cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fredrik Busklein
Han har også sittet som styreleder i Midtre Gauldal Næringsselskap i 25 år.
Busklein er født og oppvokst i Lundamo, men bodde mange år på Rognes i Midtre Gauldal. Han flyttet tilbake til Lundamo etter han ble pensjonist. Han er bror til tidligere Melhus-ordfører Sigurd Busklein.
Carmelite Street
Carmelite Street er ei gate i City of London. Den går fra Tudor Street ned til Themsen et par kvartaler ovenfor Blackfriars Bridge. Gata har navn etter karmelitterklosteret Whitefriars, som lå på dette stedet fra 1200-tallet.
Omkring forrige århundreskifte ble Carmelite Street en av de viktige avisgatene omkring Fleet Street, med redaksjoner for de to storavisene Daily Mail og Daily Mirror. Daily Mail etablerte seg i Carmelite House på hjørnet av Tallis Street i 1897, og i 1903 begynte Daily Mirror sin virksomhet i nr. 2 på hjørnet av Tudor Street. Daily Mirror flytta til Whitefriars Street allerede i 1905, mens Daily Mail flytta til nye lokaler i Tudor Street i 1927.
Nogodinidae
Utseende
Små, tettbygde sikader. Pannen har en lengdelist, antennene er små, det ytterste leddet en fin børste. Fasettøynene er middels store og runde, punktøynene sitter på sidene av hodet under disse. Forvingene er vanligvis korte og svært brede. Hos gruppen Varciini blir de holdt flatt og er glassklare med et tett årenett, hos Lipocalliini er de hornaktige, ugjennomsiktige og halvkuleformet hvelvede, og dekker det meste av kroppen. Nymfene har et tett knippe av vokstråder som går ut fra bakkroppen.
Utbredelse
Nogodininae forekommer i Sør- og Mellom-Amerika, Afrika, Sørøst-Asia, Indonesia og Australia. De mangler i Europa.
Fossiler
En god del fossile arter er beskrevet, tilbake til slutten av Paleocen-perioden. Særlig er mange bevart i rav.
Systematisk inndeling
Nogodinidae blir av noen taksonomer regnet som en undergruppe av Issidae. De 150 artene blir fordelt på ca. 55 slekter.
Karasjok (tettsted)
Karasjok er et tettsted og administrasjonssenteret i Karasjok kommune i Finnmark. Tettstedet ligger ved elva Kárášjohka, omkring møtepunktet mellom veiene E6 og riksveg 92, om lag 13 kilometer fra riksgrensa til Finland. Karasjok har innbyggere per 1. januar og det meste av bosetningen i kommunen er konsentrert til tettstedet. Karasjok tettsted blir lokalt også kalt for Kirkestedet.
I Karasjok utkommer den samiskspråklige avisa Ávvir fem dager i uka. Tettstedet er sete for en rekke sentrale samiske institusjoner, deriblant Sametinget, NRK Sápmi, museet De Samiske Samlinger og Samisk spesialbibliotek. Karasjok har produksjon av jernvarer og trevareindustri. Like nord for tettstedet ligger en seismologisk stasjon. Det er to kirker på tettstedet: Karasjok kirke og Karasjok gamle kirke, som er den eldste trekirken i Finnmark.
Fra Karasjok går E6 nordover til Lakselv og østover til riksgrensa til Finland. Fra Kautokeino i sørvest kommer riksvei 92 og går fra Karasjok tettsted videre langs sørbredden av elva Kárášjohka.
Elkem
Elkem ASA er en produsent av silisiumrelaterte materialer.
Selskapet har 30 verk og produksjonsfasiliteter verden over, og mer enn 7,000 ansatte (2021). Elkem har også to kvartsminer i Norge og fire kvartsminer i Spania (joint venture). Hovedkontoret ligger på Skøyen i Oslo.
Selskapet var eid av Orkla ASA frem til januar 2011, da selskapet ble solgt til kinesiske China National BlueStar. Elkem ble børsnotert i 2018.
Per 31.12.2021 er det China National BlueStar-kontrollerte selskapet Bluestar Elkem Int.Co.LTD S.A Elkems største aksjonær, med 52,91 prosent av aksjene, foran Folketrygdfondet (4,59 prosent) og Alfred Berg Kapitalforvaltning (3,51 prosent). Helge Aasen har vært konsernsjef siden 2021.
Historie
Elkem ble stiftet av Sam Eyde, Marcus Wallenberg, Knut Wallenberg og Knut Tillberg, i 1904, som Det Norske Aktieselskap for Elektrokemisk Industri (Elektrokemisk). Det forkortede navnet Elkem ble innført i 1969. Innen 1919 hadde Elkem og dets nettverk vokst til å inkludere 51 selskaper, blant annet Norsk Hydro og Xstrata som Eyde også var med på å starte.
Elkems globale gjennombrudd kom i 1916 da selskapet utviklet Söderbergelektroden, som de tok patent på året etter.
I 1972 fusjonerte Elkem med Christiania Spigerverk, og konsernet bar i en periode navnet Elkem-Spigerverket. De fortsatte utvidelsen med å kjøpe syv ferrosilisiumverk i Norge, USA og Canada.
I januar 2005 overtok Orkla aksjemajoriteten i Elkem, etter mange års drakamp med den amerikanske aluminiumprodusenten Alcoa. Selskapet ble tatt av børs våren 2005, og deretter innlemmet i divisjonen «Speciality materials» i Orkla. Da hadde Elkem og Alcoa i nesten 50 år vært partnere og hatt en eierandel på 50% hver i verkene. Etter Orklas overtakelse av Elkem hadde Alcoa fremdeles en eierandel på 50% i Elkem Aluminium. Alcoa overtok i april 2009 Elkems post i Elkem Aluminium, etter en byttehandel mot Alcoas eierandeler i det svenske aluminiumselskapet Sapa. Etter overtakelsen skiftet Elkem Aluminium navn til Alcoa Norway.
Elkem startet arbeidet med solcellesilisum under Elkem Solar i Kristiansand. Elkem Solar ble i 2015 skilt ut av Elkem AS.
I 2011 ble Elkem kjøpt av China National Bluestar. Elkem ble oppført på Oslo Børs i mars 2018.
Virksomheter
Elkem er fra 1. juli 2020 delt inn i tre forretningsområder. Elkems prosess og produksjon er energiintensiv og verkene i Elkem bruker i hovedsak vannkraft som energikilde. De viktigste råvarene er kvarts og forskjellige typer karbonmateriale.
Elkem Silicones
Elkem Silicones ble en del av Elkem i juni 2015 og leverer silikonløsninger til blant annet farmasi- og førstehjelpsutstyr, bygg- og anleggsbransjen, bil- og romfartsindustrien. Elkem Silicones har 13 verk: Xinghuo Silicones (Kina), Roussillon (Frankrike), Saint-Fons (Frankrike), Caronno (Italia), Lübeck (Tyskland), Santa Perpetua (Spania), Joinville (Brasil), York (USA), Janghang (Sør-Korea), Chakan (India), Guangdong og Shanghai (Kina).
Elkem Silicon Products
Elkem Silicon Products er produsent og leverandør av silisium, ferrosilisium, microsilica og spesialmaterialer. Elkem Silicon Products leverer produkter til industrikunder innenfor kjemikalier, solceller, elektronikk, aluminium, bygg og anlegg, ildfaste materialer og oljebransjen. Divisjonen har fem verk i Norge, Bremanger, Bjølvefossen, Rana, Salten og Thamshavn, Chicoutimi i Quebec, Canada, Grundartangi på Island, Nagpur i India, Limpio i Paraguay og Elkem Fundry og Yongdeng i Kina, Yongdeng.
Elkem Carbon Solutions
Elkems karbondivisjon er leverandør av karbonelektrodematerialer, fôringsmaterialer og karbonprodukter​ til metallurgiske prosesser som inngår i produksjonen av ferrolegeringer, grunnmetaller og primæraluminium. Elkem Carbon har seks verk: Carbon Fiskaa i Kristiansand, Carboindustrial i Vitoria, Brasil, Carboderivados i Vitoria, Brasil, Shizuishan Carbon i Kina, Ferroveld i Sør-Afrika og Sarawak i Malaysia.
Sjøpølser
Sjøpølser er en gruppe pigghuder. Gruppen inneholder ca. 900 arter, hvorav ca. 35 finnes i Norge.
Som mat
I Kina og Japan har sjøpølsa lange tradisjoner innen mat. I Japan, der den blir kalt namako (ナマコ、海鼠) blir den brukt på forskjellige måter, men det er vanlig å spise den sammen med annen sjømat og grønnsaker marinert i riseddik. Kjøttet skal ha en interessant struktur, men har lite smak. Innmaten, kalt konowata (コノワタ、海鼠腸), blir også spist, det samme gjelder eggene, som kalles konoko (コノコ、海鼠子). Eggene kan spises rå, men tørkes ofte til trekantede flak, og regnes som en delikatesse. Både konowata og konoko kan spises med eddik, eller med salt. I Kina brukes sjøpølsa også i tradisjonell kinesisk medisin, der den tørkes.
Medisinsk fødselsregister
Medisinsk fødselsregister (MFR) er et sentralt helseregister som omfatter alle fødsler i Norge fra og med 1. januar 1967. Registeret har helseforskning, helseforvaltning og allmennopplysning som formål. Det skal bidra til å avklare årsaker til og konsekvenser av helseproblemer i forbindelse med svangerskap og fødsel.
MFR har siden 2002 vært en avdeling i Divisjon for epidemiologi ved Nasjonalt folkehelseinstitutt. Registeret er plassert i Bergen og er også tilknyttet Universitetet i Bergen gjennom Locus for registerepidemiologi.
Historie
MFR bygger på et meldeskjema som ble tatt i bruk 1. januar 1967. Med hjemmel i jordmorloven (1898) og legeloven (1927) ble det i 1966 gjennom rundskriv fra Helsedirektoratet bestemt at jordmødre og leger skulle fylle ut dette skjemaet ved enhver fødsel fra og med 16. svangerskapsuke. (12. uke fra 2001)
Lovhjemmel
MFR er hjemlet i Helseregisterloven § 8 og Medisinsk fødselsregisterforskriften. I henhold til forskriften er det ikke anledning til å reservere seg mot registrering i MFR.
Tore Haklang
Tore Haklang (død: ca. 872) var sønn av kongen Kjøtve den rike. Han kjempet sammen med faren under slaget i Hafrsfjord mot kong Harald Hårfagre. Tore falt i slaget.
I Harald Hårfagres saga i Heimskringla skriver Snorre Sturlason:
En teori, fremsatt av Gustav Storm og Alexander Bugge, går ut på at Tore Haklang er identisk med Olav Kvite (død 871), den norske kongen i Dublin. Denne reiste i 871 hjem til Norge for å hjelpe sin far Gudrød (Gudrød vil da være identisk med personen Kjøtve). Dette er imidlertid usikkert og avhenger av når slaget i Hafrsfjord stod. År 872 er den tradisjonelle dateringen, men slaget kan også ha stått i 880-årene eller nærmere 900. I de irske Ulster-annalene står det: i dette år (871) gikk Amlaib (Olav) fra Erin til Lochlann (Norge) for å føre krig mot lochlannaig (nordmennene) og hjelpe sin far Godfrid (Gudrød), for lochlannaig hadde begynt krig mot Godfrid og denne var kommet for å be sin sønn om hjelp.
Bregninge-stenen i Nationalmuseet i København er en runesten med navnet «Toke Haklangsøn». Stenen sto opprinnelig i landsbyen Bregninge på Lolland. Halvdan Koht antok at dette var samme person som deltok i Hafrsfjord.
Egino
Egino, eller Egin, død i Lund 19. oktober 1072, var biskop i Dalby og i Lund Domkirke (1066–1072).
Biografi
Egino hørte under erkebiskopen av Hamburg-Bremen og kom til Skåne omkring år 1060 da han ble invitert av den danske konge Svend Estridsen.
I Lund fantes allerede en angelsaksisk misjonsbiskop, Henrik. Derfor ble Egino i begynnelsen henvist til kongsgården i det nærliggende Dalby, hvorfra han bedrev misjon i Hamburg-bremensk retning. Han hadde ikke noe egentlig stift, selv om begrepet Dalby stift forekommer innimellom.
Egino, som var en dannet mann og viet til biskop i Bremen, gikk spesielt inn for å omvende hedningene i Blekinge og på Bornholm.
Biskop i Lund
Da biskop Henrik døde i 1066 ble Egino forflyttet til Lund og ble ordinert til biskop der, til tross for at han, sammen med biskop Vilhelm i Roskilde hadde motsatt seg Svend Estridsens giftemål med Gunhild Anundsdotter.
Rikval etterfulgte Egino som biskop i Lund.
Lophocorona
Lophocorona er en slekt av små sommerfugler som bare finnes i Australia. Larvene og hva de lever av er ukjente, og nesten ingenting er kjent om biologien til denne gruppen. De ble tidligere regnet til gruppen Dacnonypha sammen med purpurmøll og Acanthopteroctetidae, men nyere fylogenetiske undersøkelser tyder på at Lophocorona bør stå for seg selv som en egen familie som er søstergruppen til gruppen Myoglossata, som omfatter nesten alle sommerfugler. Det er kjent seks arter, den vanligste av dem er Lophocorona pediasia.
Levevis
Alle de kjente artene er funnet i tørr skog eller buskmark i Australias innland, såkalt sklerofyllskog eller Mallee. De flyr om natten. Ellers er veldig lite kjent om biologien deres.
Kilder
Nielsen, E. og Kristensen, N.P. 1997. Asutralia's Lophocoronid Moths: Evolution and Conservation. ANIC News 10, April 1997.
Alfa Romeo 1750
''Denne artikkelen handler om Alfa Romeos 1750/2000 sedan. For 1750/2000 GTV Coupe, se Alfa Romeo 105/115 Coupé. For 1750/2000 Spider, se Alfa Romeo Spider.''
Sedanmodellen «1750 Berlina» ble introdusert i 1967 sammen med coupéen 1750 GTV og cabrioletmodellen 2000 Spider. 1750-modellene erstattet de tidligere 2600 Berlina, Sprint og Spider øverst i Alfa Romeos modellprogram. I motsetning til 2600-modellene var 1750-modellene mindre og billigere, delte mange komponenter med andre modeller fra Alfa Romeo, og solgte i langt flere eksemplarer.
1750 Berlina var basert på den eksisterende sedanmodellen Giulia, som forble i produksjon. 1750 var ment å ligge øverst i sedansegmentet, over Giulia-utgavene med henholdsvis 1300 og 1600 ccm sylindervolum. I USA forsvant Giulia fra markedet, og 1750 Berlina erstattet modellen helt, mens de solgt parallelt i Europa.
Pilar (Capiz)
Pilar (Bayan ng Pilar) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Panay, og tilhører provinsen Capiz. Folkemengden var på 45,287 innbyggere ved folketellingen i 2015.
Alfa Romeo 1750
I 1972 ble 1750-serien erstattet med 2000-serien, etter at omkring 100 000 eksemplarer var produsert.
Pilar (Capiz)
Den asiatiske verdensdels største (2019) Mariastatue står i denne kommunen. Den er 26 meter høy og står i Agtaline Shrine. I kommunen er hulene Balisong og Puting Bato, og fossene Hinulugan (i Brgy. Tabunacan), Lalawgon (i Brgy. Yating) og Kawawa, (i Brgy. San Silvestre).
Alfa Romeo 1750
2000
2000-serien ble produsert mellom 1971 og 1977. Motorvolumet var økt til 2,0 liter, og den enkleste måten å se forskjell på 1750 og 2000 er grillen, som er ulik på de to modellene.
Pilar (Capiz)
Navn
Navnet Pilar er en kortform som viser til oppkalling etter det spanske valfartsstedet og mariahelligdommen Nuestra Señora del Pilar eller María del Pilar i Zaragoza; hun fremstilles vanligvis stående på en søyle (=pilar). Andakten fikk en oppsving i Spania på 1400-tallet og i 1730 forordnet pave Innocens XIII venerasjonens utbredelse i hele det spanske verdensrike, som Filippinene var en del av.
Barangayer
Pilar er inndelt i 24 barangayer.
Benin under Afrikamesterskapet i friidrett 2004
Benin deltok under Afrikamesterskapet i friidrett 2004 (utendørs) fra 14. til 18. juli 2004 i Brazzaville i Republikken Kongo. Nasjonen tok ingen medaljer under mesterskapet.
Resultater (ufullstendig)
(Q, q – kvalifisert, NM – ikke noe gyldig resultat, SB – årsbeste, PB - personlig rekord)
Båtstø (båt)
Båtstø er en benevnelse på en enkelt småbåtfortøyning (båtplass/båtfeste) med oppbygde sidekanter og landfeste. Primært i bruk fra Oslofjorden til Mørekysten. I områder med store flo- og fjæreforskjeller kan slike ikke fungere. Sikring av båt foregår da på andre måter.
I Nord-Norge, hvor forskjellen mellom flo og fjære er for stor til at båter kan fortøyes i båtstø, er begrepet brukt om landingsplassen hvor man kommer inn med fiskefangsten. Båten kan ikke bli liggende ved land, men legges på svai utenfor støa.
En kjent løsning er å legge skinner ned i sjøen og trekke båten over flomålet og inn i et båthus. En slik løsning er ikke et båtstø, men en slipp. Det er mange eksempler på slike slipper langs Agderkysten, og nesten alle ender utendørs, uten å gå til et naust.
En helt annen forklaring:
Båtstø:
1. En "vei" opp fra sjøen, en del av en strand som er ryddet for store stein og jevnet ut slik at den er slett og fin til å dra båter på. På tvers i støa ligger trestammer, lunner, som båten kan gli på. For å gjøre lunnene glatte kan man bruke "grakse", olje fra leverrester av fisk. Man kan også bruke grønnsåpe (lukter atskillig bedre enn grakse!)
På den ene eller begge sidene av støa er det oftest en vorr, stein lagt til rette slik at de er noenlunde lette å gå på, men ikke så forseggjort og oppbygd som en kai. Ofte er vorrene brukt til å sette fast lunnene, ved at de er lagt over endene på dem.
Støa kan ligge alene, eller lede opp til et naust. Ofte ligger mange støer ved siden av hverandre i strender som egner seg spesielt godt for å landsette og sjøsette båter. På vanskelige steder kan støa gjøre en sving på seg, slik at den øvre delen av støa er mer parallell med sjøkanten enn den nedre delen. Slike støer kalles krokstø.
Stø er i bruk langs hele norskekysten (mange nordlandsbåter ble tidligere bygd med kjølrennen i en spunning i kjølen for å tåle slagene når man landet i støa i sjøgang).
2. I vestlige Vest-Agder er tidevannsforskjellen liten, og det er derfor vanlig å dra rosjekta opp på lunner i stranda under et sjøhus. Etterhvert er ordet "stø" gått over til å betegne selve sjøhuset, og det har beholdt denne betegnelsen også der hvor sjøhuset er bygd ut over et ganske dypt stykke sjø. Slik kan man kjøre motorbåt på sjøen inn i selve "båtstøa", og la den ligge på sjøen der, ja, der er til og med eksempler på at slike båtstøer er bygd inntil bolighus, med dør fra støa og rett inn på husets kjøkken!
Jordans ambassade i Oslo
Jordans ambassade i Oslo er Jordans diplomatiske representasjon i Norge, i Bestumstubben 11.
Gail Sherriff
Gail Sherriff (født 3. april 1945) er en tidligere profesjonell fransk kvinnelig tennisspiller.
Jordans ambassade i Oslo
Jordan opprettet ambassade i Oslo i 2017. Norge åpnet på sin side ambassade i Amman i 1994.
Agate
Agate og Agathe er kvinnenavn med opprinnelse i det greske ordet agathós, «god, ærbar». Andre utbredte former av navnet er Agata, Agatha og Agáta.
Gail Sherriff
Hun ble profesjonell tennisspiller i 1970 og hun spilte i seks Grand Slam-finaler, alle i double. Hun vant fire doublefinaler på Roland Garros i det Franske mesterskapet/French Open og tapte to.
Agate
Utbredelse
Agatha har vært brukt i England siden 700-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Brinckan-kvartalet
Brinckan-kvartalet svensk Kvarteret Brinckan er et boligområde som består av tre boligblokker (Brinckan 1, 2 og 3) bygget over en jernbanestasjon på den sørlige delen av Södermalm i Stockholm. De bygningene som ble reist 1987-1990 over Stockholms stasjonsområde inneholder 289 leiligheter i varierende størrelse. Det var første gang i Sverige at et vanlig jernbaneområde ble bygget over med boliger og leiligheter.
Navnet
Navnet "Brinckan" er avledet fra en vindmølle med samme navn. Den var eiet av skjenkestue-eier Gary Brinck, derfor er Timmermannsgatans vestlige del fra 1740 er også kalt "Brinkakvarnbacken" og "Brinckan-hill". Gary Brinck, bodde selv i Måns Brincks allé (nåværende Pryssgränd). Fabrikken Brinckan eide ble revet i 1884.
En del av nåværende kvartal Brinckan består av det tidligere kvartal Lehusen som hadde sitt navn etter Regner Leuhusen, som på midten av 1600-tallet var stattholder i Stockholm slott. Stavemåten i nabolaget har alltid vært Lehusen, ikke Leuhusen. et annet området ble tidligere kalt Sør-Store Urbane Grøft eller Byens Grøft, som ble gravd ut, og innsjøen Saltburens vann rant ut mot Årstaviken. Nå er det blitt utbygget med leiligheter som ble gjennomført i 1988.
Bakgrunn
Som en del av oppussing sør for stasjonens område ved brua til Stockholm södra stasjon og spor-området i kvartalet Lehusen, Byens Grøft og Brinckan, ble bygget på slutten av 1980-tallet. Det ble bygget flere nye boliger i området som var klare til salg i 1990. Nabolaget Brinckan består av tre boligblokker, (Brinckan 1, 2 og 3) og strekker seg nord for, og går sammen med Fatburs kvarngata mellom Rosenlundsgatan i vest og Timmermansgatan i øst. Planen ble juridisk bindende i oktober 1986 og representantskapets arkitekt i Stockholm bys planlegningskontor, Jan Inghe-Hagström, som også sto bak planlegging av blant annet Minneberg og Hammarby sjöstad. Husene ble tegnet av EGÅ Arkitekter, koordinerende arkitekt var Tyréns.
Brinckan 1
Eiendommen Brinckan 1 ligger lengst vest, ved siden av Rosenlundsgatan. Fra vestsiden, i Rosenlundsgatan ligger en av Stockholms jernbanestasjoner. Leilighetene ble bygget av Riksbyggen. Husene fikk et rikt arkitektonisk formspråk med mørke gavlpartier og store gulvlister. Fasadmaterialet består av stein, stukkatur og murstein. Her er det bygget 106 sammenhengende leiligheter. Komplekset, som er gruppert rundt en liten firkant har fem til syv etasjer. I kjelleren på hotellet ligger Stockholm södra stasjons plattform og fra nordsiden og Bergsgruvans park som kan en se inn i gjennom strekkmetall og veggåpninger.
Brinckan 2 og 3
For byggene i Brinckan 2 og 3 ble svensk Bolig brukt som utbygger og EGÅ Arkitekter som arkitekt. Brinckan 2 og 3 består av fire sammenknyttede høyhus med forskjellig bredde og fem til åtte etasjer høye. Eiendommen inneholder 183 sammenhengende leiligheter. Mot den smale Fatburs kvarngata er inngangen, og her er huset fem etasjer høyt, stigende til seks-åtte etasjer mot nord. Boligblokken i Brinckan 3 har to seks-etasjers høye, buede portaler, som var pyntet på innsiden med mønstret betong. Bygningen i Brinckan 2 omsluttes av to glass-dekkede gårdsrom.
Ellychnia
Ellychnia er en slekt av lysbiller.
Utseende
Middelsstore (6-8 millimeter), avlange, noe flate, mørkbrunlige lysbiller. Antennene er trådformede, nokså kraftige. Hunnene mangler helt vinger, men har noralt utviklede, «voksne» antenner.
Levevis
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker. Larvene eter gjerne meitemark.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Europa nord til det sørligste Sverige og Finland, innført til Nord-Amerika.
Systematisk inndeling
I tillegg til den beskrevne arten er 9 former til identifisert ved hjelp av DNA-strekkoding, men disse har foreløpig ikke fått formelle navn. Ellychnia Blanchard, 1845 er trolig å regne som et synonym for Photinus.
Aphelopinae
Aphelopinae er en familie av stilkvepser. Disse små, gjerne maurlignende vepsene er parasitoider som snylter på sikader.
Utseende
Små, svarte, fint hårete vepser. De har oftest velutviklede vinger. Hos denne gruppen mangler hunnene klolignede gripeorganer på forføttene.
Levevis
Aphelopinae er parasitoider som angriper sikader i familiene Cicadellidae og Membracidae.
Systematisk inndeling
Europeiske arter ifølge
Emilio Recoba
Emilio Recoba (1904–1992) var en uruguayansk fotballspiller som blant annet spilte for Club Nacional de Football.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1930, der laget hans vant gull. Han ble således en av de første fotballspillerne som ble kåret til verdensmestere.
Bangkokbukten
Bangkokbukten (thai: อ่าวกรุงเทพ, RTGS: Ao Krung Thep) er den nordligste delen av Siambukten. Den strekker seg grovt sagt fra Hua Hin i vest til Sattahip i øst. Tre av det sentrale Thailands største elver tømmer seg i bukten - Chao Phraya og dens avgrening Tha Chin, og elvene Mae Klong og Bang Pa Kong.
Det er noen mindre øyer utenfør buktens østre bredd, som Ko Sichang, Ko Lan og Ko Phai.
Emigrantkirka på Sletta
Emigrantkirka på Sletta ble opprinnelig bygget av norske emigranter i Brampton, Nord-Dakota i USA på begynnelsen av 1900-tallet. I 1996 ble kirka gitt i gave til Vestnorsk Utvandringssenter, og flyttet på dugnad til Sletta i Radøy (fra 2020 Alver kommune ) i Vestland fylke, der det fra før lå en kirkegård. Mannen bak flyttingen og planleggingen av den var lektor Asbjørn Ystebø.
Vistdalsheia
Vistdalsheia er en fjellovergang i Molde kommune (tidligere Nesset kommune) på fylkesvei 660 i Møre og Romsdal. Fjellovergangen går mellom bygdene Eresfjord og Vistdal, via ett dalføre mellom fjellene Uglehaugen, Kvithammaren og kjøvhaugen. Høyeste punktet på vegen er 500moh. Bratteste stigning er 10% På sommeren går det sauer i og langs vegbanen, på vinteren er det ofte krevende kjøreforhold og mye snøfokk.
Bilveien åpnet i 1937.
OSI Håndball
OSI Håndball (stiftet 1945) er håndballklubben i Oslostudentenes Idrettsklubb, én av Norges største idrettsklubber for studenter.
Klubben har i dag fem lag, tre på damesiden og to på herresiden, som alle er underlagt NHF Region Øst. Herrelagene spiller 2015/16-sesongen i 2. divisjon og 3. divisjon, mens damelagene spiller i 2. divisjon, 4. divisjon og 6. divisjon. Klubben har vunnet Eliteserien i håndball for menn to ganger; 1966/67 og 1969/70.
OSI-håndball arrangerer hvert år en stor håndballturnering for student- og vennelag, kalt Idrettsmønstringen (IM). Her benyttes håndballhallene både på Domus og Blindern fredag og lørdag før avslutningen med bankett i Blindern-hallen lørdag kveld.
Sverre Istad
Sverre Geir Istad (født 3. januar 1965 på Voss) er en norsk tidligere skiskytter. Han representerte Voss Idrettslag.
Yeovil
Yeovil er en by og et verdslig sogn i sørlige Somerset, England. Den er administrasjonssenter for distriktet South Somerset. Byen ligger 210 km fra London, 64 km fra Bristol og 48 km fra Taunton. Ved folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 45,784 innbyggere.
Sverre Istad
Istad vant 10 km sprint i NM i skiskyting i 1990. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1988 i Calgary med 30.-plass på 10 km sprint. Han var med på laget som tok sølv i lagkonkurransen i VM i skiskyting 1991.
Quinton Howden
Quinton Howden (født 21. januar 1992) er en canadisk ishockeyspiller.
Yeovil
Yeovil har lang historie. Det er avdekket levninger i området fra paleolittisk tid (den eldste steinalderen), det var en romersk vei forbi, og stedet var omtalt i Domesday Book i 1086 som byen Givele eller Ivle. I middelalderen ble byen hardt rammet av svartedauden og flere storbranner. Under den industrielle revolusjon ble byen et senter for framstilling av hansker. På 1900-tallet ble den et senter for produksjon av fly og forsvarsindustri, noe som gjorde den til et bombemål under den andre verdenskrig som en av de største produsentene av fly for Westland Aircraft. I tillegg har en gren av den britiske marinen, Fleet Air Arm, stasjonen RNAS Yeovilton noen kilometer nord for byen, hovedbasen for marinens helikoptre Westland Lynx og Westland Sea King. Marinen er en betydelig arbeidsgiver for byen. Flere andre fabrikker og kommersielle firmaer har baser i byen. Det har vært foreslått flere prosjekter for byfornyelser.
Byens fotballklubb, Yeovil Town, har av denne grunn tilnavnet The Glovers. Yeovil har to jernbanestasjoner, en på linjen Bristol-Plymouth, og en på linjen London-Exeter. Motorveiene A30 og A37 passerer byen. Parkanlegget Yeovil Country Park, som omfatter parken Ninesprings, er en av flere åpne og grønne områder i byen. Det er en rekke fasiliteter for utdannelse, kultur og sport. Det er et lite jernbanemuseum i byen. Av religiøse steder finnes en kirke fra 1300-tallet dedikert Johannes Døperen.
Stedsnavnet
Yeovil er første gang bevitnet i et angelsaksiske charter fra 880 hvor bosetningen omtales som Gifle. Navnet er avledet fra det keltiske elvenavnet gifl i betydningen «forgrenet elv» eller «delt elv», et tidligere navn på elven Yeo, en bielv til Parrett. Byen er nedtegnet i Domesday Book som Givele, og forstått som en driftig markedssamfunn.
Quinton Howden
Han representerte Canada i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok bronse.
Yeovil
Forsteder
Landsbyer som regnes som forsteder til Yeovil inkluderer:
Enkelte av disse ligger i nabogrevskapet Dorset.
Sverre Istad
Sverre Istad er søskenbarn til Gro Marit Istad Kristiansen. Norges andre verdensmester i skiskyting, Jon Istad, var onkelen til de to.
Masumi Aoki
Masumi Aoki (青木益未, Aoki Masumi, født 16. april 1994) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.
John Einar Høvik
John Einar Høvik (født 5. september 1970) er en norsk lokalpolitiker (Ap) som fra 2015 er ordfører i Osen kommune.
Sherington
Sherington er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Milton Keynes i det seremonielle grevskapet Buckinghamshire, England. Stedet ligger like nordvest for Newport Pagnell. I henhold til folketellingen i 2011 var det 954 innbyggere i landsbyen.
John Einar Høvik
Han hadde sitt virke i Forsvaret før han ble driftsleder og senere daglig leder ved Nord-Fosen pukkverk.
Han er sønn av fisker Knut Høvik og butikkdame Astrid (født Gjessing) på Sandviksberget i Osen.
Sherington
Historie
Stedsnavnet kommer fra angelsaksisk for «Sciras eiendom». I Domesday Book (1086) er landsbyen nevnt som Serintone.
Sognekirken er dedikert sankt Laudus  (Laud) fra Coutances i Normandie.
I 2006 ble jordbruksområder ved Sherington og andre landsbyer i område kjøpt opp av en amerikansk spekulant, som ønsker å selge tomter til selvbyggere. I distriktets 25-årsplan, som gjelder frem til 2030, er det ikke lagt opp til noen endring i reguleringsplanen. Det virker derfor usannsynlig at de som kjøper tomter vil få byggetillatelse i overskuelig framtid, og mange kan derfor ha tapt penger på å kjøpe tomter som er nesten verdiløse.
Georgios Roubanis
Georgios Roubanis (gresk: Γεώργιος Ρουμπάνης – Jeórjos Roumbánis; født 15. august 1929 i Thessaloniki) er en tidligere gresk stavhopper. Han vant bronse under OL 1956 i Melbourne.
Carin Koch
Carin Koch (født 23. februar 1971 i Kungälv i Sverige) er en profesjonell svensk golfspiller. Hun ble profesjonell i 1992, og har deltatt i Solheim Cup fire ganger: i 2000, 2002, 2003 og 2005.
Seire i Europa
Hun har i tillegg vunnet Team World Cup i Irland i 2000 sammen med Sophie Gustafson. Hun deltok også da det europeiske laget vant Solheim Cup i 2000 og 2003, og da det internasjonale laget vant Lexus Cup 2005.
Podagrica
Podagrica er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små (3-6 millimeter), nokså brede, mørke, mer eller mindre metallisk fargede jordlopper. Pronotum kan være rødt, dekkvingene kan ha gule flekker.
Levevis
Artene i denne slektene finnes på plantefamiliene Malvaceae, Tiliaceae, Sterculiaceae og Bombacaceae. Noen av artene kan gjøre betydelig skade ved dyrking av okra.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i den Gamle verden og forekommer i Afrika inkludert Madagaskar, Europa og Asia.
Systematisk inndeling
Listen er ufullstendig.
Søk ikke for dypt
Søk ikke for dypt er en roman av Margit Sandemo fra 1991. Originalens tittel var Någon klagar i mörkret. Romanen ble først utgitt i kortversjon i de nordiske utgavene av ukebladet Hjemmet.
Dette er en historisk roman om fire ungdommer som finner et gullsmykke på en mystisk gravhaug. Skatten var imidlertid forbannet av heksen som en gang hadde eid den, og død og ulykke rammer ungdommene. Etterhvert kommer Alvar, en skadet mann fra krigen, ungdommene til unnsetning, og samtidig som en gryende kjærlighet mellom ham og Matilde, den ene av de unge, oppstår, lykkes det for dem å legge skatten tilbake i gravhaugen. Boken inneholder også drap, brann, såvel som kjærlighet og omsorg.
Romanen er ugitt som bok nr. 39 i serien «Margit Sandemos beste føljetonger».
Lindesnesregionen
Lindesnesregionen var et distrikt i Vest-Agder fylke som omfattet de fem kommunene Lindesnes, Mandal, Marnardal, Audnedal og Åseral. Området utgjorde tidligere de vestlige delene av Mandal fogderi. Distriktet hadde til sammen 25 286 innbyggere (1. januar 2015) og et areal på 2 072,57 kvadratkilometer. Regionsenteret var byen Mandal.
Lindesnesregionen var det sydligst beliggende distriktet i Norge. Navnet Mandalsregionen benyttes også om det samme området.
Regionen forsvant som et interkommunalt regionråd 01.01.2020 i forbindelse med kommunereformen: Audnedal slo seg på dette tidspunktet sammen med Lyngdal kommune og gikk inn i Lister-regionen, mens Lindesnes, Mandal og Marnardal ble nye Lindesnes kommune og gikk inn i Kristiansandregionen. Åseral valgte da som eneste gjenværende kommune å gå inn i regionrådet for Setesdal.
Tettsteder
Tettsteder i Lindesnesregionen, rangert etter innbyggertall 1. januar 2013 (dagens kommune i parentes):
Byer
Mandal fikk bystatus som ladested i 1779 og oppgradert til kjøpstad i 1921.
Politikk
Ved Stortingsvalget 2013 var det 17 789 stemmeberettigede velgere i Lindesnesregionen. Det ble avgitt 13 828 stemmer. Valgdeltagelsen var dermed 77,7 %. Valgresultatet ga en borgerlig overvekt på 32,2 prosentpoeng (62,9 % H+Frp+KrF+V, 30,7 % Ap+Sp+SV). Tabellen viser stemmefordelingen:
Gullruten 2019
Gullruten 2019 var den 22. utgaven av Gullruten. Hovedutdelingen fant sted i Grieghallen i Bergen 11. mai 2019 og ble ledet av Sigrid Bonde Tusvik, mens fagprisen ble delt ut i Screen Nydalen Studio i Oslo 30. april og ble ledet av Katarina Flatland. Prisutdelingen var for norskproduserte TV-produksjoner vist første gang på TV i perioden 12. mars 2018 og 17. mars 2019. NRKs serier Lykkeland og Heimebane ble mestvinnende, med henholdsvis fem og fire priser.
For første på flere år var utdelingen uten kjønnsdelte prisklasser, og det var en felles pris for beste programleder og for beste skuespiller. Det ble ikke delt ut pris i klassen for beste event eller sportssending. De nominerte ble offentliggjort 5. april 2019. Lykkeland fikk flest nominasjoner med totalt åtte, mens seriene Magnus og Heimebane fikk henholdsvis seks og fem.
Nominerte
Beste underholdningsprogram:
Beste konkurransedrevne reality:
Beste reality:
Beste dokusåpe:
Beste dramaserie:
Beste humorprogram:
Beste barne- eller ungdomsprogram:
Beste nyhets-, sports- eller aktualitetsprogram:
Beste TV-dokumentar:
Beste dokumentarserie:
Beste skuespiller:
Beste programleder:
Årets deltager:
Årets nyskaping:
Årets TV-øyeblikk:
Publikumsprisen:
Nominerte fagprisen
Beste regi, flerkamera:
Beste foto, énkamera:
Beste klipp, dokumentar:
Beste foto, TV-drama:
Beste regi, TV-drama:
Beste klipp, TV-drama:
Beste manus, TV-drama:
Beste lydproduksjon:
Beste lyddesign:
Beste lysdeisng/scenografi/produksjons-design:
Beste grafisk design/VFX:
Beste sminke:
Beste originalmusikk:
Årets innovasjon:
Private Dancer Tour (video)
Private Dancer Tour er en video med Tina Turner som ble gitt ut i 1985. Videoen inneholder en konsert som var en del av henns Private Dancer World Tour og som første gang ble sendt på HBO. Videoen kom på 2.-plass i USA. Videoen ble også nominert til en Grammy i kategorien Best Long Form Music Video.
Set Persson
Set Erik Persson (født 5. mars 1897 i Stockholm, død 1960) var en svensk kommunistisk politiker.
Liv og virke
Persson var født i Stockholm, men ble oppfostret som foreldreløs i Hälsingland. Han gjorde det bra på skolen, men sluttet for å bli jernbanearbeider i en alder av 14 år. Han sluttet seg snart til Socialdemokraternas ungdomsforbund. Senere sluttet han seg til Sveriges Kommunistiska Parti, som hadde blitt grunnlagt av ungdomsforbundet i 1917.
I kjølvannet av drapene i Ådalen i 1931 ledet Persson en ti-dagers generalstreik i Söderhamn der det kom til konfrontasjoner med politiet. Året etter var han, sammen med Anders Beckström hovedtaler på en arbeiderdemonstrasjon mot streikebrytere i Sandarne. Etter talene marsjerte arbeiderne mot brygga. Med ett ble demonstrasjonen angrepet bakfra av politiet, som brukte køller og røykbomber. Det kom til vold, og tre demonstranter ble skadet av politiets kuler. Persson ble arrestert, tiltalt for å ha deltatt i organiseringen av demonstrasjonen, og dømt til fire måneders straffarbeid. Ulike deltakere i demonstrasjonen ble dømt til sammen 73 måneders fangenskap. En arbeider ved navn Zetterström ble dømt til to og et halvt år i fengsel. Persson fikk også sparken fra Statens Järnvägar og mistet pensjonsrettene sine. Senere tilbød regjeringen seg to ganger å omgjøre beslutningen, men han avslo.
I 1940 ble han innvalgt i Riksdagen. Under krigen protesterte han mot regjeringens politikk om å internere kommunister i arbeidsleirer, som offisielt var militære enheter de ble innkalt til, men i realiteten fangeleire.
Ved valget i 1946, da partiet fikk 11,2% av stemmene på landsplan, ble Persson valgt inn i bystyret i Stockholm. Han forlot Riksdagen for å bli den første kommunistiske kommunalråden, med ansvar for boligpolitikk. I 1947 sto han bak en kommunal boligplan. Han gikk inn for å bygge kommunale boligkomplekser for å løse leilighetsmangelen i byen. På mange måter var han en pioner innenfor svensk boligpolitikk.
Gjennom sitt kommunale verv ble han også, for en kort stund, formann for byens politiråd. I 1948 slo han offentlig fast at stockholmspolitiet ikke ville følge de sentrale anti-kommunistiske retningslinjene for å rekruttere nye politibetjenter.
Han mistet vervet som kommunalråd etter valget i 1950.
Persson ble snart assosiert med venstreopposisjonen i partiet. Flere spørsmål sto på den interne dagsorden, fremfor alt forholdet til regjeringspartiet Socialdemokraterna. Etter den annen verdenskrig fikk ideen om at en fredelig overgang til sosialismen var mulig fotfeste i den internasjonale kommunistiske bevegelsen. I Sverige kan denne ideen spores tilbake til 1944. Det var en fremvoksende tanke innenfor kommunistpartiet at det burde søke å bygge allianser med sosialdemokratene og legge større vekt på den parlamentariske kampen. Linderot hadde lansert ideen om en 'samlet from' med sosialdemokratene og argumentert for at det hadde vært feil å sette likhetstegn mellom sosialdemokratene og statsmakta. Partiet inntok også en ny faglig politikk som var mindre konfliktorientert enn tidligere. Persson og Nils Holmberg utgjorde kjernen av kritikerne av denne utviklingen.
I suppleringsvalgene til Riksdagen i Jämtland og Kistianstad hadde partiet bestemt seg for å trekke listene sine for å sikre at Socialdemokraterna ikke tapte valgene. Partiledelsen argumenterte for at kommunistene måtte anstrenge seg for å «sikre et arbeiderflertall i Riksdagen». Videre var disse valgkretsene kretser der det var svært lite sannsynlig at noen kommunist ville bli valgt. Persson og folkene rundt ham vurderte imidlertid den nye linja som en kapitulasjon for sosialdemokratiet.
Et annet spørsmål omhandlet ungdomsforbundet. Med forbilde fra Finland tok partiet initiativet til en bred ungdomsbevegelse. I 1952 ble Demokratisk Ungdom grunnlagt som en bred ungdomsbevegelse ved siden av det eksisterende kommunistiske ungdomsforbundet. Persson og hans allierte så på dette som en utvanning av ungdomsbevegelsens politiske karakter.
Et spørsmål med stor symbolsk betydning var vedtaket om at partiet skulle fronte felles demonstrasjoner med sosialdemokratene 1. mai. Et annet stridsspørsmål omhandlet vedtaket om å gi økonomisk støtte til «arbeiderpressa», som i all hovedsak var styrt av sosialdemokratene.
Polemikken nådde sitt høydepunkt på landsmøtet i 1953. Persson gikk hardt ut med kritikken sin, særlig mot den nye partiformannen Hilding Hagberg, som han betegnet som en opportunist. Persson ble så beskyldt for å være en egoist som ville splitte og skade partiet. Kritikken mot Persson ble fremmet av Knut Senander og også den tidligere allierte Nils Holmberg, som sa at Persson måtte holdes ansvarlig for mangel på politisk orientering og angrep mot partiet. Både Senander og Holmberg ble ansett som tilhørende partiets venstrefløy, men her fremsto de som de fremste forsvarerne av partiets linje. Bare en håndfull delegater forsvarte Persson, og de som gjorde det poengterte at de ikke fullt ut delte Perssons kritikk av partiledelsens linje. Under en svært emosjonell avslutning av debatten erklærte Persson i en tale til landsmøtet at han forlot partiet.
Etter å ha forlatt partiet ble Persson mål for omfattende kritikk fra partiet. Kritikken sto på trykk i partipressa. Persson selv holdt imidlertid først løftet om ikke å kommentere utmeldelsen av partiet til den ikke-kommunistiske pressa. I januar 1954 beskyldte partiet ham for å ha kontaktet den sosialdemokratiske pressa. Også andre beskyldninger ble rettet mot ham, særlig det faktum at han levde på kommunalrådpensjon. Etter disse beskyldningene brøt Persson stillheten og snakket åpent om hendelsene på landsmøtet.
Liste over figurer i Mario-serien
Dette er en liste over figurer i Mario-serien.
Set Persson
Liv og virke
Samtidig foregikk det utrenskninger i partiet. Medlemmer som ble ansett som sympatisører av Persson ble ekskludert. Persson samlet sine tilhengere i hemmelige Marxistiske Cirklar, der noen av deltakerne fortsatt var partimedlemmer. I 1956 sto han i spissen for et nytt parti, Sveriges Kommunistiska Arbetareförbund (SKA). Partiet ga ut bladet Revolt. SKA fikk imidlertid ingen særlig betydning utover å trolig være det første anti-revisjonistiske utbruddet fra et kommunistparti i verden. På sitt meste hadde SKA rundt 100 medlemmer.
Liste over figurer i Mario-serien
Mario
Mario er hovedpersonen i Mario-serien og broren til Luigi.
Set Persson
Liv og virke
Selv om Persson på 1950-tallet hadde fremstått som lederen for den mest beinharde delen innen den kommunistiske bevegelsen var han blant de første som offentlig kritiserte menneskerettighetssituasjonen i den sosialistiske verden. Han gikk også prinsipielt mot bruk av dødsstraff.
Liste over figurer i Mario-serien
Toad
Toad er en person som ligner på en sopp, og er venn med Mario og vennene hans.
Set Persson
Liv og virke
Persson døde 15. juli 1960. SKA svant etter dette hen, og i 1967 ble partiet nedlagt og de fleste av de gjenværende medlemmer gikk inn i Nils Holmberg, som nå hadde forlatt SKP, sitt nye Kommunistiska Förbundet Marxist-Leninister. Da Marxist-Leninistisk Kampförbund (MLK) oppsto på 1970-tallet kalte de opp bokhandlene sine etter Persson. Set Persson-bokhandler fantes i Stockholm, Göteborg, Trollhättan, Sundsvall og Kiruna. En annen gruppe som skulle hevde å representere Perssons arv var Kommunistiska Partiet i Sverige (KPS). Av fortsatt eksisterende partier gjør i dag Kommunistiska Partiet også hevd på deler av Perssons politiske arv.
Liste over figurer i Mario-serien
Koopalingene
"Koopalingene" (コクッパ) (av og til kalt Koopa Kids, selv om dette egentlig er andre figurer) er Bowsers sju eldste unger (Bowser Jr. regnes ikke som en Koopaling). De dukket først opp i Super Mario 3, og hadde originalt ikke navn i den japanske versjonen, men ble kalt Larry, Morton, Wendy, Iggy, Roy, Lemmy og Ludwig i den amerikanske. Disse ble senere brukt i den japanske versjonen av Super Mario World, og har blitt brukt siden. De dukket senere opp igjen i Mario & Luigi: Superstar Saga og nylig i New Super Mario Bros. Wii, der noen av dem hadde fått et nytt design. I spillene de er med i er de som regel bosser.
Bowser Jr.
Bowser Jr. (クッパJr.) er den åttende og yngste sønnen til Bowser fra Super Mario-spillene, og dukket opp første gang i Super Mario Sunshine. Både i Super Mario Sunshine og New Super Mario Bros. er han hovedfienden, og hans far spiller kun en mindre rolle.
I Sunshine bruker han en pensel og et tørkle for å transformere seg til en transparent blå dobbeltgjenger av Mario, for å vandalisere omgivelsene med graffiti og lure de innfødte til å tro at det er Mario som har gjort det.
Han dukker også opp i Mario Sport-spillene som en spillbar figur.
Dry Bones
Dry Bones, kjent som Karon (カロン) på japansk, er en figur i Mario Kart. Kan beskrives som en skjelettversjon av en Koopa Troopa Han er også med i mange andre Mario-spill, men han er på det onde laget og vil prøve å stoppe deg mens du prøver å vinne baner.
King Boo
King Boo (キングテレサ Kingu Teresa) er hovedfiguren i Luigi's Mansion. Figuren ble skapt av Shigeru Miyamoto. Han er alle Boo-ers konge. King Boo er en stor Boo, et slags spøkelse rød tunge svarte øyner. Han dukket først opp i Luigi's Mansion, der han hadde røde øyer og en krystall på hodet. King Boo ble forandret i Mario Kart: Double Dash!!, Mario Kart Wii og Mario Kart 8 Deluxe, som en spillbar figur.
Daisy
Daisy (デイジー) er en fiktiv videospillfigur fra Nintendo. Prinsesse Peach (også lagt av Nintendo) er den største og beste venninnen hun har. Luigi (rykter) er forelsket i Daisy, og Mario er forelsket i Peach. Daisy er også en prinsesse.
Goomba'er
De små gombane er de første fiendene du møter i Super Mario Bros.-serien. De er små brune skapninger som nesten er med i alle Mario-spillene.
Pilar (Sorsogon)
Pilar (Bayan ng Pilar) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon og tilhører provinsen Sorsogon. Folkemengden var på 74,564 innbyggere i 2015.
Navn
Navnet Pilar er en kortform som viser til oppkalling etter det spanske valfartsstedet og mariahelligdommen Nuestra Señora del Pilar eller María del Pilar i Zaragoza; hun fremstilles vanligvis stående på en søyle (=pilar). Andakten fikk en oppsving i Spania på 1400-tallet og i 1730 forordnet pave Innocens XIII venerasjonens utbredelse i hele det spanske verdensrike, som Filippinene var en del av.
Barangayer
Pilar er inndelt i 49 barangayer per 30. september 2019.
Bjørn Bettum
Bjørn Bettum (født 2. november 1935 i Sandefjord, død 16. mars 2002) var en norsk skipsreder. Han er mest kjent for å ha vært Anders Jahres høyre hånd i Kosmos fra 1969, samt for sin rolle i striden rundt den skjulte «Anders Jahre-formuen».
Bettum var utdannet cand.jur. fra UiO i 1962. Han var dommerfullmektig i Fredrikstad 1962-63, og ansatt i Lazard Brothers i London 1963-69. Fra 1970 til 1984 var han en av tre partnere i firmaet Anders Jahre/Anders Jahres Rederi, og fra 1978 til 1989 var han administrerende direktør i Kosmos. Fra 1989 til 1996 var han direktør og eier av Gokstad AS som drev Bastøfergene fram til 1996. Bettum var styreleder i Anders Jahres Humanitære Stiftelse fra 1978 og forretningsfører fram til 2002.
Han var sønn av advokat Frithjof Bettum.
Tom Moore
Thomas Moore, også kjent som Captain Tom, (født 30. april 1920, død 2. februar 2021 ) var en britisk arméoffiser kjent for å ha samlet inn penger under koronaviruspandemien i Storbritannia, rundt 100-årsdagen sin.
Bakgrunn
Thomas Moore gikk på Keighley Grammar School og begynte etterpå å utdanne seg til bygningsingeniør. I 1940 måtte han avbryte utdannelsen idet han ble innkalt til den britiske hær for tjeneste under andre verdenskrig.
Krigstjeneste
Han tjenestegjorde i 8. bataljon i Duke of Wellington's Regiment og var stasjonert ved kysten av Cornwall, der han skulle være med på å forhindre en mulig tysk invasjon. Kort etter ble han utvalgt for offisersutdannelse og forfremmet til Second Lieutenant i juli 1941. Deretter ble han sendt til Royal Armoured Corps og utskipet samme år til Britisk India. Senere ble han forfremmet til kaptein. Han deltok i felttoget i Burma, og ble instruktør i pansertroppene til de britiske militære styrker.
Etter krigen ble han sjef for et betongselskap.
Covid-19-pandemien
Til hundreårsdagen mottok Tom Moore 125.000 fødselsdagskort fra den ganske verden. Royal Air Force gratulerte med en overflyvning med jagerfly fra Battle of Britain Memorial Flight.
Sammen med sangeren Michael Ball spilte han inn en coverversjon av låten «You’ll Never Walk Alone», som 24. april 2020 kom på førsteplass på britiske singlecharts. Dermed ble han den eldste person som noensinne har hatt en nummer-én-hit.