cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bydel Østensjø
Strøkene i bydelen
Bogerud ligger sydvest for Bøler, og ble bygget ut fra 1958. Strøket består av en blanding av lavblokker, høyblokker og rekkehus. Den norske Eterfabrikk (etablert 1900) ligger også her. Strøket har navn etter Bogerud gård. Rustad ble utbygget samtidig som Bogerud, og består av småhus og lavblokker. Rustad skole ble innviet i 1967, Skullerud skole i 1972. Navn etter Rustad gård, en periode i Thomas Heftyes eie.
Nils Ingar Aabol
I lokalvalgsperioden 2019–2023 er han innvalgt som representant i Sandefjord kommunestyre. Han er medlem i formannskapet i Sandefjord kommune, Miljø- og planutvalget og politirådet i Sandefjord kommune
Bydel Østensjø
Strøkene i bydelen
Skullerud er bydelens sydligste strøk, og består av boliger og industri. Stedet hadde opprinnelig sagbruk, kjent fra 1600-tallet. Boligutbyggingen tok til i 1964. I 1967 kom Østensjøbanen hit, og Skullerud stasjon var lenge linjens endestasjon.
Langerud har navn etter Langerud-gårdene, og ble utbygget på 1950-tallet. Mesteparten av bebyggelsen er rekkehus, blant annet på Lille Langerud. Langerud sykehjem stod klart i 1976. Abildsø har med Abildsø skole (1859) bydelens eldste skole. Området fikk småhusbebyggelse fra tidlig på 1900-tallet, og fra 1920 støttet kommunen utbyggingen. Abildsø kapell ble oppført i 1961, senere revet til fordel for Oslo misjonskirke Betlehems Fellesskapshus.
Nils Ingar Aabol
Før han ble ordfører hadde han en periode i kommunestyret tidligere og var da gruppeleder for Arbeiderpartiet. Han var da medlem av formannskap, planutvalg og hovedutvalg for miljø og kommunal teknikk. Ved valget i 2007 fikk han fornyet tillit i direkte ordførervalg.
Bydel Østensjø
Strøkene i bydelen
Rognerud er et boligområde nord for Østensjøvannet. Det har navn etter gården Rognerud, opprinnelig en husmannsplass under Manglerud. Dagens bebyggelse består av småhus.
Nils Ingar Aabol
Aabol gikk av som ordfører i 2011 og ble etterfulgt av Erlend Larsen fra Høyre. Aabol var varaordfører fra 2015.
Bydel Østensjø
Strøkene i bydelen
Høyenhall var opprinnelig en løkke eid av P.W.W. Kildal, med landets største frukthage. Fra 1890-tallet ble området industrialisert, blant annet med et teglverk. Fra 1920-tallet ble Høyenhall utparsellert, og mesteparten av dagens bebyggelse er villaer fra 1950-tallet.
Nils Ingar Aabol
Han var delaktig i sammenslåingen av Stokke Andebu og Sandefjord kommune, hvor han var med i arbeidsutvalget til fellesnemda og medlem av fellesnemda.
Bydel Østensjø
Strøkene i bydelen
Bryn er et industri- og boligområde som delvis ligger i bydel Østensjø. Hovedbanen ble lagt igjennom Bryn i 1854, noe som sammen med den gunstige beliggenheten ved fossefallene i Alnaelven førte til industriutbyggingen i området. Kjøpesenteret Bryn Senter (åpnet 1992) ligger i bydel Østensjø, noe syd for det egentlige Bryn.
Politikk
Ved valget i 2015 fikk venstresiden flertall i bydelsutvalget. Arbeiderpartiet fikk syv mandater, Sosialistisk Venstreparti ett, Venstre ett, Høyre fire, Fremskrittspartiet ett og Miljøpartiet De Grønne ett. Leder for bydelsutvalget er Kristin Sandaker (Ap).
Nils Ingar Aabol
Nils Ingar Aabol arbeidet som lektor i den videregående skole.
Bydel Østensjø
Samferdsel
To av T-banens linjer – Østensjøbanen og Lambertseterbanen – går igjennom bydelen. Førstnevnte har åtte stasjoner (Hellerud, Godlia, Skøyenåsen, Oppsal, Ulsrud, Bøler, Bogerud og Skullerud) i bydel Østensjø, mens sistnevnte har tre (Høyenhall, Manglerud og Ryen).
Jernbanen tangerer såvidt bydelen på Bryn, der et strekke av Loenga–Alnabrulinjen (fra jernbanebroen i Fagerlia til Tvetenbrua) utgjør grensen mot bydel Alna. Den ene halvdelen av Bryn stasjon ligger således i Østensjø.
Matua
Matua (russisk: Матуа) eller Matsuwa er ei øy sentralt i Kurilene i Sakhalin oblast i Russland. Den har et areal på 52 km².
Bydel Østensjø
Samferdsel
Europavei 6, Oslos viktigste innfartsåre fra syd, utgjør bydel Østensjøs grense mot bydel Nordstrand. Via Ryenkrysset og Ryenlokket fortsetter motorveien som Adolf Hedins vei/Ring 3 i retning bydel Alna.
Matua
Nordvest på øya står Sarytsjev med en høyde på 1496 meter over havet. Den er en av de mest aktive vulkanene i Kurilene og har regelmessige utbrudd. Toppen har hatt minst 14 utbrudd siden 1765. Det største av disse fant sted i 1924 og det siste store utbruddet kom i 2009.
Bydel Østensjø
Samferdsel
Andre større veier i bydelen er Ytre Ringvei (Hellerudveien, General Ruges vei) og Østensjøveien på østsiden av Østensjøvannet, og Enebakkveien på vestsiden av vannet.
Matua
Historie
Under den andre verdenskrig hadde japanerne en flybase på øya. I 1944 ble de japanske installasjonene på øya bombardert av amerikanske styrker. Flere japanske transportskip ble søkt nær øya og ved havnen. 1. juni 1944 skjøt et batteri på land USS «Herring» (SS-233) i senk.
Bydel Østensjø
Skoler
Bydel Østensjø har 14 grunnskoler pr. 2020 (se tabell under). Av disse er 13 offentlige og én (Østmarka skole) privat. Bydelens miste skole er Vetland, som er en skole og et ressurssenter for hørselshemmede. Flertallet av skolene ble bygget i etterkrigstiden i samband med drabantbyutbyggingen av Østensjø-området, mens bydelens eldste skole, Abildsø, ble grunnlagt så tidlig som i 1859.
Det er én videregående skole i bydelen: Ulsrud videregående skole. Ulsrud vgs. ligger på Bøler og tilbyr studiespesialisering, helse- og sosialfag og idrettsfag. Tidligere hadde også bydelen Manglerud videregående skole, men denne ble nedlagt i 2015.
Trossamfunn
Innenfor Den norske kirke hører bydel Østensjø til Søndre Aker prosti. Følgende kirker ligger i bydelen:
I tillegg kommer Søndre Skøyen kapell, som hører til Oppsal menighet og eies i fellskap med Normisjon.
Mellom Bøler og Oppsal ligger Adventkirken Ulsrud, som tilhører Syvendedags Adventistsamfunnet i Norge. På Abildsø ligger Oslo misjonskirke Betlehems Fellesskapshus.
De eldste tider
Man har funnet gjenstander fra Nøstvetkulturen både på Ryen og ved Østensjø gård, noe som viser at Østensjøområdet var bebodd allerede for 5000 år siden. Det er også funnet skafthulløkser fra ca. 1800 f.Kr. på østsiden av Østensjøvannet. Gårdsnavn med «vin-formen» – som i Apaldasin, Rygin og Bruvin – vitner om at det ble drevet jordbruk her i jernalderen, kanskje også tidligere.
Ved utgangen av vikingtiden var det fortsatt store, øde områder mellom gårdene i Osloherad og nabobygdene, og flere av innfartsveiene til Oslo-området gikk igjennom det som senere ble bydel Østensjø. Ved Langerud kan man fortsatt se rester av en oldtidsvei fra Enebakk, og langs veien ligger en rekke gravhauger. Fra Abildsø, ved foten av bakken opp til Lambertseter, gikk vinterveien over Ryenberget og ned Kværnerdumpa. Oldtidsveien ved Østensjø terrasse og på Nordre Skøyen går tilbake til forhistorisk tid, og krysset Alnaelven på Bryn.
Middelalder og reformasjon
Inn i middelalderen ble bygda rundt Oslo stadig tettere, og i Oslodalen og rundt Østensjøvannet finnes det 22 rydningsnavn fra middelalderen innimellom de eldre gårdsnavnene. Svært mange av gårdene og stedsnavnene i Østensjøområdet har navn som innbefatter formen -rud (fra norrønt ruð, «nyrydningsgård»).
Svartedauden rundt 1350 la store deler av Aker øde, men gårdene i Østensjøområdet slapp noe lettere unna. Likevel vitner stedsnavn som «Ødegården» (en husmannsplass under Rustad) om at gårder ble fraflyttet på denne tiden.
Flertallet av gårdene i området var på denne tiden i kirkens eie. For eksempel lister Biskop Eysteins jordebok Oppsal gård som tilhørende Domkirkegodset, mens fransiskanerne kjøpte Bøler gård i 1453 og brukte den som ladegård. Rundt år 1400 eide kirken 82 % av all jord i Aker. Ca. tre prosent var eid av Kongen, mens resten var i privat eie.
Chang Xinyue
Chang Xinyue (kinesisk: 常馨月; pinyin: Cháng Xīnyuè, født 13. februar 1994) er en kinesisk skihopper, som representerer det kinesiske skiforbundet.
Bydel Østensjø
Middelalder og reformasjon
Reformasjonen fikk store konsekvenser for eierskapet til Aker-gårdene. I 1536 ble praktisk talt all jord i den katolske kirkes eie – slik som Bryn, Skøyen, Oppsal, Østensjø, Rustad, Manglerud og Ryen – overført til Kongen, som dermed ble bygdas største godseier. Mye av jorden ble pantsatt av kongemakten, og etter innføringen av eneveldet i 1660 ble mesteparten solgt unna. Omkring 1700 eide kronen kun én prosent av jorden i Aker, mens ca. 85 % var på private hender.
Oslo Hospital var blitt den største gårdeieren i Aker, og fra 1735 begynte hospitalet å sette bort driften. Dette skjedde igjennom forpaktningsauksjoner for niårskontrakter. Fra 1794 ble kontraktene gjort livsvarige, og fra 1820 ble gårdene solgt til private etterhvert som forpakterne døde. For eksempel ble Bøler gård frikjøpt i 1827, for en sum av 1 500 spesiedaler. Her ble av summen betalt kontant, og  betalt i form av årlige avgifter som jord­avgift og kornrente. For Bølers del pågikk denne betalingen til Oslo Hospital helt frem til 1941.
Chang Xinyue
Etter noen sesonger i kontinentalcupen debuterte Chang Xinyue i verdenscupen den 16. februar 2013 i Ljubno i Slovenia, hvor hun endte på en 32.-plass.
Bydel Østensjø
Industri og forstadsbebyggelse
Jernbaneneutbyggingen på andre halvdel av 1800-tallet gjorde at det ble mulig med en ny type forstadsbebyggelse til Christiania. Langs hovedbanen oppstod det en liten stasjonsby på Bryn fra 1860-tallet, og i år 1900 bodde det ca. 900 personer her. Det ble også bygget industri på stedet, så det var dermed ikke snakk om noen ren pendlingsforstad.
Chang Xinyue
Hun ble tatt ut i den kinesiske troppen til Ski-VM 2013 i Val di Fiemme der hun endte på en 30.-plass i normalbakkerennet.
Under Ski-VM 2015 i Falun, kvalifiserte hun seg til normalbakkerennet og endte på en 38.-plass.
Bydel Østensjø
Industri og forstadsbebyggelse
Tyskeren Eduard Fett startet i 1891 Høyenhall fabrikker (egentlig Eduard Fett & Co.). Her ble det først produsert takpapp, senere også isolerende tangmatter og asfaltemulsjon. Virksomheten ble videreført under sønnen Harry Fett, og fabrikken var i drift helt til 1973. I 1892 startet også Høyenhall Teglverk (i drift frem til 1960-tallet), mens Den norske Eterfabrikk (fortsatt i drift) startet opp på Bogerud i 1900.
Jernbaneutbyggingen tilgjengeliggjorde også Østensjøområdet som friluftsområde. Thomas Heftyes landsted Sarabråten ved Nøklevann ble et populært utfartssted for Oslos overklasse, og her ble Den Norske Turistforening stiftet i 1868. Heftye fikk anlagt egen vei fra Bryn til Sarabråten, der den karakteristiske «korketrekkeren» inngår.
Bebyggelsen fra Bryn begynte etterhvert å trekke oppover mot Godlia. I 1910 kjøpte Aker kommune Nordre Skøyen, og det ble raskt utarbeidet reguleringsplan for området. I 1917 kom Østensjø skole, og i 1920 ble Aker byggeselskap dannet med tanke på utbygging. De første husene på Godlia stod klare i 1922.
Oppsalgrenda ble også bygget ut rundt århundreskiftet, og den første utparselleringen av tomter skjedde i 1902. I tiden som fulgte oppstod det gradvis en småhusbebyggelse, blant annet satte mange arbeidere opp sommerhus her. I mellomkrigstiden økte tilflyttingen, og Oppsal ble en slags «kolonibebyggelse» i Aker. I 1926 fikk Oppsal trikkeforbindelse til Vålerenga med Østensjøbanen.
Utbyggingen av drabantbyene
Aker kommune var blitt slått sammen med Oslo i 1948, og de store og (etter Oslos standard) ubebygde områdene skulle raskt tas i bruk til nye drabantbyer. I 1950 ble «Generalplan for Oslo» fremlagt, og på tross av at denne aldri ble formelt vedtatt var likevel drabantbyutbyggingen forankret i denne. Tankegangen var sterkt preget av de såkalte New Towns i Storbritannia, der det lokale, sosiale fellesskapet stod sterkt. Det skulle være en helhetlig tankegang bak plasseringene av nybygde boliggrupper, og i nærmiljøet skulle finnes alt av skoler, butikker, sosiale møteplasser og andre nødvendige funksjoner i en liten by. Fokus for første hovedfase av utbyggingen var det som ble kalt Østensjøbyen, og først ut var Lambertseter i 1951. I årene som fulgte fulgte Manglerud, Oppsal/Skøyen og Bøler i rask rekkefølge. Disse nye byene lå i en ring rundt Østensjøvannet, og utgjorde Oslos første generasjon av drabantbyer. Utbyggingen skjedde i en skala byen tidligere ikke hadde sett, og i en debatt i Oslo bystyre i 1954 uttalte ordfører Brynjulf Bull at «de bysamfunn som i dag reiser seg for våre øyne … en virksomhet av et omfang som vi aldri i denne bys historie eller i dette land har sett maken til!» Inspirert av Le Corbusiers Unité d'Habitation fikk høyhuset en viktig rolle i de nye drabantbyene, og det store gjennombruddet var Jens Selmer og Preben Krags høyblokker i Bølerlia i Oslo, som vant Sundts premie i 1957. Selmer og Krag fulgte i 1962-63 opp med lignende blokker på Bogerud, og i årene som fulgte ble høyblokker tatt i bruk i de fleste norske byer og drabantbyer. Høyblokkene ble populære blant beboerne, og i 1956 beskrev Arbeiderbladet begeistret de nye Bøler-blokkene:
"Tre rom og kjøkken er et voldsomt areal når man i mange år har vært nødt til å klare seg på ett rom og kjøkken […] I leilighetene er det godt utstyr, rustfri stålbenk med to oppvaskkummer, skap med skyvedører […] Badekaret er innbygd. Verandaen er stor […] Det er oljefyring i byggene […] stort fellesvaskeri med ti vaskemaskiner, tre sentrifuger og tre tørketromler […] I kjelleren er et stort kjølerom som drives sentralt."
Infrastrukturutbyggingen lå alltid mange hakk bak selve boligutbyggingen. Det fantes knapt telefoner; på Bøler var det ti apparater på 8000 mennesker i 1958, og fra Manglerud var det femten minutters spasertur for å finne en telefonkiosk. For å gå på postkontoret måtte man gå helt til Bryn. Også transporttilbudene ble utbygget langt senere enn planlagt, og det var først i 1967 at Østensjøbanen var ferdig oppgradert til T-bane og strekket ut til Skullerud stasjon stod klart.
Østensjøbyen fikk innbyggertallet sitt ellevedoblet i årene frem mot 1966, og nesten tre fjerdedeler av de nye innbyggerne kom fra andre steder i Oslo. Den nye østkanten ble i hovedsak befolket av innbyggere fra den gamle østkanten, der innbyggertallet gikk ned i hele etterkrigsperioden.
Ved Oslos første organisering i bydeler i 1973 ble Østensjøområdet fordelt på tre bydeler, og denne inndelingen fortsatte etter den større reformen i 1988. De tre administrative bydelene Bøler, Østensjø og Manglerud gikk sammen i nye bydel Østensjø ved bydelssammenslåingene i 2004. Ved omorganiseringen ble også en liten del av Trasop overført til nye bydel Østensjø.
Friområder og idrettsanlegg
Sentralt i bydelen er Østensjøvannet, som med et areal på 0,31 km² er den største innsjøen innenfor byggesonen i byen. I 1992 ble vannet med strandsonen rundt vernet som Østensjøvannet naturreservat. Området er spesielt viktig som raste- og hvileplass for trekkfugler, og blant artene som holder til i eller ved vannet er toppdykker, toppand, sivhøne, sothøne, sivspurv, rørsanger, sivsanger og knoppsvane.
Helt nord i bydelen, mellom Godlia, Høyenhall og Bryn, ligger Nordre Skøyen hovedgård. Gården kom i Aker kommunes eie i 1910, og brukes nå som forsamlingslokaler. Nordre Skøyen er omgitt av et offentlig parkanlegg med en lang lindeallé foran hovedbygningen.
Øst for bebyggelsen på Skullerud, i randsonen til Østmarka, ligger Skullerudstua og Skullerudhavna fritidsområde. Dette området var egentlig tenkt utbygget til boliger, men på slutten av 1960-tallet og begynnelsen av 1970-tallet ble området reddet som friluftsområde etter innsats fra lokale frilufts- og idrettsorganisasjoner. Her holdes det skiskole om vinteren i regi av Skiforeningen, og området har både lysløyper (med muligheter for kunstsnø) og en liten slalåmbakke.
De viktigste anleggene for breddeidrett i bydelen er Haraløkka (Bøler IF), Rustadfeltet (Rustad IL), Abildsøfeltet (Abildsø IL) og Trasop idrettspark (Oppsal IF). Sistnevnte ligger i tilknytning til flerbrukshallen Oppsal Arena (oppført 2005). Vest i bydelen ligger Manglerudhallen, med kunstgress og ishall. Her holder ishockeylaget Manglerud Star til.
Mikhail Sjisjkin
Mikhail Pavlovitsj Sjisjkin (ru. Михаил Павлович Шишкин, eng. Shishkin, født 18. januar 1961 i Moskva) er en russisk forfatter.
Liv og virke
Han er bosatt i Kleinlützel i Sveits og i Moskva, skriver på russisk og utgir sine bøker i Russland. Han har skrevet flere store romaner. Han fikk i 2000 Den russiske Booker-prisen for Vzjatie Izmaila (Erobringen av Izmail) og i 2005 prisen Nasjonal bestselger for Venushår og samme år tredjeprisen i den russiske litteraturpristildelingen Den store boken for samme roman. Den 29. november 2011 ble han tildelt førsteprisen i Den store boken for romanen Pis'movnik.
Sjisjkin er utdannet ved det romanske-germanske fakultet ved MGPI (Moskva humanistisk-pedagogiske institutt) og arbeidet noen år som engelsk- og tysklærer i skolen. Han debuterte som forfatter i tidsskriftet Znamja i 1993 med fortellingen Urok kalligrafii (Kalligrafitime) og har senere skrevet flere romaner.
Syn på krigen i Ukraina
Mikhail Sjisjkin er motstander av det nåværende styret i Russland og kritiserer Vladimir Putins innenriks- og utenrikspolitikk, inkludert Russlands anneksjon av Krim i 2014.
I 2013 trakk han seg fra å representere Russland ved Book Expo i USA. Mikhail Sjisjkin erklærte følgende i et åpent brev:
"Et land hvor makten har blitt stjålet av et korrupt, kriminelt regime, hvor staten er en pyramide av tyver, hvor valg har blitt en farse, hvor domstolene tjener autoritetene, ikke loven, hvor det er politiske fanger, hvor det statlige fjernsynet har blitt en prostituert, hvor flokker av bløffmakere vedtar sinnssvake lover som sender alle tilbake til middelalderen - et slikt land kan ikke være mitt Russland. Jeg ønsker og vil representere et annet Russland, mitt Russland, et land fritt for bløffmakere, et land med en statsstruktur som forsvarer individets rettigheter, ikke retten til korrupsjon, et land med frie medier, frie valg og frie mennesker."
Han tok offentlig avstand fra Russlands invasjon av Ukraina 2022, og skrev i den britiske avisen The Guardian at «Putin begår fryktelige forbrytelser i mitt, mitt folks og mitt lands navn», og sa at «i Putins Russland er det umulig å puste. Stanken fra politimannens støvel er for sterk.»
Bukta
Bukta kan vise til:
Liu Qi (skihopper)
Liu Qi (født 27. februar 1996) er en kinesisk skihopper, som representerer det kinesiske skiforbundet.
Etter ett renn i kontinentalcupen debuterte Liu Qi i verdenscupen den 8. desember 2012 i Sotsji, hvor hun endte på en 44.-plass.
Hun ble tatt ut i den kinesiske troppen til Ski-VM 2013 i Val di Fiemme der hun endte på en 40.-plass i normalbakkerennet.
Under Ski-VM 2015 i Falun, klarte hun ikke å kvalifisere seg til normalbakkerennet med en 32.-plass.
Rosskreppfjorden
Rosskreppfjorden er en innsjø i Sirdal og Valle kommunre i Agder. Elva Kvinas utspring er fra sørenden av sjøen, men etter få meter dannes Håhellervatnet. Mellom Roskreppfjorden og Håhellervatnet går Suleskardveien like under dammen i sørenden av fjorden.
Pachyta lamed
Pachyta lamed er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den har en litt østlig utbredelse i Norge.
Rosskreppfjorden
Rosskreppfjorden er regulert som magasin for Roskrepp kraftverk, som er en del av utbyggingen til Sira-Kvina Kraftselskap.
Etter pålegg settes det ut fisk hvert år av utbygger i denne innsjøen. Dette gjør at det finnes bekkerøye og ørret i vannet.
Pachyta lamed
Utseende
En ganske stor (11–22 mm) og bred trebukk. Den varierer mye i fargen, kan være helt svart, men ofte er dekkvingene brungule med svarte tegninger. Antennene er svarte, forholdsvis spinkle og rundt halvparten så lange som kroppen. Hodet er ganske lite. Pronotum er sterkt hvelvet med en tagg midt på ytterkantene, svart med påfallende lange, fine, lyse hår (virker ullent). Dekkvingene er brede med markerte skuldre, overflaten er læraktig uten lengderibber. Beina er middels lange og svarte.
Levevis
Arten finnes i eldre barskog. Til tross for at den er vidt utbredt synes den aldri være tallrik. Larvene utvikler seg i nylig døde røtter av gran og furu. Arten ser ut til å dra nytte av skogbranner, og blir tiltrukket til disse. Larveutviklingen tar 3-4 år. De voksne billene kan man finne, gjerne på blomster, i juni-august.
Utbredelse
Arten er utbredt i det meste av den palearktiske sone og i Nord-Amerika. I Norge ser den ut til å mangle helt på Vestlandet, men er ellers utbredt over det meste av landet.
Vandre mot Lyset!
Michael Agerskov var lektor og forfatter, og utga flere diktsamlinger og også lærebøker og var en kjent og respektert person i Danmark. På begynnelsen av 1900-tallet var det en meget sterk interesse for okkulte fenomener i landet, og ekteparet Agerskov ble også trukket inn i dette miljøet. Gjennom sin kontakt til åndeverdenen, fikk de snart noen meget bemerkelsesverdige opplevelser. Det ble kalt på Johanne Agerskov fra den oversanselige verden, og hun fikk vite at hun var medium, og at hun før sin inkarnasjon hadde lovet å forsøke å bringe de evige sannheter gjennom til Jorden.
Gjennom flere års arbeid, fremkom så boken "Vandre mot Lyset!", som inneholder en rekke oppsiktsvekkende og nyskapende tanker og forklaringer på eldgamle spørsmål. Boken beskriver kampen mellom Lyset og Mørket, og hvordan noen av Guds første skapninger falt for Mørket(syndefallet) og begynte å eksperimentere med å skape av Mørket(det fysiske stoff). Gjennom deres fall, dro de Mørket til jordkloden, og det som av Gud var planlagt som en lys-verden, ble langsomt omdannet til en verden der Mørket var herskende. Guds falne skapninger, under deres leder, Ardor/djevelen, forsøkte å bøte på det ødelagte ved å skape egne vesener av det fysiske stoff – menneskene, som i de første lange tider sto på et uendelig lavt stadium. De falne skapningene – i "Vandre mot Lyset!" betegnet som de Eldste – håpet at de gjennom tankepåvirkning av menneskene, kunne få dem til å rydde opp i det kaos som hadde inntrådt på Jorden, men menneskene fornemmet Mørket som de eldste utstrålte, og fryktet dem. Noen av de Eldste fikk imidlertid medynk med disse ulykkelige skapningene, og ba til Gud om hjelp for dem, og Gud påtok seg ansvaret for dem, ved å gi dem alle et åndelig legeme, og de ble underlagt Guds lover. Gjennom uendelig mange inkarnasjoner, må hver ånd gjennomleve livet på Jorden, og langsomt vokse i åndelig modenhet, inntil vedkommende har nådd den åndelige styrke som kreves for å avslutte inkarnasjonene her på Jorden, og fortsette livet i lysets verden og derfra videre til et liv i Guds Rike. Ledelsen av menneskeheten har Gud overlatt til de første skapningene som ikke falt for Mørket, som i "Vandre mot Lyset!" kalles de Yngste.
"Vandre mot Lyset!" hevdes å være en fullendelse av kristendommen, i det den avslører og oppklarer århundrers tildikninger og forvanskninger av Jesus' lære. Ifølge "Vandre mot Lyset!" er det Kristus som er de Yngstes leder, og som gjennom sitt liv på Jorden forsøkte å bringe menneskeheten sannheten om deres forhold til Gud. Gud hadde også gitt ham det oppdrag, som menneske, å be for de eldstes leder, Ardor, men Ardor lyktes å dra mørket omkring Jesus i så stor grad at Jesus ikke evnet å erindre sitt løfte til Gud om bønnen, og han maktet derfor ikke å bryte Ardor/djevelens makt. Ifølge "Vandre mot Lyset!" var Jesu' død på korset ikke noe syndoffer for menneskene, men et resultat av at Ardor/djevelen lyktes til fulle å oppildne folket og lederne mot Jesus. Paulus, som først var en nidkjær skriftlærd og forfølger av de kristne, ble etter et åndelig syn av Jesus strålende skikkelse omvendt, og det var i hans tanker at idéen om at Jesus' død på korset skulle være en soningsdød for menneskenes synder ble til. Hvert menneske må, ifølge "Vandre mot Lyset!" selv sone sine synder, gjennom anger og bønn om tilgivelse, eller ved å møte konsekvensene av sine onde handlinger i senere inkarnasjoner.
Boken "Vandre mot Lyset!" ble av Johanne og Michael Agerskov sendt til alle de daværende danske biskoper, og også til en rekke prester og andre personer, som før sin inkarnasjon skal ha lovet Gud å medvirke til en reformasjon av den danske kirke, basert på "Vandre mot Lyset!" Men kirkens menn møtte alle "Vandre mot Lyset!" med taushet og fortielse, og til tross for at verket fikk en rekke tilhengere blant menigmann, førte den ikke til noen offentlig debatt av betydning, og ikke heller den planlagte reformasjon av kirken.
"Vandre mot Lyset!" er i dag oversatt til en rekke språk, blant annet engelsk, tysk, spansk, italiensk, russisk, svensk, ungarsk og norsk, og utgis i en rekke land verden rundt.
Som supplementer til "Vandre mot Lyset!" ble også utgitt Forsoningslæren og Genvejen, Spørgsmål og Svar 1 og 2, og før "Vandre mot Lyset!" fremkom, utga Michael Agerskov også diktsamlingen Hilsen til Danmark, som hevdes å være en samling dikt, skrevet av forskjellige avdøde danske forfattere fra gullaldertiden i Danmark. Diktsamlingen ble utgitt for å være et bevis på at mennesket lever videre gjennom sitt åndelige legeme etter døden, og ble tilsendt en rekke litteraturkyndige personer i Danmark, men ingen av dem ga den forventede respons på boken, som skulle ha banet vei for "Vandre mot Lyset!".
Waldemar Carlsen
Waldemar Carlsen (født 29. februar 1880 i Kristiania, død 28. august 1966 på Kongsvinger) var en norsk forfatter, redaktør og agitator.
I 1897 begynte Carlsen å arbeide ved Nydals verksted, og der traff han den kjente sosialisten August Schou. I folketellingen for 1900 bodde han i Jens Bjelkes gate 1 sammen med kona Martha. Hun kom opprinnelig fra Stange. De fikk barna Harry Augustin (1901) og Lilly Bergljot (1903).
Carlsen ble etter hvert aktiv i oppbyggingen av arbeiderbevegelsen på Østlandet. Rundt 1903 begynte han å arbeide ved seilduksfabrikken i Kristiania. Samtidig skrev han artikler i flere sosialistaviser. I 1907 sluttet han i seilduksfabrikken på grunn av helseproblemer og begynte hos Borregaard. Da brøt den første store lockouten i Norge ut. Hjemme satt kona og to barn, og Carlsen begynte å reise rundt og agitere for arbeiderbevegelsen.
I 1910 søkte han og fikk jobben som redaktør for avisa Solungen. I 1913 reiste han til Narvik og ble redaktør i Fremover, før han i 1916 tok jobben som redaktør i Glommendalens Social-Demokrat. Carlsen markerte seg med sin skarpe penn og klare holdninger. Da Arbeiderpartiet sprakk i 1923 fulgte Carlsen og avisen Norges Kommunistiske Parti. Den kom nå ut under det nye navnet Glomdalens Arbeiderblad. I 1925 gikk Carlsen av som redaktør på grunn av avisas økonomiske problemer. Året etter gikk den inn. Boet ble kjøpt opp av A-pressen som videreførte den under navnet Kongsvinger Arbeiderblad.
Carlsen fikk jobb som vaktmester ved Kongsvinger folkeskole. Etter krigen begynte han igjen å skrive litt for avisa, som i løpet av okkupasjonsårene hadde skiftet navn til Glåmdalen.
MotorStorm
MotorStorm er et bilspill utviklet av Evolution Studios og publisert av Sony Computer Entertainment for Sonys PlayStation 3-spillkonsoll.
Trachenberg slott
Trachenberg slott (polsk: Zamek w Żmigrodzie, tysk: Schloss Trachenberg, også Schloss Hatzfeld) er et forhenværende tysk slott, påbegynt i 1296. Under andre verdenskrig ble slottet sterkt skadet og er i dag under restaurering.
MotorStorm
Spillet ble annonsert på E3 i 2005, og utgitt i Japan i desember 2006, og resten av verden i mars 2007. MotorStorm har solgt over tre millioner eksemplarer globalt.
Trachenberg slott
Stedet er særlig kjent for den konferansen som fant sted der i juli 1813 hvor lederne for den sjette koalisjonen (Aleksander I av Russland, Fredrik Vilhelm III av Preussen og kronprins Karl Johan av Sverige) la avgjørende planer - kjent som Trachenbergplanen - mot Frankrike under Napoléon Bonaparte.
MotorStorm
Handling
Spillet finner sted ved en fiktiv MotorStorm-Festival i Monument Valley. Målet med spillet er å vinne en rekke terrengløp, og å være den endelige vinneren av hele festivalen. Hvert løp krever at spilleren velger en bestemt type kjøretøy. Hvert spor har mange forskjellige måter å komme seg gjennom løpet på. Spilleren burde også holde øye med en måler som viser hvor varm bilens motor er. Dersom motoren når sin kritiske temperatur, kan hele motoren eksplodere.
Barvepser
Barvepser er en delgruppe av Tenthredinoidea som hører til blant plantevepsene. Larvene lever av å gnage på nålene av ulike bartrær. De voksne lever som rovdyr. Utviklingen tar normalt ett år.
MotorStorm
Handling
I online-spill kan modus for "innhenting" aktiveres. Dette innebærer at lederen av et løp får mindre løft enn alle andre, slik at spillerne lenger bak i feltet kan "innhente" den aller første spilleren.
Barvepser
Utseende
Kroppen er kraftig og bred, uten en innsnørt «midje», slik som hos stilkvepsene. Barvepser er små insekter, under 12 millimeter lange. Antennene er trådformet og har mer enn 13 ledd, vanligvis omtrent 20. Antennene hos hanner og hunner har forskjeller i utformingen av de enkelte ledd.
Levevis
Hunnen hos barvepser skjærer et snitt i barnålen, hvor hun plasserer egget. Snittet lukker seg omkring egget, som er beskyttet mot predatorer og dårlig vær.
Barvepser tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der vepsens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) klubbvepsen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.
Skadedyr
Ved et større angrep blir konsekvensen at bartreet får redusert tilvekst av nye skudd. Ved helt avnåling av et tre er sjansen for at treet dør stor. Larveperioden til enkelte barveps fortsetter etter at årets nåler er fullt utvokst, slik at trærne vil overvintre uten nåler. Treets næringsreserve blir liten neste vår, og dette kan forårsake treets død. Ved et moderat angrep er muligheten for at treet overlever større.
Utbredelse
Barvepser finnes helst på den nordlige halvkule, og lever i nærheten av barskog. Finnes i Norge med seks arter. Men barvepser er litt dårlig undersøkt i Norge og det er antatt at det kan være 19 arter totalt.
Systematisk inndeling
Barvepser er i tradisjonell systematikk plassert i gruppen plantevepser, men denne regnes som en parafyletisk gruppe. Det vil si at gruppen Pamphilioidea er søstergruppene til stilkvepsene, slik at stilkveps stammer fra treveps.
Nicolaus Michael Oppel
Nicolaus Michael Oppel (født 7. desember 1782 i Schönficht i Kurfyrstedømmet Bayern, død i München 16. februar 1820) var en tysk zoolog og illustratør.
Stuenes skole
Stuenes skole er en offentlig grunnskole med trinn 1-10 på Saltrød, 6 km øst for Arendal sentrum. Skolen er delt i to, ett barnetrinn og ett ungdomstrinn. Skolen har skolefritidsordning (SFO). Per 2019 er May Dypdalen skolens rektor.
Ny skole
Etter planen skulle Stuenes skole i august 2014 ta i bruk på et nybygg på 10 500 kvadratmeter rett ved den gamle skolen. Kostnaden var i forkant beregnet til 180 millioner kroner,, og skolen skulle ta i mot 825 elever. Den gamle ungdomsskolen skulle rives og erstattes med et nytt 25-meters svømmebasseng. Bygget som rommet den gamlebrnes barneskolen skulle selges, og det var planlagt at denne bygningen skulle reguleres til leilighet. I samme omgang skulle Stuenes Stadion oppgraderes til kunstgress.
Den gamle skolen ble revet i august 2021
John Chen Shizhong
John Chen Shizhong (kinesisk: 陳適中, født i 26. desember 1916 i Nam i Sichuan i Kina, død 16. desember 2012 i Yibin) var katolsk biskop i bispedømmet Yibin i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Han ble bispeviet i juli 1985 av biskop Matthias Duan Yinming av Wanxian. Han ble rektor for det regionale presteseminaret i Chengdu.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Prothoini
Prothoini er en gruppe av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). De er store, kraftige og fargerike sommerfugler med rask flukt som ofte holder seg oppe i trekronene.
Utseende
Store sommerfugler med påfallende kraftig kropp. De er de kraftigst bygde av dagsommerfuglene, og sterke flyvere. Hodet er stort og bredt, antennene er tynne og minst så lange som halve forvingen. Vingene er gjerne fargerike (noen ganger ekstremt fargerike) på oversiden, mens de på undersiden vanligvis er grå eller brune, slik at sommerfuglen ligner et vissent blad når den sitter med sammenslåtte vinger. Forvingene er mer eller mindre trekantede.
Levevis
Charaxinae er raske flygere, ofte ganske sky og vanskelige å fange eller studere på nært hold. Disse sommerfuglene besøker sjelden blomster og holder seg mest mellom trekronene, men de kan komme ned til bakken for å drikke fra råtnende frukt, møkk, åtsler eller lignende. Særlig hannene er territorielle og aggressive, og bruker vingenes takkede kanter som våpen når de kjemper i luften. De slåss også om gode matkilder, for eksempel trær der sevje flyter ut. De slående fargene synes bare når sommerfuglene flyr, når de lukker vingene er de som oftest kamuflasjefarget. Larvene lever på forskjellige busker og trær.
DOGA-merket for design og arkitektur
DOGA-merket for design og arkitektur, tidligere Merket for god design, er en utmerkelse som årlig deles ut av Norsk design- og arkitektursenter til norske designere som har samarbeidet med norske eller utenlandske bedrifter om å utvikle innovative og gode produkter. Utmerkelsen dekker alle typer masseproduserte produkter fra alle typer bransjer. Søkerne blir evaluert av en jury bestående av fagpersoner fra nordisk næringsliv og fra designbransjen.
Priser
Hver år fremheves en vinner blant mottakerne av merket for god design som mottar Hedersprisen for god design. Det deles ut priser innen flere klasser, disse er:
Flabellifera
Flabellifera er en gruppe krepsdyr som lever i havet. De kan av utseende og levevis minne om insekter. Gruppen er trolig polyfyletisk eller parafyletisk, og de tilhører den store gruppen av isopoder (også kjent som «tanglus»). Kroppen har en typisk avlang form og kan minne om et skjold. Den er tydelig inndelt i flere kroppsavsnitt. De har syv par ben, hvorav alle lemmene er like store og likt orientert (isopode). Artene har også godt synlige antenner.
Fargen varierer, men er gjerne blågrå. De kan bli opp til 20 mm lange. Gruppens taksonomi er usikker, de har ofte vært antatt nært beslektet med skrukketroll.
Byglandsfjorden
Byglandsfjorden er en innsjø i kommunene Evje og Hornnes og Bygland i Agder fylke. Den er en del av Otravassdraget og strekker seg fra Vassenden i sør til Ose i nord. Om sommeren trafikkeres fjordstrekningen fra Byglandsfjord til Ose av veterandampbåten DS «Bjoren» som er verdens eneste vedfyrte passasjerdampbåt som fortsatt går i rutetrafikk.
Innsjøen er også habitat for den stedegne laksefisken byglandsfjordbleka. På grunn av sur nedbør har denne fisken ikke reprodusert naturlig siden midt på 1970-tallet og stammen er helt avhengig av utsetting for å overleve.
Navnet Byglandsfjorden brukes ofte om hele den 40 kilometer lange strekningen fra Vassenden til Ose, men den øvre delen nord for Storstraumen heter Åraksfjorden og regnes som en egen innsjø.
Den sørligste delen av Byglandsfjorden kalles Årdalsfjorden.
Byglandsfjorden ble regulert til kraftmagasin i 1905 og har i dag en reguleringshøyde på 5 meter. Magasinet rommer 212,3 mill. m³. Kraftverkene Vigelandsfoss, Hunsfoss, Steinsfoss, Nomeland og Iveland bruker alle vann fra magasinet.
Potensiometer
Et potensiometer er en resistiv spenningsdeler. Det består av en motstandsstrekning med fast resistans og et bevegelig tappepunkt som kan stilles til hvor som helst på strekningen. Tappepunktet berøres av sleperen.
Byglandsfjorden
Riksvei 9 går langs østsiden av Byglandsfjorden. Fånefjell er kommunikasjonshistorisk et spesielt parti fordi det her er fire ulike traseer forbi på innsiden, over, rundt på yttersiden og gjennom fjellet.
Potensiometer
Klassisk potensiometer
Navnet potensiometer kan oversettes til norsk som spenningsmåler. Det kommer av at apparatet potensiometer i klassisk forstand ble brukt for å måle elektriske spenninger. Det klassiske potensiometret består av en oppspent motstandstråd med jevnt tverrsnitt. Tråden er spent opp på et brett som også har en avstandsskala og en føre- og avlesningsanordning for sleperen. Trådens endepunkter blir veldefinerte der de går over skarpe kanter.
En kjent spenning U som legges over motstandstråden blir delt ned av potensiometret som en faktor RB/RT*U. RT er RA+RB. Her er RA motstandsverdien fra toppen til tappepunktet, RB fra tappepunktet til bunnen, og RT er hele trådens motstandsverdi.
En ukjent spenning (som må være lavere enn spenningen over tråden) sammenlignes med potensiometres spenning mens tappepunktet flyttes. Som indikator brukes et galvanometer koplet mellom den ukjente spenningen og tappepunktet. Når galvanometret ikke har utslag er spenningene like store og den ukjente spenningen er blitt kjent.
Presisjonen kan bli meget høy og er gitt av trådens jevnhet og nøyaktigheten av den kjente spenningen.
Et klassisk potensiometer brukes også i en Wheatstone-bro, som brukes til å måle elektriske motstandsverdier presist.
Dagens potensiometre
(Avsnittet kunne godt hete gårdagens potensiometre. Bruk av mekaniske potensiometre (per 2008) er gått sterkt tilbake.)
En variabel spenningsdeling er nyttig til så mangt, også når den ikke brukes til måling. Av den grunn finnes potensiometret i dag utført i et utall variasjoner. Potensiometre brukes både til å oppnå innstillbar spenningsdeling og til å oppnå innstillbar motstandsverdi.
Den viktigste endringen ble at sleperen dreies om en akse og motstanden er tilsvarende formet rund. En motstandstråd kan være viklet om et isolerende toroid eller motstanden kan bestå av et ledende sjikt. Oftest har slike utførelser en dreievinkel på 270 grader, 3/4 omdreining.
Når potensiometret er tiltenkt å kun oppvise en motstandsverdi mellom sleperen og en ende, og motstanden er tiltenkt større effekter, kalles det en rheostat.
Trimmepotensiometer
Et trimmepotensiometer er en ganske liten utførelse tiltenkt innstilling ved hjelp av et skrujern. Det blir innstilt én gang slik at en tiltenkt funksjon i et apparat blir optimal. Senere endringer gjøres kun ved verkstedservice av apparatet. Moderne trimmepotensiometre kan kreve 5 eller 10 omdreininger av stilleskruen for å komme fra ende til ende.
Logaritmisk potensiometer
Potensiometre som er beskrevet til nå har en fast motstandsendring per dreievinkel og kalles derfor lineære. For potensiometre for lydstyrkeregulering tappes en signalspenning ved sleperen og denne spenningen forsterkes videre og går til høyttalere. Lydstyrken kan slik reguleres fra null til fullt. Imidlertid ville et lineært potensiometer oppføre seg slik at det praktiske reguleringsområdet ville være sammenstuet i den nedre enden. Det blir nesten full lyd når det er dreid bare litt opp. For å unngå denne sammenstuingen lages banen logaritmisk; nede i området er motstandsendringen (Ohm per dreiegrad) langt lavere enn lengre oppe i området. Slike potensiometre kalles logaritmiske og skalaen blir ideelt sett et fast antall dB per dreiegrad. For annet bruk finnes potensiometre der logaritmekurven er speilvendt. De betegnes -LOG potensiometre.
S-kurve potensiometre
Av lignende grunner som til volumkontrollen føles innstilling av bass og diskant mere naturlig når banen har en såkalt S-kurve i stedet for å være lineær. Dette gjelder kun for en såkalt Baxandall type tonekontroll-kopling.
Stereopotensiometre
Potensiometre som brukes i audiosammenheng er gjerne duale, de inneholder ett potensiometer for hver kanal.
Potensiometerfeil
Kontakten mellom sleperen og motstandsmaterialet kan bli usikker og vaklete med tiden. Slikt høres som støy når sleperen beveges i en lydstyrkekontroll. I måleapparater kan slikt føre til målefeil.
Fast tappepunkt
Noen potensiometre har et fast tappepunkt i tillegg til sleperen og har derfor fire tilkoblinger. Slike ble spesielt brukt for lydstyrkekontroller for å endre bass/diskant forholdet noe med innstilt lydstyrke (fysiologisk volumkontroll).
Digitale potensiometre
Med utviklingen er det blitt slik at elektronikk er billig, mens mekanikk er dyrt å produsere. Digitale potensiometre stiller inn motstandsverdien og spenningsdelingen etter en digital kode som tilføres. Digitale potensiometre kan også være logaritmiske og finnes i stereovarianter. Digitale potensiometre beheftes ikke med dårlig kontakt til sleperen. Slike brukes svært ofte i digital elektronikk, som i TV-er og i lydkort for computere.
I forenklet mutlig språk kalles potensiometre oftest potmetre. På engelsk og tysk brukes betegnelsen potentiometer.
Alf Martinsen
Martinsen spilte som ungdom for Lillestrøm Sportsklubb, men meldte i 1931 overgang til klubben Fram som var organisert i Arbeidernes Idrettsforbund. Han spilte 21 landskamper for AIF-landslaget. I 1936 gikk han tilbake til Lillestrøm SK og kunne dermed spille for Norges Fotballforbunds «offisielle». Han fikk til sammen 25 landskamper for NFF-landslaget, og scoret 10 landslagsmål.
Martinsen var trener for Lillestrøm SK i periodene 1947–1950 og 1952–1953.
One
One er tallet én på engelsk, men kan ha flere betydninger:
Medvezjia
Medvezjia er en vulkan nord på øya Iturup i Kurilene i Russland.
Sverige under andre verdenskrig
Sverige under andre verdenskrig behandler Sveriges historie under andre verdenskrig, i årene 1939 til 1945. Perioden innledes med at andre verdenskrig bryter ut i 1939, og avsluttes med at andre verdenskrig tar slutt 1945.
Den første krigstiden
Samme dag som Tyskland invaderte Polen, 1. september 1939, gikk Sveriges statsminister Per Albin Hansson ut i radioen og talte til folket:
''Medborgare! Det förfärliga som vi i det sista hoppats att världen skulle förskonas ifrån har inträffat. Ett nytt stort krig har brutit ut. Vi ha att konstatera detta ohyggliga faktum och det tjänar bra litet till att försöka giva uttryck åt den sorg och fasa vi känna vid tanken på vad detta kan föra med sig av vånda och ve för en redan förut sargad och pinad mänsklighet.''
För oss svenskar gäller det nu att med lugn och beslutsamhet endräkteligen samlas kring den stora uppgiften att hålla vårt land utanför kriget, att vårda och värna våra omistliga nationella värden och att på bästa sätt bemästra den onda tidens påfrestningar.
I en felles uttalelse 18. september 1939 fortalte de nordiske landene at de skulle fortsette handelen med alle krigførende parter for å beskytte sin økonomiske eksistens.
I skyggen av de sovjetiske grensekravene stilt overfor Finland, samlet de fire nordiske statsoverhodene (kong Haakon av Norge, kong Christian X av Danmark, kong Gustav V av Sverige og Finlands president Kallio) seg til et møte i Stockholm for å demonstrere nordisk enighet og et felles arbeid for nøytralitet. Møtet vekket mye oppmerksomhet internasjonalt, og de mottok et støttende telegram fra USAs president Roosevelt. Hundretusener av mennesker hadde stilt opp for å vise sin støtte for møtet.
Sverige i skyggen av vinterkrigen
Den 30. november 1939 brøt forhandlingene mellom Finland og Sovjetunionen sammen, og med den sovjetiske invasjonen samme dag begynte vinterkrigen. Dette vekket stor uro i Sverige, hvor man fra flere hold fryktet at Sverige var neste mål. Sverige valgte å ikke erklære seg for nøytral, bare som «ikke krigførende», noe som gav landet mulighet til (til tross for at de ikke deltok aktivt med stridende tropper) å hjelpe Finland militært med blant annet krigsutrustning.
Den 6. desember, Finlands nasjonaldag, ble det i Stockholm holdt et høytidsmøte til støtte for Finland, hvor en innsamling innbrakte 4100 svenske kroner.
Den 13. desember ble det dannet en samlingsregjering av alle riksdagspartiene utenom Sveriges kommunistiske parti, som ble stengt ute. Med sterk støtte i den omfattende folkeopinionen for Finlands sak i krigen, begynte regjeringen å sende militær bistand til Finland. Den 17. januar 1940 ble det redegjort for bistandens omfang i riksdagen; en femtedel av Sveriges jagerfly var blitt sendt til Finland, 40 000 geværer, 42 millioner patroner med mere. Det ble også dannet et korps av frivillige, og totalt 8000 rakk å gå inn i krigen før den endte den 13. mars 1940. Ca. 40 svenske frivillige ble drept og 170 skadet i finsk tjeneste. Til tross for mangelen på formelle avtaler, hadde nok Finland forventet seg en militær allianse med Sverige, da svensk og finsk militære i mellomkrigstiden øvde sammen med en sovjetisk invasjon som scenario.
Under vinterkrigen forsøkte deler av militærledelsen å styre regjeringens utenrikspolitikk i retning av et sterkere engasjement i kampene i Finland, noe som fikk konsekvenser for privatpersoner i Sverige. Militærledelsens kampanje for en profinsk utenrikspolitikk kunne bli motarbeidet av kommunister i Sverige, så det ble derfor innledet en kampanje mot personer og organisasjoner man oppfattet som kommunistiske sympatisører. Den nasjonale kampanjen mot de innenlandske kommunistene ble drevet av kongen, forsvarsmakten, sikkerhetstjenesten og Sveriges politi, og besto av ulovlige razziaer, interneringer og fem dødsfall ved Mordbrannsattentatet mot Norrskensflamman. Forfølgelsen av svenske kommunister avtok ikke helt før det ble klart at Nazi-Tyskland var i ferd med å tape krigen etter slaget om Stalingrad i begynnelsen av 1943.
Avinorstreiken 2008
Avinorstreiken 2008 varte fra 16. mai til 21. mai 2008 som følge av at lønnsforhandlingene mellom Avinor og de LO-organiserte lufthavnsansatte i Norge ikke førte fram. 220 bakkeansatte ble tatt ut i streik og fem flyplasser ble stengt.