cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veronica Kristiansen
Veronica Egebakken Kristiansen (født 10. juli 1990) er en norsk håndballspiller som spiller for Győri Audi ETO KC. Hun er søster til håndballspillerne Charlotte og Jeanett Kristiansen.
Landslagsspiller
Den 20. mars 2013 debuterte hun som landslagsspiller på det norske landslaget i en håndballkamp mot Danmark. Hun fikk sin mesterskapsdebut under Håndball-VM 2013. Hun ble også tatt ut i bruttotroppen til EM i 2012, men var ikke blant de 16 som fikk spille i selve mesterskapet. I 2014 ble hun tatt ut til EM-troppen, og var med på å ta gullmedalje for Norge i EM i 2014. Kristiansen var en sentral spiller da Norge ble verdensmestere i VM i 2015. Hun var også med på OL-bronselaget i 2016 og vant EM-gull samme år. Under VM i 2017 ble det sølv. Hun spilte på Norges lag som tok gull i EM 2020. Hun spilte også på Norges lag som tok bronse under OL 2020 i Tokyo – som var utsatt til 2021 på grunn av covid-19-pandemien.
Klubbtilhørighet
Veronica startet håndballkarrieren i Mjøndalen idrettsforening sammen med søstrene sine. I 2009 signerte hun og storesøster Charlotte med Våg Håndballklubb (nærmere bestemt klubbens elitelag Vipers Kristiansand), hvor hun spilte to sesonger. Med dette laget fikk hun blant annet et NM-sølv etter at Vipers Kristiansand tapte finalen mot Larvik. I 2011 ble hun gjenforent med søstrene i Glassverket Idrettsforening, hvor de var med på å spille laget opp i Postenligaen.
Den 30. mars 2015 ble det kunngjort at Veronica Kristiansen hadde signert kontrakt med den danske håndballklubben FC Midtjylland Håndbold. I sin siste sesong for denne klubben rykket hun opp til kaptein for førstelaget. I november 2017 fornyet hun kontrakten med FC Midtjylland Håndbold for fire år, frem til 2021. Den 12. februar 2018 ble det imidlertid kjent at hun skulle spille for verdens beste klubblag Gyør, sammen med Kari Brattset, Nora Mørk, Stine Bredal Oftedal og Kari Aalvik Grimsbø.
Ronny Gunnarsson
Ronny «Geson» Gunnarsson (født 14. juli 1955 i Göteborg) er en svensk «fotballpersonlighet». Geson er far til fotballspilleren Niklas Gunnarsson.
Rock Hard
Rock Hard kan sikte til:
Ronny Gunnarsson
Geson var spaltist i Magasinet Svensk Fotboll i drøye 11 år. Han har også vært fotballspaltist i flere idrettsmagasiner og aviser i de siste 25 årene. Geson er både FIFA/UEFA Match Agent og har organisert mange store fotballarrangementer og matcher med flere toppklubber rundt om i Europa.
Geson har også vært en PR-mann for norsk Fotballtrenerforening og for The Nordic Football Coaches Conference. Han har også vært aktiv med veldedige prosjekter i mange år.
Hattnestunnelen
Hattnestunnelen er en 165 meter lang og 4,40 meter høy veitunnel langs Europavei 10 i Hadsel kommune i Nordland fylke i Norge. Tunnelen ble åpnet i 1995.
Gregorio Álvarez
Gregorio Conrado Álvarez Armelino (født 26. november 1925 i Lavalleja, død 28. desember 2016 i Montevideo  ) var en uruguayansk politiker. Han fungerte som president i Uruguay fra 1. september 1981 til 12. februar 1985.
Jernbanelinjen Szczecin Główny–Trzebież Szczeciński
Jernbanelinjen Szczecin Główny–Trzebież Szczeciński er en jernbanestrekning mellom Szczecin og Trzebież Szczeciński i Polen. Strekningen blir betjent av lokal-, regional- og fjerntrafikk. Strekningen går fra Szczecin via Police, Niekłończyca, Uniemyśl og Dębostrów til Trzebież, den ble åpnet i 1898. Strekningen ble elektrifisert i 1982.
Mariann Marthinsen
Mariann Vestbøstad Marthinsen (født 9. september 1984) er en norsk funksjonshemmet idrettsutøver. Hun konkurrerer i klassen LW12 i langrenn (sitteski), og konkurrerte tidligere også i svømming. Hun konkurrerer for Vestkantsvømmerne i Bergen og Loddefjord IL. Hun har paralympisk gull i sitteski, og har vunnet verdenscupen to ganger. I svømming har hun både gull og sølv fra VM, og har én bronse fra Paralympmics i 2008.
Hun måtte amputere høyrefoten etter en bilulykke som toåring. Vestbøstad Marthinsen er vernepleierstudent. Høsten 2009 giftet hun seg, og tok mannens etternavn.
Forgotten Silver
Forgotten Silver er en newzealandsk filmkomedie og fiktiv dokumentarfilm fra 1995, skrevet og regissert av Peter Jackson og Costa Botes. Filmen forteller historien om en banebrytende newzealandsk filmskaper. Både Peter Jackson og Costa Botes medvirker i filmen i rollene som produsenter og regissører av dokumentaren.
Mariann Marthinsen
Idrettskarriere
Hun begynte aktivt med langrenn i 2008. I svømming har hun satt til sammen 17 verdensrekorder, VM-sølv i 2006 og drøye tredve NM-gull. Vestbøstad deltok i Paralympics i Athen i 2004 og i Beijing i 2008, der hun fikk en bronsemedalje. Hun ble kåret til Årets funksjonshemmede utøver i Norge i 2005 på Idrettsgallaen i 2006. Vestbøstad deltok i sitt første Paralympics i 2004, i Paralympiske sommerleker 2004 i Athen. Her kom hun på 4.-plass på 100 meter rygg i klassen S8. På 100 meter fri kom hun på 8.-plass i finalen, og på 50 meter fri kom hun på 6.-plass.
I 2006 deltok hun ved VM i svømming for funksjonshemmede i Durban i Sør-Afrika, der hun kom på 2.-plass på 100 meter rygg, bak Jessica Long. På 100 meter fri kom hun på 4.-plass, og på 50 meter fri kom hun på 5.-plass.
Forgotten Silver
Filmen har oppnådd 100 % på Rotten Tomatoes (10 anmeldelser).
Operational Mentor and Liaison Team
Operational Mentor and Liaison Team var en del av ISAF- og NATO-styrkenes bidrag til Krigen i Afghanistan. OMLT-gruppene besto av 15-30 mann fra ulike land, som har en mentorrolle overfor grupper av Afghanistans nasjonalhær.
Forgotten Silver
Produksjon
Costa Botes regisserte «dokumentar»-delen mens Peter Jackson fabrikkerte «arkivopptakene» angivelig filmet av McKenzie. Jackson filmet også fiktive intervjuer i Los Angeles, inkludert et intervju med Harvey Weinstein.
Mariann Marthinsen
Idrettskarriere
Ved Paralympiske sommerleker 2008 fikk hun bronse på 100 meter rygg, med tiden 1:20,86. Hun nådde ikke finalen på 100 meter fri, men på 400 meter fri kom hun på 7.-plass i finalen. Året etter fikk hun gull på 100 meter rygg ved kortbane-VM for funksjonshemmede 2009 i Rio de Janeiro i Brasil.
I 2010 deltok hun i paralympiske vinterleker for første gang, øvelsene var i sprint, 5 km og 10 km langrenn for sittende i Vancouver. På 10 km ble det femteplass av de 11 som fullførte. Liudmila Vauchok vant denne distansen. Hun var også Norges flaggbærer under åpningsseremonien.
Operational Mentor and Liaison Team
I tidligere konflikter har soldater med en tilsvarende funksjon blitt omtalt som «militære rådgivere».
Mariann Marthinsen
Idrettskarriere
Hun deltok ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2011 i Khanty-Mansijsk i Russland, der hun fikk bronse på både 5 km og 1 km sprint. På 10 km kom hun på 5.-plass. Ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2013 i Sellefteå i Sverige fikk hun sølv på 5 km og 10 km, og bronse på 1 km sprint. I tillegg deltok hun på det norske stafettlaget som kom på 8.-plass på 4 x 2,5 km. På stafetten gikk hun sammen med Eirik Bye (med Kristian Hellerud som ledsager) og Marie Karlsen.
Operational Mentor and Liaison Team
OMLT består av styrker fra 27 land, blant annet Frankrike, Tyskland, Spania, Romania, Storbritannia, Australia, Nederland, Belgia, Canada, Kroatia, Italia, Sverige, Norge, Slovenia, Polen, Ungarn, Bulgaria, Serbia, Latvia og Portugal.
Mariann Marthinsen
Idrettskarriere
Hun vant klassen for sitteski i World Cup i langrenn 2013/14, dette var andre gang hun vant verdenscupen sammenlagt. Marthinsen fikk 565 poeng, og vant foran tyske Andrea Eskau og russiske Marta Zaynullina. Birgit Skarstein kom på 17.-plass i verdenscupen denne sesongen, som nest beste nordmann.
Ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland fikk hun gull på 1 km sprint, dette var Norges første gullmedalje under lekene i 2014. Hun deltok også på 12 km, der hun kom på 4.-plass. Hun var Norges flaggbærer ved åpningsseremonien. Hun ble tildelt Regjeringens paralympiske ærespris i 2014.
Forså (Ibestad)
Forså er ei bygd på Rolla i Ibestad kommune i Troms. Stedet ligger på sørsiden av øya Rolla, mellom Sørrollnes og Hamnvik.
Main Attraction
Main Attraction kan sikte til:
Marcus Minucius Felix
Marcus Minucius Felix (muligens født i Cirta i Nord-Afrika, død ca. 250 i Roma) var en av de tidligste kristne latinske apologeter. Ingenting er kjent om hans personlige historie, og hans skrifter er bare tilnærmelsesvis daterte til mellom 150 og 270 e.Kr. I De Viris Illustribus n. 58 av Hieronymus omtales han som Romae insignis causidicus, men dette er trolig en presisering av Lactantius, som omtaler han som non ignobilis inter causidicos loci.
Han er kjent for Octavius fra rundt 200, en dialog mellom den kristne Octavius Januarius og romeren Caecilius Natalis, som blir omvendt.
Main Attraction (album)
Main Attraction er det niende studioalbumet til Suzi Quatro som ble gitt ut i 1982.
Sporliste
Side 1:
Side 2:
Nordag
A/S Nordag og A/S Nordisk Lettmetall var to produksjonsselskaper som ble grunnlagt i mai 1940 av moderselskapet Nordag AG (senere Hansa Leichtmetall AG). Bakgrunnen var å skaffe lettmetall til den tyske rustningsindustrien, fortrinnsvis luftvåpenet. De tok sikte på å bygge ut den norske vannkraftskapasiteten til 520 000 kilowatt og øke norsk aluminiumsproduksjon til 150 000 tonn. A/S Nordag ble ansvarlig for utbyggingen av vannkraftverk, aluminiumfabrikker og tilhørende infrastruktur. Dette var det største enkeltstående industrielle prosjektet i Vest-Europa under andre verdenskrig. Dette milliardprosjektet belastet norsk økonomi betraktelig i okkupasjonsårene 1940–1945. Lettmetallutbyggingen i Norge ble en stor feilinvestering og la beslag på store ressurser i både Norge og Tyskland.
Bakgrunn
Det tyske flyministeriet (Reichsluftfahrtministerium) ønsket å utvide kapasiteten ved de tyske aluminiumsprodusentene, slik at flyproduksjonen kunne økes. Luftministeriet ble skremt av de amerikanske planene om å utvide produksjonen av aluminium til 450 000 tonn innen 1942. Heinrich Koppenberg som ledet den tyske flyfabrikanten Junkers Flugzeug und Motorenwerke tok initiativet til dette prosjektet. Koppenberg ønsket å bygge ut Junkers-konsernet vertikalt, slik at alle produksjonsleddene ble samlet i selskapet. Han hadde gode forbindelser til nestkommanderende i Luftwaffe Generalluftzeugmeister Ernst Udet, og klarte etter invasjonen av Norge å overbevise både Udet og Erhard Milch om mulighetene for aluminiumutbygging i Norge. Dette hadde også sammenheng med en maktstrid i mellom tyske instanser, hvor Riksluftfartsministeriet (Reichsluftfahrtsministerium) og Riksfinansministeriet (Reichsfinanzministerium) var involvert.
Grunnleggelse 1941
Den 12. november 1940 ble moderselskapet Nordische Aluminium Aktiengesellschaft AG (Nordag) grunnlagt etter en ordre fra Hermann Göring. Dette var det Berlin-baserte moderselskapet Nordag som senere skiftet navn til Hansa Leichtmetall. Rikskommissær Terboven var skeptisk til lettmetallplanene og krevde at Nordag skulle grunnlegge datterselskaper i Norge. I begynnelsen av mai 1941 ble produksjonsselskapene Nordisk Lettmetall A/S og A/S Nordag grunnlagt med hovedkvarter i Oslo. De skulle inneha ansvaret for realiseringen av lettmetallutbyggingen i Norge. I tidsrommet mellom november 1940 og mai 1941 inngikk moderselskapet Nordag en rekke avtaler med ulike entreprenørselskaper. Et av disse var Mineralölbau-Gesellschaft AG. Dette selskapet innledet og hadde ansvaret for anleggsarbeidet. Lettmetallprogrammet i Norge både drift av eksisterende og nybygging av vannkraftverk og fabrikker. Det betydde nødvendigvis ikke at A/S Nordag overtok eierskapet i de norske selskapene. Koppenberg lot gjerne ledelsen i selskapene sitte. Det var Norsk aluminium kontor og Treuhänder und Vermögenverwalter som forvaltet den norske aluminiumsindustrien. Koppenberg forespeilet seg en økning i norsk aluminiumsindustri. Produksjonen skulle heves fra 35 000 tonn til 150 000 tonn. Til dette formålet måtte tyskerne bygge ut fem kraftverker med kapasitet på 520 000 kilowatt. Aluminiumoksidproduksjonen skulle omfatte 310 000 tonn. Byggetiden ble anslått til knappe to år, og prosjektet i sin helhet ville koste 300–400 millioner riksmark. Utbyggingsprogrammet ble delt inn i to trinn. Første trinn besto av et straksprogramm som skisserte en rask utbygging av Glomfjord, Saudasjøen, Årdal, Herøya og Eitrheim. I andre trinn skulle Ulvik, Eitrheim og Aura utbygges. Allerede i desember 1941 ble lettmetallplanen nedskalert. Ytterligere kutt kom i 1942.
Skjebneåret 1942
I 1942 var det klart at lettmetallprosjektet lå etter skjema. I Reichskommissariatet (Reichskommissariat) og Nasjonal Samling begynte ledende byråkrater å bekymre seg for lettmetallprosjektet. I løpet av våren 1942 kom A/S Nordag under granskning etter mange bekymringsmeldinger om selskapets drift. Et brev fra NS-medlem Hans Skarphagen spilte en sentral rolle og ble overlevert til generalfeltmarskalk Erhard Milch og rustningsminister Albert Speer i Berlin. Brevet skildret en rekke kritikkverdige forhold i A/S Nordag. Høsten 1942 ble Koppenberg fratatt fullmakten til lettmetallprosjektet. Juristutdannede Dr Ludger Westrick fra Vereinigte Aluminiumswerke (VAW) overtok ledelsen i A/S Nordag. Han innledet sin virketid med å skifte ut en rekke av lederne i A/S Nordag, som ble erstattet av fagfolk fra VAW. Westrick utarbeidet en ny plan for lettmetallprosjektet i Norge, som primært fokuserte på Sauda og Årdal. Trinn to omfattet Eitrheim, Tysse 2 og Sauda 3 og 4. Disse skulle kun fullføres så fremt til at de ikke belastet trinn 1. Planen ble godkjent i Berlin 23. november 1942. Fagfolkene til Westrick klarte heller ikke å gjenreise dynamikken i prosjektet. I 1943 ble Westrick-planen gjenstand for revisjon. Eitrheim skulle avvikles og planen for Årdal og Sauda nedskaleres.
Nedskaleringer og tvangsarbeid 1942–1944
Den første nedskaleringen av prosjektet ble vedtatt allerede i desember 1941. Karl Krauch fra Wehrwirtschaftsstab bestemte seg for å legge deler av prosjektet til Europa. Sommeren 1942 utviklet seg til en krise for selskapet og det med forelagt flere radikale nedskjæringsforslag. Høsten 1942 ble Koppenberg avskjediget og erstattet av Ludger Westrick fra Vereinigte Aluminium Werke (VAW). Han foreslo en nedskalering, men gikk også inn for en viss utvidelse av lettmetallprosjektet. Våren 1943 ankom de første tvangsarbeiderne Nordags anleggsplasser i Årdal og Sauda. Det dreide seg om østarbeidere og franskmenn. Tvangsarbeiderne økte sterkt i antall utover sommeren. Mange av de norske underentreprenørene hadde tvangsarbeidere i arbeidsstokken.
Avvikling og norsk overtakelse 1945
Norske myndigheter tok over i mai 1945. Ingeniør Thorbjørn Skjensvold fikk i oppdrag av Handelsdepartementet å sikre og skaffe en oversikt over A/S Nordags verdier. Han utarbeidet en rapport om selskapet og om mulighetene for å ferdigstille enkelte deler av prosjektet.
Etter frigjøringen i 1945 tilfalt Nordag den norske stat. Årdal verk startet aluminiumsproduksjon i 1948. I 1951 vedtok Stortinget bygging av et aluminimusverk på Sunndalsøra, og selskapet fikk da navnet Årdal og Sunndal Verk. Aluminiumproduksjonen i Sunndal startet i 1954.
VM i bandy 2017
Bandy-VM 2017 for menn var det 36. verdensmesterskapet i bandy og ble arrangert i Sandviken i Sverige.
Mesterskapet var delt inn i en A-turnering, som ble spilt i Göransson Arena fra 29. januar til 5. februar, og en B-turnering som gikk av stabelen i Slättbergshallen i perioden 24.–28. januar.
Sverige slo Russland 4–3 i finalen, mens Finland vant bronsefinalen 11–1 over Norge.
Gruppe A
All times local (CET = UTC+1)
Sluttspill
Lenketittel
Gruppe B
Kampene i gruppe B varte i 60 minutter, istedenfor det normale 90 minutter.
Gradski vrt
Gradski vrt (norsk: Byhagen) kan vise til:
Aminu Isa Kontagora
Aminu Isa Kontagora (født i 1956 i Nigeria, død 10. januar 2021 i Abuja i Nigeria) var som oberst i hæren administrator av Benue State i Nigeria fra august 1996 til august 1998 under general Sani Abachas militærstyre, og deretter administrator av Kano State fra september 1998 til mai 1999 under general Abdulsalami Abubakar overgangsregjering, til han trådte til side for den valgte guvernør Rabiu Musa Kwankwaso den 29. mai 1999.
Kontagora forble politisk aktiv etter å ha sluttet i det militære. I april 2001 ble han med i ledelseskomiteen for det Kaduna-basrte United Nigeria Development Forum. I januar 2003 støttet han den tildligere militære hersker generalmajor Muhammadu Buharis presidentvalgkamp. Han støttet tilsvarende en annen militærhersker. general Ibrahim Badamosi Babangida, som presidentkandidat i 2007.
I mars 2005 oppfordret han finansinstitusjoner om å ytre sætlig assistanse til småskalaforretningsforetak. I juni 2009 utnevnte president Umaru Yar'Adua ham til styret for National Veterinary Research Institute. I september 2009 ble Aminu Isa Kontagora formann for Niger State Elders Committee i People's Democratic Party.
Han døde 10. januar 2021 av komplikasjoner forårsaket av covid-19.
Kenobitisk klosterliv
Ordet kenobitisk er avledet via latin fra de greske ordene koinos (κοινός) «allminnelig» og bios (κοινός), «liv».
Kenobitisk klosterliv er kjent i ulike religioner, men er dominerende i buddhismen og kristendommen.
Markråker
Markråker eller markråkefamilien (Brachypteraciidae) er en familie med mellomstore terrestriele råkefugler, som er endemiske for Madagaskar.
Beskrivelse
Markråkene er mellomstore fugler (24–47 cm) med normalt store hoder og relativt nøytrale fjærdrakter. De har kort nebb, korte lemmer, korte vinger og lang stjert.
Arter og utbredelse
Markråkefamilien består fem arter fordelt i fire slekter.
Atferd
Markråkene er territoriale standfugler som bare opptrer i par i hekketiden (september–februar), og da er fuglene monogame. Ellers i året lever artene solitært. Som kråkefugler flest graver artene seg bol i grunnen, med unntak av tykknebbmarkråken, som alltid bygger rede i hule trestammer.
VM i kortbaneløp på skøyter 2017
VM i kortbaneløp på skøyter 2017 ble arrangert i Rotterdam i Nederland fra 10. - 12. mars 2017.
Junior-VM i alpint 2001
Det '''20. Junior-VM i alpint''' ble arrangert fra 5. til 10. februar 2001 i Verbier i Kanton Wallis i Sveits.
Utfor
Dato: 5. februar <br style="clear:both;" />
Super-G
Dato: 7. februar <br style="clear:both;" />
Storslalåm
Dato: 8. februar <br style="clear:both;" />
Slalåm
Dato: 8. februar <br style="clear:both;" />
Kombinasjon
Dato: 5./ 8. februar
Kombinasjonen bestod av utfor, storslalåm og slalåm. <br style="clear:both;" />
Storslalåm
Dato: 10. februar <br style="clear:both;" />
Slalåm
Dato: 10. februar <br style="clear:both;" />
Kombinasjon
Dato: 6./ 10. februar
Medaljeoversikt
<br style="clear:both;" />
Katarinapalasset
Katarinapalasset er et rokokkopalass som var en sommerresidens for de russiske tsarene, i byen Tsarskoje Selo, 25 km sørøst for St. Petersburg i Russland.
Residensen stammer fra 1717 da Katarina I av Russland ga i oppdrag til den tyske arkitekten Johann Friedrich Braunstein å tegne en sommerresidens etter hennes smak og behag.
I 1752 bestemte Elisabeth av Russland at hennes mors palass skulle rives og erstattes med en enda staseligere bygning. Bartolomeo Rastrelli tegnet den nye bygningen, og den 30. juli 1756 kunne den innvies. Ved palasset ble det også anlagt en vidstrakt park, Katarinaparken.
Selv om navnet mest assosieres med Katarina den store (derav navnet), syntes hun selv at palassets arkitektur var gammelmodig. Da hun besteg tronen i 1762 skulle et par av statuene i palasset dekkes av gull i pakt med keiserinne Elisabets siste ønsker. Katarina avbrøt alt arbeid da hun ble informert om hva arbeidet ville koste.
Palasset ble i større eller mindre grad anvendt av de skiftende herskere, og etter tsarstyrets fall ble store deler av interiøret bevart. Slottet ble systematisk bombet av tyskerne under 2. verdenskrig, så kun skjelettet stod tilbake.
Martinus Nissen Drejer
Martinus Nissen Drejer, også stavet Dreier (født 1808 i Trondheim, død 1872 i Tromsø), var en norsk fogd, ordfører og stortingsmann. Han ble konstituert prokurator i Tromsø i 1838. I 1840 ble han utnevnt til underrettsprokurator for amtet Han ble kommunepolitiker og ble ordfører i Tromsø i flere perioder fra 1849 til 1867. Han arbeidet aktivt for opprettelsen av en avdeling Norges Bank i Tromsø, noe som lyktes i 1852. Han representerte Tromsø og Hammerfest på Stortinget fra 1854 og ble samme år fogd for Tromsø og Senjen. Han gav boksamlingen sin til byens bibliotek, og han ble hedret med at Fogd Drejersgate i Tromsø er oppkalt etter han.
Vladislav Ardzinba
Vladislav Ardzinba (født 14. mai 1945, død 4. mars 2010) var den første presidenten i den ikke-anerkjente republikken Abkhasia etter at området krevde selvstendighet fra Georgia i 1992.
Ardzinba var historiker av utdanning, og han ledet Abkhasia til de facto uavhengighet under krigen med Georgia i 1992-1993. Ardzinba ble utnevnt til president mellom 1994 og 2005. Han var medlem av det første parlamentet som ble valgt på en demokratisk måte i Sovjetunionen etter kommunismens fall.
Begynnelse i politikken
I august 1992 styrtet en georgisk militærmakt Ardzinba og hans gruppe av medhjelpere. Ardzinba flyktet og tok ly i Gudauta, som i Sovjet-tiden var sovjetisk militærbase. Ardzinba tok nytte av hans kontakter med diverse russiske politiske sirkler og militære ledere for å samle kritisk støtte i krigen mot den georgiske regjeringen. Etter at krigshandlingene mellom landene tok slutt i 1994 og det meste av den georgiske befolkningen ble tvunget ut av Abkhasia, valgte den de facto abkhasiske parlamentet å utnevne Ardzinba til leder for formannskapet. Dette var et trekk som straks ble fordømt av Georgia, og FN regnet handlingen som ulovlig.
Ardzinba vant de første direkte valgmålingene den 3. oktober 1999, uten noen motstander og han ble dermed gjenvalgt som president i Abkhasia. Han installerte med en gang ett autokratisk regime og forble politisk uangripelig helt til sin helse for alvor ble svekket i 2003. Han uttalte en gang at uavhengighet fra Georgia ikke var omsettelig, og han har prøvd å justere nasjonens forhold med Russland, hvis politiske og økonomiske støtte var avgjørende for at republikken skulle overleve. Som leder av den abkhasiske staten møtte han de to påfølgende russiske presidenter, Boris Jeltsin og Vladimir Putin, samt presidenten i Georgia, Eduard Sjevardnadze.
Under hans styre, ble menneskerettigheter ekstremt dårlig behandlet og den georgiske befolkningen i Abkhasia ble fratatt retten til å vende tilbake til Abkhasia, og de som ble igjen i landet ble systematisk utsatt for etnisk rensing. Ardzinba vekket ytterligere kritikk fra det internasjonale samfunnet etter å ha utstedt et dekret som forbyr Jehovas vitner i landet fra og med 1995. I løpet av de siste årene av hans presidentperiode møtte han hard kritikk både for ikke å klare å bringe stabilitet til Abkhasia og hans stadig lavere offentlige profil. Han hadde latt være å vise seg offentlig siden 2002. Som et resultat, hadde rollen som statsoverhode, ble stadig mer overlatt til statsministeren Raul Khajimba.
Helse-problemer
Ardzinba slet med vært i svært dårlig helse og ble behandlet på sykehus i Moskva i flere perioder. Til tross for økende meningsytringer fra opposisjonen som blant annet krevde at han skulle trekke seg, så hadde han uttalt at han ville fullføre hele sin president-periode, som etter planen skulle ende i oktober 2004, men i virkeligheten ble den ikke avsluttet før 12. februar 2005, på grunn av flere tvister over valget av hans etterfølger som president. Det var også flere i opposisjonen som ville at Ardzinba skulle bli stilt for riksrett.
Men selv om den abkhasiske grunnloven åpnet for muligheten for riksrett mot presidenten, så ville prosessen sannsynligvis ikke bli gjennomført før på slutten av hans periode, så ingen alvorlige skritt ble gjort for å få igang en riksrett. Ardzinba var ikke i stand til å kjøre for en tredje presidentperiode på grunn av konstitusjonelle begrensninger, og det er usannsynlig at hans helse ville gjøre det mulig for ham å gjøre det selv om dette var tillatt.
Ny president, og dødsfall
Dødsårsaken var ikke blitt frigitt til offentligheten. Han etterlot seg kone, og en datter. Den nåværende president av Abkhasia, Sergei Bagapsh, uttalte at «Hans ytelser til de abkhasiske folk var grenseløs» Tre dager med landesorg ble erklært i Abkhasia til minne om Ardzinba.
František Filip
František Filip (født 26. desember 1930 i Písek i Böhmen i Tsjekkoslovakia, død 9. januar 2021) var en tsjekkisk film- og fjernsynsregissør.
Unser sine studier ved Filmakademiet i Praha i 1950-årene laget han sin første dokumentarfilm. Etter eksamen arbeidet han fra 1954 i Československá televize, og der forble han til sin pensjon. men også etterpå fortsatte han med fjernsynsarbeid. I løpet av sin karriere regisserte han om lag 600 film- og fjernsynsprogrammer av alle sjanere og for alle aldre. I 2017 ble han tildelt Thaliaprisen.
Filip døde 9. januar 2021 i en alder av 90 år av covid-19.
Rusanovhuset
Rusanovhuset var navnet på et gruveindustrianlegg på østsiden av Colesbukta opp mot Rusanovodden litt nord for tettstedet Coles Bay. Det ble oppført 1913 av ingeniør Rudolf L Samoilovitsj for Handelshuset Grumant - A. G. Agafeloff & Co, med bolighus og lager for gruveskjerpformål. Stedet ligger i Nordenskiöld Land på vestre Spitsbergen, Svalbard.
Torstein Petersen
Torstein Petersen (født 25. september 1931, død 9. oktober 2010 i Skien) var en norsk sprengstoffekspert.
Han startet i 1957 for Statens Sprengstoffinspeksjon (etablert 1917), det som fra 1984 ble hetende Direktoratet for brann- og eksplosjonsvern. Her hadde han stillingen som overingeniør da han i 1976 etterfulgte han Finn Moy (1908–) som sjef, den såkalte Sprengstoffinspektør og satt i omkring tyve år. Han holdt stillingen som direktør til han gikk av i 1996. For dette fikk han i 1998 Kongens fortjenstmedalje. Han ble etterfulgt av Tor Suhrke (født 1948) og satt ellers i en rekke utvalg.
Utvalg
Merk, disse er utvalg fra 1980 og utover. Petersen kan ha sittet i utvalgene fra før 1980, selv om de er merket med 1980 som startår.
Physopleurus
Physopleurus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Store, brunsvarte eller svarte trebukker. Antennene er betydelig kortere enn kroppen hos begge kjønn. Kjevene (mandiblene) er store og kraftige, særlig hos hannene. Pronotum er forholdsvis lite og har rundede, fint tannede sider. Det er meget grovt og tett punktert, særlig på sidene, i midten kan det være et blankt felt. Dekkvingene er hvelvede, uten markerte lengderibber.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika, fra Venezuela i nord til Argentina i sør.
Reece Oxford
Reece Joel Oxford (født 16. desember 1998) er en engelsk fotballspiller som spiller for FC Augsburg.
Den 2. juli 2015 debuterte han for West Ham i en kvalifiseringskamp til Europaligaen mot FC Lusitanos. Med sine 16 år og 198 dager ble han den yngste spilleren som noensinne har spilt for West ham. Han slo dermed Billy Williams sin rekord på 16 år og 221 dager satt i 1922. Den 9. august 2015 debuterte han i Premier League borte mot Arsenal.
Oh, Suzi Q
Oh, Suzi Q er det tiende studioalbumet til Suzi Quatro som ble gitt ut i 1991.
Abu Ayyub al-Masri
Abu Ayyub al-Masri Abu Hamza al-Muhajir (født rundt 1968 i Ash Sharqiyah i Egypt, død 18. april 2010 nær Tikrit i Irak) var seniorrådgiveren til den tidligere ledelsen av Al-Qaida i Irak.
Mujahideen Shura Council, som hevder å snakke for Tenzheem Qa'adah al-Jihad og andre militante opprørsgrupper fra Irak, hevder at Abu Hamza al-Muhajir er blitt utnevnt til deres nye emir i juni 2006. Han ble med i Det muslimske brorskapet og han reiste til en av Osama bin Ladens mange treningsleirer i Afghanistan i 1999, hvor han ble utdannet til en ekspert når det gjelder eksplosiver og dynamitt. Han ble spesielt flink når et gjelder lastebil-bomber og veibomber som er deres vanligste våpen både i Afghanistan og Irak.
En påstand som kom frem på en islamsk nettside sier at Abu Hamza al-Muhajir personlig drepte to amerikanske marinesoldater som forsvant etter et bakholdsangrep i Irak den 16. juni 2006. Meldingen ble aldri bekreftet som ekte og ifølge amerikanske kilder var denne meldingen falsk.
Den 20. september 2006 hevdet Abu Hamza al-Muhajir at hadde ansvaret for personlig å ha drept flere tyrkiske gisler som ettergivende skal ha blitt kidnappet på vei til arbeid. Under navnet Abu Ayyub al-Masri, hadde han vært ettersøkt av koalisjonsstyrkene og irakiske myndigheter siden 2005. Han ble muligens ettersøkt på ett tidligere tidspunkt ettersom han har flere navn og det er blitt påstått at hans egentlige navn var Yusif al-Dardiri.
Dødsfall
Abu Ayyub al-Masri drept i et amerikansk-ledet bakkeangrep i nærheten av Tikrit i Irak den 18. april. Flere andre militante ble også drept i angrepet, inkludert Abu Omar al-Baghdadi.
Eliteserien i volleyball for menn 2009/10
Eliteserien i volleyball for menn 2009–2010 var den 42 sesongen på det øverste nivået i volleyball i Norge. Regjerende seriemester var Nyborg Volleyballklubb. Ingen lag rykket direkte ned før sesongen, men Topp Volley Norge som ble nr. 7 og sist i eliterserien 2008–2009 hadde ikke lag med i den øverste divisjonen i 2009-2010 sesongen. Nyborg Volleyballklubb ble seriemester for andre året på rad. Førde Volleyballklubb tok sølv i serien, mens bronsen gikk til Randaberg.
Seriespillet startet 26. september 2009 og ble avsluttet 28. mars 2010. Seks lag deltok i eliteserien 2009–2010 og det ble spilt firdobbel serie der lagene møttes fire ganger i løpet av sesongen. Det ble gitt 3 poeng ved seier med settsifrene 3–0 eller 3–1. Det ble gitt 2 poeng ved seier 3–2, det ble gitt 1 poeng ved tap 2–3 og det ble gitt 0 poeng ved tap 1–3 eller 0–3. Ingen lag rykket direkte ned fra eliteserien 2009–2010 siden serien bestod av kun seks lag.
Rafael Addiego Bruno
Rafael José Addiego Bruno (født 23. februar 1923 i Salto, død 20. februar 2014 i Montevideo) var en uruguayansk advokat og politiker. Han fungerte som president i Uruguay fra 12. februar 1985 til 1. mars 1985.
Annie Broadbent
Annie Broadbent var en britisk turner som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Tsutomu Yamaguchi
Tsutomu Yamaguchi (født 16. mars 1916, død 4. januar 2010 i Nagasaki i Japan) var en japansk statsborger som overlevde de amerikanske atombombene både over Hiroshima og Nagasaki under den andre verdenskrig.
Yamaguchi var bosatt i Nagasaki og hadde siden 1930 jobbet for Mitsubishi Heavy Industries. Sommeren 1945 ble Yamaguchi sendt til Hiroshima på en tre måneders forretningsreise. Mens Yamaguchi var i Hiroshima ble byen bombet av amerikanerne klokken 08:15, mandag 6. august 1945. Dagen etter kom han tilbake til Nagasaki og til tross for hans sår etter bomben, returnerte han for å jobbe den 9. august, samme dag som den andre atombombingen rammet hans egen hjemby.
Amerikanerne slapp den første atombomben nær sentrum av byen, bare 3 km unna der Yamaguchi oppholdt seg på dette tidspunktet. Yamaguchi minnes å se bomber og små fallskjermer, før det var ett stort lysglimt på himmelen, og han ble blåst overende. Eksplosjonen rev over trommehinnene, blindet ham midlertidig, og etterlot ham med flere alvorlige brannskader over hele venstre side på den øverste halvdelen av kroppen. Han klarte å krype i ly og hvilte ut før han begynte å lete etter sine kolleger. De hadde også overlevd, og sammen tilbrakte de den neste natten i ett tilfluktsrom før de returnerte til Nagasaki dagen etter. I Nagasaki fikk han medisinsk behandling for sine sår, og til tross for at han var tungt bandasjert, gikk han på arbeid igjen den 9. august 1945.
Morgenen den 9. august kom det amerikanske bombeflyet Bockscar og droppet "Fat Man"-atombomben over Nagasaki. Hans arbeidsplass gjorde igjen at han befant seg cirka 3 km fra ground zero, men denne gangen kom han helt uskadd fra eksplosjonen. Han var imidlertid ikke i stand til å søke behandling for sine nå ødelagte bandasjer, og han led av høy feber i over en uke etterpå. Etter krigen arbeidet Yamaguchi som oversetter for de okkuperende amerikanske styrker. Han ble deretter skolemester før han senere returnerte til sin tidligere arbeidsgiver Mitsubishi.
Ettersom han ble eldre begynte hans meninger om bruk av atomvåpen å endre seg. I løpet av åttiårene skrev han en biografisk bok om sine opplevelser, og han ble invitert til å delta i en dokumentar fra 2006 sammen med andre overlevende etter atombombene over Japan. Dokumentaren ble blant annet vist frem for et samlet FN. Yamaguchi ble en høylytt tilhenger av kjernefysisk nedrustning. I et intervju uttalte han at «Grunnen til at jeg hater atomvåpen er på grunn av hva disse gjør med menneskers verdighet.»
Yamaguchi mistet hørselen på hans venstre øre som følge av eksplosjonen i Hiroshima. Han ble også skallet og hans datter forteller at han stadig var svøpt inn i bandasjer nesten sammenhengende til hun fylte 12 år. Til tross for dette, levde Yamaguchi for det meste ett sunt liv. Men sent i livet begynte han å lide av stråling-relaterte plager. Blant annet fikk han grå stær og akutt leukemi.
Hans kone led også av forgiftning på grunn av strålingen etter atombombene og det svarte regnet som kom over Nagasaki etter eksplosjonen. Hun døde i 2008 i en alder av 88 år på grunn av nyre- og leverkreft etter et langt liv med sykdom. Alle tre av deres barn rapporterte at de led av helseproblemer som de trodde var arvet fra foreldrenes eksponering av radioaktivt stråling etter atombombene. I 2009 fikk Yamaguchi vite at han var døende av magekreft. Han døde 4. januar 2010 i Nagasaki i en alder av 93 år.
Doris Woods
Doris Woods var en britisk turner som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.
Ren Mat
Ren Mat er et mat- og livsstilsmagasin, nettsted og podcast som utgis av den ideelle organisasjonen Økologisk Norge. Papirmagasinet gis ut fire ganger i året, og utkom i sin nåværende form første gang i 2012. Det distribueres medlemmer av Økologisk Norge, per abonnement, og fra 2019 også i løssalg.
Doris Woods
Woods vant en olympisk bronsemedalje i turn under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Hun var med på det britiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp for damer bak Nederland og Italia. Det var første gangen turn for damer sto på det olympiske programmet. Lagkonkurransen i mangekamp for damer ble avviklet 8. og 9. august 1928. Det var tolv turnere på hvert lag.
Ren Mat
Ren Mat omtaler økologisk mat og landbruk generelt, men også som et helse- og ernæringsmessig fenomen. Det beskriver hvilke økologiske produkter som finnes på markedet, hvordan de fremstilles og hvordan de konkret kan anvendes, gjennom utvikling av oppskrifter og menyer. Ren Mat omtaler også forskning og aktuelle samfunnsspørsmål innenfor økologisk mat og landbruk spesielt, men også innenfor bærekraft, miljø og klima.
Bladets stab holder til i Oslo og består (2021) av en redaktør, en journalist og en administrasjonsrådgiver. Redaktør siden 2018 er Kjersti Skar Staarvik.
Václav Havel lufthavn
Václav Havel Airport Praha (tsjekkisk:Letiště Václava Havla Praha), tidligere Praha Ruzyně internasjonale lufthavn (tsjekkisk:Mezinárodní letiště Praha-Ruzyně) er en internasjonal flyplass som betjener Praha, hovedstaden i Tsjekkia. Det er den aller største flyplassen i Tsjekkia og en av de største i Sentral-Europa. Praha lufthavn ble kåret til den beste flyplassen i Sentral- og Øst-Europa av det uavhengige byrået Skytrax.
Transport til og fra flyplassen
Det finnes mange måter å ta seg fra flyplassen til Sentrum på.
Materialismen og empiriokritisismen
Materialismen og empiriokritisismen (russisk: Материализм и эмпириокритицизм, Materializm i empiriokrititsizm) er et verk skrevet av Lenin i 1909 som et forsvar av den marxistiske dialektiske materialisme mot dem som ved århundrets begynnelse påsto at oppdagelsen av blant annet radioaktiv nedbrytning fornektet materialismen.
Ernst Mach var i Lenins øyne representant for empiriokritisismen og ble avfeid i verket som idealistisk.
Nesodden Tennisklubb
Nesodden Tennisklubb hører hjemme i Nesodden kommune og er medlem av Nesodden idrettsråd.
Klubben hadde 568 registrerte medlemmer pr. 31. desember 2020.
Tennisklubben har 3 utebaner og ny tennishall med 3 innendørsbaner.
Antiokos fra Syrakus
Antiokos fra Syrakus (Siracusa) var en gresk historiker i antikken som blomstret i tiden rundt 420 f.Kr.
Lite er kjent om hans liv, bortsett at han var vitne til 423 f.Kr. Grunnet denne dateringen var han samtidig med Peloponneskrigen, og dermed også med Thukydides. Hans verker hadde høy anseelse, men kun fragmenter er bevart. Antiokos samlet de ulike lokale historiske tradisjoner på Sicilia og sørlige Italia, det vil si Magna Graecia. Antagelig var det hovedsakelig muntlige fortellinger, inkludert mytologisk materiale, som han bearbeidet til to historieverk. Det første var Sikelika i 9 bøker, antagelig fra de eldste tider på Sicilia og fra tiden med kong Kokalos og fram til fredsmøtet i Gela 424/423 f.Kr. Dette verket ble sitert av Thukydides. Det andre verket var Om Italia i en bok som var en bosetningshistorie, historisk og geografisk beskrivelse av Sør-Italia og Sicilia.
Hans samtidige og etterfølgere verdsatte hans tekster grunnet deres nøyaktighet. Derfor er Sikelia sitert hos geografen Pausanias, Klemens av Alexandria og Theodoret av Kyros. Om Italia er hyppig sitert av Strabon og Dionysios fra Halikarnassos.
I moderne tid er fragmentene etter ham samlet i Die Fragmente der griechischen Historiker (FGrHist, nr. 555), henholdsvis i Brill’s New Jacoby (nr. 555, i engelsk oversettelse, kommentar og biografisk skisse av Nino Luraghi).
Longinos
Longinos (gresk: Λογγῖνος, Longĩnos) er det konvensjonelle navnet på en forfatter av avhandlingen Om det opphøyde (gresk: Περὶ ὕψους, Perì hýpsous; engelsk On the Sublime), et verk som fokuserte på effektene av god litteratur. Det er et verk i tradisjonen til Poetikken av Aristoteles og Ars poetica av Horatius. Longinos (latin Longinus) er også referert til som «Pseudo-Longinus» ettersom hans virkelige navn er ukjent. Han var en gresk lærer i retorikk eller en litteraturviter som kan ha levd en gang mellom 100- og 200-tallet e.Kr. Det eneste som er etterlatt av hans forfatterskap er Om det opphøyde.
Forfatteren av Om det opphøyde
Forfatteren er ukjent og i referansemanuskriptet (Parisinus Graecus 2036) står det i overskriften: «Dionysios eller Longinos», en tilskrivelse av middelalderkopisten som senere ble feilsitert som «av Dionysius Longinus». Da manuskriptet ble forberedt for en trykt utgave ble verket innledningsvis tilskrevet til Cassius Longinus (ca. 213-273 e.Kr.). Siden den korrekte oversettelsen som inkluderte muligheten av en forfatter ved navn «Dionysius» har det vært forsøkt å tilskrive verket til Dionysios fra Halikarnassos, en forfatter fra 100-tallet e.Kr. Det gjenstår en mulighet for at verket tilhørte verken Cassius Longinus eller Dionysios fra Halikarnassos, men heller en ukjent forfatter som skrev på romersk tid, antagelig på 100-tallet e.Kr. Feilen som oppsto antyder at da kodeksen ble skrevet var sporene fra den virkelige forfatteren allerede gått tapt. Ingen forfatter kan bli akseptert som den virkelige forfatteren av avhandlingen om ikke ytterligere spor blir avdekket. Den førstnevnte, Cassius Longinus, sto for tanker som var i absolutt motsetning til de som ble uttrykt i avhandlingen, og for den siste, Dionysios fra Halikarnassos, er det problemer med kronologien.
Av andre forfatternavn som har blitt foreslått finnes en Hermagoras, en retoriker som levde i Roma på 100-tallet e.Kr.; Aelius Theon, far til Hypatia, lærer i astronomi og matematikk på Museion i Alexandria, omkring 300 e.Kr. og som forfattet et verk som hadde mange tanker felles med de i Om det opphøyde; og Pompeius Geminus som utvekslet brev med Dionysios.
Dionysios fra Halikarnassos, som skrev under styret til Augustus, utga et antall verker, men har generelt blitt forkastet som mulig forfatter av Om det opphøyde ettersom de skrifter som er akseptert som hans, adskiller seg fra avhandlingen i stil og tanker.
Rock Hard (album)
Rock Hard er det åttende studioalbumet til Suzi Quatro som ble gitt ut i 1980. Albumet kom på 22.-plass i Norge og 51.-plass i USA. Det ble opprinnelig sluppet i oktober 1980, og var hennes eneste utgivelse på Draeamland-labelet. Albumet ble spilt inn over en måned i 1980 i United Western Studios, i Hollywood. Det viser opp tre notoriske backingvokalister som Paul Delph, Michael Des Barres, og Andrea Robinson. Det var hennes siste album som dukket opp på listene på 26 år til hun slapp Back to the Drive, i 2006. Albumet hadde med sangene  "Rock Hard", "Glad All Over", og "Lipstick" som alle ble sluppet som singler. Det ovenfornevnte tittelsporet var en kommersiell suksess, som nådde nummer 9 i Australia, men bare #68 i Storbritannia, mens "Lipstick" bare var en moderat suksess og nådde som høyest #46 i Australia, og #51 i USA. "Glad All Over", en coverversjon av en sang som opprinnelig ble spilt inn av The Dave Clark Five, var i motsetning til de andre singlene den eneste som komm inn på listene i Belgia, og nådde #25 som høyest.
Longinos
Avhandlingen Om det opphøyde
Om det opphøyde er både en avhandling om estetikk og et verk om litterær analyse. Det er skrevet i en brevform og den siste delen, antagelig en del som omhandlet offentlig taleteknikk, har gått tapt.
Rock Hard (album)
Da det ble sluppet, fikk albumet god mottakelse hos de fleste musikkritkere, hvor mange hevdet det var hennes beste album på 1980-tallet. Likevel var det Quatroalbumet som solgte dårligst til da i USA og Norge, selv om hun fikk gullplate i Australia, både for albumet og singelen delt ut av musikkentreprenøren Ian 'Molly' Meldrum i 1981.
Longinos
Avhandlingen Om det opphøyde
Avhandlingen er dedikert til Posthumius Terentianus, en kultivert romersk, offentlig figur som det ellers er lite kjent om. Om det opphøyde er en kompendium eller oversikt over litterære eksempler med rundt 50 forfattere som i utstrekning går over tusen år og som er nevnt eller sitert. Sammen med forventede utdragene fra Homer og andre figurer fra antikkens gresk litteratur, refererer Longinos også fra et avsnitt fra Genesis (Første Mosebok) noe som er ganske uvanlig for 100-tallet:
Rock Hard (album)
Albumet ble relansert i 2012 og var det første av flere remastrede gjenutgivelser av Cherry Red Records på CD. Cherry Red har siden den gangen sluppet andre Quatro-remastere, i tilleg til hennes studioalbum In the Spotlight.
Longinos
Avhandlingen Om det opphøyde
Gitt hans positive referanse til Genesis har det blitt spekulert om Longinos kan ha vært en hellenistisk jøde eller skriftlig velkjent med jødisk kultur. Som sådan har Longinos framhevet at for å bli en virkelig stor forfatter må vedkommende ha «moralsk fortreffelighet». Det har blitt spekulert om Longinos utgikk å utgi i den antikke verden, «enten av beskjedenhet eller av forsiktighetsgrunner». Longinos la vekt på at syndige forfattere ikke nødvendigvis er tåper uten stolthet, selv når de tar litterære risikoer som synes «modige, lovløse, og originale». For sosial subjektivitet anerkjenner Longinos at fullstendig frihet fremmet ånd og håp. I henhold til ham blir «en slave aldri i en taler». På den annen side, for mye luksus og rikdom fører til svekkelse i taleferdighetene, — talekunst er målet for den opphøyde forfatter.
Det opphøyde
Longinos ga kritisk bifall og fordømte bestemte litterære verker som eksempler på god og dårlig skrivestil. Han fremmet til sist en «opphøyd stil» og i vesentlighet viktigheten av «enkelhet»: det første og viktigste kilde for «opphøydhet [er] kraften som utgjør store unnfangelser». Konseptet om det opphøyde (sublime) er generelt akseptert for å referere til en skrivestil som hevet seg selv over det ordinære. Longinos stilte ut fem kilder for det opphøyde: «store tanker, sterke følelser, bestemte figurer for tanke og tale, edel uttale, og ærverdig fordeling av ord.»
Effektene av det opphøyde er tap av rasjonalitet, en fremmedgjøring som førte til identifisering med kunstnerens kreative prosess og dyp følelse blandet med glede og eksaltasjon (oppløftelse). Et eksempel på det opphøyde, som forfatteren siterer i sin avhandling, er et dikt av Sapfo, det såkalte Ode til sjalusien, definert som en «sublim ode». En forfatters mål er ikke så mye å uttrykke tomme følelser, men å egge følelsene til sitt publikum.
Rock Hard (album)
Sporliste
Side 2:
Longinos
Det opphøyde
I avhandlingen forsikrer forfatteren at «det opphøyde leder de som lytter ikke til overbevisning, men til ekstase; for hva som er vidunderlig går alltid sammen med en følelse av forferdelse, og gjør seg gjeldende over hva som er kun overbevisende eller herlig, ettersom overbevisning, som en regel, er innenfor enhvers oppfattelse: hvor det opphøyde gir til tale en uovervinnelig makt og [en uovervinnelig] styrke, som stiger over enhver tilhører.»
I henhold til dette utsagnet kan man tenke seg at det opphøyde for Longinos var kun en bevegelse til å unndra seg virkeligheten, men det motsatte er tilfelle. Han tenkte seg at litteraturen kunne modellere en sjel, og at sjelen kunne tømme seg ut i et kunstverk. På denne måten ble avhandlingen ikke bare en tekst om litterær undersøkelse, men også en om etisk avhandling ettersom det opphøyde ble et produkt av en «stor sjel». Kilder til det opphøyde er av to former: innfødte kilder («lengselen til sterke konsepter» og «sterk og entusiastisk pasjon») og oppnåelige kilder (retoriske grep, valg av riktig ordbok, og «ærverdig og framragende komposisjon»).
Det etiske aspektet og oppmerksomheten til en «stor sjel» utvidet verkets dimensjon. Det begynte med å motbevise argumentene til en pamflett for med litterær kritikk, og endte med opprette en ny ide om estetikkens rammeverk. Det opphøyde er en vesentlig del av storhet for den som tilnærmer seg det, både for forfatteren som for publikumet. Mellom dem må det oppstå et empatisk bånd. Deretter er det opphøyde en mekanisme for anerkjennelse (som oppstår fra kunstverkets innvirkning) av en ånds storhet, av dybden i en ide, og talens kraft, Denne anerkjennelsen har sine røtter i troen på at alle kan være oppmerksom på eksistensen av det opphøyde, og at streben mot storhet er rotfestet i menneskelig natur. I kjølvannet av disse betraktningene er de litterære sjangre og de litterære emner av mindre betydning for Longinos som forsikrer at det opphøyde kan bli funnet i alle eller hver eneste litterære verk. Han viser seg som en meget flittig kritiker da han overgår apollodorerne ved å snakke om kritikken som en form for positiv «kanalisering» av det geniale. Han går bortenfor rigide regler til samtidens litterære kritikk, i henhold til hvor kun en regelmessig (eller «annenklasses» som Longinos kaller det) stil kan bli definert som perfekt.