cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cholet
Cholet er en by og kommune i departementet Maine-et-Loire i regionen Pays-de-la-Loire vest i Frankrike. Cholet ligger ca. 65 km sørøst for Nantes, på en høyde på høyre side av elva Moine, som ble krysset av ei bro på 1400-tallet.
Historie
Veveindustrien gjorde at byen blomstret under Edouard Colbert, greve av Maulevrier og bror til Jean-Baptiste Colbert. Byen led kraftig nød under Opprøret i Vendée i 1793, og i åra etter dette var han derfor nesten uten innbyggere.
Økonomi
Hovednæringa i byen er lin og linlommetørkler.
Lahtis økonomiske region
Lahtis økonomiske region (svensk: Lahtis ekonomiska region; finsk: Lahden seutukunta) er en økonomisk region i landskapet Päijänne-Tavastland i Finland. Regionens areal er 6,255 km², og i 2011 var folketallet 202,236. Lahtis økonomiske region utgjør samme område som landskapet Päijänne-Tavastland og består av følgende kommuner:
Britt-Ingjerd Nesheim
Britt-Ingjerd Nesheim (født 8. november 1942 i Oslo), datter av ingeniør Aslak Rønning Nesheim (1914–2000) og redaktør Esther Graff (1916–2017), er en norsk lege. Hun er gift med Lars Walløe og har to døtre, Ingunn Walløe (f.1967) og Kaja Walløe (f.1969).
Nesheim er professor, avdelingsoverlege ved Ullevål universitetssykehus og forfatter av flere bøker, bl.a. Midt i livet, som er en faktarettet bok om å takle overgangsalderen.
Straumsundbrua
Straumsundbrua er ei bru som krysser Straumsundet mellom fastlandet og Aspøya i Tingvoll kommune i Møre og Romsdal. Brua er 412 meter lang, og lengste spenn er 146 meter. Brua ble åpnet i 1991 og er en del av Krifast – fastlandsforbindelsen til Kristiansund. Brua er i dag en del av riksvei 70 og europavei 39.
Raseborgs län
Raseborgs län er et historisk svensk len, som omfattet den vestlige delen av landskapet Nyland (i dagens Finland).
Länet var tidligere åtte, men på slutten kun seks sogn. I perioden 1556–69 utgjorde det en del av hertug Johans hertugdømme.
Ligue 1 1947–1948
Ligue 1 1947–48 er en oversikt over fransk fotballs toppdivisjon denne sesongen. Selve toppdivisjonen ble startet opp i 1932-33.
Pilegrimssenter Hamar
Pilegrimssenter Hamar ligger til ved leden og Domkirkeodden, med utsikt over Mjøsa og Hamardomen.
Imbaú
Imbaú er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Eksterne lenker
Reserva
Imitasjonslek
Imitasjonslek er lek der barn imiterer de voksnes gjøremål. De kan etterligne bilkjøring, barnestell og andre gjøremål.
En form for slik lek er buekorpsene som ble opprettet fordi guttene imiterte fedrenes marsjering og eksersis i borgrevæpningen i Bergen.
Ringnes (Stange)
Ringnes er en stor gård i Ottestad i Stange kommune i Innlandet. Den ligger 7 km fra Hamar og helt ned til Mjøsa. Gården ble fredet av Riksantikvaren ved første fredningsrunde i 6. juni 1923. I 1996 tok deler av den 300 år gamle hovedbygningen fyr, bygningen ble ikke totalskadet og lot seg restaurere.
Per 2022 er det Eva og Erik Aass Ringnes som eier gården. Tidligere var gården eid av Evas far og Venstre-politiker Erik Ringnes. De bodde på gården i over 40 år før datteren overtok gården i 2022.
Rygh forklarer navnet fra et elvenavn: Ringa. Navnet forekommer ellers i Skedsmo og i Krødsherad.
Gårdens totale areal er på 1589,4 dekar, der 697,7 dekar er fulldyrket jord, 209,9 dekar er innmarksbeite, 624,5 dekar er skog, bygninger, 21,4 dekar er tun og vann og til slutt er 35,9 dekar andre typer areal.
Historie
I Olav den helliges saga (Hringunes, kap. 43) nevnes Ringnes som Ketil Kalvs hovedsete. Han var nær venn av kong Olav Haraldsson, og var gift med kongens halvsøster, Gunnhild. Deres sønn, Guttorm, var en stor høvding. Han dro blant annet i «vesterveg» til kong Margad i Dublin, der han hadde vintersete. De plyndret i Bretland (Wales) sammen, men ble uenige da byttet skulle deles. Guttorm vant den påfølgende kampen (med sine 5 langskip mot kongens 16) og fikk nok sølv til å lage et 7 alen langt krusifiks som han ga til Olavkirken i Nidaros.
Omkring år 1500 omtales gården som adelsgods og hovedsete for Herlog Hovudfat. Etter å ha ledet et mislykket opprør mot kong Hans av Danmark, ble Hovudfat halshugget på Akershus festning (1508). Gården ble gitt til en av kongens menn som skattefritt krongods i 1528.
Kulturhistoriske funn
På Ringnes har det blitt funnet sverd og økser datert til 800-tallet. Mynter, sølv- og gullsmykker som er datert tilbake til ca. år 1000 (Utstilt hos Oldsaksamlingen i Oslo). Der ble det også funnet en gulldåse fra Norges og Sveriges kronprins Karl Johan, men den oppbevares i en bankboks.
Värmskog
Värmskog er ei bygd i Grums kommune i Värmland. I 2005 bodde det 583 personer i bygda, som har et areal på 10648 hektar.
Nord-Hålogaland bispedømme
Nord-Hålogaland bispedømme er et bispedømme i Den norske kirke og omfatter menighetene i Troms og Finnmark (samt Svalbard som hører til Tromsø domprosti), med Tromsø domkirke som bispesete. Det er organisert i 8 prostier, 46 kirkelige fellesråd og 64 sogn, og er ledet fra 2014 av biskop Olav Øygard. Bispedømmet ble opprettet i 1952 ved delingen av det tidligere Hålogaland bispedømme.
DS «Bjoren»
DS «Bjoren» er en vedfyrt dampbåt som trafikkerer Byglandsfjorden på strekningen Byglandsfjord-Bygland og Bygland-Ose i Setesdal søndager i juli. I 2013 ble «Bjoren» tildelt Olavsrosa.
Ved som drivstoff var et naturlig valg siden det var (og er) rikelig, lokal tilgang på dette. Vedfyringen bidrar sterkt til å gjøre «Bjoren» til en unik kulturskatt og et flytende, teknisk museum.
Båten er 68,9 fot lang og er ca. 26 bruttotonn. Den er sertifisert for maksimalt 55 passasjerer.
Historikk
«Bjoren» er bygd som passasjerbåt ved Kristiansand mekaniske verksted i 1867. Skipet ble ferdigstilt 8. juni 1867. «Bjoren» hadde et søsterskip, som ble bygget samtidig. Det het DS «Dølen». «Bjoren» ble satt inn på rutetrafikk på Kilefjorden som er en del av Otra, vel 3 mil nord for Kristiansand. Opprinnelig var båten 52’ lang og hadde en maskin på 14 HK. I 1897 ble den forlenget med 6’ og i 1914 med ytterligere 10’. Ved denne påbyggingen ble det også installert ny, vedfyrt dampkjele og maskin med hele 42 HK.
Da Setesdalsbanen ble åpnet på hele strekningen til Byglandsfjord i 1896 falt trafikkgrunnlaget på Kilefjorden bort. Båten ble etter ombyggingen derfor flyttet 30 kilometer oppover i dalen, til Byglandsfjorden, og satt inn i trafikk på den ca. 3,5 mil lange strekningen Byglandsfjord-Ose. Ruten gikk over Årdalsfjorden og Byglandsfjorden, gjennom slusen ved Storstraumen og videre via Åraksfjorden til Ose. Rutetrafikken med «Bjoren» på denne strekningen pågikk i 60 år.
Allerede fra 1920-tallet begynte bilruter å ta trafikk fra båten. På 1950-tallet ble det så bygd vei på vestsida av Byglandsfjorden og trafikkgrunnlaget falt helt bort. Båten gikk i opplag, forfallet startet og etter hvert gikk den til bunns.
Bjorens andre liv
Rundt 1970 startet en aksjon for å berge det som var igjen av båten og få den restaurert. Riksantikvaren kom inn i bildet og i 1994 var «Bjoren» igjen seilklar etter restaurering ved Drammen skibsreparasjoner AS.
I 2005 ble det oppdaget omfattende råteskader bl.a. i takbord og dørk og seilingsplanen for denne sesongen ble kansellert. I stedet ble båten nok en gang satt i stand, ikke minst med tanke på 140-årsjubileet i 2006. «Bjoren» eies av Bygland kommune og drives i dag av selskapet DS Bjoren AS. Foreningen «Bjorens venner» legger dessuten ned en stor dugnadsinnsats for å holde båtens verdier i hevd.
«Bjoren» har mottatt tilskudd til vedlikehold og reparasjoner samt drift fra Riksantikvaren. Som verdens eneste, vedfyrte dampbåt i rutetrafikk er den en unik attraksjon for turister og andre. 11. august 2006 fikk også dronning Sonja oppleve denne særegne veteranbåten på en totimers tur fra Ose til Bygland. I tillegg til rutetrafikken, gjør også «Bjoren» er rekke charterturer med foreninger, firmaer og andre grupper.
Evanna Lynch
Evanna Lynch (født 16. august 1991) er en irsk skuespiller fra Termonfeckin i grevskapet Louth i Irland. Foreldrene til Evanna heter Marguerite og Donal, og hun bor sammen med dem. Hun har to eldre søstre, Mairead og Emily. Hun har også en yngre bror som heter Patrick. Evanna går på Our Lady's College Greenhills skole i sitt tredje år (2007).
Roller
Hun spiller Lulla Lunekjær, eller på engelsk Luna Lovegood i den femte Harry Potter-filmen Harry Potter og Føniksordenen (Harry Potter and the Order of the Phoenix), som hadde premiere den 13. juli 2007. Hun var med i Harry Potter og Halvblodsprinsen som kom ut sommeren 2009. Hun ble også med i Harry Potter og Dødstalismanene del 1 og 2 som kom ut i november 2010 og sommeren 2011.
Hun er selv en stor Harry Potter-fan, og kjøpte en signert utgave av The Order Of The Phoenix, og ble henrykt da auditionene til Luna Lovegood ble holdt i London, for «normale, vanlige» jenter.
Resedafamilien
Resedafamilien (Resedaceae) er en plantefamilie i ordenen Brassicales. Den omfatter ca. 70 arter fordelt på seks planteslekter. Et par arter i slekten Reseda forekommer spredt i Norge.
Konrad Winkler
Konrad Winkler (født 17. februar 1955 i Neuhausen i Erzgebirge) er en tidligere østtysk kombinertløper.
Resedafamilien
Navn
Navnet Reseda kommer fra latin. Plinius den eldre skrev at folk i Arimum (det nåværende Rimini) brukte planten mot betennelser, og under behandlingen uttalte en trylleformel som begynte med Reseda, morbus reseda (= Still sykdommen, still den), av latin resedare (= å stille, helbrede).
Konrad Winkler
På 1970- og 80-tallet tilhørte Winkler verdenseliten i kombinert. Han vant gull i kombinert under VM 1978 i Lahtis, og tok sølv under VM 1982 i Oslo, slått med to tidels sekunder av Tom Sandberg.
Resedafamilien
Anvendelse
Før de syntetiske fargene kom, ble Reseda luteola (= gul reseda) brukt til gulfargen i Sveriges flagg.
Konrad Winkler
Winkler tok olympisk bronse to ganger (OL 1976 og OL 1980).
Porte Molitor (Paris Metro)
Porte Molitor (noen ganger kalt Murat etter den nærliggende rue Murat) er en ubenyttet stasjon på metroen i Paris.
Det ble aldri bygget noen innganger, så stasjonen har aldri vært tilgjengelig for publikum.
Vassfaret
Vassfaret (av vassdrag) er et område mellom Hedalen i Valdres, Hallingdal og Ringerike som er definert forskjellig av brukere fra de omkringliggende områdene. I dag blir navnet stort sett brukt om dalen mellom Hallingdal og Valdres, fra Tjernsvollen/Endresætra eller Strøsdammen (Strøen) og til og med Aurdalen (Aurdalsfjorden) eller Mana. Dagens landskapsvernområde i Vassfaret er omtrent sammenfallende med dette.
Området
I Flå blir gjerne skogsområdet helt frem til brinken ned mot bygda omtalt som Vassfaret. I Ringerike er det enkelte som oppgir at de ytre delene av Hedalen til Vidalen også kan regnes med til Vassfaret, mens Vassfaret i Hedalen omtales som området fra Strøsdammen og til og med Aurdalen.
En merkverdighet er at i eldre omtale forekommer formen Hedalen i Vassfaret, til forskjell fra dagens Hedalen i Valdres. Formen kan indikere at begrepet er en overlevering hvor Vassfaret tidligere ble brukt om hele vassdraget, inkludert Vidalen og Hedalen. Navnet på den ytterste fjorden i dagens Vassfaret, Aurdalsfjorden, kan da indikere at Aurdalen er et eldre navn på dalen. Dette navnet eller lignende navn er ikke lengre i bruk.
Vassfaret ble særlig kjent gjennom Mikkjel Fønhus, som ofte skrev med Vassfaret og Vidalen som inspirasjonskilde, og området har vært en yndet plass for friluftsfolk på Østlandet siden da.
Geografisk beliggenhet
Det sentrale området, med de to innsjøene Nevlingen og Aurdalsfjorden, er en dal som ligger på grensen mellom Sør-Aurdal kommune i Innlandet og Flå kommune i Viken. I vest er det også områder i Nesbyen kommune i Viken. Dalen begynner som en sidedal til Hedalen helt sør i Valdres og strekker seg derfra vestover. I sør er Vassfaret avgrenset av høydedraget mot Hallingdal og tilsvarende i nord av høydedraget mot Valdres. Strøen, Suluvann, Øvre og Nedre Grunntjern, Nevlingen, Skrukkefylla og Aurdalsfjorden er vannene i vassdraget.
Historie
Det er gjort flere funn av menneskelig aktivitet i området, deriblant er det funnet en tømret brønn i nærheten av Suluvann, hvor den gamle plassen Gørrbu ligger, ikke langt fra Bringen. Området har således gjennom mange århundrer vært nyttet til skog- og jordbruk, beite, jakt, fiske og friluftsliv.
Allerede før 1700-tallet var det skogsdrift i området, og fra 1684 er det sikre kilder om pågående fløtning. Et tinglest skjøte fra 1714 forteller at Strøsdammen ble solgt av Harald Sukke fra Hedalen til Niels Iversen Tyrholm på Bragernes. Fløtningen fortsatte til 1967 da den ble avviklet. Etter den tid ble tømmeret transportert på lastebil. De områdene hvor det ikke var vei unngikk dermed moderne skogsdrift. På grunn av den særskilte kulturvernplanen for Indre Vassfaret landskapsvernområde så holdes fløtningsanlegg i orden, og det pågår i dag fløtning i området.
Etter pesten er det ikke kjent at det ble drevet landbruk før ca. 1740. Da ryddet Nils Hilde fra Flå og Knut Nerby fra Hedalen gården Nevlingmoen. (Ikke første, se Gørrbu. Ikke kjent navn.) Det er noe usikkerhet om dette er Vassfarplassen. Denne var rundt 1840 kjent som Dølaplassen, men navnet kan tyde på at det bodde en hallingdøl på stedet. Her bodde blant andre den myteomspunnete Gudbrand, som hadde et gevær som han kalte «Vassfar-loven». Man kjenner til i alt 12 gårdsbruk fra Vassfarets nære historie, som stort sett går fra 1700 til 1900. Den siste gården som ble fraflyttet var Olsonheimen i 1914, men de siste fastboende var Berte Skrukkefyllhaugen og sønnen Anton Bjørke. De flyttet til Flå i 1921.
Det er også et antall setre i området. Bl.a. de stupbratte Hangensetrene, samt Hansesprangsetrene høgt over Bjørke. På Hansesprangsetrene ble seterjenta Anna Bragerhaug stanget ihjel av en okse. Den skal ha blitt ertet opp av tyske turister over lang tid. På Endresætra ble det setret helt frem til ca. 1980. Det 30 meter lange "Sjumilsfjøset" fra 1750 er en av vassfarets største og eldste gjenværende bygninger.
Vassfaret spilte også en sentral rolle under andre verdenskrig da hjemmefrontbasen «Elg» ble opprettet der. Fjellpartiet rundt Vassfaret var Norges mest brukte slipplass for forsyninger fra England under denne tiden. Den dag idag kan man finne store mengder slippkontainere og nedraste milorgceller her. Vassfaret fungerte også som treningsområde for hjemmestyrkene, som mot slutten av krigen utgjorde et betydelig antall. Til tross for enkelte tyske razziaer var det aldri kamper i området.
Naturvern
I Vassfaret finner man flere naturvernområder med ulik vernestatus. Det totale vernearealet omfatter 264 235 dekar, hvorav 18 740 da utgjøres av ni naturreservater og 245 495 da ugjøres av to landskapsvernområder. Landskapsvernområdene, som henger sammen som om de var et stort område, fungerer som en buffersone rundt de viktige naturreservatene.
Ca. 54 % av verneområdene ligger i Sør‑Aurdal kommune i Innlandet, mens ca. 34 % ligger i Flå kommune, ca. 6 % i Nesbyen kommune og ca. 6 % i Ringerike kommune, alle i Viken.
Verneområdene nedenfor er listet opp fra sørøst mot nordvest:
Fauna
Vassfaret og Vidalen har en rik fauna. Fra riktig gammelt av har det vært en stor brunbjørnstamme i Vassfaret. Vinteren 2007/2008 overvintret en stor hannbjørn i 800 meters høyde ved Bogen. Vinteren 2008/2009 overvintret trolig den samme bjørnen ved Strøen. Det siste bjørnefallet i traktene skal ha skjedd i 1956, men vassfarstammen av brunbjørn, som regnes som den siste helnorske bjørnestammen, ble først erklært utdødd på 1980-tallet. Det er også grunn til å anta at området hadde en stor ulvebestand i tidligere tider, men den ble utryddet hurtigere enn bjørnen. Derimot finnes både jerv og gaupe i området, samt kongeørn. I tillegg finnes store hjortedyr som elg og hjort, samt en rekke mindre pattedyr som rødrev, grevling, flere mårdyr, rådyr, hare og gnagere med videre, i tillegg til en rekke ulike rovfugler og en fuglefauna som generelt er typisk for barskogsområdene på Østlandet.
I senere år har det vært antydet at brunbjørn kan etablere seg i Vassfaret på nytt. Lokalbefolkningen er sikre på at det har vært brunbjørn i Vassfaret hele tiden, og det er dokumentert bjørn i området helt siden 1995. Det er dessuten trolig at ulv tidvis streifer gjennom der, men det er lite trolig at norske myndigheter vil tillate at dette rovpattedyret får etablere seg der med det første.
Man antar at det var i disse traktene at den kjente slagbjørnen «Rugg» voks opp. Gjetergutten Johan Sagadalen var bare 13 år da han døde av skader han fikk i møte med bamsen ved Blåfjellhaugene i 1906. Johan var i området og gjete sau sammen med sin to år eldre bror Andreas. En versjon av hendelsesforløpet er at Johan lekte seg med å hoppe fra stein til stein, og plutselig havnet oppå en brunbjørn som lå og sov. Bjørnen bråvåknet, reiste seg og traff gutten med labben. En annen versjon er at Johan gikk rett på bjørnen, som lå og voktet et bytte. Johan ble båret ned til setra av Ole K. Hilde, og behandlet av jernbanelege Saxelund som ble hentet opp til Domfetsetrene fra arbeidet med byggingen av Bergensbanen. Gutten ble fraktet ned til bygda på båre, kjørt med hesteskyss til Gulsvik, dampbåt til Krøderen stasjon og tog til Drammen, hvor han døde en måned senere på Drammen sykehus. En minneplate er satt opp ved Blåfjellhaugene der tragedien skjedde.
Det er ikke uvanlig å se ferske bjørnespor i disse traktene den dag i dag. I så måte ble bamsen registrert ved 7 anledninger i 1999, 2 i 2001, 1 i 2002, 3 i 2003 og 1 i 2004. Om det dreier seg om Deisjøbamsen eller ikke, vet man ikke med sikkerhet. Bamsen er imidlertid registrert 2 ganger i 2005, hvorav Tor Heine og Hans Johan Åslibråten (far og sønn) fikk et 20 sekunder visuelt møte langs Vassfarveien mellom Bjørke og Skrukkefylla.
Flora
Vassfaret preges av lavalpin barskog, lyng og myr. Den sørvestvendte lia under Bukollen er spesielt verdifull med rik høgstaudevegetasjon.
Vince McMahon
Vincent Kennedy McMahon (født 24. august 1945 i Pinehurst, Nord-Carolina), også kjent som Mr. McMahon, er World Wrestling Entertainments formann. Han er gift med Linda McMahon, og de har barna Shane McMahon og Stephanie McMahon som alle jobber i WWE. Vince er svigerfaren til den kjente wrestleren Triple H.
Jacob Wulfsberg
Jacob Wulfsberg (født 14. januar 1751 i Tønsberg, død 16. august 1826 i Drammen) var byfogd i Christiania.
I 1777 ble han cand. jur. i København og fra 1790 byfogd i Tønsberg. I denne stillingen ivret han for opprettelsen av det første norske universitet, og ville at dette skulle legges til Tønsberg. I 1798 ble han byfogd i Drammen, i 1802 byfogd og politimester i Christiania. Han gjennomførte moderne politimetoder og skal bl. a. selv ha patruljert Christianias gater i forkledning under etterforskningen av forskjellige forbrytelser. I den egenskap var han medlem av kommisjonen som oppklarte drapet på Saksebøl og dømte Peter Westerstrøm til døden for dette i 1809. Han ble også benyttet under etterforskningen av postrøveriene i Østfold 1815 og 1816, og hadde en vesentlig andel i oppklaringen av disse og den følgende henrettelsen av postrøveren Brede Nord i 1817. Fra 1808 av var han sorenskriver i Eiker, Modum og Sigdal sorenskriveri, og justisråd fra 1809.
Wulfsberg var sønn av presten Niels Wulfsberg d. e. og Abigail Achton. Han var gift første gang med Inger Helvig Seberg, annen gang med Anne Henrikke Stoltenberg. Han var far til Niels Wulfsberg d. y. og Gregers Winther Wulfsberg.
Argun (Tsjetsjenia)
Argun (russisk og tsjetsjensk: Аргу́н) er en by i Republikken Tsjetsjenia i Russland. Den ligger ved elva Argun, rundt 15 km øst for Groznyj. Innbyggertall: 25 698 (folketelling 2002). I april 2017 har internasjonal presse meddelt at Tsjetsjenia har opprettet konsentrasjonsleirer for homoseksuelle i Argun.
Argun fikk bystatus i 1967.
Gamle Sachsen
Gamle Sachsen (tysk: Altsachsen) er det informative navnet på hjemlandet til det germanske folkeslaget sakserne i det nordvestlige hjørnet av det nåværende Tyskland. Området korresponderer geografisk med de nåværende delstatene Niedersachsen og Sachsen-Anhalt, og den historiske regionen Westfalen.
I det nåværende Tyskland ble området kjent som Sachsen, og ble senere kjent som nedre Sachsen (Niedersachsen) for å skille saksernes opprinnelige stammeterritorium fra det som senere ble øvre Sachsen eller kongeriket Sachsen i et område sørøst for det opprinnelige saksiske hjemlandet.
Historie
I sitt verk De Origine et situ Germanorum fra år 98, beskrev den romerske historikeren Tacitus syv germanske stammer som bebodde de nordlige kystene og det innlandet i det som senere ble kalt gamle Sachsen. Han omtaler stammene under navnene reudigni, aviones, anglii (anglere), varini, eudoses (jyder), suardones og nuithones, og skrev at de var beskyttet av elvene og skogene. Tacitus skrev at de dyrket den germanske gudinnen Nerthus, som han identifiserte som moder jord.
Aviones knyttes til sakserne, og deres navn kan indikere at de bebodde den jyllandske halvøya, og muligens de nordfrisiske øyene, i nærheten av anglerne.
I det 2. århundre skrev den greske historikeren og astronomen Klaudios Ptolemaios om stammen Saxones nord for de nordlige delene av elven Elben. Navnet er noen ganger tolket som avledet av ordet Sax eller steinkniv. I enkelte kopier av teksten er navnet på stammen skrevet Axones, og det har vært spekulert i om dette er en feilstavelse av dem som Tacitus kalte aviones.
De befolket det «nordlige Albingia», en region som grenset mot de nordlige bankene til Elbens munning det som idag utgjør det vestlige Holstein. Gradvis ekspanderte de sørover, hvor de absorberte andre germanske stammer: Cheruskere, chamavi og chatti, såvel som de resterende delene av langobarderne og sveberne. Det er også mulig at de absorberte, eller var identiske med Chauci, en germansk stamme som ifølge Tacitus bebodde området og var høyt respektert blant germanske folk. Han beskrev dem som fredfulle og nøkterne.
Fra dette området ble de østlige kystene av De britiske øyer plyndret av saksiske «pirater» i løpet av 200-tallet og 300-tallet, og tvang frem byggingen av marine forsvarsverker langs «den saksiske kysten» i det østlige Britannia. I åt 407 brøt det romerske forsvaret ved Rhinen sammen. Saksere, anglere og jyder reiste vestover og invaderte de fruktbare lavlandsområdene i Britannia. Den tradisjonelle datoen for denne invasjonen er år 449 og er kjent som Adventus Saxonum. Den innledet en fire hundre års lang okkupasjonskrig og førte til dannelsen av flere saksiske kongedømmer i Britannia. Sussex (det sørlige Sachsen), Wessex (det vestlige Sachsen), Essex (det østlige Sachsen), sammen med andre nasjoner som ble dannet av anglere og jyder, utgjør fundamentet for det moderne England.
Etter Vestromerrikets undergang i året 476, var sakserne bosatte i Germania i et løselig forbund med merovingerne og det frankiske kongedømmet. Sakserne forble likevel uavhengige og dyrket deres gamle germanske religion. Sentralt i den saksiske religionen stod dyrkelsen av Irminsul, «den mektige pillar», et hellig tre som knyttet sammen himmelen og jorden og som antas å ha eksistert i nærheten av det moderne Obermarsberg.
Ove Hiorth
Ove Hiorth (født 1757 i Viborg, Jylland, Danmark, død 1829) var sorenskriver i Moss fra 1793 til 1819.
Ekströmisen
Ekströmisen er en isbrem ved kysten av Dronning Maud Land i Antarktis. Den ligger ved Kronprinsesse Märtha Kyst mellom Halvfarryggen og Søråsen og dekker et areal på omtrent 8 700 km². Isen er omtrent 160 meter tykk ved kanten og rager ca. 15 meter over havflaten.
Ove Hiorth
Ove Hiorth var sønn av Jens Hiort i Snorum, Viborg, Danmark. Etter farens død reiste Hiorth til Christiania, Norge til sin onkel.
Ekströmisen
Isbremmen er oppkalt etter den svenske mekanikeren Bertil Ekström som omkom 24. februar 1951 under Maudheimekspedisjonen, da M29 Weasel beltekjøretøyet han førte styrtet over kanten av Quarisen. Ekströmisen ble kartlagt første gang i løpet av denne ekspedisjonen.
Ove Hiorth
Hiorth tok juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet 24. juni 1796 med karakteren «bekvem». I 1809 var han medlem av kommisjonen som oppsporet og dømte den svenske massemorder Peter Westerstrøm. På grunn av svak helse og døvhet deltok han dog kun ved domsslutningen.
Ekströmisen
Den tyske forskningsstasjonen Neumayer Station ble etablert 1981 i Atkabukta nordøst i Ekströmisen.
Peter L. Lund
Peter Lorentz Jessen Lund (født 1810, død 15. desember 1892) var en norsk konsul, skipsagent og skipsreder.
Han stiftet skipsmeglerselskapet Chr.Th.Boe & Sön A/S i 1836, og skal ha vært Norges første skipsagent. Han hadde i sitt rederi i 1878 37 skip, som han overførte til sine svigersønner Christian Th. Boe og Axel Nicolai Herlofson.
Han var ordfører i Arendal kommune i 1879, og satt også som styreformann i Arendals Søforsikringsselskab.
Nokia Networks
Nokia Networks er en av verdens største leverandører av løsninger og infrastruktur innen telekommunikasjon.
Nokia Siemens Networks (NSN) startet driften 1. april 2007 etter en fusjon mellom Siemens AGs COM-divisjon og Nokias Network Business Group. Selskapet har sitt hovedkontor i Esbo i Finlands Hovedstadsregion. NSN har over 60 000 ansatte og opererer i de fleste land i verden. I juli 2013 ble det annonsert at Nokia kjøpte Siemens andel i selskapet for en sum av 2,21 milliarder dollar. .
Nokia Siemens Networks Norge AS ledes av Finn Erik Hermansen og har hovedkontor på Økern i Oslo. Selskapet er markedsleder i Norge og leverandør til de største mobil- og fastnettoperatørene i Norge – blant annet NetCom, Telenor, Network Norway/Mobile Norway, Jernbaneverket/GSM-R, Ventelo og UNINETT.
Oppkjøp
I 2011 kjøpte NSN nettverksdelen til Motorola Solutions.
15. april 2015 kunngjorde det Nokia Networks at det hadde avtalt å kjøpe alle aksjene i Alcatel-Lucent for 15,6 milliarder euro. Overtakelsen skal ifølge Nokia finne sted tidlig i 2016 forutsatt konkurransemyndighetenes godkjennelse. Bell Labs vil bli opprettholdt, mens varemerket Alcatel-Lucent skal erstattes av Nokia.
Ettersom Siemens, Motorolas og Alcatel-Lucents nettverksdivisjoner nå er kjøpt opp av selskapet er det nå kun en konkurrent i vesten i mobilnettverksbransjen igjen, nemlig Ericsson. I tillegg har det dukket opp sterke konkurrenter fra Kina de siste årene, i første rekke Huawei.
Kolmotjernet
Kolmotjernet (eller Kolmotjennet) er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, nordøst for Lierfoss.
Cab
Cab eller CAB kan sikte til:
Personer
Plasser
Musikk
Enfrøbladete planter
Enfrøbladete planter, eller enfrøbladinger, er en stor delgruppe av blomsterplanter. I APG IV-systemet regnes de som en uformell klade med det engelske navnet monocots.
Cab
Annet
Enfrøbladete planter
Beskrivelse
De enfrøbladete plantene er kjennetegnet ved at de bare har ett frøblad når planten spirer. Videre har de fleste enfrøbladete plantene blomster med tretallig symmetri og likenervede blader. Roten har flere små røtter i stedet for en stor slik det er hos de tofrøbladete plantene. Stengelen mangler kambium, noe som medfører begrensninger på sekundær breddevekst og vanntransport. De fleste enfrøbladete planter er derfor lave og lite forgrenede urter, men noen er busker og trær, for eksempel palmer, bambus og Yucca. Gruppen har også mange flytende eller neddykkede vannplanter i både ferskvann og sjøvann. I ananas- og orkidéfamiliene er det mange epifytter.
Tab
Tab eller TAB kan referere til:
Enfrøbladete planter
Beskrivelse
De to største familiene er orkidéfamilien (ca. 28 000 arter) og grasfamilien (ca. 12 000 arter). Grasfamilien har størst økonomisk betydning. Den omfatter ikke bare kornsortene (ris, hvete, mais osv.), men også beitegras, sukkerrør og bambus. Andre viktige enfrøbladete planter i jordbruket er ulike palmer, banan, ananas, yams, ingefær og løk. Mange viktige hage- og stueplanter tilhører de enfrøbladete, for eksempel vårblomstrende løkplanter som tulipan og krokus.
Systematikk
I eldre systematikk var de enfrøbladete den ene av de to gruppene som blomsterplantene ble delt inn i. De ble ofte gitt rang av klasse med det vitenskapelige navnet Liliopsida. Den andre gruppa var de tofrøbladete. Det har vist seg at de enfrøbladete stammer fra de tofrøbladete, noe som innebærer at de tofrøbladete i tradisjonelt omfang er en parafyletisk gruppe. Moderne systematikk anerkjenner derfor ikke de tofrøbladete i tradisjonelt omfang, mens de enfrøbladete er en naturlig gruppe som opprettholdes.
De enfrøbladete ble beskrevet av John Ray allerede i 1674. Carl von Linné anvendte ikke gruppene enfrøbladede og tofrøbladede i sitt system, som var basert på blomsterbygningen. Avgrensningen av de enfrøbladede har vært svært stabil helt siden de botaniske systemene til Antoine Laurent de Jussieu og Augustin Pyramus de Candolle tidlig på 1800-tallet. Systematikken innenfor gruppen har derimot endret seg mye. APG IV-systemet anerkjenner én uformell klade (commelinider), 11 ordener og 77 familier.
Kladogrammet nedenfor viser antatte slektskapsforhold innenfor de enfrøbladete plantene:
Portulakkfamilien
Portulakkfamilien (Portulacaceae) er en plantefamilie i nellikordenen, (Caryophyllales). Den omfatter ca. 580 arter fordelt på 20 planteslekter. Grønnsaken portulakk (Portulaca oleracea) er en gammel kulturplante.
Imbituva
Imbituva er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Finne
Finne kan sikte til:
Joe Orton
Joe Orton (født John Kingsley Orton 1. januar 1933, død 9. august 1967) var en engelsk dramatiker kjent for sorte komedier som Entertaining Mr Sloane og Loot.
Super-Besse
Super-Besse er et vintersportsenter som ligger i kommunen Besse-et-Saint-Anastaise i Parc naturel régional des Volcans d'Auvergne i Puy de Dôme-departementet i Auvergne-Rhône-Alpes-regionen i Sentralmassivet i Frankrike. Senteret ligger om lag 50 km fra Clermont-Ferrand, 1350 meter over havet.
Tour de France
Super-Besse har vært mål for en Tour de France-etappe fire ganger.
Svartnakkepirol
Se liste i teksten!
Svartnakkepirol (Oriolus chinensis) er en sangfugl i pirolfamilien (Oriolidae) og tilhører ordenen spurvefugler. Arten er utbredt i store deler av Asia, avhengig av årstiden.
Taksonomi
Pirolene deles ofte inn i klader, etter evolusjonær opprinnelse. Svartnakkepirolen inngår i klade IV; gule piroler fra Asia og Afrika (som ikke er inkludert i klade III). Kladen er trolig polytomisk med kladene II og III. Studier indikerer dessuten at O. chinensis trolig er en polyfyletisk art, så man må påregne endringer blant underartene når disse blir nærmere studert.
Beskrivelse
Svartnakkepirolen likner på både vanlig pirol (O. oriolus) og gullpirol (O. auratus), som tilhører samme klade. Fjærdrakten er hovedsakelig tilnærmet signalgul og sort, med kraftig markert sort øyestripe som fortsetter over i et svart nakkefelt (som er opphavet til det norske navnet). Kjønnene er nokså like, men hunnen har lys olivengrønn overside og gråsort nebb. Hannen har rødrosa nebb. Nebbet er dessuten kraftigere enn hos vanlig pirol og gullpirol, men det varierer med underarten.
Arten eksisterer i kraft av 20 underarter, som alle varierer litt i pigmenteringen. Variasjonene dreier seg i hovedsak om innslaget av sort på hodet, vingene og stjerten, men det kan også være små forskjeller i størrelse og fargen på nebbet, vingestørrelsen og i den generelle størrelsen på fuglene.
Atferd
Svartnakkepirolen er ikke en sann trekkfugl, fordi bare deler av populasjonen trekker, mens resten opptrer som standfugler. Den eter mest frukt og bær.
Underarter og utbredelse
Alle underartene og deres utbredelse er i henhold til Handbook of the Birds of the World.
Pulp fiction (begrep)
Pulp Fiction er konstruert av begrepet for fuktig masse av trestrimler, og betegner masselitteratur distribuert på simpelt papir.
Med ordet «pulp» menes papir av dårlig kvalitet. Ettersom slikt billig papir ble anvendt til trykking av ukeblader, ulike magasiner og hefter, som publiserte simple røverhistorier og kriminalromaner, kom produktene til å bli omtalt som «The Pulp».
Blant de mest fremgangsrike forfatterne innenfor denne sjangeren var Edgar Rice Burroughs (1875-1950), som etter en feilslått militær karriere som vervet soldat, bestemte seg for å prøve seg som populærforfatter. Først kom Burroughs opp med romanene om John Carter, som skildret hans spennende opplevelser på Mars, hvor han ble gift med en utenomjordisk prinsesse og tok bolig på den røde planeten. Romanene ble så godt mottatt at de også ble oversatt til dansk, men det virkelige gjennombruddet for Burroughs skjedde med fortellingene om Tarzan, apenes konge. Både John Carter og Tarzan ble filmatisert, og begge kom også ut som tegneserier. Tegneseriene om Tarzan er blitt selve in-begrepet på Pulp Fiction.
Folkets Hus i Oslo
Folkets Hus er hovedkvarteret til Landsorganisasjonen i Norge (LO). Det ligger på Youngstorget i Oslo, og eies av LO og de tilknyttede forbundene.
I 1911 ble naboeiendommene til Folkets Hus kjøpt opp, med tanke på fremtidige utbygginger. I 1938 fikk man en generalplan for kvartalet, og et utkast til nytt bygg ble tegnet av Knut Knutsen. På grunn av andre verdenskrig måtte planene utsettes, og byggingen startet ikke før i 1954. Det nye bygget sto ferdig i 1962, etter store budsjettoverskridelser. Det opprinnelige utkastet estimerte en byggekostnad på fem millioner kroner, men regningen ble tilslutt på nærmere 26 millioner. For å finansiere utbyggingen ble det derfor innført en ekstraavgift på 25 øre uken for fagorganiserte.
Folkets Hus huser i dag konferansestedet Oslo Kongressenter.
Inajá (Paraná)
Inajá er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Brunt nellikfly
Brunt nellikfly (Hadena perplexa) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Sør-Trøndelag i Norge.
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 30 – 34 mm), lyst gråbrunt nattfly med tydelige vingetegninger. Forvingens midtfelt er vanligvis noe mørkere enn resten, ellers varierer den mye i fargen. Midtfeltet er avgrenset av brede, doble mellomlinjer. Nyre- og ringmerkene, som sitter i midtfeltet foran midten, er hvitkantede og tydelige. Langs vingens ytterkant går det en tydelig, hakkete, hvit bølgelinje som danner en w midt på ytterkanten. Bakvingen er mørkgrå, lysere ved roten.
Levevis
Arten finnes på tørre enger, steinete steder og strender, mest ved kysten. Larvene lever på frøene av ulike smeller (Silene spp.) og tjæreblom (Lychnis spp.). De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai – juni.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa. I Norge er den funnet nord til Sogn og Fjordane, og dessuten i Sør-Trøndelag.
Tidslinje for oppdagelsen av planeter og deres måner i solsystemet
Tidslinje for oppdagelsen av planeter og deres måner i solsystemet viser fremdriften i oppdagelsen av nye legemer gjennom historien. Hvert objekt er listet opp i kronologisk rekkefølge etter sin oppdagelsen (flere datoer er brukt når øyeblikket for bilde, observasjon og publisering er forskjellige), identifisert gjennom sine ulike betegnelser (inkludert midlertidige og permanente ordninger), og oppdageren(e) oppført.
Historisk matchet ikke alltid navngiving av månene deres oppdager. Tradisjonelt fikk oppdageren det privilegium å navngi det nye objektet, men noen unnlot å gjøre dette (E.E. Barnard uttalte at han ville «utsette alle forslag forslag til navn [for Amalthea] til et senere artikkel» men kom seg aldri rundt for å velge et fra de mange forslagene han fikk) eller aktivt avviste det (S.B. Nicholson uttalte at «mange har spurt hva de nye satellittene [(lysithea og Carme)] skal navngis. De vil bli kjent kun ved numrene X og XI, skrevet i romertall, og vanligvis med et prefiks av bokstaven J for å identifisere dem med Jupiter.» ). Problemene oppstod nesten så snart planetariske satellitter ble oppdaget: Galileo henviste til de fire viktigste månene til Jupiter med tall, mens navnene som ble foreslått av hans rival Simon Marius gradvis fikk universell aksept. Den internasjonale astronomiske union begynte etterhvert å rydde opp i navngivingen på slutten av 1970-tallet.
Nøkkel
I de følgende tabellene er planeters satellitter indikert med fet skrifttype (for eksempel månen) mens planeter og dvergplaneter, som direkte sirkulerer rundt solen, er i kursiv (for eksempel jorden). Tabellene er sortert etter dato for publikasjon/offentliggjøring. Datoer er markert med følgende symboler: I et par tilfeller er datoen ukjent og er da markert med «(?)».
''*Merk: Måner markert med en stjerne (*) hadde kompliserte oppdagelser. Noen tok flere år å bekrefte, og i flere tilfeller forsvant de faktisk før de senere ble oppdaget igjen. Andre ble funnet bilder fra Voyager flere år etter at de ble tatt.
Planetene og deres naturlige satellitter er markert med følgende farger:
{{legend|#D2B48C|Merkur|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#98FB98|Venus|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#CCCC99|Jorden og satellitt|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#E9967A|Mars og satellitter|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#FFE8E8|Jupiter og satellitter|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#FFFFCC|Saturn og satellitter|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#CCFFCC|Uranus og satellitter|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#DDEEFF|Neptun og satellitter|border=1px solid #AAAAAA}}
{{legend|#FFFF99|Ceres|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#F5DEB3|Pluto og satellitter|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#CCCCCC|Haumea og satellitter|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#BB8899|Makemake|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#D8BFD8|Eris og satellitt|border=1px solid #AAAAAA}}
Tjernaksfamilien
Tjønnaksfamilien er en plantefamilie som omfatter seks–sju planteslekter.
I Norge vokser rundt 20 arter i tjønnaksslekta og trådtjønnaksslekta. De spiller en stor rolle i ferskvannsøkosystemer der de skaffer føde og skjulesteder for mange dyr. Vasskransslekta (Zannichellia) med én art i Norge er ganske avvikende og blir ofte regnet til en egen familie.
Finner
En finne er en innbygger i Finland.
Mer enn 90 % av innbyggerne i Finland har finsk som morsmål.
Den svenskspråklige minoriteten i Finland kalles finlandssvensker.
Frithjof Seeberg
Frithjof Seeberg (født 3. juli 1986) er fotballspiller som spilte for Asker Fotball Herrer, Groruddalen Ballklubb, Skeid, Vålerenga, Follo FK, Kolbotn IL og Hønefoss BK. Etter 2009-sesongen forlot Seeberg Hønefoss.
Urus-Martan
Urus-Martan (russisk: Уру́с-Марта́н, tsjetsjensk: ХӀалхӀа-Марта) er en by i Republikken Tsjetsjenia i Russland. Den ligger ved elva Martan (ei sideelv til Sunzja), rundt 25 km sørvest for Groznyj. Innbyggertall: 55 000 (est. 2005), 39 982 (folketelling 2002), 32 851 (folketelling 1989).
Den fikk bystatus i 1990.
Liste over byer i Ghana
Det største byområde i Ghana er Accra som har 3,260,438 innbyggere. (1. januar 2005)
I tabellen er byer i Ghana med mer enn 30 000 innbyggere tatt med. Antallet ved folketellingene 1. mars 1970, 18. mars 1984 og 26. mars 2000 samt et beregnet folketall 1. januar 2005 er oppgitt. Folketallet omfatter selve byen uten forsteder, ikke nødvendigvis etter administrative grenser. Tabellen er sortert etter folketall i 2005.
Sjali
Den fikk bystatus i 1990.
Uruguay under Sommer-OL 1956
Uruguay under Sommer-OL 1956. Tjueen sportsutøvere fra Uruguay, deltok i fem sporter under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Uruguay kom på delt 35.-plass med en bronsemedalje.
Liste over episoder av Veronica Mars
Liste over Veronica Mars-episoder er en liste over episoder fra TV-serien Veronica Mars med Kristen Bell i hovedrollen.
Byen e’ Bergen
Byen e' Bergen ble komponert av Ove Thue i anledning av cupfinalen 1976 (hvor Brann forøvrig møtte Sogndal og vant 2–1). I dag er den en av Norges mest kjente supportersanger, og synges alltid på kampene til Brann. Når sangen synges på kampene er det som oftest bare refrenget som synges. Refrenget og den mest sungne delen av sangen går som følger:
Byen e' Bergen og laget e' Brann, stedet e' stadion' og syng alle mann!
Heia Brann, Brann, Brann, Brann, Brann
Heia Brann!
Annen bruk
Kjenningsmelodien som angir neste stopp for Bybanen når den ankommer Brann stadion er de fire siste tonene fra Byen e' Bergen.
Robert Capa
Robert Capa (født Endre Ernő Friedmann 22. oktober 1913 i Budapest i Østerrike-Ungarn, død 25. mai 1954 i Thai Binh i Staten Vietnam) var en ungarskfødt amerikansk fotograf og en av de ledende krigsfotografer på 1900-tallet.
Han forlot hjemlandet Ungarn i 1930 etter å ha blitt arrestert for politisk virksomhet. Han hadde opprinnelig planer om å bli forfatter, men fikk arbeid som fotograf i Berlin og ble fengslet av denne kunstarten. Men i 1933 flyttet han til Frankrike, da han som jøde følte seg truet av Hitlers maktovertakelse. Han endret på denne tiden navnet til Robert Capa, da han regnet med at det ville være lettere å få arbeid med et mer gjenkjennelig, amerikanskklingende navn, også på grunn av likheten med filmregissøren Frank Capra. (Cápa betyr hai på ungarsk.)
Capa rapporterte fra flere kriger: Den spanske borgerkrig, Japans invasjon av Kina, andre verdenskrig i London, Nord-Afrika og Italia, invasjonen i Normandie på Omaha Beach, frigjøringen av Paris, andre kinesisk-japanske krig, den arabisk-israelske krig 1948 og den første indokinesiske krig er begivenheter som Capa dekket.
Hans mest kjente foto er Falling soldier, som ble omdiskutert da en journalist hevdet at bildet var arrangert.
Capa arbeidet med fargefilm så tidlig som i 1938. På sin reise i Norge i 1951 fotograferte han blant annet en samefamilie. Andre fargebilder viser den nyopprettede staten Israel.
Han ble amerikansk statsborger i 1946, og var i 1947 en av grunnleggerne av Magnum billedbyrå.
Han døde under en reportasjereise i Vietnam da han tråkket på en landmine.
På 1990-tallet dukket det opp en koffert som inneholdt 120 ruller film med ialt 3.500 bilder, tatt av Capa under den spanske borgerkrigen. De hadde vært savnet siden 1940. I 2008] kjøpte New Yorks International Centre of Photography materialet for å offentliggjøre det etter skanning.
Limnisk utbrudd
Et limnisk utbrudd er et sjeldent naturfenomen hvor karbondioksid (CO2) plutselig utløses fra dypt vann, og kveler dyr og mennesker. Et slikt utbrudd kan også føre til tsunami i sjøen når stigende CO2 fortrenger vann. Forskere tror undersjøiske skred, vulkansk aktivitet, eller eksplosjoner kan utløse et slikt utbrudd. Innsjøer der slik aktivitet forekommer kan kalles limnisk aktive innsjøer eller eksploderende innsjøer. Egenskapene i limnisk aktive innsjøer inkluderer:
Historiske forekomster
Hittil har dette fenomenet blitt pålitelig observert bare to ganger. Den første gangen var i Kamerun ved Lake Monoun i 1984, og utbruddet resulterte i at 37 personer i nærheten døde av asfyksi. Et nytt utbrudd som kostet enda flere mennesker livet skjedde i naboinnsjøen Lake Nyos i 1986; denne gangen ble det utløst over 80 millioner kubikkmeter CO2, med det resultat at mellom 1700 og 1800 mennesker døde som følge av asfyksi.
Fordi fenomenet er så spesielt, er det vanskelig å avgjøre om limniske utbrudd har skjedd andre steder. En tredje innsjø som inneholder store mengder oppløst CO2 er Kivusjøen som ligger på grensen mellom Den demokratiske republikken Kongo og Rwanda. Prøver fra innsjøen tatt av professor Robert Hecky fra University of Michigan viste at en hendelse for om lag tusen år siden utryddet alle levende skapninger i sjøen og forårsaket at nærliggende vegetasjon ble sugd tilbake i innsjøen.
Skau (andre betydninger)
Personer med Skau som etternavn:
Se også: Schau
Limnisk utbrudd
Årsaker
For at et limnisk utbrudd skal oppstå, må innsjøen nesten mettes helt med en gass. I de to kjente tilfeller var hovedkomponenten CO2. Denne CO2-gassen kan oppstå ved at vulkansk gass slippes ut under vannet, eller fra nedbrytning av organisk materiale. Før en innsjø er mettet, opptrer det som en uåpnet kullsyreholdig drikk (brus): CO2 blir oppløst i vannet. Både i sjøen og i brus løses CO2 mye lettere opp når det er et høyere trykk. Dette er grunnen til at det bobler i en boks med brus når flasken åpnes, trykket faller og CO2 frigjøres fra vannet. I innsjøer er trykket mye høyere på bunnen, jo dypere det er, jo høyere blir trykket nederst. Dette betyr at store mengder CO2 kan bli oppløst i store, dype innsjøer. CO2 løser seg også lettere opp i kjøligere vann, for eksempel i bunnen av en innsjø. En liten økning i temperaturen kan føre til utslipp av store mengder CO2.
Når vannet er mettet med CO2, er det i et kritisk og meget ustabil tilstand, og en utløser er alt som er nødvendig å sette igang et utbrudd. I utbruddet fra 1986 ved Lake Nyos, mistenker man at et undersjøisk skred var utløser, men vulkanutbrudd, jordskjelv eller uvær er andre mulige triggere. I samtlige tilfeller fører den utløsende hendelse noe av det mettede vannet høyere i innsjøen, hvor trykket ikke er tilstrekkelig til å holde CO2 oppløst i vannet. Bobler vil da dannes og oppdriften vil danne en strøm som beveger disse vannmassene enda høyere i sjøen, og akselerere frigjøringen av CO2. Dette vil utvikle seg til en søyle med gass der CO2 trekkes opp fra dypet og avgis til luften i en voldsom kjedereaksjon. I fortrengelsen av vann kan det samtidig oppstå en tsunami.
Det er flere årsaker til denne typen utbrudd er svært sjeldne. Primært, det må være en kilde til CO2, og regioner uten vulkansk aktivitet er utelukket fra denne typen utbrudd. Også tempererte innsjøer, som Nord-Amerikas store innsjøer, snur hver vår og høst, dvs. at sirkulasjonen sørger for at vann fra dypet jevnlig byttes ut slik at CO2 som har bygget seg opp på bunnen av innsjøen bringes til høyere lag hvor den slippes ut i atmosfæren i mindre konsentrasjoner. En innsjø må også være ganske dyp for å ha nok trykk til å oppløse tilstrekkelig CO2. Så bare dype, stabilt, tropisk, vulkanske innsjøer som Lake Nyos er disponerte til limniske utbrudd. For Kivusjøen er forskerne imidlertid bekymret for konsentrasjonene av metangass sammen med CO2 og muligheten for et vulkanutbrudd.
Konsekvenser
Ved Lake Nyos, rammet gass-skyen fra sjøen en nærliggende landsby hvor den angrep og drepte nesten alle. I dette utbruddet døde noen mennesker så langt som 25 km fra sjøen. En endring i hudfarge på noen organer ledet forskerne til å tro at gass-skyen også kan ha inneholdt en oppløst syre som hydrogenklorid, men at hypotesen er omstridt. Mange av ofrene ble funnet med blemmer på huden. Dette antas å ha blitt forårsaket av trykksår, noe som sannsynligvis ble forårsaket av lave nivåer av oksygen i blodet for dem som pustet inn gassen. Tusenvis av kveg og ville dyr ble også forgiftet, men ingen offisielle tellinger ble gjort. På den annen side, vegetasjonen i området var stort sett uberørt bortsett fra det som vokste like ved innsjøen. Der var vegetasjonen var skadet eller ødelagt av en 5-meter tsunami fra det voldsomme utbruddet.