cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tadjoura
Tadjoura er en by i det sentrale Djibouti, med et innbyggertal på cirka 15 000 (2009). Byen er hovedstad i regionen med samme navn, og ligger ved kysten av Rødehavet.
Byen var i mange år fra begynnelsen av 1980 årene treningsbase for militære spesialstyrker.
Munsala
Munsala er en tidligere kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen hadde innbyggere i 1973. Munsala var en svenskspråklig kommune (98,4 % svensktalende i 1960).
Kommunene Jeppo, Munsala og Nykarleby landkommune ble slått sammen med bykommunen Nykarleby i 1975.
Dyrstad
Dyrstad er ei grend vest på Skjernøya i Lindesnes kommune, Agder. Grenda ligger vest for Valvik, ved fylkesvei 230.
Øvelser under Sommer-OL 1904
Det ble konkurrert om 94 olympiske titler i atten sporter under OL 1904 i St. Louis. Det var kun i bueskyting som damer hadde lov å delta. Boksing, lacrosse, roque og stuping var med på det olympiske programmet for første gang.
Gaius Octavius
Gaius Octavius (født ca 100 f.Kr. – død 59 f.Kr.) var en stamfar til de romerske keisere av Julo-claudiske dynastiet. Han var far til keiser Augustus, stebestefar til keiser Tiberius, tipptippoldefar til keiser Caligula, oldefar til keiser Nero. Han nedstammet selv fra en gammel, rik adelig familie (ridende ridder) i en gren av familien Octavii. Til tross for at han kom fra en rik familie var hans familie plebeiisk framfor patrisisk. Som en novus homo («ny mann») var han ikke av en senatorfamilie.
Hans bestefar, Gaius Octavius, kjempet som militær tribun på Sicilia i andre punerkrig. Hans far Gaius Octavius var en lokal øvrighetsperson som levde til han ble gammel. Han var fjernt beslektet med Gnaeus Octavius, konsul av 87 f.Kr. som ledet opposisjonen mot Lucius Cornelius Cinna.
Personlig liv
Octavius' første hustru het Ancharia. De to fikk et barn kalt Octavia Major. Det er ikke kjent hvordan dette ekteskapet endte, skjønt det er mulig at Ancharia døde i barsel. Han giftet seg senere med niesen til Julius Cæsar, Atia Balba Caesonia. Hvordan de to møttes er ikke kjent, skjønt Atias familie på farsiden, Balbi, levde nært til Velitræ som var hjemmet til familien Octavii. Han fikk to barn med Atia: Octavia Minor og Gaius Octavius, samme navn som sin far, sistnevnte kjent som den senere keiser Augustus, og som ble født i 63 f.Kr.
Politiske karriere
Octavius ble valgt til kvestor, antagelig i 70 f.Kr. I 61 f.Kr. ble han valgt til pretor. Året etter da hans periode var utgått ble han utpekt til propretor og tjenestegjorde som guvernør av den romerske provinsen Makedonia. Før han flyttet utenlands sendte senatet ham for å slå ned en slaveopprør ved Thurii. Disse slavene hadde tidligere deltatt i opprørene til Spartacus og Catilina. Han dro deretter til Makedonia og viste seg som en dyktig administrator, styrte «modig og rettferdig», hans bedrifter var blant annet å lede en romersk hær til seier i et uventet kamp mot en trakisk bessisk stamme. Cicero hadde stor aktelse for hans diplomatiske opptreden. Grunnet hans vellykte tid som guvernør i Makedonia fikk han nødvendig støtte for å bli valgt til konsul.
I 59 f.Kr. seilte Octavius til Roma for å stille til valg som konsul. Imidlertid døde han før ankomst. Han skal etter sigende ha dødd i det samme soverom hvor hans sønn Augustus senere kom til å dø. Hans karriere er oppsummert i en inskripsjon som ble reist av hans sønn i det forum han bygde i Roma: :
Ghaziabad
Ghaziabad kan vise til
Inger Helene Nybråten
Inger Helene Nybråten (født 8. desember 1960 i Skrautvål) er en norsk tidligere langrennsløper.
John Hjertås
John Hjertås (født 30. mars 1897 på Gjerøy i Rødøy, død 12. mai 1969 i Oslo) var en norsk forfatter og oversetter. Hjertås arbeidet som sykepleier. Han har skrevet tre bøker.
Inger Helene Nybråten
Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd med VM-gull på stafetten i Oslo 1982. I OL 1984 gjentok hun bedriften. I 1989 tok hun VM-bronse på stafetten hun gjorde også det samme i 1991 og 1993. Hun tok OL-sølv på stafetten i 1992 og 1994. Hun vant VM-bronse på 15 km og sølv på stafetten i 1995.
Ferjesambandet Solfjellsjøen–Vandve
Ferjesambandet Solfjellsjøen–Vandve krysser Vikafjorden og Kverva som del av fylkesvei 7298 på Helgeland, mellom Solfjellsjøen ferjekai på øya Dønna og ferjekaia på Vandve i Dønna kommune. Sambandet drives av Torghatten Trafikkselskap. Fra 1. juli 2015 driftes sambandet av Barents Maritime.
Ferjestrekningen har en lengde på 13,0 km og en overfartstid på 50 minutter, og blir betjent av MF «Vandve» 5 - 6 ganger daglig om hverdagen. 2014 var årsdøgntrafikken 6 kjøretøyer.
Macrodorcas (Epidorcus) tarsalis
Utseende
En middelsstor (hannen 25-39 millimeter), slank, matt mørkbrun hjortebille. Hannen har lange, slanke, nokså rette kjever med uregelmessige tenner, noen ganger sagtakkede. Pronotum er rundet.
Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.
Utbredelse
Arten er utbredt fra Myanmar i vest til Java i øst.
Systematisk plassering
Arten blir ofte plassert i slekten Prosopocoilus.
Hans Raastad
Hans Jørgen Raastad (født 8. mai 1943 i Skien) var leder for Arbeidernes ungdomsfylking i årene 1969 til 1971.
Renbygda
Renbygda er et tettsted i Holtålen kommune i Trøndelag. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger omtrent 36 kilometer nord for Røros. Renbygda ligger nordøst for og delvis sammenbygd med kommunesenteret Ålen.
Hans Raastad
Raastad tok eksamen ved Telemark Handelsgymnas i Skien og er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole (NHH) i Bergen (1968). Han arbeidet som konsulent ved finansrådmannens kontor i Skien og ble året etter valgt til formann i AUF. Han hadde tidligere vært formann i Klosterskogen og Gimsøy AUL i Skien og formann i Telemark distriktslag av AUF.
Raastad overtok ledelsen i AUF i en politisk brytningstid med sterk radikalisering blant ungdommen. Raastad og AUF la seg på flere områder på kollisjonskurs med moderpartiet. Spesielt ble AUFs engasjement mot NATO og EEC (EU) problematisk for DNA-ledelsen. Raastad var i en periode også formann for Vietnambevegelsen i Norge.
Han har arbeidet som økonom i Samvirke Forsikring, Tiden Norsk Forlag og Folkets brevskole. Fra 1988 til 1991 var han administrerende direktør i Arbeiderbladet og var en periode formann i Oslo-Avisenes forening. Deretter var han fram til 1993 økonomisjef i Oslo kommunale kontorbedrift, før han ble økonomisjef i Sagene Torshov bydelsforvaltning i Oslo.
Raastad har også vært medlem av representantskapet og kontrollkomiteen i OBOS, styreformann i Norsk Film AS og Utøya AS, medlem av Østlandsdata AS, A-pressens Samvirke AL og Statens styre for Pengelotteriet.
A Darwinian Left
A Darwinian Left: Politics, Evolution and Cooperation er en bok av Peter Singer, som argumenterer for at synet på menneskenaturen som evolusjonen forutsetter (dvs. sosiobiologi) er kompatibelt med og bør inkorporeres i det ideologiske rammeverket for venstresiden. Evolusjonære syn på menneskenaturen har tidligere blitt betraktet å underbygge den politiske høyresidens ideologi. Singer argumenterer med at venstresiden vil bli bedre i stand til å oppnå sine økonomiske og sosiale mål dersom dersom den inkorporerer det mer korrekte synet som evolusjonen bringer: «Å være blind for fakta om menneskenaturen er å risikere en katastrofe.» For eksempel argumenterer Singer for at det generelle marxistiske synet på mennesket er ukorrekt, og vil føre til en gjentakelse av tidligere autoritære regimer på venstresiden.
Darwin og høyresiden
Singer kritiserer dette synet, siden vitenskapen ikke skal trekke slutninger fra det deskriptive til det normative, det vil si at dersom vitenskapen forteller oss om et trekk ved mennesket, sier den ingenting om hvorvidt dette trekket er godt eller  dårlig. Singer illustrer dette ved spørsmålet om medisinsk behandling til barn med diabetes som ellers ville dø før de var i stand til å reprodusere seg. Fra et evolusjonistisk perspektiv ville det muligens være fornuftig å nekte disse medisin, siden da færre barn vil bli født med det i fremtiden.
Darwin og venstresiden
Selv om Marx var begeistret for Darwins Artenes Opprinnelse hevder Singer at Marx misforstod Darwin. Marx forstod evolusjonen som en prosess som fungerte frem til mennesket var utviklet. Etter dette, tenkte han, var det marxismen som forklarte mennesket.
Friedrich Engels var også begeistret for Darwin, men ifølge Singer hadde han enda større problemer med å forstå Darwinismen, som han tolket som langt mer lamarckistisk.
Denne misforståelsen rundt Darwin og Lamarchs ideer skulle, ifølge Singer, bidra til Lysenkos agrikulturelle ide, som i ettertid har blitt sett på som et stort feilgrep.
Singer kritiserer også venstresidens drømmer om det perfekte samfunn, uten krig, sosiale ulikheter eller kjønnsforskjeller. Dette hevder han er urealistisk med tanke på menneskenaturen.
Likestilling
I spørsmålet om likestilling kritiserer Singer det konstruktivistiske synet på kjønn som er mye utbredt på venstresiden.
«Siden kvinner er begrenset i antallet barn de kan ha, er de mest sannsynlige til å være mer selektive i deres valg av partner. Menn, på den andre siden, er begrenset i antall barn de kan ha bare i antallet kvinner de kan ha sex med. Hvis det å skaffe seg høy status er øker tilgangen på kvinner, så kan vi forvente at menn vil ha en sterkere drift mot status enn kvinner. Dette betyr at en ikke kan bruke det faktum at det er en relativt høyt antall menn i høystatusposisjoner i forretningslivet eller i politikken for å konkludere med at det har vært en diskriminering mot kvinner. »
Singers tre punkter
Singer trekker opp tre punkter for hva den darwinistiske venstresiden ikke vil komme til å gjøre :
Ferjesambandet Hanøy–Brottøy–Lonkan–Kaljord
Ferjesambandet Hanøy–Brottøy–Lonkan–Kaljord–Stokmarknes, også omtalt som «Raftsundet Nord», er del av fylkesvei 7640 i Hadsel og betjener ferjekaiene Hanøy på Austvågøya, Brottøya, Storå, Ingelsfjord, Sommerset Helgenes, Lonkan, Kaljord på Hinnøya og Stokmarknes på Hadseløya. Sambandet drives av Boreal Sjø.
Sambandet betjenes av MS «Hanøy». Det er avgang fra Stokmarknes to til fem ganger daglig, med forskjellige faste anløp og anløp etter behov.
Ali Sabieh
Ali Sabieh er en by i det sørlige Djibouti, med et innbyggertall på ca. 40 000. Byen er hovedstad i regionen med samme navn, og er landets nest største by.
Populærmusikk
Populærmusikk er en samlebetegnelse for en rekke stilarter innen musikk, som kan hevdes å være tidsaktuell underholdningsmusikk. Popmusikken retter seg i første rekke mot et kjøpekraftig ungdommelig publikum, men musikken favner folk i alle aldre.
Som eksempler på populærmusikkens historie, under betydningen av tidsaktuell underholdningsmusikk, er swing et eksempel på 1930-tallets populærmusikk, og rock and rollmusikk eller (rock) regnes som 50-tallets populærmusikk. På 1960-tallet dukket beatmusikken opp og ble datidens populærmusikk. Etterhvert som mange av de klassiske popbandene ble eldre og nye kom til, har begrepet favnet stadig ny betydninger og sjangre, som heavy metal og hiphop.
Etterhvert har begrepet «popmusikk» blitt mer brukt om en spesiell sjanger, enn den originale betydningen som musikk som er populær blant folket.
Pithodia
Pithodia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, avlang, mørkt rødbrun trebukk. Antennene er en del lengre enn kroppen. Pronotum er sylindrisk, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er parallellsidige, beina forholdsvis korte og kraftige. Kroppen har tegninger dannet av lyse skjell.
Utbredelse
Arten er bare kjent Sulawesi.
Albert Ahlberg
Albert Natanael Ahlberg (født 23. mai 1899 i Vollsjö i Skåne, død 14. januar 1986 i Varberg) var en svensk lege.
Ahlberg studerte medisin i Lund, der han avla medisinsk lisensiatgrad i 1929. Etter å ha arbeidet som lege ble han i 1940 dr.med. ved Lunds universitet på avhandlingen Studien über 111 nachuntersuchte Fälle von Calcaneusfrakturen. I 1939 begynte han ved Kustsanatoriet Apelviken i Varberg, der han var overlege fra 1941 til 1966. Han utga flere arbeider i ortopedi.
Ahlberg ble i 1947 tildelt den norske utmerkelsen Haakon VIIs Frihetskors.
René Queyroux
René Paul Martial Queyroux (født 22. desember 1927 i Halluin, død 10. august 2002 i Lyon) var en fransk fekter som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne. Queyroux vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Italia og Ungarn. De andre på laget var Armand Mouyal, Daniel Dagallier, Yves Dreyfus og Claude Nigon.
Vigleik Trygve Sundt
Vigleik Trygve Sundt (født 12. august 1873 i Farsund, død 23. august 1948 i Oslo) var en norsk jurist, opprinnelig fra Farsund der han etter middelskole gikk i snekkerlære sammen med trillingbrødrene. De fulgte med ham til Kristiania katedralskole der alle tre tok examen artium 1892 med haud illaud, men hvorefter de gikk videre og fikk en examen philosophicum i 1893 med laud og i Vigleiks tilfelle, endelig en cand.jur. i 1897. Dette brakte ham jobb som fullmektig ved amtskontoret i Jarlsberg og Larviks amt i 1898 og sorenskriver i Nordre Østerdalen fogderi et par år før han relokerte til hovedstaden som sakførerfullmektig og fra 1903 praktiserende sakfører i firmaet Sundt & Sundt som han startet med trillingbroren Bjarne Sundt (1873–1906).
Etter Bjarne Sundts død i 1906 tok han opp en enda yngre bror Rolf Sundt (1881–1956) som tok del i driften som varte frem til 1931 da Vigleik gikk over til Vinmonopolet og vervet som styreleder ved Det norske teatret, samt en periode som medlem i Oslo bystyre fra 1932 til 1937 der han hadde sittet fra 1917 til 1919, noe som bragte ham en St. Olavs Orden. Han hadde da sittet flere perioder i representantskapet for Dagbladet. Den tredje tvillingbroren het Halfdan Sundt (1873–1951) og var født i Finland, men ble en anerkjent kirurg. De var sønner av Peter Ingvart Sundt (1841–1917) og Anna Christiane Salvesen (1844–1906). Faren var konsul i Farsund og av Sundt (slekt). Selv giftet Vigleik Trygve seg med ho Alethe Elisabeth Anker (1874–1932) som var datter av major Herman Morten Fredrik Anker av den kjente slekt Anker. Søstera Ingrid Sundt (1879–1939) ble gift med arkitekten Christian von Munthe af Morgenstierne (1880–1967) av slekten Munthe af Morgenstierne.
Nefertiti
Nefertiti (på tysk Nofretete, født ca. 1370 f.Kr., død ca. 1330 f. Kr.) var en dronning i det gamle Egypt fra 1353 f.Kr. til 1336 f.Kr. Hun var den viktigste hustruen til faraoen Akhnaton. Fra Aknantons 13. regjeringsår forsvinner Nefertiti fra kildene. Nefertiti og ektemannen er særlig kjent for å gjennomføre en religiøs revolusjon i det gammelegyptiske samfunnet ved at de samlet seg om bare én guddom, nemlig Aton («solskiva»).
Biografi
Nefertitis opphav er ukjent. En hypotese er at hun var datter av Ay, som senere ble farao etter Tutankhamon. Det har også vært foreslått at hun kan ha vært av utenlandsk opprinnelse. Nefertiti og Akhnaton fikk seks døtre; Meritaten, Meketaten, Ankhesenpaaten (senere Ankhesenamun), Neferneferuaten Tasherit, Neferneferure og Setepenre. I løpet av Akhnatons regjeringstid ble det reist flere templer i Karnak i Teben, og ett av dem ble dedisert til Nefertiti. Her er Nefertiti avbildet på flere relieffer. Etterhvert forsvinner hun fra kildene. En teori er at hun falt i unåde og ble erstattet, enten av en av døtrene eller av en av Akhnatons andre hustruer. Det finnes også forskere som mener at hun kan ha blitt regent og opphøyd til kvinnelig farao, slik som blant annet Hatshepsut. Nefertitis grav har aldri blitt funnet. Et forslag går ut på at hun kan være den ene av to kvinnelige mumier i grav KV 35 i Kongenes dal, eller at graven hennes kan være gjemt bak gravkammeret i Tutankhamons klippegrav på samme sted. Et annet forslag er at Nefertiti kan være begravet i Amarna.
Nefertiti-bysten i Berlin
Nefertiti er særlig kjent gjennom en berømt malt portrettbyste av kalkstein og gips som står i Egyptisk museum i nordfløyen av Neues Museum (Museumsinsel) i Berlin. Den ble funnet av tyske arkeologer i 1912 i Akhetaten, sammen med flere andre fragmenter og deler av statuer. Bysten ble gitt museet av forretningsmannen James Simon (1851–1932). Skulpturen mangler inskripsjoner, men viser dronningen med en høy, blå krone som opprinnelig og en bred ringkrave. Kronen var prydet med uraeusslange foran og trolig unik for dronningen. Bysten har blitt et ikonisk symbol både på det gamle Egypt og byen Berlin. Samtidig har dronningens levende, slanke og elegante ansiktstrekk og hennes bøtteformede krone blitt et «varemerke» for henne selv.
Thermoniphas
Thermoniphas er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).
Utseende
Små blåvinger (vingespenn 15-20 millimeter) med avrundede vinger som har en stjert bakerst på bakvingen. Oversiden hos hannene er litt matt blå eller blåfiolett, hunnene er bleke med brun ytterkant. Undersiden er gråhvit med enkelte svarte flekker inne i vingen, en rad av svarte flekker langs ytterkanten og en serie av grå tverrflekker innenfor denne.
Levevis
Artene lever i skog. De besøker gjerne blomster. Larvenes næringsplanter ser ikke ut til å være kjente.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika sør for Sahara, mest i de sentrale delene, den mangler i det sørlige Afrika.
André Bråthen
André Bråthen (født 29. april 1994) er en norsk politiker (FrP) og var fra 2014 til 2017 generalsekretær i Fremskrittspartiets Ungdom. Han var fra 2012 til 2014 formann i Vestfold FpU. Han er i stortingsperioden 2013–2017 3. varamedlem til Stortinget for Vestfold FrP.
Fra 1. oktober 2017 er Bråthen CFO og CMO i lederrekrutteringsfirmaet BackerSkeie AS. Tonje Lavik er fra 1. oktober ny generalsekretær i FpU.
Bråthen er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen ved OsloMet i 2020, og studerer for tiden Executive Master og Management ved Handelshøyskolen BI.
Yves Dreyfus
Yves Dreyfus (født 17. mai 1931 i Clermont-Ferrand, død 16. desember 2021) var en fransk fekter som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne, 1960 i Roma og 1964 i Tokyo. Dreyfus vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Italia og Ungarn. De andre på laget var Armand Mouyal, Claude Nigon, Daniel Dagallier og René Queyroux.
Åtte år senere, under Sommer-OL 1964 i Tokyo, vant han en ny bronsemedalje med det franske kårdelaget.
Gösta Millberg
Gösta Millberg (født Nils Gösta Ingemar den 30. januar 1922, død 29. desember 2008) var en svensk keramiker som arbeidet ved Rörstrand (porslensmerke) på 1960- og 1970-tallet og som seinere også var medlem av Drejargruppen.
Lille Skottholmen
Lille Skottholmen er en holme på 2,5 mål i Galtesund, innerst mot Arendal, med grunnummer 205 og bruksnummer 192.
Navnet kommer fra at det ble lagret tømmer til Skottland på holmen. Den hadde fra 1885 et lite innseilingsfyr innebygget i en karnapp i det sørvestre hjørnet på boligen til fyrvokteren. I 1904 ble det bygget en egen fyrlykt. Boligen ble flyttet til fastlandet i 1925, mens fyrlykta ble erstattet av en rundtlysende lanterne i 1956. Denne står på et jernstativ på grunnmuren til den tidligere fyrlykta. Holmen er uregulert og er definert i arealkategorien næringsformål. En reguleringsplan er under bearbeidelse. Det er lagt inn vann og kloakk via det offentlige vann- og avløpsnettet.
Det har vært drevet diverse virksomhet relatert til sjøfart på holmen, blant annet et båtverksted. Holmen har også flere brygger. Holmen brukes pr. 2010 av Norsk Solingklubb og verkstedet brukes til vedlikehold og utrusting av soling seilbåter, og i forbindelse med regattaer.
Trubtsjevsk
Trubtsjevsk (russisk: Трубчевск) er en by i Brjansk oblast i Russland. Den ligger rundt 90 km sørvest for Brjansk. Innbyggertall: 16 342 (folketelling 2002).
Historie
Trubtsjevsk er en gammel severisk by, som første gang nevnes som Trubetsk i østslaviske manuskripter som beskriver hendelsene i årene 1164 og 1183. Lokalt anses imidlertid 975 som året for byens grunnleggelse. Bynavnet ble i disse tidlige periodene stavet som Trubetsj (Трубечь), Trubetsk (Трубецк), Trubtsjesk (Трубческ) og Trubezjsk (Трубежск).
Tuvalus riksvåpen
Tuvalus riksvåpen er et skjold med en gyllen kant som er dekorert med åtte muslinger og åtte bananblader. Selve skjoldet viser ei hytte under en blå himmel å en grønn bakke. Nedafor bakken er det en stilisert avbildning i blå og gull av havbølger. Under skjoldet står det et banner med inskripsjonen Tuvalu mo te Atua, som betyr «Tuvalu for den allmektige» på tuvalsk. Dette er også tittel på nasjonalsangen og landets motto.
Alcoa Norway
Alcoa Norway, tidligere kalt Elkem Aluminium ANS, er et norsk industriselskap som driver aluminiumsverk på Lista og i Mosjøen.
Historie
Selskapet var inntil 2009 eid av Elkem og Alcoa (The Aluminium Company of America) i fellesskap. Hvert selskap hadde 50 % eierandel, hvor Elkem hadde det operative ansvaret. Seint i desember 2008 ble det bekjentgjort at Alcoa ønsket å overta Elkems eierandel og bli eneste eier. Den formelle overtakelsesdatoen var 1. april 2009, men ble utsatt til 15. april 2009. Etter overtakelsen rapporterer de tre enhetene Alcoa Mosjøen (AM), Alcoa Lista (AL) og Alcoa Mosjøen Anode (AMA) til selskapet Alcoa Norway, som er registeret i Oslo.
Anlegget i Mosjøen
Aluminiumsverket i Mosjøen ble startet i 1958 av selskapene Elektrokemisk (seinere Elkem) og AIAG (Aluminium-Industrie-Aktien-Gesellschaft, seinere Alusuisse). Første ovnen ble startet i Mosjøen den 4. februar 1958 og produksjonen i 1959 var på 23 000 tonn. Alcoa tok over for AIAG allerede i 1963.
«Mosal», som verket i Mosjøen opprinnelig ble kalt, var basert på Søderberg-teknologi, men i 1987–88 ble halve ovnsparken modernisert til prebake-teknologi. Prebake-teknologi, dvs ovnsdrift basert på forbakte anoder, har bedre produktivitet og langt lavere miljøskadelige utslipp. I 2001–02 ble resten av ovnene bygd om til prebake, samt at antallet ovner ble økt fra 332 til totalt 404 stk. Verket i Mosjøen produserer i dag spesiallagede valseemner og lavjerns støpelegeringer. Produktene eksporteres i hovedsak til kunder i Europa og produksjonskapasiteten er i dag på ca. 193 000 tonn primærmetall per år. Omtrent 40% av alle øl og brusbokser på markedet i Europa har lokk som er valset ut av metall fremstilt i Mosjøen.
I 2007 startet Elkem Aluminium en anodefabrikk i Mosjøen, Mosjøen Anode. Mosjøen Anode var opprinnelig eid ca. 5/6 av Alcoa og 1/6 av Elkem og har en produksjonskapasitet på 280 000 tonn karbonanoder per år.
Fra 2022 kjøper Alcoa strøm i 15 år fra Øyfjellet vindpark, en Nordex 400 MW vindpark ved Mosjøen.
Anlegget på Lista
Anlegget på Lista ble startet i 1971 og det produseres i dag pressbolt for ekstruderingsformål, samt at det leveres flytende støpelegeringer til bildelprodusenten Aludyne Norway, som er lokalisert like ved verket. Lista er også i dag basert på Søderberg-teknologi, men Elkem Aluminium har videreutviklet teknologien slik at miljøutslipp og produksjonsresultater er sammenlignbare med det som oppnås med prebake-teknologi. Produksjonskapasiteten er i dag på ca. 95 000 tonn primærmetall per år.
Illhøllia tunnel
Illhøllia tunnel er en 1,260 meter lang tunnel langs europavei 6 i Dunderlandsdalen i Rana kommune på Helgeland i Nordland, som ble åpnet i 2003. Tunnelen befinner seg i et stupbratt fjellområde. Før tunnelen ble åpnet måtte den tidligere E6 stadig utbedres. Veien var nemlig i ferd med å rase ut i Ranelva på grunn av erosjon fra bekker under veien.
Surazj
Surazj (russisk: Сураж) er en by i Brjansk oblast i Russland. Den ligger ved elva Iput, rundt 140 km sørvest for Brjansk. Innbyggertall: 12 046 (folketelling 2002).
Bosetningen ble først nevnt på 1600-tallet som landsbyen Surazjitsji (russisk: Суражичи), senere som en sloboda. I 1781 fikk bosetningen byrettigheter, under navnet Surazj-na-Iputi (russisk: Сураж-на-Ипути), og i 1797 fikk den sitt nåværende navn, Surazj.
Tommys Popshow
Tommys Popshow er et norsk musikalsk underholdningsprogram med Tommy Steine som gikk på TV 2 fra 2003 til 2004. Programmet var lagt opp som en musikkonkurranse der tre kjendislag skulle konkurrere mot hverandre i hvert program. Noen av dem hadde musikalsk bakgrunn, andre ikke. Steine sang en norsk versjon av Robbie Williams' låt «Let me entertain you» i åpningen av hvert program. En rekke andre kjente sanger ble fremført i hvert program av deltakerne.
Programmet gikk på fredagskvelder og skulle være en konkurrent til Ivar Dyrhaugs Beat for beat. Det gikk dårlig og etter fire sendinger ble programmet flyttet en time tidligere, slik at det ikke kolliderte med Beat for beat. Andre sesong gikk på søndagskvelder, tredje på mandagskvelder.
Premieren ble sett av 490 000, mens andre sending falt ned til 287 000.
Jakob Martin Pettersen
Jakob Martin Pettersen (født 11. april 1899 i Bergen, død 8. februar 1970) var en norsk kjemiker og politiker (Ap). Han var samferdselsminister i Oscar Torps regjering fra 1952 til 1955.
Pettersen jobbet som kjemiker ved Odda Smelteverk fra 1924. Han ble med i formannskapet i Odda i 1932 og valgt til ordfører i 1945. Han var stortingsrepresentant 1945–65, og både vara- og visepresident i Odelstinget.
Rekkehus
Fordelen ved et rekkehus er at varmetapet gjennom ytterveggene er mindre, da kun to fasader vender ut mot det fri. Dessuten er tomten hvor huset er plassert ofte mindre enn andre villatomter og dermed billigere.
Skatteetaten har definert tre forskjellige boligtyper og kaller rekkehus for småhus:
Referanser
Småhus
Signiphoridae
Signiphoridae er en gruppe som hører til blant parasittvepsene og er en familie i ordenen vepser. Gruppen omfatter 76 kjente arter fordelt på 4 slekter. Det er funnet 10 arter i Europa, og man regner med at det finnes én art i Norge.
Utseende
Bittesmå (0,2 – 1,5 mm), kompakte snylteveps, vanligvis svarte, men de kan være gulaktige. Kroppen er flattrykt og glatt uten hår eller synlig skulptur. Antennene består av fem – sju ledd, de innerste leddene er små og ringaktige, det ytterste leddet danner en lang, uleddet klubbe. Hodet er ganske variabelt i form og størrelse. Forkroppen (thorax) er nokså bred, scutellum er mye bredere enn langt, omtrent rektangulært. Propodeum, som egentlig er det fremste bakkroppsleddet, men sammenvokst med thorax, har et trekantet midtfelt som lett forveksles med scutellum, men ligger bak dette. Beina er nokså korte, slanke eller middels kraftige. Vingene er avrundede, uten synlig årenett og uten fine hår på vingelflaten, med lange hår langs hele eller det meste av kantene. Bakkroppen er bred, tett trykket inntil forkroppen slik at "vepsetaljen" (petiolus) ikke er synlig.
Levevis
Signiphoridene er nesten alle sammen assosiert med skjoldlus (Coccoidea), enten som direkte parasitoider på skjoldlusene eller som hyperparasitoider som snylter på andre parasitoider (fluer eller andre Chalcidoidea) som angriper disse. Arten Clytina giraudi, om er funnet i Danmark, snylter på stråfluer Chloropidae som lever på takrør. De fleste larvene lever enkeltvis, men det finnes også noen som lever mange sammen i samme vert.
Enciclopedia Libre
Enciclopedia Libre Universal en Español, kort Enciclopedia Libre, er en spanskspråklig encyklopedi, skrevet av frivillige, basert på wikiprogramvare og utgitt under GNU Free Documentation License.
Opprettelsen av Enciclopedia Libre var en nøkkelbegivenhet i Wikipedias tidlige historie og det ble ført samtaler med prosjektet for å få til en gjenforening, noe som ikke ble oppnådd. Saken førte likevel til omfattende diskusjon om de ikke-engelskspråklige Wikipedia-prosjektenes rolle og Wikipedias natur, og etter hvert ble det gjennomført mange endringer i Wikipedia-systemet, spesielt endringer ønsket av de ikke-engelskspråklige prosjektene. En av de mest sentrale endringene var at det ble slått entydig fast at Wikipedia skulle være reklamefritt, og i 2003 ble eierskapet til Wikipedias domene og ansvaret for den tekniske driften av prosjektet overført til en ideell stiftelse, Wikimedia Foundation. Prinsippet om prosjektenes autonomi fikk også en sentral plass som et grunnprinsipp for Wikipedia. I 2004 ble www.wikipedia.org en portal til de forskjellige prosjektene, istedenfor å gå rett til engelsk Wikipedia. Denne endringen skjedde etter flere års debatt. I sum fikk Wikipedia en mer internasjonal innretning med større vekt på brukerdemokrati og prosjektautonomi, og med et klart ideelt formål, og utviklet seg fra et privateid prosjekt til et selvstyrt internettsamfunn.
I mange år var Enciclopedia Libre betydelig større enn spansk Wikipedia, som etter splittelsen var mer eller mindre inaktiv frem til 2003. Den betydelige pressedekningen engelsk Wikipedia etter hvert fikk førte imidlertid til et langsomt oppsving også for spansk Wikipedia, som gikk forbi Enciclopedia Libre i 2004 og har siden blitt mye større.
Kipchoge Keino
Kipchoge «Kip» Keino (født 17. januar 1940 i Kipsamo) er en tidligere kenyansk friidrettsutøver.
Aphanognathus hiekei
Aphanognathus hiekei er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Kipchoge Keino
Keino var blant de første kenyanske mellom- og langdistanseløperne som slo gjennom, og har i tillegg til en rekke andre meritter vunnet to OL-gull, på distansene 1500 meter og 3000 m hinder.
Aphanognathus hiekei
Utseende
En ganske liten (15-18 millimeter), halvblank, brun hjortebille. Oversiden er fint og jevnt punktert. Hannens kjever er moderat forstørrede, med en tykk, firkantet tann på oversiden. Antennene har en tre-leddet vifte. Hodet er uten påfallende kjøler eller knøler, men med en vag, rundet uthuling foran. Pronotum er tett punktert, rundet, innsnevret bak. Dekkvingene er blanke og tett punkterte. Hunnen ligner hannen, men kjevene er spinklere.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær. De fleste av disse artene lever i tropisk regnskog.
Kipchoge Keino
I 1964 og 1965, under det første og andre afrikanske mesterskapet, vant Keino både 1500 og 5000 meter. I 1966 vant han to distanser under Commonwealth-lekene, løpene over en og tre engelske mil.
Aphanognathus hiekei
Utbredelse
Arten lever på Filippinene.
Kipchoge Keino
Under OL 1968 i Mexico by vant han gull på 1500 meter på ny olympisk rekord: 3.34,9. Rekorden ble stående til 1984. Han løp også inn til sølv på 5000 meter.
Fire år senere, under OL 1972 i München vant Keino sin andre gullmedalje, denne gang på 3000 meter hinder. Han tok også en ny sølvmedalje, denne gang på 1500 meter.
Øyvind Bjorå
Øyvind Bjorå (født 1974) er en norsk klassisk fiolinist og dirigent.
Han har vært fiolinist og 1. konsertmester i Operaorkesteret siden 2005, og har tidligere vært konsert mester i Trondheim Sypooniorkester (1999 til 2002) og Bergen Filharmoniske Orkester (2002 til 2005). Han har også vært engasjert som konsertmester i utenlandske orkester som Philharmonia Orchestra og Danmarks Radios Symfoniorkester.
Han fullførte dirigentstudiet under Ole Kristian Ruud ved Norges musikkhøgskole i 2011 og har senere dirigert orkestre som Oslo Filharmoniske Orkester, Trondheim Symfoniorkester og Stavanger Symfoniorkester. Fra 2014 til 2016 var han fast dirigent for Bodø Sinfonietta som senere ble en del av Nordnorsk Opera og Symfoniorkester. Sammen med Peter Herresthal og Nordnorsk Opera og Symfoniorkester ble han nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen samtid for innspillingen av Eivind Buenes Violin Conserto I Miniatures.
Tor Wallin Andreassen
Tor Wallin Andreassen (født 18. mai 1955) er professor i tjenesteinnovasjon og ledet Center for Service Innovation (CSI) ved Norges Handelshøyskole 2013 til 2019. Han var sentral i etableringen av oppfølgeren til CSI, forskningssenteret Digital Innovation for sustain Growth (DIG) ved NHH - et senter han ledet frem til 2022. Han har tidligere vært professor i markedsføring og prodekan ved Handelshøyskolen BI. Andreassen er grunnlegger av Norsk Kundebarometer(BI), Forum for Markedsorientert Ledelse (BI), den årlige Professor Johan Arndt Markedsføringskonferanse, og Norsk Innovasjonsindeks (NHH) som er «eksportert» til en rekke andre land, inkludert Finland, Sverige, Danmark, Belgia, Spania, og USA.
Andreassen er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole, han en MSc fra Handelshøyskolen BI og sin PhD. fra Stockholm Business School ved Stockholm Universitet. Han har pedagogisk utdanning fra Vanderbilt University og Harvard Business School i USA og tilbrakt forskningsopphold ved Vanderbilt University, University of Maryland, Stanford University, University of Queensland, og Maastrich University.
Corumbá
Byen er havneby langs elva Paraguay og et knutepunkt for jernbaneforbindelsen til Bolivia. Byen var også et strategisk knutepunkt i trippelalliansekrigen.
Jenő Hámori
Jenő Arhand «Gene» Hámori (født 27. august 1933 i Győr) var en ungarsk fekter som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og 1964 i Tokyo. Hámori ble olympisk mester i fekting under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det ungarske laget som kom på vant lagkonkurransen i sabel foran Polen og Sovjetunionen. De andre på laget Aladár Gerevich, Rudolf Kárpáti, Pál Kovács, Attila Keresztes og Dániel Magay.
Vadim Bavikin
Vadim Bavikin (hebraisk: ואדים בביקין; født 4. oktober 1970) er en israelsk tidligere spydkaster, som emigrerte fra Ukraina til Israel i 1990. Bavikins personlige rekord er 81.94 ('04). Han har 11 nasjonale mesterskap i spydkast.
Bavikin deltok under Sommer-OL 1992 i Barcelona. I 1994 ble han utestengt i 4 år på grunn av doping.
Afaese Manoa
Afaese Manoa (født 1942 ) er en tuvalsk forfatter og musiker. Han er den mest kjente tuvalskspråklige forfatteren. Han har blant annet skrevet teksten og musikken til Tuvalus nasjonalsang, «Tuvalu mo te Atua», som ble gjort offisiell ved landets selvstendighet i 1978. De mest kjente verka hans vitner om en sterk kristentro.
«Charles de Gaulle» (R 91)
«Charles de Gaulle» er det eneste hangarskipet i tjeneste for den franske marine og erstattet de tidligere hangarskipene av Clemenceau-klassen. Skipet er marinens flaggskip, atomdrevet, og det nest største marineskip i Europa etter det russiske hangarskipet «Admiral Kuznetsov». Skipet skulle opprinnelig hete «Richelieu», men det ble i 1987 bestemt å kalle det opp etter Charles de Gaulle.
Utstyr
«Charles de Gaulle» er utstyrt med 40 luftfartøy, deriblant:
I tillegg har skipet kanoner og missiler til selvforsvar.
Covid-19
I midten av april 2020 ble 1041 besetningsmedlemmer på hangarskipet og dets ledsagende skip testet positiv for covid-19. Alle 2300 mannskaper ble testet, soldatene ble isolert for 14 dager i og rundt Toulon. Skipets siste anløp før hendelsen hadde vært i Brest 13.-16. mars.
Tuvalu mo te Atua
«Tuvalu mo te Atua» (Tuvalu for den allmektige) er Tuvalus nasjonalsang. Teksten og melodien er av Afaese Manoa. Den ble tatt i bruk i 1978, da Tuvalu ble selvstendig. Den har både tuvalsk og engelsk tekst.
Vera Güntert
Vera Güntert er en eldre søster av rulleskøyteløperen og skøyteløperen Jasmin Güntert.
Sammenlagt i Verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2020/21.
Storkjeft
Storkjeft (Stomias boa) er en art i gruppen strålefinnede fisker. Den holder til på over 1000 meters dyp, men kan komme nærmere overflaten om natten. Den lever av andre fisk og krepsdyr. Den blir opptil 32 cm lang.
Prismognathus dauricus
Utseende
Hannen er en middelsstor (25-35 millimeter), blank, rødbrun hjortebille. Kjevene er knivformede, sagtakkede på innsersiden, vanligvis lengre enn hodet. Det er et spisst "horn" foran hvert fasettøye. Kroppen er halvblank, knapt synlig punktert. Hunnen er blankt svart.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Utbredelse
Arten er utbredt i Russland, Mongolia, Kina, Korea og Japan.
Liste over kulturminner i Gloppen
Liste over kulturminner i Gloppen er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Gloppen. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk. v
Schiacallia
Utseende
En middelsstor, blank, brunsvart trebukk. Antennene er litt lengre enn kroppen. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene, sylindrisk og nokså kort. Dekkvingene er parallellsidige, kledt med fine, oppstående hår.
Utbredelse
Arten er utbredt i det østlige Brasil.
Eilif Gunstrøm
Eilif Gunstrøm (født 10. juli 1897, død 26. mai 1976) var en norsk bratsjist, komponist og dirigent fra Skien, kjent fra sin tid i kammerensemblet, Oslo Strykekvartett, samt fra flere opptredener i NRK-radio som solist eller med større besetninger som Kringkastingsorkestret og Oslo Filharmoniske Orkester (1926–63) der han virket som 2. solobratsjist.
Gunstrøm var også en omreisende inspirator og dirigent for klassiske ensembler i Trondheim Kammerorkester, Tromsø Orkesterforening og Bodø. Han startet sitt virke i hjembyen Skiens Orkesterforening. Han var onkel til trommeslager Tor Erik Gunstrøm.
I 1963 ble Gunstrøm tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.
Limozota
Limozota er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, slank, brunlig trebukk. Antennene er betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er sylindrisk, tydelig smalere enn dekkvingene, som er lange og parallellsidige med markerte "skuldre". Dekkvingene er gulbrune med kastanjebrune tegninger.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Arten er kjent fra Colombia og Venezuela.
Mglin
Mglin (russisk: Мглин) er en by i Brjansk oblast i Russland. Den ligger rundt 110 km vest for Brjansk. Innbyggertall: 8 261 (folketelling 2002).
Mglin ble første gang nevnt i 1389, men bosetningen den ble bygd på hadde eksistert siden 1100-tallet. Dens viktigste landemerke er den nyklassisistiske katedralen (oppført 1815-30).
Pingelap
Pingelap er en atoll i Stillehavet og er en del av Mikronesia. Atollen består av de tre øyene Pingelapøya, Sukoru og Daekae som forbindes gjennom et rev som skaper en lagune. Bare Pingelapøya er befolket. Atollens areal er 1,8 km2 ved høyvann, og ingen steder er bredere enn 4 km. Atollen har et eget språk, pingelapesisk, som snakkes av de fleste av atollens 250 innbyggere.
Pingelap har et tropisk klima med gjennomsnittlig temperatur over 20 °C gjennom hele året. Atollen har også rikelig med nedbør gjennom hele året.
Fargeblindhet
Pingelap er særlig kjent for å ha en høy andel fargeblinde i befolkningen. I 1972 ble det anslått at 4,92 prosent av befolkningen lider av akromatopsi, en sjelden tilstand som gjør at man kun ser i gråtoner. Opprinnelsen til akromatopsien har blitt sporet tilbake til en drastisk reduksjon i befolkningen i 1775 som følge av en katastrofal tyfon som kun 20 personer overlevde. En av de overlevende, Nanmwarki Mwanenihsed (som var herskeren på atollen), antas å være bæreren for den genetiske feilen, selv om den ikke oppsto før fjerde generasjon etter tyfonen.
Atollen er fortsatt av spesiell interesse for genetikere. På grunn av at genbanken er liten og befolkningsveksten rask, er lidelsen nå utbredt i nesten 10 prosent av befolkningen. Ytterligere 30 % er bærere av lidelsen. Til sammenligning er det bare 0,003 prosent av amerikanerne som lider av akromatopsi.
Tuvalsk dollar
Tuvalsk dollar er Tuvalus myntenhet. Én dollar er delt inn i 100 cent. Valutaen forekommer bare i mynter. Den er like mye verdt som australske dollar, og brukes sammen med denne valutaen. De tuvalske myntene ble satt i sirkulasjon i 1976.
Dronning Elisabeth II er avbilda på forsida av alle myntene. På baksida er det bilde av ulike sjødyr som lever i Tuvalu. Myntene fins i følgende valører:
Newzealandsk mesterskap i alpint 2016
Newzealandsk mesterskap i alpint 2016 ble arrangert som to arrangementer i august og september 2017.
Eiffel (programmeringsspråk)
Eiffel er et objektorientert programmeringsspråk som ble konstruert av Bertrand Meyer og Eiffel Software. Meyer beskrev språket i 1985, med det formål å øke påliteligheten til kommersiell programvare-utvikling. Første versjon ble tilgjengelig i 1986. I 2005 ble Eiffel et programmeringsspråk som var beskrevet av en ISO-standard.
Newzealandsk mesterskap i alpint 2016
Resultater menn
Mange utenlandske utøvere deltok i rennene, uten å delta i det nasjonale mesterskapet. Andreas Zampa vant storslalåmrennet, og Per Torstein Haugen kom på tredjeplass. Fredrik Maurstad kom på 14.-plass. Robby Kelley vant slalåmrennet, foran Hansi Schwaiger og William St-Germain. Per Torstein Haugen kom der på femteplass. I super-G kom Nicholas Iliano på andreplass og Maciej Bydlinski på tredjeplass.
Resultater kvinner
Mange utenlandske utøvere deltok i rennene, uten å delta i det nasjonale mesterskapet. Bettina Schneeberger vant storslalåmrennet, foran Stephanie Lebby og Lisa-Marie Flachberger. Også i slalåmrennet kom utenlandske utøvere på de tre første plassene; Sabina Majerczyk vant foran Andreja Slokar og Stephanie Lebby. I super-G vant Maryna Gasienica-Daniel, og Daria Krajewska kom på tredjeplass.
Alonso de Ojeda
Alonso de Ojeda (født ca. 1466 i Cuenca, død 1515 i Santo Domingo) var en spansk navigatør, guvernør og conquistador. Hans navn er tidvis stavet Alonzo og Oxeda.
Ojeda var av en fattig, lavadelig familie, men kom tidlig i tjeneste hos hertugen av Medinaceli. Han kom også tidlig under vingene til Juan Rodrigues de Fonseca, biskopen av Burgos, som i 1493 ble utnevnt til patriark av «De vestindiske øyer» da Christofer Columbus vendte tilbake til Spania med budskapet om oppdagelsen av sjøveien til India mot vest. Ojeda fikk dermed anledning til å være med på Columbus' andre reise til «India» høsten 1493.
På Hispaniola 1493–96
Ojeda markerte seg på Hispaniola ved sin effektivitet og brutalitet i møtet med indianerne. I jakten på opprørshøvdingen Caonabo, som var mistenkt for å stå bak utslettelsen av kolonien Navidad som var blitt etablert av Columbus på hans første reise før han reiste hjem, ledet Ojeda en liten gruppe modige menn til hest inn i Caonabos territorium sør for Cibaofjellene. De red fryktløst like inn i høvdingens landsby, der de ble tatt imot med gjestfrihet. Ojeda overrakte et par skinnende blanke håndjern som gave til høvdingen, som tok dem på seg frivillig fordi han oppfattet det som en æresbevisning å bære dem på. Deretter ville Ojeda lære høvdingen å ri på en av hestene, som indianerne beundret med nysgjerrighet. Straks høvdingen var på hesteryggen bak Ojeda, med håndjernene på, hev spanjolene seg på hestene og stormred ut av landsbyen og tilbake til den spanske kolonien på nordkysten, med høvding Caonabo som bytte. Ojeda ble berømt i kolonien, og ved hjemkomsten også i Spania, for denne dåden.
Senere ledet Ojeda en ekspedisjon inn i landet for å finne gull. Da de krysset en dyp elv fikk de indianerne til å bringe klærne over elva i kurver mens de selv svømte over nakne. På andre siden av elva oppdaget de at en av kurvene med klærne var borte; de mistenkte straks den ansvarlige for kurven for å ha stjålet klærne. Ojeda krevde at den ansvarlige ble funnet, og inntil så var gjort, ble 4 lokale høvdinger tatt i forvaring. Da klærne ikke kom til rette, ble høvdingenes neser skåret av til skrekk og advarsel. En vaktstasjon med pallisade ble bygget og noen spanjoler ble satt igjen for å vokte vadestedet før ekspedisjonen dro videre. Vaktstasjonen ble kort etter brent ned og de spanske vaktene drept av indianerne i opprør over uhyrlighetene som ble utført overfor deres høvdinger. Da Ojeda vendte tilbake og fant vaktstasjonen brent ned, organiserte Ojeda med Columbus´ velsignelse en straffe-ekspedisjon, der alle landsbyer i regionen ble brent ned, de som gjorde motstand ble drept, og resten ble tatt til fange. 1600 indianere ble ført som fanger til kolonien Isabella. 500 ble sendt til Spania med tanke på salg som slaver, 600 ble fordelt som personlige slaver til kolonistene, mens resten, kvinner med små barn, ble sluppet fri. Mange av kvinnene var så vettskremte at de flyktet hals over hode uten å ta med seg barna, som ble igjen for å dø av mangel på omsorg.
Ojeda var en av de ledende menn i kolonien, der misnøyen med Columbus som administrator vokste. Ojeda var blant de som uttrykte denne misnøyen. Han vendte tilbake til Spania med Columbus i 1496, og var en av de som vitnet mot ham med kritikk av hans manglende evne til å styre kolonien.
Ojedas 1. ekspedisjon 1499
Da kongeparet av Spania annullerte Columbus sitt monopol på reiser til og økonomisk utnyttelse av "Vest-India" i 1499, gikk Ojeda i kompaniskap med Juan de la Cosa og Amerigo Vespucci og organiserte med kongelig lisens en ekspedisjon for å utforske nye landområder vest for Trinidad, øya som Columbus hadde oppdaget på sin 3. reise til De vestindiske øyer i 1498. Ved ankomst til Den Nye Verden skilte Vespucci lag med de andre, og utforsket kystene videre østover mot munningen av Amazonas-elva.
På sin ferd oppdaget Ojeda-ekspedisjonen munningen av Orinocoelava, og utforsket hele kystområdet av dagens Venezuela, som fikk sitt navn pga. at spanjolene kom over landsbyer bygget på påler ut fra kysten i bukta som fikk navnet Venezuela-golfen. Landsbyene minnet de mer bereiste av deltagerne om Venezia. Ekspedisjon rundet Guajira-halvøya vest for Venezuela-bukta før de gjorde vendereis. Den lokale indianerbefolkning opplevde de som svært fiendtlige og godt organiserte i store landsbyer, noe som avskrekket ekspedisjonen fra å gjøre anfall for å røve til seg indianernes verdier. Da ekspedisjonen gjorde vendereis var utbyttet magert. Før ekspedisjonen vendte tilbake til Spania, seilte Ojeda og co. til Santo Domingo. Der ble de møtt med uvilje av Columbus,som så på ekspedisjonsdeltagerne som inntrengere i hans domene.
Ojedas 2. ekspedisjon 1502
Takket være innflytelsesrike venner lyktes Ojeda ved hjemkomsten å bli utnevnt som guvernør av "Coquibacoa",kysten like vest for Guajira-halvøya, og seilte tilbake med en ekspedisjon for å etablere en koloni som han kalte Santa Cruz. Kolonien varte ikke lenge, da kolonistene gjorde opprør mot Ojedas styre, la ham i lenker og bragte ham til Santo Domingo. Der ble han fradømt sin guvernørtittel av Santo Domingos nye guvernør Ovando før han ble sendt hjem til Spania igjen.