cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oldtidens Libya
Kyrenaika og grekerne
De greske byene konkurrerte med hverandre og hadde vanskeligheter med å forene seg mot en felles ytre fiende. Grekerne sto dog imot inntrenging fra egypterne i øst og mot kartagerne i vest, men i år 525 f.Kr. etter at Kambyses (sønn av Kyros den store) hadde erobret Egypt, tvang han de libyske grekerne til å underkaste seg og betale tributt. Kyrenaika var i de nest to århundrene enten underlagt persisk eller egyptisk overherredømme. Da Aleksander den store ankom Kyrenaika i år 331 f.Kr. ble han ønsket velkommen. Da døde i 323 f.Kr. ble hans store rike delt opp mellom hans makedonske generaler. Egypt sammen med Kyrenaika tilfalt Ptolemaios I Soter. Kyrenaika med dens byer, Pentapolis, beholdt stort sett sitt selvstyre, men da de enkelte byenes regjeringer forble ustabile, tvang herskerne i Egypt, ptolemeerne, på dem fungerende konstitusjoner, og senere ble det opprettet et forbund av Pentapolis som ble styrt av egne konger, mer eller mindre avhengige av ptolemeerne i Egypt. Den siste greske herskeren av Kyrenaika, Ptolemaios Apion, døde i 96 f.Kr., ugift og barnløs, og i eget testamente overlot han Kyrenaika og sine nedarvete kongelige besittelser til den romerske republikk. Roma annekterte regionen formelt i år 74 f.Kr. og forente den sammen med Kreta til en romersk provins, Creta et Cyrenaica.
Den økonomiske og kulturelle utviklingen i Pentapolis var upåvirket av den uro som dets politiske liv skapte. Regionen ble velstående av sin produksjon av korn, vin, ull, og kvegoppdrift, samt den medisinske planten silfion (eller silphium, en Ferula-art), som ble benyttet både som et abortfremkallende middel og mattilsetning. Silfion vokste kun i Kyrenaika, og eksporten var så stor at den ble utryddet i romersk tid. Kyrene ble et av de fremste intellektuelle og kunstnerlige stedene i den gresktalende verden, kjent for sin legeskole, sin filosofiske skole, og sin arkitektur som besto av noen av de mest framragende eksemplene på hellenistisk stil. En rekke filosofer var assosiert med byen, inkludert Aristippos og hans datter Arete. En filosofisk retning med navn etter byen, kyreneikere, sto for en livsnytende filosofi, en etisk tanke om menneskets mål var å søke vellyst/behag som betingelse for lykke og det gode liv.
Fezzan og garamantere
I hele perioden med kartagisk og gresk kolonisering på kystslettene, var det indre ørkenområdet Fezzan dominert av garamantere, et berbisk stammefolk som synes å ha kommet til området i indre av Libya før 1000 f.Kr. I ørkenen opprettet de et rike ved å kontrollere handelsveiene mellom vestlige Sudan og middelhavskysten. De har etterlatt seg mange innskrifter i tifinagh, den gamle berbiske skriftsystemet som fortsatt benyttes av tuaregerne. Greske og romerske kilder har framstilt garamanterne både som fattige nomader og tidvis som driftige handelsmenn. De fraktet slaver, salt, kobber, gull, dadler, og dyrehuder gjennom Saharakorridoren, men drev også med kvegdrift og jordbruk i oasene i ørkenen hvor de benyttet avansert kunstig vanning ved hjelp av tunneler og kanaler under bakken.
Garamanternes politiske makt var begrenset til en lang kjede med oaser i Wadi Ajal, men fra sin hovedstad Garama kontrollerte de karavanehandelen i ørkenen fra Ghadames og sørover til Nigerelven, øst til Egypt og vest til Mauretania. Kartagerne kjøpte gull og elfenbein i bytte mot salt. Deres rikdom og tekniske dyktighet er også bevitnet i levningene av deres byer, som var bygd i stein, og mer enn 50 000 pyramidegraver. Romerne sendte flere straffeekspedisjoner mot dem inntil de inngikk en avtale om handel og forsvarsallianse med dem på slutten av 100-tallet e.Kr.
På 600-tallet ble garamanterne underkastet den framstormende muslimske erobringen, og de forsvant ut av historien. Det skjedde samtidig med minsket handel, vanntilgang og klimaendringer. Antagelig ble de værende, bøyde seg for de islamske erobrerne og ble kalt for noe annet.
Romerske Libya
I mer enn 400 år var områdene Tripolitania og Kyrenaika velstående romerske provinser og var en del av kosmopolitisk stat hvor borgerne hadde et felles språk, rettssystem og romersk identitet. Romerske ruiner som i Leptis Magna vitner om livskraften i området; de hadde forum, markeder, offentlig underholdning og romerske bad, på lik linje med andre byer i Romerriket. Libya var en del av alt liv og virksomhet rundt Middelhavet. Kjøpmenn og håndverkere fra mange deler av den romerske verden etablerte seg i Nord-Afrika. Likevel beholdt byene i Tripolitania sin særskilte kartagiske karakter og vesen, og i Kyrenaika sitt greske vesen. Tripolitania var en stor eksportør av olivenolje mens Kyrenaika var en viktig leverandør av vin, legemidler og hester. Det meste av befolkningen var berbiske bønder, men preget av kartagisk språk og skikker innenfor den latinske felleskulturen.
Selv om de afrikanske provinsene dro fordel av Pax Romana, den romerske fred, som en hvilken som helst annen del av Romerriket, var ikke Libya skånet fra angrep og krigstrusler. Først mot slutten av 100-tallet e.Kr. klarte den romerske hæren pasifisere området Sirtica, et øde område i ørkenen og et tilfluktssted for barberstammer som hindret trafikken langs landeveien mellom Tripolitania og Kyrenaika. I over to hundre år etter fløt handelen sikkert mellom markedene og havner langt et godt utbygd veisystem og sjøveier som ble overvåket og beskyttet av romerske styrker som også garanterte sikkerheten til de bebodde områdene mot angrep fra ørkennomader. De omfattende området ble forsvart av en lokalt rekruttert region på over 5000 menn i Kyrenaika og en tilsvarende styrke i Tripolitania, forsterket med hjelpetropper fra allierte stammefolk ved grensene. Selv om militære ekspedisjoner trengte dypt inn i Fezzan søkte Roma i alminnelighet å kun kontrollere de områdene i de afrikanske provinsene som var økonomisk nyttige eller kunne beskyttes med tilgjengelige garnisoner.
Som en del av sin omorganisering av imperiet i år 300 skilte keiser Diokletian administrasjonen av Kreta fra Kyrenaika, og opprettet de nye provinsene Øvre Libya og Nedre Libya av Kyrenaika. Det var første gangen hvor begrepet Libya ble benyttet som en administrativ betegnelse. Med den delingen av Romerriket i år 395 gikk libyerne til Østromerriket mens Tripolitania ble fordelt til Vestromerriket.
Kristendommen og vandalene
Ved slutten av 100-tallet hadde kristendommen oppstått som en jødisk kult, men vokste snart i utbredelse og fikk tilhengere blant ikkejøder og blant de lavere samfunnsklassene, inkludert slavene. Romas provinser i Afrika var blitt helt og holdent kristent ved slutten av 300-tallet, og hadde også fått innpass blant barberstammene i innlandet. Fra tidlig av utviklet kirkene i Tripolitania og Kyrenaika særskilte kjennetegn som speilet deres kulturelle trekk. Førstnevnte provins havnet inn under den latinske patriarkens overhøyhet, det vil sin biskopen av Roma, mens den sistnevnte provinsen kom inn under den koptiske patriarken av Alexandrias overhøyhet. I begge områder ble religiøse avvik fra hovedkirkene et middel for samfunnsopprør i en tid av politisk uro og økonomisk depresjon.
På invitasjon fra en opprørsk romersk embetsmann, kom den germanske stammen vandalene til Nord-Afrika fra Spania i år 429. De grep makten og opprettet under sin høvding Gaiserik et kongerike med sentrum i Kartago. Selv om Romerriket ble gradvis nødt til å erkjenne deres herredømme over store deler av Nord-Afrika, inkludert Tripolitania, begrenset vandalenes styre til de mest økonomisk lønnsomme områdene. Der utgjorde de en isolert krigerkaste som egnet seg til å kreve skatter og utnytte samfunnet, men overlot den sivile administrasjonen på romerske hender. Fra Afrika erobret de Sardinia og Korsika, og angrep deretter selve Italia. De plyndret byen Roma i år 455, noe som var et sjokk på samtiden. Men i løpet av sin tid mistet vandalene mye av sine krigerske framdrift og deres rike falt for den bysantinske hærføreren Belisarios som begynte den østromerske gjenerobringen av Nord-Afrika i år 533.
Den faktiske bysantinske kontrollen av Tripolitania var begrenset til kysten, og til og med der var den svak, noe som er bevitnet ved de nybygde festningsverkene rundt byene, de befestede gårdsanleggene, og vakttårnene. Regionens velstand hadde minsket under vandalenes herredømme, og den gamle romerske politiske og sosiale ordningen som ble brutt under vandalene, kunne ikke bli gjenopprettet. I avsidesliggende områder hvor innbyggerne hadde søkt beskyttelse fra stammehøvdinger, motsatte de seg ny assimilering i imperiet etter å ha tilpasset seg selvstyre. Kyrenaika, som hadde blitt en bysantinsk utpost i vandalperioden, lignet på militær okkupasjon. Upopulære bysantinske guvernører innførte høy skatter for å dekke militære kostnader, men byene og offentlige tjenester, inkludert vannsystemet, forfalt. Det bysantinske styret i Afrika dog det romerske idealet om enighet i imperiet i ytterligere et og halv århundre, og hindret samtidig berbiske nomader fra å trenge inn i kystregionene.
Lesotho
Kongedømmet Lesotho (engelsk: Kingdom of Lesotho; sesotho: Muso oa Lesotho), som regel bare kalt Lesotho, er en innlandsstat i det sørlige Afrika og en enklave i Sør-Afrika. Landet ble selvstendig fra Storbritannia i 1966, men er helt avhengig av Sør-Afrika, som omgir Lesotho på alle kanter. Landets viktigste eksport er arbeidskraft, da bortimot halvparten av den mannlige befolkningen er gjestearbeidere i Sør-Afrika.
Navnet Lesotho kan betydningsmessig oversettes «landet til folket som snakker sesotho». Ba- og le- er forstavelser i bantuspråk.
Naturgeografi
Lesotho er det eneste uavhengige landet i verden som fullstendig ligger i over 1000 meters høyde. Laveste punkt er 1400 moh, og over 80 prosent av landet ligger over 1800 moh. Høyeste punkt er Thabana Ntlenyana som ligger 3482 meter over havet.
På grunn av høyden er Lesotho kjøligere året rundt enn Sør-Afrika, og om sommeren fører tordenvær til stort regnfall. Vintrene kan være kalde, med ned mot –7 °C i lavlandet, og –18 °C i høylandet. Snø er vanlig i fjellene og fjelldalene i perioden mai til september, og fjelltoppene kan ha snø året rundt. Maseru og lavlandene rundt kan ofte komme opp i +30 °C i sommermånedene.
Historie
De tidligste innbyggerne i området var jegere og samlere av khoisan-folket. De ble etter hvert stort sett erstattet av bantustammer under bantuenes migrasjoner. Dagens Lesotho oppsto som en politisk stat under en høvding i 1822, og landet ble anerkjent av Storbritannia 13. desember 1843. Den 12. mars 1868 ble landet til det britiske protektoratet Basutoland. Allerede før dette ble Lesotho kalt Basutoland etter sin viktigste etniske og språklige gruppe, sotho-folket. Fra 11. august 1871 til 18. mars 1884 var landet annektert som del av den britiske Kappkolonien (Sør-Afrika) som territoriet Basutoland. 18. mars 1884 dukket Basutoland opp på nytt som en separat koloni som en av høykommissærens territorier.
Selvstendigheten og uroen etter
30. april 1965 fikk landet selvstyre. Navnet ble endret da Lesotho fikk full uavhengighet fra Storbritannia 4. oktober 1966. I januar 1970 tapte det styrende Basotho National Party (BNP) det første valget etter uavhengigheten, med 23 representanter mot Basutoland Congress Party (BCP) sine 36. Statsminister Leabua Jonathan nektet å gi fra seg makten til BCP og erklærte seg selv tono kholo (statsminister) og fengslet deretter lederskapet til BCP.
BCP startet et opprør i januar 1974 og fikk trent opp frigjøringshæren LLA i Libya under dekke av å være soldater fra Azanian People's Liberation Army (APLA) til Pan Africanist Congress (PAC). Frarøvet våpen og forsyninger av fraksjonen til David Sibeko i PAC i 1978, ble den 178 mann sterke LLA reddet fra en base i Tanzania takket være støtte fra en maoistisk PAC-offiser. LLA satte i gang en geriljakrig med en håndfull gamle våpen. Hovedstyrken ble beseiret i det nordlige Lesotho. Deretter gjennomførte geriljaen sporadiske, men lite effektive angrep. Kampanjen ble kraftig svekket da Ntsu Mokhehle, BCP-lederen, gikk over til Pretoria.
BNP regjerte landet gjennom et dekret frem til januar 1986, da et militært statskupp tvang fra dem makten. Militærrådet som kom til makten, ga kong Moshoeshoe II utøvende makt. Kongen hadde frem til da kun hatt en seremoniell rolle. Kongen ble imidlertid tvunget i eksil etter å ha falt i unåde hos hæren i 1987. Hans sønn ble innsatt som kong Letsie III.
Demokrati og statskupp
Militærjuntaens formann, generalmajor Justin Metsing Lekhanya, ble styrtet i 1991. Han ble erstattet av generalmajor Elias Phisoana Ramaema, som ga makten til en demokratisk valgt regjering fra BCP i 1993. Moshoeshoe II returnerte fra eksil i 1992 som en vanlig borger. Etter at demokratiet var gjenopprettet, forsøkte kong Letsie III forgjeves å overtale BCP-regjeringen til å gjeninnsette hans far som statsoverhode. I august 1994 igangsatte Letsie III et statskupp som ble støttet av militæret og avsatte BCP-regjeringen. Den nye regjeringen fikk liten internasjonal anerkjennelse, og Samarbeidsorganisasjonen for det sørlige Afrika (SADC) fikk i gang forhandlinger med mål om å gjeninnsette BCP-regjeringen. En av betingelsene kong Letsie III stilte, var at hans far skulle gjeninnsettes som statsoverhode. Etter lange forhandlinger ble til slutt BCP-regjeringen gjeninnsatt, og kongen abdiserte til fordel for sin far i 1995. Men Moshoeshoe II døde i en bilulykke i 1996 og ble igjen etterfulgt av sin sønn, Letsie III. Året etter ble BCP splittet som følge av lederstrid.
Opposisjonsprotestene i landet økte kraftig og kulminerte i en fredelig demonstrasjon utenfor kongens palass i august 1998. Det videre hendelsesforløpet er uklart.
Eksakte detaljer av det som fulgte er svært omstridt, selv i Sør-Afrika. I september 1998 gikk en South African National Defence Force (SADC)-styrke på ordre fra usikker opprinnelse inn i hovedstaden. Mens tropper fra Botswana ble ønsket velkommen, var motstanden mot tropper fra SADC svært sterk og resulterte i kamper. Tilfeller av sporadiske opptøyer ble intensivert da sørafrikanske tropper heiste et sørafrikansk flagg over det kongelige palasset. Da SADC-styrkene trakk seg ut i mai 1999, la de store deler av Maseru i ruiner, og i de sørlige provinshovedstedene Mafeteng og Mohale's Hoek var en tredjedel av kommersielle eiendommene lagt i grus. Et antall sørafrikanere og basothoer døde også i kampene.
En interim, politisk autoritet (IPA), med oppdrag å se gjennom valgstrukturen i landet, ble opprettet i desember 1998. IPA foreslo et proporsjonalt valgsystem som skulle sikre at det var opposisjon i nasjonalforsamlingen. Det nye systemet beholdt de eksisterende 80 valgte representantene, men la til 40 seter som skulle fylles på proporsjonalt grunnlag. Valgene ble holdt etter dette nye systemet i mai 2002, og LCD vant igjen med 54 % av stemmene. For første gang vant opposisjonen et betydelig antall seter, og til tross for noen irregulariteter og trusler om vold fra generalmajor Lekhanya, opplevde Lesotho sitt første fredelige valg. Ni opposisjonspartier hadde nå alle de proporsjonelle setene, BNP hadde den største andelen på 21. LCD hadde 79 av de 80 valgkretsbaserte setene. Selv om deres valgte medlemmer deltar i nasjonalforsamlingen, har BNP satt i gang flere rettslige utfordringer til valgene, inkludert krav om en gjenopptelling, men ingen har lyktes.
Politikk og administrasjon
Lesotho er et konstitusjonelt monarki. Statsministeren er regjeringssjef og har utøvende autoritet. Kongen har hovedsakelig kun en seremoniell rolle og har ingen utøvende myndighet.
Rally Monte-Carlo
Rally Monte-Carlo (eng: Monte Carlo Rally, offisielt Rallye Automobile Monte-Carlo) er en begivenhet som første gang ble arrangert i 1911 og organiseres hvert år av Automobile Club de Monaco som også arrangerer Monaco Grand Prix (Formel 1) og Rallye Monte-Carlo Historique. Rallyet finner sted langs den franske rivieraen i fyrstedømmet Monaco og sørøstlige Frankrike.
Landeplage (TV-serie)
Landeplage er en norsk tv-dokumentarserie med Ivar «Ravi» Johansen som gikk på NRK1 fra 2007 til 2009. Programmet tok for seg kjente norske pop- og rockelåter som hadde holdt på populariteten gjennom mange år. Programmet forsøkte blant annet å granske hvorfor akkurat denne ble en så stor hit.
Lesotho
Forsvars- og utenrikspolitikk
Lesothos geografiske plassering gjør det svært sårbart for politisk og økonomisk utvikling i Sør-Afrika. Landet er medlem av mange regionale økonomiske organisasjoner som Samarbeidsorganisasjonen for det sørlige Afrika (SADC) og Den sørafrikanske tollunionen (SACU). Lesotho er også med i FN, Den afrikanske union, Organisasjonen av alliansefrie nasjoner, Samveldet og flere andre internasjonale organisasjoner. Sør-Afrika, Storbritannia, USA, Libya, Irland (generalkonsulat), Kina og EU har bosatte diplomatiske utsendinger i Lesotho. FN er representert av en utsending til landet, det samme gjelder UNDP, UNICEF, WHO, FAO, WFP og UNAIDS.
Landeplage (TV-serie)
Programmet ble kåret til beste underholdningsprogram under Gullruten 2008 og Gullruten 2009.
Premieren ble sett av 420 000.
Lesotho
Forsvars- og utenrikspolitikk
Landet forsvares av Lesothos forsvar (LDF) på rundt 3500 soldater samt den ridende politistyrken LMPS. Forsvaret har en hær, en luftstyrke og en paramilitær ving. Forsvaret er underlagt statsministeren, som også er forsvarsminister, nasjonal sikkerhetsminister og minister for offentlige tjenester. Det ridende politiet svarer til innenriksministeren. Lesotho har også en nasjonal sikkerhetstjeneste (NSS) og en etterretningstjeneste som rapporterer til statsministeren. Forholdet mellom politiet og hæren har til tider vært anspent, og i 1997 ble hæren kalt ut for å stoppe et omfattende mytteri i politiet.
Landeplage (TV-serie)
Sanger
Sanger som ble gransket i første sesong:
Lesotho
Næringsliv
Lesothos økonomi er basert på eksport av vann og elektrisitet til Sør-Afrika, foredling av ulike råvarer, landbruk, oppdrett og til en viss grad inntektene fra fremmedarbeidere i Sør-Afrika. Lesotho eksporterer også diamanter, ull og mohair. Geografisk er Lesotho omringet av Sør-Afrika, og økonomien er derfor tett integrert med økonomien i nabolandet.
Landeplage (TV-serie)
Sanger
Sanger som ble gransket i andre sesong:
Lesotho
Næringsliv
Lesotho har fått økonomisk bistand fra en rekke kilder, blant annet USA, Verdensbanken, Irland, Storbritannia, EU og Tyskland.
Landeplage (TV-serie)
Sanger
Sanger som ble gransket i tredje sesong:
Lesotho
Næringsliv
Lesotho har nesten 6000 km med uasfalterte veier og moderne helårsveier. Landet har en kort godsjernbane som forbinder Lesotho med Sør-Afrika, og denne linjen er heleid og drevet av Sør-Afrika. Lesotho er medlem av Den sørafrikanske tollunion (SACU), der tollbarrierene er fjernet mellom medlemslandene Botswana, Namibia, Sør-Afrika og Swaziland. Lesotho, Swaziland, Namibia og Sør-Afrika har også innført en slags felles pengeverdi og vekslingskontrollområde kjent som Common Monetary Area (CMA). Sørafrikansk rand brukes på linje med loti, Lesothos valuta (flertall: maloti). 1 loti er 100 lisente. Lotien har samme kurs som rand.
Helse
Lesotho har den siste tiden slitt med HIV og AIDS. Hele 23,8% av deres voksne befolkning har HIV, som er en av de største prosentene i verden. Den store epidemien har redusert levealderen kraftig, og gjort mange barn foreldreløse. I 2003 nådde forventet levealder ett bunnpunkt på gjennomsnittlig 46 år. De siste årene har det økt sakte, og er nå på 51 år for menn og 55 år for kvinner.
Regjeringen i Lesotho var sen med å forstå alvoret av hiv/aids-krisen, og dens forsøk på å bekjempe spredningen av sykdommen har hatt liten suksess. I 1999 fullførte regjeringen en strategisk plan mot hiv/aids, blant annet ved å fremme utdanning, prevensjon, rådgivning og behandlingsbehovet for befolkningen. Sent i 2003 annonserte regjeringen at den dannet en ny aids-kommisjon for å koordinere omfattende tiltak mot sykdommen. Regjeringen i Lesotho var også vertskap for SADCs ekstraordinære hiv/aids-konferanse i 2003.
Programmer for distribuering av antiretrovirale medisiner har blitt satt i gang i 2005–2006. Et slikt program er i Hlotse, Leribe ved Motebang sykehus. Men slike programmer forblir ressursmessig begrenset og har relativt få deltakere.
Regjeringen i Lesotho har også startet en kampanje under navnet «Kjenn din status», for å teste alle personer i landet for hiv. Testingsprogrammet blir finansiert av Clinton Foundation.
Kultur
Tradisjonelle musikkinstrumenter inkluderer lekolulo, en slags fløyte brukt av gjetergutter, setolo-tolo, et munninstrument som menn spiller på og kvinnenes strengeinstrument thomo.
Nasjonalsangen til Lesotho er «Lesotho fatše la bo-ntata rona» (Lesotho, landet til våre fedre).
Morija kunst- og kulturfestival er en viktig musikkfestival til sothoene. Den avholdes årlig i den historiske byen Morija, hvor de første misjonærene ankom i 1833.
Oppføring på UNESCOs liste
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Defensjonsskip
Defensjonsskip er handelsskip som stilles til kongens disposisjon og kan fungere som orlogsskip ved behov i en krisesituasjon eller i krig. Rederen eller parteierne kunne som motytelse få en pengepremie. Det var også utbredt at defensjonsskip ble undermålt, slik at skatter og avgifter ble lavere. Også tollfrihet for varer ble benyttet som gjenytelse.
18. mars 1776 kom det en kongelig forordning som medførte at bygging av defensjonsskip av godkjent type over 150 kommerselester ble betalt med en premie på 8 riksdaler pr. lest. Tilsvarende premie ble også gitt for mindre defensjonsskip.
Solveig Bøhle
Solveig Bøhle (født 8. april 1939 i Drangedal) er en norsk radio- og TV-programskaper, sakprosa-forfatter og statsstipendiat.
Bibliotekar
Solveig Bøhle har bokhandlerutdannelse og eksamen ved Statens bibliotekskole, arbeidet som bibliotekar i Skien og København og har studieopphold ved Internationale Jugendbibliothek i München.
Litteraturprogrammer og hørespill
Hun jobbet 36 år i NRK, der hun ble ansatt i 1966 med særlig ansvar for program om barne-og ungdomslitteratur. Hun laget litteraturprogram i radio og fjernsyn for barn og voksne, og portretterte Astrid Lindgren i flere program.
Hun var redaktør for opplesningsprogrammet Tid for bok (1969–1989). Hun var også produsent for hørespill for barn, blant annet produserte hun hørespillserien Nattpappaen, som var basert på en barnebok av svenske Maria Gripe.
Sammen med Finn Lyngstad og musiker Knut Heljar Hagen utviklet hun radiofortellingen, lydillustrert opplesningsserie, som NRK solgte for utgivelse i lydbokformat til forlag: Charlie og sjokoladefabrikken (1980) og Georgs magiske medisin (1983) av Roald Dahl var de første av flere produksjoner som NRK solgte.
Hei! Har du noe å spørre om?
Sammen med Anne Torsvik startet hun innringningsprogrammet Hei! for barn. De utfordret fagfolk; barna som ringte skulle få svar på vanskelige  spørsmål. Under oljekrisen i 1974–1975 tok havrettsminister Jens Evensen imot utfordringen. Han stilte opp i studio og besvarte barnas spørsmål om oljens framtid.
Programmer om kosthold og helse
Sammen med Astrid Brekken startet hun programserien Flere veier til god helse, et radioprogram om alternative behandlingsformer. I 1990 vant de Nasjonalforeningens pris for kosthold og helse med radioprogrammene Hverdagsmat, Vårt daglige brød og Spis for livet. (Teknisk regi: Erling Bjørklund)
Programmer om selvmord og om vanskelige relasjoner
I 1985 og 1987 laget Solveig Bøhle radioserier om selvmord og de pårørendes situasjon, og i 1990 fjernsynsserien Tausheten etterpå. Billedregien var ved Svein Bæren. Dette var første gang NRK i radio og fjernsyn satte søkelyset på selvmord.
Radioprogrammet Selv i døden hadde han ikke tilgitt meg – en historie der ingen tar ansvar før det er for sent, representerte NRK i Prix Futura 1987. (Musikk og teknisk regi: Tore Heggelund)
Dokumentar om Gustav og Alma Mahler
Sammen med Terje Hellem laget hun ''En stemme som aldri blir taus. Forelskelsen i det geniale og lengselen etter kjærlighet.'' Programmet var en dokumentar om komponisten Gustav Mahler og hans hustru Alma, og ble nominert til Prix Italia i 1993.
Verv og statsstipendium
Hun har sittet i Norsk kulturråd s utvalg for billedbøker og 1986-88 i styret til Norsk barnebokinstitutt.
Solveig Bøhle er statsstipendiat fra 2002
Grunnkretser i Lesja kommune
Grunnkretser i Lesja kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Lesja kommune, Innlandet, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Carl Hammerich
Carl Hammerich (født 25. april 1888, død 21. mars 1945) var en dansk kontreadmiral. Carl Hammerich var gift norsk, og sammen med sin kone Borghild organiserte han dansk matvarehjelp til Norge i krigsårene. Sammen med den norske diplomaten Niels Christian Ditleff var Hammerich sentral i planleggingen av hjelpeaksjonen for skandinaviske fanger i Tyskland; De hvite bussene. Hammerich ble arrestert av tyskerne og døde under RAFs angrep på Gestapos hovedkvarter i København den 21. mars 1945, den såkalte bombingen av Shellhuset.
Admiral Hammerichs vei i Vålandskråningen i Hillevåg bydel i Stavanger er oppkalt etter ham.
Eksterne lenker
STAVANGER BYLEKSIKON: Admiral Hammerichs vei
Willmannsveita (Trondheim)
Historie
Willmannsveita ble, i likhet med Fotveita og Brandhaugveita, etablert gjennom en rask og tett utbygging av Hospitalets indre løkke i første halvdel av 1700-tallet. Denne store løkka var opprinnelig jordbruksområde før den ble stykket ut til eiendommer allerede tidlig på 1600-tallet. Årsaken var veksten av byen, akselerert av Cicignons regulering etter bybrannen i 1681, som førte til et behov for mer bynært utbyggingsareal.
Jorun Marie Kvernberg
Jorun Marie Rypdal Kvernberg (født 10. juli 1979) er en norsk folkemusiker og komponist/arrangør med norsk folkemusikk som hovedfelt og hardingfele og fele som hovedinstrument. Hun er kjent fra flere plateutgivelser med folkemusikk.
Hun er fra Fræna i Romsdal, søster til jazzfiolinisten Ola Kvernberg og barnebarn til spelemannen og folkemusikkomponisten Peter L. Rypdal. Jorun Marie Kvernberg har tatt kandidatstudiet i utøvende folkemusikk ved Norges musikkhøgskole i tiden 1999–2003. Kvernberg har også praktisk-pedagogisk utdanning fra samme institusjon.
Kvernberg livnærer seg som frilans folkemusiker. I 2006 gav hun ut sin soloplate, Album, på plateselskapet ta:lik og i 2013 kom Tidens Løsen sammen med trekkspiller Øyvind Sandum. Som solist er det folkemusikken fra Møre og Romsdal som står i høysetet. Kvernberg har siden 2000 spilt i gruppene Tindra og Majorstuen som begge har flere albumutgivelser. I tillegg spiller hun i duo og ensemble med Gabriel Fliflet og i Kviven duo med Britt Pernille Frøholm.
I 2018 startet hun prosjektet «På geitevis» sammen med folkesanger Unni Boksasp, tubaist Daniel Herskedal og pianist Dag-Filip Roaldsnes. De har nå bandet «Perleskum» sammen, som presenterer nye tonesettinger av dikt skrevet av Aasmund Olavsson Vinje. Her er Kvernberg prosjektleder og komponist. Ensemblet platedebuterer mars 2020.
Kvernberg har tidligere spilt med gruppene Bruvoll/Halvorsen, Camilla Granlien Band og Unni Boksasp Ensemble.
Kvernberg har turnert verden over og mottatt Spellemannprisen to ganger, med Majorstuen for debutplata og med Unni Boksasp Ensemble for Keramello. For 2009-2010 hadde hun Statens Kunstnerstipend.
Constant Vanden Stock stadion
Constant Vanden Stock stadion er et fotballstadion i Anderlecht i Brussel og hjemmebane for RSC Anderlecht. Stadion, med navnet Émile Versé stadion (Stade Émile Versé), ble bygget i 1917 ved den offentlige parken Parc Astrid og hadde til å begynne med bare en tribuneseksjon av tre, som senere ble revet til fordel for tribuneskesjoner av betong.
I 1983 ble for øvrig hele stadion fullstendig ombygget og oppkalt etter presidenten Constant Vanden Stock. Tilskuerkapasiteten ble senket til fordel for sponsor og VIP–plasser mens det fortsatt er ståplasser ved kortsidene, som ikke blir brukt under Europacupspill.
Anderlecht planlegger for øvrig et nytt stadion med en tilskuerkapasitet på 40 000 som skal erstatte Constant Vanden Stock stadion.
Peksja
Peksja (russisk: Пекша) er ei elv i Vladimir oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Kljazma. Elva er 127 kilometer lang og har et nedbørfelt på 1 010 km². Byen Koltsjugino ligger ved Peksja.
Urmas Paet
Urmas Paet (født 20. april 1974) er en estisk politiker. Han har vært Estlands utenriksminister fra 2005 til 2014 og medlem av Europaparlamentet siden 2014. Han representerer Det estiske reformpartiet.
Paet hadde vært aktiv innen journalistikk i studietiden og fortsatte med det frem til 1999, da han gikk inn i politikken. Han var viseordfører i Nõmme (en del av Tallinn) fra 1999 til 2003.
Da Juhan Parts dannet regjering i 2003, ble Paet kulturminister, og hadde det vervet frem til april 2005, da regjeringen falt ved et mistillitsvotum. I den nye regjeringen under Andrus Ansip ble Paet utenriksminister. Han satt som utenriksminister frem til han ble medlem av Europaparlamentet i 2014.
Paet er gift og har to barn. I tillegg til estisk snakker han finsk, russisk, tysk og engelsk.
Constantina
Constantina er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
VM i skiflyging 1983
Verdensmesterskapet i skiflyging 1983 ble arrangert i Harrachov, Tsjekkoslovakia fra 17. til 20. mars 1983. Mesterskapet ble avviklet med kvalifisering og deretter tre renndager med tre omganger hver dag, hvorav de to beste omgangene hver dag talte i sammendraget.
Mesterskapet ble preget av flere stygge fall, delvis på grunn av vind og at bakken hadde en profil som gjorde at hopperne gikk ekstremt høyt over kulen. Blant annet falt Horst Bulau (Canada) og Jens Weißflog (Øst-Tyskland) stygt under trening, noe som førte til at hele det canadiske laget trakk seg fra mesterskapet.
Utsjaly
Utsjaly (russisk: Учалы) er en by i Republikken Basjkortostan i Russland. Byen ligger rundt 230 km øst for Ufa. Innbyggertall: 37 196 (folketelling 2002), 32 400 (folketelling 1989).
36. serierunde i Premier League 2007/08
36. serierunde i Premier League 2007/08 begynte 26. april 13:45 med Chelsea mot Manchester United. Videre ble det spilt seks kamper 16:00. 27. april ble det spilt to kamper og runden ble avslutta 28. april.
Coqueiro Baixo
Coqueiro Baixo er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Johannes Paulus II lufthavn Kraków-Balice
Historie
I perioden mellom 1923 og gikk passasjerflyvniger til og fra Kraków fra Kraków-Rakowice-Czyżyny lufthavn. Denne flyplassen ble nedlagt i 1963 for så å bli delvis gjenåpnet i 2005 som luftfartsmuseum. I året 1964 tok man i bruk deler av den da militære lufthavnen i Balice, som sivil lufthavn.
Transport
Det finnes en rekke transportmidler man kan benytte for å komme seg til flyplassen. En av dem er Balice Ekspres som pendler mellom jernbanestasjonen i Byens sentrum og flyplassen. Balice Ekspres stanser 250 meter unna Terminal 1. Turen tar ca. 17 minutter.
I tillegg kan man ta buss nr 292, 208 og 902.
Bestemmer man seg for å kjøre bil, tar turen omtrent 20-30 minutter.
Lettmelk
Lettmelk er betegnelsen på en type bearbeidet kumelk hvor varierende mengder av melkefettet (fløten) er fjernet ved separering i en melkeseparator (en sentrifuge). I dag brukes betegnelsen først og fremst i markedsføring av melkeprodukter med fettinnhold fra 0,7 til 1,5 %. Melken er homogenisert og pasturisert, og har en holdbarhetstid på 13 dager gitt at den selges og oppbevares kjølig.
I Norge kom lettmelk på markedet i 1984, og skulle være et sunnere alternativ til helmelk ettersom man så en sammenheng mellom melkefett og forekomst av hjerte- og karsykdommer. Den har etter hvert blitt den mest solgte type melk i Norge.
Det svenske motstykket til lettmelk heter mellanmjölk, og det man i Sverige kaller lättmjölk tilsvarer varianten av lettmelk som tidligere ble kalt ekstra lett melk.
5. serierunde i Toppserien 2010
5. serierunde i Toppserien 2010 ble spilt lørdag 1. mai.
Tabell etter 5. runde
Stillingen etter 1. mai
Jannicke
Jannicke kan vise til:
Tribadisme
Tribadisme (fra gresk τρίβειν, «å gni») er en form for seksuelt samkvem der to kvinner gnir kjønnsorganene mot hverandre for å oppnå gjensidig stimulering. Bandet Scissor Sisters har navnet sitt fra en engelsk kollokvialisme for tribadisme (scissoring, «saksing»).
Sunndal videregående skole
Sunndal vidaregåande skole er en videregående skole i Sunndal. Skolen har ca 300 elever fordelt på fem utdanningsprogram. Skolen ble første vinner av Benjaminprisen etter innstiftelsen i 2002.
Om skolen
Sunndal videregående skole gir videregående opplæring i studieforberedende fag og flere yrkesfag. I tillegg dekker skolen lokale behov for annen opplæring gjennom skolens ressurssenter.
Skolen er lokalisert på Sunndalsøra i Sunndal kommune sammen med kunstgressbane, idrettshall, svømmehall, Sunndal ungdomsskole og Sande skole, om lag 2 km i retning Oppdal fra rundkjøringen i Sunndalsøra sentrum. Det er skiltet med "Skole og idrettsanlegg" fra riksveg 70.
Sunndal vidaregåande skole er sertifisert som Miljøfyrtårn.
Bakgrunn for at Sunndal vidaregåande skole ble startet, ligger i samfunnet sine behov for fagfolk i gjenreisingsarbeidet etter 2. verdskrig.
I planarbeida før oppstart går det frem at en først prøvde å starte Sunndal Arbeidsskole som skulle gi en innføring i flere håndverks- og husflidsfaglige områder, men med oppstart i metall- og trearbeidsfag.
Leif Sande var den sentrale personen i planlegging, oppstart og drift av skolen som fikk navnet Sunndal yrkesskole. Sande var utdanna håndverkslærer ved Statens Småbrukslærerskole i Asker og var tilsatt som håndverkslærer ved Holt landbruksskole i Aust-Agder. Sande var rektor ved det som startet som Sunndal yrkesskole i 40 år og ledet utviklingen av skolen til etter hvert å omfatte åtte fagområder og 522 elevar på det meste i 1975.
Skoleåret 2016/17 har skolen sju tilsvarande fagområder (formgivingsfag er ikke med lengre) og 297 elever, men skolen fyller fremdeles store deler av Sunndalssamfunnet sitt behov for fagfolk innan videregående opplæring i skole. Samtidig gir skolen grunnlag for høyare utdanning, på enkelte områder har skolen også høyere utdanning.
Skolen har hatt flere navn opp gjennom årene: Sunndal Yrkesskole, Nordmøre Yrkesskole med en stegvis utviding av fagtilbudene. Høsten 1973 startet de første gymnaselevene ved skolen og fra 1976 skiftet skolen navn til Sunndal videregående skole.
Med gymnaselevene vart revytradisjonen skapt. Avgangsrevyen var et alternativ til den tradisjonelle russefeiringen som mange andre videregående skoler hadde. Første revy, Skabbare (har du lus har du lov. Det er så morsomt at det klør) kom i 1976.
Frank Ådahl
Frank Johan Ådahl (født 15. juli 1960 i Kronoby, Finland) er en svensk sanger og musiker. Han var medlem i det kristne bandet Edin-Ådahl fra 1978 til 1992, sammen med brødrene Bertil og Lasse Edin og broren Simon Ådahl.. Senere samarbeidet han med broren i duoen Ådahl.
Bakgrunn
Sammen med sin bror Simon Ådahl, ga de ut flere innspillinger under navnet Ådahl.
Frank Ådahl har gitt stemme til svenske dubbete tegnefilmer, blant annet har han gitt stemme til den voksne løven Simba i Løvenes konge og elefanten Mumfie i TV-serien med samme navn.
Ådahl er idag bosatt i Bonässund utenfor Örnsköldsvik. Han er gift med Carina Ådahl og sammen har de tre barn.
Arkose
Arkose er middel- eller grovkornig sandstein som minst en fjerdedel består av feltspat. Resten er vanligvis kvarts men biotitt og muskovitt kan forekomme. Sementeringen består ofte av jernoksid og kalsitt. Fargen er i allmennhet lys og varierer mellom grå og rosa.
Arkose er en sedimentær bergart som består av forvitrede og eroderte metamorfe og magmatiske bergarter som er rike på feltspat, for eksempel granitt og gneis.
Arkoser dannes ofte omkring fjellkjeder som utsettes for omfattende erosjon eller i ferskvannsmiljøer.
Arkose regnes til de såkalte umodne bergartene hvilket betyr at kornene er kantete og ofte relativt dårlig sorterte. Dette tyder dels på en kort transportvei og rask avsetning og dels på et relativt tørt klima med begrenset kjemisk endring. Feltspaten i arkose er letteroderbar og skulle ha blitt omdannet til leirmineral om den ble eksponert i tøffere miljø.
Arkose er nært beslektet med kvartssandstein, gråvakke og konglomerat.
Hymen
Hymen (hymen vaginae også kalt skjedekrans, jomfruhinne eller møydomshinne) er en del av vulva (den ytre delen av kjønnsorganet hos kvinner) og sitter rundt åpningen til vagina. På tross av navnet er det normalt ikke snakk om noen heldekkende hinne hos kvinner i fruktbar alder, men en mer eller mindre oppdelt og perforert elastisk hudfold, som varierer i tykkelse og hvor mye den blokkerer. Navnet «jomfruhinne» viser til at denne strukturen kan revne litt ved første samleie eller penetrering. Dette skjer imidlertid ikke hos alle, og rifter kan også oppstå ved annen aktivitet. Begrepet «jomfruhinne» kan derfor være misvisende, som har ført til at begrepet «skjedekrans» har blitt lansert som et alternativ.
Coqueiros do Sul
Coqueiros do Sul er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Hymen
Dannelse
Jomfruhinnen sitter et par centimeter inn i skjeden og er nærmest en utvidbar kant eller hudfolder hos voksne kvinner. Den stenger fosterets skjede fullstendig og er fortsatt tydelig til stede hos alle piker ved fødselen. Funksjonen er usikker, men kan ha som oppgave å beskytte de indre kjønnsorganene under fosterutviklingen. Tilsvarende hinne finnes også hos våre nære slektninger sjimpanser, men den tilbakedannes helt før puberteten. At denne strukturen finnes hos ungdom og voksne mennesker er trolig et resultat av generell neoteni. Også hos mennesket tynnes jomfruhinnen og får åpninger gjennom barndommen, og vil kunne tilbakedannes helt i overgangen til puberteten. Graden av tilbakedannelse varierer sterkt, og hos omtrent én av 2000 kvinner tilbakedannes ikke hinnen i det hele tatt, slik at den må opereres for å slippe ut menstruasjonsblod.
Anatomi
Kransen er normalt veldig elastisk og kan tøyes mye uten at den får rifter eller revner, men kan noen ganger rives opp ved første samleie. Det er imidlertid bare én av tre kvinner som opplever blødning i forbindelse med det første samleiet. Det som omtales som at 'jomfruhinnen brister' ved det første samleiet, er ikke noe universelt fenomen eller noe dekkende beskrivelse av hva som faktisk foregår. Det er ikke mulig å fastslå sikkert om samleie har funnet sted eller ikke utelukkende basert på en undersøkelse av denne strukturen. Det er ikke mulig å se om en kvinne har hatt samleie eller hatt noe i skjeden ved å undersøke underlivet.
Kritikk av begrepet «jomfruhinne»
I Norge og andre vestlige land har det vært stor diskusjon om det er riktig av leger å gjenoppbygge brustne jomfruhinner ved operasjon på gifteklare muslimske jenter som forsøker å skjule tidligere seksuell aktivitet. Det viktigste motargumentet har vært at man i stedet burde endre holdningene i kulturen og gi kvinner fri rett til et godt seksualliv uavhengig av menns og familiens kontroll. Det at jomfruhinnen normalt ikke eksisterer som noen samlet hinne og er forskjellig fra kvinne til kvinne (og kan være helt fraværende), har fått sexolog Tore Holte Follestad til å uttale at idéen om en jomfruhinne er «bare tull og fanteri konstruert for å undertrykke kvinner».
Skjedekrans
I 2009 tok RFSU til orde for å bytte ut ordet mödomshinnan med slidkrans på svensk (skjedekrans eller slimhinnekrans på norsk). RFSU i Norge hadde i 2009 ingen planer om en tilsvarende kampanje i Norge.
På grunn av en debatt høsten 2016 hvor Helse- og omsorgsdepartementet slo fast at «"jomfruhinne" er ingen hinne» byttet Store norske leksikon i oktober 2017 ut «jomfruhinne» med «skjedekrans». Sjefsredaktør i Store norske leksikon, Erik Bolstad uttalte at «ordet er upresist og har i tillegg uheldige konnotasjoner til at det skal gå an å teste om noen er jomfru» og hadde bedt professor Per Holck «om å beskrive jomfruhinna under tittelen «skjedekrans»». Hovedartikkelen som beskriver folden i skjeden fikk ny tittel, men søk på ordet jomfruhinne gir fortsatt treff i leksikonet. Artikkelens forfatter uttalte at «personlig kjenner jeg ikke ordet skjedekrans i det hele tatt. Etter femti år som lege» og tvilte på behovet for å bytte ut ordet. Holck sa at han egentlig var uenig i at ordet måtte byttes ut fordi «jeg synes begrepet jomfruhinne er såpass innarbeida i befolkninga, at jeg mente det måtte få bli. Men jeg gav meg på det.»
To the Nameless Dead
To the Nameless Dead er det sjette studioalbumet til det irske black metal bandet Primordial. Det ble også utgitt en CD fra Rock Hard Festivalen i 2006 med seks bonusspor (*).
Abbedisvingen (Oslo)
Abbedisvingen (1-17, 2-10) er en vei og gangvei i bydel Ullern i Oslo. Veien går fra St. Edmunds vei mot Abbedikollen. Veien fikk sitt navn i 1934. Veien er oppkalt etter gården Abbediengen.
Geir Nymark
Geir Nymark (født 19. mars 1956 i Bergen) er en norsk kunstner med hovedområde som grafiker og treskjærer. Han arbeider i eget grafikkverksted på Kulturverkstaden Magasinet på Voss i Hordaland. Hans arbeider kan også sees ved «Treskjerartunet» i Myrkdalen, hvor han er medeier og har tidligere drevet som treskjærer (Nymark & Mørkve). Nymark er uutdannet ved Norsk kunsthåndverksskole på Voss.
Han er medlem av Norske Grafikere og Norske Billedkunstnere.
Tiamin
Tiamin, thiamin eller anurine (vitamin B1,) er en gruppe strukturelt like  vannløselige vitaminer (vitamere) som kroppen trenger for næringsomsetning av karbohydrater, begrenede aminosyrer og overføring av nerveimpulser. Vitaminet ble først oppdaget av den japanske vitenskapsmannen Umetaro Suzuki i 1910, men det er ofte den polske biokjemikeren Kazimierz Funk som blir kreditert oppdagelsen.
Struktur og former
Tiamin er et vannløselig og varmelabilt vitamin og består av tiazol og en pyrimidin som er bundet med en methylengruppe. I kroppen finnes tiamin som frie thiamin samt fosfatesterne, thiamin monofosfat, thiamin difosfat og thiamin trifosfat samt adenosin tiamin trifosfat i enkelte vev.
Funksjon
Tiamin absorberes i tynntarmen i en aktiv bærer-mediert absorpsjon hvor tiaminet fosforyleres. Ved stort inntak blir det også absorbert ved hjelp av passiv absorpsjon. Ved et daglig inntak lavere enn 1–2 mg vil kroppen kunne absorbere ca. 95 % av tiamin fra kostholdet. Selv om det er uvisst i hvilken grad dette kan taes opp, kan tiamin fås også fra mikrofloraen i tykktarmen. Ved inntak over 5 mg/dag, tilpasser kroppen seg og absorpsjonen av tiamin faller raskt. I leveren konverteres tiamin til sin aktive form tiamin pyrofosfat, og store deler av tiaminet i kroppen lagres i musklene og leveren.
I kroppen har tiamin en viktig rolle i en rekke enzymkomplekser som er viktige for den normale energiomsetningen i cellene i tillegg til rollen i overføring av nerveimpulser.
Mangelsykdommer
Tiamin ble først forsket på siden mangel førte til berberi i sjømenn. Berberi finnes i mange former, men manifesterer seg med nerve- eller hjertesymptomer. Mangelsykdommer blir gjerne oppdaget med symptomer som perifer neuritt, hjerteinsuffisiens og edemaer og pasienter med mangler rammes av ekstrem tretthet, irritabilitet, glemsomhet, dårlig koordinering, gastrointestinale forstyrrelser, forstoppelse, arbeidet pust, tap av appetitt og vekttap.
Selv om mangelsykdommer oftest finnes i befolkningsgrupper med mangelfulle kilder til tiamin, er det i enkelte steder også oppdaget i grupper i Asia og Afrika som spiser fermentert fisk, insekter eller bregner som inneholder høye nivåer av thiaminase, et enzym som bryter ned vitaminet. I vestlige land finnes mangelsykdommer oftest i sammenheng med alkoholisme eller dopavhengighet. Hjerneskade grunnet tiaminmangel kalles Wernickes encefalopati.
Overskudd
Ved inntak over 5 mg/dag nedjusterer kroppen sitt opptak av tiamin, og overskudd av tiamin blir utskilt med urinen. Derfor er det ikke kjent noen overskuddssykdommer ved inntak av vitamin B1.
Kilder
Melk, korn, nøtter, belgfrukter og svinekjøtt er gode vitamin B1-kilder som finnes i planter i sin frie form. I den tidlige forskningen av berberi ble det vist at tiamin finnes i de ytre lagene av korn, og finnes ikke i de mest raffinerte produktene.
Anbefalinger
Ifølge de nordiske ernæringsrådene anbefales kvinner et inntak på 1.1 og menn på 1.4 mg/dag. disse er noe mindre for barn (2-5 år - 0.6 mg/dag, 6-9 år - 0.9 mg/dag og 10-13 år 1.0/1.2 mg/dag). For voksne er dette noe høyere enn rådene gitt I USA.
Geir Zahl
Geir Zahl (født 19. mai 1975) er en norsk musiker. Han er gitarist i det norske rockebandet Kaizers Orchestra som han startet sammen med Janove Ottesen. De hadde tidligere spilt sammen i Blod, Snått & Juling og gnom, sistnevnte forløperen til Kaizers. Zahl skrev enkelte av bandets sanger og var også hovedvokalist på noen album og konserter. I bandsammenheng ble han ofte presentert som Geir «Hellraizer» Kaizer.
Sammen med Janove Ottesen fikk han i 2002 Edvard-prisen i klassen «Populærmusikk – rock» for Kaizers-albumet Ompa til du dør.
I 2007 ga han ut sitt første soloalbum Nice For A Change, under artistnavnet Zahl. Der har han med seg musikerne Christer Knutsen, Pål Hausken og Bård Halsne.
Hans andre album ble utgitt 1. februar 2010; albumet heter Monkey Do. Dette albumet gav han ut under navnet Uncle Deadly.
Høsten 2020 ga han ut sitt første norskspråklige soloalbum, som han ga tittelen Ny start. På dette albumet spilte Bendik Andersson trommer, og Chris Holm spilte bassgitar.
Tiamin
Historie
Sammenhengen med korn ble gjort av Christiaan Eijkman (1858–1930) som var lege i Nederlandsk India og oppdaget at fugl foret på polert ris utviklet paralyser som reverserte om man gav upolert ris. Eijkman kom feilaktig med en teori om at det høye stivelse snivået i ris i sammenheng med et toksiskt stoff i poleringen kunne assosieres med beriberi. Gerrit Grijns (1865–1944) en forbindelse av Eijkman, tolket funnene annerledes, og kom frem til at det var et essensielt næringsstoff i ytterlagene på risen som ble fjernet ved poleringen. Eijkman fikk Nobelprisen for fysiologi og medisin i 1929 siden hans arbeid førte til oppdagelsen av vitaminer.