluttet sin sesong 12–2 og vant Super Bowl det året. Bengals tapte mot Oakland Raiders 31–28 i divisjonsrunden av sluttspillet.
Dia Psalma
Dia Psalma er et svensk rock/moll-punkband med røtter i Strängnäs. Bandet ble grunnlagt av tidligere medlemmer i punkbandet Strebers som startet 1985 og gikk en tid under navnet Sixguns. Låter som «Tro rätt, tro fel», «Emelie», «Luft» og «Den som spar» er kanskje Dia Psalmas fremste.
Cincinnati Bengals
Forrest Gregg/Sam Wyche-årene (1980–1991)
Bengals nådde Super Bowl to ganger på 80-tallet, i Super Bowl XVI og Super Bowl XIII, men tapte begge kampene mot San Francisco 49ers. Laget nådde sluttspillet i -sesongen og kom til andre runde før de tapte mot Los Angeles Raiders.
Dia Psalma
Historie
Dia Psalma ble grunnlagt rett etter at Johnny Rydh, trommis i Strebers, omkom i en bilulykke. Etter Rydhs død 1992, spilte Ulke (gitar), (sang) og Ztikkan (bass) inn et siste album som Strebers som fikk navnet Till En Vän med Solbjörn (trommemaskin) som trommis. Samme år hadde bandet en turné, men med Stipen som ny medlem i bandet ettersom Solbjörn hadde fått jobb som jazzmusiker i USA. Etter turneen bestemte de seg for å skape bandet Dia Psalma. De ga ut tre album og syv singler innen bandet ble oppløst i 1997.
Cincinnati Bengals
Forrest Gregg/Sam Wyche-årene (1980–1991)
Før den neste sesongen døde Paul Brown, 82 år gammel. Innen han døde hadde han allerede overført eierskap av laget til sønnen sin, Mike Brown, men det ble rapportert at han fremdeles påvirket daglig drift av laget frem til han døde. Bengals gikk videre til 14 tapende sesonger på rad og flere dårlige draft picks.
Marvin Lewis-årene (2003–2018)
Etter at de ansatte Marvin Lewis som hovedtrener i 2003 begynte en periode med mer stabile sesonger for Bengals. Quarterbacken Carson Palmer, som etter hvert utviklet seg til en stjernespiller, ble draftet i 2003, men fikk ingen spilletid den sesongen da Jon Kitna hadde et comeback-år (og vant NFL Comeback Player of the Year). Til tross for Kitnas suksess ble Palmer forfremmet til startende quarterback for -sesongen. Under Palmer nådde laget sluttspillet for første gang siden 1990 i, som også var første gangen laget hadde et positivt sesongresultat siden 1990. Bengals nådde sluttspillet igjen i i en sesong hvor laget vant alle kampene mot divisjonsrivalene for første gang. Dette var ekstra imponerende da to av lagene som Bengals slo (Pittsburgh Steelers og Baltimore Ravens) hadde nådd AFC Championship Game den forrige sesongen. Marvin Lewis ble tildelt NFL Coach of the Year. I -sesongen avsluttet Bengals med en sesongstilling på 4–12.
Bengals skulle nå sluttspillet hvert år frem til 2016, men klarte aldri å komme seg forbi første runde. I 2016 endte Bengals sesongen 6–9–1 etter at flere nøkkelspillere, inkludert A.J. Green, Giovani Bernard og Jeremy Hill, ble skadet. For første gang siden 2010 nådde ikke Bengals sluttspillet, som også var første gang at Andy Dalton ikke nådde sluttspillet som startende quarterback for Bengals. Den uavgjorte kampen kom mot Washington Redskins i London.
Bengals startet -sesongen svakt med tre tap på rad, og med to kamper igjen var sesongstillingen 5–9. Dette førte til rykter om at Martin Lewis ikke kom til å fortsette som hovedtrener den kommende sesongen, men Bengals vant de to siste kampene mot Lions og Ravens, og avsluttet sesongen 7–9. De siste to kampene overbeviste Mike Brown om å gi Lewis en ny kontrakt som varte i to år.
Etter en god start på -sesongen hvor Bengals vant fire av de fem første kampene ble laget møtt av flere tilbakeslag. A.J. Green ble skadet og måtte sitte på benken i minst fire kamper, Teryl Austin, lagets Defensive Coordinator, fikk sparken midt i sesongen, og Andy Dalton skadet tommelen sin i Bengals sin første kamp mot Browns og ble erstattet av Jeff Driskel for resten av sesongen. Cincinnati avsluttet sesongen 6–10, og den 31. desember 2018 bestemte Lewis og Bengals seg for å skille lag med ett år igjen på kontrakten.
Zac Taylor-årene (2019–nå)
Bengals hadde en lovende start igjen i første uke av -sesongen, med et knapt 21–20 tap mot Seattle Seahawks, men sesongen gikk nedover etter. Etter ti tap til på rad lå Bengals i bunnen av tabellen, 0–11, på vei inn i desember 2019. De startet måneden med sin første seier, 22–6, over New York Jets, før de tapte mot Patriots og Dolphins. Nederlaget mot Dolphins sikret Bengals første pick i NFL Draft 2020. Bengals avsluttet sesongen med en seier over Cleveland Browns, for et sesongresultat på 2–14. I draftet valget Bengals quarterbacken Joe Burrow, og Bengals klarte å sikre en knapp forbedring på fjorårets resultat med 4–11–1 i seriespillet i 2020, men Burrow pådro seg en sesongavsluttende skade i uke 10 mot Washington Football Team.
I 2021 vant Bengals divisjonstittelen med et sesongresultat på 10–7. Under Joe Burrow, som året før hadde pådratt seg en seriøs kneskade og spilte sin første fulle sesong i 2021, sikret de tittelen i AFC North for første gang siden 2015. De sikret sin første seier i en sluttspillkamp siden 1990 da de slo Las Vegas Raiders i wildcardrunden av sluttspillet. Uken etter sikret Bengals en plass i AFC Championship Game for første gang siden 1988, etter å ha slått Tennessee Titans, og slo deretter Kansas City Chiefs som tok Bengals til lagets første Super Bowl siden 1989. I Super Bowl LVI tapte de 23–20 mot Los Angeles Rams. I 2022 sikret Bengals divisjonstittelen med et sesongresultat på 12–4, og slo deretter Baltimore Ravens i wildcardrunden av sluttspillet. Uken etter slo de Buffalo Bills 27–10 på bortebane, og nådde dermed AFC Championship for andre år på rad, hvor de tapte 23–20 i en omkamp fra fjorårets AFC Championship mot Kansas City Chiefs.
Logoer og uniformer
Da laget debuterte i 1968 var uniformene basert på Cleveland Browns sine. Da Paul Brown fikk sparken av Art Modell eide Brown fremdeles utstyret brukt av Cleveland. Etter han fikk sparken tok han det med til Cincinnati hvor han brukte det for sitt nye lag. Cleveland Brown sine farger var brun, oransje og hvit, og hjelmene var oransje med en hvit stripe over toppen.
Bengals sine lagfarger var oransje, sort og hvit, og hjelmene var en lignende oransje hvor den eneste variasjonen var at ordet "Bengals" i sort blokkbokstaver (med en hvit ytterlinje) ble plassert på hver side av hjelmen, og den hvite stripen ble fjerne. Cincinnati Bengals var unike i NFL da de ikke hadde sekundære uniformnummer på skjortene (kalt TV-numre) før -sesongen, da numrene ble inkludert på ermene; de var det eneste laget i NFL som ikke hadde dem på uniformen før det. Det samme året endre laget fargen på ansiktsmaskene fra grå til sort. Laget kvittet seg ikke med uniformene før i 1981, da et nytt og unikt design ble introdusert. Laget beholdt sorte skjorter, hvite skjorter og hvite bukser, men inkluderte nå sorte og oransje tigerstriper. De introduserte også oransje hjelmer med sorte tigerstriper som fremdeles brukes i dag. I 1997 ble det utformet en logo med en hoppende tiger som ble plassert på uniformenes ermer (TV-numrene ble flyttet til skuldrene). En annen alternativ logo var en bengaltigers hode som så til venstre. De oransje hjelmene med sorte tigerstriper forble uendret. I 2004 ble et nytt tigerstripemønster lagt til på uniformene. De sorte skjrotene hadde nå oransje ermer med tigerstriper og hvite sidepaneler, mens de hvite skjortene begynte å bruke sorte tigerstriper på ermene og oransje skuldre. Det ble introdusert en ny logo som bestod av en oransje "B" dekket i sorte tigerstriper. Laget tok også i bruk sorte bukser og debuterte en alternativ oransje skjorte, med hvite sidepaneler og sorte tigerstriper på ermene. Bengals har brukt sin sorte uniform på hjemmebane gjennom lagets historie med noen unntak, som i 1970 og deler av 1971 da Bengals brukte hvitt på hjemmebane. Siden 2005 har Bengals brukt hvitt i hjemmekamper i september når temperaturen blir høy.
I 2016 avduket Bengals helhvite Color Rush-uniformer, med sorte tigerstriper på ermene og buksene. Oransje ble kun brukt på Nikes logo og lagets logo.
Klubben annonserte et nytt design 21. januar 2021, som skulle brukes fra og med -sesongen. Laget beholdt de stripede hjelmene, men endret på sidepanelene og skuldrene, introduserte et nytt stripemønster på ermene, fjernet skyggingen av spillernumrene og endret på spillernavnets utseende. De inkluderte lagets tekstlogo på brystet og fjernet numrene på ermene, og endret noe på den oransje fargen.
Etter at ligaen i 2022 fjernet regelen om at lag kun fikk bruke én hjelm avduket Bengals en alternativ hvit hjelm med sort stripe for bruk med de hvite trøyene og hvite buksene med sorte striper. De tok også i bruk de helt hvite Color Rush-uniformene med de hvite hjelmene.
Maskoter
Lagets offisielle maskot er en bengaltiger med navnet Who Dey. Laget har også Cincinnati Ben-Gals, som er lagets cheerleadinggruppe, som inkluderte Laura Vikmanis, den eldste cheerleaderen i ligaens historie.
No-huddle offense
No-huddle offense var vanlig blant alle lagene når det var lite tid igjen i kampene. Sam Wyche, hovedtrener for Bengals i 1988, sammen med Offensive Coordinator Bruce Coslet, gjorde derimot denne høyhastighets spillestilen til standarden for klubben, uavhengig av hvor mye tid som gjenstod. Ved å bytte ut spillere og sette opp neste play fort - ofte innen 5-10 sekunder til tross for at lagene har 45 sekunder på hvert play - hindre Bengals motstanderlaget i å tilpasse seg og ta en pause. I respons innførte NFL regler for å gi forsvaret nok tid til å bytte ut spillere dersom angrepet gjør det samme.
Den første gangen Bengals brukte taktikken var i 1984. Det var en rekke av de velkjente kampene mellom Bengals og Bills som ledet til regelendringer i NFL. Wyche var også den første som brukte timeouts til å snakke med hele laget sitt pluss innbyttere på sidelinjen, som gjorde det mulig for trenere å reparer utstyr eller behandle små kutt eller skader.
West Coast offense
West Coast offense er det populære navnet på en spillestatistikk som har høyt fokus på pasningsspill, utviklet av tidligere assistent for Bengals Bill Walsh. Walsh formulerte West Coast offense i løpet av sin tid som assistant coach for Bengals mellom 1968 og '75, da han jobbet under Brown (før han ble hovedtrener for San Francisco 49ers på 80-tallet). Bengals quarterback Virgil Carter var den første spilleren til å ha suksess med strategien og ledet NFL i pass completion i 1971. Ken Anders erstattet Carter som Cincinnatis startende quarterback i 1972, og hadde enda mer suksess. I 1975 gjorde han West Coast offense, laget sitt og seg selv nasjonalt kjent i en mandagskamp som ble sendt på riksdekkende direkte-TV mellom Bengals og Buffalo Bills, som da var bygd opp rundt stjernespilleren O.J. Simpson. Anderson hadde 447 passing yards mot Simpson sine 197 rushing i en kamp som representerte kontrasten mellom den "gamle" forsvarsorienterte fotballen og den mer moderne med mer action og mer poeng gjennom mer kasting av ballen. Kampen ble et innblikk i amerikansk fotballs fremtid. Anderson, som ble draftet av Paul Brown i 1971 og ble lagets startende quarterback i 1972, ble utvalgt til Pro Bowl fire ganger, vant fire titler for passing play, NFL MVP i 1981 og satt rekorden for completion percentage i én sesong i 1982 med 70,66%. Etter å ha tapt mye mot Pittsburgh Steelers på 70-tallet, et lag som vant fire Super Bowl og hadde ni fremtidige Hall of Famere, klarte Bengals under Anderson og hovedtrener Forrest Gregg til slutt å bryte gjennom Steel Curtain, og slo Steelers både i 1980 og 1981. Anderson, som ble referert til som «the team franchise» av Bengals sin tight end Bob Trumpy, hadde ved slutten av karrieren sin 91 seiere og 81 tap, og er per 2018-sesongen den eneste quarterbacken for Bengals med en positiv totalstilling.
Zone blitz
Forsvaret som skulle brukes mot West Coast offense kom også fra Cincinnati. Defensive Coordinator Dick LeBeau (som senere var lagets hovedtrener fra 2000-2002) utformet zone blitz på 80-tallet som en respons på West Coast offense.
Medlemmer av Pro Football Hall of Fame
Fire medlemmer av Pro Football Hall of Fame har tilbragt deler av sin karriere med Bengals, men kun Anthony Muñoz og Ken Riley spilte for Bengals hele karrieren. Grunnlegger og tidligere hovedtrener Paul Brown er også i Hall of Fame, men ble innlemmet før Bengals ble stiftet og blir derfor ikke sett på som en Hall of Famer fra Bengals.
Jubileumslag 40 år
For å feire lagets 40-årsdag i 2007 stemte tilhengere av Bengals på et all-time lag.
Ring of Honor
Den 8. april 2021 annonserte Bengals at laget skulle stifte en Ring of Honor. Blant de første medlemmene var Pro Football Hall of Fame tackle Anthony Muñoz og grunnleggeren og første hovedtrener Paul Brown, og Ken Anderson og Ken Riley ble annonsert etter en avstemning for eiere av sesongkort.
Radio og TV
Bengals har en kontrakt med iHeartMedia som hovedpartner for radio, og lagets hovedstasjoner på radio er WCKY (1530) og WEBN (102,7 FM), og WLW AM 700 etter at Reds er ferdige med sin sesong. De fleste kampene i sesongoppkjøring og seriespill blir sendt på WKRC-TV, en søsterkanal av CBS. Under sesongoppkjøringskamper er Mike Watts og Anthony Muñoz kommentatorer, med Mike Valpredo som sidelinjereporter. Kamper hvor et lag fra NFC spiller i Paycor Stadium blir sendt på WXIX, den lokale FOX-kanalen. WLWT-TV sender kamper hvor Bengals spiller under Sunday Night Football.
På radio er Dan Hoard hovedkommentator og Dave Lapham ekspertkommentator.
Kampsang
«The Bengal Growl» er Bengals’ kampsang. Den ble skrevet av lagets underholdningsdirektør George «Red» Bird da laget ble stiftet i 1968. Bird hadde vært en av Paul Browns venner i over 30 år. De to hadde møttes i Massillon Washington High School da Brown var hovedtrener for amerikansk fotball og Bird var dirigent for Massillon Tiger Swing Band. Bird ble direktør for musikk og underholdning for Cleveland Browns i 1946 og holdt stillingen frem til Brown overtalte ham til å komme til Cincinnati i 1968. Hans første oppgave var å lage en kampsang, som fremdeles er populær blant lagets tilhengere. I 2021 fortalte Elizabeth Blackburn, da lagets direktør for strategi og tilhengerengasjement, til The Athletic at hun husket å stoppe innom en bar i San Francisco under sluttspillet i 2015 hvor hun ble overrasket over å høre kampsangen.
Slagord
"Who Dey?!" har vært lagets slagord siden 80-tallet. Hele chantet går "Who dey, who dey, who dey think gonna beat dem Bengals?" Svaret er "Nobody." "Who Dey" er også navnet på lagets maskot, en bengaltiger.
Slagordet ble først tatt i bruk av tilhengere i 1980. Det er ikke klart nøyaktig hvor det kommer fra, men det er mulig det kommer fra en reklame for Red Frazier Ford of Cincinnati i 1980 som brukte slagordet "Who's going to give you a better deal than Red Frazier?...Nobody!" Det er mulig at tilhengere av laget som hadde sett reklamen ofte kopierte det i kampene.
Slagordet stammer også fra lokalbrygget øl. Hudy, et produkt av Hudepohl Brewing Company på slutten av 80-tallet, høres fonetisk ut som "Who Dey". Ølselgere på stadionet ropte "If Hudy", "Berger" og andre ølnavn, og tilhengere svarte ofte tilbake til dem. I 1980-sesongen vokste dette naturlig inn i det nå kjente slagordet "Who Dey?"
Slagordet ligner på frasen "Who Dat?" som ble tatt i bruk av New Orleans Saints i 1983, men hadde blitt brukt av Louisianas high school-lag før det. Uttrykket "Who Dat"? kommer fra minstrel-arrangementer sent på 1900-tallet og tidlig 2000-tall, og ble tatt i bruk av forskjellige Dixieland og Big Band-grupper på 20- og 30-tallet. På slutten av 60-tallet tok bl.a St. Augustine High School og Patterson High School i bruk slagordet, og Alcorn State University og Louisiana State University brukte det på 70-tallet. Southern University i Baton Rouge, Louisiana, påstår at det var de som populariserte det på 60-tallet i sin egen versjon: "Who dat talking 'bout beating dem Jags?"
Sizzla
Sizzla (egentlig Miguel Orlando Collins, født 17. april 1976 på Jamaica) er en musiker som lager musikk av typen dancehall, en avart av reggae. Sizzla er en usedvanlig produktiv artist, til og med etter jamaicanske standarder, og gir gjerne ut flere album i året.
Sizzla er rastafarianer, og tekstene hans har ofte religiøse budskap. Noen tekster har også homofobiske budskap, uttrykk for holdninger som er knyttet til Sizzlas kulturelle bakgrunn, og dette har betraktelig bremset karrieren hans i den vestlige verden.
704 Interamnia
704 Interamnia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 2. oktober 1910 av Vincenzo Cerulli fra Osservatorio Astronomico di Collurania-Teramo i Teramo. Interamnia, «mellom to elver», er det latinske navnet på Cerullis føderby Terni.
1911 Schubart
1911 Schubart er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaget 25. oktober 1973 av Paul Wild ved Observatorium Zimmerwald i Zimmerwald.
Bjørknes Privatskole
Bjørknes Privatskole ble startet av Alice Bjørknes i Oslo i 1950. Skolen driver privatistundervisning i fag på videregående nivå, og har elever som tar opp fag for å forbedre karakterer, tar nye fag for å komme inn på høyere utdanning som f.eks medisin eller ingeniørfag, eller skaffer seg generell studiekompetanse for første gang. Skolen har i underkant av 2 000 elever årlig, og elevene avlegger eksamen som privatister. Bjørknes AS eier Bjørknes Høyskole som tilbyr høyskoleutdanning innen samfunnsfag og helsefag stedlig på Lovisenberg i Oslo og på nett.
Bjørknes Privatskole startet undervisningen i 1950 i Lyder Sagens gate på Fagerborg i Oslo, men holder i dag til i Løvenskiolds gate på Frogner. I den første tiden hadde Bjørknes to klasser, en realfagsklasse og en engelskklasse i tradisjonelt gymnas. Ole Sigurd Steen overtok ledelsen av skolen høsten 1971. I løpet av de årene Steen var skolens leder, opplevde Bjørknes en sterk ekspansjon, spesielt i 1980-årene og frem mot midten av 90-tallet. Noe av årsaken til dette var endringene i reglene for videregående opplæring. I 1976 ble mulighetene for å ta opp fag som privatist utvidet. Tendensen ble ytterligere forsterket da arbeidsledigheten gikk opp på slutten av 80-tallet. Flere ønsket seg inn i utdanningssystemet, og konkurransen om studieplassen hardnet til.
I 1993 åpnet filialen i Ålesund, med Sigrun Tonning-Olsen som rektor. Skolen hadde da kjøpt en av byens kjente jugend-bygninger, det gamle Folkets Hus. Bygningen huset også et internat med plass til et 20-talls elever. Denne avdelingen er nå lagt ned.
I desember 1993 opprettes et legat til støtte for elever med lese- og skrivevansker. Skolen har gjennom dette legatet knyttet til seg studieteknisk kompetanse til glede for denne elevgruppen.
Høsten 1999 ble Bjørknesgruppen solgt til KunnskapsNorge AS, senere omdøpt til B+W Learning Systems. I dag heter eierne Intendia Group.
Planlagt utbygging og kontroversiell omregulering
Det er blitt søkt (om) omregulering av institusjonens skolegård på Elisenberg i Oslo. «Byrådet har nå valgt å støtte omregulering av skolegården», hevdes det pr. 2. juni 2010. (Eiendommen er – og har vært skolegård for diverse institusjoner siden 1975, minst.). Eiendommen ble solgt til det private næringsliv, da Sveinung Lunde var byråd for byutvikling, og nå har han aksjer i eiendommen, hevdes det pr. 2. juni 2010 (Eiendommen var eid av Oslo kommune, da han tiltrådte som byråd). ) I protest mot omreguleringen, er det opprettet en interesseorganisasjon (Aksjonen mot utbygging av Bjørknes Privatskole) som blant annet finner det kritikkverdig at Lunde vil kunne komme til å tjene penger (ved et eventuelt videresalg av en eventuell omregulert eiendom) som et resultat av en avgjørelse (om salg av kommunal eiendom) han har fattet som politiker.
Administrasjon
I 1994 ble Ole Sigurd Steen styreleder, mens Sveinung Lunde ble ansatt som administrerende direktør. Anne Otterstad ble rektor ved skolen samme år. I 2006 overtok Hans Petter Løvold stillingen som rektor ved Bjørknes. I 2010 overtok Stefan Myrvold stillingen som rektor.
Kjente elever
Flere kjente personer har gått på Bjørknes Privatskole, deriblant Sonja Haraldsen, som tok examen artium som privatist. Prinsesse Märtha Louise fulgte kurs ved Bjørknes i 1992 og Mette-Marit Tjessem Høiby gikk på Bjørknes i 1996.
Riigikogu
Riigikogu (Riksforsamlingen) er Estlands lovgivende forsamling. Riksdagen består av ett kammer med 101 representanter valgt for fire år i forholdstallsvalg. Representantene velges fra 11 valgkretser. Stemmerettsalderen er 18 med en valgbarhetsalder på 21. Sperregrensen er 5 %.
Riksdagen velger hvert femte år Estlands president. Denne har i hovedsak seremonielle oppgaver, da den utøvende makt tilligger regjeringen. Regjeringen utgår fra riksdagen og er avhengig av støtte i denne. Riigikogus presidentskap består av tre medlemmer, en riksdagspresident og to visepresidenter. Disse velges blant riksdagens medlemmer.
Den første Riigikogu ble valgt i 1920 og riksdagsperiodene regnes fra og med denne. I mellomkrigstiden ble det valgt seks riksdager. Riksdagen som ble valgt i 1938 fikk sin periode avbrudt av Sovjetunionens invasjon og okkupasjon. Riksdagens rolle og mandat varierte i mellomkrigstiden, da Estland hadde flere ulike grunnlover.
Etter at Estland i august 1991 gjenvant sin selvstendighet, skiftet Estlands øverste sovjet navn til Riigikogu, som et ledd i overgangen til demokrati under nasjonal selvstendighet. I 1992 ble det igjen avholdt regulære frie valg til riksdagen på grunnlag av Estlands nye grunnlov, vedtatt i folkeavstemning i juni 1992. Den sittende riksdagen ble valgt i 2015 og er den 13. i rekken.
Gene Kelly
Kelly spilte i en rekke filmmusikaler i 1940- og 1950-årene, inkludert Toner i toppform (1942), Du Barry var en dame det (1943), Folket jubler (1943), Modellen (1944), Gledens New York (1949), En amerikaner i Paris (1951) og Singin' in the Rain (1952). Han ble nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for rolletolkningen sin i To gaster går i land (1945).
Kelly både regisserte og spilte i en TV-spesial basert på Jack og bønnestengelen (1967). Han vant Primetime Emmy Award for beste barneprogram. Kelly regisserte også den romantiske filmmusikalen Hello, Dolly! (1969), med Barbra Streisand og Walter Matthau. Den ble nominert til Oscar for beste film, mens Kelly ble nominert til både Golden Globe og Directors Guild of America Award for beste regi.
Kelly fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame i 1960. Han ble belønnet med en æres-Oscar i 1952, en Cecil B. DeMille Award i 1981 og en AFI Life Achievement Award i 1985. I 1999 ble han kåret til tidenes 15. største mannlige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.
Hermann von Wissmann
Hermann von Wissmann (født 4. september 1853 i Frankfurt an der Oder, død 15. juni 1905 i Weißenbach bei Liezen i Steiermark) var en tysk afrikaforsker. Fra 8. februar 1888 til 21. februar 1891 var han rikskommissær og fra 26. april 1895 til 3. desember 1896 guvernør for kolonien Tysk Øst-Afrika.
Fra 1883 til 1885 utforsket han Sentral-Afrika på oppdrag fra Leopold II av Belgia, og han gjennomførte en omfattende reise fra Kongoelven til Zambezimunningen fra 1886 til 1887.
Han var far til geografen og arabiaforskeren Hermann von Wissmann.
I 1899 flyttet familien (Wissmann, hustruen Hedwig, tre døtre og en sønn) till sitt gods Langpolten i Weissenbach ved Liezen i Steiermark i Østerrike. Wissmann døde under en jaktulykkr ikke langt fra sitt gods, skutt av sitt eget gevær. På Wissmanngodset i Weissenbach ble det innrettet et privatmuseum med gjenstander og bilder fra Wissmanns oppdagelsesreiser.
Julius Freiherr von Soden
Julius Freiherr von Soden (født 5. februar 1846 i Ludwigsburg, død 2. februar 1921 i Tübingen) var en tysk politiker og embedsmann. Han var guvernør i Kamerun, Tysk Øst-Afrika og Togoland, og utenriksminister og kabinettsjef for kongen av Württemberg.
Joe Borg
Joseph «Joe» Borg (født 19. mars 1952 på Malta) er en maltesisk og europeisk kristeligdemokratisk politiker. Han er siden 2004 kommissær for fiskeri og maritime spørsmål i Europakommisjonen.
Borg er jurist av utdannelse. I 1975 tok han juridisk doktorgrad ved University of Malta. Han har siden vært lektor i rettsvitenskap ved University of Malta og samtidig arbeidet rådgiver for private og offentlige instanser i juridiske spørsmål. I årene 1989 til 1995 var han rådgiver for utenriksministeren i EU-spørsmål. Fra 1992 til 1995 var han styremedlem for Maltas sentralbank. I 1995 ble Borg første gang valgt til Maltas parlament som representant for Nasjonalistpartiet. Han vant gjenvalg i 1996, 1998 og 2003. Fra 1999 til 2004 var Borg Maltas utenriksminister. Han var forhandlingsleder under landets forhandlinger om medlemskap i EU.
Borg er gift med Isabelle Borg. Paret har to barn, en gutt og en jente.
She & Him
She & Him er et band i indie-sjangeren med sangeren, musikeren og sangskriveren M. Ward og skuespilleren og sangeren Zooey Deschanel.
Duoen ga i 2008 ut albumet Volume One, med blant annet en cover av The Beatles' «I Should Have Known Better» og Smokey Robinsons «You've Really Got a Hold on Me», samt en rekke av M. Wards egna låter. I 2010 ga de ut sitt andre album, Volume Two.
En cover av The Smiths' «Please, Please, Please, Let Me Get What I Want» var på soundtracket til filmen (500) Days of Summer.
Fylkesvei 815
Fylkesvei 815 (Fv815) går mellom Leknes og Smorten i Vestvågøy.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Per Hoel
Per Ragnvald Hoel (født 6. desember 1954 i Oslo) er en norsk bildekunstner. Han underviser i gresk på Folkeuniversitetet. Hoel har vokst opp på Island, i England, Egypt og Hellas. Han har studert fransk, statsvitenskap og sosialantropologi og har jobbet innenfor mange felt og reist i mange verdens land. Sideløpende har Hoel utviklet sitt helt egenartede kunstuttrykk. Hvert bilde er en reise i seg selv, med glede, smerte og mye sinne hånd i hånd, meditativt, formsikkert og fargesterkt. Han har vært bosatt i Stavern siden 2000.
Harald Alfsen
Harald Didrik Alfsen (født 1873, død 24. august 1949) var en norsk ingeniør og forfatter.
Alfsen var utdannet ved Kristiania tekniske skole i 1894. I de følgende år var han ansatt ved Kristiania Monier- og Sementvarefabrik, var deretter byingeniør i Porsgrunn, og deltok i utbyggingen av Skiensfjordens kommunale kraftselskap. Han ble programsekretær ved Porsgrunn kringkaster i 1927. For Universitetet i Oslo var han teknisk leder ved utgravningen av Raknehaugen. Alfsen var en tid lærer ved Oslo tekniske skole og utga da noen lærebøker. Han skrev også romaner, skuespill og barnebøker. I 1899 debuterte han med sciencefiction-boka Jernmennesket, utgitt under psevdonymet Finn Fare.
Sachsenhausen
Sachsenhausen var en konsentrasjonsleir i byen Oranienburg i delstaten Brandenburg. Den var i drift fra 1936 til 1950; først drevet Tysklands nazistiske regime og deretter av den sovjetiske okkupasjonsmakten. Konsentrasjonsleiren ligger ca. 35 km nord for Berlin.
Konsentrasjonsleiren Sachsenhausen erstattet en leir for politiske fanger som ble opprettet etter nazistenes maktovertagelse i 1933. Leiren hadde en spesiell stilling blant tyske konsentrasjonsleirer, siden hovedkvarteret og utdanningen av SS-vakter ikke lå langt ifra leiren.
Sachsenhausen 1936–1945
De første fangene som ble sendt til Sachsenhausen fra 1936 var tyske politiske fanger. Fra sommeren 1938 ble belegget utvidet med såkalt «asosiale», det vil si romer, homofile, Jehovas vitner, tidligere straffede og andre som av naziregimet ble definert som uønskede ut fra hvilken etnisk eller sosial befolkningsgruppe de tilhørte. Også jøder ble satt i leiren i Sachsenhausen. Antallet jødiske fanger økte etter krystallnatten i 1938, da 6,000 jøder ble sendt til Sachsenhausen. Jødiske fanger ble sendt videre til andre leirer, inkludert utryddelsesleiren Auschwitz. Tidlig i 1945 var 11,000 jøder fanger i leiren.
Etter anschluss i 1938 begynte tilstrømmingen av utenlandske politiske fanger, i første omgang fra Østerrike. Etter utbruddet av andre verdenskrig i 1939 fulgte en strøm av politiske fanger også fra andre tyskokkuperte land.
Fra 1941 ble Sachsenhausen utvidet med avsondrede spesialleirer for krigsfanger, i første rekke sovjetiske. En av dem som satt her, var Stalins eldste sønn, Jakov Dsjugasjvili (1907–43). Han var utdannet som ingeniør og tjenestegjorde som løytnant og batterikommandør i 14. Haubitzregiment tilknyttet 14. Stridsvogndivisjon. Han ble tatt til fange under mystiske omstendigheter. Tyskerne håpet på en fangeutveksling mellom ham og general Friedrich Paulus, men i stedet døde han under uoppklarte omstendigheter, angivelig etter å ha kastet seg mot det elektriske gjerdet rundt leiren. General Tikatsjenko satt også fanget her. I februar 1945 deltok han i et fangeopprør som lyktes i å overmanne vokterne og ta deres våpen; men Tikatsjenko ble drept etter en lengre skuddveksling.
Utnyttelse av fangene
Utenfor gjerdet lå Klinkerwerk, hvor SS drev forretningsvirksomhet ved hjelp av fangene, med produksjon av murstein som ble solgt til bygningsindustrien. Arbeidet var usedvanlig tungt for underernærte fanger.
I leiren foregikk historiens største forfalskningprosjekt av penger. Britiske pund, og senere også amerikanske dollar, ble meget troverdig forfalsket av jødiske spesialister under kommando av tysk politi. En gruppe kjente falskmyntnere, typografer, grafikere og andre ble holdt strengt isolert, men under gode boforhold, i blokk 19. De fikk tilgjengelig tidens mest avanserte verktøy og utstyr for jobben. Den norske typografen Moritz Nachtstern (1902–1969) var blant 142 jøder som greide å lage en troverdig forfalskning av britiske 5- og 10-pund-sedler som ble trykt og patinert, anslagsvis et totalbeløp på 150 millioner pund. Hensikten med prosjektet var å svekke pundets stilling som valuta, men de falske sedlene ble også i en viss grad brukt av nazistene til å betale for seg.
Leirledelsen trykket opp interne «nødpenger» som arbeidsdyktige fanger fikk utdelt for å skape inntrykk av at de etterhvert kunne få flere goder. Blant annet fikk fangene vite at det skulle settes opp en kiosk der pengene kunne brukes (kiosken ble ikke noe av).
Henrettelser og medisinske eksperimenter
Sachsenhausen var ikke en utrydningsleir, men en interneringsleir. Imidlertid ble det også her foretatt organiserte massedrap på fangegrupper. I 1941 fikk leiren et eget «nakkeskuddanlegg», med portable krematorieovner. Anlegget ble benyttet til å drepe 14 500 sovjetiske krigsfanger. Hitler hadde beordret at 18 000 krigsfanger skulle dø – resten av kvoten ble fylt ved at fanger sultet i hjel eller døde av sykdom. I 1942 ble det bygget et eget «henrettelsessenter», Station Z, med kapasitet for tilintetgjørelse av mennesker i industrielt tempo. I 1943 fikk denne avdelingen også et eget gasskammer. Station Z ble også brukt som reserverettersted for Berlin, særlig i forbindelse med massehenrettelser.
Gjennom hele krigen ble det i Sachsenhausen utført medisinske eksperimenter, der fanger blant annet ble utsatt for sennepsgass eller med overlegg påført dødelige sykdommer.
Norske fanger i Sachsenhausen
Det var i Sachsenhausen flest nordmenn satt fanget. De første ankom våren 1941. Forholdene var gjennom hele 1941, 1942 og første halvår 1943 svært vanskelige. De første dødsfallene blant norske fanger kom tidlig i 1942. Fra sommeren 1942 ble de norske fangene samlet i en egen brakke. Det fortsatte å komme nordmenn, slik at det ved utgangen av 1943 var hele fem norske brakker. Forholdene på sykebrakka ble bedre i løpet av 1943. Flere norske leger blant fangene gjorde en stor innsats. Det hjalp også at det lyktes å få inn viktige medisiner fra Danmark og Røde Kors. Det som kom til å bety mest for at så mange norske greide seg gjennom oppholdet i Sachsenhausen, var imidlertid at det fra sommeren 1943, etter påtrykk fra det internasjonale Røde Kors, som i samarbeid med sivilinternerte nordmenn i Tyskland hadde klart å lokalisere dem, ble gitt tillatelse til å motta matpakker fra Røde Kors. Fra høsten 1943 kom det fart i forsendelsene, og de kom fra flere hold. Det kom standard matpakker fra Danmark og Sverige, og fra Røde Kors i Sveits, hvor den norske diplomat Peter Anker var koordinatoren. Og ikke minst småpakker hjemmefra. De norske fangene kom dermed i en bedre situasjon enn mange av medfangene. De sivilinternerte nordmennene tilhørte familiene Hjort og Seip og levde i Gross Kreutz i Brandenburg om lag 100 km syd for Sachsenhausen.
3 240 nordmenn kom til Sachsenhausen, men mange av dem ble sendt videre til andre konsentrasjonsleirer. 2 000 nordmenn satt i leiren i lengre tid, blant annet de overlevende fra Telavåg og Kvarstad-båtene. I januar 1945 ble en del av de gjenlevende norske fangene i Auschwitz-komplekset drevet til konsentrasjonsleirer lenger vest. Til sammen døde ca. 200 nordmenn i Sachsenhausen.
Norske Sachsenhausen-fanger var blant andre:
Krigsslutt og befrielse
I mars ble en del norske fanger reddet ut med Bernadottes hvite busser. Leiradministrasjonen tillot ikke jødiske fanger å bli med bussene. Josef Berg og Leif Wolfberg lykkes som omtrent de eneste jødene å komme seg ut med de hvite bussene.
Før slutten på krigen ble 33 000 fanger tvunget til å marsjere nordøst sammen med vaktene. Formålet var å eliminere fangene en masse ved å drive dem til Østersjøkysten, deretter laste dem om bord i skip som skulle senkes. Tusentalls fanger som kollapset ble skutt av SS-vaktene. De som overlevde så lenge, ble befridd av sovjetiske, amerikanske og engelske styrker i begynnelsen av mai. Omkring 3 000 mannlige og 2 000 kvinnelige fanger ble etterlatt i leiren som syke og døende.
Den 22. april 1945 ble leiren frigjort av en fortropp fra 47. sovjetiske armé og 1. polske armé.
Speziallager Nr. 7 - Sachsenhausen 1945–1950
Etter krigen ble Sachsenhausen liggende i den sovjetiske okkupasjonssonen. I mai 1945 begynte den sovjetiske etterretningstjenesten konstruksjonen av 10 spesialleirer i de okkuperte områdene. ''Spesialleir Nr. 7'' ble etablert i Weesow nær Werneuchen og flyttet til den tidligere konsentrasjonsleiren i Sachsenhausen i august. Sommeren ble leiren omdøpt til ''Spesialleir nr. 1'', og leiren var i drift inntil mars 1950. I denne perioden kunne fangebelegget være oppe i 16 000. Totalt ble omkring 60 000 tyskere internert her uten lov og dom. Tyske kilder regner med at omkring 12 000 omkom av matmangel, sykdom, fysisk eller psykisk utmattelse og ble begravet i massegraver.
Sachsenhausen i dag
I dag er Sachsenhausen åpen for almenheten og bevart som et museum. Flere bygninger og konstruksjoner har overlevd eller er blitt rekonstruert. Dette gjelder blant annet inngangspartiet, vakttårn, kremasjonsovner og brakker. Det finnes også en stor obelisk og statue som ble reist av sovjeterne etter krigen.
VM i ishockey for menn (1. divisjon)
Ishockey-VM (divisjon I) er et årlig sportsarrangement som blir organisert av IIHF. Mesterskapet er delt opp i 2 grupper, og det er en del av Ishockey-VM. Det er for tiden 12 nasjoner som deltar i divisjonen med 6 lag i hver gruppe. De 2 lagene som vinner sin gruppe rykker neste år opp til elitedivisjonen i Ishockey-VM. De to lagene som taper sin gruppe, rykker ned til divisjon II. Det vil alltid være 2 lag som rykker ned fra elitedivisjonen til divisjon I og det vil alltid være 2 lag som rykker opp fra divisjon II til divisjon I.
Mesterskapstruktur
Mesterskapet har vært delt inn i divisjoner siden 2001, da man gikk bort fra inndelingen i A-VM, B-VM, C-VM og D-VM. I 2001 gikk alle de beste lagene fra datidens B-VM, samt de 4 beste lagene fra datidens C-VM sammen i divisjon I.
PA Resources
PA Resources AB er et svensk oljeselskap. Selskapet kjøper, utvikler og utvinner olje og gass, og dessuten driver selskapet letevirksomhet etter nye reserver.
PA Resources produserte 672 000 fat med olje i Tunisia i første kvartal 2007. PA Resources største produksjonstilgang i Tunisia er Didonfeltet som eies 100 prosent av konsernet. Den nye produksjonsplattformen ble satt i drift allerede i desember 2006, men utbyggingen av feltet ble sluttført første kvartal 2007.
PA Resources Norge ble 1. januar 2009 kjøpt opp av Bayerngas Norge. PA resources mistet noe av sin produksjonskapasitet ved at deres 10 % eierandel av Volve oljefelt ble overdratt til Bayerngas Norge i oppkjøpet.
For 4. kvartal 2010 rapporterte PA Resources skuffende EBITDA på 358 mill. SEK. Azurite Marine bidro til lavere EBITDA enn tidligere. PAR produserer 17000 fat olje per dag som ventes å øke til 20000 i annet halvår 2010. Oljeproduksjonen i Tunisia ser med dette ut til å ha nådd toppen.
ZDF
ZDF (Zweites Deutsches Fernsehen) er en tysk fjernsynskanal. Kanalen ble grunnlagt i 1962 i konkurranse med ARD (Erstes Deutsches Fernsehen). Sendestart var 1. april 1963. Kanalen har hovedkvarter på Lerchenberg i Mainz. ZDF er også ansvarlig for den tysk-sveitsisk-østerrikske kulturkanalen 3sat og for den tyske barnekanalen KiKa.
ZDF er en allmennkringkaster, og etablert med grunnlag i en avtale (Staatsvertrag) mellom de tyske delstatene. Kulturpolitikken ligger i utgangspunktet utenfor kompetansen til de føderale myndighetene.
David Lane
David Eden Lane (født 2. november 1938 i Woden i Iowa, død 28. mai 2007 i Terre Haute i Indiana) var en amerikansk hvit nasjonalist, nynazist og en av grunnleggerne av terroristbrorskapet The Order. Lane ble dømt til 190 års fengsel, blant annet for sin rolle i mordet på radiomannen Alan Berg i 1984. Fram til 2007 sonte han straffen i Colorado, men han ble overført til et føderalt fengsel i Indiana kort tid før han døde av et epileptisk anfall.
Meninger om rase
Lane ga uttrykk for at hans syn best kan sammenfattes av de 14 ordene «Vi må sikre eksistensen til vårt folk, og en fremtid for våre hvite barn». Lane sa at han hadde synet «fordi skjønnheten til den hvite ariske kvinne ikke må forsvinne fra jorden».
Lane mente at hvite mennesker har behov for sine egne etniske stater for å overleve og sa «I dag, i året 2005, er omtrent to prosent av verdens befolkning hvite kvinner gamle nok til å føde barn eller yngre… De overlevende hvite [i dag] er håpløst integrert, terrorisert, hjernevasket, blir utsatt for raseblanding og blir raskt utryddet av seks milliarder fargede.»
Charles G. Dawes
Charles Gates Dawes (født 27. august 1865 i Marietta i Ohio, død 23. april 1951 i Evanston i Illinois) var en amerikansk advokat, diplomat, republikansk visepresident og mottaker av Nobels fredspris.
Dawes kom inn i politikken etter William McKinleys valgseier i 1896, men tapte senatsvalget i 1902 og trakk seg tilbake fra politikken. Fra 1921 arbeidet han igjen for regjeringen.
Etter første verdenskrig motsatte Tyskland seg Frankrikes okkupasjon av deler av landet (Ruhrokkupasjonen), for å tvinge frem betaling av krigserstatninger. Dawes ble leder av en internasjonal komite for å løse konflikten. Dawesplanen innebar blant annet at Tyskland fikk lån for å betale krigserstatningen, og Frankrike oppga deretter sin okkupasjon. For dette arbeidet mottok Dawes i 1926 Nobels fredspris for 1925. Han delte prisen med Austen Chamberlain.
1912 Anubis
1912 Anubis er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Koronis. Den ble oppdaget 24. september 1960 av Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveld og Tom Gehrels ved Palomar Observatory i San Diego County i California.
705 Erminia
705 Erminia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 6. oktober 1910 av Emil Ernst fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter tittelpersonen i operetten Erminie av Edward Jacobowsky.
Paradis (Bergen)
Paradis er et område og boligstrøk i Fana bydel i Bergen, omgitt av Storetveit, Fantoft og Nattland i nord, Fjøsanger og Nordåsvannet i vest, og Hop, Nesttun og Midtun i sør, som alle utgjør sammenhengende tettbebyggelse som inngår i tettstedet Bergen. Paradis omfattes av grunnkretsene Paradis og Tveiterås, som hadde til sammen 2 845 innbyggere 1. januar 2014 og et samlet areal på 2,17 km², hvorav 0,11 km² er ferskvann. I tillegg har Storetveit og Hop postadresse Paradis.
Stedsnavn
Omkring 1780 ble det ryddet en husmannsplass med gårdstun nordvest i dagens Paradiskryss. Den fikk navnet Tveitetræet, men ble allerede under den første husmannen omdøpt til Paradis. Lyder Sagen beskrev stedet som vakkert og mente dette motiverte beboerne til navneskiftet. Andre hevder at navnebyttet tvert om var ironisk ment.
Historie
I Paradisleitet bak «hesteskobygget» i Paradiskrysset er det fremdeles godt synlige striper av marmor i bergveggen. Driften ble nedlagt rundt 1850,
Først i 1858 ble Paradis skilt ut som eget bruk. I 1863 overtok Peder Christian Kragh gården etter sin far, og året etter ble den delt i to, Østre og Vestre Paradis. Kragh fikk oppført noen villaer til utleie om sommeren. Videre plantet han også fem alléer, deriblant sannsynligvis Paradisalléen. Våningshuset Vestre Paradis er antagelig huset som står på nåværende adresse Paradisalléen 20 (nå en Montessori-skole), mens våningshuset Østre Paradis ble flyttet, og kan være dagens Paradishøgda 1 eller 2, der Paradishøgda 1 - en liten lemstove med to skorsteiner - ble flyttet fra det opprinnelige tunet ved Paradiskrysset opp mot Paradishøgda.
Den første store utbyggingen på Paradis og Storetveit kom etter at jernbanen åpnet i 1883. Mellom 1932 og 1965 var Paradis en holdeplass på Vossebanen, og lå 7,44 km unna Bergen jernbanestasjon. Paradis har i dag holdeplass (Paradis holdeplass) for Bybanen i Bergen, som går mellom Bergen sentrum og Flesland.
Beskrivelse
På Paradis er det nesten utelukkende villabebyggelse. Her ligger statsminister Christian Michelsens bolig Gamlehaugen, som nå er byens offisielle kongebolig. På Paradis ligger også Fantoft stavkirke og Fana brannstasjon. Her lå også skipsreder Hilmar Rekstens bolig (og kontorer), nå kunstmuseum under navnet Rekstensamlingene.
Barneskolen heter Paradis skole, og like ved denne lå også Fana gymnas til det ble nedlagt i 2016. Steinerskolen i Bergen har lokalene sine i området. På Paradis ligger også Tveiterås skole som er en spesialskole for autister. Det spesialpedagogiske støttesystemet Statpeds regionkontor vest dekker de tre vestlandsfylkene og har hovedkontor i Sandbrekkeveien 27. Her ligger også Syns- og audiopedagogisk tjeneste for Hordaland.
Bergen kommune vedtok som del av Kommuneplanens arealdel i 2006 og 2007 en fortetningsstrategi. Den innebar at kommunen også vedtok en områdereguleringsplan som har ført til en total ombygging av Paradiskrysset og området rundt det nye bybanestoppet. Planarbeidet var kontroversielt, med mange protester fra aktive og ressurssterke innbyggere.
ICOMOS
International Council on Monuments and Sites (ICOMOS) ble grunnlagt i 1965 som et resultat av UNESCOs møte i Venezia 1964, hvor Veneziacharteret ble forfattet. Charteret er blitt beskrevet som organisasjonens grunnlov.
ICOMOS oppgave er å arbeide for å bevare verdensarven og være rådgivere til UNESCOs verdensarvkomité.
Alster
Alster har forskjellige betydninger:
ICOMOS
Organisasjonens medlemmer er til forskjell fra UNESCOs ikke selvstendige nasjoner, men består av organisasjoner, institusjoner og personlige medlemmer som er profesjonelle aktører innen kulturminnefeltet. I dag har organisasjonen rundt 7500 medlemmer.
Plebeier
Plebeier (fra latin av plebs «allmennhet», «folket») var i Romerriket betegnelsen på en borger som i svært begrenset grad hadde anledning til å delta i det politiske og militære samfunnsliv; i motsetning til patrisiere. Det ble også benyttet om en borger i underklassen eller av lav sosial rang.
Etter reformen Lex Licinia Sextia i 367 f.Kr. kunne plebeierne bli konsuler. Etter dette vedtaket ble store deler av forskjellene mellom plebeierne og patrisierne visket ut, og begge klassene ble da betraktet som nobiliteten i staten.
Moderne bruk
I amerikanske militærskoler er plebeier betegnelsen for sisteårsstudenter og nye kadetter. Private skoler i Storbritannia benyttet også betegnelsen plebeier for enkelte elever, i motsetningen til sønner av adelen. «Plebby» har utviklet seg i engelsk praktisert i land som Storbritannia, New Zealand, Australia og Sør-Afrika. og er en nedsettende betegnelse for personer som er betraktet som ukultivert og lite forfinet.
Den vitruviske mann
Den vitruviske mann eller Den vitruvianske mannen (på latin Homo Vitruvianus) er en proporsjonsstudie fra en skisseblokk til Leonardo da Vinci fra rundt år 1487. Tegningen viser en naken mannskropp forfra med utslåtte armer og rette bein, innskrevet i en sirkel og et kvadrat.
Motivet illustrerer en tekst av den romerske arkitekten Vitruvius som beskriver relasjoner mellom geometri og menneskekroppens proporsjoner. Høyden til kroppen er beregnet til åtte hoder.
Bildet er et typisk eksempel på kunst i renessansen, hvor det var vanlig å framstille mennesket nakent, etter slik det også var i antikken. Originalen, som måler 34,4 x 25,5 cm, finnes i Gallerie dell'Accademia i Venezia i Italia. Notatene som hører til tegningen er skrevet speilvendt.
Eugen Jørgensen
Eugen Honoratius Jørgensen (født 29. november 1862 i Kristiania, død 14. mai 1938 i Bergen) var en norsk botaniker. Han hadde artium fra Oslo katedralskole i 1880, og ble cand. real. i 1887, med utmerkede karakterer i matematikk og fysikk. Han ble tidlig interessert i botanikk, og allerede i 1883 utga han en beskrivelse over floraen i Langesund og Kragerø. Han arbeidet som middelskolelærer flere steder i Norge (Tromsø, Hammerfest, Sandefjord, Kristiania) før han i 1894 fikk jobb ved Bergen katedralskole, hvor han ble til pensjonsalderen i 1932.
Jørgensen fortsatte sine botaniske studier, fra 1898 med stipendier fra Bergen Museum, og fra 1914 som statsstipendiat. Han skrev florageografiske studier fra flere steder hvor han oppholdt seg. Han skrev omfattende avhandlinger om levermoser (Hepatophyta) og øyentrøst (Euphrasia). Ettersom Bergen Museum arbeidet med marin flora, ble Jørgensen engasjert i dette arbeidet, og han utga etterhvert flere taksonomiske studier om plankton, blant annet The protist plankton and the diatoms in bottom samples som han utga sammen med Hydrographical and Biological investigations in Norwegian Fiords av Ole Nordgaard i 1905. Innenfor det lettere faglige forfatterskap var han også redaktør for flere utgaver av Norsk flora : til bruk ved skoler og botaniske utflugter og Lærebok i botanikk for middelskolen, begge opprinnelig utgitt av H.L. Sørensen.