cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alfred Maudslay
Bakgrunn og virke
I alt deltok Maudslay i seks ekspedisjoner til Mayaruinene. Etter 13 års forberedelser, publiserte han sine funn i 1902 som et 5-volum kompendium med tittelen Biologia Centrali-Americana, som inneholder en mengde utmerkete tegninger og fotografier av Mayaruiner, Maudslays kommentarer, og et appendiks med arkaiske kalendere av Joseph Thompson Goodman.
I 1892, giftet Maudslay seg med den amerikanskfødte Anne Cary Morris, et barnebarn av Gouverneur Morris. På bryllupsreisen, seilte paret fra til Guatemala. Der arbeidet paret i to uker på vegne av Peabody Museum ved Harvard University. Deres beretning ble publisert i 1899 som A Glimpse at Guatemala.
Maudslay søkte også om tillatelse til undersøkelse av Monte Albán i Oaxaca, men da han tilslutt fikk tillatelsen i 1902, kunne han ikke lenger finansiere arbeidet med sine egne penger. Firmaet Maudslay, Sons and Field hadde gått konkurs og redusert Maudslays inntekt. He søkte uten hell om finansiering fra Carnegie Institution. Maudslay paret flyttet til San Ángel nær Mexico by og bodde der i to år.
I 1905, begynte Maudslay å oversette memoarene til Bernal Díaz del Castillo, som hadde deltatt som soldat i troppene til conquistadorene; han fullførte den i 1912. I 1907 flyttet Maudslay-familien permanent tilbake til Storbritannia. Maudslay ble President av Royal Anthropological Institute 1911-12. Han var også formann for den 18. International Congress of Americanists i London i 1912.
Annie Maudslay døde i 1926. I 1928 giftet Maudslay med enken Alice Purdon. I de påfølgende årene fullførte han sine memoarer, Life in the Pacific Fifty Years Ago.
Alfred Maudslay døde i januar 1931 i Hereford, England. Han ble begravet i krypten i Hereford Cathedral ved siden av sin første hustru. Materiale som han samlet er nå lagret ved Harvard og British Museum.
The Essential Barbra Streisand
The Essential Barbra Streisand er det sjette samlealbumet til artisten Barbra Streisand (inkludert samleboksen Just for the Record... fra 1991). Det ble utgitt av Sony BMG som en del Essentials-serien deres. Albumet ble utgitt 29. januar 2002 og henter låter fra hele Streisands karriere. De 38 låtene dekker til sammen 26 studioalbum. Platen fikk god kritikk, blant annet av AllMusic, Aftenposten og VG. Den inneholder to nye låter: «Someday My Prince Will Come» og «You'll Never Walk Alone». The Essential Barbra Streisand ble en salgsuksess og solgte til platina i blant annet Storbritannia, Australia og USA.
Kannikparken
Kannikparken er en park i Stavanger. Parken danner grensen mellom byens sentrum og utfarten fra byen på E39. Nordover går Løkkeveien mot Bjergstedparken, østover går Madlaveien mot Rogaland Teater og Bergelandstunnelen, og vestover mot E39. Sør for parken ligger Gamle Stavanger sykehus, som i dag tjener som kontorer for fylkesadministrasjonen.
The Essential Barbra Streisand
I Europa heter albumet også The Ultimate Collection.
Kannikparken
Gjennom parken renner Kannikbekken. Den kommer fra Mosvatnet, men renner stort sett i rør før parken. Bekken kommer til overflaten ved statuen «Gutten og havfruen» og renner ut i Breiavatnet.
The Essential Barbra Streisand
Disc 3
En ny versjon av albumet ble utgitt 26. august 2008 med en ny CD-disc på ni låter.
Kannikparken
Parken ble anlagt i engelsk landskapsstil omkring 1900, basert på tegninger av gartner Poul Holst Poulsson.
Ved en tildeling i 1932 ble Stavanger Byselskap gitt 6000 kroner fra Bertha Bergs legat til å finne en passende skulptur til parkens fonteneanlegg. Billedhugger Ståle Kyllingstad fikk oppdraget og laget statuen «Gutten og havfruen» i bronse. Avdukingen skjedde 12. mai 1933 av formannen i Byselskapet, advokat Trygve Wyller.
Liste over ordførere i Hegra
Liste over ordførere i Hegra. Hegra sogn ble opprettet som egen kommune ved delingen Øvre Stjørdalen i 1874. I 1962 ble Hegra, Stjørdal, Lånke og Skatval slått sammen til nye Stjørdal kommune.
Fotnoter
<references group='lower-alpha'/>
Timon (gruppe)
Timon er en slekt av store firfisler i underfamilien Lacertinae.
Emi Inui
Emi Inui (født 26. oktober 1983) er en japansk softballspiller som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen og 2008 i Beijing.
Inui vant en olympisk bronsemedalje i softball under sommer-OL 2004 i Athen. Hun var med på det japanske laget som kom på tredjeplass i softballturneringen bak USA og Australia
Fire år senere, under Sommer-OL 2008 i Beijing ble hun olympisk mester med det japanske softballdamelandslaget. Japan vant finalen over USA med 3-1.
Tifinagh
Tifinagh (berbisk latinsk: Tifinaɣ; ny-tifinagh: ⵜⵉⴼⵉⵏⴰⵖ; berbisk-arabisk: تيفيناغ) er en epigrafisk skrift og en rekke abjadiske og alfabetiske skrivesystemer benyttet av en del berbiske folk, særlig tuaregene, for å skrive berbisk.
En moderne avledning av det tradisjonelle skriftspråket er ny-tifinagh som ble introdusert på 1900-tallet. Det er ikke i utstrakt bruk i henhold til daglig kommunikasjon, men tjener til å sikre en berbisk identitet politisk og symbolsk. En noe modifisert versjon av det tradisjonelle skriftspråket, kalt for Tifinagh Ircam, er benyttet i et begrenset antall barneskoler i Marokko ved lærling av berbisk.
Opprinnelse
Tifinagh kan ha nedstammet fra et skriftspråk som en gang var kalt for libysk (libyque) eller libisk-berbisk skrift, skjønt dets opphav er uklart og usikker. Det var i omfattende grad benyttet av berbiskalende over hele Nord-Afrika og ut til Kanariøyene. Det er attestert fra 200-tallet f.Kr. og fram til 200-tallet e.Kr. Dets opphav er usikkert, men en del forskere har forslått at det er beslektet med kartagisk eller fønikisk alfabet. Selve ordet tifinagh er et substantiv i hunkjønn flertall mens dets entallsutgave er (i tamasheqdialekten) tafineqq. Det betyr «fønikiske (bokstaver)», i henhold til de mest utbredte teorier.
Det er to varianter av tifinagh: en østlig og en vestlig. Den østlige varianten ble benyttet i hva som i dag er Constantine og regionen Aurès i Algerie, og i nabolandet Tunisia. Det er den best forståtte utgaven grunnet oppdagelsen av flere numidiske flerspråklige inskripsjoner på libysk og kartagisk (hovedsakelig ved Dougga i Tunisia). 22 bokstaver ut av 24 har blitt tolket. Den vestlige varianten var mer primitiv. Den ble benyttet langs kysten av Middelhavet fra Kabylia i Algerie og til Kanariøyene. Det benyttet 13 ekstra bokstaver.
EM i friidrett 1994 – 100 meter hekk kvinner
Dette er de offisielle resultatene i øvelsen 100 meter hekk damer ved EM i friidrett 1994 i Helsingfors, Finland. Finalen ble avholdt 9. august.
Tifinagh
Opprinnelse
Libysk-berbrisk skrift var rent abjadisk; det hadde ingen vokaler. Geminasjon (konsonantfordobling) ble ikke markert. Skrivingen skjedde vanligvis nedenfra og opp, skjønt også fra høyre mot venstre, og selv i andre rekkefølger har blitt funnet. Bokstavene kunne få annen utforming når de ble skrevet vertikalt sammenlignet med når de ble skrevet horisontalt.
World Soccer Awards
Siden 1982 har magasinet World Soccer sine lesere kåret vinnere innen kategoriene årets spiller, årets manager og årets lag. Alle fotballspillere, lag og managere i verden er kandidater. Dette er en meget prestisjefylt pris.
Eksterne lenker
World Soccer Awards Revista World Soccer
Eva Birkeland
Eva Birkeland (født 10. september 1938 i Oslo) er en  norsk embetskvinne. Hun er utdannet sosialøkonom. I studietiden fikk hun sommerjobb Statistisk sentralbyrå (SSB), og etter at studiene var ferdig fikk hun jobb i Nasjonalregnskapskontoret i SSB der hun blant annet arbeidet med å finne ut av regnskapet for Nortraships Sjømannsfond, som var en av etterkrigstidens hete politiske saker.
Etter to år i SSB begynte hun i NAVFs Utredningsinstitutt der hun etter en tid ble sjef for avdelingen for høyere utdanning. I 1971 vendte hun tilbake til SSB som byråsjef for Kontoret for utdanningsstatistikk, kriminalstatistikk og sosialstatistikk. I den jobben ledet hun arbeidet med å utvikle den første modellen for hele utdanningssystemet i Norge.
I 1972 tok hun fatt på et forskningsprosjekt om tilbud av arbeidskraft. I 1975 kom hun tilbake til SSB og var der i tre år før hun i 1979 ble Forskningsleder i Norsk Arbeidsgiverforening, der hun blant annet opprettet et eget forskningsutvalg for å øke interessen blant N.A.F. sine medlemmer for slik virksomhet. Hun arbeidet i denne stillingen frem til 1983.
Da ble hun ekspedisjonssjef i Kommunaldepartementet, en jobb hun hadde frem til 1990. I 1991 ble hun Trygdedirektør en stilling hun hadde frem til 1997 da hun på ny vendte tilbake til SSB som rådgiver.
EM i friidrett 1994 – 100 meter hekk kvinner
Monica Grefstad som kvalifiserte seg til semifinalene, representerte Norge.
Heat 1
Vind. +1,1 m/s
Heat 2
Vind. +0,8 m/s
Heat 3
Vind. -0,6 m/s
Heat 4
Vind. +0,2 m/s
Agonum thoreyi
Agonum thoreyi er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Utbredelse
Agonum thoreyi er ganske vanlig, finnes i Europa og Asia. Den har spredt seg til og etablert seg i Nord-Amerika. Finnes i Norge.
Utseende
Agonum thoreyi er 6-8 mm lang, svart eller brun-svart og uten metallglans. Vanligvis er det første (rotleddet) antenneleddet samt leggene (tibia) og dekkvingene litt lysere, brunlig. Dekkvingene har en fin mikroskopisk skulptur, bestående av et fint sirkelformet mønster. Det tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene). Beina er ikke ensfarget, men har mørkere parti. Føttene (tarsi) har en liten langsgående fordypning (fåre) på oversiden. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia). Antennenes tredje og fjerde ledd med fine korte hår og noen lange børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se).
Levevis
Agonum thoreyi er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. Den lever langs strender med frodig vegetasjon.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Gabriel Mangabeira
Gabriel Mangabeira (født 31. januar 1982) er en brasiliansk svømmer.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble nummer 6 på 100 meter butterfly.
K-rock
K-rock er en forkortelse for «koreansk rock», og er en meget populær musikksjanger i Sør-Korea.
There Is a Hell, Believe Me I’ve Seen It. There Is a Heaven, Let’s Keep It a Secret.
'There Is a Hell, Believe Me I've Seen It. There Is a Heaven, Let's Keep It a Secret.' er det tredje albumet til det britiske bandet Bring Me the Horizon. Albumet ble utgitt 4. oktober 2010.
Nordfrisland
Nordfrisland (tysk: Nordfriesland, frisisk: Nordfraschlönj) er et landskap i den nordligste delen av Schleswig-Holstein (Sør-Sleswig) i Nord-Tyskland. Nordfrisland ligger i Kreis Nordfriesland, den nordligste landkretsen i den tyske delstaten Schleswig-Holstein.
Den administrative enheten er noe større enn det tradisjonelle landskapet Nordfrisland, idet grensen er trukket noe lengre øst enn det en tradisjonelt regner som Nordfrisland. Landskapet ligger nord for Eideren. Største by er Husum. Øyene Sylt, Föhr, Amrum, Oland, Gröde og Pellworm med flere er en del av kretsen og landskapet Nordfrisland, desuten er de to halvøyene Eiderstedt og Nordstrand del av landskapet.
frr:Nordfriislon
Jelena (2011)
Jelena (originaltittel: Елена) er en russisk film fra 2011, regissert av Andrej Zvjagintsev.
Handlingsreferat
Historien skildrer den sosiale og kulturelle avstanden mellom beboerne i en eksklusiv leilighet i sentrum av Moskva og en familie fra en smuldrende leilighet i Moskvas industrielle forstad. Elena er en kvinne med proletar bakgrunn som møter Vladimir, en eldre forretningsmagnat, på et sykehus mens hun er sykepleieren hans. Dette møtet resulterer i at de gifter seg. Hennes sosiale posisjon, og sosiale rangering, økes betydelig gjennom ekteskapet med en så velstående mann.
Mattias Flink
Mattias Flink (født 8. mars 1970) er en svensk massemorder. Han skjøt og drepte fem kvinner og to menn natten til lørdag den 11. juni 1994 i Falun i Sverige. Flink, fenrik i den svenske hæren, hadde våren 1994 slitt med psykiske problemer. Store humørsvingninger, søvnproblemer, paranoia og sjalusi, kombinert med en komplisert oppvekst der moren forlot familien, førte fram til de fatale hendelsene.
Jelena (2011)
Handlingsreferat
Elena blir umiddelbart livredd for utsiktene til et nytt testamente. Hun bestemmer seg for å myrde ektemannen ved å bytte medisinene med Viagra, som kan være ekstremt farlig for ektemannens tilstand etter et nylig hjerteinfarkt. Når han dør i sengen, ødelegger Elena den håndskrevne versjonen av det nye testamentet som Vladimir fremdeles ikke hadde rukket å formalisere med sin advokat. Etter ødeleggelsen av de håndskrevne notatene kontakter Elena myndighetene. Men hun påstår at hun ikke aner hvordan eller hvorfor ektemannen døde.
Ved en medisinsk undersøkelse blir det oppdaget at dødsfallet ble forårsaket av misbruk av medisiner. Men det blir antatt at Vladimir var ansvarlig for dette - og Elena blir aldri mistenkt. Elena arver dermed halvparten av eiendommen hans, mens den andre halvparten går til Vladimirs datter. Elena tar deretter med seg en betydelig sum penger til sønnen sin, for å betale for barnebarnets utdannelse. Men der får hun den uventede nyheten om at sønnens kone venter enda et barn.
Christopher Reeve
Christopher Reeve (født 25. september 1952, død 10. oktober 2004) var en amerikansk skuespiller, regissør, filmprodusent og dramatiker. Han er mest kjent for rollen som Supermann (Clark Kent) i fire filmer fra 1978 til 1987.
I 1995 ble Reeve lam etter en rideulykke, og tilbrakte resten av livet med rullestol. Han ble en talsmann for funksjonshemmede og for stamcelleforskning.
Karriere
Reeve fortsatte å spille teater, og var med i en såpeserie på TV. I 1977 spilte han sin første rolle i en Hollywood-film, og året etter ble han valgt til å fremstille Supermann på filmlerretet. Den første Superman-filmen ble en kjempesuksess, og gav inspirasjonen til tre oppfølgere; Superman II, Superman III og Superman IV: The Quest for Peace.
Reeve har også hatt flere opptredener i TV-serien Smallville (TV-serie) som millardæren dr. Virgil Swann.
I årene som kom, spilte Reeve i flere storfilmer. Han hadde også et politisk engasjement, og dro i 1987 til Chile, som ble styrt av diktatoren Augusto Pinochet, for å vise sin solidaritet med flere skuespillere og forfattere som var blitt truet med dødsstraff på grunn av sitt venstreorienterte, politiske syn. Han fikk dem om bord på flyet sitt og brakte dem i sikkerhet.
Reeve har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Etter karrieren
27. mai 1995 ble Reeve lam fra nakken og ned etter å ha falt av hesten under en ridekonkurranse i Virginia. Sammen med sin kone Dana Reeve åpnet han et treningssenter for lammede pasienter, og drev lobbyvirksomhet mot regjeringens begrensninger på stamcelleforskning.
Mattias Flink
Flink fikk livstidsstraff for mordene, men ble løslatt i 2014 etter å ha sonet 20 år av en tidsbestemt livstidsdom på 30 år. Han ble løslatt etter 2/3 regelen på dagen 20 år etter at drapene fant sted.
Christine Jentoft
Christine Marie Jentoft (født 1988) er en norsk LHBT-forkjemper, samfunnsdebattant og tidligere blogger. Hun har jobbet for transpersoners rettigheter i Norge over 10 år. Hun er ansatt som rådgiver for kjønnsmangfold i Fri – foreningen for kjønns- og seksualitetsmangfold, der hun tidligere også har vært sentralstyremedlem. Hun har tidligere vært frisør og stand up-komiker, og har bidratt i den skeive skjønnlitterære antologien Skråtekst. Hun har også hatt flere TV og radio opptredener både som Privatperson og i rollen som rådgiver på kjønnsmangsfold i Fri – foreningen for kjønns- og seksualitetsmangfold deriblandt Debatten på NRK
Hun ble opprinnelig kjent for bloggen «Coming Out Christine» som hun startet da hun var i begynnelsen av 20-årene om sin egen erfaring som transkvinne. Hun har vært åpen på sosiale medier om hetsen hun mottar som aktiv forkjemper for transpersoners rettigheter i Norge.
I 2015 vant hun Miss Gay Norway og Hun ble i 2019 og igjen i 2022 nominert til Jenteprisen som deles av ut Plan International Norge. I 2022 fikk hun Pasientorganisasjonen for Kjønnsinkongruens (PKIs) Ærespris for sin innsats for likeverd for LHBT-personer og i 2023 vant hun Regnbuegallaens pris Årets skeive forbilde
Hun har også deltatt i sesong 3 av Oljebarna.
Knappentunet
Knappentunet er en allmennpsykiatrisk behandlingsenhet ved Haukeland universitetssykehus. Tunet ligger i Knappenveien 23d i Straumsgrend i Fana.
Bakgrunn
Etter krigen ble det bygd psykiatriske sykehjem beregnet på langtidspasienter som ikke egnet seg til privat forpleining. Bergen kommune, fylkene Hordaland og Sogn og Fjordane vedtok i 1951 å omgjøre en tidligere tysk offisersforlegning og senere fangeleir til et hjem for sinnslidende i Bergen, Hordaland og Sogn og Fjordane. Institusjonen, Knappen pleieheim, ble opprettet i 1954 som en av landets første åpne psykiatriske institusjoner.
Det medisinske og økonomiske tilsyn var og er underlagt Sandviken sykehus, tidligere Neevengården. Etter lov av 1999 om psykisk helsevern ble Knappentunet ytterligere tilknyttet sykehuset.
Dorcus gracilicornis
Dorcus gracilicornis er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Knappentunet
Bakgrunn
Bergen Byarkiv oppbevarer deler av arkivet etter Knappentunet.
Dorcus gracilicornis
Utseende
En middelsstor til stor (hannen 24-54 millimeter), avlang, brunsvart hjortebille. Hannen har nokså små til middelsstore, slanke, sigdformede kjever uten påfallende tenner. Den skiller seg fra de fleste andre Dorcus-arter ved at ikke bare hunnen, men også hannen, har lengdestriper på dekkvingene.
Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.
Utbredelse
Arten er utbredt på Taiwan, det nordlige Vietnam og det nordlige Thailand.
EM i friidrett 2010 – Høydehopp menn
Kvalifisering
Kvalifisering: Kvalifiseringskravene var på 2.28 (Q) eller blant de 12 beste.
Sankta Clara kloster (Torkø)
Sankta Clara kloster var et fransiskanerkloster på Torkø utenfor Listerbyåns utløp i Blekinge.
Adelsmannen Ture Turesson Bielke var blitt dømt av en kirkelig domstol for å ha utlånt penger og ha tatt gårder i pant. For å bøte på synden bygget han et lite kapell samt et lite herberge på Torkø, som han siden overlot til fransiskanerordenen. Kapellet sto ferdig i 1459. I 1467 fant fransiskanermunkene en alabastfigur på øya som de syntes lignet ordenens kvinnelige helgen Sankta Clara. Stedet måtte dermed være hellig, og munkene ansøkte derfor Rom om tillatelse til å oppføre et kloster, hvilket paven godkjente.
Kong Hans av Danmark, Norge og Sverige stadfestet siden Bielkes gavebrev, og gjennom nok et gavebrev mottok klosteret også Helgeø, som tilhørte kongen og kronen. Vilkåret var, at munkene årlig skulle gi en tønne torsk til det nærliggende Sølvesborg slott. Klosteret ble stadig omtalt i 1524, men i 1536 ble reformasjonen innført og alle klostre nedlagt. Sankta Clara kloster ble omsider revet ned, og en del av stenene ble slept over isene til Johannishus og brukt til slottsbyggeriet der. Kapellet ble stående, men i dag ses kun mindre rester av det.
Gymnastikk under Samveldelekene 1978
Gymnastikk under Samveldelekene 1978. Gymnastikk var en av flere sporter under de ellevte samveldelekene som ble arrangert i Edmonton i Canada i perioden 3. til 12. august 1978. Det var første gangen gymnastikk var med på programmet i Samveldelekene. Det ble kun konkurrert i turn, med én individuell- og én lagkonkurranse for begge kjønn. Canada ble beste nasjon, de vant alle fire gullmedaljene.
Palaisk
Palaisk er et utdødd indoeuropeisk språk i Anatolia som er dokumentert i kileskrifttavler fra bronsealderens by Hattusa, hovedstaden til hettittene. Språkets navn på hettittisk er palaumnili, eller «av folket fra Pala»; Pala lå antagelig nordvest for det hettittiske kjerneområdet, hvilket er nordvest av dagens Tyrkia. Regionen ble oversvømmet av kaskere på 1400-tallet f.Kr., et ikke-indoeuropeisk stammefolk fra fjellene i pontoske Anatolia mot Svartehavet. Det er antatt at palaisk døde ut i denne perioden.
Alt hva som kjennes om språket er kun fra CTH 750-754 fra Emmanuel Laroches katalog av hettittiske tekster, foruten hettittiske tekster andre steder som siterer avsnitt på palaisk i referanse til guden Zaparwa (hettittisk Ziparwa); totalt sett 21 avsnitt. Av rene palaiske tekster utgjør CTH 750 en redegjørelse av en festival for Zaparwa, og CTH 752 viser til et annet religiøst ritual. I tillegg til Zaparwa dyrket de som snakket palaisk også en himmelgud ved navn Tiyaz (luvisk: Tiwaz).
Palaisk er en rimelig typisk eksempel på et indoeuropeisk språk. Gammelhettittisk (av rundt 1600 f.Kr.) har genitivendelse i entall -as, sammenlign med urindoeuropeisk *-os. Luvisk benyttet isteden -ssa som adjektivisk endelse. Palaisk ved den nordlige grensen av dem begge, som senere hieroglyfisk luvisk, har både en -as-genitiv og en -asa-adjektivisk endelse. Palaisk viser også samme kjønnsskille som i hettittisk, og har tilsvarende former for pronomen. Det er derfor antatt at palaisk tilhører de anatoliske språkene, men om det er et søsterspråk til gammelhettittisk eller hieroglyfisk luvisk er ukjent.
Troels Kløvedal
Troels Kløvedal (født Troels Beha Erichsen den 2. april 1943 i København, død 23. desember 2018 ) var en dansk forfatter med base i Ebeltoft. Han er kjent for sine jordomseilinger med skipet «Nordkaperen».
Han tok navnet Kløvedal da han var medlem av kollektivet Maos Lyst.
Brom
Brom er et grunnstoff med kjemisk symbol Br og atomnummer 35. Atommassen (u) er 79,904.
Historie
Brom ble oppdaget i asken fra sjøgress av den franske kjemikeren Antoine-Jérôme Balard i 1826, men ble ikke fremstilt i større mengder før 1860. 2 år før Balards oppdagelse hadde den tyske kjemikeren Justus von Liebig fremstilt brom, men han trodde stoffet var jodklorid, og ikke et nytt grunnstoff.
Den franske kjemikeren og fysikeren Joseph-Louis Gay-Lussac foreslo navnet «brom» på grunn av den karakteristiske lukten (av gresk βρῶμος (brômos) «Stank av geitebukk»).
Egenskaper
Brom er en tung rødbrun væske som tilhører halogenene, og er sammen med kvikksølv det eneste grunnstoffet som er flytende ved romtemperatur. Rent brom opptrer som et diatomisk molekyl Br2, og avgir en stikkende rødlig damp som er giftigere enn klor. Brom er delvis oppløselig i vann, men løses lett i karbondisulfid, metanol og eddiksyre. Det danner lett forbindelser med andre grunnstoffer.
Brom er en sterk oksidant og reagerer sterkt med metaller (unntatt platina og tantal), spesielt sammen med vann.
Isotoper
Naturlig forekommende brom består av to stabile isotoper: 79Br (50,69 %) og 81Br (49,31 %). I tillegg er 29 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er 77Br med halveringstid 57,036 timer, 82Br med halveringstid 35,3 timer, 76Br med halveringstid 16,2 timer, 80m1Br med halveringstid 4,4205 timer, 83Br med halveringstid 	2,4 timer, og 75Br med halveringstid 1,61 time. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 time, og de fleste kortere enn 1 minutt.
CAS-nummer: 7726-95-6
Forekomst
Brom i ren form finnes ikke naturlig. Det finnes bare som bromid-salter i varierende mengder i forskjellige bergarter. På grunn av utvasking har bromid-salter akkumulert seg opp i sjøvann (85 ppm). Brom utvinnes av saltlake fra saltgruver, sjøvann og fra Dødehavet (som inneholder 50 000 ppm bromid). For å utvinne rent brom blir de bomid-rike saltlakene behandlet med klorgass og gjennomluftet. I denne prosessen oksiderer bromid-anionene til brom ved hjelp av klorgassen.
I 2007 ble det på verdensbasis produsert omkring 556 000 tonn brom, med USA (235 000 tonn) og Israel (200 000 tonn) som de største produsentene. Verdens utvinnbare brom-reserver er tilnærmet ubegrenset. Den årlige brom-produksjonen er seks-doblet siden 60-tallet.
Anvendelse
Brom brukes blant annet i flammehemmende stoffer til tross for miljøtrusselen, siden en god erstatning ikke er funnet. Brom ble tidligere brukt som tilsetningsstoff i blyholdig bensin, men siden flere og flere land har forbudt blybensin, er dette bruksområdet nesten forsvunnet. Metylbromid brukes som plantevernmiddel og til impregnering av trevirke, men på grunn av stoffets skadlige effekt på ozonlaget fases det ut (Jfr. Montrealprotokollen). Sølvbromid anvendes til den lysfølsomme emulsjonen i fotografisk film og papir.
Eksterne lenker
Miljøstatus i Norge: Bromerte flammehemmere
Terbium
Terbium er et grunnstoff med kjemisk symbol Tb og atomnummer 65.
Historie
Terbium ble oppdaget i 1843 av den svenske kjemikeren Carl Gustav Mosander som fant stoffet som en urenhet i yttrium-oksid (Y2O3). Han døpte det nye grunnstoffet Terbium etter funnstedet Ytterby gruve i Sverige. Rent terbium ble først fremstilt i 1945 da nye separasjonsmetoder ved hjelp av ionebytting ble utviklet.
Egenskaper
Terbium er et sølvhvitt, mykt og formbart metall som tilhører lantanoidene og sjeldne jordmetaller. Under normal temperatur- og trykkforhold opptrer det som et sølvskinnende metall som er bløtt nok til at man kan skjære i det med kniv.
I forhold til de andre sjeldne jordmetallene er terbium relativt motstandsdyktig overfor korrosjon i kontakt med romtemperert luft, men ved temperaturer over 150 °C begynner det å brenne under dannelse av terbiumdioksid (TbO2). Terbium reagerer med vann med dannelse av gassformig hydrogen og terbiumhydroksid som resultat.
Terbium kan ta to forskjellige allotropiske former: Ved temperaturer under 1289 °C tar det sin α-form med heksagonal krystallstruktur. Ved høyere temperaturer omorganiseres strukturen, og stoffet opptrer i sin β-form.
Isotoper
Naturlig forekommende terbium består utelukkende av den stabile isotopen 159Tb. I tillegg er 35 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er 158Tb med halveringstid 180 år, 157Tb med halveringstid 71 år, 160Tb med halveringstid 72,3 døgn, 156Tb med halveringstid 5,35 døgn, 155Tb med halveringstid 5,32 døgn, og 153Tb med halveringstid 2,34 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 døgn, og de fleste kortere enn 1 time.
CAS-nummer: 7440-27-9
Forekomst
Terbium forekommer ikke i ren form naturlig, men er bestanddel i mange mineraler som for eksempel ceritt, monazitt og bastnäsitt. Kommersiell utvinning foregår fra terbium-holdig leire i Kina og som biprodukt fra fremstilling av «samarium-europium-gadolinium konsentrat» (SEG-konsentrat) fra bastnäsitt.
Anvendelse
Terbium brukes i legeringer og i produksjon av elektroniske komponenter. Terbiumoksid brukes som grønt lysstoff i bilderør og lysstoffrør. Terbium er sammen med dysprosium en komponent i legeringen Terfenol-D som utvider eller trekker seg sammen i magnetfelt. Natrium-terbiumborat brukes i lasere og gir en bølgelengde på 546 nm.
Ski-VM 2017
Ski-VM 2017 ble arrangert i Lahtis i Finland fra 22. februar til 5. mars 2017 på Lahtis stadion og i Salpausselkä-bakkene. Det var syvende gang Lahtis arrangerte verdensmesterskapet på ski, nordiske grener, etter tidligere å ha arrangert mesterskapet i 1926, 1938, 1958, 1978, 1989 og 2001. Utøverlandsbyen var lokalisert 25 kilometer unna Lahtis i Vierumäki.
Det ble konkurrert i 21 øvelser, av disse var det 8 lagøvelser. Norge tok 18 av 63 medaljer, mens Tyskland tok 11 og Russland seks medaljer. Sergej Ustjugov fra Russland tok fem medaljer – to gull og tre bronse – mens Marit Bjørgen fra Norge og Johannes Rydzek fra Tyskland vant fire gullmedaljer hver.
Arrangørby
31. mai 2012 ble Lahtis tildelt mesterskapet under den 48. FIS-kongressen i Kangwonland i Sør-Korea, i konkurranse med Oberstdorf i Tyskland, Planica i Slovenia og Zakopane i Polen. Alle utenom Planica søkte også om å få arrangere Ski-VM 2015.
Beste utøvere
Totalt 75 utøver vant minst en medalje.
Dopingsaker
Før mesterskapet var det rettet sterke mistanker mot russisk idrett gjennom McLaren-rapporten hvor det var hevdet at det var iscenesatt et omfattende statlig dopingprogram fra russisk side med over 1000 involverte utøvere og særlig fokus på OL i Sotsji i 2014 hvor russiske langrennsløpere gjorde det meget bra. I desember 2016 kunngjorde Den internasjonale olympiske komité (IOC) at 28 russiske idrettsutøvere ville bli midlertidig suspendert. Blant disse var langrennsløperne Aleksandr Legkov, Maksim Vylegzjanin, Jevgenij Belov, Julija Ivanova, Aleksej Petukhov og Jevgenija Sjapovalova. IOC mente å ha beviser på at dopingprøvene til disse utøverne under Sotsji-OL var blitt tuklet med. De russiske langrennsløperne bedyret sin uskyld og prøvde å få omgjort utestengelsen slik at de kunne delta i Tour de Ski og Ski-VM i Lahtis, men fikk ikke gehør for dette.
Det vakte også reaksjoner da Marit Bjørgen i sitt intervju etter gullet på 15 km skiathlon sa at hun delte seieren med Therese Johaug. Sergej Ustjugov sa i sitt seiersintervju etter 30 km skiathlon at han ikke forsto hvorfor hans russiske lagkamerater var suspendert fra mesterskapet. Mange reagerte på at han i oppladningen til mesterskapet hadde fått hjelp fra dopingdømte Jevgenij Dementjev. Da Iivo Niskanen vant 15 km klassisk, uttalte han at Mika Myllylä hadde vært hans store helt og inspirasjon, og at han nå måtte få hvile i fred.
Langrenn
4. februar tok Norges Skiforbund ut 20 utøvere, åtte kvinner og tolv menn, med Hans Christer Holund, Silje Øyre Slind og Marthe Kristoffersen som hjemmeværende reserver. Petter Northug ga senere fra seg sin plass i troppen til Holund, og gikk kun sprinten og femmila, siden han var regjerende mester og dermed hadde friplass.
Kombinert
31. januar tok Norges Skiforbund ut fire utøvere, som ifølge sportssjef Ivar Stuan er friske etter en «trøblete (…) sesong med skader og sykdom». Mikko Kokslien fikk den femte og siste plassen på laget 11. februar, etter 3.- og 4.-plass under verdenscuprennene i Sapporo.
Skihopping
17. februar tok Norges Skiforbund ut ni utøvere, tre kvinner og seks menn. Ifølge sportssjef Clas Brede Bråthen stiller Norge «i utfordrerrollen», med Maren Lundby og Daniel-André Tande på 3.-plass i verdenscupen sammenlagt. Landslagstrener for menn, Alexander Stöckl, fikk hjelp fra Andreas Vilberg, Roy Myrdal og Magnus Brevig til å velge utøverne som var i best form. Kvinnelandslagstrener Christian Meyer uttalte en målsetting om å kjempe i toppen både i den individuelle konkurransen, samt i mikslagkonkurransen.
Norges sjømatråd
Norges sjømatråd (forkortet Sjømatrådet, før 1. januar 2012 Eksportutvalget for fisk) jobber sammen med den norske fiskeri- og havbruksnæringen for å utvikle nye markeder, samt videreutvikle eksisterende markeder, for norsk sjømat. Organisasjonens mål er å øke verdien av norsk sjømat. Norges sjømatråd er finansiert av sjømatnæringen gjennom en lovpålagt markedsavgift på all eksport av norsk fisk og sjømat. Denne avgiften var tidligere på 0,75 prosent for all sjømat. 1. januar 2016 ble markedsavgiften for laks, ørret og pelagisk fisk satt ned til 0,6 prosent. Fra 1. januar 2017 ble satsen for markedsavgift for laks, ørret og pelagisk fisk nedjustert igjen fra 0,6 prosent til 0,3 prosent. Dette utgjorde inntekter på 354 millioner kroner i 2017. I 2017 eksporterte Norge sjømat for 94,5 milliarder kroner.
Norges sjømatråd er et statsaksjeselskap eid av Nærings- og fiskeridepartementet og arbeider på vegne av hele den norske sjømatnæringen. Sjømatrådet ledes av et styre bestående av representanter for sjømatnæringen. Styret velges for to år av fiskeriministeren, som er selskapets generalforsamling, etter råd fra sjømatnæringens organisasjoner. Styrets leder er Marianne Elisabeth Johnsen, og styrets nestleder er Sverre Søraa. Hovedkontoret er i Tromsø, og her har de fleste av de 86 ansatte kontor. Sjømatrådet har kontorer i 13 av de viktigste eksportmarkedene. Selskapet ble grunnlagt i 1991 og ledes av administrerende direktør Christian Chramer.
Sjømatrådet investerer i markedsutvikling for norsk sjømat. Selskapet hadde i 2015 driftsinntekter på 544 millioner kroner. Virksomheten er konsentrert om tre områder:
Markedsinnsikt
Norges sjømatråd er sjømatnæringens sentrale kilde til markedsinnsikt basert på statistikk, handelsinformasjon, konsum- og forbrukerinnsikt. Vi leverer effektive tjenester til norske sjømateksportører som bidrar til økt kunnskap og innsikt i deres markedsutviklingsarbeid. Tjenestene gir sjømatnæringen kontinuerlig tilgang til innsikt som danner grunnlag for strategiske beslutninger og gir markedsmessige konkurransefortrinn.
Kommunikasjon og beredskap
Norges sjømatråd bidrar til å utvikle og sikre omdømmet for norsk sjømat gjennom aktivt og målrettet arbeid mellom aktørene i næringen, faginstanser, myndigheter og media. Sjømatrådet jobber kontinuerlig med å styrke den proaktive markedsberedskapen for norsk sjømat i Norge så vel som i våre viktigste sjømatmarkeder.
Utekontor
Norges sjømatråd har 13 utekontorer :
Fylkesvei 7034
Fylkesvei 7034 (Fv7034) går mellom Vie og Valdskrå i Grong kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 395 (Nord-Trøndelag).
Hans Peter Edvind Johannesen
Hans Peter Edvind Johannesen (født 3. september 1846 i Frederikshald, død 29. november 1909) var en norsk jurist og embedsmann. Han var overrettssakfører i Frederikshald, brigadeauditør fra 1888 og ble utnevnt til krigsadvokat i Frederikshald i 1901. Han ble cand.jur. i 1872 og etablerte seg som sakfører i Frederikshald i 1875. Han var medlem av bystyret i Frederikshald i en årrekke. Han var også valgmann for Frederikshald. Han var i perioder konstituert som borgermester, byfogd, politimester og sorenskriver. Han hadde flere kunstneriske anlegg og dyrket både male- og sangkunsten, og skrev flere revyer for Fredrikshalds teater. Han bosatte seg senere i Bergen.
Han var sønn av kjøpmann i Frederikshald Johannes Johannesen, opprinnelig fra Sverige, og var gift med Elise Marie Hount Petersen (f. 1857), datter av den svenskfødte støpermester i Frederikshald og proprietær Johannes Petterson (som en periode eide herregården Veden gård) og Grethe Caroline Harrifsleff. Elise Marie Petersen var også oldebarn av eidsvollsmannen Peter Ulrik Magnus Hount.
Han var far til Elin Johannesen (f. 1879), gift med infanterikaptein og overrettssakfører i Frederikshald Arne Grøntvedt (1873–1909), og til Karin Hount Johannesen (1887–1971), gift med godseier, grev Georg Trolle-Wachtmeister (1884–1971), til Maderup, Skåne.
Han fikk bygget Villa Solbraa (opprinnelig kalt «Solbraa med Dammen») som bolig i 1895, etter tegninger av arkitekt Wilhelm Christian Suhrke.
Grey goo
Grey goo , også skrevet gray goo, er et hypotetisk dommedagscenario der selvkopierende roboter, muliggjort gjennom molekylær nanoteknologi, kommer ut av kontroll og kopierer seg selv ved å konsumere all materie på jorden. Opprinnelig var ideen at robotene ble designet med intensjon om at de skulle ha denne evnen, men det har senere også blitt foreslått at de selv ville kunne tilegne seg denne egenskapen ved et uhell. Begrepet tar fenomenet utgangspunkt i en virkelig teknikk fra nanoteknologien, selvmontering (engelsk: self-assembly).
Fenomenet viser også til mulighetene nanoteknologisk virksomhet åpner opp for. I den forstand har det gitt navn til blant annet Grey Goo Symposium, en nanokonferanse arrangert av studenter ved NTNU i samarbeid med universitetets Nanolab.
Definisjon
Begrepet ble først brukt av Eric Drexler, en pionér innenfor molekylær nanoteknologi, i hans bok Engines of Creation (1986). I kapittel 4 fra nevnte bok illustrerer Drexler både eksponensiell vekst og iboende grenser ved å beskrive nanomaskiner som kun fungerer om de er gitt riktige råvarer i en tilstrekkelig mengde:
I boken advarer Drexler ogsmå mot en mulig trussel fra selvreplikerende maskiner og faren for at de skal fortære alt rundt seg.
Grey goo-scenariet tar utgangspunkt i at nanomaskinene ikke er sperret inne i et lukket miljø, og kan bruke alt av materie i verden som råmaterialer. Drexler bruker ikke begrepet «grey goo» for å illustrere fargen eller teksturen, men for å understreke forskjellen mellom «overlegenheten» i form av menneskelige verdier og «overlegenheten» i form av konkurransedyktighet.
Setet til Polens nasjonalbank i Łódź
Setet til Polens nasjonalbank i Łódź (polsk Siedziba Narodowego Banku Polskiego w Łodzi) ligger ved Tadeusz Kościuszkos allé 14. I bygningen, som regnes for å være en av byens mer effektfulle severdigheter, ligger Europas største banksal.
Historie
Polens bank, som hadde hovedsete i Warszawa, åpnet sin filial i Łódź i 1860, og skulle med sine kreditter utvikle industrien i byen. På 1870-tallet ble setet flyttet til hjørnet av Zachodnia- og Cegielniana-gaten (i dag Stefan Jaracz’ gate). I 1885 ble Polens bank overtatt av den petersburgske Riksbanken, og i årene 1905–1908 ble et nytt sete bygd etter tegninger av Dawid Lande, hvis prosjekt ble valgt i en lukket arkitektkonkurranse.
Under første verdenskrig huset den nye bygningen styret til den tyske okkupasjonsmakten, og ble senere overgitt til den nye «Polens bank» i 1927. Fra 1945 og frem til i dag har bygningen huset Polens nasjonalbank. I 1997 ble bankbygningen restaurert tilbake til sin gamle prakt.
Form
Bygningen har grunnplan som bokstaven «L». Det solide og alvorlige inntrykket mykes opp av store vinduer og dekorasjoner i siste etasje. Hovedinngangen kranses av en portal med toskanske søyler. Det tredelte vinduet over inngangen presenterer seg særlig effektfullt med allegoriske skulpturer av handel og finanser.
Bygningens indre utfylles av en vestibyle med en vifteformet marmortrapp. I etasjen over ligger Europas største banksal med et areal på 1155 m². Salen er utsmykket med relieffer, et mye brukt motiv er bier. Hele komposisjonen preges av flere stiler: renessanse, modernisme og art nouveau.
Sprengingen av Øst- og Vestbanestasjonen
Sprengingen av Øst- og Vestbanestasjonen var en sabotasjeaksjon i Oslo natt til 2. februar 1942, under andre verdenskrig i Norge. Aksjonen var planlagt av Asbjørn Sunde og utført av Osvald-gruppen, og var motivert av Vidkun Quislings statsakt på Akershus tidligere samme dag. Bygningene stod tomme da bombene smalt, men aksjonen fikk likevel en stor psykologisk effekt på nordmenn og tyskere.
Bakgrunn og utførelse
Målet for aksjonen var Østbanestasjonen og Vestbanestasjonen, Oslos to jernbanestasjoner på den tiden. Seremoniene rundt Quislings utnevnelse til ministerpresident hadde gjort at en stor mengde hird- og andre NS-folk hadde tatt turen til hovedstaden, og det var satt opp ekstratog fra begge stasjoner på kvelden for å frakte dem hjem. Sundes plan var å sette en koffert med dynamitt i hvert av togene. Hver koffert ble fylt med fem kilo sprengstoff og et par «cocktailer» (en blanding av bensin og svovelsyre). Dette var ikke nok sprengstoff til å ta ut alle ombord, men likevel nok til å ha en sterk psykologisk effekt. Sunde selv skrev etter krigen i boken Menn i mørket at hensikten med bombene ikke var å «sette i gang noe massemyrderi», men heller å «skremme vettet av [NS-folkene]».
Etter at Monthey Røse hadde undersøkt forholdene på stasjonene ble planen endret, da det viste seg at det ville være vanskelig å få koffertene ubemerket på togene. Alle NS-folkene reiste i grupper der alle kjente hverandre, og på tross av at Sunde hadde fått fatt i fire hird-uniformer ville det være vanskelig ikke å vekke mistanke. Det ble derfor bestemt at man heller skulle plassere koffertene inne på stasjonene.
Iført hird-uniformer dro Carl Johan Jacobsen og Reidar Kristoffersen til restauranten på Vestbanestasjonen. Her satte de i fra seg kofferten, drakk en pils, og gikk ut igjen. Da restauranten stengte ved midnatt tok en ansatt og satte den «gjenglemte» kofferten bak disken, der bomben gikk av klokken 02:07. Røse, Harald Braathen og Alf Kristiansen brukte samme plan på Østbanestasjonen, der bomben gikk av klokken 01:27.
Det var på Østbanestasjonen effekten av bomben var størst, og fire personer ble skadet. Det tok kun få minutter før stasjonsbygningen var overtent. Bomben på Vestbanestasjonen virket ikke like bra, men det ble betydelige skader også der.
Etterspill
På tross av at både det norske statspolitiet og den tyske Schnellkommando straks tok over etterforskningen kom de ingen vei med å finne gjerningsmennene. Etterforskerne klarte å analysere sprengstoffet som var blitt brukt, men stod ellers uten tekniske spor. Flere forskjellige personer ble etterhvert mistenkt, men det viste seg at alle enten var anholdt på grunn av misforståelser eller for å ha skrytt på seg å ha vært involvert. Etterforskningen gav ingen konkrete spor etter de virkelige gjerningsmennene.
Tysk sensur hadde tidligere hindret all offentlig omtale av sabotasjeaksjoner, men de store skadene på to av hovedstadens landemerker gjorde dette umulig etter Øst- og Vestbaneaksjonene. Aftenposten hadde dagen etter bombingen et oppslag om «Brander på Øst- og Vestbanestasjonen», der alle vitner ble oppfordret til å kontakte politiet. Både i Aftenposten og i NS-pressen druknet imidlertid omtalen av bombene i stoff om Quislings utnevnelse til ministerpresident, selv om det i avisene i dagene som fulgte var oppfordringer om å kontakte politiet dersom man visste noe om sabotasjehendelsene.
Historiker Lars Borgersrud omtaler sprengingen av Øst- og Vestbanestasjonen som «den første betydningsfulle sabotasjeaksjonen» i det okkuperte Norge under andre verdenskrig. Aksjonen fikk stor oppmerksomhet både blant nordmenn og tyskere, og Borgersrud kaller den «et tidsskille i tysk politikk», siden man ikke lenger kunne fortie norske motstandsaksjoner. En langt større del av den norske befolkningen kunne nå forstå at det gikk an å gjøre motstand mot NS-regimet og det tyske okkupasjonsstyret.
Brunøreyuhina
Brunøreyuhina (Staphida castaniceps) er en art i brillefuglfamilien (Zosteropidae) og inngår i slekten Staphida, som ellers teller tre arter. Fire underarter aksepteres.
Taksonomi
Brunøreyuhina ble tidligere regnet som konspesifikk med torqueyuhina (S. torqueola) og brunhodeyuhina (S. everetti), men disse regnes nå som tre selvstendige arter. Det har imidlertid ikke vært konsensus om plasseringen av de tre artene, som tidligere også har blitt regnet til timalfamilien (Timaliidae). Alle tre ble tidligere regnet til slekten Yuhina, men inntil ganske nylig har plasseringen i en egen slekt vært omstridt. Birds of the World, BirdLife International og Artsdatabanken plasserer alle tre artene i slekten Yuhina.
Biologi
Brunøreyuhina blir cirka 13–14 cm lang og veier typisk 10–17 g. Som andre yuhinaer har den en karakteristisk fjærkam på hodet. Hodepryden er grå med et hvitt oppadgående strekmønster og den er forholdsvis beskjeden i størrelse. Fjærdrakten er i hovedsak brun på oversiden og skittenhvit til hvit på undersiden. Øredekkerene er rødbrune til brune med tynne langsgående hvit streker. Stjerten er gradert, mørk på oversiden og flekkvis brun og hvit på undersiden.
Arten trives i kratt og underskog i bredbladet eviggrønn skog, sekundærskog og lavere trekroner med høytvoksende undervekst, på det indiske subkontinentet i høyder på omkring 300–1 590 moh, i Bhutan omkring 600–1 600 moh, og i Sørøst-Asia forøvrig i høyder omkring 600–1 800 moh (lokalt ned mot 180 moh enkelte steder).
Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak IOC version 11.1, men med noen justeringer i henhold til kommende rettelser i IOC version 11.2. Norske navn på artene følger Norske navn på verdens fugler og er i henhold til Syvertsen et al, (2020).
Monarch Airlines
Monarch Airlines var et britisk flyselskap med base og hovedkvarter på London Luton lufthavn. Selskapet meldte oppbud 2. oktober 2017 og etterlot da 110.000 passasjerer i utlandet.
Monarch Airlines ble etablert 5. juni 1967 og begynte med kommersielle flygninger 5. april 1968, da et Bristol 175 Britannia turbopropfly lettet fra Luton med kurs mot Madrid.
Blacksheeps (album)
Blacksheeps er et musikkalbum med The BlackSheeps, utgitt i oktober 2009. Dette er bandets debutalbum.
Arkeologiåret 1799
Arkeologiåret 1799 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1799.
Ski-VM 2023 – Hopp normalbakke lag kvinner
Hopp normalbakke lag kvinner under Ski-VM 2023 ble arrangert 25. februar 2023.
Resultater
Første omgang startet kl. 12:15 og andre omgang startet kl. 13:17.
Fabiola Ramos
Fabiola Ramos (født 15. september 1977) er en venezuelansk bordtennisspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i første runde.
Karriere
Ramos vant 4 gullmedaljer under de Sentralamerikanske og karibiske leker 2002.
Fabiola var flaggbærer for Venezuela under Sommer-OL 2012.
Min Jul
Min Jul er et musikkalbum med Maria Arredondo, utgitt i 2005.
Kong Davids krigere
Kong Davids krigere er en gruppe av bibelske figurer knyttet til kong David av Israel som er uttrykkelig utpekt i et tillegg i Samuelsbøkene i Den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente). Teksten Andre Samuelsbok 23:8-39 deler dem inn i «de tre», hvor det er tre stykker, og «de tretti høvdingene» hvor det er noe mellom 30 og 37 stykker. Teksten hevder uttrykkelig at det var 37 enkeltpersoner i alt, men det er uklart om det viser til «de tretti», som kan eller kan ikke bestå av «de tre», eller det kombinerte tallet av begge gruppene. Teksten refererer kryptisk til «de tre» og «de tretti» som om de begge var betydningsfulle enheter, framfor bare en vilkårlig liste av henholdsvis 3 eller 30-pluss et antall menn.
Det har vært spekulert på om passasjen som viser til disse mennene kommer fra en annen kilde adskilt fra hovedkildene i Samuelsbøkene, eller om den ellers er malplassert. Ettersom deler av teksten har særskilte stilistiske forskjeller fra andre deler — den framtrer som en liste, som en rekke av figurer som blir introdusert, eller som flytende fortelling — er det mistenkte at passasjen kan ha bli satt sammen fra flere kildedokumenter. I Andre Samuelsbok 23:23-24 står det ''«Han var høyt aktet blant de tretti, men kom ikke opp mot de tre. David satte ham over livvakten sin. Blant de tretti var også: Asael, bror til Joab; Elkanan, sønn av Dodo fra Betlehem.»'' Det er mulig at denne delen av teksten er ødelagt, og at midten av verset 23:24 er det tekst som har gått tapt, noe som ikke er lett å se i moderne bibeloversettelser da teksten er jevnet ut.