cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Politibil
Typer
Opprørspatrulje: I Oslo kalles disse bilene golf-enheter. De brukes ved større demonstrasjoner og andre steder hvor det er nødvendig å kontrollere store menneskemengder. Bilene er lett gjenkjennelige med spesialbeskyttelse over vinduer og lykter, for å hindre skader ved steinkasting ol. I tillegg har Oslo-politiet flere større pansrede hvite Magiriuslastebiler med gitterporter i front. Disse kan åpnes for å danne et hurtiggjerde mot større menneskemengder. Konseptet er i fagkretser kjent som MIK-konsept (Mobilt masseinnsats-konsept), og ble først tatt i bruk av dansk politi. De siste årene har Oslo politidistrikt byttet ut tradisjonelt opprørsutstyr som skjold og køller med flere rullende enheter. Dette gjør polititjenestemennene mindre sårbare for angrep fra demonstranter, og kan bidra til å redusere konfliktnivået.
Politikjøretøy i Norge
Blant annet:
Busser: Chevrolet Starcraft Ford E 350 Ford Transit Land Rover Defender 210 Mercedes-Benz 310D Mercedes-Benz 412D Mercedes-Benz 413 Mercedes-Benz Geländewagen Mercedes-Benz Sprinter Mercedes-Benz Vito Mercedes-Benz Viano Renault Trafic Scania (?) Toyota Hiace VW Caravelle VW Multivan VW Syncro VW Transporter
Snøscootere: Lynx Sport Touring 800 Lynx Super Touring 600 Lynx Ranger LCE Lynx GLX 5900 FCE Lynx ST 600 Sko-Doo MXZ 600 X Ski-Doo GT 800 SE Ski-Doo Skandic WT 600 Yamaha Viking, snøscooter Arctic Cat, snøscooter 1470 Bombardier 8250 Polaris Lynx snøscooter Yamaha snøscooter Ski-Doo, snøscooter Polaris, snøscooter
Motorsykler: BMW R 1150 RT BMW Honda Yamaha BMW K 1200 Peugeot, mopedscooter Suzuki
Båter: Targa Zodiac Ballistic Buster XL
Biler: Audi A6, sedan aut. BMW 540, 740, 750, X54 l Ford Connect, varebil Ford Courier Ford Econoliner Ford Escort Ford Excursion Ford Fiesta, sedan Ford Focus, sedan Ford Focus, trend Ford Mondeo Ford Transit Mercedes-Benz Vito, transportvogn Mercedes-Benz Vito, cellevogn Mercedes-Benz Sprinter Nissan Pimera, sedan Peugeot Subaru Toyota Volvo VW Passat
Poliets tekniske og taktiske etterforskere bruker også sivile biler.
Utstyr
Bilene er, i tillegg til sirener og varsellys, utstyrt med en hel del utstyr. Det viktigste er den to-veis radioen, som brukes til primærkommunikasjon mellom operasjonssentral og de forskjellige enhetene. Fordi radiosambandet er åpent for avlytting, brukes det i stor utstrekning mobiltelefon mellom operasjonssentralen og patruljebilene. Videre har de nyere i de fleste tilfeller GPS, utstyr for lettere åstedsetterforskning og promillemåler. I Norge er det det svært få patruljebiler som er utstyrt med datautstyr for å skrive rapporter og lignede. De fleste enheter er utstyrt med våpen, men disse kan ikke fremtas med mindre det oppstår en nødssituasjon. Vanligvis er det politimester eller andre som er bemyndiget til det som gir ordre om bevæpning. De aller fleste politibiler i Norge har også innebygget fartsmåler. Den måler snitthastighet ved hjelp av faste punkter langs veien. Enkelte enheter har også videoinnspilling.
Varslingsutstyr
Både uniformerte og sivile enheter er utstyrt lys- og lydbasert varslingsutstyr. Dette brukes for å gjøre andre trafikanter oppmerksomme på at et utrykningskjøretøy er i nærheten, slik at enheten lett kan passere den ordinære trafikkflyten. Når politiets biler er under utrykning, vil disse kunne fritas fra gjeldende trafikkregler, dersom fører vurderer det til å være trygt og hensiktsmessig. Dette muliggjør kjøring i hastigheter over fartsgrensen, kjøring på rødt lys og lignende.
De uniformerte bilene har også refleksbasert dekor som gjør dem lett synlige i mørket.
Noen få, eldre biler bruker fremdeles roterende lamper, som avgir lys ved at roterende speil roterer rundt en konstant lysende pære. Disse synes dårligere i dagslys, og bruker mer strøm. De produserer også svært mye varme.
Lydbasert varslingsutstyr består av en sirene med utgangseffekt på mellom 50 og 120 watt, som kan gi fra seg lyd opptil 130 dB. Sirenelyd kjennetegnes ved sin varierende tone, som beveger seg høye og lave frekvenser. Dette er for å kunne overdøve flest mulige andre lydfrekvenser, og på den måten være lett hørbare for alle typer trafikanter i ulike miljøer.
Det er mulig å bytte mellom to ulike sirenemodus – wail og yelp. Disse har ulike hastigheter. Det er også kun disse som er tillatt i Norge.
Avsløring av sivile politibiler
I 2007 ble det kjent at det ble lagt ut bilder av sivile politibiler på nettsamfunnet Facebook. Da var allerede over 100 biler fotografert og lagt ut.
Andrzej Biegalski
Andrzej Biegalski (født 5. mars 1953, død 14. mars 2017) var en polsk bokser.
8. februar-revolusjonen
8. februar-revolusjonen (arabisk:, ordrett «februarbevegelsen i 1963»), også kalt Ramaḍān-revolusjonen, var et militært statskupp i 1963 hvor den irakiske delen av Baʿṯpartiet styrtet Iraks statsminister ʿAbd al-Karīm Qāsim. General Aḥmad Ḥasan al-Bakr ble landets nye statsminister, mens ʿAbd as-Salām ʿĀrif ble landets president. De revolusjonære lederne og deres støttespillere refererte til hendelsen som en bevegelse heller enn et statskupp.
Frans Naerebout
Frans Naerebout (født 30. august 1748 i Veere, død 23. august 1818 i Goes) var en berømt nederlandsk los og redningsmann.
Naerebout ble født i en fattig fiskerfamilie i Veere i den nederlandske provinsen Zeeland. Han reiste tidlig med sine brødre på fiske ved kysten av Zeeland. Frans Naerebout, fiskerbåten hans og de fire medlemmene av besetningen ble ansatt som los av staten i 1781. Det var naturlig å kombinere fiske og losarbeid, som fisker hadde han lært hvor alle sandbankene langs den zeelandske kysten lå. To år senere, i 1783, ansatte VOCs kammer i Zeeland ham også som los for deres skip.
Redningsdåden 23. juli 1779
Han ble kjent da han reddet samtlige mennesker fra den strandede VOC-fregatten «Woestduyn» 23. juli 1779. Fregatten, som vendte tilbake fra Batavia med mange kvinner og barn blant passasjerene, hadde tatt ombord en los i Den engelske kanal. Losen, som kom fra Texel, en av De frisiske øyene, hadde angitt at han var godt kjent i Zeeland og planla å lose «Woestduyn» til Vlissingens havn via en renne kalt «Deurloo». Underveis merket kapteinen at losen ble nervøs, men han bekreftet overfor kapteinen at han var godt kjent i området. Været var dårlig, med sterk vind og sent på ettermiddagen samme dag grunnstøtte fregatten på en sandbanke.
Et av VOC's egne redningsskip ble bedt om å dra ut og berge menneskene fra den grunnstøtte fregatten, de nektet på grunn av det dårlige været og stormkastene. Været stoppet ikke Frans Naerebout, hans bror Jacob og seks andre menn fra Vlissingen. Med Frans' fiskerbåt la de fra land klokken to om natten, tidevannet hadde ikke gjort det mulig å fare ut tidligere. Mens de ventet hadde vinden økt til full storm, og fregatten hadde kappet master og rigg.
De to brødrene og mennene fra Vlissingen klarte i løpet av tolv timer å redde 71 av de 88 som var ombord på det nå synkende skipet, da tidevannet tvang dem til å seile tilbake til Vlissingen. 17 ble igjen på vraket mens de øvrige ble bragt til lands. Da Frans Naerebout ville dra ut igjen på ettermiddagen etter de siste 17, måtte han først overtale resten av bemanningen til å bli med. I svært dårlig vær, og igjen med fare for egne liv, ble de siste 17 hentet inn til Vlissingen etter det andre toktet på tolv timer.
To år senere, i 1781, ble Frans Naerebout med fiskerbåten og fire besetningsmedlemmer ansatt som los av staten, og i 1783 ble han også ansatt av VOCs kammer i Zeeland som los.
Redningen av «Zuiderburg» i 1788
På slutten av 1788 forlot VOC-skipet «Zuiderburg» Rammekens havn med 400 mennesker, handelsvarer og 500 000 gylden ombord via den samme rennen som «Woestduyn» hadde seilt inn ni år tidligere. Underveis i «Deurloo» ble roret skadd, og man ble liggende for anker og vente på reparasjon. Dette var umulig, langs kysten av Zeeland var Nordsjøen dekket av isflak, og havnene var frosset til.
Det siste håpet man hadde var Frans Naerebout, som hadde blitt kjent for å være en tapper, modig, oppfinnsom mann som var glad i mennesker. Etter flere forsøk lyktes han i å passere isflakene slik at han kom seg ut i åpen sjø til «Zuiderburg». Sammen med kapteinen ble det bestemt at man skulle fortøye losskipet bak VOC-skipet, og bruke dette som et provisorisk ror. «Zuiderburg» fant en isfri havn i Plymouth etter en uvanlig seilas.
Karrieren videre
En av toktene hans som los endte med en reise til Kaapstad og tilbake. Frans Naerebout skulle den gangen lose skipet «Voorland» ut i rom sjø, da dårlig vær forhindret ham i å gå fra borde og reise tilbake til Vlissingen. Kapteinen bestemte seg for å ta ham med som passasjer til Kaapstad i dagens Sør-Afrika, og det tok mer enn et år før Naerebout så Vlissingen igjen.
Trond Erikson
Trond Erikson (født 8. november 1959 i Oslo) er en norsk komponist, musikkskribent, korpsdirigent og kulturskolelærer.
Frans Naerebout
Karrieren videre
Han var en velsett mann, som også mottok flere utmerkelser i løpet av karrieren, for eksempel ble han utnevnt til Broeder i Orde van de Nederlandsche Leeuw (Bror i Den nederlandske løves orden) 31. oktober 1816. Ettersom de politiske problemene med England tiltok, avtok handelen og kontakten med landet og behovet for Naerebouts losing med det. Han bøtte på de dårlige tidene blant annet ved å drive rekefiske. Senere ble han ansatt som fyrlykt-tenner på øst-Beveland, og fra 1812 til sin død i 1818 arbeidet han som slusevokter ved Sas van Goes.
Trond Erikson
Erikson var musikkjournalist for Smaalenes Avis og vikar i NRK Klassisk, og er fra 2014 leder i nyMusikk Østfold, en avdeling av nyMusikk som er tilsluttet International Society for Contemporary Music, ISCM. Han publiserer også anmeldelser av klassisk musikk på Den klassiske musikkbloggen. Erikson har sin bakgrunn fra Østlandets Musikkonservatorium i Oslo og jobber som dirigent, komponist og musikkpedagog.
Jubal Anderson Early
Jubal Anderson Early (født 3. november 1816, død 2. mars 1894) var advokat og konføderert general i den amerikanske borgerkrigen. Han tjenestegjorde under Stonewall Jackson og så Robert E. Lee i nesten hele krigen, fra å lede et regiment til generalløytnant og ledelsen av et infanterikorps i Army of Northern Virginia. Han var konføderert kommandant i nøkkelslagene i Shenandoah-felttoget i 1864, inkludert et raid mot utkanten av Washington, DC. Artiklene skrevet av ham i Southern Historical Society i 1870-årene etablerte Lost Cause-bevegelsens synspunkter som et langvarig litterært og kulturelt fenomen.
Trond Erikson
Han er sønn av Odd Ivar Erikson, mangeårig generalsekretær i Norges Tennisforbund.
Bonaventure Luo Juan
Bonaventure Luo Juan (født 23. desember 1917 i det som i dag er landsbyen Xin'anzhuang i Shuozhou i provinsen Shanxi i Kina, død 15. mars 2007) var katolsk biskop av Shuozhou i Shanxi i Folkerepublikken Kina.
Bakgrunn
Han begynte på bispedømmets juniorseminar i 1935, fortsatte på storseminaret.
Prest
Han ble presteviet i 1944. Han arbeidet i en rekke lokale menigheter før han ble engasjert i erkebiskedømmet Lanzhou i provinsen Gansu.
Under de ustabile årene fra 1949 til 1954 vendte han tilbake til sin landsby og arbeidet på et gårdsbruk. I 1954 begynte han på studier i Fenyang and then worked in a hospital.
Han ble sogneprest i Nanguan i 1986. Ved siden av sitt vanlige prestelige virke åpnet fader Luo biskopen en øyenklinikk samme år. I ung alder hadde han lært oftalmologi av tyske misjonærer, og denne kunnskapen formidlet han videre til nonnene som arbeidet ved klinikken.
Biskop (patriotisk)
Han ble bispeviet 8. juli 1990 og ledet bispedømmet Shuozhou i seksten år, til sin død. Han ble approbert av paven i sitt embede.
Jubal Anderson Early
Tidlig liv
Early ble født i Franklin County i Virginia som det tredje av ti barn av Ruth Hairston og Joab Early. Han ble uteksaminert fra United States Military Academy i 1837 som nr. 18 av 50. Mens han studerte på West Point havnet han i krangel med en kadett som het Lewis Addison Armistead. Armistead knuste en tallerken i hodet på Early i messa, og dette førte til at Armistead ble utvist fra West Point. Etter at han ble uteksaminert, kjempet Early mot seminolene i Florida som fenrik i 3. artilleriregiment før han trakk seg fra hæren for første gang i 1838. Han praktiserte juss i 1840-årene som påtaleadvokat for både Franklin og Floyd County i Virginia. Han ble kjent for en sak i Mississippi hvor han slo toppadvokatene i staten. Hans advokatpraksis ble avbrutt av den mexicansk-amerikanske krig i 1846–1848. Han tjenestegjorde i Virginias delstatsforsamling i 1841–1843.
Borgerkrigen
Early var Whig og sterkt imot løsrivelse på konvensjonen i Virginia som var samlet for å drøfte dette spørsmålet i april 1861. Men han ble snart revet med av de aggressive handlingene til den føderale regjeringen; president Abraham Lincoln ba om 75 000 frivillige for å slå ned opprøret, og Early takket ja til et tilbud om å bli brigadegeneral i Virginias milits. Han ble sendt til Lynchburg for å sette sammen tre regimenter og så lede ett av dem, 24th Virginia Infantry, som oberst i Konføderasjonens hær.
Han ble forfremmet til brigadegeneral etter det første slaget ved Bull Run (Manassas) i juli 1861. I det slaget utmerket han seg ved Blackburn's Ford og imponerte general P.G.T. Beauregard. Han kjempet i de fleste større slag på den østlige krigsskueplassen, inkludert syvdagersslaget, det andre slaget ved Bull Run, slaget ved Antietam, slaget ved Fredericksburg, slaget ved Chancellorsville, slaget ved Gettysburg og tallrike slag under Shenandoah-felttoget i 1864. Under Gettysburg-felttoget okkuperte Earlys divisjon York i Pennsylvania, den største nordlige landsbyen som falt til opprørerne i løpet av krigen.
Early var betrodd og støttet av øverstkommanderende for Army of Northern Virginia, Robert E. Lee. Lee henviste til Early som hans «Bad Old Man» på grunn av hans korte lunte, men likte Earlys aggressive krigføring og evne til å lede enheter uavhengig. De fleste av Earlys soldater henviste til ham som «Old Jube» eller «Old Jubilee» med entusiasme og hengivelse. Hans underordnede generaler følte ofte lite av denne hengivenheten. Early var også svært flink til å finne feil og rettet bitende kritikk mot sine underordnede ved den minste anledning. Motsatt var han som oftest blind for egne feil og reagerte skarpt mot kritikk og forslag nedenfra.
I 1862 ble han såret i slaget ved Williamsburg mens han ledet et angrep mot overveldende odds.
Tjenestegjøring under Stonewall Jackson
Han oppholdt seg i Rocky Mount til han var frisk og dro tilbake to måneder senere. Han ble plassert under generalmajor Thomas J. «Stonewall» Jackson, tidsnok til slaget ved Malvern Hill. Der demonstrerte Early sin manglende kunnskap om navigering på slagmarken, og hans brigade gikk seg vill i skogen. Den hadde 33 falne uten betydelige kamper. I Nord-Virginia-felttoget utmerket Early seg for sin prestasjon i slaget ved Cedar Mountain og ankom akkurat tidsnok til å forsterke generalmajor A.P. Hill på Jacksons venstre side på Stony Ridge i det andre slaget ved Bull Run.
Ved Antietam overtok Early divisjonskommandoen da hans kommandant, Alexander Lawton, ble såret. Lee var imponert over prestasjonen hans og beholdt ham på det nivået. Ved Fredericksburg ble Early helten da han gikk til motangrep mot divisjonen til generalmajor George G. Meade som utnyttet et hull i Jacksons linjer. Han ble forfremmet til generalmajor den 17. januar 1863. Ved Chancellorsville gav Lee ham en styrke på 5000 menn til å forsvare Fredericksburg ved Marye's Heights mot en tallmessig overlegen styrke (to korps) under generalmajor John Sedgwick. Early klarte å forsinke unionshærens styrker og holde Sedgwicks i sjakk mens Lee og Jackson angrep resten av unionsstyrkene i vest. Sedgwick gikk til slutt til angrep på Early oppe på Marye's Heights, og kampene er kjent som det andre slaget ved Fredericksburg.
Gettysburg og Overland-felttoget
Under Gettysburg-felttoget ledet Early en divisjon i korpset til generalløytnant Richard S. Ewell. Styrkene hans var svært viktige i nedkjempelsen av Unionens forsvarere i slaget ved Winchester, der han tok et antall fanger og åpnet Shenandoah Valley for Lees styrker. Earlys divisjon, forsterket med kavaleri, marsjerte etterhvert østover over South Mountain-fjellene i Pennsylvania og tok viktige forsyninger og hester på veien. Han tok Gettysburg den 26. juni og krevde løsepenger som aldri ble betalt. To dager senere gikk han inn i York County og tok York, den største nordstatsbyen som falt til Konføderasjonen under krigen. Her ble hans krav om løsepenger delvis innfridd, inkludert en betaling på $28 000 i kontanter. Elementer fra Earlys styrker nådde den 28. juni Susquehanna. Dette var det østligste en organisert konføderert styrke kom i Pennsylvania. 30. juni ble Early kalt tilbake da Lee samlet sin hær for å møte de ankommende føderale.
Earlys divisjon ankom Gettysburg fra nordøst den 1. juli 1863 og var helt til venstre på flanken til den konfødererte linja. Han beseiret brigadegeneral Francis C. Barlows divisjon, del av Unionens XI Corps, kraftig og påførte Unionens styrker tre ganger så høye tapstall som han selv ble utsatt for. Han drev unionsstyrkene tilbake gjennom gatene i landsbyen og tok mange av dem til fange. På den andre dagen i Gettysburg angrep han East Cemetery Hill som del av Ewells forsøk på å beseire Unionens høyre flanke. Angrepet var en suksess til å begynne med, men Unionens forsterkninger ankom og slo tilbake Earlys to brigader. På den tredje dagen koblet Early fra en brigade som ble sendt for å hjelpe generalmajor Edward Johnsons divisjon i et mislykket angrep på Culp's Hill. Elementer fra Earlys divisjon dekket ryggen til Lees hær under tilbaketrekningen fra Gettysburg den 4. og 5. juli.
Early tjenestegjorde i Shenandoah Valley vinteren 1863-64. I løpet av denne perioden fungerte han innimellom som korpskommandant under Ewells sykefravær. 31. mai 1864 uttrykte Lee sin tillit til Earlys initiativ og evner som høyere kommandant og forfremmet ham til den midlertidige graden som generalløytnant.
Da han dro tilbake fra dalen, deltok Early i slaget ved Wilderness og overtok kommandoen til A.P. Hills tredje korps under marsjen for å avskjære generalløytnant Ulysses S. Grant i slaget ved Spotsylvania Court House. Ved Spotsylvania holdt Early den relativt rolige høyre flanken til Mule Shoe. I slaget ved Cold Harbor erstattet Lee den ineffektive Ewell med Early som kommandant for II Corps.
Shenandoah Valley i 1864
Earlys viktigste innsats i krigen var sommeren og høsten 1864 under Shenandoah-felttoget da han ledet Konføderasjonens siste invasjon av Nordstatene. Konføderert territorium ble raskt erobret av unionsarméene til Grant og generalmajor William Tecumseh Sherman, og derfor sendte Lee Earlys korps for å kaste unionsstyrkene ut av Shenandoah Valley og terrorisere Wahington, DC, i håp om å tvinge Grant til å trekke bort sine styrker som stod mot Lee rundt Richmond og Petersburg. Early utsatte sin marsj i flere dager i et mislykket forsøk på å ta en liten styrke under Franz Sigel ved Maryland Heights og for å hvile sine menn mellom 4. og 6. juli. Elementer fra hæren hans nådde til slutt utkanten av Washington på et tidspunkt da den stort sett var ubeskyttet, men utsettelsen ved Maryland Heights viste seg å være ødeleggende for hans mulighet til å sette i gang et angrep mot selve byen.
I løpet av Earlys Maryland Heights-felttog, sendte Grant to divisjoner fra VI Corps fra Army of the Potomac for å forsterke generalmajor Lew Wallace. Han forsinket med sin 5800 menn Early en hel dag i slaget ved Monocacy, noe som gjorde det mulig for unionsstyrkene å ankomme Washington og styrke byens forsvar. Denne invasjonen skapte betydelig panikk i Washington og Baltimore, og Early klarte å komme seg til utkanten av Washington. Han sendte kavaleri under brigadegeneral John McCausland til vestkanten av Washington. Han visste at han ikke var sterk nok til å ta byen og nøyde seg med å true Fort Stevens og Fort DeRussy, og der var trefninger og artilleridueller den 11. og 12. juli. Etter at Early trakk seg tilbake, skal han ha sagt til sine offiserer: «Major, vi har ikke tatt Washington, men vi skremte Abe Lincoln.»
Early krysset Potomac inn i Leesburg den 13. juli og trakk seg så tilbake til dalen. Han beseiret unionshæren under brigadegeneral George H. Crook i det andre slaget ved Kerstown den 24. juli 1864. Seks dager senere beordret han sitt kavaleri til å brenne byen Chamberburg som hevn for generalmajor David Hunters nedbrenning av hjemmene til flere fremstående sørstatssympatisører i Jefferson County tidligere samme måned. I begynnelsen av august angrep Earlys kavaleri og geriljastyrker Baltimore and Ohio Railroad flere forskjellige steder.
Grant sendte ut en hær under generalmajor Philip Sheridan da han mistet tålmodigheten og innså at Early kunne angripe Washington når han ville. Sheridan var til tider de konfødererte tallmessig overlegen i en ratio på tre til en, og han beseiret Early i tre slag fra begynnelsen av august og la øde mange av landbrukseiendommene i Shenandoah. Dermed kunne de ikke lenger forsyne Lees hær. I et overraskelsesangrep spredte Early to tredjedeler av unionshæren i slaget ved Cedar Creek den 19. oktober 1864, men Early hevdet i sin rapport til Lee etter slaget at styrkene hans var sultne og utmattede og forlot rekkene for å plyndre unionsleiren. Dette gav Sheridan nok tid til å samle sine demoraliserte styrker og snu nederlaget om morgenen til seier over de konfødererte om ettermiddagen. En av Earlys nøkkelunderordnede, generalmajor John B. Gordon hevdet i sine memoarer i 1904 at det var Earlys tydelige avgjørelse å stoppe angrepet i seks timer på begynnelsen av ettermiddagen, og ikke ulydighet i rekkene eller plyndring, som førte til den katastrofale spredningen om ettermiddagen.
De fleste mennene i Earlys korps sluttet seg igjen til Lee ved Petersburg i desember, mens Early ble værende for å lede restene. Hans styrke ble nesten ødelagt i slaget ved Waynesboro, og Early unnslapp såvidt å bli tatt til fange med noen få medlemmer av staben sin. Lee avløste Early fra sin kommando i mars 1865 fordi han tvilte på Earlys evne til å inspirere mennene han måtte rekruttere for å fortsette operasjonene. Han skrev til Early om den vanskelige avgjørelsen:
Etter krigen
Early flyktet da Army of Northern Virginia overgav seg den 9. april 1865. Han red til Texas i håp om å finne konfødererte styrker som fortsatt holdt ut, og han fortsatte deretter til Mexico og seilte derfra til Cuba og videre til Canada. Mens han bodde i Toronto, skrev han sine memoarer, A Memoir of the Last Year of the War for Independence, in the Confederate States of America, som fokuserte på hans felttog i Shenandoah. De ble publisert i 1867.
Han dro tilbake til Virginia i 1869 og gjenopptok advokatpraksisen sin. Han ble benådet i 1868 av president Andrew Johnson, men forble tross dette en ikke-rekonstruert opprører. Han var blant de mest lydhøre av de som bittert fremmet Lost Cause-bevegelsen og som la skylden på handlingene til generalløytnant James Longstreet ved Gettysburg. Han var involvert i Louisiana Lottery sammen med den pensjonerte generalen P.G.T. Beauregard.
Frans Naerebout
Karrieren videre
Han ble begravet i den store (eller Maria Magdalena) kirken i Goes, gravferden og gravstenen ble betalt av det Goesse Departement tot Nut van het Algemeen. På gravstenen står det Hier rust de beroemde zeeman en edele mensenvriend – «her hviler den berømte sjømannen og edle menneskevennen».
På sokkelen til statuen i Vlissingens havn er gravert: «Frans Naerebout 1748-1818 / Modig redningsmann av skipbrudne / uredd los / Woestduyn 1779 / Zuiderburg 1788 / Voorland 1795».
Jubal Anderson Early
Etter krigen
Early falt ned en trapp og døde i Lynchburg i Virginia da han var 77 år. Han er gravlagt i Spring Hill Cemetery.
Ettermæle
Earlys opprinnelige inspirasjon for sitt syn på Lost Cause kan ha kommet fra general Robert E. Lee. Da han publiserte sin farvel-ordre til Army of Northern Virginia, snakket Lee om «overveldende ressurser og antall» som den konfødererte hæren kjempet mot. I et brev til Early ba Lee om informasjon om fiendestyrken fra mai 1864 til april 1865, perioden som hæren hans stod i mot generalløytnant Ulysses S. Grant (Overland-felttoget og beleiringen av Petersburg). Lee skrev at «mitt eneste mål er å overføre, dersom det er mulig, sannheten for ettertiden, og gjøre rett ovenfor våre modige soldater.» I et annet brev ønsket Lee alle «statistikker med tanke på antall, ødeleggelse av eiendom utført av føderale styrker, etc» fordi han ønsket å demonstrere ulikheten i styrke mellom de to arméene og trodde det ville «være vanskelig å få verden til å forstå oddsene som vi kjempet mot». Han henviste til avisberetninger som anklaget ham for direkte ansvar for nederlaget og skrev at «jeg har ikke tenkt å svare på dette, eller til og med rette på misforståelser av mine ord og handlinger. Vi må være tålmodige og lide for en stund i det minste. ...For tiden er ikke offentligheten klar for å få sannheten.» Alt dette var tema som Early og Lost Cause-forfattere skulle gjenta i flere tiår.
Lost Cause-temaer ble tatt opp i minneforeninger som United Confederate Veterans og United Daughters of the Confederacy og hjalp til en viss grad (hvite) sørstatsfolk til å forholde seg til de dramatiske sosiale, politiske og økonomiske endringene i etterkrigstiden, inkludert rekonstruksjonen.
Hornpingvin
Beskrivelse
Hornpingvinen er sort på oversiden og hvit på undersiden. Hodet er sort og nebbet, som er skilt fra fjærene med ei tynn stripe av blåhvit hud, orasjegult. Arten er navngitt etter de karakteristiske toppfjærene, som vokser i en oppovervendt bue fra roten av nebbet og opp i pannen på fuglen, der de distinkte lange, gule fjærene danner to hornlignede børster (opptil 6 cm lange) av silkemyke fjær over hvert øye. Som hos andre pingviner, er vingene omdannet til luffelignende svømmeredskaper som fuglene bruker til å skape framdrift med under dykking. Føttene er blekrosa og har svømmehud.
Hornpingvinen blir omkring 4–6 kg tung og cirka 60–65 cm høy. Det er liten forskjell mellom kjønnene, men hannen blir marginalt større. Han har også noe lenger nebb og vinger enn hunnen.
Utbredelse
Hornpingvinen er endemisk for New Zealand og hekker primært på Bountyøyene og Antipodeøyene, som ligger henholdsvis 700 og 870 km sørøst for Sørøya. I begrenset omfang hekker også noen par på Aucklandøyene og Campbelløyene.
Utenom hekkesesongen kan arten tidvis også finnes på Antarktika og Falklandsøyene, samt i Argentina og Australia.
Totalbestanden er estimert til cirka 130 000–140 000 voksne individer, basert på en hekkebestand på cirka 26 000 par på Bountyøyene og cirka 41 000 par på Antipodeøyene.
Arten står oppført på IUCNs rødliste som sterkt truet (EN), fordi bestanden i senere år har blitt sterkt redusert. Man vet lite om årsakene, men de tilskrives marine faktorer.
Atferd
Hornpingvinen hekker i store, tette kolonier som teller flere tusen par. Fuglene ankommer koloniene i september og starter eggleggingen i oktober/november. Redene bygges i grunne fordypninger på bakken, som steinsettes og av og til fôres med gress. Inkubasjonstiden varer i cirka 35 dager, og ungfuglene forlater redet når de er omkring 70 dager gamle. Man vet lite om disse fuglene i tidsrommet utenom hekkesesongen.
Jotun (andre betydninger)
Jotun kan sikte til:
A/S Egelands Verk
A/S Egelands Verk var en tremasse- og kraftprodusent fra Søndeled i Aust-Agder. Selskapet ble etablert i 1888 som Interessentskabet Egelands Verk.
Jegersbergtunnelen
Presteheiatunnelen også kalt Jegersbergtunnelen ligger på Oddernes i Kristiansand kommune i Agder. Den forbinder Jegersberg og Bjørndalssletta, og er en del av fylkesvei 471. Tunnelen ble åpnet i 2003.
A/S Egelands Verk
Tremasseproduksjon
Egelands Verk
Selskapet ble etablert da en investorgruppe bestående av Hans Carl Hansen, N. Kittelsen, Gunnar Knudsen og Jacob Prebensen kjøpte det nedlagte Egelands Jernverk fra Gjerstad kommune. Selskapet anla et tresliperi på den gamle jernverkstomta i 1888. Produksjonen startet året etter.
Stifoss
Da det viste seg at vanntilførselen var for liten, ble det anlagt et nytt tresliperi på Stifoss i 1893. Et nytt anlegg ble også oppført på Søndeled i 1907. Frem til 1916 var det tremasseproduksjon ved alle tre anleggene. I 1916 ble produksjonen ved Egeland avviklet. Tresliperiet ble bygget om til kraftstasjon. Det ble også anlagt en kraftstasjon på Stifoss i 1939. Tremasseprouksjonen her ble avsluttet i 1949.
Søndeled
Tresliperiet på Søndeled brant ned i 1944, men ble bygget opp og var i drift fra 1947. Anlegget ble bygget ut flere ganger, men i 1998 ble det satt sluttstrek for tremasseproduksjonen.
Kraftproduksjon
A/S Egelands Verk eier fremdeles rettigheter til vannfallene og kraftstasjonen på Egelands Verk. Selskapet eier også flere bygninger i Søndeled. Selskapet ble lagt ut for salg i 2018.
Kilder
Vevstad, Andreas: Egelands Jernverk – jernverket i skogsbygd. Gjerstad historielag 2008
Moland, Anders, med flere. Søndeled IV, Tvedestrand boktrykkeri, 1958
Nordisk træmassekompani A/S: 1918-1968, Oslo 1968
Die Grünen – Die grüne Alternative
Die Grünen – Die grüne Alternative, eller bare Die Grünen (på norsk «De grønne – det grønne alternativet») er et politisk parti i Østerrike
Partiet ble grunnlagt i 1986 under navnet Grüne Alternative etter at det nokså konservative grønne partiet  Vereinte grüne Österreichs og det mer progressive Alternative Liste Österreichs ble slått sammen. Siden 1993 har partiet hatt navnet Die Grünen – Die grüne Alternative. Forskjellene mellom de to tidligere partiene blir fortsatt gjenspeilet i de ulike partifraksjonene
Ut over økologiske saker som beskyttelse av miljøet, kjemper de grønne også for minoritetenes rettigheter og går inn for en sosio-økologisk (ökosozial) skattereform. Deres kjerneverdier er ifølge partiprogrammet fra 2001: "direkte demokrati, ikkevold, økologi, solidaritet, feminisme og selvbestemmelse".
Etter nasjonalrådsvalget i Østerrike 2019 gikk partiet i regjeringsforhandlinger med ÖVP og kom til enighet i januar 2020 med Sebastian Kurz som forbundskansler.
Mansilla-demningen
Mansilla-demningen er en demning sør i provinsen La Rioja i Spania. Det ligger i elva Rio Najerilla i nedbørfeltet til Ebro, beliggende nord i landet.
Die Grünen – Die grüne Alternative
Partiet er medlem av Det europeiske grønne partiet.
Mansilla-demningen
Reservoaret er på 2,46 km² (246 hektar), mens vannmassene som demmer opp har et volum på 68 – 75 millioner m³. Selve damanlegget er 80 meter høyt og 209 meter lang, og er en gravitasjonsdam. Det er også på samme sted anlagt et motstående reservoar på bare 500.000 m³, med en 18 meter høy demning.
Die Grünen – Die grüne Alternative
Oppslutning i valg
I 2016 ble Alexander Van der Bellen, partiets nasjonale talsperson 1997 - 2008, valgt til forbundspresident.
Eksterne lenker
Partiprogrammet fra 2001
Hæren (landstyrkene) i Syria
Den syriske hæren, offisielt Den syrisk-arabiske hær (SAA), er landstyrkene innen de syriske væpnede styrker. Dette er den dominerende militære forsvarsgren av fire uniformerte tjenester, og den som kontroller de høyere stillinger i forsvaret. Hæren har cirka 80 prosent av den samlede styrken. Den syriske hæren har sitt utspring i lokale militære styrker dannet av Frankrike etter første verdenskrig, etter at Frankrike fikk et mandat over hele regionen. Hæren ble offisielt etablert i 1945, før Syria hadde fått full uavhengighet.
Siden 1946 har den syriske hæren spilt en stor rolle i Syrias utvikling, og den har gjennomført seks militære kupp. I 1949 ble det gjennomført to kupp, ett i mars med det syriske statskuppet og i august med kuppet av oberst Sami al-Hinnawi. Senere ble det gjennomført kupp i 1954, 1963, 1966 og 1970. Hæren kjempet fire kriger med Israel i 1948, seksdagerskrigen i 1967, oktoberkrigen i 1973 og i 1982 i Libanon og Jordan (Svart september i Jordan i 1970). En pansret divisjon ble også deployert til Saudi-Arabia i 1990-1991 under Gulfkrigen. Fra 1976 til 2005 utgjorde hæren den største styrken under den syriske okkupasjonen av Libanon. Internt har hæren også spilt en viktig rolle i å undertrykke det islamske opprøret i Syria i tiden fra 1979 til 1982. Siden begynnelsen av 2011 har hæren vært sterkt engasjert i den syriske borgerkrigen - den mest voldelige og langvarige krigrn den syriske hæren har tatt del i siden etableringen i 1940-årene.
Jubileum
Første august markeres som den syriske hærens dag. I 2013 besøkte syrias president Bashar al-Assad soldater i Darayya. Han ga hæren en melding som sa at han var sikker på seier over opprørerne.
Zhuzhou (Zhuzhou)
Zhuzhou (kinesisk: 株洲县; pinyin:  Zhūzhōu Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zhuzhou.
Befolkningen var på 446,955 innbyggere i 1999.
Snarespingvin
Snarespingvin (Eudyptes robustus) er en flygeudyktig sjøfugl i slekten Eudyptes (toppingviner) og tilhører pingvinfamilien. Arten er navngitt etter hekkeplassen.
Beskrivelse
Som pingviner flest er også snarespingvinen sort på oversiden og hvit på undersiden. Den har et rødbrunt, tykt nebb og en karakteristisk (for slekten) gul stripe med fjær som løper fra bakkant av nebbet og over øyet til nakken, der fjærene ender i en utstående børste. Vingene er omdannet til luffelignende svømmeredskaper som fuglene bruker til å skape framdrift med under dykking.
Snarespingvinen blir omkring 56–73 cm høy og veier cirka 3–4 kg. Hannene blir noe større enn hunnene og har kraftigere nebb.
Arten er en så nær slektning av skogpingvinen (E. pachyrhynchus) at noen forskere regner snarespingvinen som en underart av denne. Flertallet holder imidlertid snarespingvinen for å være en egen art, slik den oppføres her.
Utbredelse og habitat
Snarespingvinene hekker kun på de ubebodde Snaresøyene, cirka 200 km sør for Sørøya på New Zealand. Utenom hekkeperioden kan fuglene også en sjelden gang i mellom besøke det sørlige Australia, Tasmania, Falklandsøyene og det sørlige Argentina.
Totalbestanden er stabil og har blitt anslått til cirka 31 000 par.
Habitatet består gjerne av skog med leire- eller steingrunn i slette skråninger. Etter hvert som vegetasjonen forsvinner (på grunn av hekkingen) flytter fuglene redene til nye plasser.
Atferd
Arten bygger redene relativt tett (cirka to reder per m²) i kolonier. Koloniene varierer i størrelse, fra små grupper på 10 par til over 1 200 par (typisk 50–500 par). Hannene ankommer hekkeplassene først, gjerne i august. Hunnene ankommer like etter. Redene bygger i fordypninger på bakken, som ligger i ly under et tre eller busk. Redene fôres fjerne med gress og småkvister. Hunnen legger to egg med 4–5 dagers mellomrom. Det andre egget er større enn det første. Foreldrene bytter på med rugingen de første ti dagene, hvoretter hannen drar på sjøen for å spise mens hunnen ruger på eggene de neste 12 dagene. Deretter bytter de plass. Når kyllingene klekkes fungerer hannen som verge i de første tre ukene, mens mora mater dem daglig. Omkring 11 uker gamle er kyllingene klare til å forlate redet for godt. Det er imidlertid sjelden at mer enn en av ungene overlever de første tre ukene etter klekking.
Autaliini
Autalini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger.
Snarespingvin
Atferd
Man antar at krill, fisk og blekksprut utgjør det meste av dietten. Som andre pingviner er dette en art som fanger byttet under dykking. I hekkesesongen jakter arten på føde innenfor en radius av 50 km nord for øygruppa. Man vet lite om arten atferd utenom hekkesesongen.
Autaliini
Utseende
Små (ofte 2-4 millimeter), slanke, blanke, gjerne mørkbrunlige kortvinger. Oversiden er gjerne sparsomt hårete. Hodet er rundet, som oftest med en klar, avsatt "hals" mot pronotum, som er forholdsvis lite. Antennene er nokså lange og kraftige, fortykket mot spissen. Dekkvingene er rundede, gjerne med påfallende, avlange groper eller furer ved roten. Bakkroppen har tydelig avsatt siderand og er ofte litt smalere ved roten enn lenger bak.
Levevis
Artene er rovdyr som jakter på andre smådyr. De kan være tallrike rundt gjødsel, eller i kompost. Noen av artene er knyttet til maur.
Mongolia under OL
Mongolia deltok første gang i olympiske leker under Vinter-OL 1964 i Innsbruck, og har siden deltatt i alle påfølgende vinterleker unntatt Vinter-OL 1976 i Innsbruck. De deltok første gang i sommerlekene under Sommer-OL 1964 i Tokyo, og har siden deltatt i alle påfølgende sommerleker unntatt Sommer-OL 1984 i Los Angeles som de boikottet.
Dejiang
Befolkningen var på 415,220 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 326 løper gjennom området. Den begynner i Xiushan i Chongqing og går mot provinsen Guizhou, og ender i Hekou i Yunnan, ved grensen til Vietnam og den vietnamesiske byen Lao Cai.
Stéphan Perrot
Stéphan Perrot (født 19. juni 1977) er en fransk svømmer som deltok under Sydney, og som er tidligere europamester på 200 m brystsvømming, kortbane og langbane. Han har i tillegg en sølvmedalje på 200 m brystsvømming fra kortbane-EM i Sheffield i 1998, en bronsemedalje på 100 m brystsvømming fra langbane-EM i Istanbul i 1999.
Phyllotreta
Phyllotreta er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små, blanke, mørke jordlopper, ofte med gule striper på dekkvingene. Beina er utviklet til hoppebein med tykke lår.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av planter, gjerne på planter i korsblomstfamilien, der de kan gjøre betydelig skade på dyrkede arter, men også fra andre plantefamilier.
Utbredelse
Slekten er utbredt i alle verdensdeler bortsett fra Antarktis.
Systematisk inndeling
Artslisten er ikke komplett.
Paul Liu Shuhe
Paul Liu Shuhe (født 1919, død 2. mai 1993 i Kangzhuang i Yixian i Hebei) var katolsk undergrunnsbiskop (og hjelpebiskop) av Yixian i Hebei i Folkerepublikken Kina. Han var en av de mest sentrale ledere for den katolske undergrunnskirken i Kina.
E-nummer
E-nummer (tilsetningsstoffer også kalt e-stoffer) er en fellesbetegnelse på stoff som blir tilsatt næringsmidler (mat og drikke) for å øke holdbarhet, erstatte sukker eller gi bestemte farger, smak eller konsistens. Bokstaven E står for at stoffene er EU-godkjent. Det finnes omtrent 340 godkjente e-stoffer.
Paul Liu Shuhe
Liv og virke
Liu Shuhe ble presteviet i 1944. Han ble fengslet som «kontrarevolusjonær» i 1958 og satt i over 20 år i arbeidsleirer til etter kulturrevolusjonen var over. Han ble løslatt i 1979, og da han kom hjem fant han at ødeleggelsene for kirken hadde vært store. For fet meste hadde alt ligget nede siden 1950-årene. Han begynte straks forkynnelsen i Yixian fylke, og arbeidet med å gjenoppbygge menighetene gikk bra.
E-nummer
Et stoff kan bli godkjent som et tilsetningsstoff i næringsmidler dersom:
Europakommisjonen har fastlagt en ADI-verdi (acceptable daily intake) for mange av disse stoffene. Denne blir oppgitt i milligram per kg kroppsvekt og angir hvor mye av stoffet som kan inntas daglig gjennom hele livet uten å ha skadelig virkning.
Paul Liu Shuhe
Liv og virke
Han ble hemmelig bispeviet av undergrunnsbiskop Zhou Shanfu i Yixian den 18. mai 1982.
Han koordinerte effektivt prester og forkynnere særlig i det nordlige Kina. Utsendelsen av sjelesørgere til trengende områder bidro til at det på to år ble døpt 290 000 personer bare i de tre mandsjuiske provinsene. Biskop Liu utviklet også planer for undervisning, formasjon og videreutdannelse for ordenssøstre, prester og kateketer, og til et nettverk av egnede undervisningsinstitusjoner. Et nasjonalt undergrunns presteseminar kom i gang i en avsidesliggende landsby i fylket Xushui i Hebei tidlig i 1980-årene.
E-nummer
I Norge er Mattilsynet ansvarlig for godkjenning av tilsettingsstoffer der alle stoffer som brukes i næringsmidler må være godkjente. Alle godkjente tilsettingsstoffer finnes i «Tilsetningsstofforskriften» også kalt «positivlisten».
Paul Liu Shuhe
Liv og virke
Den 30. oktober 1988 ble han arrestert og fengslet i Beijing for ulovlig publikasjon. Men den treårs straffen ble omgjort til husarrest fra 16. januar 1989, grunnet hans svekkede helse.
E-nummer
Tilsetningsstoff er definert som: «Ethvert stoff som vanligvis ikke inntas som et næringsmiddel i seg selv, og som vanligvis ikke brukes som en typisk ingrediens i næringsmidler, uansett om det har en næringsverdi eller ikke, som dersom det bevisst tilsettes næringsmidler med et teknisk formål i forbindelse med framstillingen, foredlingen, bearbeidingen, behandlingen, emballeringen, transporten eller lagringen av slike næringsmidler, fører til eller med rimelighet kan forventes å føre til at tilsetningsstoffet eller dets biprodukter direkte eller indirekte blir en bestanddel i slike næringsmidler.»
Paul Liu Shuhe
Liv og virke
I 1989 skrev han til paven og bad om at undergrunnskirken skulle få opprette en kinesisk bispekonferanse. Det kom ikke noe svar, og sammen med en gruppe biskoper bestemte han seg for å gjøre dette så raskt som mulig. Stiftelsesmøtet fant sted i november samme år i landsbyen Zhangerce i Shaanxi, og biskop Liu – som ikke var tilstede – ble valgt til konferansens generalsekretær.
E-nummer
Her følger en oversikt over noen av de vanligste E-numrene:
Paul Liu Shuhe
Liv og virke
Seminaret ble raidet og oppløst av sikkerhetspolitiet i 1985, men ble så flyttet til annet sted. Under biskop Lius lederskap ble nær hundre prester og hundrevis av nonner og kateketer gitt opplæring.
E-nummer
Fargestoffer
Fargestoffer blir tilsatt næringsmidler for at de skal få et bedre utseende, slik at de tilsvarer forbrukernes forventninger. Fargestoffer kan også anvendes for å kompensere for fargeforandringer som oppstår under næringsmiddelproduksjonen. De fleste fargestoffene har E-nummer fra E100 – E180.
Konserveringsmidler
Konserveringsmidler gir næringsmidler bedre holdbarhet, slik at ødeleggelse på grunn av mugg eller bakterier inntrer senere. Anvendes for alle slags fiskeprodukter, drikkevarer av fruktsaft, limonade, oppskåret brød, bakverk, salater, margarin, dressing, vin, tørket frukt, bønner, sitrusfrukter, tørkede grønnsasker, sukker. De fleste konserveringsmidlene har E-nummer fra E200 – E297.
Antioksidanter og syreregulatorer
Antioksidanter er stoffer som lett oksiderer selv, og dermed beskytter andre stoffer mot oksidasjon. De brukes i næringsmidler for å hindre kvalitetstap på grunn av reaksjon med oksygen i luften eller kontakt med andre oksidernde kjemikalier. Harskning er et eksempel på en slik reaksjon. Syreregulatorer er kjemiske buffere – de absorberer delvis endringer i surhet relativt til et ønsket nivå, slik at pH-verdien stabiliseres. De kan også forsterke virkningen av konserveringsstoffer. De fleste antioksidantene og syreregulatorene har E-nummer fra E300 – E385. Foruten næringsmiddelformål, har antioksidanter også den helsemessig gunstige virkningen av å kjemisk nøytralisere frie radikaler.
Syrer, baser og salter, antiklumpningsmidler
Syrer, baser og salter inneholder hevemidler, syreregulatorer og forskjellige andre stoffer som forlenger holdbarheten og endrer smaken. Antiklumpningsmidler brukes for å unngå klumper i maten. De fleste har E-nummer E500–E585
Aromaforsterkere
Aromaforsterkere er stoffer som forsterker smak og/eller aroma i næringsmidler, de fleste har E-nummer E620–E650
Overflatebehandlingsmidler og gasser
Overflatebehandlingsmidler forlenger holdbarheten hos næringsmidler, for eksempel ved å forsegle overflaten på frukt slik at de ikke mister fuktighet gjennom skallet. De fleste har E-nummer E901–E915, gassene E938–E949.
Isaiah Wilson
Isaiah Terrell Wilson (født 12. februar 1999) er en tidligere amerikansk fotball offensive tackle som spilte én sesong for Tennessee Titans i National Football League. Han spilte college football ved Georgia og ble draftet som #29 av Tennessee Titans i 2020.
E-nummer
Søtningsstoffer
Søtningsstoffer er erstatningsstoffer for sukker (sukrose) som har en vesentlig sterkere søtningskraft, men som regel få eller ingen kalorier. Disse har E-nummer E950–E968.
Isaiah Wilson
Wilsons tid med Titans var preget av brudd på lagets regler og flere juridiske problemer av banen, som førte til minimalt med spilletid og at han ble byttet til Miami Dolphins etter nykommersesongen. Han ble frigitt av Dolphins tre dager senere etter at han takket nei til lagets forsøk på å hjelpe ham. Han ble signerte til Giants’ treningsstall under 2021-sesongen.
E-nummer
Andre stoffer
Gruppen E1200–E1520 inneholder diverse stoffer utenfor de alminnelige kategorier.
Isaiah Wilson
Tidlig liv
Wilson gikk på Poly Prep i Brooklyn i New York. Han spilte i Under Armour All-America Game i 2017. Han var rangert som en 5-stjernes rekrutt og rangert som den femte beste offensive tackle og 16. beste spilleren totalt av 247Sports Composite. Han knyttet seg til University of Georgia for å spille college football 16. desember 2016.
E-nummer
Eksterne lenker
Список пищевых добавок E100-E199
Isaiah Wilson
College-karriere
Wilson var en redshirt i sitt første år ved Georgia i 2017. Som redshirt freshman i 2018 ble han utpekt til starter, og stilte til start i 24 av 25 kamper over 2018- og 2019-sesongene. Wilson ble utpekt til All-SECs andrelag etter sophomoresesongen i 2019. Etter den sesongen registrerte han seg for NFL Draft 2020, og droppet dermed sine to siste sesonger i college.
Tennessee Titans
Wilson ble draftet av Tennessee Titans som #29 i NFL Draft 2020. Det var forventet at han skulle konkurrere med Dennis Kelly for starterplassen som right tackle. Titans plasserte Wilson på reserve/COVID-19-listen ved begynnelsen av treningsleiren den 28. juli 2020, før han ble returnert til den aktive spillerstallen da han signerte sing 4-årige nykommerkontrakt 3. august 2020. Han ble igjen plassert på reserve/COVID-19-listen 6. september 2020. Han ble aktivert 10. oktober. Den 5. desember ble Wilson suspendert for Titans' kamp mot Cleveland Browns i uke 13 for brudd på lagets reglement. Han ble deretter plassert på reserve/non-football illness-listen 9. desember. Han spilte kun én kamp i løpet av sesongen, da Titans vant 45–26 mot Indianapolis Colts i uke 12, mens Kelly var starter i alle 16 kamper.
Den 22. februar postet Wilson ett innlegg på Twitter som han senere slettet hvor han skrev «I am done playing football as a Titan....no further comments.»
Miami Dolphins
Den 17. mars 2021 ble Wilson og et pick i syvende runde i 2022 byttet til Miami Dolphins mot et pick i syvende runde i 2021. Etter å ha stilt opp for sent til en legesjekk og ha stått over to treninger ble han waived av Dolphins den 20. mars.