cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kongevalget i 1534
Møtet fant sted i Sankt Sørens kirke i Gammel Rye etter initiativ av blant andre rikshovmester Mogens Gøye og til stede var åtte jyske medlemmer av riksrådet og fire jyske biskoper. Flere andre adelsmenn hadde også møtt opp, men de måtte vente på utsiden av kirken.
Christian aksepterte valget og ble senere hyllet på et møte i Horsens den 18. august. Her erklærte han at han ville underskrive en håndfestning og at denne skulle inneholde en nyordning av kirken; dvs. gjennomføring av reformasjonen.
Fra Norges side ble valget sett på nærmest som et kupp ettersom landet ble avskaffet som eget rike og ansett som en dansk landsdel, noe som i realiteten innebar at Norge kort tid etter ble et lydrike.
Jiang Xiaojuan
Jiang Xiaojuan (kinesisk: 江小涓, pinyin: Jiāng Xiǎojuān, født i 1957) er en kinesisk kommunistisk politiker. Hun har virket i ledende stillinger i Det kinesiske akademi for samfunnsvitenskap, og ble i juni 2011 utnevnt til assisterende direktør for forskningsrådet for Det kinesiske statsrådet.
Glyptoscelis
Utseende
Middelsstore (7 - 10 millimeter), avlange, brunlige bladbiller, kroppen mer eller mindre kledt med lyse skjell, gjerne også tydelig hårete. Antennene er tynne. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-, Mellom- og Sør-Amerika, fra det sørlige Canada til Chile.
Louis av Luxembourg
Louis Xavier Marie Guillaume av Luxembourg (født 3. august 1986) er en luxembourgsk prins. Han er tredjeeldste sønn av storhertug Henri og storhertuginne Maria Teresa. I 2006 giftet han seg med Tessy Antony, en tidligere underoffiser i Luxembourgs hær. Sammen har de to sønner, Gabriel og Noah. Den 18. januar 2017 ble det annonsert at paret ønsker skilsmisse.
Freddie Sears
Frederick David «Freddie» Sears (født 27. november 1989) er en engelsk fotballspiller som spiller for Colchester United FC.
Han debuterte på førstelaget til West Ham United FC den 15. mars 2008 i et oppgjør mot Blackburn Rovers. Her ble han samtidig matchvinner da West Ham vant 2-1.
St James Park (andre betydninger)
St James Park kan referere til:
Freddie Sears
Landslag
Sears har (per mars 2009) enda ikke spilt for Englands A-landslag, men han har spilt for U-19-laget.
Varaždin
Varaždin (tysk: Warasdin, ungarsk: Varasd, latin: Varasdinum) er en by i fylket Varaždin i det nordøstre Kroatia. Byen ligger nær grensene til Slovenia og Ungarn og 81 km nordøst for hovedstaden Zagreb. Byen hadde 47.055 innbyggere i 2011 hvorav 38.746 innvånere bor i det bymessig oppbygde område. Byen har flere unike og tidstro bygninger fra 1300- til 1900-tallet som vitner om en lang og rik historie.
Historie
Byen, hvis historiske namn er Garestin, nevnes første gang i skrevet form i 1181 da kong Béla III nevner de nærliggende varme kilder Varaždinske Toplice i et rettsdokument.
På 1200-tallet ble byen et økonomisk og militært sentrum i nordlige Kroatia. I samband med de osmanske angrepene på det habsburgske rike fikk byen en defensiv struktur og bygninger ble oppført rundt den gamle borgen. Varaždin fikk dermed form av en typisk middelaldersk festningsby. Tidlig på 1300-tallet kom malteserriddere til byen. De lot bygge en kirke og et kloster der.
I slutten av 1400-tallet overgikk festningsbyen til grevene av Celje. I de kommende århundrene hadde Varaždin varierende herrer, blant annet Beatrice Frankopan, den tyske markgreven Georg der Fromme og baron Ivan Ungnad.
I 1767 grunnla den habsburgske keiserinne Maria Teresia det kroatiske kongelige råd (Hrvatsko kraljevsko vijeće) med sete i Varaždin. Byen ble dermed Kroatias hovedstad og stedet for Sabor. Etter den store brannen i 1776 flyttet myndighetene til Zagreb.
Katta til Hansen (en skillingsvise)
«Katta til Hansen (en skillingsvise)» er en norsk sang skrevet av Øystein Sunde og utgitt 19. oktober 1994 på Sundes musikkalbum Du må'kke komme her og komme her.
Varaždin
Kultur
Gamlebyen og dens festning Varaždinborgen fra 1300-tallet som idag rommer byens museum er et av de mer populære turistmål i det sentrale Kroatia. Kulturelle evenemanger, som Špancirfest og Varaždins barokkaftener lokker tusentalls turister.
Katta til Hansen (en skillingsvise)
Teksten til fulgte med i CD-heftet til  Du må'kke komme her og komme her. Den er en tragikomisk historie om en katt som observerer at dens meget berusete eier er i ferd med å dø etter å ha havnet i et bål. Katten kommer seg avgårde til eierens mor for å varsle.
Varaždin
Togtrafikk
Varaždin har gode kommunikasjoner med tog til Zagreb, Maribor og Budapest.
Veier
Ved Varaždin finnes en tilslutningsvei til motorveien A4 som i sørvestlig rekning leder mot Ludbreg og hovedstaden Zagreb. I nordøstlig retning leder den mot Čakovec og den ungarske grense.
Planica
Planica (utt. ) er en alpedal nordvest i Slovenia. Dalen løper sørover fra grensebyen Rateče, ikke langt fra skistedet Kranjska Gora.
Planica er kjent for skiflygingsbakken Letalnica, som ligger i dalen og lenge var verdens største. Bakkerekorden er på 252 meter, satt av Ryōyū Kobayashi (Japan) 24. mars 2019. Nordmannen Bjørn Einar Romøren hadde lenge verdensrekorden der på 239 meter. Den ble satt i 2005.
Den første hoppbakken i Planica ble bygd før 1930. I 1934 ble den første såkalte mammutbakken bygd. I den bakken ble verdens første skihopp over 100 meter gjort av østerrikeren Sepp Bradl i 1936 (101 meter).
I 1969 ble en enda større skiflygingsbakke bygd i Planica. Fra og med polakken Piotr Fijas' verdensrekord på 194 meter i 1987 til Vikersundbakken overtok hegemoniet som verdens største hoppbakke i 2011, ble alle verdensrekorder i skiflyging satt i Planica. Finnen Toni Nieminen var første mann i verden over 200 meter i 1994 (203 meter). Bakken har i dag (2017) kritisk punkt på 200 meter og bakkestørrelsen er 240 meter.
Planica kommer til å arrangere Ski-VM 2023, etter å ha flere ganger søkt om å få VM i 2017, 2019 og 2021, men Planica har tapt disse avstemningene.
Nanhai
Nanhai (forenklet kinesisk: 南海区, tradisjonell kinesisk: 南海區, pinyin: Nánhǎi Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Foshan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Før 8. desember 2002 var Nanhai en by på fylkesnivå, med noe større territorium. Nanhai har 1 113 000 innbyggere (2002), og er en av de rikeste administrative enheter i Guangdong.
Et stort selskap med hovedkontor i Nanhai er Aston Bathroom Appliances som produserer over 150 forskjellige modeller av badekar, håndfat, toaletter og dusjkabinetter.
Grunnleggelse
Byen Nanhai ble grunnlagt i 1271 av to brødre som hadde flyktet fra Nordkina og hadde med seg sin avdøde fars ben. De var på flukt fra mongolene på en bambusflåte ned elven da de kom ut i uvær og flåten ble knust. Brødrene slo seg ned på stedet, og bygde en helligdom til minne om hendelsen.
Administrative enheter
Subdistrikter: Storkommuner:
Gonadotropinfrigjørende hormon
Gonadotropinfrigjørende hormon (GnRH), også kjent som LHRH er et peptidhormon ansvarlig for frigjøring av follikkelstimulerende hormon (FSH) og luteiniserende hormon (LH) i forlappen. Hormonets struktur ble fastsatt i 1977 av nobelprisvinnerne Roger Guillemin og Andrzej W. Schally.
Syntetiske GnRH er buserelin, goserelin, leuprolid, nafarelin og triptorelin. Disse brukes som legemiddel ved for eksempel prostatakreft, livmorknuter, metastatisk brystkreft, hypogonadisme, for tidlig pubertet og endometriose.
GnRH stimuleres av insulin og hemmes av prolaktin. Dopamin og østrogen stimulerer frigjøring av luteiniserende hormon via GnRH. Blodverdiene av GnRH er lave i barndommen, stiger i puberteten og fortsetter å være høye gjennom fertil alder.
Perseo Miranda
Perseo Miranda (født 15. april 1965 i Genova, Italia) er en Heavy metal – Hard rock sanger, låtskriver og skribent.
Verdenscupen i snøbrett 2020/21
Verdenscupen i snøbrett 2020/21 ble organisert av Det internasjonale skiforbundet (FIS) og var den 27. sesongen av verdenscupen i snøbrett. Sesongen startet i Russland i desember 2020, og ble avsluttet i Špindlerův Mlýn i mars 2021.
Sesongen ble påvirket av den pågående koronaviruspandemien, og flere konkurranser inkludert prøve-OL i Kina ble avlyst eller flyttet.
Gary (Indiana)
Gary er en by i fylket Lake County i delstaten Indiana i USA med 80,294 innbyggere. Den ligger ca. 10 mil sør for Chicago. Stålindustri er en viktig næring for byen.
Denne byen er også kjent for å være hjemstedet til Michael Jackson og Janet Jackson.
Rosensverd
Rosensverd – også med navneform Handingmann – er en norsk adelsslekt. Slektsnavnet er også skrevet som Handingman, Handingmand og Hartgenger.
Grunnet regelverket i Sudrheimskravet, fikk brødrene Sjøfar og Nils Sigurdssønner i 1458 skriftlig bekreftelse fra Kong Erik på at "de er Hans Majestets rette og lovlige etterkommende konger i Norge" samt formalisert opptak og medlemskap i Kongshirden for seg selv og deres etterkommere gjennom et Patent utstedt av Erik av Pommern. Dertil inkluderer Patentet i tillegg også adelskap for alle etterkommere og deres familier til tidenes ende ("til komende thid").
Dette ble formelt foranlediget av Hirdpresten hr. Gudbrand Rolfsson, kannik ved Mariakirken i Oslo og senere Vise-Kansler av Norge, grunnet Mariakirkens og dens geistlige spesielle juridiske status som faste medlemmer av Kongshirden.
I brevet står blant annet at "''...da har Hans Majestet unnet og gitt hans Faderbrodersønner Sjøfar og Nils Sigurdssønner: Skjold og Hjelm. Frelse og Frihet, til Disse, og Deres ektebarn, Avkom og Slekt, Hver etter annen, for å ha og bruke, i tilkomendetid "emeden" de er Hans Majestets rette og lovlige etterkommende konger i Norge". "Og dermed skulle de ha til Vyrdning og Titler, at de skulle hete og være, Kongens Thegner og Håndgangne Menn. Og Deres Våpen være som etter som det nede på samme brev finnes malt og skrevet, etter som samme kongelige brev videre formelder...'' ».
(«were Konningers Thienner oc Handgenger mendt». ).
Slektens medlemmer eide blant annet Hafslund og Fosser gård.
Meldorf
Meldorf (lavtysk: Möldörp eller Meldörp, folkemunne: Melle) er en kommune i Ditmarsken i delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Fra 2008 er Meldorf administrasjonssentrum i Midtre Ditmarskens amt etter tidligere å ha vært amtsfri by. Meldorf fikk bystatus allerede i 1256, og inntil den ditmarskske bonderepublikkens fall i 1559 var byen å regne som regionens hovedstad. I dag er byen Ditmarskens tredje største. 31. mars 2010 hadde Meldorf 7 423 innbyggere.
Rosensverd
Slektsvåpen
En rekke forskjellige våpenskjold har blitt brukt av famliens medlemmer over tidene. En form har slikt skjold: På sølv bunn en avhogd brun trestamme med to grener som hver har en rød rose og tvers over stammen to krysslagte blå sverd. Som hjelmtegn er skjoldmotivet gjentatt.
Meldorf
Historie
Tallrike arkeologiske funn fra tidlig vikingtid har blitt gjort i området, herunder den kjente Meldorf-fibulaen funnet i 1979, en fibula med fire bokstaver fra det 1. århundre hvis betydning er uklar. Fibulaen kommer antagelig fra en kvinnes branngrav.
I 1076 nevner Adam av Bremen at hovedkirken i Ditmarsken ligger i Meldorf. Stedet fikk bystatus i 1265 og fungerte i lang tid som hovedstad i den selvstendige bonderepublikken som var alliert med Hansaforbundet. Byen ble stormet av kong Hans av Danmark, Norge og Sverige 13. februar 1500, idet kongen forsøkte å erobre republikken. Året før hadde han i landdagen i Rendsburg forlangt at ditmarskerne skulle inngå i hans kongedømme og skatte 15.000 Mark årlig. Meldorf falt så å si uten kamp, siden alle som kunne, hadde flyktet og trukket seg tilbake bak en gammel skanse, på plattysk kalt Dusenddüwelswarf (høytysk: Tausendteufelswall = tusendjevlemuren) ved Hemmingstedt. Denne skansen sperret i første omgang veien for den fremrykkende hæren.
Rosensverd
Slektsvåpen
I varianter av våpenet er sverd og roser og av og til med en løve sammensatt på forskjellige måter. Noen ganger med stjerner i stedet for rosene. Noen varianter har andre farger (tinkturer), bare ett opprett eller nedvendt sverd sammen med to krysslagte stubber eller to krysslagte grener med flere roser. Nicolas Berghs våpenbok har for Hans Mogensen Handingman (gift med Barbara Andersdatter Wincke som var enke etter Hans Bergh) på 1600-tallet: i skjold delt av blått og sølv et opprett sverd tvers over to krysslagte stubber i motsatte farger. Som hjelmtegn et sverd og en stamme krysslagt.
Meldorf
Historie
Den danske hæren var selvsikker og uorganisert, og ble slått av en mye mindre bondehær i slaget ved Hemmingstedt samme år. Det sies at den opprinnelige dannebrogsfanen fra slaget ved Lyndanisse i 1219 ble erobret av de seirende ditmarskerne ved Hemmingstedt og deretter hengt opp i kirken i Meldorf, alternativt i kirken i Wöhrden; men ingen har noen formening om hvor den kan ha blitt av i senere tid. I 1559 ble imidlertid republikken overvunnet av Danmark og Holstein, og Meldorf mistet statusen som hovedstad. Hovedstaden ble flyttet til byen Heide, som hadde utviklet en større økonomi. I 1598 mistet Meldorf tillike bystatusen, men fikk senere tilbake denne i 1870.
Frem til 1970 var byen administrasjonssentrum i Sør-Ditmarsken krets.
Borno (Lombardia)
Borno er en kommune i provinsen Brescia, i Lombardia, nord i Italia.
USA-mesterskapet på 50 km 2015
USA-mesterskapet på 50 km 2015 (USATF 50km Road Championships) ble arrangert 1. mars 2015, som en del av gateløpet Caumsett Park 50K på Long Island i New York i USA.
Bekkarfjorden
Bekkarfjorden kan vise til flere fjorder i Finnmark:
Yingtan
Yingtan  (鹰潭; pinyin:  Yīngtán) er en liten by på prefekturnivå i østlige del av provinsen Jiangxi i Kina. Den er et viktig jernbaneknutepunkt. Nær byen ligger rekreasjonsområdet Lónghǔ Shān 龙虎山 som av mange regnes som der daoismen (道教) oppstod.
Området har mange interessante templer, huler, fjell og landsbyer. Litt øst for byen, ved Xinjiang-elva, ligger Guixi kullkraftverk.
Administrative enheter
Yingtan består av ett bydistrikt, ett byfylke og ett fylke:
Kommunikasjoner
Kinas riksvei 320 går også gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Staphylinini
Staphylinini er en artsrik gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). Gruppen omfatter de største artene i kortvinge-familien, men også en del ganske små arter. Disse billene finner man ofte ved møkk, kadavere eller annet råtnende materiale, men de lever ikke av dette, derimot er de rovdyr som spiser ulike slags smådyr de finner der.
Utseende
Middelsstore til store (3 – 40 mm), vanligvis slanke biller, ofte glinsende svarte eller mørkebrune, dekkvingene er rødlige hos mange arter. Hodet er fremoverrettet og noe flatt, ovalt eller firkantet i omriss. Fasettøynene er vanligvis ganske små og flate, men noen arter i slekten Quedius har fasettøyne som dekker det meste av hodets sider. Kjevene (mandiblene) er ofte lange og sigdformede, særlig hos de større artene. Antennene er jevntykke uten en tydelig avsatt kølle, som oftest ganske tynne, men temmelig korte og tykke hos noen av de store artene i slekten Staphylinus. Brystskjoldet (pronotum) er hvelvet og vanligvis minst så langt som bredt. Hos de fleste artene er det blankt uten hår bortsett fra noen få oppstående børstehår, men hos Staphylinus og noen nærtstående slekter er det matt og fint hårkledt. Dekkvingene er vanligvis noe bredere (til sammen) en brystskjoldet, med tydelige skuldre, og vanligvis med fine, flattliggende hår. Hos mange arter er dekkvingene rødlige, hos andre svarte, ofte med en svak metallglans. Bakkroppen er lang og sylindrisk, vanligvis kraftig punktert, ofte med flekker av tette, filtaktige hår. Beina er korte og kraftige. Hos hannene er de innerste leddene av forføttene (føttene på frembeina) oftest noe utvidet, slik at kjønnene kan skilles på formen til frembeina.
Levevis
Storkortvingene finnes ofte på kadavere, ved møkk eller i kompost, og man kunne gjerne tro at de lever av dette, men det stemmer ikke. De er rovdyr som spiser fluelarver og andre smådyr som lever på det råtnende materialet. De voksne billene løper omkring og flyr også godt. Medlemmene i gruppen Xantholinini er lange og tynne med korte bein, og fører en noe mer underjordisk tilværelse, i likhet med gruppen smalkortvinger (Paederinae). Medlemmene av slekten Quedius er gjerne typiske skogsinsekter, mange kan finnes på og ved sopp, noen er også knyttet til hule trær. De fleste artene i den artsrike slekten Philonthus finnes ved gjødsel, og de er ganske tallrike på beitemark. Slektene Staphylinus, Ocypus og Platydracus omfatter noen ganske store arter, svarte, ofte med røde dekkvinger. Meget vanlig er Staphylinus erythropterus, 14 – 18 mm lang med røde dekkvinger. Denne arter spiser blant annet snegleegg og smellerlarver (kjølmark) og kan være nyttig i land- og hagebruk ved at den er med på å holde bestandene av skadedyr nede. Creophilus maxillosus, som er ca. 12 mm lang, svart med gråflekkede dekkvinger og meget store kjever, er vanlig ved kadavere. Om man plukker opp en storkortvinge vil den gjerne kaste opp sitt illeluktende mageinnhold, som trolig tjener som et salgs kjemisk forsvar.
Lyststedet Bellevue
Lyststedet Bellevue er en restaurant i Bergen. Det ligger på Bellevue i strøket Kalfaret, ved Fjellveiens sørlige ende og har en flott utsikt mot Årstadvollen og Bergensdalen. Navnet Bellevue er fransk og betyr «vakker utsikt». Det opprinnelige lyststedet ble bygget av kjøpmann Lauritz Holte Wentzel i 1796. Et prospekt av Johan F. L. Dreier fra 1801 viser at det opprinnelige midtarkshuset hadde mange likhetstrekk med lyststedet Brødretomten i Sandviken. Wentzel gikk konkurs i 1806 og eiendommen ble overtatt av tollkasserer Thomas Angell Brown. Eiendommen var i familiens eie fram til 1854, da vognmann Johannes Johannesen overtok.
Mathilde og Erik Herman Jernstrøm kjøpte lyststedet i 1899, ombygget det totalt og etablerte restaurant i bygget. Siden den gang har det vært drevet restaurantvirksomhet i bygget. Den tradisjonsrike restauranten benyttes mye til brylluper og andre høytideligheter og feiringer. I tidligere tider ble det avfyrt salutter ved gjestenes ankomst, slik tradisjonen var ved Bergens mange lyststeder på den tiden.
Virksomheten drives i dag av Bellevue Restauranter AS, som også driver Fløien Folkerestaurant på Fløien og Bryggen Tracteursted i en av Schøtstuene på Bryggen i Bergen. Alle disse restaurantene er tilsluttet organisasjonen De Historiske Hotel og Spisesteder, som omfatter tradisjonsrike virksomheter i denne bransjen med tilhold i verneverdige bygninger.
Etter flere år med underskudd ble det åpnet konkurs i selskapet Lyststedet Bellevue 24. oktober 2016.
Lavrans Løvlie
Lavrans Løvlie (født 16. september 1969) er en norsk industridesigner, forfatter, interaksjonsdesigner og bedriftsrådgiver.
Jakara Anthony
Jakara Anthony (født 8. juli 1998) er en australsk freestylekjører og olympisk gullmedaljevinner.
Lavrans Løvlie
Han er sammen med britene Ben Reason og Chris Downs grunnleggerne av servicedesignfirmaet live|work, som ble etablert i London i 2001, og som siden 2007 også har kontor i Oslo; og sier selv at «Vi innførte begrepet servicedesign i Norge. Da vi startet live|work i London i 2001 var vi det første firmaet i verden som designet tjenester» ; «Da vi startet, var logikken at hvis 75 prosent av økonomien i vår del av verden er innen tjenestesektoren, må det også være et marked for å designe tjenester».
Jakara Anthony
Hun representerte Australia under vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer fire i kulekjøring. Fire år senere vant hun OL-gull i samme øvelse under vinter-OL 2022 i Beijing. Dette var Australias første gull i vinterleker på tolv år.
Lavrans Løvlie
Han er utdannet industridesigner og interaksjonsdesigner fra USA og Storbritannia. Firmaet har hatt kunder som Hafslund, Ruter, Deichmanske bibliotek, BBC, Samsung, Finn.no og Fiat. Løvlie mottok designprisen Jacobprisen fra Norsk Form for 2011.
Hvem drepte Tina?
Hvem drepte Tina? er en norsk kriminaldokumentar i fem episoder fra med regi og manus av Bjørn Eivind Aarskog. Serien handler om og gir en status i den fortsatt uoppklarte saken om Tina Jørgensen som forsvant i Stavanger i 2000. Med dokumentaren håper regissøren på å bidra til at saken kan bli oppklart.
Aarskog har blant annet vært produsent for Hvem drepte Birgitte? og filmen Alt om min far.
Bakgrunn
Serien er inspirert av boka til journalist Erlend Frafjord fra Da Tina ble drept. Den bygger på Erlend Frafjords arbeid med politiets egne saksdokumenter. Regissør og manusforfatter Aarskog lar også eksperter og fagpersoner komme til orde i filmen. I seks år arbeidet han med saken.
Serien bygger på politiets dokumenter i saken og presenterer en rekke upubliserte opptak. Relevante fagpersoner og eksperter bidrar med innsikt. I tillegg til journalist Erlend Frafjord medvirker psykologspesialist Svein Øverland, advokat Atle Helljesen, advokat Arvid Sjødin, vitner og nære venninner av Tina Jørgensen samt en rekke aktører fra politiets etterforskning av drapet.
Handling
Politiets etterforskningen har avdekket syv personer som utpeker seg som aktuelle drapsmenn i Tina-saken. Hvorfor er nettopp de aktuelle? Hvem er de? Hvor var de kvelden Tina ble drept og hvorfor har ikke politiet klart å finne bevis som knytter noen av dem definitivt til saken? Det er disse spørsmålene som skaper fremdriften i serien.
Offentlig mottakelse
Filmen ble lansert 17. mars 2023 og fikk oppmerksomhet fra en rekke publikasjoner. I Dagens Næringsliv beskriver journalist Øyvor Dalan Vik serien som grundig og opprivende. Journalisten skriver videre at Hvem drepte Tina? anvender virkemidler som viser hvor langt norsk true-crime har kommet.
Serien fikk oppmerksomhet på grunn av sin lanseringsform. Produksjonsselskapet Filmhimmelen valgte å gå utenom de etablerte distribusjonskanalene og gjorde den tilgjengelig for publikum på en egen plattform. Dette har ikke tidligere vært gjort med en produksjon av denne størrelsen i norsk sammenheng.
PH-Lampe
PH-lamper kalles lampene som ble designet av den danske arkitekten Poul Henningsen. Felles for mange av dem er at de har mange skjermer, vanligvis mellom 3 og 8. Skjermsystemet er utarbeidet ut ifra matematiske beregninger av hvordan lyset reflekteres. Skjermene er oftest laget av metall eller hvitt (ev. farget) glass.
Roman Zakharkiv
Roman Zakharkiv (født 24. januar 1991) er en ukrainsk aker. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 17 i dobbel.
Martin Braxenthaler
Martin Braxenthaler (født 11. mars 1972 i Traunstein i Tyskland) er en tysk funksjonshemmet alpinist.
Han fikk en lammelse etter en arbeidsulykke, og begynte å konkurrere i 1997. Han konkurrerer i klassen LW10.
Shandong pedagogiske universitet
Shandongs pedagogiske universitet, også kjent som Shandongs læreruniversitet (Shandong Normal University) er et universitet i Jinan i provinsen Shandong i Kina. Det ble opprettet i 1950, og var kjent som Shandongs pedagogiske høyskole (Shandongs lærerhøyskole) til 1981.
Ifigeneia
Ifigeneia (gresk: Ἰφιγένεια) var i gresk mytologi datter av Agamemnon og Klytaimnestra. Hun blir noen ganger kalt datter av Thesevs og Helena oppfostret av Agamemnon og Klytaimnestra.
Artemis straffet Agamemnon etter at han drepte en hellig hjort i en hellig skog og hevdet at hun var en bedre jeger. På vei til Troja for å delta i trojanerkrigen, stoppet plutselig Agamemnons skip siden Artemis stoppet vinden i Aulis. En spåmann kalt Kalkhas avslørte et orakel om at den eneste veien til å tilfredsstille Artemis, var å ofre Ifigeneia til Artemis. Ifølge noen versjoner gjorde han dette, men de fleste kilder hevder at Artemis tok Ifigeneia med seg til Tauris i Krim for å forberede andre for ofring og at gudinnen etterlot en hjort eller en geit (som var den forvandlede Pan) i hennes sted. Hesiod kalte henne Ifimedeia (Ἰφιμέδεια) i oversikten over kvinner og fortalte at hun ble gudinnen Hekate. Antonius Liberalis sa at Ifigeneia ble transportert til øya Leuke hvor hun giftet seg med Akilles under navnet Orsilokia.
Ifølge dramatikeren Evripides er Ifigeneia en faktor i fortellingen om hennes bror, Orestes. For å unnslippe forfølgelsene til erinyene for å ha drept sin mor Klytaimnestra og hennes elsker, beordres han av Apollon om å dra til Tauris (nå Krim), ta med seg statuen av Artemis som hadde falt fra himmelen og føre den til Athen. Han drar til Tauris med Pylades, sønn av Strofios og elsker av Orestes, og paret blir med en gang fengslet av tauriene. Skikken blant dem er å ofre alle greske fremmede til Artemis. Prestinnen til Artemis hadde som plikt å utføre ofringen, og dette viste seg å være hans søster Ifigeneia. Hun tilbød å slippe Orestes fri dersom han ville ta med seg et brev fra henne til Hellas. Han nekter å dra, men ber om at Pylades skulle ta brevet mens han selv ble værende og ble drept. Etter en konflikt med gjensidig tiltrekkelse, gir Pylades seg til slutt, men brevet fører til gjenkjennelse mellom bror og søster og alle tre flykter sammen og tar med seg statuen av Artemis. Etter at de returnerer til Hellas, tar Orestes sin fars kongedømme Mykene og Argos i eie, og Ifigeneia overlater statuen av Artemis til Brauron i Attika, hvor hun blir værende som prestinne for Artemis Brauronia. Ifølge spartanerne ble statuen av Artemis transportert av dem til Lakonia hvor gudinnen ble tilbedt som Artemis Orthia.
Ifigeneia er kjent fra kilder om gresk mytologi siden de 7. og 6. århundrene f.Kr. og er så nært identifisert med Artemis at noen forskere antar at hun opprinnelig var en rivaliserende jaktgudinne som ble fortrengt av Artemis.
Den store Qi-muren
Den store Qi-muren (长城, pinyin: Qí Chángchéng) er den eldste grensemur i Kina. Byggingen av muren begynte i 685 f.Kr. og skulle beskytte staten Qi mot angrep fra staten Chu. Muren strekker seg mellom de nåværende byene Jinan (ved elven Huang He) og Qingdao (ved havet).
Electroliner
Electroliner var et sporvogntog (mellombytrikk) som Chicago North Shore and Milwaukee Railroad i 1941 satte inn på ruten mellom Chicago i Illinois og Milwaukee i Wisconsin. Hvert tog bestod av fire vogner. Electrolinerne gikk som trikker gjennom bygatene, med lett tilgjengelige holdeplasser i de samme gatene – mens de satte opp farten på strekningene mellom byene. Nettopp denne kombinasjonen var typisk for mellombytrikkene (i USA kalt interurbans), som tidlig på 1900-tallet var svært populære i USA. På en dobbeltsporet og til dels snorrett skinnegang av meget høy kvalitet hadde Electrolinerne en toppfart på minst 136 km/t i vanlig trafikk, muligens over 160 km/t. De var kjent som svært komfortable, med bl.a. klimaanlegg. Electrolinerne hører med blant forgjengerne til dagens høyhastighetstog.
Høy hastighet i en krisetid
Electrolinerne er kalt St. Louis Car Companys siste mesterstykke. På denne tiden var bransjen i dyp krise (de fleste mellombybaner var allerede nedlagt), og det ble bare laget to Electrolinere. De ble levert i februar 1941, før USAs deltagelse i andre verdenskrig (1941–45). Krigen førte til rasjonering på bensin og gummi, og følgelig et veldig oppsving for kollektivtransporten, men bare en stund.
Hver Electroliner bestod av fire vogner (eller ledd), med 146 sitteplasser. De var luksuriøst innredet, med blant annet salong, røykerom og klimaanlegg. Siden de stoppet både i gatene og ved høye perronger, hadde inngangene et ekstra trappetrinn som kunne felles ut. USAs raskeste tog på den tiden, Pioneer Zephyr, hadde utvilsomt stått modell for Electrolinerne, selv om det var dieseldrevet. Produsentene hadde også tatt opp egenskaper fra tidligere høyhastighetstrikker som Bullet fra J.G.Brill & Co. Som Bullet’ene var de strømlinjeformet, men til forskjell fra dem var de konstruert i stål. Mens Bullet’ene var enkle motorvogner som kunne sammenkobles, var Electrolinerne leddelt, med Jakobs-boggier mellom leddene. De siste gjorde toget mer komfortabelt, og dessuten lettere fordi en klarte seg med fem boggier istedenfor åtte. I forhold til lengde og kapasitet var Electrolinerne likevel betydelig tyngre enn for eksempel Bullet-ene. For øvrig hadde Brill alt i 1926 laget leddvogner med Jakobs-boggier.
Konstruksjonen av det japanske Odakyū 3000-toget var inspirert av Electrolinerne. Også de franske høyhastighetstogene av TGV-typen har en del felles med dem. De korte leddene gjorde at Electrolinerne kunne smyge seg gjennom trange gater og krappe kurver, med en radius ned til 27½ m. Av samme grunn lages også de fleste moderne trikker og bybanevogner med flere ledd.
Verdens raskeste og mest driftssikre trikk?
Milliardæren Samuell Insull, som kjøpte opp en stor del av mellombybanene i Midtvesten, fikk oppgradert linjen Chicago–Milwaukee, med en til dels snorrett skinnegang av høy kvalitet. Derfor var den blant de raskeste mellombybanene allerede i 1920-årene, og i 1931–33 fikk North Shore magasinet Electric Tractions Speed Trophy som USAs raskeste mellombybane. Dobbeltsporet gjorde banen sikrere mot frontkollisjoner.
Electrolinerne var blant de hurtigste trikkene som noensinne er konstruert. Hastigheten oppgis forskjellig i ulike kilder, og i ordinær trafikk var kanskje enkelte andre vogner på samme linje like raske. Under testkjøring skal Electrolinerne ha prestert ca. 180 km/t, i så fall trolig verdensrekord for en trikk, men dette viste seg for farlig, da bommene ved planovergangene ikke rakk å gå ned før toget passerte (i Norge er fartsgrensen ved planoverganger 160 km/t eller lavere. ). Toppfarten i vanlig trafikk er oppgitt til 145 km/t, minst 85 mph (minst 136 km/t)(Middleton 1968, s. 72), eller opptil 160 km/t (Burmeister 2009). Senere angivelser av hastigheter på over 160 km/t skal ha sin bakgrunn i at togselskapet hadde fusket med speedometeret så det viste 19 mph (ca. 30 km/t) for mye. I så fall var toppfarten (iallfall så sent som i 1962–63) 134 km/t. Kjøretiden Chicago–Milwaukee (141 km) var 1 time 42 min for de raskeste togene, det vil si 83 km/t i gjennomsnitt med stopp. Den dag i dag er strekningen blant de raskeste i Amtraks nett, selv om den ikke lenger er elektrifisert.
På 22 år gikk Electrolinerne mer enn 5 millioner km hver. Antagelig bidrog både den solide konstruksjonen, godt vedlikehold og god skinnegang til at de tålte et slikt hardkjør og fortsatt var salgbare.
Pennsylvania, et siste tilfluktssted for gamle mellombytrikker
I 1963, da Electrolinerne ble solgt, lå mesteparten av USAs mellombybaner i ruiner. Produksjonen av nytt materiell var for lengst opphørt, men vognenes holdbarhet og lange levetid gjorde at mye av det beste materiellet ble kjøpt opp av de få gjenværende selskapene. Noen slike vogner ble oppgradert eller ombygget i selskapenes egne verksteder. Enkelte av dem fikk en levetid på over 60 år.
Særlig området rundt Philadelphia ble et siste tilfluktssted (refugium) for gamle mellombytrikker, dels med opphav i konkursrammede selskaper i Midtvesten. Ennå i 1990 gikk vogner fra 1930 eller før på nettet til Philadelphia & Western Railroad (P&W), et selskap som allerede i 1907 hadde vært kjent for et linjenett av uvanlig høy kvalitet. Den dag i dag står mellombytrikkens etterfølger, den moderne bybanen, sterkt i Philadelphia.
Også Electrolinerne havnet i Pennsylvania på sine gamle dager. I 1963 ble de kjøpt av Red Arrow Lines, som omdøpte dem til Liberty Liners og kjørte dem på P&Ws skinnegang. Samtidig ble de ombygget for drift med en tredje strømskinne, og de nye eierne lot dem ikke kjøre som trikker i bygatene. De ble tatt ut av tjeneste en gang rundt 1976. Begge togsettene er bevart. Det ene ble sendt til Illinois Railway Museum i Union og er i kjørbar stand. Det andre kan besees i Rockhill Trolley Museum, Orbisonia, Pennsylvania.
Rees Jones
Rees Jones (født 16. september 1941) er en amerikanske golfbanearkitekt. Han er sønn av den legendariske banearkitekten Robert Trent Jones sr. og bror til Robert Trent Jones jr.
Jones studerte ved Yale University og Harvard University. Etter å ha arbeidet i sin fars firma en ti års tid, grunnla han i 1974 sitt eget, med hovedkontor i Montclair i New Jersey. Jones har tegnet over 260 golfbaner, de fleste i USA, og stått for omarbeiding av mange andre.
Jeff Cronenweth
Cronenweth er sønn av filmfotografen Jordan Cronenweth, og jobbet som assistent for han, før han utdannet seg ved University of Southern California, og jobbet seg opp til kameraoperatør.
Hans første store film som sjefsfotograf var Fight Club (1999). Andre filmer han har jobbet på er One Hour Photo (2002), K-19 (2002), Down with Love (2003), og The Social Network (2010).
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1948 – 10000 meter herrer
10 000 meter hurtigløp på skøyter var en øvelse under vinter-OL som ble avholdt i St. Moritz tirsdag 3. februar 1948.
27 skøyteløpere fra 11 nasjoner deltok i øvelsen.
Rekorder
Dette var gjeldende rekorder verdens og olympiske rekorder før Vinter-OL i 1948.
(*) Rekorder ble satt på naturis.
Andi Naude
Andi Naude (født 10. januar 1996) er en canadisk freestylekjører.
Hun representerte Canada under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 6 i kulekjøring.
Ashta-demningen
Ashta-demningen er en demning med vannkraftverk i elva Drin i det nordøstlige Albania. Anlegget ble ferdigstilt i 2012.
Hepcidin
Hepcidin er et hormon som produseres i leveren. Hepcidin er hovedregulator for jern-homeostasen i mennesker da det regulerer hvor mye jern som slipper gjennom ferroportiner i enterocytter og makrofager. Ved normale forhold produseres det mye hepcidin som binder seg til ferroportin og lite jern blir eksportert til plasma. Ved jernmangel produseres det lite hepcidin slik at jern i mye større grad slipper gjennom ferroportinene.
Gotland
Hver sommer besøker et stort antall turister Gotland, ikke minst verdensarverklærte Visby, som er øyas eneste by og har store deler av middelalderens struktur bevart.
Administrasjon
I likhet med andre svenske landskap har ikke landskapet Gotland egen administrativ betydning. Landskapet er derimot helt og holdent i sammenfallende med Gotlands län.
Etymologi
Gotland har fått sitt navn etter det historiske folkeslaget gutar, hvor forleddet gut- hører til eldre urgermansk med betydningen utgjøre, muligens som en betegnelse for menn og er etymologisk identisk med folkenavnet goter. Det opprinnelige navnet på øya var Gutland, (a) kutlandi på 1000-tallet, med runeskrift, noe som med latinske bokstaver blir a Gutlandi. På 1300-tallet ble navnet skrevet Gutland. Forleddet betegner gutar og etterleddet er land. Det kan tolkes som «område, rike» eller som «øy». I såvel svensk som dansk talespråk har «tl» blitt assimilert til «ll» (sammenlign med Jutland/Jylland), noe som ga opphav til formen Gulland.
Dagens svenske navn Gotland med o tilhører, som tilfellet er med mange andre navn langs den svenske kysten, fra nedertysk gjennom a-tøddel («omlyd»). På begynnelsen av 1920-tallet ble Gotland på svensk stavet med to t som Gottland.
Strategisk plassering
Gotland har en strategisk posisjon, i tilfelle en konflikt i Østersjøen. Under den kalde krigen hadde det svenske forsvaret flere tusen soldater plassert der, utstyrt med artilleri, stridsvogner og luftvern. Etter oppløsningen av Sovjetunionen ble de militære styrkene på Gotland nedlagt. Ved Russlands anneksjon av Krim i 2014 utplasserte det svenske forsvaret igjen styrker på Gotland, og disse ble styrket i begynnelsen av 2022. Svenske militære eksperters vurdering er at den som kontrollerer Gotland, har kontroll over Baltikum.
Fornøyelsespark
1 mil sør for Visby ligger Kneippbyn, en fornøyelsespark (sommerland og vannland). Her finner man blant annet det originale «Villa Villekulla» fra tv-serien og spillefilmene om Pippi Langstrømpe av Astrid Lindgren.
Pengeinnsamler’n (en revyvise)
«Pengeinnsamler'n (En revyvise)» er en norsk sang skrevet av Øystein Sunde og utgitt 19. oktober 1994 på Sundes musikkalbum Du må'kke komme her og komme her.
Både tekst, noter og tilhørende tegninger ble publisert i notaboka Du må'kke komme her og komme her i 1997.
Israelsk couscous
Israelsk couscous, også kalt ptitim (hebraisk: פתיתים) er en type pasta formet som små kuler, laget av hvetemel til forskjell fra vanlig couscous, som er laget av semulegryn. I Israel er det en yndet rett hos barn, og finnes derfor også i fasonger som stjerner og sirkler.
Ptitim ble oppfunnet i Israel da det var mangel på ris på slutten av 1940- og 1950-tallet, og hadde først en fasong som riskorn. Senere ble det formet til runde kuler, og ble kalt «couscous». Utenfor Israels grenser er det kjent som blant annet israelsk couscous og har blitt brukt i gourmet-matlaging.
Brubakken (Trondheim)
Brubakken (2A-12 ) er en vei på Bakklandet i Trondheim. Veien starter i Skansegata, og går ned til Nedre Bakklandet ved Gamle Bybro.
Gata har sitt navn fra den bratte bakken gata ligger i, og fikk sitt navn i 1680. Brubakken er kjent for sykkelheisen Trampe, som åpnet i 1993.
Veien ligger cirka 4 meter over havet nederst. Sideveier til Brubakken er Skrenten og Brinken.
Trans World Airlines
Trans World Airlines (TWA) var et av USAs hovedflyselskaper. De hadde sine knutepunkt i St. Louis, New York (JFK) og Kansas City. Flyselskapet var i virksomhet fra 1930 til det ble kjøpt opp av American Airlines i 2001. Før oppkjøpet var TWA et av USAs største innenriksflyselskaper med flyvninger fra St. Louis (og i noen mindre grad fra JFK) til de fleste større byer i USA. De hadde også et større nettverk av materuter til mindre byer i Midtvesten. TWA hadde også et godt utbygget rutenett til Europa og Midtøsten. Disse rutene gikk i all hovedsak fra JFK.
Fenol
Fenol, C6H5OH, (også kjent som karbolsyre) er en organisk forbindelse bestående av en benzenring og en hydroksylgruppe. Ved vanlig romtemperatur har det form som blå/grønne krystaller.
Fenol er etsende og giftig. Fenol kan gi fra seg et H+-ion fra hydroksylgruppen og er dermed en syre. Det skyldes at fenolasjonen som dannes stabiliseres av resonansformer som kan bygges ved hjelp av benzenringen. Fenol er det enkleste stoffet i stoffklassen fenoler.
Fenolat
Fenolat er anionet til fenoler som har kjemisk formel C6H5O-. Fargen til fenolat er lilla og den er uløselig i vann, derfor brukes det å danne fenolat av fenoler som påvisning av fenoler ved å tilsette FeCl3.
Fremstilling
Fenol kan fremstilles på flere forskjellige måter, bl.a. ved delvis forbrenning av benzen eller benzosyre. Dessuten kan fenol produseres ved kumenprosessen eller Raschigprosessen.
Stoffet finnes i veden på treaktige planter som er skadet, og det finnes av samme årsak i tretjære. Det inngår som et viktig ledd i konserveringsprosessen ved røyking av matvarer. Fenol inngår som element i oppbygningen av lignin, som er det av de viktige stoffer i ved, som gir tre dets trykkstyrke. Fenol dannes som biprodukt ved oksidasjon av trekull.
Det produseres ca. 7 milliarder kilo pr. år på verdensbasis.
Anvendelse
Fenol har antiseptisk virkning og ble brukt av Joseph Lister i hans banebrytende arbeid med antiseptisk kirurgi, selv om hudirritasjon fremkalt av vedvarende påvirkning fra fenol til sist førte til at man endret teknikken.
Mesteparten går til produksjon av plaststoffer (polykarbonater), det brukes til desinfeksjon og ved fremstilling av medisin (for eksempel acetylsalisylsyre), ugress-midler og syntetiske harpikser. Bakelitt, som var et av de første harpikser som ble fremstillet kunstig, er et polymeriserings-produkt av fenol og formaldehyd.
Stoffet brukes i plastisk kirurgi som en eksfoliant, som fjerner lag av død hud.
Andre verdenskrig
Injeksjoner av fenol har tidvis blitt brukt som en henrettelsesmetode. Spesielt ble fenol- og cyanidinjeksjoner brukt av nazistene til individuell henrettelse under andre verdenskrig. Opprinnelig brukt av nazistene i 1939 som en del av Aktion T4 – Fenol, som var billig, lett å lage og svært giftig, ble valgt som en del av Nazi-Tysklands eutanasiprogram. Selv om Zyklon-B-pellets, oppfunnet av Gerhard Lenz, ble brukt i gasskamrene å utrydde store grupper av mennesker, lærte nazistene at utryddelsen av mindre grupper var mer økonomisk via injeksjon av hvert offer, en om gangen, med fenol. Fenolinjeksjoner ble gitt til tusener av mennesker i konsentrasjonsleirene, spesielt ved Auschwitz-Birkenau. Omtrent ett gram er nok til å forårsake død. Injeksjoner ble administrert av leger, deres assistenter, eller noen ganger innsatte leger. Slike injeksjoner ble opprinnelig gitt intravenøst​​, vanligvis i armen, men nazistene fant senere ut at injeksjon direkte inn i hjertet induserte en raskt inntreffende død. En av de mest kjente innsatte som skulle motta en fenolinjeksjon i Auschwitz var St. Maximilian Kolbe, en katolsk prest som frivillig valgte å gjennomgå tre uker med sult og dehydrering i stedet for en annen innsatt, Franciszek Gajowniczek.
Madii Himbury
Madii Himbury (født 7. januar 1994) er en australsk freestylekjører.
Hun representerte Australia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble utslått i finalespillet i kulekjøring.
Skavica-demningen
Skavica-demningen er en demning med vannkraftverk under planlegging i øvre deler av elva Drin i det nordøstlige Albania. Anlegget skal få en installert totaleffekt på 350 MW. Anlegget blir ferdigstilt senere enn 2017.
Ferroportin
Ferroportin er et transmembran-protein som transporterer jern fra innsiden av en celle til utsiden. Ferroportin er funnet på celler som enten transporterer eller lagrer jern:
Enterocytter i duodenum
Hepatocytter
Transporten av jernioner gjennom ferroportin kan inhiberes av hepcidin som er et hormon.
Den hvite flåte
«Den Hvite Flåte» var betegnelsen på lokalruteskipene av sjøbusstype som Det Stavangerske Dampskibsselskab utviklet mellom 1937 og 1959. De tre første; MS «Ekspress», MS «Ekspress II» og MS «Fjorddrott» ble levert på slutten av tredvetallet og utgjorde en teknisk og visuell revolusjon sammenlignet med alle andre fartøy i norsk rutefart. Dette hadde frem til da vært eldre dampbåter eller saktegående, mindre trefartøy med dunkende semidieselmotorer. Stavangerskes nye båter var raske, slanke motorskip med lyse salonger bak båndvinduer med god utsikt til fjorden. Til overmål var de malt lysegule fra vannlinjen og opp - noe som bare understreket kontrasten til de svartmalte dampbåtene enda mer. MS «Ekspress» og MS «Ekspress II» hadde mange likhetstrekk med datidens turbusser og slik oppsto begrepet «sjøbuss». MS «Fjorddrott» fra 1939 var større, enda raskere og hadde eget bildekk akter. Båtene var utviklet av Stavangerskes tekniske direktør Ludvig Thorsen og til dels også bygget av selskapets eget verksted på Klasaskjæret i Stavanger.
Domenehai
Norsk regelverk skal i utgangspunktet være til hinder for denne type virksomhet, ved at domener må knyttes opp mot en organisasjon. Dette omgås vanligvis ved at vedkommende oppretter en rekke, mer eller mindre, fiktive organisasjoner og virksomheter som fungerer som paraplyer for registreringer av domenenavn.
Den hvite flåte
Etter andre verdenskrig kjøpte Stavangerske fire utrangerte marinefartøy. Dette var to landgangsfartøy og to ubåtjagere. Tre av disse skulle ombygges til vakre og funksjonelle rutebåter og inngå i den hvite flåte (den fjerde ble nattruteskipet MS «Stavanger»). En ubåtjager ble etter en omfattende ombygning satt i fart i 1947 som MS «Haugesund». Ved levering var dette Norges klart flotteste og raskeste lokalrutebåt. Topphastigheten på 17-18 knop ble da heller ikke tangert av noen rutebåt før hydrofoilene kom i fart rundt 1960. Og MS «Haugesund» var i motsetning til sine forgjengere, hvitmalt fra første stund. En tid hadde den skorstein i tradisjonelle Stavangerske-farger; sort med tre røde ringer, men etterhvert ble skorsteinen malt gul med røde ringer. De tre eldre båtene ble nå malt opp på samme måte og begrepet «Den Hvite Flåte» oppsto og ble brukt aktivt i Stavangerskes markedsføring.
I 1948 fulgte to nybygde søsterskip som var en videreutvikling av MS «Fjorddrott». Disse fikk navnene MS «Fjordsol» og MS «Fjordbris». Deretter fulgte det første landgangsfartøyet som etter en omfattende ombygning kom i fart i 1950 som MS «Sauda». Dette skipet var beregnet på større godsmengder enn de mer passasjertilpassede forgjengerne, og hadde lasterom forut og bildekk akter.
En av selskapets eldre dampbåter («Sandeid») forliste før jul i 1951 og Stavangerske fikk da et prekært behov for tonnasje tilpasset de korte og mellomlange rutene i Ryfylke. Dette ble løst ved at et nesten nytt, tysk fiskefartøy av passende størrelse ble innkjøpt og omfattende ombygd ved tysk verft. Båten kom i fart på senhøsten 1952 som «Bokn». Dette var et kortere og mer robust fartøy uten forgjengernes elegante linjer, men likefullt en av familien.
I 1953 ble det siste landgangsfartøyet levert som MS «Sand» etter lang tids opplag og deretter den samme grundige ombygningen som søsterskipet MS «Sauda». MS «Sand» var ganske lik «Sauda», men større vinduer fikk den til å ligne en yacht. At skipet opprinnelig var bygget som et militært landgangsfartøy var umulig å gjette.
Etter MS «Sand» fulgte en pause før tre skip ble levert med et års mellomrom fra 1957. De var alle bygget ved Brødrene Lothe AS Flytedokken i Haugesund, men ble utrustet ved Stavangerskes verksted på Klasaskjæret. Den første var «Skudenes» i 1957. Denne var beregnet brukt på den svært værharde ruten Stavanger-Kvitsøy-Skudeneshavn og var av arrangement nokså lik «Bokn», med bakk, lav bro og tydelig krysserhekk, men der «Bokn» var kort og bastant, var «Skudenes» slank og smekker. I 1958 og 1959 fulgte de to tilnærmet identiske søstrene MS «Rennesøy» og MS «Sjernarøy». Disse var ikke ulike MS «Skudenes», men hadde bildekk akter og broen et halvt dekk høyere og dermed utsikt forover fra salongen. Båtene var både vakre og funksjonelle og skulle gjøre nytte for seg i en rekke ulike ruter i Ryfylkebassenget like frem til 1990-årene.
Etter MS «Sjernarøy» i 1959 fikk ikke Stavangerske levert flere lokalrutebåter. Utviklingen gikk i stedet i retning av bilferger og hurtigbåter, men også disse ble malt på samme måte med hvite skrog og overbygg og gule skorsteiner. Dette varte like frem til driften av Stavangerskes lokalruteflåte 1. januar 1990 ble overtatt av Rogaland Trafikkselskap AS og skrogene ble malt sorte. Når «Den Hvite Flåte» opphørte som fenomen er dermed diskutabelt.
Aneo
Aneo er et norsk selskap innen fornybar energi som eies av TrønderEnergi og fondet HitecVision. Aneo ble opprettet i 2022 ved at selskapet ble fisjonert ut fra TrønderEnergi. Alle vindkraftverk i Trønderenergis portefølje og 19 % av eierandelene i vannkraftverkene fulgte med i fisjonen.
Aneo er deleier i Fosen Vind som har vindkraftverkene Storheia vindpark, Kvenndalsfjellet vindpark, Harbaksfjellet vindpark, Geitfjellet vindpark og Hitra 2 vindpark. Aneo er operatør og deleier i flere andre vindkraftverk, bl.a. Roan vindpark som tidligere var en del av Fosen Vind. Utbyggingskonsesjonen for de to vindkraftverkene Storheia og Roan ble kjent ugyldig av Høyesterett i 2021 (Fosen-saken).
Kraftverk
Utbyggingsår i parentes
Islams historie
Islams historie dreier seg om religionen islams etablering, utbredelse og utforming i ulike tider, stater og samfunn.
I 610 opplevde Muhammed en guddommelig åpenbaring som er beskrevet i Koranen, i sure 96. Et profetkall er beskrivelsen til Kari Vogt. )