cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The KLF
The KLF (1989)
Året er 1989–1990 og bandet returnerte med nytt navn og ny musikalsk stil igjen, nå som mer techno og trance. En rekke med trance-singler og nok et album ble sluppet. Albumet heter The "What Time Is Love" Story. Musikken er monoton repetitiv oldschool trancemusikk som er forløperen til dagens populære trancemusikk. I 1990 skiftet de igjen stil til ambient house og ga ut mesterverket Chill Out. Albumet ble nummer 5 på Pitchfork sin liste over de beste ambient albumene, The 50 Best Ambient Albums of All Time. I 1991 nådde de sitt kommersielle klimaks med albumet The White Room og nye versjoner av sine gamle trance-singler som «What Time Is Love?», «3 A.M. Eternal» og «Last Train To Trancentral». To ytterlige suksessingler ble sluppet, «America: What Time Is Love?» med Glenn Hughes på vokal og «Justified & Ancient (Stand by the JAMS)» med Tammy Wynette på vokal. Når man har nådd toppen, kan det bare gå en vei. The KLF gjorde deretter et offisielt avskjed med musikkindustrien. Planen var å markere avslutningen med en død sau på scenen når de opptrådte en thrash metal-versjon av sin gamle hit 3 A.M. Eternal sammen med bandet Extreme Noise Terror. Sauer har nærmest vært maskotten til bandet. Like etter sin tilbaketrekning av musikkverdenen, slettet de alt materiale de hadde gitt ut. Det er derfor nå svært dyrt og vanskelig å skaffe noe av musikken på plate. Noen få unntak er noen album som kom ut på andre plateselskaper.
The K. Foundation (1993)
I perioden 1993-95 kalte de seg for The K. Foundation og gjorde bl.a. følgende kunststunt:
2K / K2 Plant Hire Ltd. (1997)
I 1997 kom de tilbake for å feire sitt ti årsjubileum siden debuten kom ut i 1987. Denne gang under aliaset 2K. En ny singel ble sluppet under tittelen Fuck The Millennium, og de gjorde en 23-minutter lang live opptreden utav singelen. De åpnet så en telefonlinje Millennium Crisis Line der man kunne ringe inn og taste 1 hvis du "want to fuck the millennium", ellers taste 2 hvis ikke. 89% svarte ja.
Deretter ville de reise en 150 foot høy pyramide, The People's Pyramid, som inneholdt like mange brikker som antall britiske fødsler i det 20. århundre (ca. 87 millioner!). Pyramiden ble aldri bygget. En neste plan var å velte Stonehenge under millenniumsskifte. Men også denne planen gikk i vasken for Bill og Jimmy.
Over og ut ?
Etter 2K og K2. Plant Hire Ltd., har Bill Drummond og Jimmy Cauty stort sett jobbet på egne ben. Bill Drummond har stort sett konsentrert seg om å skrive bøker, både alene og sammen med sin kollega Mark Manning fra Zodiac Mindwarp & The Love Reaction, og sine småsære musikkfilosofiske påfunn og performance art. Se link til Penkiln Burn lenger nede.
Jimmy Cauty gjorde remixer av bl.a. Placebo, Marilyn Manson, U2, Hawkwind, Juno Reactor og The Orb under aliaset The Scourge Of The Earth. Han har også gjort flere samarbeid til sin tidligere partner fra The Orb, Alex Paterson. Deretter startet han Black Smoke, en gruppe av folk som gjorde musikk. Ellers har han foreløpig (november 2008) gjort en EP og et album med Transit Kings, et nytt band som i tillegg til Cauty, består av bl.a. Alex Paterson (The Orb) og Guy Pratt (tidligere bassist i bl.a. Pink Floyd, Madonna og Roxy Music). Utenom musikk, er et av hans prosjekter CNPD (frimerketegning og terrorkunst – se link til CNPD Online lenger nede) og The Aquarium, malerier og småfilmer.
Inspirert av Illuminatus
Illuminati var (er?) et lukket broderskap som minner om frimureri. Organisasjonen eller brorskapet ble stiftet av Adam Weishaupt i 1776, bare få måneder før USAs uavhengighetserklæring. Enkelte konspirasjonsteoretikere hevder Illuminati fremdeles eksisterer i en eller annen form og at de har stor innflytelse på verdenssamfunnet.
De to Playboy-redaktørene Robert Shea og Robert Anton Wilson utgav mellom 1969 og 1971 kultklassikeren Illuminatus! The Trilogy som parodierer konspirasjonsteorier om Illuminati krydret med litt sex og litt numerologi. Grunnidéen i teorien er en evig «Chaos vs Order»-krig (krig mellom kaos og orden/system). Illuminati (på orden-siden), er en organisasjon som systematisk styrer verden. To opprørsorganisasjoner, ELF og JAMS (begge på kaos-siden) kjemper mot Illuminatis makt og anti-frihet. I tillegg er boken lagt opp til å skjule masse 23-tall som er ment for leseren å «tilfeldigvis» oppdage overalt.
Da popgruppen The JAMs startet, var den fiksjonelle idéen at Illuminatus styrer hele platemarkedet, og det er derfor det kun kommer ut dårlig musikk. Et eksempel på offer for Illuminatus-påvirkning er bandet MC5 med sin tittel Kick out the JAMS. MC5 har altså blitt hjernevasket til å støtte Illuminati ved kjempe mot frigjøringsorganisasjonen JAMS. The JAMs var i likhet med JAMS-organisasjonen i boken, en opprørsorganisasjon som kjempet mot Illuminatus. Dette gjorde bandet ved å utgi egen musikk på eget plateselskap, og ved å invertere opphavsrett-lovene. Dette går tydelig frem i deres anticopyright-erklæring på de første platene:
Dette praktiserte de ved å fritt sample alt som passet seg, helt uten å tenke på rettigheter. Det fikk konsekvenser etter at de hadde samplet omtrent hele refrenget til ABBAs Dancing Queen på deres debut-LP 1987 (What the Fuck is Going on?) som førte til at de måtte trekke alle resterende kopier tilbake. Forkortelsen «KLF» i deres eget plateselskapet KLF Communications og i navnet The KLF som gruppen senere valgte å kalle seg for, var en forkortelse for Kopyright Liberation Front, altså et frigjøringsopprør mot den konservative opphavsrett-lovene. The KLF hadde mange prosjekter på gang og skyhøye ambisjoner da de holdt på. Men bare få av dem ble fullført før de plutselig trakk seg fra rampelyset. Av disse prosjektene som aldri ble fullendt kan nevnes Deep Shit-singelen, Pure Trance single-serien, The White Room-filmen og The Black Room-albumet. I tillegg rotet de med katalognavnene på noen av singlene deres. The JAMs/The KLF stod altså absolutt på kaos-siden i Chaos vs Order-krigen (krigen mellom kaos og orden). Et annet tegn på deres bekjempelse mot Illuminati er en boomblaster (i stedet for et øye) i pyramiden på deres logo. En pyramide med et øye er et mye brukt symbol for Illuminati.
Slik som boken skjulte masse 23-tall som var ment at leseren skulle finne, gjorde også The KLF. Noen eksempler på slike «skjulte» 23-tall er:
Ecuadors flagg
Ecuadors flagg består av tre vannrette striper. Den øvre stripen er dobbelt så bred som begge de nedre. Ovenfra og ned danner den gule, blå og røde stripen flaggets bakgrunn. Midt på flagget er kondoren fra Ecuadors riksvåpen avbildet.
Dagens flagg ble offisielt innført 26. september 1860.
Norgesmesterskapet i bueskyting 1973
Norgesmesterskapet i bueskyting 1973 bestod av flere arrangementer som i 1973 kåret norgesmestere i bueskyting.
NM innendørs ble arrangert i Bergen 8. april. NM i skiveskyting ble arrangert i Larvik 17.–18. august. NM i jakt- og feltskyting ble arrangert i Oslo 7. oktober.
Kongepokalen ble vunnet av Einar Olsen.
Max Reger
Johann Baptist Joseph Maximilian Reger (født 19. mars 1873 i Brand, Oberpfalz, død 11. mai 1916 i Leipzig) var en tysk komponist, pianist og organist. Han blir av mange regnet som den viktigste tyske orgelkomponisten etter Johann Sebastian Bach.
Karriere
I 1898 flyttet Reger til Weiden, og skrev flere store orgelverk. Det dreide seg om koralfantasier over «Ein' feste Burg ist unser Gott», «Freu' dich sehr, o meine Seele!», «Wie schön leucht't uns der Morgenstern» og «Straf' mich nicht in deinem Zorn», samt Fantasi og fuge i c-moll. Richard Strauss hjalp Reger med å få dem utgitt.
Det neste store orgelverket, Fantasi og fuge over tonene B-A-C-H, komponert i 1900, vakte stor oppsikt i det tyske musikkmiljøet, og ble hans endelige gjennombrudd som komponist.
Som utøver var Reger en glimrende pianist, men i likhet med Sigfrid Karg-Elert en heller svak organist. Vennen Karl Straube, en av de fremste organistene i Europa, framførte og gjorde kjent Regers orgelmusikk.
Fra 1907 var Reger professor i komposisjon på musikkonservatoriet i Leipzig. Han dirigerte også hofforkesteret i Meiningen fra 1910 til 1914. I 1915 flyttet Reger til Jena. Reger døde under en reise til Leipzig i 1916.
Anita Tomulevski Bjerregård
Tomulevski Bjerregård gikk idrettslinja ved Linderud videregående skole (nå Bjerke videregående skole) i årene 1993 til 1996. Hun dominerte norsk turn på 1990-tallet, og vant NM i mangekamp for seniorer fem ganger, i 1991, 1992, 1993, 1994 og 1995. Hun deltok under sommer-OL i turn for Norge i 1992 i Barcelona. I 1995 avsluttet hun sin turnkarriere, og startet med stavhopp som endelig ble en offisiell øvelse for kvinner.
Etter en kort vinter med trening hoppet hun 3,40 i et stevne i januar 1996, og flyttet innendørsrekorden ytterligere tre ganger, med 3,85 under innendørs-EM i Stockholm den 8. mars som ny gjeldende norsk rekord innendørs. Resultatet holdt til 8.-plass.
Hun ble norsk mester i 1996 og forsvarte tittelen i 1997.
I 1997 var hun med i Innendørs-VM i Paris. Der hoppet hun 3,70 meter, men gikk ikke videre fra kvalifiseringen og ble nummer 22.
Tomulevski la opp som friidrettsutøver etter sesongen 1997.
Rod Smallwood
Roderick Charles «Rod» Smallwood (født 17. februar 1950) er en britisk musikkmanager best kjent for sin involvering med det britiske heavy metal-bandet Iron Maiden.
Sammen med sin forretningspartner Andy Taylor, som han møtte mens han studerte ved Trinity College i Cambridge, grunnla han Sanctuary Records i 1979, som var Storbritannias største uavhengige plateselskap frem til det ble nedlagt i 2007.
Eight Days a Week
«Eight Days a Week» er en sang kreditert Lennon-McCartney, innspilt av The Beatles og utgitt i desember 1964 på deres album Beatles for Sale. Den er i hovedsak skrevet av Paul McCartney, men den ble sunget av John Lennon.
Tittelen i seg selv var noe som var en dekkende beskrivelse av The Beatles sin daværende hverdag da albumet Beatles For Sale kom ut. Tekstens jeg i originalen beskriver en mann som er forelska i en jente og har henne i tankene åtte dager i uka.
Den ble utgitt som singel i USA den 15. februar 1965, der den gikk rett til topps på hitlistene.
John Lennon sang førstestemme, med støtte fra McCartney i enkelte partier. Instrumenteringen er et klassisk oppsett for rockeband; elektrisk gitar, akustisk gitar, bassgitar, trommer og håndklapping.
The Beatles spilte aldri «Eight Days a Week» på konserter, men den var første sang på repertoaret da Paul McCartney åpnet sin «Out There»-turne 4. mai 2013 i Belo Horizonte i Brasil.
Coverversjoner
«Eight Days a Week» har blitt spilt inn av andre musikere:
Bronsespeil
Bronsespeil er en form for speil som var i bruk før de moderne glasspeil. Arkeologien har vunnet varianter av slike speil i mange kulturområder.
Egypt
Polert bronse- eller kobber speil ble produsert av de gamle egyptere fra 2900 f.Kr. og fremover.
Indusdalen
Fra Indussivilisasjonen kjenner man bronsespeil fra så lang tilbake somt 2800 til 2500 f.Kr.
Kristoffer Stensrud
Johan Kristoffer Cappelen Stensrud (født 11. oktober 1953 i Trondheim, død 18. september 2021) var en norsk aksjeforvalter, gründer  og medeier i Skagenfondene. Han studerte økonomi ved Copenhagen Business School. Han startet sin karriere som sjef analytiker i Børsinformation i 1979. I 1983 ble han porteføljeforvalter i samme selskap. I 1985 ble han analytiker og utenlandsansvarlig i Stafonds, denne jobben hadde han i fire år. I 1990 ble han analyseleder i  Carnegie-Jensen.
Bronsespeil
Kina
Bronsespeil ble produsert i Kina fra neolittisk tid og frem til Qing-dynastiet, da vestlige glasspeil ble introdusert. Bronsespeilene var vanligvis runde, med en blankpolert side og den reverse side med dekorasjoner. De hadde ofte en knagg på midten slik at de kunne festes til klesplagg. Noen av de eldste eksempler på kinesiske bronsespeil tilhørte den neolittiske Qijiakulturen fra om lag 2000 f.Kr. Men frem til de stridende staters tid var slike speil ikke vanlige - bare rundt tyve er blitt funnet av arkeologien. Men fra da av ble speilene svært populære. Det var under Handynastiet, og introdusjonen av TLV-speilet, at de begynte å ble masseprodusert. Både Han- og Tang-speil anses som teknisk særlig avanserte. Bronsespeil forble populære frem til Songdynastiets tid, tapte seg så i popularitet. Produksjonen opphørte etter hvert som vestlige glasspeil ble kjent under Ming- og Qing-dynastiene.
Kristoffer Stensrud
I 1992 ville vennen Tor Dagfinn Veen kjøpe fondsforvaltningsdivisjonen til SR-bank. Han fikk avslag, og dette førte til Stensrud og Veen ville forsøke å starte et eget fondsselskap. De sendte søknad til Kredittilsynet i september 1993. De fikk tillatelse til å starte i november samme år. Den 1. desember 1993 stiftet han sammen med Veen og Åge K. Westbø Skagen Vekst. Opprinnelig besto fondet av investeringer til et 20-talls stavangerkunder. Kristoffer Stensrud hadde i tillegg til økonomiske utdannelse med seg sin erfaring fra restaurantbransjen. Han ønsket å innføre gjestfrihet i finansbransjen som han hadde som motto fra tidligere yrkeserfaring. Dette sammen med filosofien om de tre U'er. Skagen skulle satse på selskap som var Undervurderte, Underanalyserte og Upopulære.
Bronsespeil
Europa
I Europa er det blitt oppdaget bronsespeil fra bronsealderen en rekke steder, som for eksempel i Storbritannia og Italia.
Eksterne lenker
Chinese Bronze Mirrors - Australian Museum
Sionordenen
Sionordenen (Prieuré de Sion, egentlig "Sion-prioratet") skal være en hemmelig orden hvis fremste oppgave er å bevare hemmeligheten om en blodlinje som utpeker Merovingerene som etterkommere av Jesus Kristus og Maria Magdalena. Det har imidlertid blitt fastslått at organisasjonen er en forfalskning iscenesatt av franskmannen Pierre Plantard (1920–2000) i et forsøk på å utpeke seg selv som rettmessig arvtager til Frankrikes trone.
Påstandene om ordenens lange historie har vakt fornyet interesse etter at de ble gjentatt i Dan Browns roman Da Vinci-koden.
Sionordenen ble først nevnt i 1956 i en artikkel i Vaincre, et magasin som ble utgitt av Plantard. Påstandene om ordenens historie gikk ut på at den hadde eksistert siden det 11. århundre og at den hadde spilt en hemmelig og avgjørende rolle i verdenshistorien. Sionordenen ble også sagt å ha vært en del av en hemmelig sammensvergelse for å gjenopprette Merovingernes linje til makten.
I 1981 ble en bok med tittelen "The Holy Blood and the Holy Grail" publisert, som presenterer Sionordenen som en faktisk organisasjon med en lang og komplisert historie. Boken ble senere gjort til en bestselger etter at den ble omtalt i Dan Browns roman Da Vinci-koden.
Imidlertid ble det senere avslørt at Sionordenen var en forfalskning iscenesatt av Plantard. Han innrømmet selv at han hadde skapt organisasjonen og laget falske dokumenter for å støtte påstandene om dens historie. Plantard hevdet at han hadde gjort dette som en del av et forsøk på å etablere sin egen rett til Frankrikes trone som en etterkommer av Merovingernes linje.
Viskelær
Viskelær er et hjelpemiddel laget av gummi, som oftest brukt til å fjerne blyantstreker eller tekst skrevet med blyant fra papir eller andre gjenstander. For å fjerne blekk brukes et hardere viskelær.
Den britiske kjemikeren Joseph Priestley oppdaget i 1770 ved en tilfeldighet at blyantstreker kunne fjernes ved at han gned dem med et stykke gummi (kautsjuk). Siden den gang har små stykker gummi blitt solgt som viskelær.
For tegnere er viskelæret tvetydig: En strek som er satt på papiret lar seg vanskelig fjerne helt, uten at overflaten blir uren. Derfor foretrekker mange å la feile streker balanseres ut med en som er motsatt skjev. Har man brukt blyant til å skissere for en tusjtegning, er det vanlig at blyantmerkene fjernes.
I skyggelegging er det av og til nødvendig å «løfte opp» mørke partier. Enkelte typer viskelær er gode til det.
Kulltegnere bruker knetgummi, som er et formbart stoff, til å løfte vekk kull med.
I nyere tid har det kommet elektrisk viskelær som lar deg få enda mer presisjon. Disse brukes gjerne til tegning.
Refleks (utstyr)
En refleks eller retroreflektor er et hjelpemiddel som brukes til å reflektere lys tilbake til kilden med minimal spredning. Ulikt et speil, sender den lyset tilbake uansett hvilken innfallsvinkel det kommer fra. På fagspråk kalles dette retrorefleksjon. Dette gjør at refleksen synes mye bedre i mørket når en lyskaster, som et billys, treffer refleksen.
Retrorefleksjon oppnås ved hjelp av prismer («gammeldagse» refleksbrikker), mikroprismer (myke plastreflekser) eller glasslinser (som oftest sølvfarget refleks til bekledning).
1. mars 2007 ble den norske kjøretøyforskriften endret og det ble innført krav om at minst én godkjent refleksvest må være lett tilgjengelig i bilen fra førersetet til en hver tid.
Refleksprodukter og refleksvester som selges i Norge (og EU/EØS) skal være produsert i henhold til de EU-direktiver som gjelder produkttypen. Kun tekniske kontrollorgan i EU/EØS kan typegodkjenne refleksproduktene. Etter typegodkjenning bruker produsentene «CE-merket» som tegn på at produktene møter alle grunnleggende krav. Refleksprodukter og refleksvester uten CE-merket er ikke tillatt omsatt.
Norge (og EU/EØS) har følgende standarder for refleksprodukter til personlig bruk: EN ISO 20471 – svært synlig vernetøy, EN 1150 – synbarhetsbekledning til fritidsbruk, EN 13356 – synbarhetsprodukter til fritidsbruk. EN 471 - synbarhetsbekledning for yrkesbruk, har blitt erstattet av EN ISO 20471, men fremdeles finnes mange slike produkter på markedet.
Chuck Berry
Charles Edward Anderson «Chuck» Berry (født 18. oktober 1926 i St. Louis, død 18. mars 2017 i Wentzville) var en amerikansk gitarist, sanger og komponist innen rock and roll-sjangeren.
I 2015 ble han av Rolling Stone rangert som den 4. beste låtskriveren noen gang, bare slått av Bob Dylan, Paul McCartney og John Lennon. Rolling Stone rangerte Berry på syvende plass blant historiens 100 beste gitarister.
Brunst
Brunst (hos hunndyr også kalt løpetid) er en tilstand betinget av kjønnshormoner som forekommer hos kjønnsmodne individer blant de fleste pattedyr. Brunsten utløser dyras trang til å parre seg for en periode. Denne perioden kalles gjerne en brunstperiode eller brunsttid. Dyr som kommer i brunst omtales gjerne som brunstige. Når brunstige hunndyr får eggløsning blir de befruktningsdyktige og kan forplante seg og bli drektige og få avkom.
Brunsttiden varierer i lengde mellom de mange ulike artene. I mange tilfeller utløser hunnens brunst hannens ønske om å parre seg. Små pattedyr kan komme i brunst mange ganger årlig, og således parre seg og få flere kull årlig. Eksempler på dette er smådyr som mus og rotter. Mange pattedyr kommer også i brunst kun en gang årlig, som regel også i samme tidsrom hvert år. Dette tidsrommet er ofte tilpasset miljøet dyra lever i, slik at mor og avkom skal ha best mulig forutsetning for å klare seg. Eksempler på slike dyr er eksempelvis ville dyr i hundefamilien og kattefamilien. Tamhunden kommer imidlertid gjerne i brunst oftere og helt uavhengig av årstider og habitat. Dette har trolig sammenheng med at slike hunder ikke trenger å ta hensyn til årstidene for å klare seg.
Chuck Berry
Oppvekst og ungdom (1926–47)
Berry var den fjerde av seks barn. Han vokste opp i strøket «The Ville» nord i St. Louis, et område preget av svart middelklasse. Faren var entreprenør og prest i baptistkirken, moren var lærerinne. Berry begynte tidlig med musikk, og han hadde sin første offentlige opptreden mens han gikk på high school.
Atten år gammel ble han arrestert og dømt for væpnet ran. I selvbiografien fra 1987 forteller han at han og noen kamerater var på biltur, bilen deres brøt sammen, og de benyttet så en ødelagt pistol til å true til seg bilen til en forbikjørende. Berry slapp ut fra ungdomsfengselet på 21-årsdagen i 1947.
Brunst
Seksuell syklus hos hunnpattedyr
Tidsrommet mellom starten av to eggløsningsperioder kalles en seksuell syklus og kan variere både med art og individ. Den seksuelle syklusen deles i fire faser; proøstrus, østrus, metøstrus og anøstrus (som også kalles diøstrus). Av disse utgjør proøstrus og østrus tilsammen det vi til daglig kaller løpetid, en kort periode som også varierer tidsmessig med arten.
Andre betydnigner
Løpetid blir også brukt om nedbetalingstiden for et lån.
Chuck Berry
Tidlig karriere (1948–55)
På kveldstid tjente han ekstra ved å spille gitar i ulike band. Han hadde lenge spilt blues og lånt gitarriff og teknikk fra gitaristen T-Bone Walker. Fra 1953 var han med i Johnnie Johnson Trio. De spilte mye på klubben The Cosmopolitan i East St. Louis i Illinois. De spilte mest blues og ballader, men Berry tok etter hvert til å legge inn temaer fra country (eller hillbilly, som det gjerne het), som var den mest populære sjangeren blant hvite. Sjangerblandingen var populær både blant klubbens faste gjester og blant et stadig økende hvitt publikum. Berry la inn blant annet Muddy Waters og Nat King Cole i repertoaret, og han la vekt på framføringer som kunne holde på et variert publikum.
I mai 1955 var Berry i Chicago. Her traff han Muddy Waters selv, og denne introduserte ham for Leonard Chess i plateselskapet Chess Records. Chess så på bluesmarkedet som synkende, og han fant ut at Berry var en passende artist for å treffe nye publikumsgrupper. De valgte ute «Ida Red», en gammel country-sang. I Berrys versjon – «Maybellene» – (med Johnnie Johnson på piano, Jerome Green på marakas, Jasper Thomas på trommer og Willie Dixon på bass) ble dette en storsuksess, med over en million solgte plater, og nr. 1 på Billboards rhythm-and-blues-liste og nr. 5 på Hot 100.
Berømmelsen vokser (1956–59)
Berry var med i to rockefilmer. Den første var Rock, Rock, Rock! fra 1956. Her sang han «You Can't Catch Me». I 1959 hadde han en talerolle – som seg selv – i Go, Johnny, Go!. Han framførte også sangene «Johnny B. Goode», «Memphis, Tennessee» og «Little Queenie». På Newport Jazz Festival i 1958 deltok Berry med «Sweet Little Sixteen». Opptredenen er med i en film fra festivalen, Jazz on a Summer's Day.
I fengsel igjen (1959–63)
Dommen har i ettertid blitt kritisert som urimelig og rasistisk. Med henvisning til denne dommen, droppet dronning Silvia av Sverige Polarprisutdelingen i Stockholm, der Chuck Berry ble hyllet 26. august 2014.
Ny karrieretopp (1963–65)
Da Berry ble sluppet ut av fengselet i 1963, hadde en rekke britiske band, med The Beatles og The Rolling Stones som de mest kjente, tatt steget inn på USAs rockescene. Flere av bandene lagde coverversjoner av Berrys sanger. Dette gjelder for eksempel «Sweet Little Sixteen» (som «Surfin' USA» av The Beach Boys, opprinnelig kreditert Brian Wilson), «Come On», «Carol», «You Can't Catch Me», «I'm Talking About You» (med Rolling Stones), og «Rock and Roll Music» og «Roll over Beethoven» (med The Beatles).
Dette førte til ny oppmerksomhet omkring Berry, som gjenopptok spillingen og i løpet av de neste par åra hadde seks nye plasseringer på Hot 100. De høyeste plasseringene var «No Particular Place To Go» (nr. 10), «You Never Can Tell» (nr. 14) og «Nadine» (nr. 23).
Bytte av plateselskap (1966–72)
Samarbeidet med Chess tok igjen slutt i 1973 (med albumet Bio). Etter dette tok det seks år før det kom en ny studioplate fra Berry.
Tross mangelen på nye hitlåter var Berry fortsatt stor på konsertfronten. I juli 1969 var han blant trekkplastrene på Schaefer Music Festival i Central Park i New York, sammen med The Byrds, Miles Davis, Fleetwood Mac, Led Zeppelin, B.B. King, The Beach Boys, Frank Zappa og Patti LaBelle. Samme år deltok han på Toronto Rock and Roll Revival, sammen med blant annet Jerry Lee Lewis, Bo Diddley, Little Richard og John Lennon, Yoko Ono og the Plastic Ono Band.
På turne som legende (1970-årene)
I 1970-årene gjennomførte Berry en rekke turneer. Han reiste gjerne alene, bare med sin egen Gibson-gitar, fullt overbevist om at han over alt ville kunne leie inn et lokalt band som allerede kjente musikken hans. Blant dem som dermed tidlig i sin karriere kom til å spille med Chuck Berry, var Bruce Springsteen og Steve Miller.
Springsteen forteller i videoen ''Hail! Hail! Rock 'n' Roll'' at Berry ikke ga bandet en spilleliste, men forutsatte at alle fulgte på når han hadde kjørt sin gitar-intro. Han snakket heller ikke med bandet verken før eller etter konserten. (Springsteen var for øvrig atter backingmusiker for Berry, da denne opptrådte på Rock and Roll Hall of Fame i 1995.)
Nytt fengselsopphold, men også opptreden i Det hvite hus (1979)
I 1979 havnet Berry atter i fengsel, denne gangen på grunn av manglende skatteinnbetaling. Dommen var på fire måneder pluss 1000 timer samfunnstjeneste, som han utførte ved å gi en rekke veldedighetskonserter.
Samme år fikk han imidlertid æren av – på invitasjon fra Jimmy Carter – å opptre i Det hvite hus.
1979 var også året for Berrys siste studioalbum, Rockit på Atco Records.
Etter 1980
Utover 1980-årene fortsatte Berry turnevirksomheten på samme måte, gjerne med 70–100 konserter årlig med ulike lokale band.
Sekstiårsdagen hans i 1986 ble feiret med en større konsert. Keith Richards var musikalsk ansvarlig, og blant annet Eric Clapton, Etta James, Julian Lennon, Robert Cray og Linda Ronstadt opptrådte sammen med Berry. Taylor Hackford har lagd en dokumentarfilm på bakgrunn av konserten, Hail! Hail! Rock 'n' Roll.
Berry var bosatt i Wentzville i Missouri. Der drev han siden slutten av 1980-årene drevet restauranten The Southern Air. En periode var også eiendommen hans, Berry Park, arena for rockekonserter hver sommer.
Berry opptrådte gjerne én gang i måneden på restauranten Blueberry Hill i St. Louis.
I 2008 gjennomførte han en europaturné, blant annet med stopp i Norge, hvor han også hadde vært to ganger tidligere.
Diverse rettslige tvister
I 1990 ble det hevdet at det var installert videokameraer på kvinnetoalettene i to restauranter Berry eide i St. Louis. 59 kvinner anla felles sak. Tvisten ble løst ved at Berry betalte ut erstatninger anslått til noe over 1,2 millioner dollar.
I 2000 anla pianisten Johnnie Johnson sak der han hevdet å ha vært med på å skape mer enn 50 av Berrys sanger, blant annet «No Particular Place to Go», «Sweet Little Sixteen» og «Roll Over Beethoven». Saken ble avvist av domstolen som foreldet.
Innflytelse og utmerkelser
Chuck Berry var en av de store pionerene innen rock 'n roll, og mange senere rock-artister, særlig gitarister, er sterkt påvirket av hans stil og teknikk. John Lennon skal en gang ha sagt: «Hvis du skulle gi rock 'n roll et annet navn, måtte det bli Chuck Berry.» Lennon lånte en linje fra Berrys «You Can't Catch Me» til sin egen «Come Together». For dette ble han saksøkt av musikkforleggeren Morris Levy. Berry og Lennon ble etter hvert gode venner, og de opptrådte sammen flere ganger. Bob Dylan ble inspirert av Berrys melodier i blant annet «Subterranean Homesick Blues» og «Too Much Monkey Business», også Mick Jagger og Keith Richards hentet ideer fra Berry. Rolling Stones og The Beatles bygget sin tidlige karriere på Berry skriver the Independent.
Berry ble tildelt Grammy Lifetime Achievement Award i 1984, og i 1985 ble han valgt inn i Blues Hall of Fame.
I 2003 rangerte Rolling Stone ham som nummer seks på en liste over tidenes største gitarister. Tidsskriftet har også plassert samlealbumet The Great Twenty-Eight på 21.-plass når det gjelder tidenes album , og i 2004 fikk seks av sangene til Berry plass på deres liste over tidenes 500 største sanger: «Johnny B. Goode» (nr. 7), «Maybellene» (nr. 18), «Roll Over Beethoven» (nr. 97), «Rock and Roll Music» (nr. 128), «Sweet Little Sixteen» (nr. 272) og «Brown Eyed Handsome Man» (nr. 374).
Samme år listet bladet ham som nr. 5 blant tidenes artister , og i 2008 ble «Johnny B. Goode» satt på topp på en liste over tidenes gitarlåter .
Annelene Svingen
Annelene Svingen (født 22. november 1969 i Moss) er en norsk jurist og tidligere politiker for Arbeiderpartiet. Fra 2010 var hun ansatt i konsernstaben i Telenor, men gikk i 2015 over i stilling som kommunikasjonssjef ved Oslo universitetssykehus. I 2022 ble hun kommunikasjonsdirektør i Utdanningsdirektoratet.
Chuck Berry
Innflytelse og utmerkelser
Chuck Berry var en av de første som fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame, da denne åpnet i 1986. Samme år ble han innvotert i det nystartede Rock and Roll Hall of Fame. Tre av sangene hans er på Æresgalleriets liste over 500 sanger som formet rocken («Johnny B. Goode», «Maybellene» og «Rock and Roll Music»).
Annelene Svingen
Svingen ble i oktober 2005 ansatt som politisk rådgiver for næringsminister Odd Eriksen, og beholdt denne stillingen gjennom skiftet av statsråd i 2006, da Dag-Terje Andersen overtok statsrådposten. Hun ble 7. januar 2008 utnevnt til statssekretær i Nærings- og handelsdepartementet i permisjonstiden til statssekretær Rikke Lind, med ansvar for blant annet handelspolitikk og regjeringens reiselivsstrategi.
Chuck Berry
Innflytelse og utmerkelser
I 2012 ble han tildelt PEN New England, Song Lyrics of Literary Excellence Award (sammen med Leonard Cohen). Juryen besto av blant annet Bono, Rosanne Cash, Elvis Costello og Salman Rushdie.
Annelene Svingen
Før Stoltenberg II-regjeringen tiltrådte, var Svingen politisk rådgiver for Arbeiderpartiets medlemmer i Stortingets kommunalkomite (2000-2002) og næringskomite ( 2002–2005). Svingen er innvalgt i Bydelsutvalget i Frogner Bydel for Arbeiderpartiet for perioden 2011-2015, hun er nestleder i Helsekomiteen i bydelen.
Afterglow (album)
Afterglow er det andre musikkalbumet fra det norske progressiv rock-bandet Wobbler, utgitt 30. mars 2009.
Dette er bandets siste album med Tony Johannessen som vokalist, da han forlot bandet etter utgivelsen. Albumet består av to episke låter og tre kortere låter, og bortsett fra noe vokal på «Imperial Winter White» er samtlige låter instrumentale. De to sentrale låtene på Afterglow er nevnte «Imperial Winter White» og «In Taberna», som er omarbeidet fra to låter som ikke kom med på debutalbumet Hinterland. «Imperial Winter White» og «In Taberna» ble utgitt på en promo EP i 2003 med andre titler, henholdsvis «Imperial Winter White Dwarf» og «Leprechaun Behind the Door».
STS-130
STS-130 var en romferd med den amerikanske romfergen «Endeavour» (OV-105). Ferden gikk til den internasjonale romstasjonen (ISS), og oppskytingen skjedde fra rampe 39A ved John F. Kennedy Space Center i Florida. Dette var den 32. romferge-ferden (20A) til ISS, og ombord var det seks astronauter. Fergen hadde med seg to moduler bygd av ESA som ble montert på ISS: «Tranquility» – en ny seksjon som gir mer rom for besetningen og livsoppholdelsessystemer, og «Cupola» – en kuppelformet robotkontrollstasjon med 7 vinduer som gir 360 graders utsikt. Pakket inni «Tranquility»-modulen hadde fergen også ha med seg utstyr, forsyninger og eksperimenter til ISS. STS-130 var den 130. romferge-ferden og «Endeavour»s 24. (og nest siste planlagte) ferd.
Camilla Mowinckel
Camilla Mowinckel (født 1976) er en norsk tidligere svømmer som representerte Hansasvømmerne.
Afterglow (album)
Alle låtene på Afterglow ble hovedsakelig skrevet i 1999 og innspilt på nytt mellom juni 2007 og oktober 2008. Wobbler var nær ved å bli oppløst da Lars Fredrik Frøislie bestemte seg for å starte innspillingen av låtene sommeren 2007 og den positive mottakelsen albumet fikk, var en av grunnene til at de valgte å fortsette. Plateomslaget er et maleri malt av Frøislie i 1999.
STS-130
Ferden
Oppskytingen var planlagt 7. februar 2010 klokken 10:39 norsk tid, men nedtellingen ble avbrutt klokken 10:30 på grunn av lavt skydekke. Oppskytingen ble utsatt i 23 timer og 35 minutter. 8. februar klokken 10:14 norsk tid (04:14 lokal tid EST eller UTC-5) ble STS-130 skutt opp. Dette var den siste planlagte natt-oppskytingen av romfergen.
Afterglow (album)
Albumets lydbilde blir beskrevet som meget inspirert av progressiv rock fra tidlig på 1970-tallet, som blant andre PFM, King Crimson, Gentle Giant og Gryphon. Gjesteartister er Ketil Vestrum Einarsen på fløyter, Sigrun Eng spiller cello og Aage Moltke Schou medvirker med vibrafon, glockenspiel og perkusjon.
Afterglow er per april 2023 rangert på 95.-plass på ProgArchives' liste over de beste progressiv rock-albumene utgitt i 2009.
Personell
Andre medvirkende
STS-130
Ferden
Den 10. februar klokken 06:06 norsk tid koblet «Endeavour» seg sammen med ISS mens de befant seg over Atlanterhavet vest for Portugal. Klokken 22:20 21. februar (lokal tid EST) landet «Endeavour» ved Kennedy Space Center.
Ferden dag for dag
De tre romvandringene ble utført i fellesskap av Behnken og Patrick, og hver romvandring varte omkring 6,5 timer.
Mannskap
Piloten Terry Virts er den eneste av astronautene som ikke har vært i rommet tidligere.
Emblemet
Emblemet er utformet av ferdens besetning. De syv «vinduene» representerer vinduene i robotkontrollstasjonen «Cupola». Bakgrunnen er en gjengivelse av det første bildet av Jorden tatt fra verdensrommet. Bildet ble tatt av den amerikanske sonden Lunar Orbiter 1 den 23. august 1966.
Kari Bremnes
Kari Bremnes (født 9. desember 1956 i Svolvær i Lofoten) er en norsk musiker, låtskriver, tekstforfatter og skuespiller.
Hun er blitt karakterisert som en av landets fremste kvinnelige sangere, tekstforfattere og melodiskapere.
Camilla Mowinckel
Hun vant 12 NM-gull og 24 NM-medaljer i perioden 1992–1997.
Kari Bremnes
Bakgrunn
Via storebroren Ola Bremnes ble hun tidlig kjent med musikken til artister som Joni Mitchell, Frank Zappa, Donovan, Leonard Cohen, Bob Dylan, Simon and Garfunkel, The Beatles, Led Zeppelin og Pink Floyd. Hun satset ikke på musikk før hun som 20-åring reiste til Oslo i 1977. I Oslo begynte hun å lese med en skuespiller og jobbet på et psykiatrisk sykehus.
Kari Bremnes debuterte som plateartist med utgivelsen Folk i husan i 1980, sammen med broren Ola Bremnes. Hun medvirket også i Melodi Grand Prix 1982 med låten Romantikk. På den tiden arbeidet hun som journalist, først i Nationen og etter hvert i Aftenpostens kulturavdeling.
Det store gjennombruddet kom i 1987, med albumet Mitt ville hjerte, som også var hennes første soloalbum. På dette albumet fremførte hun dikt av Tove Ditlevsen tonesatt av Petter Henriksen; Erik Hillestad og Kirkelig kulturverksted sto for utgivelsen. Mitt ville hjerte mottok Spellemannprisen samme året. Etter dette bestemte Kari Bremnes seg for å satse for fullt på musikken. Det neste albumet, Blå krukke, kom i 1989. Hun hadde selv skrevet tekstene til dette albumet, og de gjenspeilte at Bremnes var gravid mens hun arbeidet med materialet. Erik Hillestad sto igjen for utgivelsen.
Reidar Webster
Reidar Ludvig Webster (født 11. januar 1935 i Oslo, død 15. januar 2022) var en norsk embetsmann. Webster var i en årrekke et kjent ansikt i media gjennom sitt virke som riksmeglingsmann, et embete han hadde fra 1988 til 2004.
Kari Bremnes
Bakgrunn
Siden har Bremnes gitt ut en rekke album, både alene og i samarbeid med andre artister – som søskene Ola og Lars Bremnes, Lars Klevstrand, Ole Paus og Mari Boine. Hun har vunnet en rekke priser og har blant annet mottatt Spellemannprisen tre ganger og vært nominert til ytterligere seks Spellemannpriser. I 2018 ble hun innlemmet i Rockheim Hall of Fame etter å ha blitt nominert fire ganger. Kari Bremnes har turnert i Japan, Tyskland, Frankrike og Østerrike, og har blitt spesielt godt mottatt i Tyskland.
Sangen «Københavnerkneipe», som kom ut på albumet Spor fra 1991 regnes idag som en av de mest kjente sangene av Kari Bremnes. Sangen er også den første Bremnes selv skrev. Den handler om et møte med en ung jente i København. I 2012 utga den svenske hiphop-artisten Timbuktu en egen versjon av låten i programmet Cover Me på TV 2. Og Kari Bremnes fremførte en norsk versjon av Timbuktus hitlåt, «Alla vill till himlen men ingen vill dø».
I en dokumentar på TV 2 høsten 2013 fortalte Bremnes at hun hadde hatt kreft i 20 år, og at hun levde med frykten for at sykdommen skulle blusse opp. I dokumentaren «Dokument 2: Mitt hjerte» kom det frem at kreften sitter i både ryggrad og lever, og skyldes sykdom i immunsystemet.
Reidar Webster
Han var sønn av direktør Reidar Ludvig Webster (1905–1966) og pianist Astrid Thyrnhi (1901–1981). Han tok examen artium i 1953 og juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1963. Han arbeidet blant annet som sekretær i Justisdepartementet og som dommerfullmektig i Narvik. Fra 1972 var han byråsjef i Kommunaldepartementets arbeidsmiljøavdeling. Han ble assisterende riksmeglingsmann i 1978 og ble i 1988 utnevnt til riksmeglingsmann. Webster skulle få mye av æren for det gode samarbeidsklimaet som ble skapt mellom LO og NHO gjennom 1990-tallet.
Kari Bremnes
Utdannelse
Bremnes er cand.mag. i nordisk språk og litteratur, historie og teatervitenskap fra Universitetet i Oslo.
Familie
Kari Bremnes er datter av dikteren Ole H. Bremnes, og søster av visekunstnerne Ola Bremnes og Lars Bremnes.
Reidar Webster
Webster var i tidligere år aktiv innen flere idretter. Blant annet padlet han på landslagsnivå og var i en periode president i Norges Padleforbund.
Christer
Christer og Krister er varianter av mannsnavnet Kristian, avledet av det latinske navnet Christianus som er avledet av det greske ordet khristianós som betyr «tilhenger av Kristus».
Utbredelse
Navnet var mest populært som døpenavn i Norge på 1980-tallet. Krister er en mindre vanlig variant av navnet. I Sverige var navnet mest populært som døpenavn på 1940- og 1950-tallet.
Philippe Lécrivain
Philippe Lécrivain (født 1. august 1941 i Le Blanc i departementet Indre i Frankrike, død 13. april 2020 i Paris ) var en fransk prest tilhørende jesuittordenen, katolsk teolog og historiker.
Liv og virke
Lécrivain mottok etter sin teologiske utdannelse prestevielsen i 1968 for bispedømmet Rennes. I 1978 inntrådte han i jesuittenes novisiat i Lyon. Han studerte sosiologi, middelaldersk og moderne historie og tok teologisk doktorgrad. Fra 1985 til 1987 ledet han første syklus av jesuittenes sentrum i rue Blomet i Paris. Han underviste om kristendommens og spiritualitetens historie, og det religiøse livs historie og teologi fra 1987 til 2011 ved Centre Sèvres og ved Institut Catholique de Paris. Fra 1991 til 1996 var han også dosent ved Institut d'études politiques de Paris. Lécrivain ble ansett som ekspert på ordenslivets og jesuittordenens historie.
Den 13. april 2020 døde Lécrivain i en alder av 78 år under COVID-19-pandemien i Frankrike i Hôpital Saint-Joseph i Paris som følge av en SARS-CoV-2-infeksjon.
Liste over skytterorganisasjoner
Dette er en liste over nasjonale og internasjonale organisasjoner som promoterer skyting for sportskyttere, jegere, politi, militær og/eller militære reservister.
Maria Keiserås Haugen
Maria Keiserås Haugen (født 27. september 1999 i Melhus) er en norsk håndballspiller. Per 2021 spiller hun for Storhamar Håndball, der hun er linjespiller med drakt nummer 23.
Gaffelbukk
Beskrivelse
Gaffelbukken har tagget behorning som består av en permanent hornkjerne som er dekket av tynn hud. Kroppen er dekket med ullaktig underpels og stive og sprø dekkhår. Fargen er rødbrun over ryggen, nakken og brystet med nærmest hvit underside. På nakken har den er kort, sort man og to distinkte hvite stripemarkeringer. Halen og halepartiet er hvitt.
Hannen, som kalles bukk, har sort maske og sorte flekker på siden av nakken. Begge kjønn bærer horn, men hunnens tagger blir sjelden lenger enn ørene (ca. 12 cm). Hannens horn blir omkring 25 cm. Hannene blir også ca. 10 prosent større enn hunnene i snitt. Vekten hos voksne dyr ligger på ca. 36-70 kg, avhengig av kjønn. Skulderhøyden varierer normalt mellom 81 og 104 cm, mens kroppslengden gjerne blir ca. 100-150 cm. I tillegg kommer halen med ca. 7,5-18 cm.
Atferd og reproduksjon
Prærieantiloper, som er polygame, er svært hurtige dyr som kan nå en toppfart på opp mot 86 km/t, noe som gjør den til det hurtigste av alle pattedyr i den nye verden. Hannene danner territorier som de forsvarer ovenfor andre hanner. Hunner og kalver danner mindre flokker som ferdes fritt på tvers av hannenes territorium. Om vinteren kan prærieantilopene danne store, løse flokker på opp mot 1 000 dyr, men disse løser seg opp igjen på vårparten.
I nord opptrer paringstiden, som varer i ca. tre uker, i perioden fra midt i september til tidlig i oktober. Sør i utbredelsesområdet begynner paringstiden tidligere, gjerne fra slutten av juli. Hunnen går drektig i ca. 252 dager og føder normalt 1-2 kalver, som normalt veier ca. 2-4 kg. Kalvene har grå pels til de blir omkring tre måneder gamle. De begynner å spise planteføde fra de er ca. tre uker gamle, selv om kalvene dier moren mye lenger.
Underarter
Det er beskrevet flere underarter av prærieantilope, men taksonomien er ifølge U.S. Fish and Wildlife Service med flere uklar.
Status
Midt på 1800-tallet fantes det trolig flere millioner prærieantiloper i Nord-Amerika, men på 1920-tallet estimerte amerikanske myndigheter at den knapt var omkring 20 000 tilbake i USA. I 1985 ble totalbestanden anslått til omkring 800 000 dyr, hvorav et overveldende flertall tilhørte underarten A.a. americana.
Nå er tre av underartene truet av utryddelse. Av A.a. sonoriensis (sonoraantilope) regner man at det færre enn 500 tilbake. Disse er forholdsvis jevnt fordelt mellom USA og Mexico. Av A.a. peninsularis (vizcaínoantilope) er det trolig færre enn 150 igjen, alle i Vizcaíno-ørkenen i Baja California. I tillegg kommer et lite antall som lever i fangenskap. Av A.a. mexicana (Chihuahuaantilope) skytes det omkring 500-600 bukker årlig. Totalbestanden er imidlertid usikker, men tendensen er synkende. For denne underarten frykter man også at det er en viss genflyt mellom bestandene i USA og Mexico.
Popium (album)
Popium er et musikkalbum med Popium, utgitt i 2001. Dette er bandets debutalbum.
Wall Street: Money Never Sleeps
Wall Street: Money Never Sleeps er en amerikansk dramafilm fra 2010. Innspillingen ble påbegynt i september 2009 og filmen er en oppfølger til Wall Street fra 1987. Også i denne oppfølgeren har Oliver Stone regien, og Michael Douglas rollen som Gordon Gekko. I tillegg spiller Shia LaBeouf og Carey Mulligan hovedroller i filmen.
Handlingen er lagt drøyt 20 år etter den første filmen og spiller sterk på den globale finanskrisen i 2008-2009.
Handling
Gordon Gekko (Michael Douglas) slipper ut av fengsel etter nesten ti år, og sliter med å venne seg til en ny verden etter å ha styrt tingenes tilstand på 80- og 90-tallet. Men Gekko finner ut at datteren Winnie (Carey Mulligan) er forlovet med Wall Street-megleren Jake Moore (Shia LaBeouf), og finner ut at han kan slå to fluer i én smekk; å bli kjent med datteren han aldri helt så vokse opp – og få en snarvei tilbake til Wall Street gjennom Jake. Jake er, til tross for alle Winnies protester, villig til å lære av den gamle mesteren, men finner ut på den harde måten at Gekko fremdeles kan spille det berømte spillet.
Europavei 20 (Sverige)
Europavei 20 (Sverige) er en svensk stamvei som går mellom Öresund ved Malmö og Stockholm. Veien er del av europavei 20.
Alternative veier
Det finnes alternative veier for å reise fra et sted langs veien til et annet.
Laura Benkarth
Laura Benkarth (født 14. oktober 1992) er en tysk fotballspiller.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok gull i kvinnenes turnering.
Scotodipnus
Scotodipnus er en slekt av små løpebiller.
Levevis
Artene har et underjordisk levesett, ganske lite er kjent om økologien deres.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Frankrike og Italia.
Vibeke Sørlie
Vibeke Sørlie (født 17. april 1972) er en norsk hiphopkoreograf.
Hun har vært jurymedlem for Dansefeber sesong 1 og 2 og Grease. Sørlie koreograferte tre danser for Dansefeber-turnéen 2007. Hun hadde ideen til NRKs TV-konsept Stjernekamp fra 2012, og var med å utvikle programmet sammen med produksjonsselskapet Monster og NRK, og har også vært medprodusent av programmet. Sammen med ble hun nominert til Gullruten 2022 i fagprisklassen beste regi enkamera – underholdning for NRK-programmet
Bremanger stadion
Bremanger stadion er et fotballstadion som Bremanger IL spiller sine hjemmekamper på. Banen har naturgress og ligger på Hauge i Bremanger.
Angelo Carasale
Angelo Carasale (død 1742) var en italiensk arkitekt som var ansvarlig for møbleringen av det nye San Carlo-operahus i Napoli i 1737.
Tidligere hadde Carasale redesignet San Carlos forløper, den lille San Bartolomeo-teater, slik at den kunne konverteres til en kirke. Han arbeidet også med det indre i mange Napolianske kirker. Tilsynelatende var Carasale fengslet i fortet Sant'Elmo med beskyldninger om å stukket til side midler ment brukt til San Carlo-teateret. Noen kilder sier at han «døde i vanære».
Vena Labbé
Vena Labbé er en vene i hjernen, oppkalt etter Charles Labbé som beskrev dens anatomi. Det systematiske navn (mindre brukt) er vena anastomotica inferior. Vena Labbé drenerer vena superficialis medialis og tømmer seg i sinus transversus.
Singkawang
Singkawang er en by i provinsen Vest-Kalimantan på Borneo i Indonesia. Innbyggertallet anslås (2005) til 101 900.
Navnet Singkawang komme fra det kinesiske Sang Kew Jong som betyr «byen under fjellet og ved sjøen». Nær 70 prosent av byens befolkning har kinesisk bakgrunn.
Skihopping under Vinter-OL 2022 – Normalbakke menn
Normalbakke for menn i skihopping under Vinter-OL 2022 fant sted den 5. og 6. februar 2022 i Kuyangshu skihopparena i Zhangjiakou utenfor Beijing.
Kvalifisering
50 skihoppere kvalifiserte seg til finalen.
Finale
Finalen ble avholdt 6. februar kl, 19:00.
Mälarbanan
Mälarbanan er en jernbanestrekning mellom Örebro og Stockholm i Sverige. Den er stort sett enkeltsporet, og betjener person- og godstrafikk. Delstrekninger har dobbeltspor.
I perioden 1990–2001 ble Mälarbanen ombygd til en raskere dobbeltsporstrekning med færre kurver mellom Kallhäll og Kolbäck. Strekningen Arboga-Örebro er en ny enkelsporet strekning med et 10 km langt møtespor, der den gamle linjen gjennom Frövi går parallelt. Denne strekningen har blitt bygget kun for persontafikk og har stigninger (opp til 2,5 %). Mälarbanen har 250 km/t som teoretisk toppfart langs deler av banen, først og fremst Kungsängen-Västerås, som vil kunne oppnås når et nyere signalanlegg for slike hastigheter har blitt tatt i bruk.
Heshan (Yiyang)
Heshan (kinesisk: 赫山区; pinyin: Hèshān Qū ) er et bydistrikt i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det tilhører byprefekturet Yiyang, og er dette prefekturets hovedsete.
Curling under Vinter-OL 2014 – Kvinner
Curling for kvinner under Vinter-OL 2014 ble avholdt på Isbiten curlingsenter i perioden 10. - 20. februar 2014. Turneringen ble arrangert som round robin med ti deltakende lag der de fire beste etter de innledende rundene konkurrerte om medaljene. Canada vant gull etter å ha slått Sverige 6-3 i finalen.