cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geranium (restaurant)
Historie
Restauranten fikk i mars 2013 to stjerner i Michelinguiden etter tidligere å ha hatt én stjerne. I april samme år ble restauranten kåret til verdens 45. beste i San Pellegrino's The Worlds 50 best restaurants in 2013 etter året før å ha vært nummer 49. I 2014 opprettholdt restauranten de to michelinstjernene. Den 24. februar 2016 fikk Geranium tre michelinstjerner som den første danske restaurant noen gang.
I april 2015 trådte Lars Seier Christensens holdingselskap Seier Capital inn i restaurantens eierkrets med en aksjepost på 80 %.
Telotoma
Telotoma er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent, meget stor art med begrenset utbredelse.
Utseende
En meget stor (80-110 millimeter), langbeint, blank, brunsvart trebukk. Antennene er lange, beina lange og tynne og påfallende piggete.
Levevis
Larvene lever i død ved, utviklingstiden er flere år.
Systematisk inndeling
Slekten har tradisjonelt vært inkludert i Macrotoma.
Glenn Roeder
Glenn Victor Roeder (født 13. desember 1955 i Woodford, England, død 28. februar 2021) var en engelsk fotballmanager og tidligere spiller. Han var manager for Championship-klubben Norwich. Før det hadde han lederansvar for Newcastle United, der han ble ansatt 16. mai 2006 etter en periode på tre måneder som midlertidig manager. 6. mai 2007 fikk han sparken i Newcastle United. Som spiller representerte han Englands B-landslag ved syv anledninger.
Karriere som spiller
Glenn Roeder startet karrieren sin som forsvarsspiller i Leyton Orient før han flyttet til Queens Park Rangers, hvor han, som kaptein, førte dem til FA-cupfinalen i 1982, men han gikk glipp av omkampen på grunn av suspensjon. I 1984 ble han solgt til Newcastle United, hvor han fikk nesten 200 kamper på sine fem år i klubben. Roeder avsluttet karrieren sin med to år i Watford, etterfulgt av seks kamper for Gillingham, hvor han var spillende manager.
Tidlig managerkarriere: Gillingham og Watford
Roeder var bare en sesong i Gillingham. Han ledet laget til 13 seiere på 51 kamper og endte nest-sist på tabellen i daværende 3. divisjon. De reddet plassen i siste serierunde med seier mot bunnlaget Halifax Town. Før starten på 1993/94-sesongen ble Roeder ansatt som manager i sin tidligere klubb Watford. I sin andre sesong som Watford-manager tok han klubben nesten til play-off, men endte en plass bak. I februar 1996 ble han sparket fordi Watford stod i fare for nedrykk fra daværende 1. divisjon. Etterfølgeren hans, Graham Taylor, klarte ikke å unngå nedrykk den sesongen.
West Ham og sykdom
I de neste fem årene jobbet Roeder som trener for både og West Ham United før han fikk sjansen til å jobbe som manager igjen. Etter at West Ham United mislyktes med å ansette både Alan Curbishley og Steve McClaren som etterfølger for Harry Redknapp, ble Roeder, som var sjef for juniorlaget og fungerende midlertidig manager, ansatt som West Hams nye manager sommeren 2001. Påfølgende sesong førte han West Ham til 7.-plass i Premier League.
Sesongen etter, 2002/03, hentet han inn Tomas Repka for cirka £5 millioner, David James fra Aston Villa for cirka £2 millioner og Don Hutchinson fra Sunderland for cirka £5 millioner. David James ble skadet på landslagsoppdrag, og det tok måneder før han kunne spille for West Ham. Tomas Repka hadde disiplinære problemer, mens det viste seg at Don Hutchinson ofte var skadet.
I tillegg slet West Ham med skade på Paolo Di Canio, og med Frédéric Kanoutés personlige problemer, ble Roeder tvunget til å bruke den unge Jermain Defoe alene på topp. Utover i sesongen begynte laget å spille lange og direkte baller opp mot Defoe, som slet i denne posisjonen. Dessuten hadde Roeder en svært tynn tropp, og ved noen anledninger klarte han bare å mønstre en start-ellever.
Ved juletider lå West Ham helt nederst på tabellen og på den tiden var det ingen som hadde unngått nedrykk fra den posisjonen (West Bromwich klarte det i 2004/05-sesongen). Til tross for at han hentet Rufus Brevett og Lee Bowyer på korttidsavtaler i januar, rykket laget ned fra Premier League den sesongen.
21. april 2003, mens West Ham fortsatt kjempet for å overleve i Premier League, kollapset Roeder på kontoret sitt med en hjernesvulst. Etter å ha vært borte resten av den sesongen, kom han tilbake for å lede West Ham tilbake til Premier League. Men etter en dårlig start i 1. divisjon ble han sparket 24. august 2003.
Newcastle United
Etter nærmere to år utenfor fotballen, returnerte han i juni 2005 da han ble ansatt som sjef for akademiet til Newcastle United. Da Graeme Souness ble sparket som manager i februar 2006, tok Roeder over som midlertidig manager, med Alan Shearer som spillende assistent. På spektakulært vis klarte han å snu den dårlige sesongen til Newcastle, og førte dem til 7.-plass i Premier League og kvalifiserte samtidig laget for Intertotocupen.
Freddy Shepherd, Newcastle Uniteds styreformann, satte konsekvent opp Roeder som førstevalg til å ta over klubben dersom Newcastle fikk dispensasjon fra Premier League, selv om Roeder ikke hadde UEFA Pro Licence, som er påkrevd for å lede et lag permanent i Premier League. Newcastles beste argument var at Roeder var halvveis ferdig med lisensen da han fikk hjernesvulsten i 2003.
Premier League avviste Newcastles forespørsel 3. mai 2006. Organisasjonen hadde ikke mange valg, i og med at de er bundet til UEFAs regelverk. Freddy Shepherd samlet alle styremennene i Premier League og majoriteten stemte for at Glenn Roeder skulle få ta over Newcastle samtidig som han gjorde ferdig lisensen.
16. mai 2006 ble Glenn Roeder offisielt ansatt som manager, da han signerte en to-årskontrakt. 1. juni 2006 utnevnte Roeder Kevin Bond som assisterende manager. De hadde jobbet sammen i West Ham, hvor Bond hadde vært speider. Roeder trodde at de skulle jobbe godt sammen, men allerede førstkommende høst ble Bond sparket for å ha medvirket i korrupsjon mens han var i Portsmouth. Lee Clark ble, samme dag som Bond, ansatt som trener.
Kevin Bonds erstatter ble klar 22. oktober 2006. Da ble Nigel Pearson ansatt. Pearson har tidligere spilt for blant annet Middlesbrough, og var rett før ansettelsen midlertidig manager for West Bromwich.
Under Glenn Roeders ledelse vant Newcastle United Intertotocupen i 2006/07-sesongen. Roeder fikk sparken som manager for Newcastle United 6. mai 2007.
Este
Este er en italiensk by på Posletta. Byen ligger 30 km sørvest for Padova, og har 16 734 innbyggere (2013).
Byen har porselens- og fajansefabrikker. Det er gjort tallrike funn fra den rike Estekulturen i jernalderen, og byen er kjent for sine dekorerte vaser. Byen er svært gammel, og ingen er helt sikker på når den ble grunnlagt, men på slutten av 200-tallet f.Kr. underla den seg fredelig under Roma og ble en romersk koloni. Fra 1405 til 1797 tilhørte den republikken Venezia.
Vennskapsbyer
Este har følgende vennskapsbyer:
EN
EN, En, og en kan bety:
Anđelo Šetka
Anđelo Šetka (født 14. september 1985) er en kroatisk vannpolospiller.
Han representerte Kroatia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.
Leif Andreas Larsen (1898–1978)
Leif Andreas Larsen (født 2. januar 1898 i Oslo, død 1978) var en norsk telekommunikasjonsmann og lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Bærum fra 1946 til 1951 og telegrafdirektør fra 1962 til 1968.
Larsen var utdannet telegrafist og jurist. Han tok høyere telegrafeksamen i 1916 og i 1924 ble han cand.jur.
Larsen begynte som telegrafassistent i Trondheim i 1916. I 1919 ble han sekretær i Telegrafstyret, der han steg i gradene til kontorsjef i 1936 og trafikksjef i 1939. Han ble utnevnt til telegrafdirektør i 1962 og satt i stillingen til 1968. Larsen var politisk engasjert for Arbeiderpartiet og var medlem av kommunestyret i Bærum fra 1932. Han var formann i Bærum Arbeiderparti fra 1930 til 1935. I 1946 ble han ordfører i Bærum, et verv han hadde til 1951. Har var også varaordfører i 1945 og fra 1960 til 1961. Han er den eneste fra sitt parti som har vært ordfører i Bærum.
Larsen var kommandør av St. Olavs Orden, Dannebrogordenen og Nordstjerneordenen. Han mottok Norges by- og herredsforbunds utmerkelse og ble utnevnt til æresmedlem av Telegrafmennenes Landsforbund.
Estland under EM i friidrett 2006
Estland deltok utøvere under EM i friidrett 2006 som ble arrangert 7.–13. august 2006 i Göteborg. Utøvere fra Ungarn tok to medaljer under mesterskapet.
Provinsen Brandenburg
Provinsen Brandenburg (tysk: Provinz Brandenburg) var en provins som eksisterte fra 1815 til 1918 innenfor kongeriket Preussen, og deretter fra 1918 til 1946 innenfor Fristaten Preussen og Weimarrepublikken. Provinsen hadde et areal på 38 275 km², og en befolkning på 3 023 443 i mai 1939. Provinsens hovedstad var vekselvis Potsdam (1819-1827, 1843-1918) og Berlin (1827-1843, 1918-1946).
EO
EO, Eo, eO og eo kan bety:
Belgia under Sommer-OL 2008
Belgia under Sommer-OL 2008. 94 sportsutøvere; 77 menn og 17 kvinner fra Belgia, deltok i 16 øvelser i Sommer-OL 2008 i Beijing. Belgia kom på 37.-plass med 2 gull medaljen. Seileren Sébastien Godefroid var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Harald Rognes
Harald Rognes (født 1949) er en norsk kommunearbeider og lokalpolitiker i Midtre Gauldal som representerer Bygdelista. Han var varaordfører fra 2015 til 2019. Han har tidligere også vært innvalgt fra Høyre.
Rognes er bosatt på Støren. Han hadde i flere år stillingen som trygdesjef og har også drevet som småbruker.
Trondheim Maraton
Trondheim Maraton er Norges eldste maraton, og arrangeres hver høst. Helmaraton starter ved Nidarosdomen og går videre langs Nidelvas bredder. Arrangør er Nidelv IL og Bedriftsidretten Midt-Norge Sør. Trondheim Maraton ble første gang arrangert i 1969 under navnet Studentmaraton. Løpet fikk navnet Trondheim Maraton i 1983. Nidelv IL friidrett og ski avdelingene eier Trondheim Maraton.
Norrøn kosmologi
Norrøn kosmologi er en førkristen hedensk forestilling i Norden om verden og universet. Den mest konkrete beskrivelsen er gitt av islendingen Snorre Sturlason på 1200-tallet. I henhold til hans verk Den yngre Edda var verden delt inn i ni heimer. Disse heimene var på plassert i tre forskjellige nivåer. Alle de ni verdener var blitt skapt av Odin, og hans to brødre Vilje og Ve ut av urjotnen Ymes kropp. Hver av disse verdener var et av de mytologiske veseners hjem; Åsgard var gudeætten æsenes hjem.
Utover Snorres beskrivelser er det ingen av kildene som tegner et detaljert bilde av den norrøne kosmologien, men de peker likevel på et generelt helthetsbilde. De beskriver en verden som er delt mellom forskjellige overnaturlige makter. Verden, slik den var føyd sammen i mytene, var skapt av gudene, ikke ut av ingenting, men ut fra det opprinnelige naturlige materiale. Det var en begivenhet som ga den en ny og kvalitativt bedre form. Gudene var dog blitt dominerende, og kunne bare holde naturkreftene i sjakk i kraft av at de selv var sterkere og klokere. Særlig klokskap var viktig og særlig Odin søkte stadig å utvide sin viten. Naturkreftene var representert i jotnene. Før kaoskreftene kunne bryte løs og den kosmologiske orden brøt sammen var det mulig å opprettholde maktbalansen mellom guddommene. Når sammenbruddet kom, noe det var forutbestemt til å skje, ville Ragnarok være et faktum.
Det kultisk-religiøse verdensbilde som kommer til uttrykk i den førkristne, hedenske religion og forestilling, kan oppfattes som en beskrivelse av universet og en forståelse av hvordan universets krefter agerer – det er en fullendt kosmologi. Verdensbilder eller kosmologier omfatter alle de forestillinger om verdens oppbygning, inndeling og historie som kommer til uttrykk gjennom myter og ritualer. Klassifisering av naturfenomener og begivenheter er således også en del av kosmologien. En beskrivelse av kosmologien i den norrøne mytologien og religionen omfatter en beskrivelse av nordboernes forestillinger om verdensorden, herunder romlige og sosiale inn- og oppdelinger og verdens historie fra skapelsen til undergangen. Mytene forteller om et kosmisk rom og en kosmisk tid og om opprinnelsen av alle ting.
Verdens skapelse
De mytologiske diktene i den norrøne litteraturen avspeiler en sterk interesse for verdens skapelse, framtidige undergang og en påfølgende gjenskapelse. Kildene forteller at i begynnelsen var det et stort svelg som ble kalt for Ginnungagap, og den var full av potent kraft. Snorre Sturlason sammenfattet og bearbeidet i sine tekster, Edda og Ynglingesagaen de opplysninger som han kjente fra tradisjonen og fra eldre diktverker. Fortellingen om hvordan gudene skapte verden av Ymes kropp blir ikke nevnt av det komplekse diktet Voluspå, men kjennes kun fra Snorre.
Ifølge Snorre ble ursvelget Ginnungagap omkranset av varme Muspelheim på sør for verden og sør for Ginnungagap, før alt liv fikk sin begynnelse. I nord lå tilsvarende kalde Nivlheim; her lå brønnen Hvergjelme hvor 11 eller 12 frosne elver fulle av gift strømmet sørover inntil de møtte Muspelheims varme og smeltet. I dette møte mellom nord og sør, kulde og varme, ble det første levende vesen født: jotnen Yme. Yme var tvekjønnet, både mann og kvinne, og den sovende kropp fødte jotnenes slekt. Yme fikk næring fra kua Audhumbla som selv slikket rimfrossen saltstein for å få næring. Fra saltsteinen slikket kua fram Bure og han ble stamfar til æsenes slekt. Bure fikk en sønn som ble kalt for Bor (norrønt Borr, «bror») eller Bur (norrønt Burr, «sønnen»).
Sønnen Bor fikk igjen tre sønner med jotnekvinnen Bestla, «Bors sønner» var Odin og Vilje og Ve. Således var også de første æsene et resultat av en forening mellom ulike slekter eller mytologiske vesener. Sammen drepte brødrene Yme og fra Ymes døde kropp skapte de Jorden. De bar Yme til midten av Ginnungagap og lagde Jorden av hans kjøtt, fjellene av knoklene, havet av blodet, hodeskallen gjorde de om til himmelens hvelv og av hjerne lagde de skyene. Av ormene i Ymes kjøtt skapte de dvergene, og fire av dem, Østre, Vestre, Nordre og Søndre ble satt til å holde oppe himmelhvelvingen. Fra Muspelheim tok de gnister som ble til stjernene. Rundt om på Jorden lå det dype verdenshav og landet ved den ytterste kysten ga til jotnene.
Det norrøne univers oppsto således i to statiske og tidløse, men likevel evig strømmende og forskjellige enheter. De nordligste og sørlige områdene ble oppfattet som ikke egnet for menneskelig bosetning, kun regionen i midten hadde nok egnet og vennlig klima til at mennesker kunne bosette seg der. De ytre ubeboelige områdene var i utgangspunktet onde, farlige eller destruktive, og det samme var det materiale som strømmet fra dem og ble samlet i urjotnen Yme. Denne oppsamlingen av materiale markerte begynnelsen på tiden. Det gode ble første manifestert med den «andre skapelse» da gudene ofret stamfaren til fordel for orden, stabilitet og kontroll.
Gudene etablerte deretter verdens orden; solen og månen ble satt i deres faste baner, lovene ble fastlagt, Åsgards haller ble oppført og gullskatter ble framstilt i denne opprinnelige og lykkelig urtilstand. Ankomst av tre jotnekvinner symboliserte et brudd med den opprinnelige «gullalder», som Snorre kalte den, og etter ytterligere et møte med den skremmende Gullveig som i henhold til Voluspå ble drept og gjenfødt tre ganger brøt det ut krig mellom to gudeslekter, æsene og vanene, som kalles for vanekrigen. Etter at vanene innledningsvis synes å ha hatt hell med seg ble det inngått våpenhvile, og i den forbindelse ble diktermjøden brygget som inneholdet inspirasjonens kraft.
Senere, da tre av gudene gikk langs vannkanten, fant de to trestykker, og av disse skapte de to mennesker; en mann og en kvinne som de kalte for Ask og Embla og fra disse stammer hele menneskeslekten.
Den australske religionsforskeren Margaret Clunies Ross har påpekt flere overordnede tanker som opptrer i de norrøne mytene og tekstene som handler om verdens skapelse. En av dem er at skaperfigurene er alle mannlige; hvilket hun tolker som en generell nedvurdering av den kvinnelige, det vil si den seksuelle reproduksjon. Alle vesener født av en kvinne må til sist dø og et sådant vesen er ikke perfekt. Skapergudene skapte verden ved å framstille verden fra allerede eksisterende materiale, hva Clunies Ross karakteriserer som «mannlige pseudo-framavling» Hun sammenligner dette med den dyktige håndverkers evner som i norrøn kultur ble oppfattet som guddommelig inspirasjon. Det medfører i tillegg til at i de norrøne myter forekommer en skapelse aldri ex nihilo («ut av intet»), men skjer alltid gjennom en omforming av noe som allerede eksisterer, og det er ingen tekst som er bevart som avslører en interesse i urmaterialets opprinnelse.
Jotnenes fremste skapelsesmetode var det motsatte av gudenes seksuelle reproduksjon og derav feilslått og assosiert med døden. Jotnenes verden var av den «andre verden» som bokstavelig utgjorde en dødelig trussel mot gudenes perfekte verden. Jotnene representerte både kvinnelighet og natur, mens æsene representerte både mannlighet og kultur. I denne sammenheng oppfattes kultur som en kvalitativ forbedring av naturressursene. De norrøne mytene framhever mannlig framstilling («pseudo-framavling») som overlegen i forhold til naturlig avling, den tilhørte det åndelige og kulturelle stadium som lå over naturen. Mytene forteller hvordan gudene streber etter ressurser som finnes jotnene, og ved å demonstrere deres overlegne intellektuelle kraft ved å være mer smart og mer listig greide de alltid å frariste jotnene deres skatter. Disse ble omskapt til brukbare og nyttige gjenstander, eksempelvis Odins røveri av Geirrøds mjød. Gudenes tilegnelse av jotnenes skatter var i det mytiske univers en livsnødvendighet for gudene for ellers kunne de ikke opprettholde deres herredømme over hele verden. Omvendt strebet jotnene etter gudenes skatter, og hva gudene verdsatte, eksempelvis den deilige Frøya, til tross for at de selv hadde kvinner som var vel verd å begjære, eksempelvis Gerd som Frøy elsket. Jotnenes motivasjon synes å være å øke deres makt i forhold til gudene, men de mislyktes alltid.
Mytens tidsforløp
Den kosmologiske verdensorden som fungerte som bakgrunn for de norrøne mytene om gudenes kamper og strider mot jotnene og kaoskreftene var tilsynelatende konstante ettersom begivenhetene i de enkelte mytene, utover fortellingen om Ragnarok, aldri førte til endringer i maktbalansen mellom jotner og guder. Hver gang gudenes posisjon ble truet av jotnene endte det til sist med at verdensorden ble gjenopprettet. Isolert sett var tidsforløpet i mytene syklisk. Lest i sammenheng avslører mytene likevel et kronologisk forløp hvor de enkelte mytiske begivenhetene til sammen blir bestemmende for verdens endelige skjebne. Overordnet synes det som om forfatterne av de norrøne mytene en grunnleggende oppfattelse av tiden som lineær og irreversibel, og elementene av syklisk tidsforståelse var aldri dominerende.
Margaret Clunies Ross mener at den overordnede mytologiske fortelling om hele verdens historie kan oppdeles i 4 epoker som hver især var karakterisert ved forskjellige skaperfigurer. Den første begynte med det første levende vesen, Yme, som oppsto i møtet mellom kalde og varme strømmer. Denne epoken var karakterisert ved passiv skapelse; ting oppsto uten aktiv handling fra skaperfigurer, for eksempelvis beskrives Yme som sovende og hans avkom, jotneslekten, oppsto spontant fra hans kropp mens han sov. Bor, æsene forfar, dukket selv fram fra en stein da kua Audhumbla slikket fram. Bor fikk sønnene Odin, og Odins brødrene Vilje og Ve, og disse tre iverksatte den andre skapelse ved først å drepe Yme og aktivt omformet hans legeme som materiale til Jorden. Hermed begynte den andre alder. Den var i motsetning til den første karakterisert av aktiv skapelse ved at den ble ved bevisst omforming av det opprinnelige, men ufullstendige, urmaterialet til en jord som var beboelig for båe tenkende vesener og dyr. Æsenes verk betydde at verden ble stabilisert og ordnet, og at alle dens fenomener fikk navn og at tiden kunne kontrolleres. Denne omskapelsen første også til æsene oppnådde en dominerende posisjon slik at de kunne kontrollere alle andre vesener. Drapet på Yme var også grunnlaget for det konstante fiendskapet mellom jotner og æser som ville vare fram til verdens undergang.
Ifølge Clunies Ross overtok Heimdall i den tredje tidsalder rollen som skapergud da han, slik det er beskrevet i Rigstula i Den eldre Edda, reiste til menneskes land i Midgard framavlet de tre samfunnsklasser; treller, frie bønder og overklassen, og slik etablerte menneskehetens samfunn. Menneskene dukket opp i slutten av den andre tidsalder eller i begynnelsen av den tredje da æsene fant to trestokker som var drevet i land ved stranden. Av disse to ble de to første menneskene skapt, Ask og Embla. I den tredje tidsepoke, som begynte med den første i en krig mellom vanene og æsene (vanekrigen), og sluttet med Balders død og Lokes straff. Det er i denne tidsepoke at de fleste bevarte mytene i norrøn mytologi utspiller seg, og i det mytiske presens ble skjebnen og døden i økende grad hovedtemaet. Med drapet på Balder fullbyrdes utviklingen – da er gudenes skjebne beseglet.
Etter Ragnarok ble jorden likevel skapt på ny. De gamle guder og deres fiender var borte. I stedet var det gudenes barn som bebodde verden som med den gjenoppskapte Blader. Til og med Balders bror og banemann, Hod, var en del av den nye orden. Denne tid ga gjenklang av den såkalte gullalderen i den andre tidsepoke.
Romlig verdensorden
I den norrøne forestillingsverden var Jorden delt i flere regioner, oppdelt både i en vertikal som en horisontal akse som hver for seg ble tilskrevet særskilte egenskaper. De var igjen avgjørende for hvilket forhold de som bodde der med vesenene i de andre regionene. De representerte således forskjellige forhold som hadde betydning for menneskenes liv, som døden, naturkrefter, fruktbarhet, lov og orden. En av de skillelinjer som ble lagt vekt på i mytologien var skillet mellom natur på den ene siden, og kultur på den andre siden. Det skal forstås som en kvalitativ vurdering av den omgivende verden; kulturen representerte de ordnede og kontrollerbare, og som ble oppfattet som en forbedring av de opprinnelige naturkrefter og derfor overlegen. Naturen var derimot ikke kontrollerbar og derfor mulig farlig og destruktiv, men også fruktbar og skapende. Men klokskap, list eller styrke var det mulig å fravriste naturmaktene dens ressurser eller skatter, og som deretter kunne benyttes til å framstille nyttige gjenstander og erverve seg dens nyttige egenskaper og ferdigheter. Naturen var både en kilde til rikdom og til ulykke. Gudene og menneskenes kontroll over naturen var likevel ikke endelig.
Æsene var i den norrøne kosmologi de mest framtredende representanter for kulturen. Deres mytologiske samfunn symboliserte menneskenes egne bosetninger og virksomhet som hele tiden var truet av naturfenomener som uvær, ville dyr, sykdommer og overfall og plyndring fra fremmede. Vaner, alver og dverger var likeledes i ulike grad representanter for kulturen. Jotnene var knyttet til naturen; de var fruktbare, men deres reproduksjon var preget av spontanitet og uorden, slik nye jotner ble født av Ymes sovende kropp. Æsenes kreativitet var langt mer målrettet. Odin, Vilje og Ve drepte Yme med det formål å skape en ordnet og kontrollerbar jord. Drapet skapte også grunnlaget for striden mellom natur og kultur, jotnene og gudene, og beseglet verdens skjebne ved Ragnarok. Slektstradisjonene hvor ætten sto i høysetet i det norrøne samfunnet preget både det norrøne samfunnet som dets verdensbilde. Æsene og menneskene bodde i verdens sentrum hvor klimaet var mildt. De bodde i regionene Midgard og Åsgard. De enkelte navnene endret seg over tid, men menneskenes og gudenes sentrale plassering endret seg ikke. Utenfor sentrum på den horisontale akse lå Jotunheim. De mange fortellinger om Tors kamper og reiser til Jotunheimen kan forstås som symbol på sivilisasjonens evige kamp med naturen, både for å overleve og som for å erverve seg rikdommer. Jotnene er derfor ikke utelukkende kaoskrefter. De levde i samfunn som også avspeilte menneskenes egne og de opptrådte som gudenes likeverdige motpart, men manglet den list som gudene hadde til å overvinne dem. Naturen inneholdt dog egentlige kaoskrefter av frykteligste art; Fenrisulven, Midgardsormen og Muspells sønner. Når disse var forent med jotnene sto gudene overfor en formidabel fiende.
Et annet viktig årsak var at underverden var atskilt fra den øvrige verden. De døde mennesker befant seg under jorden mens de levende befant seg oppå den. Underverden var dog ikke forbeholdt kun døde mennesker, her levde også andre kategorier med vesener, for eksempelvis alver, dverger og ifølge en del kilder, også en del vaner som indirekte ble knyttet til døden via å være fruktbarhetssymboler. Underverden var symbolsk sett knyttet til hunkjønnet mens den øvrige verden var knyttet hankjønnet, eksempelvis levde de døde heltene videre «oppe» i Valhall. Til sammen dannet disse atskilte kategorier og regioner et romlig perspektiv hvor naturen, spontan reproduksjon, død og kvinnelighet ble plassert i periferien av det sentrale området som var preget av mannlighet, målrettet skapelse og uforgjengelighet.
Jordens innretning
Begrepet De ni verdener, eller ni heimer (norrønt níu heimar), betydde hele verden, men det er ingenting som tyder på at det noen gang fantes én bestemt liste over hva de ni verdener var. Kosmologien i den førkristne tid var ikke nødvendigvis preget av ensretting, men sannsynligvis har det i stedet eksistert mange alternative kosmologier som varierte lokalt fra sted til sted og fra tid til tid. Det er derfor vanskelig å sette sammen en sammenhengende beskrivelse av verdens innretning ut fra hva kildene forteller. De kosmologiske uklarhetene kan ikke forklares utelukkende med de kildene som er blitt bevart. Paradokser og selvmotsigelser forekommer i mytologien, ikke bare den norrøne, men i de fleste mytologier og religioner. Bestemte forhold er likevel gjennomgående i de ulike framstillingene, som at gudenes land heter Åsgard og at både vaner og æser hører til der. Jorden framstilles som sirkelrund øy, omgitt av et verdenshav, og rundt dette vannet ligger Midgardsormen nedsunket. I midten vokser et enormt stort tre, asken Yggdrasil, og røttene strekker seg helt ned til underverden, og dens trekroner opp til himmelen. Treet er et symbol på universalitet da alle verdener blir forbundet av Yggdrasil.
Snorres beskrivelse av den førkristne kosmologi er den mest sammenhengende kosmologiske framstillingen, men han har sannsynligvis ikke fortalt alt han vet. Det er sannsynlig at han har valgt bort en del elementer som ikke passet inn i den disposisjon som han ønsket å gi stoffet i sin presentasjon. Han brukte særlig materiale fra diktet Grimnismål mens han så bort fra passasjer i Voluspå som ikke passet inn med førstnevnte kilde. den kosmologi som blir framlagt i Den yngre Edda bærer derfor preg av forfatterens ønske systematikk på et område hvor det er tvilsomt at det noen gang har eksistert en slik. Snorre ordnet den norrøne gudeverden etter klassisk gresk mønster og tildelt gudene bestemte funksjoner og plassert deres boliger i en innbyrdes orden.
Forestillingen om verdens innretning har også endret seg over tid. I de sene norrøne kildene opptrer Muspell som en person og Muspellheim som et sted mens Muspilli i et eldre germansk dikt snarere skal oppfattes som en begivenhet, nemlig den verdensbrann hvor jorden går under. Ettersom mytologien ble stadig utbedret og utvidet er det ikke slik at den eldste kilden nødvendigvis er den meste korrekte. Snorre beskrev Odin i Gylvaginning som en himmelgud og forteller at han styrte Hel ned i Nivlheim hvor hun fikk makten over ni verdener. Denne teksten er blitt tolket som at hun fikk makten over alle som døde i verden, men det usikkert i hvilken grad Snorre omskrev sine kilder til en kristen og klassisk struktur hvor verden ble delt mellom en himmelsk guddommelig sfære og en underverden assosiert med ondskap og straff.
I noen tekster opptrer Hel, Helheim og Nivlheim som forskjellige navn for samme sted, mens det i andre framgår at kun selve inngangen til Hels rike befant seg i Nivlheim. Sannsynligvis ble dødsriket opprinnelig ikke oppfattet som et særskilt domene slik som de bevarte mytene framstiller det, men som de dødes grav. Navnet Hel har etymologisk samme rot som ordet «(inn)hylle» (norrønt hylja), det vil si tildekket, og personifiseringen av døden i form av en kvinnelig gudinne har antagelig vært en sen utvikling. Dødsriket var antagelig noe som var lokalisert utenfor menneskenes samfunn. I Den eldre Edda er for eksempel Åsgard aldri lokalisert i himmelen og underverden var aldri forbeholdt de døde alene. Inndelingen Oppe og Nede kan isteden ha sin bakgrunn i inndelingen kvinnelighet og mannlighet; døden ble assosiert med kvinnelighet som igjen ble assosiert med underverden.
Ragnarok
Nordboerne forestilte seg at denne verden ville bli ødelagt og forsvinne som følge av et stor slag mellom gudene og jotnene alliert med kaoskreftene, et slag kalt Ragnarok («Herskermaktenes ende»). Myten om verdens ende kjennes hovedsakelig fra diktene Voluspå og Vavtrudnesmål fra Den eldre Edda, samt også fra Snorres Den yngre Edda hvor han i store trekk følger Voluspå, men endrer rekkefølgen på en del begivenheter og utelot andre, eksempelvis beskriver han inngående en fimbulvinter hvor Voluspå tilsynelatende omtaler en klimaendring. Ut over de nevnte kildene finnes det referanser til Ragnarok i flere andre norrøne myter og heltesagn.
Ragnarok fulgte umiddelbart etter begivenhetene omkring Balders død og gudenes straff av Loke. At Ragnarok ville komme ble fortalt av rekke varsler, Voluspå forteller om tre forskjellige haner, én i Åsgard, én i Hel og én i Jotunheimen som alle ville begynne å gale og deretter vil hunden Garm bryte seg fri fra sin lenker. Deretter begynte en krig hos menneskene hvor verdensordenen brøt sammen: slektsbåndene gikk i oppløsning, og hvor bror drepte bror. Etter at krigen er avsluttet begynte selve Jorden å bryte sammen. Yggdrasil vil skjelve og gudenes fiender vil møtes i det endelige slag i Åsgard. I Voluspå tar det form av en rekke tvekamper som førte til at en gud døde. Når kampen er overstått går verden under i en altomfattende og ødeleggende brann. Jorden synker til sist i havet.
Imidlertid vil en ny verden atter stige opp av havet og den vil bli befolket av gudenes barn som overlevde Ragnarok. Også Hod og Balder vil forsonet komme tilbake. Akkurat som etter den første skapelse vil en ny gullalder begynne. I en halvstrofe som finnes av Voluspå i Hauksbok omtales enda et forvarsel:
I kildene knyttes oppfattelsen av det uavvendelige hyppig til forestillingene om Ragnarok; verdens undergang beskrives som noe som på et eller annet tidspunkt vil skje – spørsmålet er kun hvor lenge til det vil skje. Hele tiden forsøkte gudene, særlig Odin, iherdig å vinne tid og skyve tidspunktet fram i tid. Skjebnen vil dog til slutt innhente alle, også gudene. Ragnarok betyr at gudene mister kontrollen over verden som død og gudene med den. I norrøn sammenheng ble døden oppfattet som en konkret tilstand som var assosiert med alt det som gudene ellers forsøkte å unngå. Innen Ragnarok hadde de vært alle andre vesener overlegen og gjennom sin kontroll over verden opprettholdt en balansert orden. Ved Ragnarok fikk naturen overtaket og dens iboende dødelighet kom også til å omfatte gudene. Fortellingen om Ragnarok avspeilte den frykt og respekt som det norrøne samfunn hadde for naturens krefter.
Eksterne lenker
Κοσμολογία
Marko Macan
Marko Macan (født 26. april 1993) er en kroatisk vannpolospiller.
A Midsummer Night’s Dream (1909)
A Midsummer Night's Dream er en amerikansk stumfilm fra 1909, regissert av J. Stuart Blackton og Charles Kent.
Marko Macan
Han representerte Kroatia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.
A Midsummer Night’s Dream (1909)
Handling
I mellomtiden øver en gruppe håndverkere på å sette opp et nytt teater-stykke. Men alle sammen opplever en rekke uforutsette problemer.
Sverre Fornes
Sverre Fornes (født 25. april 1932, død 16. september 2021 ) var en norsk fotballkeeper som spilte for i perioden 1948–65. Han ble norgesmester i 1960 og 1964.
Andreas Christian Lützen
Andreas Christian Lützen (født 13. juni 1813 i det danske Horsbøl i Vidingherred i Sydslesvig i hertugdømmet Slesvig, død 25. juli 1874 i Tórshavn på Færøyene) var en sydslesvigsk-færøysk lærer, klokker, kjøpmann og liberal politiker. Han var medlem av det færøyske Lagtinget og det danske Landstinget.
Familie og yrke
Han var av frisisk-tysk herkomst som sønn av Nickels Lützen og Sicka Jürgensdatter og ble foreldreløs som liten, så han ble oppfostret hos en eldre søster, som var gift med en bonde. Han deltok i gårdsdriften, men hadde boklige interesser, så en av venn av familien betalte en plass for ham ved lærerseminaret i Skårup ved Svendborg. Deretter ble han huslærer hos en greve. Ifølge datteren Anna Evensens erindringer møtte han noen kamerater fra lærerseminaret på en kro på vei hjem til juleferie. Mest på spøk skal de ha oppfordret ham til å søke en ledig lærerstilling i Tórshavn. Lützen skal også ha søkt, mest på spøk, men fikk stillingen som enelærer ved allmueskolen i Tórshavn og flyttet dit i 1839. Fra etableringen av realskolen og lærerseminaret i Tórshavn underviste han også der. Han ble også organist og klokker i domkirken. Idet den kongelige monopolhandelen på Færøyene ble avskaffet i 1856, var Lützen blant de første som fikk handelsbrev.
Etter kort tid i Tórshavn giftet seg med den færøyske sjømannsdatteren Eva Margrethe Frederikke Jacobsdatter, kalt Eva Margretha í Baianstovu. De fikk åtte barn og ble stamforeldre til den innflytelsesrike Lützen-slekten på Færøyene. Blant deres barn var kjøpmennene Nickels og Jacob Lützen, sogneprest Edvard Lützen samt byfogdfullmektig og lagtingsmann Lütje Lützen. Jacob Lützen var gift med en datter av kjøpmann Martin Christian Restorff, så A.C. Lützen ble farfar til kjøpmann og borgermester Valdemar Lützen. Grafiker Elinborg Lützen samt havnefogd og lagtingsmann Hans Lützen var A.C. Lützens oldebarn. A.C. Lützens datter Anna var gift med prost Jens Christian Evensen, så han ble morfar til prost Andreas Christian Evensen.
Politisk arbeid
Lützen var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Suðurstreymoy 1855–1865 og 1867–1874. Hans politiske syn har blitt beskrevet som «frilynt». Sammen med Enok Bærentsen og Hans David Matras var han en førende opposisjonell til Carl Emil Dahlerup, den egenrådige amtmannen på Færøyene, og tilhørte det flertallet som i 1860 fikk Dahlerup avsatt. I 1863 ble Lützen oppnevnt av Lagtinget til medlem av det danske Landstinget, på bekostning av Dahlerup og i konkurranse mot den mer konservative H.C. Müller, men frasa seg mandatet året etter.
Ved innføringen av det kommunale selvstyret i Tórshavn i 1866 ble Lützen medlem av borgerrepresentasjonen, hvor han også ble den første formannen. Den meget kongetro Lützen, som formann i borgerrepresentasjonen, skulle tale under kong Christian IXs besøk i Tórshavn i 1874. Datteren Anna Evensen mintes at faren var svært nervøs og beveget mens han talte, og stemmen ble svakere og svakere. Kongen tok Lützen i hånden og takket ham for en vakker tale, hvorpå Lützen segnet om og døde av hjertesvikt. Kongen var svært beveget over Lützens død, og betalte enken, som ikke var berettiget noen pensjon, et fast årlig beløp av sine egne midler så lenge hun levde.
Kohtla-Järve
Kohtla-Järve er en by og kommune nordøst i Estland. Bosetningen ble grunnlagt i 1924, og fikk bystatus i 1946. Byen er spesielt industrialisert, og produserer forskjellige petroleumsprodukter og håndterer oljeskifer. Byen har et etnisk mangfold, og har folk fra nesten 40 forskjellige etniske grupper, og bare 21 % er estlendere. Mange av de etniske estlenderne i byen har russisk som morsmål, men fra sent på 1990-tallet har stort sett estisk vært det mest brukte språket i hverdagen.
Kohtla-Järve er den femte største byen i Estland. Den ligger bare 3–5 km fra Finskebukta, og utgjør sammen med andre byer et sammenhengende industriområde over flere kommuner som er 15 km langt, fra vest mot øst binder jernbanen sammen følgende byer: Püssi, Kohtla-Nõmme, Kohtla-Järve, Sompa og Jõhvi. Dette industriområdet har nærmere 100 000 innbyggere.
Maleren Nigul Espe (1907–1970) fra Riga gjenga industrilandskapene rundt Kohtla-Järve, i realistisk stil i sovjetperioden.
Historie
Historien til Kohtla-Järve er tett knyttet til historien om utvinningen av oljeskifer, det viktigste mineralet i Estland.
Man har funnet spor etter bosetninger i området siden middelalderen, og i en dansk landbok blir Järve og Kukruse nevnt i 1241 med navnene Jeruius og Kukarus, og landsbyen Sompa nevnes i 1420 ved navnet Soenpe.
Lokale innbyggere kjente til oljeskiferen sine gode fyringsegenskaper i mange hundreår, og skiferolje ble brukt i en viss skala på godset Kukruse fra 1870. Den industrielle utvinningen i Estland startet først på 1900-tallet. Under krigføringen i første verdenskrig kom Russland inn i en akutt energikrise med stor fyrings- og drivstoffmangel, og dette satte igang utviklingen av de øst-estiske oljeforekomstene. I 1916 viste forskere at oljeskifer kan brukes til både drivstoff og som råmateriale for kjemisk industri, og gruvedriften startet nær landsbyen Järve.
Etter uavhengigheten til Estland ble det fra 1919 dannet et statlig estisk industriselskap for å vinne ut oljeskiferen, og man startet omfattende utvinning med både undergrunns gruvedrift og dagbrudd. I Kohtla-Järve ble det også anlagt et lite oljeraffineri som roduserte bensin for det lille innenlandske markedet. Bosetninger for gruvearbeiderne ble opprettet i nærheten av gruvene. I 1924 ble det bygget en fabrikk for å ta hånd om oljeskiferen nær Kohtla jernbanestasjon, og den nærliggende bosetningen Kohtla-Järve startet å vokse. Under andre verdenskrig vokste betydningen av de estiske forekomstene av oljeskifer. Tyskerne, som okkuperte Estland, så på det som en viktig drivstoffkilde. De kom derimot aldri i gang med storstilt utvinning.
Etter krigen krevde industrier nordvest i Sovjetunionen oljeskifer i stadig større mengder, og utvinningen økte kraftig. Kohtla-Järve fikk bystatus 15. juni 1946. I løpet av de neste 20 årene ble Kohtla-Järve det administrative senteret for flere landsbyer i området, og etter hvert som Kohtla-Järve ble utvidet, ble den en by med unik planløsning, der deler av byen er spredd i skogen, med jordbruksområde og oljeskifergruver innimellom. Det totale folketallet øket kraftig fordi arbeidere ble sent hit fra forskjellige steder i Sovjetunionen, og i 1980 bodde det 90 000 innbyggere i byen.
I 1991 minsket antallet bydistrikter, og Jõhvi, Kiviõli og Püssi ble egne landsbyer. Utvinningen og håndteringen av oljeskifer minket dramatisk i 1990-årene, og mange av innbyggerne i Kohtla-Järve flyttet til Tallinn eller Russland på grunn av høy arbeidsledighet i Ida-Viru fylke.
Kohtla-Järve kommune dekker fortsatt mange byer og tettsteder, som Kohtla-Nõmme, Sompa, og Idla. På grunn av sitt omland er byen idag Estlands 5te største by i folketall. 95% av befolkningen (2007) har opphav ifra den stor-russiske folkegruppen (russere, hvite-russere, ukrainere, russiske jøder, russiske sigøynere, m.m.).
Etter finanskrisen fra 2009 sliter byen med stor arbeidsledighet. Mange gruver er nedlagt, og den russisktalende befolkningen får ikke lett arbeid andre steder i Estland.
EQ
EQ, Eq, eQ og eq kan bety:
Predestinasjon
Det nye testamente i Bibelen har ingen sammenhengende lære om predestinasjon, men mange utsagn kan tolkes til fordel for den (Rom 8,29; 9,18; Ef 1,4; Joh 6,70).
Cleomenes
Utseende
Middelsstore, lange og smale trebukker. På farge kan de være svarte eller mer eller mindre gulbrune eller rødoransje. Antennene er omtrent så lange som kroppen, i alle fall i spissen sagtakkede. Pronotum er sylindrisk til tønneformet. Dekkvingene er omtrent jevnbrede, noen ganger litt innsnevrede i midten. Beina er forholdsvis lange med utpreget klubbeformede lår.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Teledata
Teledata var i Norge navnet på en skjermbasert, elektronisk informasjonstjeneste i bruk på 1980-tallet. Informasjonen ble hentet via modem over en vanlig telefonlinje til en datamaskin med skjerm og tastatur (TV utbygd for teledata). Datidens modem hadde en lav bitrate, noe som førte til enkelt innhold og tekst og datagrafikk som så ut som tradisjonell Tekst-TV. I motsetning til tekst-TV tilbød imidlertid tjenesten toveiskommunikasjon og hadde flere av de grunnleggende egenskapene som karakteriserer seinere tiders internett. En kunne innhente informasjon og formidle bestillinger og betalinger.
Betegnelsen Teledata ble brukt om tjenesten som ble tilbudt av Televerket i Norge, og om tjenesten i Sverige og Danmark. Når en søkte etter opplysninger i andre databaser i utlandet, ble tjenesten vanligvis kalt videotex. Videotex var et standardisert format for presentasjon og formidling av informasjon fra visse databaser. Teknikken var opprinnelig en engelsk oppfinnelse lansert av British Telecom på 1970-tallet. Teledata i Norge fikk bare begrenset utbredelse innen næringslivet.
Teledata i Norge
Teledata-tjenesten i Norge ble drevet av Televerket og fikk en viss oppmerksomhet i enkelte miljøer under den økonomiske høykonjunkturen i «jappetida» på 1980-tallet. Tjenesten krevde at brukerne hadde abonnement og egne terminaler, det vil si spesielle datamaskiner med skjerm og tastaur. Flere norske mediebedrifter, blant annet Bergens Tidende og Aftenposten, var engasjert i teledata, lokalradio og annen tidlig informasjonsteknologi i 1980-åra. Teledata ble likevel ingen økonomisk suksess i Norge, og tjenesten ble nedlagt for godt i 1995 da Internet overtok. En av pionérene bak forsøkene med teledata i Norge var designeren Petter T. Moshus. <!-- 2004: Historien om Teledata og Norges første elektroniske avis foreligger nå mellom to permer. Forfatter er Norvall Skreien, tidligere redaksjonssjef i Bergens Tidende. Boka er utgitt av Norsk Telemuseum. Det er i år 25 år siden den første kommersielle teledatatjenesten ble lansert i Storbritannia under merkenavnet Prestel. Av oppfinneren Sam Fedida ble mediet døpt Viewdata, fikk den internasjonale betegnelsen Interactive Videotex og ble i Norge kjent som Teledata. Samme år, 1979, startet Televerket omfattende forsøk med det nye mediet også her i landet. Et resultat av denne virksomheten var Norges første elektroniske avis, TeleTidende. Selv om teledataepoken stikk i strid med mange lovende prognoser ble kortvarig, bare ca. 15 år, utgjør den en spennende fase ikke bare i utviklingen av telekommunikasjonene, men også et viktig kapittel i pressehistorien. I 1986 etablerte både Bergens Tidende, gjennom sitt datterselskap AS Teledata, og Televerket parallelle teledatatjenester i Norge rettet mot næringslivet. Men allerede i 1981 var en engelsk utgave av TeleTidende lansert på det britiske markedet i samarbeid med Birmingham Post & Mail, og senere utvidet til en felles skandinavisk tjeneste. Teledata-mediet ble nedlagt for godt i Norge i 1995. Da kunne datateknologien by på en langt mer avansert etterkommer: Internett. Boken koster kr. 150, og kan bestilles fra Norsk Telemuseum. Telefon: 22 09 14 50. E-post:post@norsktele.museum.no
--- 1993: 15.06	Årsmøte/medlemsmøte Televerkets Datatorg (tidligere Teledata) – Nyttig tjeneste for oss? Fremtidsmuligheter for elektroniske informasjonstjenester med bl. a. ISDN (integrert tjenestenett) / Morten Huseby, TelePlus/Datatorget
--- 1989: Teledata
Teledata-tjenesten er der fremdeles, selv om det store antall brukere fremdeles glimrer med sitt fravær. Det virker som om de heller bruker tiden på oppslagstavlene.
En svakhet med Teledata er at du ikke kan stille det inn for mottak av ren tekst uten grafikk og snurrepiperier. Enten må du velge ett av fargegrafikkformatene (som CEPT eller Prestel) eller en skjermprotokoll som VT52, VT100 eller TDV2200.
De som ønsker å ta vare på det som ruller over skjermen har dermed et problem. Det kan best beskrives med følgende utsnitt av noe jeg fikk inn pr. modem i dag (teksten under kom på en lang linje):
Meir
Meir er andre albumet til det norske heavy metal / punk-bandet Kvelertak.
Teledata
Teledata i Norge
Med noen kommunikasjonsprogrammer kan du – sånn noenlunde – bli kvitt alt det rare. (Med ProYam kan du f.eks. bruke 'create – s+ filnavn' og 'display vt100'-kommandoen for å fjerne escape-kodene.) 100% blir det imidlertid ikke, bl.a. fordi Teledata ikke bruker linjeskift og vognretur-tegnene.
Har du også dette problemet, finnes det en annen halveisløsning. Du kan bruke det tidligere omtalte PEP-programmet til Gisle Hannemyr (siste versjon heter PEP15.ARC, 38K, tilgjengelig på DIX.)
Meir
Bakgrunn
Albumet ble innspilt i GodCity Studios i Salem, Massachusetts, USA og produsert av Kurt Ballou fra Converge. Albumcoveret ble laget av John Dyer Baizley fra bandet Baroness. Kvelertak slapp musikkvideoer for "Bruane Brenn", "Månelyst" og "Kvelertak".
Teledata
Teledata i Norge
Kommandoen 'pep – d+ filnavn' gjør en innfil mer lesbart. Noen norske tegn forsvinner i prossessen, men pyttsann.
Det beste hadde vært om Teledata hadde vært villige til å la oss kople oss mot "ren ASCII". Det har de imidlertid enda ingen tanker om.
Tanker har de forresten nok av. Jeg fikk et nyhetsbrev fra Teledirektoratet Markedsenheten som fortalte at vi snart skal kunne kople oss opp mot den engelske Prestel-tjenesten via Teledata. En annen nyhet var online bestilling av flybilletter via American Airlines ... -->
Andre betydninger av ordet
Ordet «teledata» kan på norsk også brukes i mer generell betydning som samlebetegnelse for opplysninger hentet fra elektronisk kommunikasjon, for eksempel e-post, tekstmeldinger sendt via mobiltelefon eller nettjenester som facebook.
City Night Line
City Night Line (CNL) var en kategori av nattog i Europa. Den ble opprettet av City Night Line AG i 1998, og ble overtatt av DB Fernverkehr 2013.
CNL betjente tog til Frankrike, Italia, Østerrike, Sveits og Tsjekkia. Til 2014 gikk det tog fra Københavns hovedbanegård til Amsterdam, Praha og Basel. Alle City Night Line nattog ble nedlagt fra og med vinterrutene i desember 2016. Noen av forbindelsene ble overtatt av Österreichische Bundesbahnen, og kjøres under togkategorien EuroNight med varemerket ÖBB Nightjet.
Kasjutre
Kasjutre (engelsk: cashew, vitenskapelig navn: Anacardium occidentale; synonym: Anacardium curatellifolium) er et 10–12 meter høyt tropisk treslag med spiselige, ovale eller pæreformede «falske» frukter (hjelpefrukter) som kalles kasju-epler. Kasju-epler har mykt og skjørt skall og egner seg derfor ikke som transportprodukt.
Kasjutreet kommer opprinnelig fra Brasil, men i årene 1560–1565 ble treet importert, av portugiserne for dyrkning, til deres daværende koloni i Goa, India. I dag dyrkes Kasju i store deler av India, Asia og flere land i Afrika.
I delstaten Rio Grande do Norte i den nordøstre delen av Brasil står verdens største kasjutre.