cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Papa Roach
Papa Roachs tidligere år
I 1994 spilte Papa Roach inn sin første plate med 7 sanger, Potatoes For Christmas. David Buckner var midlertidig byttet ut med Ryan Brown, fordi Buckner var et år i Seattle for å studere kunst. Et år senere spilte de inn en plate med to sanger på Sound Farm Studios. Navnet på albumet ble Caca Bonita. På denne tiden hadde Dave Buckner kommet tilbake. For å komme videre som et band, byttet de ut Will James med Tobin Esperance.
I 1997 produserte bandet sitt førte fulle album med navnet Old Friends from Young Years. Selv om de turnerte mye hadde de sponset band som Incubus, Powerman 5000, Hed PE, Snot, Far og Static-X.
I 1998 slapp de et album med 5 spor med navnet 5 Tracks Deep. Det solgte mer enn 1,000 kopier i den første måneden. Et år senere produserte de enda en plate, som ville ende opp som deres siste uavhengige utgivelse, med navnet Let 'Em Know. Denne ble ansett å være Papa Roachs beste uavhengig innsats som en sammenbinding, den fremhever deres distinktive lyd. Platas suksess fanget oppmerksomheten til Warner Brothers, som finansierte produksjon av en 5-spors promo/demo-CD. Den uutgitte CD-en inneholdt sangene "Infest", "Last Resort", "Broken Home", "Dead Cell", og "She Loves Me Not" – De første fire ville senere være på deres Infest, og den siste på Lovehatetragedy. Til slutt valgte Warner Brothers å ikke signere, basert på et manglende talet i deres tidligere musikalske innsatser. Litt etter ble Shaddix kontaktet av Dreamworks Records og ble tilbutd en platekontrakt. Papa Roach kom seg inn i the mainstream på grunn av albumet Infest, og hit singelen "Last Resort".
Musikkstil
I deres første to albumer. Old Friends From Young Years(1997) og Infest (2000), var Papa Roach tilbøyelig til å inkorporere innflytelser fra nu metall og rapcore. Siden Lovehatetragedy (2002) begynte de med rap-divoide lyder som alternativ rock (unntatt sangene «Anxiety», spilt sammen med Black Eyed Peas, og «She Loves Me Not»).
Frontman Jacoby Shaddix sa følgende i et intervju med The Dallas Music Guide i sammenheng med at de ikke lengre brukte rapping i sin musikk: “...The rapping's gone! I don't feel like rapping. I'm just over that... I just want to be a rocker. It's what I wanted to be when I was a kid." Shaddix har tilføyd denne bemerkningen i et intervju nylig: ''We’re a band that tries to walk that line between metal, hardcore, punk rock and pop music, and we do our best at trying to make it all tasteful."
Thomas Cromwell, 1. jarl av Essex
'''Thomas Cromwell, 1. jarl av Essex''' (født ca. 1485, død 28. juli 1540) var en engelsk statsmann. Han var Henrik VIIIs viktigste minister, i forskjellige poster, fra 1532 til 1540.
Tidlig liv
Cromwell ble født omkring 1485 i Putney i London. Få detaljer fra hans tidligste år er kjent, men vi vet at hans far Walter Cromwell ble bøtelagt seks pence hele 48 ganger mellom 1475 og 1501 for å ha tynnet ut ølet han solgte, med vann. I 1477 ble han også kjent skyldig i overfall. Walter hadde deltatt i slaget ved Bosworth på seierherren Henrik 7.s side og stod derfor på god fot med Tudor-dynastiet. Han drev gjestgiveriet "the Anchor" (= Ankeret) og et bryggeri, og familien hadde da også hjemmet sitt øverst i Brewhouse Lane, i dag en gatestump fra Putney Bridge Road ned til Themsen.
Thomas Cromwells mor kom nordfra og tilhørte Meverell-familien, og fra henne stammer sønnens nettverk av søskenbarn og tremenninger nordpå. Selv hadde han to søstre: Elizabeth som giftet seg med bonden William Wellyfed, mens Kathrine og mannen hennes, Morgan Williams, fikk sønnen Richard som gikk i morbrorens tjeneste. Denne Richard ble oldefar til Oliver Cromwell.
Thomas Cromwells far kan ha vært irsk. Han var en tidstypisk yeoman; en driftig næringsdrivende som verdsatte skolegang for barna. Walter Cromwell flyttet til Wandsworth rundt 1501, der han var eier av en vannmølle. Senere oppstod et rykte om at han også hadde vært smed; kanskje fordi han - som mange andre i Tudortiden - føyde navnet Smith til etternavnet sitt.
I utlandet
Thomas Cromwell forlot England som tenåring. Eustace Chapuys som senere var naboen hans i London og snakket mye med ham, skrev at Cromwell som ung dro til Flandern og deretter Italia. Matteo Bandello skrev en novelle om Cromwells ankomst til Italia. Ifølge Bandello var gutten på flukt fra sin far og hadde underveis deltatt på fransk side i slaget ved Garigliano 29. desember 1503. Cromwell befant seg dermed på tapernes side. I Bandellos novelle samles den unge engelskmannen opp fra gaten i Firenze av Francesco Frescobaldi, men han var da bare 8 år gammel, så trolig var det snakk om hans far eller eldre bror Leonardo. Iallfall kom Cromwell til at stå Frescobaldi-familien nær hele livet. Som kardinal Wolseys sekretær i 1520-årene må han ha blitt klar over hvilken enorm gjeld Frescobaldiene hadde opparbeidet seg hos Henrik 8. I 1530-årene betalte Cromwell sin spion på kontinentet, dr Augustine, via Francesco Frescobaldi. Frescobaldiene var den største vin-importøren i Tudor-England. Familien er til denne dag en anerkjent vinprodusent.
Ute Meta Bauer
Ute Meta Bauer (født 1958 i Stuttgart) er en internasjonalt kjent kurator og kunstnerisk direktør. Bauer er født i Tyskland og utdannet ved Kunstakademiet i Hamburg, med diplom fra instituttet for visuell kommunikasjon og scenografi i 1987.
Kunstart
Kunstart er en måte å systematisere kunsten som uttrykksform. Kunstarter omfatter det kunstneriske og kreative. Det kan være vanskelig å skille mellom kunstarter og medier. Mediebegrepet omfatter det tekniske og kommunikative, mens kunstartbegrepet omfatter det kunstneriske og kreative. Noen vil kalle tegneserier et medium, andre en kunstart. Kunstartene er forsøkt inndelt på denne måten:
Thomas Cromwell, 1. jarl av Essex
Avlatshandler
Innen 1512 var Cromwell blitt ansatt av Frescobaldiene og drev handel med tekstiler på Syngsson's Mart i Middelburg i Nederland. Dokumenter fra Vatikanets arkiver viser at han var agent for kardinal Reginald Bainbridge, og håndterte engelske kirkerettssaker for Den romerske rota.
Ute Meta Bauer
I oktober 2013 ble Bauer engasjert som direktør ved det nyopprettede Center for Contemporary Art i Singapore.
Viktige utstillingsprosjekter
Viktige utstillinger og prosjekter kuratert av Bauer:
Kunstart
Den andre kunstart: Malerkunst
Den sjuende kunstart: Film og animasjon
Den niende kunstart: Tegneserier
Den tiende kunstart: Fotografi
Den ellevte kunstart: TV-produksjoner
Thomas Cromwell, 1. jarl av Essex
Avlatshandler
Da Bainbridge døde i 1514, vendte Cromwell hjem til England i august samme år. I hans tid i Firenze vokste italienernes handelstransaksjoner med England enormt, i hemmelig samforståelse med kong Henrik 7. Italienerne innførte fargestoffet alun fra Egypt og andre muslimske land, og smuglet det til tekstilindustrien i Nordeuropa via England - selv om paven hadde forbudt denne trafikken med trusler om forbannelse - av hensyn til sitt eget monopol på salg fra alungruvene i Pavestatene. Italienerne dominerte dermed Londons forretningsverden fullstendig frem til reformasjonen. Cromwell snakket flytende italiensk (i tillegg til latin og fransk), mens få av hans landsmenn lærte seg språket. Bosatt i London falt det ham naturlig å omgås den store italienske kolonien. Det første hjemmet hans lå i Fenchurch Street, der kjøpmennene fra Genova holdt til. Kardinal Reginald Pole påstod at Cromwell en tid var regnskapsfører for en kjøpmann i Venezia. Kanskje var det snakk om Donato Rullo, som var venn av både Cromwell og Pole.
Vår Frues laug i Boston som senere bekostet det praktfulle spiret (the Boston stump) på St. Botolph-kirken, bygget velstanden sin på salg av avlatsbrev i hele England og Irland. Trolig var Boston-lauget Englands største aktør innenfor avlatssalg, og konkurransen fra Austin Friars (dvs. augustinerbrødrene) i London var særs lite velkommen. Ironisk nok tilhørte Luther nettopp disse augustinerbrødrene, og hadde nyss tatt til orde mot avlatsbrev, akkurat da det brøt ut en heftig strid i England mellom hans egne ordensbrødre i England og Boston-lauget - om nettopp avlatssalg. Boston-lauget sendte sin representant til kardinal Wolsey for å få stanset augustinernes avlatsbrev, men saken måtte avgjøres i Roma. Boston-lauget engasjerte derfor Cromwell, siden han snakket italiensk. Han ses første gang i laugets regnskaper ved pinsetid i 1518 med et salær på over £ 4. Deretter foretok han en reise til Roma for dem, der han møtte pave Leo 10., yngre bror av Piero di Lorenzo de' Medici som hadde falt i slaget ved Garigliano der også Cromwell hadde vært med. Under oppholdet i Roma skaffet han seg Erasmus' utgave av Det nye testamentet på gresk og latin. Han fortalte senere Thomas Cranmer at det å lese Bibelen på egen hånd hadde vakt hans tvil om avlatsbrev og hans eget engasjement i salget av dem. Tidlig på 1520-tallet var han like fullt fremdeles agent for dem da 4.000 avlatsbrev ble trykt opp av Boston-laugets trykker i London, Richard Pynson.
Kardinalens mann
På et tidspunkt ble Cromwell introdusert for kardinal Thomas Wolsey, enten gjennom Gray-familien i Dorset som han rådet i juridiske saker, eller gjennom sin fetter Robert Cromwell, som var prest i Battersea under kardinal Wolsey. Iallfall rådet han Wolsey i juridiske saker i 1520. Før 1519 hadde han giftet seg med en tekstilhandlers datter, Elizabeth Wyckes (1489–1527). De fikk sønnen Gregory og de to døtrene Anne og Grace. Navnet Gregory var svært uvanlig i Tudortidens England og kan ha vært inspirert av Cromwells reise til Roma i 1518/19, der han ble påminnet om at England ble kristnet under pave Gregor den store.
I 1523 flyttet han og familien inn i klosteret Austin Friars i London. På klosterområdet lå Edward Stafford begravet, henrettet 17. mai 1521 for forræderi, et tidlig eksempel på kong Henriks brutalitet overfor alle av Plantagenet-slekten. Forræderi ble likevel regnet som mindre alvorlig end kjetteri, så forrædere fikk like fullt en kristen begravelse, og Stafford hadde hatt sine tilhengere som iblant besøkte graven hans. Londons italienske, tyske og flamske koloni gik i kirke i Austin Friars, som var landemerket i den delen av London som i dag er mest kjent for Liverpool Street stasjon. I klosterkirken slapp de å betale tiende og andre forpliktelser som fulgte med i en sognekirkes menighet. Cromwell kjøpte boligen sin av to italienere som var Frescobaldi'enes nære partnere; Giovanni Cavalcanti hadde i 1521 fått i opdrag av pave Leo 10. å konstruere en modell av et praktfullt gravmæle for kong Henrik, betalt av paven som takk fordi kongen helt avviste Luther i sitt skrift Assertio Septem Sacramentarum, som også innbrakte kong Henrik tittelen «troens forsvarer».
I 1524 ble Cromwell inntatt ved Gray's Inn, og var nå Wolseys mest betrodde medarbeider. I november 1528 sikret kardinal Wolsey seg to pavebuller om å besørge en radikal fornyelse av engelsk klosterliv. Alle klostre med færre enn seks beboere skulle stenges, og alle klostre med færre enn tolv beboere slås sammen med et større kloster. Etter disse retningslinjene sørget Cromwell for å oppløse tretti klostre for å skaffe penger til kardinalens skole i Ipswich og Cardinal's College i Oxford.
Da kardinal Wolsey ble styrtet i 1529, prøvde Cromwell forgjeves å hjelpe ham, og kom i den anledning i kontakt med kong Henrik VIII. 1529 var ellers et forferdelig år for Cromwell som mistet både sin gamle velgjører Wolsey og sin kone Elizabeth. 12. juli 1529 skrev han testamente som enkemann. Senere samme år mistet han begge døtrene sine. Han sendte da sønnen Gregory til oppfostring hos andre, der gutten fikk vokse opp i mer hjemmekoselige omgivelser enn han selv kunne tilby. Han giftet seg aldri igjen,  men det var trolig rundt 1529 at han ble far til et barn utenfor ekteskap, Jane. I 1539 bodde Jane hos sin halvbror Gregory, som da var gift mann med eget hjem. Cromwell sendte en rundelig sum til utstyr for «mistress Jane» som siden giftet seg med William Hough, sønn av Cromwells tjener Richard. Overraskende nok ble ekteparet Hough noen av de mest tradisjonstro katolikkene i Oxfordshire. Kongen hadde kalt inn et nytt parlament, kjent som Reformasjonsparlamentet, for å få innvilget skilsmisse fra Katarina av Aragón slik at han kunne gifte seg med hennes hoffdame Anne Boleyn. Cromwell ble mot slutten av 1530 eller tidlig i 1531 utnevnt til kongelig rådgiver for parlamentsaffærer, og innen utgangen av 1531 var han en del av kongens innerste krets. Han ble kongens viktigste minister i 1532, uten å inneha noe offisielt embete som tilsa en slik posisjon, men rett og slett på grunn av kongens enorme tillit til ham. Først året etter ble han rådsmedlem.
Minister
Cromwell spilte en viktig rolle i reformasjonen i England. Parlamentet 1529–31 førte ikke kongen noe nærmere en skilsmisse. Men i 1532, med Cromwell som kongens fremste mann, begynte ting å skje. Viktige inntektskilder for paven ble avskåret, og kirkelovgivningen overført til kongen. I løpet av de neste årene kom den grunnleggende loven under den engelske reformasjonen, Act in Restraint of Appeals som forbød anker til Roma. Dette åpnet for at skilsmisse kunne innvilges i England, uten mulighet for at paven kunne behandle en anke.
Det var Cromwell som skrev utkastet til denne loven. En detalj av stor betydning var at han beskrev England som et «imperium». Engelske monarker hadde også tidligere omtalt seg selv som «keisere», fordi de styrte mer enn ett rike. Men i denne loven betydde det noe annet; England ble erklært å være et rike i seg selv, uavhengig av fremmede herskeres autoritet. Dette var rettet mot pavedømmet, som mistet sin myndighet over England og dets rettsutøvelse.
Anne Boleyn viste liten takknemlighet for Cromwells innsats for å gjøre ekteskapet mellom henne og kongen mulig. Ved hennes kroning i 1533 ble en rekke menn slått til riddere, men Cromwell var ikke blant dem - noe som virker som en bevisst forbigåelse, særlig siden han ble pålagt å innkreve bøtene fra de som avslo utnevnelsen. Heller ikke var Cromwell ute av stand til å stå til kronens rådighet som ridder, ettersom hans arbeidsoppgaver i kongehusets tjeneste allerede var langt mer omfattende enn noe man forventet av en ridder. På den tiden foreslo Cromwell ekteskap mellom søstersønn Richard Cromwell og sin gamle venn William Courtenays svigerdatter. Courtenay var positiv til en forbindelse mellom den unge enken og Cromwells familie; men piken var også i slekt med Anne Boleyn som nektet å godkjenne giftermålet.
Cromwell var den fremste blant de som foreslo for Henrik VIII at han skulle utnevne seg selv til overhode for kirken i England. Han sørget i 1534 for at Act of Supremacy ble vedtatt i parlamentet, og året etter ble han utnevnt til kongens vicegerent («generalvikar») i Lords Spirituals. Dette gav ham makt som høyeste dommer i kirkelige saker. Embetet var også en institusjon som samlet de to kirkelige provinsene i England, Canterbury og York. Det var i kraft av dette embetet Cromwell ledet oppløsningen av Englands klostre, som begynte med hans visitasjon, annonsert i 1535 og påbegynt vinteren 1536. Selv om oppløsningen av klostrene ble sett som et kynisk tiltak for å skaffe penger, hadde Cromwell og hans støttespillere genuine reservasjoner mot klosterlivet. De var spesielt negative til forbønn for avdøde. Mens Cromwell satt i posisjon, var Henrik VIII langt mer velvillig innstilt til protestantismen enn han ble senere. Kong Henriks tremenning og bitre motstander Reginald Pole beskrev i sin Apologia i 1539 Cromwell som «Satans utsending» og den ansvarlige for kong Henriks ugjerninger. I en samtale i 1528/29 om hvordan man best råder en fyrste, hadde Cromwell anbefalt Pole å lese en bok som Pole senere mente måtte være Machiavellis Fyrsten. Men Fyrsten ble først trykt i 1532, og Cromwell fikk den anbefalt av sin venn lord Morley i 1539. Og selv om Fyrsten beskriver hvordan en fyrste bør utpeke og behandle rådgiveren, sier den ingenting om rådgiverens rolle, som var emnet for Cromwell og Poles samtale i 1528/29. Det gjør derimot Baldassare Castigliones bok il Cortegiano (= Hoffmannen), som kan være den Cromwell tenkte på. Den ble utgitt i 1528/29, men er Fyrstens motstykke og antitese.
Trass i sine religiøse reformer var Cromwell en god venn og støtte for dronning Katarinas datter, den katolske prinsesse Maria. Han klarte ikke å overtale kongen til å la piken få besøke sin mor da moren lå på dødsleiet, men han lyktes i å sikre henne et rimelig livsopphold. Til sist gikk det rykter om at de to tenkte å gifte seg. Cromwell var allerede over femti; Maria bare 21, og ingenting tyder på at han var noe annet enn en farsfigur hun støttet seg til, og som hadde vernet henne mot den biologiske faren - kongens - vrede. Men da lady Beauchamp bar sin førstefødte til dåpen, var dronning Jane, hendes stedatter prinsesse Maria og Thomas Cromwell gudforeldre; og da Cromwells sønn Gregory selv ble far, sendte prinsesse Maria gave både til dåpsbarnet og til jordmoren.
Cromwell ble beskytter for en gruppe intellektuelle engelske humanister, som han brukte for å fremme reformasjonen gjennom trykte skrifter. Gruppen omfattet blant annet Thomas Gibson, William Marshall, Richard Morison, John Rastell, Thomas Starkey, Richard Taverner og John Uvedale. Blant annet fikk Marshall tyve pund av Cromwell for å oversette og trykke Marsilius av Padovas Defensor pacis.
Da Erasmus forsøkte å innkreve utestående pensjon fra Aldington i Kent, nektet den daværende pastoren å utbetale pengene, fordi det var hans forgjenger som hadde lovet pensjonen, og ikke ham selv. Cromwell sendte Erasmus tyve engler, og hans venn Thomas Bedyll forsikret Erasmus om at Cromwell beundret ham svært høyt.
Fallet
Cromwell støttet Henrik VIII da kongen ville kvitte seg med Anne Boleyn og i stedet gifte seg med Jane Seymour. Hans sønn Gregory giftet seg med Janes søster Elizabeth Seymour, og ble altså svoger til dronningen av England. Cromwell var også arkitekten bak Laws in Wales Acts 1535–1542, som formelt forente England og Wales. Få måneder før sitt fall ble han utnevnt til jarl av Essex den 18. april 1540.
Årsaken til hans fall var at han oppfordret kongen til å gifte seg på nytt etter dronning Janes død. Ekteskapet med Anna av Kleve var en politisk allianse fremforhandlet av Cromwell. Anna var katolikk, men hennes søster var gift med kurfyrsten av Sachsen, og broren hennes hevdet å ha krav på hertugdømmet Geldern som keiser Karl nektet å anerkjenne. Et forbund mellom England, Geldern, Kleve og det schmalkaldiske forbund var viktig for å sette seg i respekt hos keiseren. Imidlertid hadde ikke kong Henrik sett Anna før bryllupet og fattet motvilje mot henne straks de møttes. Bare frykt for kong Frans av Frankrike og keiser Karl avholdt ham fra å bryte med sine nye forbundsfeller og sende bruden tilbake. Men utpå våren 1540 surnet forholdet mellom franskekongen og den tyske keiseren, og dermed trengte ikke kong Henrik lenger ekteskapet med Anna å støtte seg til.
Cromwells konservative fiender, spesielt Thomas Howard, 3. hertug av Norfolk, grep sjansen og krevde at Cromwell skulle arresteres. Under et møte i Det kongelige råd den 10. juni 1540 ble han pågrepet og ført til Tower of London. Han ble rammet av en Act of Attainder, dvs. at parlamentet kunne domfelle ham uten å gå veien om rettsvesenets domstoler. Han fikk leve lenge nok til å sørge for en annullering av kongens ekteskap med Anna.
Henrettelsen
Etter at kongens skilsmisse var i orden, ble Cromwell henrettet på Tower Hill for høyforræderi, kjetteri, bestikkelser og maktmisbruk.
På skafottet holdt han en kort tale, at han var kommet for å dø og ikke for å rettferdiggjøre seg. Av hensyn til sin familie måtte han først og fremst tilbakevise anklagen om kjetteri. Før henrettelsen sa han derfor: «Jeg tror på lovene fastlagt av den katolske kirke.» Dette var noe enhver moderat protestant kunne si, og hensikten var å skape avstand til gjendøperne som stod bak det skremmende Münster-opprøret som tillot polygami og vold mot enhver som ikke tilhørte gjendøpernes sekt. Cromwell avsluttet med en bønn for kongen og hans sønn, og noe ironisk, «for kongens noble råd». Thomas Wyatt stilte seg demonstrativt helt fremme ved skafottet; Cromwell snudde ham rundt og sa: «Milde Wyatt, be for meg.» Bøddelen skal ha brukt tre hugg for å skille hodet fra kroppen. Etter henrettelsen ble hodet lagt i kokende saltvann og satt på en stake på London Bridge, med ansiktet vendt vekk fra City of London. Den samtidige krønikeskriveren Edward Hall skrev at Cromwell viste stor selvkontroll da bøddelen feilet. Samme dag giftet kong Henrik seg med sin femte kone, Catherine Howard. Dette holdt han likevel hemmelig for befolkningen frem til 8. august.
Ettermæle
En stund omtalte Henrik konsekvent den avdøde Cromwell som the shearman (= saueklipperen) med tanke på hans bakgrunn som tekstilhandler. Men allerede i november 1540 gjenutnevnte han Cromwells søstersønn Richard til sheriff, og noen måneder senere skjelte han ut rådsmedlemmene sine for Cromwells død: «Under påskudd av helt trivielle feiltrinn som Cromwell hadde gjort seg skyldig i, rettet de falske anklager mot ham, og hadde fått ham [dvs. kongen] til å dømme til døden den mest trofaste tjeneren han noen gang hadde hatt.»
Den senere statslederen Oliver Cromwell nedstammet fra Thomas Cromwells søster Catherine og hennes mann Morgan Williams; deres sønn Richard ble Oliver Cromwells oldefar. Begge Catherines sønner valgte å ta morens etternavn i stedet for farens, øyensynlig fordi de ville vise frem tilknytningen til sin berømte morbror. Dette illustrerer de delte meningene man hadde om Thomas Cromwell; mange feiret hans fall og død, mens andre sørget dypt. Hans venn Thomas Wyatt skrev diktet The Pillar perish'd - «Søylen forsvant» til minne om Cromwell: Wyatt var her inspirert av Petrarca som hadde skrevet en sonett til minne om sin døde venn Giovanni Colonna (colonna = søyle).
Dana Reeve
Dana Reeve (født Dana Charles Morosini 17. mars 1961 i Teaneck i New Jersey, USA, død 6. mars 2006) var en amerikansk skuespiller og sanger.
I april 1992 giftet hun seg med skuespilleren Christopher Reeve, mest kjent for rollen som Supermann. Den 7. juni samme år fikk ekteparet sitt eneste felles barn, sønnen William. Ektemannen ble lam fra nakken og ned etter en rideulykke i 1995, og året etter startet ekteparet Christopher Reeve Foundation, en stiftelse som finansierer forskning på lammelser og jobber for å bedre livene til funksjonshemmede. Etter ektemannens død i 2004 fortsatte Reeve arbeidet.
Som skuespiller har Reeve spilt i teaterstykker og hatt gjesteroller i flere TV-serier, blant andre Law & Order, Oz og Law & Order: Criminal Intent.
Dana Reeve døde 44 år gammel i New York av lungekreft.
Kunstart
Den trettende kunstart: Arkitektur, landskapsarkitektur, hagekunst, by- og regionutforming
Den fjortende kunstart: Brukskunst, industriell kunst, industrielt design
PASOK
Den panhellenske sosialistiske bevegelse (gresk:, ; ; romanisering: Panellinio Sosialistiko Kinima, PASOK) er et sosialdemokratisk politisk parti i Hellas. PASOK var landets dominerende venstreorienterte parti fra slutten av 1970-årene til den statlige gjeldskrisen rundt 2010, og hadde konservative Nytt demokrati som sitt motstykke. Fra 14. juni 2015 til hennes død i oktober 2021 var Fotini Gennimata partileder.
Kunstart
Den femtende kunstart: Videokunst, musikkvideo
PASOK
Historie
Partiet ble stiftet den 3. september 1974, og har sine røtter i Den panhellenske frihetsbevegelsen (PAK) som ble startet i eksil av Andreas Papandreou i 1968, mens Hellas ble styrt av en militærjunta.
Kunstart
Den sekstende kunstart: Videospill
PASOK
Historie
I 1981 vant PASOK parlamentsvalget og Papandreou ble statsminister. Etter to perioder med regjeringsmakten alene tapte partiet valget i 1989, og gikk for en kort periode med i en samlingsregjering under ledelse av Nytt demokrati. I 1993 vant PASOK på nytt, men regjeringens arbeid ble overskygget av gamle skandaler, og i tillegg forverret Andreas Papandreous helsetilstand seg dramatisk.
Kunstart
Den syttende kunstart: Rollespill
PASOK
Historie
I 1996 overtok Kostas Simitis ledelsen av partiet og regjeringen, som satte i gang store reform- og infrastrukturprosjekter, og brakte Hellas inn i EUs økonomiske og monetære union (Euro-samarbeidet).
Ellis County (Texas)
Ellis County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i de østlige delene av staten. Det grenser mot Dallas County i nord, Kaufman County i nordøst, Henderson County i øst, Navarro County i sørøst, Hill County i sørvest, Johnson County i vest og mot Tarrant County i nordvest.
Gater og torg i Gamla stan
Gater og torg i Gamla stan preges av at dette var Stadsholmen, der Stockholm ble grunnlagt og også av at stadsholmen lenge utgjorde den eneste landforbindelse mellom områdene nord for Mälaren, Uppland, og områdene i sør, Södermanland.
Ellis County (Texas)
Ellis Countys totale areal er 2 434 km² hvorav 30 km² er vann. I 2000 hadde fylket 111 360 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Waxahachie. Fylket har fått sitt navn etter Richard Ellis.
Gater og torg i Gamla stan
Bebyggelsen i Gamla stan startet med slottet og oppe på åsen innenfor forsvarsmurene som ble reist på 1200-tallet, som gikk ved dagens Västerlånggatan og Österlånggatan. Området utenfor murene begynte å bli bebygd allerede fra 1300-tallet og dette området ut mot strendene var i prinsippet ferdigbygd på begynnelsen av 1600-tallet.
Etter storbrannen i Stockholm 1625 skjedde en ombygging av det vestre og sydvestre området og Lilla og Stora Nygatan ble anlagt. Like etter ble også restene av den gamle bymuren revet. En ny stor gate langs med Saltsjön ble også anlagt – Skeppsbron. Etter 1600-tallet har det bare skjedd marginale forandringer av gater og torg i Gamla stan.
De eldste kjente bevarte gatenavnene i Stockholm og Gamla stan er Köpmangatan nevnt først gang i 1323 og Skomakargatan noen år senere. Fra 1400-tallet finnes navn som Stortorget, Kornhamn, Slottsbacken og Järntorget, samt mange navn som påminner om ulike kirkelige foreteelser som Stora Gråmunkegränd, Svartmangatan og Själagårdsgatan. Også Kindstugatan og Kåkbrinken er dokumentert fra 1400-tallet.
PASOK
Historie
PASOK tapte parlamentsvalgene både i 2004 og 2007 mot Nytt demokrati, men ved valget den 4. oktober 2009 ble PASOK på nytt største parti. Det oppnådde da 43,94 prosent av stemmene, og fikk med 160 mandater av totalt 300 rent flertall i parlamentet.
Georgios Papandreou tiltrådte som ny gresk statsminister 6. oktober 2009, bare 2 dager etter valget, og avløste dermed den konservative Kostas Karamanlis fra Nytt demokrati. I 2010 ekskalerte markedets bekymring for vedvarende, strukturelle underskudd på statsbudsjettet og Hellas' mulighet til å overholde sine låneforpliktelser, noe som ledet landet ut i en gjeldskrise. I parlamentsvalgene i mai 2012, juni 2012 og januar 2015 fikk PASOK henholdsvis 13,2, 12,3 og 4,7 % av stemmene, og partiets tradisjonelle rolle ble i stor grad overtatt av venstrepopulistiske SYRIZA.
Internasjonal tilknytning
PASOK er tilknyttet Det europeiske sosialdemokratiske partiet, og er medlem av Sosialistinternasjonalen, som har vært ledet av Georgios Papandreou siden 2006.
Emmanuelle Charpentier
Emmanuelle Marie Charpentier (født 11. desember 1968 i Juvisy-sur-Orge i departementet Essonne i Frankrike) er en fransk mikrobiolog og biokjemiker. Charpentiers forskning har bidratt til store gjennombrudd innen genmanipulasjon, og hun har blitt tildelt flere internasjonale priser for for dette arbeidet.
Charpentier har jobbet med å utvikle CRISPR-teknologien, som kan brukes til å forandre genmateriale ned til molekylnivå. Denne teknologien har blitt kalt genredigering, siden den er mer direkte inngripende i DNA-materialet enn andre former for genmanipulasjon. Hun har siden 2013 hovedsakelig arbeidet for institusjoner i Tyskland, deriblant Medizinische Hochschule Hannover (2013–2015) og Max-Planck-Gesellschaft (2015–).
Bakgrunn
Charpentiers far var ansvarlig for grøntområder og moren arbeidet ved hjembyens sykehus. Emmanuelle var en av tre døtre.
Hun studerte biokjemi, mikrobiologi og genetikk ved Université Pierre-et-Marie-Curie i Paris, og tok doktorgrad i 1995 med forskning hun hadde bedrevet ved Pasteurinstituttet.
Karriere
Etter disputasen virket hun ved flere universiteter og sykehus i USA, blant andre Rockefeller University og det New York University-tilknyttede Langone Medical Centers Skirball Institute of Biomolecular Medicine (begge i New York) og St Jude Children's Research Hospital i Memphis i Tennessee.
I 2002 vendte hun tilbake til Europa, til Max F. Perutz Laboratories ved Universität Wien, og ved Medizinische Universität Wien. I Wien dannet hun sin egen forskergruppe og ble dosent i mikrobiologi i 2006.
Hun ble rekruttert til Umeå universitet, der hun fra 2008 ledet en selvstendig forskergruppe ved The Laboratory for Molecular Infection Medicine Sweden (MIMS). I årene 2014–2017 var hun gjesteprofessor ved Umeå Centre for Microbial Research (UCMR).
Fra 2013 til 2015 var Charpentier professor ved Medizinische Hochschule Hannover i Tyskland, der hun i 2014 ble utsett til Alexander von Humboldt-professor. Hun var samtidig leder for forskningsavdelingen Regulation in Infection Biology ved Helmholtz-Zentrum für Infektionsforschung i Braunschweig.
Fra 1. oktober 2015 var hun vitenskapelig medlem i det tyske Max-Planck-Gesellschaft og leder for en forskningsavdeling ved Max-Planck-Institut für Infektionsbiologie i Berlin. I 2016 ble hun assosiert æresprofessor ved Humboldt-Universität zu Berlin. Fra 2018 har hun ledet Max Planck Unit for the Science of Pathogens, som hun selv grunnla.
Forskning
Charpentier er en ledende forsker på regulering av mekanismer som styrer infeksjonsprosesser og immunitet av sykdomsfremkallende bakterier. Hennes forskning fokuserer på molekylærbiologisk forskning om infeksjonssykdommer og genregulering med hjelp av (bakteriell) ribonukleinsyre (RNA). Charpentier forsker på patogene bakteriers evne til å forsvare seg mot fremmende DNA som invaderer bakteriecellen for eksempel gjennom bakteriofagers aktivitet. Det var i sin tid som gruppeleder ved MIMS i Umeå som Charpentier – delvis i et forskningssamarbeid med Jennifer Doudna ved University of California i Berkeley i USA – oppdaget mekanismene bakom CRISPR/Cas9-systemet, noe som førte til utviklingen av et verktøy – ofte kalt en «genteknisk saks» – som gir forskere mulighet til å redigere og endre organismers DNA.
I april 2016 publiserte Charpentier med fire kolleger ved Max Planck-instittutet – hvorav to, Anaïs Le Rhun og Ines Fonfara, også var tilknyttet MIMS i Umeå – nye oppdagelser om et annet enzym, Cpf1, som kan redigere arvemasse både i DNA og RNA uten hjelp av andre enzymer.
Donasjoner og priser
Hun ble i 2018 sammen med Jennifer Doudna og Virginijus Šikšnys tildelt Kavliprisen i nanovitenskap. I 2020 ble hun sammen med Jennifer Doudna tildelt Nobelprisen i kjemi.
Charpentier ble i 2021 utnevnt til kommandør av Æreslegionen.
Rancid
Rancid er et amerikansk punk rock- band som ble stiftet i 1991 i Berkeley, California.
Bandet ble dannet av Tim Armstrong, Matt Freeman, etter bandet Operation Ivy ble oppløst, og de fikk med seg trommeslager Brett Reed, som forlot bandet i 2006, men ble erstattet av Branden Steineckert. Lars Fredriksen ble med i Rancid i 1993 da bandet lette etter en andregitarist.
Brantingtorget
Brantingtorget er den runde plassen i Kanslihusannexet i Gamla stan i Stockholm.
Torget fikk sitt navn etter Hjalmar Branting og ligger inne i Förvaltningshuset (tidligere Kanslihusannexet) i Cephalus-kvartalet som begrenses av Myntgatan, Salviigränd, Västerlånggatan og Storkyrkobrinken. Kvartalets bebyggelse ble revet i 1945 i forbindelse med byggingen av Kanslihusannexet, som var tegnet av Arthur von Schmalensee. Von Schmalensees bygning har en sirkelformet, steinlagt innergård med en diameter på drøyt 30 meter, under befinner det seg en garasje. Midten av plassen prydes av Ivar Johnssons skulptur «Morgon» som ble reist i 1962.
Brantingtorget kan nås av allmenheten fra Västerlånggatan via de tidligere smugene Klockgjutargränd, Kolmätargränd og Stenbastugränd som forsvant da Förvaltningshuset ble bygd.
Råvaremarked
Råvaremarked er en handelsarena for råvarer. Disse råvarene handles på råvarebørser, der de kjøpes og selges på standardiserte kontrakter.
Råvaremarkedene omfatter marked for mat, metall, electrisitet. De må ikke forveksles med markedene for reassuranse, aksje, obligasjon og valuta. Ofte benyttes kompliserte finansielle instrumenter som futures ved handel med råvarer.
Sprint-VM på skøyter 2009
Sprint-VM på skøyter 2009, det 38. offisielle sprint-VM på skøyter siden det første i 1972, ble arrangert i Krylatskoje idrettshall i Moskva, Russland, den 17. og 18. januar 2009.
Både i herre- og kvinneklassen ble det mestre som ikke hadde en sprint-VM-tittel fra før. Shani Davis fra USA vant herrenes VM for første gang, og ble den andre mann som har vunnet både sprint-VM og allround-VM i karrieren. De to øvrige medaljørene, Keiichiro Nagashima og Simon Kuipers, tok også sine første medaljer i sprint-VM, og det var Japans beste plassering på åtte år. Den regjerende mester Lee Kyou-hyuk fra Sør-Korea lå på andreplass før siste 1000 meter, men falt.
Wang Beixing fra Kina vant dameklassen med nesten ett poengs margin, kom på pallen for første gang, og ble den første kineser som har vunnet sprint-VM siden Ye Qiaobo i 1993. Den regjerende mester Jenny Wolf tok sølv. 23-årige Yu Jing fra Kina, som debuterte internasjonalt seks uker før dette mesterskapet, vant bronse og sørget for at Kina vant to medaljer i sprint-VM for første gang gjennom tidene.
31 menn og 28 kvinner fra 16 nasjoner deltok. Det var det første sprint-VM hvor antallet løpere på siste distanse var begrenset; bare 24 løpere kunne kvalifisere seg for siste distanse.
Utvalgte deltakere
De følgende deltakerne hadde utmerket seg internasjonalt i de foregående sesongene. Løperne er rangert etter beste plassering fra tidligere sprint-VM.
Menn
Wennemars, to ganger verdensmester i sprint, var uplassert i verdenscupen på 500 meter etter å ha blitt slått ut av det nederlandske laget.
Kvinner
Friesinger, som vant VM i 2007, gjorde sin debut for sesongen. Hun ble skadet i kneet i juli og kunne ikke konkurrere i de siste månedene av 2008.
Jaroslav Tuček
Jaroslav Tuček (Šourek; født 24. august 1882, død ukjent) var en bøhmisk fekter som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Tuček vant en bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det böhmiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn og Italia.
Nahuatls ortografi
Nahuatls ortografi beskriver metodene og konvensjonene som har blitt tatt i bruk for å uttrykke variantene av nahuatl i et gitt skriftsystem, og settet av bokstaver, grafemer og diakritiske tegn som har blitt brukt til dette formålet.
Nahuatl har blitt skrevet med veldig ulike ortografier, siden ingen institusjon har styrt rettskrivninga. Dette gjelder fortsatt for klassisk nahuatl, som er et utdødd språk som er dokumentert i mange historiske kilder og i historisk litteratur, men rettskrivninga til de moderne dialektene av nahuatl styres nå av det meksikanske Secretaría de Educación Pública (Utdanningsdepartementet). De har imidlertid enkelte vanskeligheter med å sette ortografiske standarder ut i livet.
Denne artikkelen beskriver og sammenligner noen av de ulike transkripssjonssystemene for det fonologiske systemet i nahuatl som har blitt brukt opp gjennom åra.
Ortografisk historie
Da spanjolene erobra Mexico, besto aztekernes skriftsystem for det meste av piktografer samt enkelte ideogrammer. Når det var nødvendig kunne de også bruke et syllabisk skriftsystem. Diego Durán skrev hvordan tlacuilòquê (kodeksmalerne) kunne gjengi en latinsk bønn med dette systemet, men det var vanskelig å bruke. Det aztekiske systemet var praktisk til å skrive ned stamtrær, astronimisk informasjon og skattelister, men det kunne ikke representere vokabularet til et muntlig språk på samme måte som skriftsystemene til europeerne eller mayaene kunne. Det aztekiske skriftsystemet var ikke ment for å skulle leses, men for å fortelles; kodeksene var hovedsakelig piktografisk lærehjelp, og lange tekster ble memorisert.
Ignacio Allende
Ignacio José de Allende y Unzaga (født 21. januar 1769 i San Miguel el Grande i Ny-Spania, død 26. juni 1811 i Chihuahua), mest kjent som Ignacio Allende, var kaptein for den spanske hæren i Mexico, og sympatiserte med den meksikanske uavhengighetsbevegelsen på 1800-tallet.
Nahuatls ortografi
Ortografisk historie
Spanjolene introduserte det latinske alfabetet, som da ble brukt til å skrive ned en stor mengde aztekisk prosa og poesi. Viktige leksikalske verker (for eksempel Alonso de Molinas klassiske Vocabulario fra 1571) og grammatiske beskrivelser (for eksempel Horacio Carochis Arte fra 1645) brukte varianter av denne ortografien.
Ignacio Allende
Biografi
I 1806 begynte han å gå inn for muligheten for meksikansk uavhengighet fra Spania. Allende begynte å støtte den meksikanske underjordiske uavhengighetsbevegelsen. Han ble til slutt invitert av ordføreren i Querétaro, Miguel Domínguez, og hans hustru Josefa Ortiz de Domínguez til å diskutere videre planer for uavhengighet i deres hjem. Det var under et av disse møtene at Allende for første gang møtte den meksikanske presten og opprøreren Miguel Hidalgo y Costilla og hans kaptein Juan Aldama i den revolusjonære hæren.
Nahuatls ortografi
Ortografisk historie
Ortografien til klassisk nahuatl var ikke perfekt, og den ble brukt i mange varianter, delvis på grunn av dialektale forskjeller og delvis på grunn av ulike tradisjoner og preferanser som ble utvikla. Også den spanske ortografien var langt fra standardisert på denne tida. Selv om neste alle skrevne varianter av nahuatl i dag har en latinbasert ortografi, er det fremdeles store dialektale forskjeller, og betydelige diskusjoner angående hvordan man skal skrive ulike lyder. Noen av hovedspørsmålene er:
Kristian Ottosen-prisen
Kristian Ottosen-prisen (etablert i 1991) er en utmerkelse, opprettet av Studentsamskipnaden i Oslo, der Kristian Ottosen lenge var direktør. Prisen ble etablert i forbindelse med Kristian Ottosens 70-årsdag, og dens formål var inntil 2011 å hedre personer eller grupper av personer som har bidratt til å bedre norske studenteners velferd. Per 2011 var prisen på 75 000 norske kroner. Prisen ble årlig delt ut i forbindelse med åpningen av studieåret i august.
Nahuatls ortografi
Ortografisk historie
Det er også flere andre spørsmål, blant annet:
Ignacio Allende
Biografi
Han deltok på flere hemmelige møter som ble organisert av opprøreren Josefa Ortiz de Dominguez, der muligheten for et uavhengig Ny-Spania ble diskutert. Han kjempet sammen med Miguel Hidalgo i den første fasen av den meksikanske uavhengighetskrigen i 1810.
Kristian Ottosen-prisen
Fra høsten 2014 har Kristian Ottosen-prisen endret karakter. Den er nå en idépris på 150 000 kr som skal hjelpe studenter til å realisere gode ideer. Nominasjoner kan komme fra personer, grupper, institusjoner eller organisasjoner. I forkant av utlysningen avgrenser fondsstyret et tema for prisen. I 2014 var tema miljø.
Slamstrøm
Slamstrøm er vanlig i fjellområder, spesielt i områder med et tørt klima. Ved mye og kraftig regn spyles finkornig eller grovt materiale som sand eller steinblokk nedover og samles til slamstrømmer i dalbunnen.
Kristian Ottosen-prisen
Temaet for 2016 er sosialt entreprenørskap. I forbindelse med at det er 10 år siden Ottosen døde, er prispengene i år satt til 300 000 kr.
Prisvinnere
Tidligere prisvinnere:
Ignacio Allende
Biografi
I 1824 ble hans levninger gravlagt i krypten, som ble forbeholdt visekonger og presidenter i katedralen i Mexico by. Levningene hans ble i 1925 begravd under El Ángel de la Independencia.
Ettermæle
Allende er nasjonalhelt i Mexico. En rekke steder er oppkalt etter ham, blant annet kommunen Allende og byen San Miguel de Allende i delstaten Guanajuato, og kommunen Allende i Chihuahua, samt administrasjonsenteret Valle de Allende.
Gulfmedaljen
Gulfmedaljen (engelsk: The Gulf Medal) er en britisk militær medalje innstiftet i 1992 og tildelt deltagere i frigjøringen av Kuwait under Gulfkrigen 1990–1991.
Utforming
Medaljen er opphengt i et bånd med en bred midtstripe i sandgul farge, med kantstriper i mørk blått, rødt og lyst blått. Kantstripenes farger er står for de tre forsvarsgrenene. Mottagerens rullenummer, rang, navn og forsvarsgren er inngravert på medaljens ytterkant.
Nahuatls ortografi
Historiske transkripsjonsmetoder
Da spanjolene begynte å transkribere nahuatl til det latinske alfabetet, brukte de, som naturlig er, den spanske ortografien som grunnlag for transkripsjonen. Lydene (norsk ),  (norsk <sj>) og plosivene  fantes både på spansk og nahuatl, men det spanske språket mangla både,  og den glottale plosiven.
Gulfmedaljen
Utforming
Medaljen er også tildelt med båndspenner. Den ene av disse har innskriften «16 JAN TO 28 FEB 1991», mens den andre har innskriften «2 AUG 1990».
Tildeling
Gulfmedaljen ble tildelt britisk og alliert personell, som deltok i Gulfkrigen. Britisk personell som tjenestegjorde i 30 dager i sammenheng i felt mellom 2. august 1990 og 7. mars 1991 ble tildelt medaljen. Medaljen med spennen «16 JAN TO 28 FEB 1991» ble tildelt for syv dagers sammenhengende tjeneste i felt i tidsrommet spennen angir. Spennen «2 AUG 1990» ble tildelt tjenestegjørende i Kuwait Liaison Team, som befant seg i Kuwait på datoen for Iraks invasjon.
Det ble i alt tildelt 59 687 medaljer til britisk personell. Medaljen ble i tillegg tildelt utenlandsk personell, militært så vel som sivilt, som tjenestegjorde ved de britiske styrkene i Midtøsten i forbindelse med frigjøringen av Kuwait.
Nahuatls ortografi
Historiske transkripsjonsmetoder
I porstkoloniale tider hadde ikke nahuatl noen standardisert ortografi, og dokumenter fra den tida bruker veldig varierende ortografier:
Gulfmedaljen
Gulfmedaljen og Norge
Gulfmedaljen ble også tildelt nordmenn og er godkjent til bruk på norsk militær uniform. I norsk militær sammenheng behandles Gulfmedaljen som tilhørende «Gruppe 5: Andre utenlandske dekorasjoner».
Nahuatls ortografi
Cariochis transkripsjon
I 1645 skrev jesuitten Horacio Carochi en grammatikk for klassisk nahuatl. For dette formålet utvikla han en ortografi, som var unik i den forstand at den markerte både vokallengden og det glottale stoppet (saltillo). Ortografien hans ble seinere brukt i arbeider og dokumenter av enkelte jesuitter, men fikk aldri sitt store gjennombrudd på grunn av at kong Karl II forbød bruken av indianske språk i sitt rike og den seinere utvisninga av jesuittene fra Ny-Spania i 1767.
Gulfmedaljen
Gulfmedaljen og Norge
Blant norske mottagerne av medaljen med spenne er generalmajor Kristin Lund.
Nahuatls ortografi
Cariochis transkripsjon
Cariochis ortografi ble ytterligere modifisert av Michel Launey i hans grammatikk for klassisk nahuatl. Denne transkripsjonen viser vokallengden ved å legge til en makron over lange vokaler: <ā, ē, ī, ō>. Den viser også saltillo ved å markere den foregående vokalen med en grav aksent <à, ì, è, ò> hvis den forekkomer midt i et ord eller med en sirkumfleks aksent <â, î, ê, ô,> hvis den forekommer i slutten av et ord. Enkelte andre transkripsjoner skriver glottalt stopp som en <h>. Mange moderne varianter av nahuatl har imidlertid som et fonem istedenfor den glottale plosiven. Historiske kilder, og også transkripsjoner av dagens lingvister, bruker ingen standardisert transkripsjon og markerer ikke vokallengde eller saltillo i det hele tatt. Det er imidlertid essensielt å markere begge deler for å gi en riktig beskrivelse av klassisk nahuatl.
Moderne ortografi
Nahuatl har ennå ikke fått en offisiell ortografi, og lingvistene jobber stadig med å utvikle en standard. I de seineste åra har det kommet en ny norm som blir brukt i de fleste ordbøker, læremidler og undervisning, og som skal danne grunnlaget for en offisiell rettskrivning. Denne rettskrivninga har som intensjon å følge det internasjonale fonetiske alfabetet i større grad, og å være en mer logisk transkribering av språket. Alfabetet består av følgende bokstaver:
a w ch e h i k ku l m n o p s t tl tz x y
Blant de 19 bokstavene finner man fire digrafer: <ch>, <ku>, <tz> og <tl>. Digrafene fungerer som de øvrige bokstavene, og representerer enkle fonemer. I og med at en digraf fungerer som én enkelt bokstav, har man forsøkt å unngå å bruke to bokstaver som også brukes i andre fonemer, for å unngå forvirring. Fonemet er ikke summen av /t/ og /s/, og for å markere dette, skrives det ikke som <ts>, men som <tz>, ettersom <z> ikke forekommer alene i alfabetet. Fonemet er heller ikke summen av /k/ og, og man har derfor valgt å skrive det som <ku> (siden   ikke forekommer alene i alfabetet). Digrafen <ch> brukes til å skrive fonemet ettersom <c> ikke representerer noe fonem alene. Man fant imidlertid ikke noe annet alternativ enn <tl> for å skrive fonemet, og har altså valgt å bruke denne digrafen selv om den består av to bokstaver som begge representerer et fonem når de står alene. Fonemene og  har i tidligere ortografier blitt uttrykt henholdsvis med digrafene <hu> og <sh>, men ettersom disse fonemene kan uttrykkes med enkle bokstaver (<w> og <x>) har man sett dette som en bedre løsning. Saltillo markeres med <h>, mens vokallengde ikke markeres i denne ortografien.
Denne ortografien brukes i artiklene om nahuatl i norskspråklige Wikipedia, bortsett fra når eksemplene kommer fra klassisk nahuatl, som er et utdødd språk og har en mer eller mindre innarbeida ortografi.
Nahuatlspråklige Wikipedias ortografi
Wikipedia på nahuatl bruker en ortografi som bygger på Carochis klassiske ortografi, men bruker en <h> istedenfor aksenter for å markere saltillo. Makron blir brukt for å markere lange vokaler. Mange utenlandske bokstaver, slik som <b> og <k>, brukes bare for å skrive utenlandske navn. <cu> uttrykker fonemet, og <hu> uttrykker fonemet. <cu> og <hu> kan også skrives som henholdsvis <uc> og <uh>.
Alfabetet som brukes består av 25 bokstaver og er som følger:
a c ch cu e hu i l m n o p qu t tl tz x y z ā ē ī ō ll h
Robertson County
Robertson County er navnet på tre fylker i USA: