cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kain og Abel
Kain (hebraisk: – Qáyin, i pausa  – Qā́yin; gresk:  – Káïn) og Abel (hebraisk:  – Hǽḇæl, i pausa  – Hā́ḇæl; gresk:  – Hábel) er i jødisk mytologi de to sønnene til Adam og Eva, de første menneskene som israelittenes guddom Jahve skapte på jorda. Ifølge en fortelling i Første Mosebok i jødenes Tanakh, som tilsvarer Det gamle testamentet i Bibelen, var Kain bonde og Abel sauegjeter. Kain var det første mennesket som ble født, Abel det første som døde: Da guddommen «så med velvilje» kun på offergavene fra Abel, ble Kain rasende sjalu og slo den yngre broren i hjel. Gud forbannet Kain etter drapet, men «satte et merke på ham» for at ingen skulle våge å drepe ham. Kain flyktet til landet Nod øst for Edens hage, ble far til Henok og stamfar for kenittene.
Jødedommens og kristendommens beretning om verdens første brødrepar er også gjenfortalt i Koranen, islams hellige skrift. Kain og Abel kalles Qabil og Habil på arabisk.
Fortellingen i Første Mosebok
I henhold til den norske versjonen av kapittel 4 i Første Mosebok:
Senere i fortellingen ble Kain spurt av Gud Jahve: «Hvor er din bror Abel?» Kain svarer: «Jeg vet ikke. Er jeg min brors vokter?»
Som forbannelse merket Gud Kain med «kainsmerket».
Opprinnelse
Kain og Abel er de tradisjonelle norske gjengivelsene av de hebraiske navnene. Det har blitt foreslått at etymologien av navnene deres kan være en direkte henspilling på den rollen de har i fortellingen i Første Mosebok. «Abel» er antatt å være avledet fra et rekonstruert ord som har betydningen «gjeter», og hvor den moderne arabiske kognat (beslektet) ibil nå særskilt refererer kun til «kameler». «Kain» er antatt å være kognat til sørarabiske ordet qyn i betydningen «smed» eller «metallarbeider». Denne teorien kan gjøre navnene beskrivende for deres roller, hvor Abel arbeider med buskapen og Kain med jordbruk — og er samtidig paralleller til navnene Adam («mann/menneske», ) og Eva («livgiver», ).
Den eldste kjente kopien av den bibelske fortellingen er fra Dødehavsrullene, og er datert til mellom 200 f.Kr. og 70 e.Kr. Kain og Abel opptrer også i en rekke andre tekster, og fortellingen er emne for en rekke tolkninger. Abel, som det første mordoffer, er tidvis blitt sett på som den første martyr, mens Kain, den første morder, er tidvis sett på som en stamfar til det onde. En del forskere har foreslått at perikopet (avsnittet) kan ha vært basert på en eldre sumerisk fortelling som representerte en konflikt mellom nomadiske sauebønder og bosatte jordbruksbønder. Moderne forskere vurderer typisk sett fortellingene om Adam og Eva, og Kain og Abel, som å handle om sivilisasjonens utvikling under jordbrukets tidsalder, og ikke menneskehetens begynnelse. Da menneskeheten først lærte seg jordbruk, erstattet det levesettet til jegere og samlere.
Marken som motiv
I masoretteksten står det (i dansk oversettelse): «Siden talte Kain til sin bror Abel, og da de en dag var ude i det fri, overfaldt Kain sin bror Abel og slog ham ihjel.» Det står ikke hva Kain faktisk sa til sin yngre bror. Men i den samaritanske Pentateuken og bibeloversettelsene Septuaginta og Vulgata står det at han sa: «La oss gå ut på marken!» Rabbi Richard Elliot Friedman har påpekt at «marken» stadig nevnes i Bibelen når brødre er i konflikt med hverandre. Abel blir drept ute på marken, og Esau, bror til Jakob, beskrives som «en markens mann». Jakobs sønn Josef starter historien som opprører brødrene hans så sterkt, med at de bandt kornbånd «på marken». En kvinne forsøker å overtale kong David til å tilgi sin sønn Absalom for å ha drept sin bror, ved å fortelle en historie om en av sine sønners drap på den andre, mens de var «ute på marken», mens Dommernes bok, kapitel 20 og 21, to ganger viser til «en mark» i beretningen om Benjamin og hans konflikt med de andre stammer.
Eksterne lenker
Ábel
Vittorio De Sica
Vittorio De Sica (født 7. juni 1901 i Sora i Italia, død 13. november 1974 i Paris) var en italiensk filmregissør, manusforfatter og skuespiller.
De Sica var en skuespiller av sjarmørfaget frem til han skiftet spor og ble regissør. Han blir nevnt som pioner for den italienske neorealismen og ervervet gjennom årene fire Oscar-statuetter i kategorien beste fremmedspråklige film, blant annet for Sykkeltyvene og Finzi-Continis have.
Bad Boys II (soundtrack)
Bad Boys II er soundtracket til action-komedien Bad Boys II fra. Albumet ble sluppet 15. juli 2003 gjennom Universal og Bad Boy.
NM i bandy 1937
'''Det 25. Norgesmesterskapet i bandy – 1937'''
Beste lag i hver avdeling til finale.
Finale
Søndag 21. februar 1937, Stabekkbanen, Bærum. Dommer: Eigil Sørlie, Snarøen.
Roald Amundsen, Trygve Halvorsen, Aage Nilsen, Bjarne Pettersen og Jørgen Hval var alle med på å vinne Norgesmesterskapet i fotball for Mjøndalen samme år.
Ajuricaba
Ajuricaba er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Sefarder
Sefardiske jøder og i flertall sefarder (hebraisk: סְפָרַדִּי, tiberiansk: səp̄āraddî) er et generelt begrep som hovedsakelig viser til jøder med historiske røtter på Den iberiske halvøy (Spania og Portugal) i middelalderen før de ble utvist i 1492 av de katolske monarkene i Spania (Isabella I av Castilla og Ferdinand II av Aragón). Begrepet benyttes også om de jøder som benytter seg av den sefardiske liturgien, eller på andre vis definerer seg selv i henhold til jødiske skikker og tradisjoner fra Den iberiske halvøy.
Sefardiske jøder i denne forstand omfatter først og fremst jøder fra Marokko, Algerie, Hellas, Tyrkia, og i tillegg mange jøder fra Italia, Frankrike, Belgia, Nederland, Storbritannia, Amerika og Israel. Navnet brukes imidlertid også i praksis om ikke-iberiske jøder fra arabiskspråklige land såvel som helt generelt om jøder av ikke-askenasisk opphav. I israelsk dagligtale brukes betegnelsen om ikke-europeiske jøder.
Definisjon
I moderne tid har begrepet også blitt benyttet om jøder som ikke har vært født sefardisk (eller selv ikke jødiske), men som går til sefardiske synagoger og praktiserer sefardiske tradisjoner. I dag er det rundt 12 000 jøder i Spania og 2 500 jøder i Portugal. Med i beregningen må de jøder som fikk lov til å bli og ikke ble forfulgt hvis de konverterte til kristendommen, hvilket innebar en høyere prosentandel som ble assimilert i den portugisiske befolkningen. Det er også et samfunn på rundt 600 jøder i Gibraltar, men disse er ikke nødvendigvis sefardiske i den forstand som definert over. Etterkommere av jøder fordrevet i 1492 kunne fra 2014 oppnå spansk statsborgerskap.
Av religiøst formål og i dagens Israel, er sefardisk eller sefardim ofte benyttet i en bredere betydning for å omfatte de fleste jøder av asiatisk og afrikansk opprinnelse som benytter seg av en sefardisk liturgi.
Grupper
I smalere og historisk forstand er sefardisk jøder tilknyttet Den iberiske halvøy:
Sefardiske jøder i Norge
Sefardiske jøder, tidligere mest kjent som «Portugisjøder» eller «(Jøder af) den Portugisiske Nation», hadde fram til 1814 i prinsippet innreise- og bosetningsrett i Norge — i motsetning til askenasiske jøder, som i utgangspunktet trengte kongelig leidebrev. Den sefardiske innreiseretten ble varierende praktisert, og det finnes eksempler på at sefardiske jøder ble fengslet på 1700-tallet. Med Grunnloven av 17. mai 1814 ble et totalforbud mot jødisk innreise satt i kraft. De få ikke-assimilerte sefardiske jøder som ble i Norge etter 1814 konverterte offisielt til evangelisk-luthersk kristendom. Forbudet ble opphevet for sefardiske jøder av Norges Høyesterett i 1844. Medlemsmassen i de mosaiske trossamfunn som finnes i Norge i dag har i all hovedsak sin bakgrunn i askenasisk innvandring etter grunnlovsendringen av 1851.
Pneumocystis
Pneumocystis er en slekt av sekksporesopper som koloniserer dyr og mennesker, og kan føre til alvorlig sykdom hos personer med svekket immunforsvar. Hos mennesker er lungebetennelse forårsaket av denne organismen (Pneumocystis-pneumoni (PCP)) en av de viktigste årsakene til død hos pasienter med aids eller andre alvorlige svekkelser av immunsystemet. Den forekommer også hos pasienter med ondartede sykdommer slik som leukemi og myelomatose. Lungebetennelse med denne organismen er ofte den sykdommen som varsler at hiv-infeksjonen har utviklet seg til aids.
Pneumocystis-organismene ble først påvist i 1909, og klassifisert som encellede dyr (protozoer), men det var først etter at DNA-analyse ble utbredt på 1980-tallet at organismene ble klassifisert som sopp. Man trodde på slutten av 1970-årene at det var ulike arter av Pneumocystis-selekten som fantes i ulike pattedyr, men det var først sent på 1980-tallet at man ved RNA-analyse kunne påvise klare genetiske forskjeller mellom artene.
Først i 2001 ble det klart at Pneumocystis-typen som ga sykdom hos mennesker var en egen art, og denne fikk navnet Pneumocystis jirovecii, etter den tsjekkiske patologen Otto Jírovec som først fant mikroben hos mennesker. Tidligere ble mikroben omtalt som Pneumocystis carinii, men dette navnet er nå forbehold den arten som finnes hos rotter.
Slekten ser ut til å være en primitiv slekt sekksporesopper, beslektet blant annet med gjær.
Maximilian Mechler
Maximilian Mechler (født 3. januar 1984 i Isny im Allgäu) er en tidligere tysk skihopper som representerer WSV Isny.
Han debuterte i verdenscupen med 48.-plass (av 50 deltakere) i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 2000. Året etter var han på det tyske laget som tok bronsemedaljer i lagkonkurransen i junior-VM i Karpacz. Han ble nummer 10 individuelt i junior-VM i Schonach i 2002. I 2003 (sesongen 2003/04) ble han nummer 6 sammenlagt i Sommer Grand Prix.
Mechlers beste sammenlagtplassering i verdenscupen er 27.-plass i 2003/04. Samme sesong ble han nummer 11 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Han ble nummer 30 i VM i skiflyging i Planica i 2004. Hans beste individuelle plassering i enkeltrenn i verdenscupen er 3.-plass i Trondheim 6. desember 2003. Han var også på det tyske laget som vant lagkonkurransen i Willingen 8. januar 2005.
Maximilian Mechler ble nummer 8 sammenlagt i FIS-cupen 2009/10, og sesongen 2010/11 fikk han samme plassering sammenlagt i kontinentalcupen.
Mechler la opp etter 2013-14-sesongen.
Lecco
Lecco er en italiensk by i provinsen Lecco i Lombardia. Byen har om lag 45,000 innbyggere. Lecco ligger ca. 50 km nord for Milano, ved den sørøstlige delen av Comosjøen.
Elven Adda renner ut fra Comosjøen ved Lecco. Foten av Alpene stiger opp i nord og øst og Valsassina strekker seg gjennom dem og sørover mot Lecco.
Forvaltningsfellesskapet Olbersdorf
Forvaltningsfellesskapet befinner seg i den sørøstlige delen av kretsen, ca 13 km sør for byen Zittau og grenser i vest mot Waltersdorf som ligger i Zittauer Gebirge i kommunen Großschönau. I sør grenser det mot Tsjekkia og i nord mot Zittau.
VM i skiflyging 1981
Verdensmesterskapet i skiflyging 1981 ble arrangert i Oberstdorf, Vest-Tyskland fra 26. februar til 1. mars 1981.
Mesterskapet ble avviklet med tre omganger hver av de tre konkurransedagene, der de to beste omgangene hver dag talte i sammendraget.
Bakken
Heini Klopfer-bakken hadde før VM bakkerekord på 176 meter, satt av Toni Innauer (Østerrike) 7. mars 1976. Det var gjeldende verdensrekord (senere tangert i både Planica og Harrachov). Armin Kogler (Østerrike) satte ny verdensrekord i mesterskapet med 180 meter.
Lagtingsvalget på Færøyene 1966
Lagtingsvalget på Færøyene 1966 ble avholdt 8. november 1966.
Antallet representanter endres fra 29 til 26.
Bowen kraftverk
Bowen kraftverk er et kullkraftverk i Bartow County, delstaten Georgia i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 3 499 MW. Dette er delstatens største, termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Brenselkilden er kull. Operatør er energiselskapet Georgia Power, et heleid datterselskap av Southern Company.
Brenselskilden er i det alt vesentlige kull, men det er også én turbin på 42 MW som fyres med fyringsolje.
Matthias Anger
Matthias Anger (født 1971 i Berlin) er en kirkemusiker, cellist, kontratenor og dirigent, og kunstner bosatt i Norge.
Hans første arbeidssted ble kantorstillingen i Grønnåsen menighet (Tromsø). I Tromsø jobbet ham også som dirigent av flere kor (bl.a. Tromsø Domkirkes kammerkor), og ledet en lang rekke ulike tverrfaglige kunstneriske prosjekter.
Han har vært ansatt som lektor for kirkemusikk ved KUN (Kirkelig utdanningssenter i nord).
Fra 2009 var han ansatt som kantor i Kongsberg menighet og som kunstnerisk leder og dirigent for Kongsberg kantori og vokalkvintetten enFem.
Grunnkretser i Hå kommune
Grunnkretser i Hå kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Hå kommune, Rogaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Kunståret 1408
Kunståret 1408 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1408.
Bondeforvandling
Bondeforvandling er et uttrykk i sjakk som beskriver forvandlingen av en bonde som når den åttende raden på sjakkbrettet til en dronning, springer, løper eller tårn. Forvandling til konge er derimot ikke mulig. Det er heller ikke mulig å la bonden forbli bonde på sisteraden (åttenderaden). Og det er ikke lov å forvandle til en brikke av motsatt farge, selv om det tidligere har blitt laget vittige oppgaver på grunnlag av at reglene ikke klart forbød det da.
Siden dronningen er den sterkeste brikken på sjakkbrettet, skjer i praksis over 99 % av forvandlinger til dronning. Enkelte ganger kan det imidlertid være fornuftig å velge en annen brikke, for eksempel for å unngå at motstanderen settes patt.
Forvandlingen er uavhengig av hvilke brikker motstanderen har tatt. Det er mulig å spille med to eller flere dronninger. Hvis en ekstra dronning ikke er tilgjengelig, kan man ikke sette et tårn opp ned og si at det er en dronning. Dette vil føre til at bonden ikke blir en dronning, men et tårn. Dette er de offisielle reglene.
Waterworld
Waterworld er en amerikansk post-apokalyptisk action- og eventyrfilm fra 1995 med Kevin Costner i hovedrollen (som også var en av produsentene). Regi er ved Kevin Reynolds.
Bondeforvandling
Hvis du trykker på sjakklokken når du har flyttet bonden til åttenderaden, men ikke byttet den om til en offiser først, er bondeforvandlingen et ulovlig trekk. I langsjakk må bonden automatisk forvandles til en dronning.
Waterworld
Filmen fikk blandet mottakelse av anmelderne og ble (på bakgrunn av dens høye budsjett) heller ingen stor publikumssuksess. Produksjonskostnadene var på mellom $175-200 millioner, noe som gjorde den til den dyreste filmproduksjon til da (intill Titanic kom to år senere). De høye produksjonskostnadene kom dels på bakgrunn av de mange problemene som oppsto under innspillingen.
Waterworld ble tildelt en Razzie Awards for verste birolle (Dennis Hopper) og nominert i ytterligere tre kategorier (verste film, verste hovedrolle og verste regi). Det må også nevnes at den vant en Golden Screen, en ASCAP Award og en Box Office Award. Den ble videre nominert til Oscar for beste lyd, Saturn Awards (for «beste film» og «beste kostyme»), og en BAFTA (beste spesialeffekter).
Handling
Handlingen er lagt til et godt stykke inn i fremtiden. Menneskehetens moderne forbruk har ført til at at polene har smeltet og det aller meste av verden ligger under vann. De overlevende flyter rundt på overflaten i atoller og båter laget av gammelt skrap, mens deres dyrebare ressurser (jord, ferskvann, planter) og gjenstander (papir, drivstoff, sigaretter) fra fortiden stadig blir mindre og mindre tilgjengelige. Noen har imidlertid utviklet seg for å takle disse forholdene bedre, og blant disse er den ensomme ulven Mariner (Kevin Costner). Når han en dag legger til en atoll for å handle, legger de merke til gjellene hans, og svømmehuden mellom tærne, og han blir lagt i jern. Han blir senere dømt til døden, men før dødsdommen blir fullbyrdet angripes atollen av pirater kalt Smokers, ledet av Deacon (Dennis Hopper). Deacon er oppsatt på å få fatt i en liten jente kalt Enola (Tina Majorino). Dette fordi hun har en tatovering på ryggen i form av et kart som viser hvor «Dryland», den siste flekken med tørr jord ligger. Mariner unnslipper atollen, men må ta med seg Enola og Helen (Jeanne Tripplehorn), som har tatt seg av Enola. Det hele utvikler seg til en lang jakt, og søken etter «Dryland».
Om filmen
Allerede før den hadde premiere, ble filmen utropt til tidenes fiasko. Den ble raskt omdøpt til «Fishtar» og «Kevins Gate», oppkalt etter «Ishtar» og «Heavens Gate», to av filmhistoriens dyreste og største fiaskoer. Historier om uro på settet, krangel mellom stjerne og regissør, problemer med å holde prosjektet flytende, gav underholdningsjournalister mye å skrive om i lang tid. Da filmen endelig var ferdig, var ikke kritikerne nådige.
Til tross for en del negativ omtale fikk den alt i alt blandet mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 43% på Rotten Tomatoes (2011) og 56% på Metacritic. Den amerikanske anmelderen Roger Ebert gav den 2,5 av 4 stjerner og skrev blant annet at: «But basically the movie plays smoothly as a combination of chases, fights, bizarre locations, special effects, and the cold, distant, slowly thawing behavior of Mariner toward his passengers». Anmelderne i publikasjoner som Newsweek, Chicago Tribune, USA Today, Entertainment Weekly, Washington Post og Austin Chronicle var blant dem som gav den best mottakelse, mens anmelderne i San Francisco Chronicle, Variety, San Francisco Examiner, The New York Times gav den blandet mottakelse. Anmelderne i Los Angeles Times og Chicago Reader var blant de mest negative.
CINERAMA gav den terningkast fire i 2001. Anmelderen skrev blant annet at: «Om manusforfatterne hadde tilbrakt et par timer mer bak skrivebordet, kunne denne filmen blitt en skikkelig klassiker. Nå kan jeg bare anbefale den hvis du vil ha hjernedød, men storslagen action. Ikke la deg skremme av razzie’ne. Dette er IKKE en av 1995s verste filmer».
Med en inntjening på $264 millioner på global basis kan filmen til en viss grad beskrives som en moderat suksess. Den ble imidlertid ingen suksess i USA hvor den bare innbrakte $88 millioner. Den endte opp på en 12.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1995 og en 9.-plass på verdensbasis. Produksjonskostnadene var på skyhøye $175 millioner, og da er ikke utgifter knyttet til annonsering og distribusjon tatt med. Enkelte har anslått kostnadene til $220 millioner. Flere problemer under innspillingen førte til at kostnadene økte betraktelig.
Ernest George Ravenstein
Ernest George Ravenstein (født 1834 i Frankfurt am Main, Tyskland, død 1913) var en britisk statsviter av tysk opphav. Han flyttet fra Tyskland til England i 1852.
Ravenstein blir også kalt geograf og samfunnsgeograf.
Forskningen
I 1885 ble hans verk, The Laws of Migration, publisert i «Journal of the Royal Statistical Society». Her hevdet han å ha påvist at migrasjon som fenomen har bestemte karakteristikker og mønstre. Dette arbeidet førte til elleve «flyttelover», eller «migrasjonslover».
Bakgrunnen for disse migrasjonslovene var fremveksten av industrisamfunnet i siste halvdel av 1800-tallet, og dets virkninger på arbeidsmønsteret for Europas og Nord-Amerikas befolkning. Denne fremveksten omfavnet oppstart av fabrikker og storproduksjon, jernbaner og annen kommunikasjon.
Mulighetene for å flytte på seg, samt mulighetene for arbeid, både i art og varighet, var i endring. Folk flyttet fra rurale til urbane strøk, og er det fenomenet Ravenstein forklarte og antesiperte gjennom sine Laws of Migration.
Irans riksvåpen
The Irans riksvåpen ble i sin nåværende utforming offisielt antatt 9. mai 1980, ved ayatollah Ruhollah Khomeinis godkjennelse.
Riksvåpenet framstiller navnet Allah i stilisert form med persiske bokstaver og kan også leses som trosbekjennelsen "La ilaha ill Allah" (Det er ingen annen Gud enn Allah).
Emblemet består av fire halvmåner og ett sverd. De fem delene symboliserer også sjiaenes fem religionsprinsipper. Over sverdet ligger et shadda-tegn. I det arabiske alfabetet betegner det vanligvis en lang konsonant. Her er betydningen en dobbelt styrke til sverdet. Emblemets form er valgt å ligne en tulipan, til minne om alle som har falt for Iran. I iransk tradisjon heter det at en rød tulipan vil vokse på graven til en ung soldat som dør for fedrelandet. I nyere tid er tulipanen brukt som symbol for martyriet.
Utformingen av emblemet kan ha vært inspirert av sikh-symbolet khanda.
Emblemet er tatt med i Unicode med koden U+262B under navnet "persisk symbol". Det er uklart hvorfor det ble tatt med i Unicode 1.0, siden det teknisk sett er en logo og ikke et tegn. Det blir ikke brukt i persiske tekster som et eget tegn, og blir ikke betegnet som "persisk symbol" utenom i Unicode-standarden.
Historisk utvikling
Før den Iranske revolusjonen i 1979 hadde et emblem med løve og sol vært det dominerende nasjonale symbolet siden Safavidene antok det som dynastisk symbol. Løvens sverd ble lagt til i det 19. århundre.
John Parish
John Parish (født 1959 i Yeovil i Somerset i England) er en engelsk musiker og plateprodusent, kanskje best kjent for sitt samarbeid med sangeren og låtskriveren PJ Harvey, selv om han også har jobbet med bl.a. Eels, Tracy Chapman og Giant Sand.
På 80-tallet jobbet Parish med bandet Automatic Dlamini der også Harvey var medlem fra 1988–1991. Automatic Dlamini spilte inn tre plater: The D is For Drum (1987), Here Catch Shouted his Father (1990, ikke utgitt men tilgjengelig som bootleg) og From A Diva to a Diver (1992). I denne perioden startet Parish sin karriere som plateprodusent ved å jobbe med band som The Chesterfields og the Brilliant Corners før han produserte og spilte en rekke instrumenter på Harveys To Bring You My Love i 1995.
Parish turnerte med Harvey i 1995, og i 1996 spilte de inn Dance Hall at Louse Point sammen. I 1997 produserte han 16 Horsepowers album Low Estate. I samme periode spilte han på PJ Harveys neste album, Is This Desire?, som ble gitt ut i 1998 og skrev filmmusikken til den belgiske regissøren Patrice Toyes film Rosie. Filmmusikken ble sluppet som CD i 1998, og han turnerte med denne musikken under sitt eget navn, sammen med en besetning på sju mann, i 1999.
Det påfølgende året produserte han Giant Sands album Chore of Enchantment og hadde en gjesteopptreden på Goldfrapps album Felt Mountain. Han fulgte opp dette med å komponere for Eels' album Souljacker i 2001 og produsere album for Sparklehorse og Tracy Chapman. Parish har jobbet med en rekke europeiske artister, bl.a. den franske sangeren Dominique A, den belgiske popgruppen Thou, sveitsiske Magic Rays og flere italienske band som f.eks. After Hours, Cesare Basile og den italienske divaen Nada.
Samtidig har han også spilt inn og turnert med sin egen musikk. Han jobbet sammen med en besetning på elleve musikere, inkludert Portisheads Adrian Utley, på sitt eget album How Animals Move fra 2002, og med en besetning på fire italienske og franske musikere på albumet Once Upon A Little Time fra 2005. I 2006 returnerte han til studio sammen med PJ Harvey for å jobbe med albumet White Chalk og de har nok et samarbeidsalbum på trappene for 2008.
Alecrim
Alecrim er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil. Kommunen grenser mot Argentina i elven Uruguay.
Tunesteinen
Tunesteinen er en runestein som opprinnelig stod på Tune kirkegård i Østfold. Den er først omtalt i 1627, da den ble funnet innmurt i kirkegårdsmuren ved Tune kirke. I 1857 ble den flyttet til Universitetets Oldsaksamling i Oslo. På steinen står en av de lengste kjente norske runeinnskriftene. Innskriften er i klassisk urnordisk språk. Den er hugget en gang i perioden 200-450 e.Kr.
Angrepet på Kristianopel
Angrepet på Kristianopel var et nattlig overrumplingsangrep som fant sted under en av de blodigste krigene i skandinavisk historie, Kalmarkrigen. Kronprinsen av Sverige, den senere Gustav II Adolf, sto i spissen for et raid fra leiren ved Högsby i Småland mot Kristianopel i Blekinge. Angriperne klarte å overrumple festningsbyen ved å sprenge seg gjennom festningsporten som var dårlig bevoktet. En storstilt massakre på hundrer oppstått sammen med voldtekt og plyndring idet befolkningen ble utryddet.
Tunesteinen
Innskriften
Innskriften er i det eldre runealfabetet og lyder: Steder der deler av innskriften er forsvunnet er satt i klammer. Det har vært uenighet om hvor mye av innskriften er tapt, hvilken rekkefølge linjene skulle leses og hvilke linjer som hører sammen.
Angrepet på Kristianopel
Bakgrunnen
Kristianopel ble før krigsutbruddet bygget som en militærbase for et fremstøt mot Kalmar. Store forråd av mat og utstyr ble samlet bak beskyttende festningsvoller og skyttertårn. Christian IV samlet i april 1611 en hær på omkring 3900 fotfolk og 400 ryttere. I Helsingborg ble de danske styrkene mønstret og deretter delt i to avdelinger. Den ene avdelingen rykket mot Älvsborg, mens den andre under den unge kongens ledelse marsjerte mot Kristianopel som ble beskyttet av noen få krigsskip. Etter å ha skaffet seg forsyninger i byen startet Christian IV framrykningen mot Kalmar den 1. mai 1611.
Tunesteinen
Sophus Bugge 1891-1903
Innskriften har vært diskutert siden 1821, men oppfatningen av lydverdien til runetegnene var mangelfull. Først i 1891 klarte Sophus Bugge å gi riktig verdi til alle runene, og ga en tolkning ut fra dette. Denne reviderte han i 1903 til:
Angrepet på Kristianopel
Bakgrunnen
Kristianopels betydning som en logistisk base for forsyninger og nødvendighetsartikler som krutt, ble mindre etter hvert det ble bygget opp en sjøverts forsyningstjeneste til hæren ved Kalmar. I Kalmarsund var skip fra den svenske og den danske flåten involvert i en slags stillingskrig der hovedmålet var å sørge for forsyninger til de to landenes hærer på land.
Tunesteinen
Sophus Bugge 1891-1903
Bokstavene i ‹ › er språklyder som han mente var utelatt ved unøyaktighet eller feil. Bokstavene i hevet skrift mellom enkelte konsonantforbindelser er innskuddsvokaler som egentlig ikke hører med til ordet.
Angrepet på Kristianopel
Bakgrunnen
Men erobringen av Kalmar festning gikk ikke raskt som opprinnelige tenkt, selv om Kalmar by var blitt tatt i et stormangrep 27. mai. Den svenske motstanden var sterkere enn ventet. Christian IV ble varslet 11. juni om at en stor svensk hær – trolig under svenskekongen Karl IXs ledelse, hadde slått leir ikke langt vekk fra hans egen leir. En sterk svensk hærmakt i nærheten med baser i Høgsby, Ryssby og ved Kalmar gjorde et fremstøt mot de danske forsyningslinjene inn i Blekinge mulig.
Tunesteinen
Sophus Bugge 1891-1903
Mye av diskusjonen om steinen har fram til i dag kommet til å dreie seg om forholdet mellom Wodurid, Wiw, døtrene og arvingene. Sophus Bugge mente Wiw hogg runene og reiste steinen. Wodurid var hans krigskamerat. Døtrene var de nærmeste arvingene og de delte arven.
Carl Marstrander 1930
Flere forskere diskuterte denne innskriften. En ny helhetstolkning ble gitt av Carl Marstrander i 1930:
At de sto Åsen nærmest, betydde at de stammet fra Odin. I norrøn tid hevdet flere høvdingeætter å føre sin slekt tilbake til gudene.
Remburs
Remburs (letter of credit) er en oppgjørsform for internasjonal handel, både import og eksport, hvor kjøpers bank forplikter seg å betale for varen såfremt selger oppfyller betingelsene i kontrakten (rembursen). Selger er dermed ikke lenger avhengig av kjøpers evne eller vilje til å betale.
Tunesteinen
Carl Marstrander 1930
En innvending mot Marstranders tolkning var at Wodurid selv førte ordet på sin gravstein, noe som virket rart. Han mente at døtrene var trellbårne fordi han leste litt andre runetegn, men har ikke fått følge av mange i dette. Det er også innvendt at innskriften ikke kunne tolkes slik at det bare var mannlige arvinger.
Angrepet på Kristianopel
Angrepet
Om natten til den 26. juni fikk vaktposten ved byporten i Kristianopel øye på ryttere på avstand. Av en eller annen grunn slo han ikke alarm, muligens fordi han hadde fått beskjed fra kaptein Bjørnsen om at de danske forsterkningene som kongen hadde lovet, var på vei. Gustav Adolf tok i bruk en krigslist: under kampene ved Kalmar hadde svenskene erobret flere danske rytterfaner. Disse lot han sine egne ryttere holde, og kom seg dermed tett opp mot porten uten å bli avslørt. Med seg hadde han fire mann med en petard, en sprengladning for å ødelegge en port. Med petarden ble porten sprengt i filler og resten av de svenske rytterne angrep ut av mørket. Med prinsen i spissen stormet rytterne gjennom den ødelagte porten og inn i byen. Garnisonen satte seg til motverge og slåss hardt mot svenskene. Kaptein Bjørnsen ble skutt etter å ha felt fem av de svenske ryttere.
Tunesteinen
Ottar Grønvik 1981-1998
En ny tolkning gav Ottar Grønvik i 1981. Han har siden hatt mindre revisjoner av sitt syn, og tatt hensyn til mye av kritikken som ble reist. Dette er hans tolkning etter siste revisjon i 1998:
Angrepet på Kristianopel
Angrepet
Som vanlig ved storming på en befestede by var de angripende troppene gitt lov til å plyndre og herjet for å berike seg og som belønning for å ha påkrevd seg en så farlig oppgave som å angripe sterke befestninger. Mord, voldtekt, mishandling og hærverk hendte som en regel under fri plyndring. Men plyndringen av Kristianopel var bare begynnelsen. Gustav Adolf hadde i hans beslutning om å angripe Kristianopel, til hensikt på å avbefolke og ødelegge byen.
Massakren
Ved vanlig sedvane i krig hadde garnisonen forfektet deres liv ved å settet seg til motverge eller nektet å kapitulere, deretter var alle tre hundre knekter under deres tapre kaptein hugget ned til siste mann selv om det var tvilsomt om disse var gitt anledning til å få overgi seg mot nåde. Men det som kom etterpå fantes det knapt unnskyldning, for en slik avbefolkning som regel hendt på slutten av en langvarig beleiring for å statusere et eksempel gjennom terror og å skremte andre til å kapitulere. Kristianopel var tatt ved overrumpling uten stor tap for angriperne og uten at den mannlige befolkning hadde ytret noe til forsvaret.
Tunesteinen
Ottar Grønvik 1981-1998
Grønvik mener Wiw mest sannsynlig var hovedarving, og arvet sammen med døtrene. Men han kan også tenke seg at bare døtrene var arvinger. I så fall har Wiw vært en nær slektning eller ektemann til en av døtrene, og har reist steinen og ledet begravelsesseremonien.
Angrepet på Kristianopel
Massakren
Massakren på bybefolkningen hvis størrelse er ikke helt kjent, ble forferdelig. Menn som lå på deres senger ble stukket og hugget ned uten motverge, alle menn fra barnalder til de eldre ble uten unntak slaktet under vill panikk i gatene, i deres bygninger som ble utplyndret, senere satt i brann. Kvinner og barn ble ikke spart selv om Gustav Adolf hevdet i ettertiden å ha bedt sine soldatene om ikke å forgripe seg på kvinner, barn og eldre. Mange flyktet opp på vollene hvor disse sprang ut i graven i blind redsel. Flere kom ned gjennom sjøporten til havnen der de kom seg på båter med svenskene lik bak dem. Tre båter overbelastet under vekten av kvinner, barn og menn sank, mange druknet i fortvilelse.
En halvnakne prest, Mogens Jørgensen med sin familie og om mulig de meste velstående i byen ble skånte av den unge kronprinsen som bare var seksten år gammel i bytorget der de så fryktelige syn. Etter en beretning som kan være noe overdrevet skrytet prinsen av egne bragd og ment dessuten at Christian IV gjorde en feil ved å føre krig mot hans far Karl IX.
Om morgen ved klokken seks marsjerte den svenske rytteravdelingen ut i triumf, etterlatt seg byen under røyk og ild. Selv kirken var nedbrent og ødelagt av svenskene. Hvor mange som omkommet utenom de tre hundre soldater var ikke dokumentert for ettertiden, men flere hundrer var massakrert inkludert barn og kvinner. En vesentlig del skal ha reddet seg ved å rømte på deres båter og over graven som var fylte med mange døde.
Etterspillet
Gustav Adolf hadde tatt et rikt bytte med seg og stolte lot de 28 standarder eller faner tatt i Kristianopel vaies i spissen for egne styrke. Idet avdelingen nærmet seg den svenske militærleiren ved Kalmar skjøt vaktposten på rytterne som hadde med seg danske faner i en misforståelse. En ble skutt og drept for misforståelsen var oppklart.
Egge Idrettslag
Fotball
De har fotballag fra G7-G19, J7-J19 samt A-lag for damer i 4. divisjon og herrelag i 5. divisjon.
Angrepet på Kristianopel
Etterspillet
Ødeleggelsen av Kristianopel med alle forråder var militært sett lite produktiv siden den dansk-norske orlogsflåten forsynte Christian IV med alle nødvendige forsyninger, dermed fikk liten eller ingen virkning på krigen. Men den var en stor ydmykelse for den stolte Christian IV etter hvert historier om hvordan byen ble tatt ved total overraskelse spredte seg til alle kanter. Men massakren i Kristianopel gjorde Kalmarkrigen mer grusommere enn før.
Hammond kraftverk
Hammond kraftverk er et kullkraftverk i Floyd County, delstaten Georgia i det sørøstlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 953 MW. Dette er delstatens femte største termiske kraftverk målt etter installert produksjonseffekt. Brenselkilden er kull. Operatør er energiselskapet Georgia Power, et heleid datterselskap av Southern Company.
Egge Idrettslag
Fotball
Den nye kunstgressbanen ble ferdig i 2005.
Katt på hett blikktak
Katt på hett blikktak (originaltittel: Cat on a Hot Tin Roof) er et skuespill av Tennessee Williams fra 1955. For dette skuespillet ble Williams tildelt Pulitzerprisen for drama.
Katt på hett blikktak ble filmatisert i 1958, med Elizabeth Taylor og Paul Newman i hovedrollene.
Handlingsreferat
Historien forteller om en familie i krise, spesielt ektemannen Brick og hans kone Margaret (vanligvis kalt Maggie eller "Maggie the Cat") og deres interaksjon med resten av Brick-familien i løpet av en samling ved familie-godset i Mississippi. De skal feire bursdagen til familiens store patriark Big Daddy Pollitt, Mississippi Deltas aller største bomullsplanter" som er dødssyk av kreft. Maggie har unnsluppet en barndom i stor fattigdom, ved å gifte seg inn i den velstående Pollitt-familien. Familien er klar over at Brick ikke har hatt samleie med Maggie på lang tid, noe som også har belastet ekteskapet deres.
Brick, en aldrende fotball-spiller, opprører sin kone ved å ignorere broren Goopers forsøk ved å få kontroll over familiens formue. Bricks likegyldighet, og hans økende alkohol-forbruk, har eskalert etter selvmordet til hans gode venn Skipper. Maggie frykter at Bricks handlinger kan sikre at Gooper og hans kone Mae arver Big Daddys eiendommer og enorme formue. Gjennom resten av kvelden må Brick, Big Daddy og Maggie - og resten av hele familien - hver for seg møte familiens problemer. Big Daddy forsøker å forsone seg med den alkoholiserte Brick.
Norges samferdselsminister
Norges samferdselsminister er medlem av regjeringen og sjef for Samferdselsdepartementet. Denne personen har egentlig ikke tittelen «minister», men statsråd. Likevel brukes tittelen i dagligspråket. Samferdselsdepartementet, opprettet i 1946, har ansvaret for samferdsel og kommunikasjon i hele landet og underliggende departementet finnes seks etater: Statens jernbanetilsyn, Luftfartstilsynet, Statens havarikommisjon for transport, Jernbanedirektoratet, Vegtilsynet og Statens vegvesen. Før 1946 hadde Arbeidsdepartementet ansvaret for oppgavene Samferdselsdepartementet i dag innehar.
Katt på hett blikktak
Handlingsreferat
Både Big Daddy og Maggie konfronterer Brick hver for seg om den sanne naturen i forholdet hans til sin tidligere kamerat Skipper, som tilsynelatende var kilden til Bricks sorg og årsaken til hans alkoholisme. Brick forklarer at Maggie var misunnelig på det nære vennskapet mellom Brick og Skipper, fordi hun trodde forholdet deres hadde en romantisk vinkel. Brick avslører også at, kort tid før han begikk selvmord, tilsto Skipper følelsene sine ovenfor Brick - men Brick avviste ham.
Norges samferdselsminister
Norges første samferdselsminister var Nils Langhelle (Ap), som medlem i Einar Gerhardsens andre regjering fra 1946 til 1952. Han er per i dag den nest lengst sittende samferdselsministeren like bak Kjell Opseth (Ap).
Liste over Norges samferdselsministre
Listen over Norges samferdselsministre viser en oversikt fra 1946 til i dag over perioden statsråden hadde sin posisjon, hvilket parti personen representerte og i hvilken regjering ministeren var medlem.
Chemins de fer de l’Ouest
Compagnie des chemins de fer de l'Ouest (CF de l'Ouest), på folkemunne omtalt som L'Ouest eller bare Ouest var et fransk jernbaneselskap.
Historie
Compagnie de l'Ouest ble opprettet i 1855 ved sammenslåingen av en rekke mindre selskaper i Normandie og Bretagne. Ouests eldste linje (fortsatt i drift i dag) er linjen mellom Paris og Saint-Germain-en-Laye. Den åpnet 24. august 1837. Den er i dag del av RER linje A. I løpet av første uke etter åpningen reiste 37 000 passasjer med banen, uken etter 60 000. Suksessen tiltrakk seg flere investorer og gjorde det mulig å etablere et større selskap.
Companie des Chemins de Fer de l'Ouest ble etablert ved sammenslåing av følgende selskaper:
Det andre franske keiserrike bidro også til byggingen av flere linjer:
På grunn av selskapets økonomiske situasjon, ble selskapet med virkning fra 1. januar 1909 en integrert del av et annet selskap; Chemin de Fer de l'État.
Stasjoner i Paris
L'Ouest bygde flere stasjoner i Paris; de to hovedbanestasjonene St Lazare og Montparnasse samt Gare de Pont Cardinet på starten av linjen til Auteuil.
Egen identitet
Som mange andre jernbaneselskaper etablerte Ouest sin egen typiske arkitektur. Stasjoner i store byer som Le Havre, Lisieux, Deauville og Paris er hver for seg unike. Mer rimelige versjoner, 'type Ouest', ble bygget en rekke andre steder. Det best bevarte eksemplene på slike standardiserte stasjonsbygninger finnes i dag i Dives-sur-Mer og Houlgate. Avhengig av byens størrelse, ble en stasjonsbygning av en vis størrelse bygget; BV3, BV5 og BV7. BV er forkortelse for Bâtiment Voyageur (stasjonsbygning), nummeret antall inngangsdører.
Eggum
Eggum er et fiskevær i Vestvågøy kommune i Nordland. Det ligger på nordsida av Vestvågøya i Lofoten, rundt 8 kilometer nord for Borge. Grunnkretsen Eggum hadde 74 innbyggere pr. 1. januar 2017.
Eggum har veiforbindelse med fylkesvei 994 til E10 ved Bøstad (9,8 km).
Vest for Eggum ligger Eggum naturreservat.
Forvaltningsfellesskapet Obercunnersdorf
Forvaltningsfellesskapet Obercunnersdorf er et tidligere forvaltningsfellesskap som opprinnelig ble opprettet i Landkreis Löbau-Zittau i Fristaten Sachsen, og som fortsatte å eksistere innenfor Landkreis Görlitz. Forvaltningsfellesskapet bestod av de to kommunene Niedercunnersdorf og Obercunnersdorf.
Henry Home, Lord Kames
Henry Home (1696–1782), var en skotsk advokat, dommer, filosof, skribent og pådriver for modernisering av landbruket som ble en sentral skikkelse i den skotske opplysningstiden.
Forvaltningsfellesskapet Obercunnersdorf
Forvaltningsfellesskapet befant seg i den vestlige delen av kretsen, ca 10 km sør for byen Löbau og 22 km nordvest for byen Zittau.
Henry Home, Lord Kames
Liv og virke
Henry Home ble advokat i 1724 og opptatt i dommerstanden (raised to the bench) i den skotske sivilretten Court of Session i 1752. I den forbindelse ble han tildelt tittelen Lord Kames. I 1763 ble han utnevnt til Lord Commissioner of Justiciary for Scotland med tittelen Lord of Justiciary.
Forvaltningsfellesskapet Obercunnersdorf
Fellesskapet hadde 3 745 innbyggere per 31. desember 2008.
Henry Home, Lord Kames
Liv og virke
Lord Kames var en av dommerne som i 1769 behandlet Knight -v- Wedderburn-saken. Joseph Knight var en slave som den skotske godseieren John Wedderburn of Ballendean hadde tatt med fra Jamaica, og Knight gikk til sak for sin rett til lønn for arbeid. Med det kjente sitatet «the state of slavery is not recognised by the laws of this kingdom, and is inconsistent with the principles thereof [...]» vedtok retten at slaveri var forbudt i Skottland.
Forvaltningsfellesskapet Obercunnersdorf
Forvaltningsfellesskapet opphørte 1. januar 2013. Samtidig ble Obercunnersdorf, Niedercunnersdorf og Eibau slått sammen til den nye kommunen Kottmar.
Henry Home, Lord Kames
Verk
Kames skrev mye om betydningen av eiendom i samfunnet. I Essay Upon Several Subjects Concerning British Antiquities, skrevet rett etter jakobittopprørene i 1745 beskrev han hvordan skotsk politikk var basert på lojalitet til land som kongen hadde delt ut for å sikre seg lojalitet, og ikke til kongene eller dronningene i seg selv slik jakobittene selv hevdet.
Særlig kjent er Elements of Criticism og Sketches of the History of Man (1774) der Lord Kames beskriver menneskets historie i fire stadier:
Betydning
Lord Kames' skrifter bidro til framveksten av sjangeren sivilisasjonshistorie og til å legge grunnlaget for de senere fagene antropologi og sosiologi.
Sketches of the History of Man (1774) fikk stor betydning for Herders historisk-filosofiske avhandling Auch eine Philosophie der Geschichte zur Bildung der Menschheit (1774).
Blant Kames' protégéer kan nevnes James Boswell, David Hume og Adam Smith.
Sunderland (andre betydninger)
Sunderland kan vise til:
Tampa
Tampa er en storby i Hillsborough County på Floridas vestkyst i USA. Byen er lokalisert innerst i Tampa Bay, som ofte er betegnelsen på det større byområdet som også omfatter St. Petersburg og Clearwater.
Befolkning og demografi
Med sine 326 519 (per 2005) innbyggere er den Floridas tredje største by etter Jacksonville og Miami. Teller man med forsteder har byen et innbyggertall på rundt 2,7 millioner. På grunn av sin nærhet til Cuba og andre karibiske øyer har Tampa en stor populasjon av spansktalende. Den etniske fordelingen er 64% hvite, 26% svarte og 13% spanskættede. De øvrige prosentene består av andre mindre minoriteter.
Klima
Tampa ligger i subtropisk sone og har derfor et klima deretter. Temperaturene ligger gjerne mellom 18 og 35 °C året gjennom. Mellom juli og oktober er det svært vanlig å oppleve tordenvær i området, gjerne på ettermiddagen når temperaturene begynner å synke. Det ikke uten grunn at byen er kjent som Nord-Amerikas tordenhovedstad. Hvert år opplever man fra 10 til 30 personskader som følge av lynnedslag. På grunn av sin lokalitet på den vestlige siden av Florida-halvøyen er byen ofte skjermet for de verste orkanene som kan ramme dette området om høsten.
Sport
Det finnes lag fra Tampa Bay i alle de store amerikanske ligaene utenom basketball, og i 2009 var Tampa vertskap for Super Bowl. Flere nordlige lag bruker Tampa som treningsområde om vinteren. Det er populært å se New York Yankees trene når de har åpne treningøkter her i store deler av vinterhalvåret.
Infrastruktur
Flyplasser
Trommeslått
Trommeslått er slått spilt på slåttetromme, også kalt tamburtromme.
Tampa
Infrastruktur
Tog
Trommeslått
De fleste trommeslåttene i Norge bygger på de gamle militære signalene som var i bruk ihvertfall siden Christian IVs legdshær ble reist i 1628. Slåttene kjennetegnes ved at de, til forskjell fra trommemarsjer, har en borduntone, virvel, liggende under rytmen i hele slåttens lengde.
Tradisjonelt helst brukt ved brudeferd/bryllup; å feire bryllup uten tromme var som "hundasjaund" (les "bikkjebegravelse") å regne! Når slåtten sluttet, hadde hver tambur sin egen "signatur" som de hengte på som en liten coda (hale).
Tampa
Infrastruktur
Amtrak går gjennom Tampa. Stasjonen er Tampa Union Train Station som er en historisk bygning.
Sjøfart
Byen er et populært stoppested for cruiseskip om seiler i Karibien og til Mexico. Havnen i Tampa er viktig for Florida når det gjelder industriell sjøfart og er den største i Florida. Det er særlig fosfat som fraktes sjøveien fra byen.
Kollektivtransport
Som ellers i Sørstatene er bussforbindelsene dårlige. Dette kommer av bussboikotten som de svarte gjennomførte på 50-tallet. Etter dette var det svært vanskelig for busselskapene å komme tilbake til det nivået de hadde, ettersom boikotten hadde en sterk negativ effekt på økonomien. Til tross for dette finnes det bussforbindelser fra downtown og ut til forstedene, men mange steder er det ikke bussforbindeler. I sentrum av Tampa holdes en gammel tradisjon i hevd gjennom et trikkesystem. Det er kun én trikkelinje, og den brukes for det meste av turister og ikke av de fastboende.
Større veier
Kuriosa
Wikipedia har sin hovedserver og base i Tampa.
Paul Okkenhaug
Liv og virke
Moren til Paul Okkenhaug var barnebokforfatteren Sigrun Okkenhaug. Paul Okkenhaug tok organistutdanning ved Musikkonservatoriet i Oslo som 20-åring; senere studerte han komposisjon med Bjarne Brustad, David Monrad Johansen og Geirr Tveitt.
Paul Okkenhaug var gårdbruker på Øvre Okkenhaug i tillegg til arbeid som organist og kirkekorleder, pianist og lærer. Fra 1949 virket Okkenhaug fast som organist i Levanger kirke.
Okkenhaug komponerte i en nasjonal, senromantisk stil, også med trekk fra impresjonismen. Han hadde det enkle og folkelige som forbilde i sine melodier. Både i melodiene og i harmonikken fikk han sterke impulser gjennom de gamle kirketoneartene. I 1936 feiret Levanger 100 år som by og Okkenhaung komponerte Levangerkantaten som bestillingsverk. I 1946 fikk Okkenhaug komponiststipend og han benyttet dette til et opphold i København.
Verker
Paul Okkenhaug er mest kjent for musikken til Spelet om Heilag Olav som hadde urpremiere den 29. juli 1954.
Hans komposisjoner omfatter verker for orkester, kor, scene, klaver, orgel, kammerbesetninger og sang.
Fylkesvei 463 (Vestfold)
Fylkesvei 463 (Fv463) i Vestfold gikk mellom Severin Kjærs vei og Halfdan Wilhelmsens allé i Tønsberg. Veien var 295 meter lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 3112.
Distrikter i Karnataka
Liste over distrikter i Karnataka. Distriktene er øverste administrative inndeling av den indiske delstaten Karnataka.
Sanshui
Sanshui (kinesisk: 三水区; pinyin: Sānshuǐ Qū, jyutping: Saam1seoi2 Keoi1) er et bydistrikt i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det ligger under byprefekturet Foshan. Tidligere var Sanshui en selvstendig by i Kina. Befolkningen var på 386,312 innbyggere i 1999.
Navnet
Sanshui ligger der elvene Bei Jiang (北江, nord-elven) og Sui Jiang (绥江, elven Sui) munner ut i Xi Jiang (西江, vest-elven), som ikke langt nedenfor – ved Guangzhou – blir til Perlefloden; navnet Tre floder (Sanshui) begrunnes av denne geografiske beliggenhet.
Navnet er tidligere også blitt romanisert annerledes: Postal Map romanization var Samshui, en annen måte var San-shwuy Heen.
Historie
Småbyen ble med tiden fylkessete for fylket av samme navn. Den ble elevert til bystatus innen den ble innlemmet i Foshan.
Sanshui, da ment som sentralbyen ved elvemøtet, ble åpnet som traktathavn i 1897 i pakt med en av de ulikeverdige traktater mellom Storbritannia og Qing-Kina.
Et flertall av de såkalte sansui women som i 1920- til 1940-årene kom fra Guangdong til Malaya og Singapore for å lete etter arbeide i bygg eller industri. Deres harde arbeidsinnsats bidro til utviklingen av de britiske Straits Settlements, både som kolonier og som de nye nasjoner Singapore og Malaysia. Samsui women gjorde arbeide lignende som coolies, men var mer uavhengige.