cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Værnes kirke
Taksperrer og bjelkehoder
Taket i skipet holdes oppe av 20 sperrebind av tre som er originale fra da kirka ble bygd på 1100-tallet. Strukturen i sperrebindene er sammenfallende med det som finnes i Selbu, Mære og Hustad kirker. Mønehøyden i skipet er 18 meter. Et av sperrebindene har merker etter nagler og tjære som viser at dette var den midlertidige veggen mellom de to byggetrinnene i kirkeskipet, i årene 1149–1161. Takene hadde først sulagt bordkledning, men fikk raskt takspon. Totalt ble det brukt 50 000 spon til taket på kor, skip og tårn. Spontekkinga utgjorde 10 årsverk. Mens takkonstruksjonen og taksperrene er originale, har tak-kledningen blitt skiftet flere ganger. Nytt spontak ble lagt i 1687 og 1740. Koret og sakristiet fikk teglsteinstak i 1716–1718. Spon og tegl ble erstattet med skifer i perioden 1869–1896, etter at kommunen hadde blitt kirkeeier.
Taksperrene regnes som et kulturminne i seg selv, og ble brukt som forelegg da Håkonshallen ble restaurert i 1884 og 1960.
Takverket i kirka hviler på murremmer som er innmurt øverst i murkronen, åtte meter over gulvet. Disse blir holdt sammen av 40 stikkbjelker. Hver av bjelkene stikker 30–40 cm inn i kirkerommet. 39 av bjelkene har beholdt sine opprinnelige utskårne hoder, mens ett av hodene har gått tapt. Slike bjelkehoder er også kjent fra Mære kirke i Steinkjer, Alstadhaug kirke i Levanger, Kinn kirke (Flora) (tapt), Hvaler kirke (ett hode, utvendig) og Hustad kirke (Inderøy). Hodene sees i sammenheng med konsollfigurer og annen mindre skulptur i Nidarosdomen. Ettersom kirkeskipet er bygd i to faser, er også bjelkehodene laget i to faser. De yngste bjelkehodene i den vestligste delen av kirka er enklere og mindre varierte i utformingen enn de østlige hodene. Utskårne bjelkehoder er kjent fra flere steder i Europa gjennom middelalderen, men hodene i Værnes kirke er den eldste og best bevarte serien i romansk stil, og utgjør med det et unikt bidrag til europeisk kunsthistorie.
Motivene i de 39 bevarte hodene er mannshoder, dyrehoder, mannshoder med dyretrekk, hundehoder, kattehoder, et dyrehode med et mannshode i kjeften og et fuglehode med ei kule i munnen. Et særtilfelle er nummer 6-8 på nordveggen: et mannshode med to hender som griper om hver sin orm. Selv om motivkretsen i de mange bjelkehodene virker fremmed i dag, har den antagelig sin forklaring i middelalderens kristne bildespråk og særlig de moralske bestiariene med sine allegorier.
Interiør
Under en befaring i 1740 ble kirkas daværende inventar dokumentert: Seks vinduer i skipet, tre lysekroner til talglys (med 12, 6 og 15 armer), dåpskapell i tårnfoten med et dåpsbekken av messing på en trestol, den samme prekestolen og altertavla som kirka har i dag, en korskranke som skilte koret fra menigheten, Værnesstolen og tre andre lukkede kirkestoler, et timeglass til prestens bruk under prekenen, det store maleriet av korsfestelsen hang over korbuen slik det fremdeles gjør. På tverrbjelken over korskranken var det tre våpenskjold, for kong Christian IV, lensherre Oluf Parsberg og kong Christian V. Prekestol og altertavle sto som i dag. Kirkerommet hadde sittebenker forbeholdt øvrigheten og selveiende bønder. Noen av disse benkene hadde utskårne benkevanger. Eiendomsløse sto eller satt bakerst i kirka.
På nordveggen i kirkeskipet sees restene av et kalkmaleri som trolig ble laget i 1540-årene, i de aller første årene etter reformasjonen. Maleriet er en gjengivelse av Lucas Cranachs motiv «Lov og nåde», som var svært utbredt i reformasjonsårene, både i maleri og tresnitt.
Kirkas første orgel ble kjøpt av presten Johan Grøn i 1716 og gikk med i en brann i Nidarosdomen i 1719. Stortingsmannen Ole Lånke bidro til et nytt orgel i 1822. En harmonium ble oppsatt i 1874 og ble erstattet i 1900 av et pipeorgel som ble montert på det daværende vestgalleriet. Det nåværende orgelet ble levert fra Br. Torkildsen Orgelbyggeri i nabobygda Åsen i 1965. Det står i skipets sørvestre hjørne og er utformet av Erling Gjone for å være i visuell dialog med Værnesstolen.
Barokkens inventar
Altertavla er laget av den dansk-bergenske bilthuggeren Søffren Oellssen i 1639. Den er 6,5 meter høy, og 4,5 meter bred, og beskrives som «en av de mest ambisiøse og best utførte altertavlene som er bevart i Trøndelag». Altertavla har flere bildefelt og feltene er flankert av utskårne figurer. Det visuelle uttrykket er barokk overdådighet, mens innholdet i bildene preges av tradisjonell luthersk lære. De sju midtfeltene viser nedenfra og oppover den siste nattverd, Getsemane, Jesu korsfestelse, Nedtakelsen fra korset, Oppstandelsen, et lite felt med teksten Elohim, og himmelfarten. Korsfestelsen er flankert av treskulpturer av Moses og døperen Johannes, mens Oppstandelsen er flankert av Paulus og Peter. Altertavla er gitt til kirka av fogden Lauritz Bastiansen Stabel. På veggen bak altertavla er det malt et draperi som må ha vært ment som et innramming av en tidligere alterutsmykning.
Værnesstolen fra 1685 er et kulturminne fra en tid da overklassen hadde lukkede kirkestoler i kirkerommet.
Prekestolen ble gitt som gave i 1623 av fogd Svend Andersen. Den har senere, omkring 1650, fått tilføyd figurer med de fire evangelistene, engelen Gabriel og jomfru Maria. Baldakinen («lydhimlingen») over prekestolen ble tatt ned under restaureringen i 1877, og satt tilbake i 1925 etter to års debatt om saken. Døpefonten i kirka er fra 1900. Den ble utført i kleberstein i nyromansk stil etter tegninger av arkitekt Christian Christie av stjørdalingene Lorents Noteng og Peder Værnes, som begge arbeidet ved Nidaros domkirkes restaureringsarbeider. De eldste messehaglene i kirka er fra 1715 og 1877. De er ikke i bruk lenger.
Over korbuen – åpningen mellom kirkerommet og koret, henger et maleri av den korsfestede Kristus. Maleriet fikk sin nåværende plass i 1667, og måler 216 x 310 centimeter. Det er malt i barokk stil etter søreuropeiske forbilder, og har teksten «In cricifixo Beatus Glorior» («Jeg priser meg salig ved den korsfestede») fra Første korinterbrev 2:2.
Middelalderskulpturer
Tre middelalderskulpturer fra kirka finnes i dag på Vitenskapsmuseet, mens kirka har kopier av skulpturene. Det er et krusifiks av en kronet Kristus, datert til 1225–1250 og trolig laget i Trøndelag. Den er skåret i bjørk, er noe skadet og den gjenværende delen er 79 centimeter høy. En slank, meterhøy helgenstatue har tradisjonelt vært tolket som Margareta av Antiokia fordi fylkesseglet fra 1344 viser Margareta i kamp med en drage. Kunsthistorikeren Margrethe C. Stang siterer en masteroppgave fra 2005 som mener at statuen heller skal forestille Katarina av Alexandria. Statuen er laget i furu, trolig i Trondheim i første halvdel av 1300-tallet. En skulptur av jomfru Maria med Jesusbarnet er skåret i eik, 120 centimeter høy, og trolig laget i Lübeck i 1490-årene. De to helgenskulpturene kan ha stått i de to sidealtrene på hver sin side av koret.
Utsmykning fra nyere tid
Billedteppet «Jesu inntog i Jerusalem» på nordveggen er fra 1973, måler tre ganger to meter og er vevd av Synnøve Thorne etter motiv av Håkon Stenstadvold.
John Bernhard Rekstad
John Bernhard Rekstad (født 2. oktober 1852 i Trondenes i Troms, død 1. april 1934) var en norsk geolog. Han tok lærereksamen 1887, var lærer ved de høyere skolene på Røros, Namsos og Lillehammer, og 1896–1900 adjunkt ved Bergens katedralskole. Fra 1900 var han første geolog ved Norges geologiske undersøkelse i Kristiania. Han beskjeftiget seg spesielt med brestudier (han beså i 1890 og 1891 hele Svartisen) og med Norges istidsavleiringer. For Norges geologiske undersøkelse utførte han geologisk kartlegging, særlig på Vestlandet, i Jotunheimen og i Nordland. Han utgav en rekke geologiske avhandlinger.
John Berhard Rekstad var også ivrig amatørfotograf. Hans geologiske reiser skulle føre ham rundt om i hele landet og kameraet var alltid med ham på tokt. Motivet for fotograferingen var først og fremst å dokumentere geologiske formasjoner, fjell, breer og steinprøver. Men han fikk også med seg mange vakre stedsmotiver og menneskene rund ham. Hans negativsamling består av 2962 glassplater og planfilmer. Bildene finnes på Billedsamlingen, Universitetsbiblioteket i Bergen.
Stuart Blumberg
Stuart Blumberg (født 19. juli 1969) er en amerikansk skuespiller og manusforfatter.
Blumberg har skrevet for TV-serien Mad TV, før han skrev manus til Tro, håp og kjeærlighet, Edvard Nortons regidebut som hadde premiere i 2000 med Norton og Ben Stiller i hovedrollene.
Han var en av forfatterne som jobbet på manuset til The Girl Next Door fra 2004, og The Kids Are All Right fra 2010, som han skrev sammen med Lisa Cholodenko.
Blumberg har spilt småroller i alle filmene han har skrevet på.
Svømming under VM i svømmesport 2019 – 200 meter butterfly menn
200 meter butterfly menn er en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømming 2019 i Gwangju i Sør-Korea 23. og 24. juli 2019. Øvelsen ble vunnet av Kristóf Milák, som forbedret Michael Phelps sin ti år gamle rekord og satte ny verdensrekord med tiden 1.50,73.
Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Følgende nye rekorder ble satt under konkurransen:
Forsøksheat
Forsøksheatene startet 23. juli klokken 10:45.
Omsvømming
Omsvømmingen startet 24. juli klokken 10:00.
Finale
Finalen startet 24. juli klokken 20:47.
Liste over kulturminner i bydel St. Hanshaugen
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Freddy Rodriguez (saksofonist)
Freddy Rodriguez (født 9. februar 1931 i Denver i Colorado i USA, død 25. mars 2020 samme sted) var en amerikansk jazzmusiker (alt- og tenorsaksofon).
Liv og virke
Rodriguez lærte seg å spille klarinett fra 1942 ved Baker Junior High School i hjembyen. Snart ble han influert av Artie Shaw. Under inntrykk fra Coleman Hawkins og Lester Young gikk han da han var ved West High School over til alt- og tenorsaksofon.
Han besøkte konserter holdt av gjestende jazzpersonligheter i Rainbow Ballroom og begynte så sin karriere som profesjonell musiker.
I 1948 ble han soldat, og spilte i et militærorkester stasjonert ved Seattle. Ved siden av opptrådte han med mange musikere som var rundt på turneer.
I 1958 flyttet han med sin familie til New York City, men det var ikke lett for ham å få fotfeste i jazzmiljøene der. I 1960 flyttet familien til Los Angeles i håp om å unnslippe den prekære arbeidssituasjonen. I 1962 og 1963 spilte ham med Charles Lloyd i Gerald Wilsons storband. Han arbeidet med Horace Tapscott og med Harold Land og ledsaget sangeren Nancy Wilson. Så tilhørte han Tommy Peltiers Jazz Corps, som opptrådte på Lighthouse Cafe i Hermosa Beach. Sammen med ham spilte han inn plater på merket Pacific Jazz, og likeså med Roland Kirk. Tom Lord opplister fire innspillinger av Rodriguez mellom 1963 og 1965.
Etter en infeksjon av koronavirus SARS-CoV-2 ble han innlagt på sykehus, og etter ti dager døde han der som følge av covid-19.
Kari går til filmen
Kari går til filmen er et musikkalbum med Kari Svendsen, utgitt i 1991.
Wergeland
Wergeland er et etternavn, som i Norge brukes av over 500 personer. Den kjente norske slekten med dette navnet stammer fra grenden Verkland i Brekke, i dag Gulen kommune i Sogn og Fjordane fylke. Navnet er gjennom tidene blitt skrevet på ulike måter. Den første som kalte seg Wergeland ser ut til å ha vært Niels Olsen Wergeland (1717–1792), en bondesønn som gjorde militær karriere og sluttet som kaptein i infanteriet. Hans grandnevø, presten Nicolai Wergeland (1780–1848) hette opprinnelig Niels Verkeland Lassesen, men skiftet navn i studietiden. Overgangen fra Lassesen til Wergeland skal ha vært etter ønske fra den ovenfor nevnte kapteinen som hjalp familien etter at faren var forsvunnet. . De personer som på 1800-tallet gjorde navnet kjent stammer fra ham og fra hans søsken. Den mest kjente av disse er dikteren Henrik Wergeland (1808–1845). I Henrik Wergelands dåpspapirer skrives navnet med enkelt-V. Stavningen med W festet seg til slekten omkring 1814.
En del personer med navnet Wergeland nedstammer fra noen av navnets opprinnelige bærere, andre tilhører samme slekt eller har annen tilknytning til Verkland i Brekke. Men navnet har for eksempel også vært brukt av personer fra en gård med navnet Vergeland i Fana, i dag i Bergen. Denne gården har gitt navnet Wergeland til en holdeplass på Bybanen i Bergen.
Våpenskjold og segl
Harald N. Storm Wergeland og J. F. Oscar Wergeland brukte begge et våpenskjold som heraldisk kan beskrives (blasoneres) slik: I rødt skjold krysslagt et gullskjeftet sølv sverd og en sølv pil. (Uten hjelmtegn). Våpenet er på malte ridderplater i Fredriksborg Slotskapell, Hillerød, Danmark, og er fra da de ble storkorsriddere av Dannebrogordenen i 1871 henholdsvis 1889. .
Nicolai Wergeland brukte i sitt segl på Grunnloven av 17. mai 1814 et motiv med øverst en harpespillende engel (vinget person) som dermed temmer og rir på en gående løve. Nederst en smal perlerad over loddrette striper og midt på en navneplate med bokstavene N W i blokkskrift. .
Sommer-OL 1896
Sommer-OL 1896 ble arrangert fra 6. til 15. april 1896 i Athen i Hellas. Dette var de første olympiske leker som ble avholdt i den moderne tid, etter at Den internasjonale olympiske komité (IOK) var blitt stiftet i 1894.
Athen ble enstemmig valgt til å arrangere de første moderne olympiske leker under IOKs kongress i Paris 23. juni 1894, samme dag som IOK ble stiftet. Hovedbegrunnelsen for dette valget var at nettopp Hellas var åstedet for antikkens olympiske leker. Lekenes hovedarena var Panathenske stadion, hvor konkurransene i bryting og friidrett ble arrangert. Andre arenaer som ble brukt var blant andre Neo Faliron-velodromen for sykling og Zappeion for fekting. Åpningsseremonien ble avviklet 6. april i Panathenske stadion, med de fleste utøverne oppstilt nasjonsvis på stadion. Lekene ble offisielt åpnet av kong Georg I, etterfulgt av ni orkestre og 150 koristers fremføring av Olympiahymnen, med musikk komponert av Spyridon Samaras og tekst av poeten Kostis Palamas.
Vinnerne fikk sølvmedalje, en olivengren og et diplom. Det ble utdelt medalje av kobber, en laurbærgren og et diplom til de som kom på 2.-plass. IOK har i ettertid bestemt at disse medaljene skal telles som gull- og sølvmedaljer samt at utøvere som kom på tredjeplass regnes som vinnere av bronsemedalje. Av de 14 nasjonene som deltok, var det ti som vant medaljer. I tillegg ble tre medaljer vunnet av blandede lag. Norge deltok ikke. USA vant flest gullmedaljer med 11, mens Hellas vant flest medaljer totalt med 46. Et av lekenes største høydepunkt for grekerne var da Spyridon Louis vant maraton. Lekenes mestvinnende utøver var bryteren og turneren Carl Schuhmann fra Tyskland, som vant fire øvelser.
Valg av vertsby
Athen ble enstemmig valgt som arrangør av sommerlekene i 1896 ved akklamasjon under den internasjonale olympiske komités 1. sesjon i Paris i Frankrike 24. juni 1894. Både Paris og London i Storbritannia hadde også meddelt sin interesse for å arrangere de første moderne olympiske lekene.
Resultater
Under IOK-kongressen i 1894 ble det foreslått en rekke idretter som skulle være på øvelsesprogrammet for de første moderne olympiske lekene. Den første offisielle kunngjøringen om dette inkluderte blant annet både fotball og cricket. Disse idrettene ble av ukjente årsaker senere utelatt. I tillegg var både roing og seiling med på det offisielle programmet, men øvelsene ble avlyst på grunn av dårlige værforhold.
Kollektivroman
Kollektivroman er betegnelsen på en roman som følger en større gruppe mennesker i stedet for én eller noen få hovedpersoner. Menneskene knyttes sammen av bånd som er bredere enn for en slekt.
Absint
Absint er et destillert, alkoholholdig brennevin med anissmak laget av urter. Den mest kjente ingrediensen er blomstene og bladene fra medisinplanten Artemisia absinthium, kanskje bedre kjent som malurt. Selv om absint ofte feilaktig omtales som en likør, skal den egentlig klassifiseres som et brennevin fordi den ikke tappes med tilsatt sukker.
Absint blir ofte omtalt som «la fée verte» (den grønne fe) på grunn av fargen og de psykoaktive effektene.
Den er oftest blekgrønn eller smaragdgrønn, men kan av og til også være blank. På grunn av den høye alkoholprosenten og konsentrasjonen av oljer blandes absinten som regel ut med tre til fem deler iskaldt vann, noe som får drikken til å bli tåkete. Vannet brukes ofte til å løse opp sukker som tilsettes for å dempe den bitre smaken. Disse forberedelsene regnes som en viktig del av konsumet, et eget ritual med spesiallagde absintskjeer og annet tilbehør. Smaken på absint minner om andre anisbrenneviner, men er noe mer bitter og kompleks i smaken på grunn av de forskjellige urtene. Absints primære smaksstoff tujon er kjent for å være et krampemiddel ved ekstremt høye doser.
Historikk
Absinten kom opprinnelig fra Sveits hvor den ble introdusert som en eliksir, men er bedre kjent for sin popularitet blant franske kunstnere sent på 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet. På høyden av sin popularitet ble absinten framstilt av kritikerne som et farlig avhengighetsskapende hallusinogen. Det var stoffet tujon, som finnes i malurt, som fikk skylden for den hallusinogene effekten.
Filip II Filorhomaios
Filip II Filorhomaios (født ukjent - død en gang etter 58 f.Kr.) («glad i romere») eller Barypos («tungfot») var sønnen til selevkidekongen Filip I Filadelfos. Filip II regjerte selv i en kort periode av det som var igjen av den hellenistiske Selevkideriket i deler av Syria på 60-tallet f.Kr., da som klientkonge under romerske Pompeius. Han konkurrerte med sin tremenning Antiokos XIII Asiatikos om Pompeius' gunst, inntil den romerske hærføreren ble lei og nedla det gamle kongeriket.
Historie
Folket i byen Antiokia hyllet Antiokos XIII Asiatikos som ny konge, og det ble akseptert av Lucius Lucullus. I 68/67 f.Kr. ble Lucullus tilbakekalt og den romerske kommandoen gitt Pompeius. Samtidig forviste Filip II Filorhomaios sin slektning fra Antiokia med støtte fra byens befolkning og fra en lokal hersker i Kilikia, men Antiokos XIII kom tilbake i 65 f.Kr. Pompeius er uinteressert i de lokale dynastiske stridighetene, avsatte Antiokos XIII og fikk ham drept i 64 f.Kr. Syria ble gjort til en romersk provins.
Den avsatte Filip II kan ha overlevd. En seleukideprins ved navnet Filip ble nevnt som en mulig brudgom til dronning Berenike IV av Egypt i 58 f.Kr., søster av den langt mer kjent Kleopatra. Denne ekteskapsforeningen ble derimot forhindret av den romerske guvernøren i Syria, Aulius Gabinius, som sannsynligvis fikk Filip II drept en gang for alle.
Ettermæle
Filip II Filorhomaios ble det siste medlemmene av de en gang så mektige selevkid-dynastiet, men med kompliserte familiebånd og uklare identiteter som er vanskelige å fastholde ved at mange har samme navn. Hans tilnavn Filorhomaios betyr «glad i romere». Han ble også kalt for Barypos, «tungfot».
Kasuarer
Kasuarer (Casuarius) er en slekt i kasuarfamilien (Casuariidae) som består av tre arter (fire taxa) med kjempestore ikke-flygende terrestriske strutsefugler (Struthioniformes) som er endemiske for Australasia.
Beskrivelse
Kasuarer er kjempestore (normalt 100–170 cm høye, avhengig av art) flygeløse fugler med en strutselignende kropp og lange, svært kraftige ekstremiteter med tre tær på hver fot. På innertåen har fuglene utviklet ei dolkelignende klo, som fuglene bruker som et våpen til å forsvare seg med. Kloa kan bli opp mot 10 cm lang. Artene har en karakteristisk hjelm på hodet, en kam av hornstoff (keratin) som vokser opp fra pannen og fremre del av skallen.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020).
Atferd
Kasuarer eter hovedsakelig nedfallsfrukt, men de regnes som altetere og spiser også både frø, sopp og små virvelløse dyr og virveldyr. Fuglene er hovedsakelig standfugler, som bare gjør korte nomadiske migrasjoner i forbindelse med den sesongmessige tilgangen på mat.
Lite er kjent om atferden til disse fuglene, men de eter trolig solitært eller i små familiegrupper. I hekketiden forsvarer parene store territorier, men ellers i året har kjønnene separate territorier. Hunnene praktiserer polyandri (har seg med flere hanner samtidig). Det er hannene som ruger ut eggene.
Chamberlin
Chamberlin er et elektro-mekanisk keyboardinstrument som er forløperen til Mellotronen. Den ble funnet opp og patentert av Harry Chamberlin mellom 1949 og 1956, da den første modellen ble introdusert. Den mest stabile og fullendte modellen, Chamberlin M1 har et pianokeyboard. Under hver tangent er det et magnetisk lydbånd som dras i gang når tangenten trykkes ned. Båndene har ca. 8 sekunder lang spilletid, og når man slipper opp igjen tangenten spoles båndet tilbake til start. Streetly Electronics i England ble introdusert for Harry Chamberlins oppfinnelse og satte i gang produksjonen av det som skulle bli mye mer kjent og populært, nemlig Mellotronen (uten at Harry selv visste om det). Mens Mellotronen ble brukt av alle de største artistene mellom 1967 og 1975 forble Chamberlinen en obskuritet. Harry Chamberlin fortsatte produksjonen i sin garasje frem til sin død tidlig på 1980-tallet. Hvorfor Mellotronen ble så mye mer kjent er et mysterium ettersom særlig de senere Chamberlin-modellene fra rundt 1970 har en lydkvalitet og mekanisme som er langt overlegent i forhold til Mellotronen.
Modeller
Ulike modeller og versjoner av Chamberlin finnes. Det finnes både keyboardbaserte instrumenter såvel som trommemaskiner som går under navnet Rhythmate. Totalt ble ca. 700 enheter produsert, men ingen vet det helt nøyaktige antallet.
Mottagelse
Utover 1990-tallet ble både Mellotron og Chamberlin populære igjen etter 1980-tallets digitale, rene og kalde samplebaserte synthesizere. Chamberlinen er et av de instrumentene alle vil ha, men ingen klarer å få fatt i. Rick Rubin, Jon Brion og en håndfull andre amerikanske superprodusenter har brukt Chamberlin flittig i de senere årene med artister som Fiona Apple, Johnny Cash, osv. Andre som har brukt Chamberlin er artister som Tom Waits, The Moody Blues, David Bowie, Sparklehorse, Magma, Ruphus Wainwright og Wobbler, for å nevne noen. I Europa er det ikke vanlig å komme over Chamberliner, selv om det er rapportert om 2 ødelagte Chamberliner i England (den ene brukte David Bowie på 1970-tallet), samt en Chamberlin Rhythmate (trommemaskin med ekte trommeloops) som befinner seg hos Mattas Olsson i hans Roth-Händle studio i Stockholm, og en Chamberlin M1 og Chamberlin Rhythmate som Lars Fredrik Frøislie eier i Norge.
Bowls under samveldelekene 2010
Bowls under samveldelekene 2010. Bowls var en av flere sporter under de nittende samveldelekene som ble arrangert i Delhi i India i perioden 3. til 14. oktober 2010. Det var attende gangen som bowls var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 2010 ble det konkurrert i seks øvelser i bowls, single, par og firer for menn og detsamme for kvinner. Sør-Afrika ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran England med to.
Sømliøya kapell
Sømliøya kapell er et leirstedskapell for Norges KFUK-KFUM i Nærøysund kommune, Trøndelag fylke.
Byggverket er i tre og har 100 plasser.
Kjell Vidars spiller Gluntan
Kjell Vidars spiller Gluntan er et musikkalbum med Kjell Vidars, utgitt i 1973. Dette er bandets sin første plateutgivelse. Albumet består av Gluntan-coverlåter.
Wenche (1985)
Wenche er det 12. studioalbumet til Wenche Myhre som ble gitt ut i 1985.
Sporliste
Side 1:
Side 2:
Pseudochalcotheomima
Pseudochalcotheomima er en gruppe av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.
Utseende
Middelsstore, glatte og blanke, mer eller mindre metallisk fargede gullbasser. De er vanligvis grønne, beina gjerne rødlige.
Jicaque
Jicaque, også kjent som tol, tolupan og torupan, er et språk som snakkes av rundt 300 mennesker i Montaña de la Flor i Honduras. Jicaque omfatter to nært beslekta varianter, østlig (tol) og vestlig, som av og til regnes som egne språk. Vestlig jicaque er nå utdødd. Jicaque regnes vanligvis som et isolert språk. Det har blitt relasjonert til tequistlatekiske språk, og skal sammen med disse danne den såkalte tolatecanske språkfamilien, men denne hypotesen må det forskes mer på før den kan aksepteres.
Langedalen
Fjell
Vest for Langedalen ligger Borga og Borgaskaret som går over til Hardbakkedalen som gammel postvei (Christianiaveien), samt Hauggjelsvarden og Storfjellet på Vidden.
Skuggestranda
Skuggestranda, i dagligtale Skyggestrand er et spredtbebygd område østover i Arna bydel i Bergen kommune mellom Takvam i vest og Trengereid i øst.
Skyggestrand ligger ned mot Sørfjorden med fjellene Ådnanipa (Arnanipa) i sørvest, Repparåsen, Herlandsfjellet, Gullvellene og Trengereidhotten i sør, og Osterøy på andre siden av fjorden.
E16 er hovedveien gjennom området.
Ruddy Zang Milama
Ruddy Zang Milama (født 6. juni 1987) er en gabonsk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Hun representerte Gabon under Sommer-OL 2008, der hun ble utslått i andre runde. Ruddy Zang Milama var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.
Svigers er aller verst
Svigers er aller verst (originaltittel Meet the Fockers) er en amerikansk filmkomedie fra 2004, regissert av Jay Roach og med blant andre Robert De Niro, Ben Stiller og Dustin Hoffman i hovedrollene. Filmen hadde premiere i Norge 11. februar 2005. Svigers er aller verst er oppfølgeren til komedien Slekten er verst fra 2000. Det kom også en ny oppfølger i 2010, Verre enn verst.
Handling
Etter at Greg Focker i første film får møte kjæresten Pam Byrnes foreldre og nå endelig har kommet overens med hennes mistenksomme far Jack, er det nå tid for familien Byrnes å møte Gregs foreldre. Det viser seg at foreldrene er rake motsetninger, og det blir opp til Greg å mekle seg fram til freden.
Lindesnesbibliotekene
Lindesnesbibliotekene er fellesnavnet for folkebibliotekene i Lindesnes kommune som består av Mandal bibliotek (hovedbibliotek), Vigeland bibliotek, Øyslebø bibliotek, Bjelland bok i butikk og Fengselsbiblioteket. Bibliotekene ble slått sammen ved kommunesammenslåingen 1. januar 2020.
Mandal bibliotek
Mandal bibliotek er hovedbiblioteket i Lindesnes kommune. Det ligger i Kulturhuset Buen i Mandal. Biblioteket har 79 251 besøkende i året (2019).
Vigeland bibliotek
Vigeland bibliotek er en del av Kulturtorvet på Vigeland. Her er det også kafé, museum og innbyggertorv.
Øyslebø bibliotek
Øyslebø bibliotek er en del av Øyslebø oppvekstsenter, og ligger på Øyslebø ungdomsskole.
Bjelland bok i butikk
Bjelland bok i butikk er en bibliotekfilial som ligger på Joker Bjelland. En del av butikken er satt av til biblioteket, og butikkens ansatte låner ut bøkene.
Fengselsbiblioteket
Fengselsbiblioteket ligger i det nye fengselet i Mandal. Fengselet begynner driften fra sommeren 2020.
Zemeros
Zemeros er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.
Utseende
Middelsstore (vingespenn ca. 35 millimeter), brunlige dagsommerfugler. Oversiden er mørkbrun med enten oransje tverrstriper eller rader av små, hvite prikker.
Levevis
Larvene lever på planter i slekten Maesia (Myrsinaceae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Bloodlight and Bami
Grace Jones: Bloodlight and Bami er en dokumentarfilm fra 2017 av den irske regissøren Sophie Fiennes.
Fiennes og hennes crew har fulgt sangerinne og supermodell Grace Jones i over ti år. Ut av det kommer en film som viser tidligere usette sider av Jones. Vi møter henne på Jamaica hos familien, hvor hun får vist hvad hun også er; bestemor, mor, datter og søster. Vi får høre mørke sider fra barndommen, sett pompøse konsertopptak fra rundt omkring i verdenen samt eksempler på hvordan hun setter samarbeidspartnere på plass som ikke overholder avtalene.
Tittelen hentyder til lampens røde lys når det innspilles i studiet og enkelt, jamaicansk brød.
SNN
SNN kan referere til:
Kjell Vidars 6 … på svenska
Kjell Vidars 6 ... på svenska er et musikkalbum med Kjell Vidars, utgitt i 1977.
Liste over kulturminner i bydel Stovner
Liste over kulturminner i bydel Stovner er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i bydel Stovner i Oslo. Data er hentet fra Riksantikvarens register over kulturminner. Listen er ikke komplett.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Montparnasse
Montparnasse er en bydel i Paris, i det 14. arrondissement, og ble en del av Paris ved byutvidelsen i 1860.
I Montparnasse ligger Gare Montparnasse, som er endestasjon for linjer fra Bretagne og TGV-tog fra Tours, Bordeaux og Le Mans, i tillegg til metrostasjonen Montparnasse – Bienvenüe der 4 metrolinjer møtes.
På Montparnasse-kirkegården ligger mange kjente franskmenn; Charles Baudelaire, Jean-Paul Sartre, Simone de Beauvoir, Samuel Beckett, Guy de Maupassant og Sainte-Beuve.
Tour Montparnasse er et svært dominerende høyhus på Montparnasse.
Strøket hadde også en overflod av teatre og music-halls, som f.eks. den berømte «Bobino». På Montparnasses scener opptrådte artister under navngjetne kunstnernavn som Damia, Kiki, Mayol og Georgius. Videre var Montparnasse et eksil for politisk forfulgte fra mange land; Lenin, Leo Trotski, Porfirio Diaz, og Simon Petlioura har alle bodd her for kortere eller lengre tid.
Andre verdenskrig førte til et oppbrudd i kunstnermiljøene, og Montparnasse har aldri gjenvunnet den samme posisjonen.
Husmannsgutten
«Husmannsgutten» er et skillingstrykk av forfatteren H. A. Foss. Han er mest kjent for romanene Kristine Valdresdatter og «Husmannsgutten», men skrev også en mengde viser som Det vinker til meg i denne kveld.
Teksten
1.Jeg tenker på deg hvor jeg mon vandre, i glemmeboken jeg skrev de andre. Jeg tenker på deg, i mark og skov jeg så og hørte deg, når jeg sov.
2.Når solen bak aftenrøden jeg tenkte akk, hvor det lignet døden, men før jeg blundet den steg i øst, ga lys og varme og liv og trøst.
3.Og aldri gikk jeg til hvile før enn jeg hadde stirret mot hyttedøren, og fått et glimt av din lette gang og hørte lyd av din aftensang.
Marka (drikk)
Marka er en bitter oppkalt etter Oslomarka og produsert av Oslo Håndverksdestilleri AS. Bitteren er laget av potetsprit med uttrekk av urter og inneholder 35 volumprosent alkohol.
Husmannsgutten
Teksten
4.Men da du knelede ned ved siden jeg tenkte på deg så Gud ble liten, og derfor strør han vel torne ut fordi det stred mot det første bud.
5.Nå har jeg altså forspilt vår glede så sorgen ene hos oss har sete, for straffen den var fortjent av meg men hvorfor skulle den ramme deg.
Tekst 2 fra romanen «Husmannsgutten»
1.Ene og forlatt har jeg ned meg satt, synet mot Østen vender, solen titter opp bakom fjellets topp str¨ålen våte øyet blender.
2.Jeg tok flukten fatt kom hit opp i natt Asle vil meg underkue, nu jeg sitter trygg bak om fjellets rygg på en mosbevokset tue.
3.Her fra ser jeg frem til det gamle hjem hvor vi først fikk se hverandre, ser det vindu og hvor jeg sto den dag da du skulle se oss vandre.
5.Ser det bakkeheld og den klare elv som i buktninger seg slynger ved hvis bredd vi satt og små sanger kvad dem vi ikke mere synger.
Skålvær kirke
Skålvær kirke er en langkirke fra 1889 i Alstahaug kommune, Nordland fylke.
Byggverket er i tre og har 200 plasser. Tømmeret er hentet fra en eldre kirke på Beitstad i Nord-Trøndelag. I 1931 fikk kirken orgel. I mange år ble det holdt 11 gudstjenester. Nå er det redusert til én eller to i året.
Husmannsgutten
Tekst 2 fra romanen «Husmannsgutten»
7.Kirken står så blid vinker til meg hit her skal du trøst og fred finne, men jeg tør ei gå før enn jeg kan stå trygt ved siden din der inne.
Andrew McFarlane
Andrew McFarlane var en britisk skipsfører og selfanger som har blitt kreditert som en av de første til å gjennomføre en ilandstigning på det antarktiske kontinent.
Husmannsgutten
Tekst 2 fra romanen «Husmannsgutten»
9.Se de pletter grå som i brevet stå om det en gang til deg kommer husk de tårer er fra din hjertenskjær som har grått den lange sommer.
10.Høsten kommer snart akk hvor det er rart vil du ennu lenger tøve. Dog jeg tror ved Gud at jeg blir din brud ingen kan din skatt deg røve.
Andrew McFarlane
McFarlane førte i 1820–21 brigantinen «Dragon» av Liverpool på en selfangstekspedisjon til Sør-Shetlandsøyene. Den 16. desember 1820 rapporterte Robert Fildes på selfangstskuta «Cora» at McFarlane hadde gått iland på fastlandet sør for Deceptionøya, uten å finne noen pelsseler der. Det er rapportert om minst to andre selfangstekspedisjoner som skal ha vært iland på Antarktishalvøya denne sesongen.
På Greenwich Island er det oppført en plakett til minne om kaptein McFarlane. Denne plaketten står på Antarktistraktatens liste over historiske steder og kulturminner i Antarktis.
Husmannsgutten
Tekst 2 fra romanen «Husmannsgutten»
11.Thi fra vi var små var det laget så, at vi skulle sammen leve, hånd i hånd som små opp til alteret gå og la presten si sitt amen.
12.Høsten kom og gikk uten at jeg fikk se hans milde klare blikke, ingen mor jeg har bange for min far hjem det har jeg heller ikke.
Liste over episoder av The Suite Life On Deck
Det søte liv til sjøs har kommet med en andre sesong.
Spionen som knuffet meg
Zack e Cody sul ponte di comando
Albatros D.I
Albatros D.I er et tysk jagerfly.
Breim
Breim er et dalføre fra Jostedalsbreen i øst til Breimsvatnet i vest, og omtales i dag som ei bygd – «Breimsbygda». Bygda Breim er også en tidligere selvstendig kommune i tidligere Sogn og Fjordane fylke, men er i dag en del av Gloppen kommune.
Albatros D.I
Albatros D.I var den første i en rekke jagerfly produsert av Albatros under den første verdenskrig. Det gav på mange måter Tyskland tilbake den teknologiske ledelsen gjeldende jagerfly. Albatros D.I introduserte et treskrog som var mer aerodynamisk effektivt, og utstyrt med enten en Benz Bz.III-motor med en ytelse på 150 hk eller en Mercedes D.III-motor med en ytelse på 160 hk og to synkroniserte mitraljøser ble D.I en slagkraftig maskin.
Breim
Historie
Det var etter press fra bygdefolket at Breim ble skilt ut fra Gloppen kommune som egen kommune med 1 823 innbyggere den 1. januar 1886. Jakob J. Myklebust gikk fra ordførervervet i Gloppen til tilsvarende verv i Breim. Han satt som ordfører i Breim de 27 første årene.
Albatros D.I
På den annen side hadde Albatros D.I svært dårlig sikt forover og oppover, noe som førte til at den videreutviklede Albatros D.II ble introdusert før mange D.I var produsert. På det meste var 50 D.I i bruk.
Breim
Historie
1. januar 1964 ble det meste av Breim med 1 731 innbyggere igjen slått sammen med Gloppen til den nye Gloppen kommune. Førde krets (kalt Førde i Jølster) innerst ved innsjøen Breimsvatnet i Breim med 38 innbyggere ble samtidig overført til Jølster kommune.
Reed var det naturlige senteret i Breim, og Den Trondhjemske postvei gikk her. Breim kirke ligger på Reed. I tillegg hadde Reed to hoteller. I 1889 ble det åpnet vei fra Sunnfjord, gjennom Våtedalen og til Byrkjelo. Fra Byrkjelo gikk det vei over Utvikfjellet til Stryn. Reed fikk nå en utfordring som bygdesenter, og bygda som geografisk var delt i indre og nedre Breim, ble utfordret også politisk.
Meieriet
Omkring 1960 ble det planlegt nye slakterier i Sogn of Fjordane. Vestlandske Salslag (VS) hadde et mindre slakteri på Sandane fra 1954, men hadde planer om et større i Nordfjord. Bønder i indre Breim arbeidet for å få dette slakteriet til Byrkjelo, men tapte lokaliseringskampen da den nye slakteriet ble etablert på Nordfjordeid. Da brøt bøndene der med VS, og søkte på nytt samarbeid med Stryn. Nordfjord Meieri etablerte eget slakteri i Olden, under datterselskapet Nordfjord Kjøtindustri, senere Nordfjord Kjøtt.
Slakteriet på Sandane ble nedlagt i 1964, og etter hvert ble også meieriene på Reed, Byrkjelo og Sandane nedlagt et etter et. I 1996 gikk Sogn og Fjordane Meieri (nå TINE Meieriet Vest BA) inn med 55 millionar kroner til et spesialmeieri for konsummelk på Byrkjelo. Meieriet er senere utvidet med blant annet osteproduksjon. Meieriet er i dag Breims største arbeidsplass med nærmere 80 tilsatte.
Geografi
Dalføret er en U-dal, og deles naturlig etter skolekretsene og bygdesentrene Reed ved Breimsvatnet i vest og Byrkjelo mot øst. Mot nord ligger Utvikfjellet som holder på kommunegrensa mellom Gloppen kommune og Stryn kommune. Vestenfor Breimsvatnet ligger kommunesenteret Sandane og Gloppefjorden. Mot sør ligger grensene mot Jølster kommune i enden av Votedalen og til Naustdal kommune i fjellterreng. Mot øst stopper Breim i Jostedalsbreen.
I området rundt Reed er gardsnavn Ree, Reed (ulike skrivemåter), Råd, Hetle, Bø og Dale. Årdalen er ei bygd ved Breimsvatnet med tilgang sørover fra Reed. Over Breimsvatnet ligger bygda Kandalen, som fra gammelt av kun hadde båttilgang, og dermed naturlig tilhørte Breim og Breim kirke. Kandalen har senere fått egen veitilgang langs sørsiden av Breimsvatnet og sogner nå naturlig til kommunesenteret Sandane.
I området rundt Byrkjelo er gardsnavn Gåsemyr, Hjelle, Sandal, Fløtre, Flølo, Felde, Støyva, Sæthre. Myklebustdalen er ei bygd som ligger undet Myklebustbreen med gårdsnavnet Myklebust.
Skoler
Breim er delt i to skolekretser, med Byrkjelo og Reed, men ble i 2009 slått sammen til en skole på Byrkjelo, Breim skole. Skolen er en 1 – 7 – skole (barneskole). Fra 8. trinn kjøres elevene i buss til Sandane og Gloppen ungdomsskole der. I bygningen til Reed skole skal det med tiden bli barnehage.
Idrett
Idretten i Breim er siden 1989 organisert av idrettslaget Breimsbygda IL. Bygda er også kjent for vintersportsstedet Breimsbygda Skisenter beliggende på Utvikfjellet 630 meter. I forbindelse med Byrkjelo Stadion har bygda arrangert NM i friidrett to ganger, i 1988 og 1999, og vil stå som arrangør for 2011. I årene 1982 til 1999 var bygda også kjent som arrangør av det internasjonale friidrettsstevnet Byrkjelo Games.
Lebanon Hanover
Lebanon Hanover er et britisk-sveitsisk dark wave-band dannet i 2010 av sveitsiske Larissa Iceglass fra Tyskland og William Maybelline fra Storbritannia. Debutalbumet La Fete Triste ble utgitt i 2011. Duoen fikk først oppmerksomhet med albumet «The World Is Getting Colder» fra 2012, via Fabrika Records. Det britiske musikkmagasinet Terrorizer kalte Libanon Hanover «det beste britiske bandet du ikke visste eksisterte».
Danske Advokater
Danske Advokater er en bransjeorganisasjon for danske advokatfirmaer. Organisasjonen ble stiftet i 2008 i forbindelse med en endring av retsplejeloven som innebar at Advokatsamfundet ikke lenger kunne ivareta oppgaver som bransjeorganisasjon, men i stedet overgikk til å ha primær funksjon som kontrollorgan for advokatfirmaene.
Som bransjeorganisasjon har Danske Advokater som formål å ivareta den danske advokatbransjens interesser, herunder å delta i den offentlige debatt om rettspolitiske spørsmål. Danske Advokater arrangerer dessuten etterutdannelse for advokater og advokatfullmektiger, og driver Advokatsekretærskolen.
Fylkesvei 33 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 33 i de følgende fylkene:
Klaragasverket
Klaragasverket var et gassverk i Stockholm ved Klara sjö som eksisterete mellom 1853 og 1919. Klaragasverket var byens første gassverk. Verket, som ble overtatt av byen i 1884, ble snart for lite, og et nytt, betydelig større gassverk ble oppført ved Värtan i 1890.
Borgund (Vestland)
Borgund er en bygd i Lærdal kommune i Vestland. Bygden ble egen kommune etablert med 963 innbyggere da Lærdal kommune ble delt i to i 1864. 100 år senere ble Borgund på nytt en del av Lærdal. Steinklepp var lenge navnet på kommunesenteret i Borgund, men har nå endret navn til Borgund. Også Berge skule, som er skolen i bygden, har nå fått navnet Borgund skule. Navneendringene er et resultat av lengre tids lokalt fokus på nærings- og bygdeutvikling.
Historie
Dalen mellom Borgund og Lærdal har vært hovedferdselsåre mellom Østlandet og Vestlandet til alle tider. I dag ligger minst fem generasjoner med veianlegg igjen i dalen, som beviser dalførets viktige historiske funksjon som knutepunkt. Selv i dag går hovedåren mellom Oslo og Bergen – E 16 – gjennom Borgund.
1. januar 1964 ble Borgund kommune og en mindre del av Årdal slått sammen med Lærdal til den nye Lærdal kommune. Borgund hadde på dette tidspunktet 492 innbyggere. I dag bor det om lag 250 mennesker i Borgund. På 1180-tallet kom omreisende kirkebyggere til bygden. Kirken de bygde, står ennå. I dag er Borgund stavkirke den best bevarte stavkirken i Norge.
Landskap
Borgund er en fjellbygd med bosetting hovedsakelig langs Lærdalselva. De nederste gårdene i bygden, Sjurhaugen og Nedrehegg, ligger ca. 270 meter over havet. Høgaloftet på grensen til Hemsedal er med sine 1920 meter over havet det høyeste punktet i Borgund og det nest høyeste fjellet i Norge sør for Jotunheimen. Høye fjell omkranser hoveddalføret.
Fra Borgund stavkirke og oppover mot Borlaug vider landskapet seg ut. Området mellom Borgund kraftverk på Lo, like øst for stavkirken, og Borgund sentrum, ligger på en flate ca. 400 meter over havet. Lærdalselvi er på sitt bredeste her og kalles også Borgundsfjorden og Strandafjorden (etter bebyggelsen Hillestadstrondi på sørsiden av elven).
E16 går gjennom Borgund. Vegen er blitt helt ombygd siste årene, og 3. september 2008 fikk E16 full stamvegstandard gjennom hele Borgund, med unntak av strekningen fra Borlaug til Smedalsosen, som ble åpnet gradvis i løpet av sommeren og høsten 2014, og fra Smedalsosen over Filefjell, til Vang i Valdres, hvor det var anleggstart 26. mai 2014 og ferdig anlegg i 2017.
Arbeidsplasser
Største arbeidsplassene er jord- og skogbruk og husdyrhold, samt Borgund kraftverk og Borgund skule. Flere pendler til kommunesenteret Lærdalsøyri for arbeid.
Klima
Borgund har kontinentalt klima med lite nedbør. På grunn av den tørre luften har området fra gammelt av hatt ord på seg for å være et ideelt sted for tørking av kjøtt. Årlig nedbørsmengde er mellom 500 og 750 mm. Nedbørnormalene (1961–90) er for Lo (407 moh.) ved Borgund stavkirke 510 mm, Borlo (502 moh.) 578 mm og Øljusjø pumpekraftverk (1124 moh.) ved riksvei 52 på Hemsedalsfjellet 560 mm. Også nedbørsstasjonene ved E16 på vei opp mot Filefjell får lite nedbør: Maristova (816 moh.) 714 mm, Nedre Smeddalsvatn (914 moh.) 735 mm, Slutebrui (932 moh.) 640 mm og Øvre Smeddalsvatn (932 moh.) 560 mm.
Ås Boligbyggelag
Ås Boligbyggelag var et boligbyggelag i Ås i Akershus som ble etablert 3. desember 1957. I 2007 ble Ås Boligbyggelag innlemmet i Follo Boligbyggelag.
Boligbyggelaget hardde vel 1 700 medlemmer og forvaltet 500 boliger i 13 borettslag, sameier og andre selskap (2006).
Tomrefjord skule
Tomrefjord skule er en kombinert barne- og ungdomsskole på tettstedet Tomrefjord i Vestnes kommune i Møre og Romsdal. Skolen har 230 elever per 2022.
Andøya stasjonskapell
Andøya stasjonskapell var et kapell fra 1964 i Andøy kommune, Nordland fylke. Det var et militærkapell tilknyttet Skarsteindalen leir ved Andøya flystasjon. Leiren er nedlagt og anlegget solgt.
RottenGraffty
RottenGraffty (ロットングラフティー) er en japansk punkrock-/alternative metal–gruppe grunnlagt i Kyoto i 1999.
Hest er best som pålegg
«Hest er best som pålegg» er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt 4. april 2005 på Sundes musikkalbum Sånn er'e bare. Sangen ble utgitt på samlealbumet Sundes verden – 52 av de aller beste i 2006.
Teksten handler om en mislykket ridetur på en hest som hadde andre planer enn rytteren.
Sangen var med på settlista høsten 2002 da Sunde spilte forestillingen Øystein Sunde ...og vel så det på Dizzie Showteater.
Teksten til «Hest er best som pålegg» fulgte med i CD-heftet til Sånn er'e bare. Både tekst og noter ble publisert i noteboka Sånn er'e bare i 2006.
Musikere og instrumenter
«Hest er best som pålegg» ble fremført av Sunde i programmet Øystein Sunde ...og vel så det som ble sendt 25. desember 2004 på NRK 1. Ved siden av Sunde, Hem, Kamfjord og Konkova, var også Stein Bull-Hansen med på akustisk gitar. Da Sunde i nevnte «Sportsrevyen» i teksten, spilte de litt av riffet på kjenningsmelodien derfra.
Lionel Baguissi
Lionel Baguissi (født 5. juni 1974) er en gabonsk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse 80 kilo. Han representerte Gabon under Sommer-OL 2008, der han røk ut i tredje runde.
Gösta Gärdin
Gösta Gärdin (født 28. mai 1923, død 12. desember 2015) var en svensk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Gärdin vant en olympisk bronsemedalje i moderne femkamp under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass bak sin landsmann William Grut og George Moore fra USA.
Bjørn Bratsberg
Bjørn Loar Bratsberg (født 20. juni 1941 i Hegra) er en norsk billedkunstner.
Han er utdannet grafisk formgiver fra Trondheim yrkesskole og studerte form og farge ved Norges tekniske høgskole (NTH), Kunstskolen i Trondheim 1968–1970, Statens lærerhøgskole i forming, Oslo 1974–1978 og Kunstakademiet i Trondheim 1982–1984.
Bratsberg har undervist i tegning, form og farge ved Ullandhaug skole i Stavanger samt Sunnland ungdomsskole i Trondheim og vært studieinspektør ved Elen Ofstad videregående skole, lektor ved Brundalen videregående skole og sensor ved Statens lærerhøgskole i forming, Oslo. Bratsberg har også virket som billedkunstner, og hans verker er innkjøpt av blant andre Skaun Kunstforening, Trondheim kommunes kunstsamlinger, Levanger Kunstforening, Nord- og Sør-Trøndelag fylkes kunstsamlinger og Skaun rådhus. Verker av Bratsberg har vært utstilt på både gruppe- og separatutstillinger, deriblant Statens Høstutstilling, i 2009 åpnet han Galleri QA på sin gård i Forradal.
Praktulveedderkopp
Praktulveedderkopp (Acantholycosa lignaria) er en av edderkoppene i gruppen ulveedderkopper (Lycosidae). De jakter vanligvis på jordbunn, de spinner ikke fangstnett.
Utseende
Praktulveedderkopp er lyst eller litt mørkere brun eller brunsvarte, med lysere eller mørkere flekker. Som voksne (imago) er hunnen oppmot 10 mm, mens hannen er mellom 6 og 8 mm lange (kroppens lengde).
Mange av artene i slekten Acantholycosa er ganske lik hverandre, de norske artene kan ikke skilles på ytre kjennetegn. For sikker artsbestemmelse kreves nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og et hode-bryst parti (prosoma eller cephalothorax). Foran på hodet er det åtte øyne, hvorav de to midterste er langt større enn de andre.