cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eirik og Alrek
I Gesta Danorum
Saxo forsøker å bøte på dette ved å fortelle omfattende om Eiriks muntre dåder. Han forteller om hvordan Eirik som en luring narret alle sine fiender med dyktige triks og ble rådgiver for Frode, sønn av Fridleif, konge av Danmark. Eiriks reiser på vegne av Frode gikk alle godt på grunn av Eiriks lure og listige vett. Han ble til slutt gift med Frodes søster Gunvara og Eiriks halvbror Rollerus (Roller) ble gjort til konge av Norge (!).
Saxo fører deretter inn en konge i Sverige kalt Alricus (Alrik) som samsvarer med Alrek i den norrøne tradisjonen. Alrik var i krig med Gestiblindus, konge av Gøtaland, og Gestiblindus søkte Frodes støtte. I den norrøne Hervors saga (Hervarar saga) er Gestumblindi et navn som Odin benytter for å hemmeligholde seg selv, men om Gestiblindus også er Odin er i forkledning synes ikke sannsynlig av sammenhengen, skjønt navnet kan være tatt fra denne tradisjonen.
Boremaskin
Slagboring
En annen variant er oljeborerigg med hult borerør og borekrone. Disse blir såvidt store at en ikke lengre kaller dem boremaskiner, men rigger.
Eirik og Alrek
I Gesta Danorum
Saxo forklarer at denne Eirik var den første svenske konge som ble kalt for Eirik, men etter ham ble det et vanlig navn blant svenske konger. Han skriver også at Eirik møtte og hjalp berserken Arngrim, noe som blir bekreftet av Hervors saga hvor Arngrims sønner møtte Eiriks etterfølger Yngve (se Angantyr og Hjalmar den hugstore).
At tvekampen skjedde etter «hemmelige samtaler» kan være en antydning om at Alrik og Eirik var alene da de kjempet, akkurat som deres motparter i de norrøne redegjørelsene. At Eirik var antatt å ha dødd antyder en kunnskap om Ynglingesagaens versjon hvor begge kjempet til de døde. Hestebislene som våpen blir ikke nevnt. Men Erik er ikke ellers nevnt som en duellant, men heller som en luring som vinner ved krigslist og smarte ord og det kan være at Saxo eller hans kilde overså en krigslist hvor hestebissel spilte en rolle.
Saxo nevner også Starkads opphold i Sverige i Bok 6 i sammendraget av Starkads liv opp til dette punktet av sin historie. Men Saxo gir ingen indikasjon om hvilken konge eller konger som da styrte Sverige, og sier kun: «... han gikk inn i landet til svenskene hvor han levde i syv år sammen med sønnene til Frø.» Frø er her guden Frøy, stamfaren til de svenske kongene.
Ved begynnelsen av Bok 6 noterer Saxo at Eirik døde av sykdom og ble etterfulgt av sin sønn Haldanus (Halvdan). Halvdan blir senere drept av tronranere, men krigeren Starkad får etablert Halvdans arving Siward som den nye kongen. Siwards datter Signe ble gift med kong Harald av Danmark som var samkonge med sin bror Frode. Senere dreper Haralds sønn Halvdan, nå konge av Danmark, Siward i en krig, men Siwards sønnesønn Eirik, sønn av Halvdans onkel Frode med Signe, den direkte arvingen til tronen, sto da opp mot Halvdan. Etter en lang krig ble denne andre Eirik tatt til fange av Halvdan og ført i lenker inn i skogene for å bli spist av villdyr. Med ham, synes det som, om den svenske ættelinja til Eirik den ordhage kom til sin slutt, i henhold til Saxo.
Avslutningsvis
Det er uklart hvordan nedtegnelsene i Gesta Danorum og Ynglingesaga om den danske kongen Halvdan som ble konge i Sverige er beslektet, se Halvdan Frodesson.
Tradisjonen med tvillingbrødre som er forbundet sammen med hester er et vanlig tema i indoeuropeiske kulturer og fungerer som opphavsmyter om to tvillingbrødre hvor den ene dreper den andre, se også Kain og Abel. Det er mulig at Alrek og Eirik er en refleksjon av disse tradisjonene.
Saxos identifisering av den legendariske Eirik den ordhage med den legendariske svenske kongen Eirik (bror av Alrek) har antagelig hatt sin opprinnelse fra en urdansk eller urnorsk fortelling.
Flævatn
Flævatn er en regulert innsjø i kommunene Hemsedal og Ål i Viken fylke. Det er magasin for Hemsil I kraftverk, og ble på 1950-tallet demmet opp slik at det nå flyter sammen med Gyrinosvatnet i vest.
Libanon under Sommer-OL 1952
Libanon under Sommer-OL 1952. Ni sportsutøvere fra Libanon deltok under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Det var andre gang Libanon deltok i et sommer-OL. De kom på en delt 32.-plass med en sølv- og en bronsemedalje.
Honduras under Sommer-OL 1976
Honduras under Sommer-OL 1976. Tre mannlige sportsutøvere fra Honduras deltok i friidrett under Sommer-OL 1976 i Montréal. Det var andre gangen Honduras deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer
Dawn Coe-Jones
Dawn Coe-Jones (født 19. oktober 1960, død 12. november 2016) var en canadisk profesjonell golfspiller på LPGA-touren. Hun er født i Campbell River i Britisk Columbia og bor i Tampa i Florida. Hun begynte å spille golf 12 år gammel.
Coe-Jones spilte på LPGA-touren siden 1984, vant tre turneringer og tjente over tre millioner dollar i premiepenger. Hun ble valgt inn i Canadian Golf Hall of Fame i 2003.
Edelsten
Edelstener er sjeldne mineraler som brukes til smykker og pyntegjenstander. Det er bare vakre og forholdsvis harde mineraler som kalles edelstener. Mindre harde og mer vanlige mineraler som brukes til samme formål kalles gjerne halvedelstener (eller smykkestener). Grensene mellom edelstener og halvedelstener er ikke klart definert. Slipte edelstener kalles gjerne juveler. I tillegg til mineralene fins det også edelstener fra plante- og dyreriket som rav og perler. Kunnskapen om edelstener kalles gemmologi.
Jo hardere edelstenen er, desto mer bestandig er den.
Historie
Edelstenens historie går flere tusen år tilbake i tiden, da de ble båret som amuletter for bl.a. å holde onde makter borte. Etter hvert ble edelstenene, fordi de var både vakre og sjeldne, et symbol på rikdom, status og makt. I tidligere tider fattet jødene forskjellige stener inn i yppersteprestens brystplate. Stentypene og hvilken plassering de hadde er nøye beskrevet i Det gamle testamente. Hver sten hadde sin bestemte betydning. På grunn av deres åndelige kraft og betydning ble edelstener senere fattet inn i kors og kalker. Biskoper og paver brukte også ringer med edelstener. Romerne fattet stener på sine sverd og andre våpen som beskyttelse i krig.
De flotteste og hardeste edelstenene er de dyreste og mest ettertraktede, særlig diamant, topas og rubin. Det er vanlig å slipe eller polere stenene for å få fram glans og farge. Ubehandlede kan de se ut som vanlige «gråsteiner».
Behandling av edelstener er et håndverksfag som for noen stentypers vedkommende utøves relativt få steder i verden. For eksempel finnes en høy prosent av verdens diamantslipere i Amsterdam, med de fleste samlet i noen få kvartaler av byen. En norsk diamantsliper driver forøvrig sitt verksted på Svalbard.
Prisvurdering
Faktorer som kan innvirke på prisnivå:
Jamaica under Sommer-OL 1976
Jamaica under Sommer-OL 1976. Tjue sportsutøvere fra Jamaica deltok i tre sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. Jamaica kom på 21.-plass på medaljestatistikken med en gull- og en sølvmedalje.
Morfologi (biologi)
Morfologi (fra gammelgresk μορφή, morphē, «form, ytre framtoning» + λόγος, lógos = «lære») er innenfor biologiske og medisinske vitenskaper, studiet av forskjellene og likhetene mellom organismenes anatomi. Morfologi blir derfor vanligvis også referert til som komparativ anatomi.
Faget er dermed en del av biologien (både botanikken, mikrobiologien, mykologien og zoologien). Morfologi kan i sin tur deles inn i en rekke spesialfelt: Begrepet anatomi brukes som samlebegrep over de fem første av disse grenene (dvs. morfologi unntatt eidonomi).
Morfologi er en viktig forutsetning for mange andre biologiske disipliner, eksempelvis evolusjonsbiologi og fysiologi.
Eurofighter Jagdflugzeug
Eurofighter Jagdflugzeug GmbH er et multinasjonalt selskap som koordinerer konstruksjonen, produksjonen og oppgraderingen av jagerflyet Eurofighter Typhoon.
Selskapet ble grunnlagt i 1986 og er registrert i Tyskland. Det eies av de ledende flyprodusentene i de fire partnerlandene:
Hovedkontoret til Eurofighter GmbH ligger i utkanten av München i Tyskland.
Confide in Me (album)
Confide in Me er et samlealbum av den australske sangeren Kylie Minogue utgitt av Deconstruction Records i 2002. Albumet inneholder seks sanger fra Kylie Minogue (1994) og alle unntatt «Breathe» fra Impossible Princess (1997).
Ebeltofthamna
Ebeltofthamna er et sted med gamle fangstanlegg på Mitrahalvøya nordvest på Spitsbergen, Svalbard. Stedet ligger ved Krossfjorden helt sør i Albert I Land. Her var det også et tysk utmål for gruvedrift tidlig på 1900-tallet
Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene. Men Sysselmesteren på Svalbard kan gi dispensasjon for besøk til akkurat dette stedet.
Jean-Marie Lustiger
Jean-Marie Kardinal Lustiger (født 17. september 1926 i Paris i Frankrike, død 5. august 2007 i Paris) var en av den katolske kirkes kardinaler, og tidligere erkebiskop av Paris.
Bakgrunn
Lustiger var sønn av polske jøder som emigrerte til Frankrike tidlig på 1900-tallet. Under den tyske okkupasjonen under annen verdenskrig ble hans foreldre deportert. Hans mor ble drept i 1943 i konsentrasjonsleiren Auschwitz. Lustiger overlevde idet en familie i Orléans tok ham til seg. I en alder av 14 år konverterte han til katolisismen og ble døpt den 25. august 1940 i kapellet i den biskoppelige residens.
Hen var fetter til den franske forfatter og filosof Arno Lustiger.
Jean-Marie Lustiger studerte ved Lyceum Montaigne i Paris, deretter i Orléans og så ved Sorbonne. I sine studienår var han aktiv i studentmenighetene. Etter at han hadde arbeidet i ett år som mekaniker i Decazenville i det sørvestlige Frankrike, sluttet han seg til karmelittenes seminar i Paris. Han studerte også katolsk teologi ved Institut Catholique og tok lisensiatsgraden i eksegese og filosofi ved Sorbonne.
Prest
Den 17. april 1954 mottok han presteordinasjonens sakrament.
Som studentprest virket han ved Richelieusenteret med åndelig fornyelse. Han ledsaget pilegrimsgrupper på mange reiser til Roma, Chartres og Det hellige land.
I 1969 ble han sogneprest i menigheten St. Jeanne de Chantal.
Biskop, erkebiskop, kardinal
Den 10. november 1979 utnevnte pave Johannes Paul II Lustiger til biskop av Orléans. Den 2. februar 1981 ble han erkebiskop av Paris. Han ble kreert til kardinal den 2. februar 1983.
Den 11. februar 2005 gikk Jean-Marie Lustiger av som erkebiskop av Paris.
Han døde 5. august 2007 på et hospits i Paris, der han et halvt år hadde blitt pleiet for en alvorlig kreftsykdom.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Tverrstripet muskulatur
Tverrstripet muskulatur er viljestyrt, dvs at vi selv bevisst kan styre dens bevegelser. Navnet «tverrstripet» kommer av at i den viljestyrte muskulaturen er aktin og myosin ordnet i et regelmessig mønster, slik at den enkelte muskelcelle ser tverrstripet ut med vekselvis lyse og mørke striper på tvers.
Tradisjonalistisk katolisisme
Tradisjonalistisk katolisisme refererer til en retning innen katolisismen som ønsker å gjeninnføre liturgien og visse aspekter ved katolsk trosutlegning fra før andre Vatikankonsil (1962–1965).
Typer av tradisjonalisme
Ttradisjonalistene kan deles i fire hovedgrupper ut fra visse kriterier.
Tradisjonalister i enhet med Den hellige stol
Det finnes flere tradisjonalistiske prestebroderskap som har godkjenning fra Den hellige stol. Blant de største er St. Peters prestebroderskap (FSSP), St. Pius X-broderskapet, Kristus Konge den høyeste prests institutt og St. Johannes Maria Vianneys personlige apostoliske administrasjon.
Tradisjonalister som ikke er i enhet med Den hellige stol
Noen tradisjonalister utøver sin trospraksis utenfor Den katolske kirkes offisielle strukturer. De erklærer seg allikevel lojale mot kirken og pavedømmet, og mange legfolk som oppsøker messene deltar også i sitt lokale menighetsliv.
Sedesvakantister
Sedesvakantister (fra sedesvakans) verken har eller ønsker aksept fra Den hellige stol, ettersom de mener at paven og dermed hans biskoper er heretikere og dermed har mistet sin autoritet. De regner som oftest den siste rettmessige pave som Pius XII (død 1958); noen aksepterer også Johannes XXIII (1958–1962), men han er omstridt fordi han åpnet andre Vatikankonsil. Blant de viktigste sedevakantistiske organisasjonene er St. Pius Vs selskap (SSPV) og Maria den ubesmittede dronnings kongregasjon (CMRI).
Konklavister
Konklavistene er i utgangspunktet enige med sedevakantistene, idet de også mener at det ikke finnes noen rettmessig pave i Roma. Forskjellen er at de har valgt egne paver, slik at de mener at det ikke lenger er noen sedesvakans, men at de fleste katolikker ikke anerkjenner riktig pave. Blant de viktigste gruppene er True Catholic Church, Palmarian Catholic Church og en gruppe som følger David Bawden (pave Michael I). Fra Den hellige stols side regnes disse pavene ikke som motpaver, fordi de ikke er valgt av kardinaler utnevnt av en rettmessig pave.
Preste- og bispeordinasjoner
Alle tradisjonalistiske organisasjoner er nøye med at deres ordinasjoner skal være gyldige. For de som er i enhet med Den hellige stol er dette ikke problematisk; deres ordinasjoner skjer etter vanlige regler i katolsk kirkerett.
De som ikke er i enhet med Den katolske kirke, men som anerkjenner paven i Roma som rettmessig overhode for Den katolske kirke, er noe delt i forhold til ordinasjoner; noen mener at ordinasjoner utført etter ritualet som ble godkjent av Paul VI i 1968 ikke er gyldige, eller i beste fall er av usikker gyldighet, mens andre mener de er gyldige men upassende. Deres egne ordinasjoner regnes generelt som gyldige, men ulovlige, av Den hellige stol
Sedesvakantister og konklaviser underkjenner alle ordinasjoner foretatt etter ritualet av 1968, og foretar sine egne ordinasjoner. Dette betyr også at de mener at det er svært få biskoper i Den katolske kirke som er gyldig ordinert, inkludert Benedikt XVI. Deres egne ordinasjoner trekkes ofte i tvil av andre. Mange av dem er utført av episcopi vagantes, som i en del tilfeller selv har usikre ordinasjoner.
Den hellige stol har sjelden kommet med uttalelser om gyldigheten til tradisjonalistiske ordinasjoner, med unntak av noen enkelttilfeller der en prest har gått over til Den katolske kirkes ordinære struktur.
I forbindelse med en seremoni som ble ledet av erkebiskop Pierre Martin Ngô Đình Thục i Palmar de Troya i Spania den 31. desember 1075 har Den hellige stol uttalt følgende: «Angående de som allerede på ulovlig vis har mottatt ordinasjon eller enhver som kan komme til å motta ordinasjon fra disse, uansett gyldigheten av [biskopenes] ordinasjoner, vil kirken ikke anerkjenne deres ordinasjoner, og vil regne dem, i alle lovmessige henseender, for å fortsatt være i den tilstand de var i før, bortsett fra at straffen blir stående inntil de angrer.»
Pætur í Kirkjugerði
Pætur í Kirkjugerði (født 9. mai 1813 på Velbastaður, død 16. desember 1899) var en færøysk bonde og politiker. Han vokste opp på Hestur som sønn av Poul Olsen og Billa Heindriksdóttir. Han drev gårdsbruk i Skálavík på Sandoy, hvor han giftet seg med Anna Maria Poulsdóttir. Pætur í Kirkjugerði var innvalgt på Lagtinget fra Sandoy 1857–1861 og 1869–1873.
Landkreis Zwickau
Landkreis Zwickau er en Landkreis i Fristaten Sachsen, som ble opprettet den 1. august 2008 i forbindelse med Kretsreformen i Sachsen i 2008. Kretsen ble opprettet gjennom en sammenslåing av de to tidligere kretsene Landkreis Chemnitzer Land og Landkreis Zwickauer Land og den kretsfrie byen Zwickau.
Kretsen grenser i sørvest mot Vogtlandkreis, i nordvest mot Thüringen, i nordøst mot Landkreis Mittelsachsen, i øst mot Chemnitz, og i sørøst mot Erzgebirgskreis.
Folketall
Folketallet innenfor de områdene som idag utgjør Landkreis Zwickau, gikk nedover fra 1990 til 2008, med en nedgang på 61.258 innbyggere eller 14,9 % av det totale folketallet: Også etter kretsreformen i 2008 har denne trenden fortsatt.
Óli Holm
Óli Jacob Peter Olaf Holm (født 15. april 1945 i Vágur) er en færøysk skolemann, idrettsleder og politiker (Tj.).
Liv og virke
Han vokste opp i Vágur som sønn av fiskeskipper og kommunepolitiker Alfred Holm og hustru Elsa Larsen.
Han gikk Nørre Nissum seminarium i Danmark og begynte deretter som folkeskolelærer i Vágur. Mellom 1971 og 1973 var han lærer ved Sct. Jørgens skole i Holstebro. I 1973 kom han tilbake til Vágur som assisterende rektor. Han er gift med Elise (Lisa) Holm fra Holstebro, som han gikk lærerseminaret sammen med. De har siden arbeidet sammen på skolen i Vágur.
Holm var formann i hovedstyret i Tjóðveldisflokkurin (nå Tjóðveldi) 1992–2002 samt undervisnings- og kulturminister i Anfinn Kallsbergs første regjering 2001–2002.
Holm har vært en habil bridge- og fotballspiller. Som spiller for VB Vágur var han med på å vinne mellomdivisjonen i 1964, og han spilte for laget i den færøyske toppdivisjonen 1966–1979. Holm spilte ofte ving i de første årene, siden midtbane og forsvar. Han har vært styreformann i klubben. I 1985 ble han innvalgt i styret i Fótbóltssamband Føroya, der han var formann 2004–2008.
Óli Holm er far til statsviter og kommunepolitiker Dennis Holm.
Klistervatnet
Klistervatnet (russisk: Клистерватн, finsk: Töllevinjärvi) er en innsjø på grensen mellom Norge og Russland. Den er en del av hovedvannstrengen i Pasvikelva, og ligger mellom Harefossen i nord og Holmfossen i sør. Den norske delen ligger i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark, og den russiske delen i Petsjenga rajon i Murmansk oblast.
Klistervatnet lå opprinnelig 11 meter over havet, men da demningen til Boris Gleb kraftverk ble bygget ved Skoltefossen ble vannspeilet hevet til 21 moh. Klistervatnet ble dermed liggende på samme nivå som Fossevatn i nord og Bjørnevatnet i sør, og fossestrykene mellom dem forsvant.
Den norske delen av Klistervatnet domineres av den én kilometer brede Skrukkebukta, som strekker seg rundt fire kilometer vestover fra grensa. I det nordvestre hjørnet av bukta ligger grenda Brattli. Fylkesvei 8850 går langs vestsida av Skrukkebukta.
Den russiske hovedveien R-21, som er en del av Europavei 105, følger østsida av Klistervatnet.
I mellomkrigstida, da området tilhørte Finland, lå landsbyen Valasjärvi (også kalt Töllevi) på østsida av Klistervatnet. Stedet hadde 110 innbyggere i 1939, men er i dag forlatt og uten bosetning.
Det tredje rikes riksvåpen
I en forordning høsten 1935, knapt to år etter nazistenes maktovertakelse i Tyskland, bestemte Adolf Hitler, fører i nazistpartiet NSDAP og rikskansler i landet, at ørneemblemet på partifanen, som hadde blitt valgt som seierstegn for vernetroppene i 1922, skulle innføres som Hoheitszeichen («overhøyhetstegn» ) også for den nye staten. Den kunstneriske utformingen av symbolet kunne variere etter bruk. Nazistenes opprinnelige «partiørn» (Parteiadler) og nasjonens «riksørn» skilte seg fra hverandre ved at hodet på partisymbolet vendte mot ørnens venstre vinge (betrakterens høyre side) mens nasjonalørnen vendte hodet mot sin høyre vinge som i tidligere riksvåpen.
Det tredje rikes Reichsadler, også omtalt som Hoheitsadler («høyhetsørn»), erstattet riksvåpenet for Weimarrepublikken 1919–1933, som hadde vært en forenklet variant av de overdådige rikssymbolene i Det tyske keiserriket 1871–1918, der ørnefigurene hadde vingefjær som sprikte ut og nedover. Betegnelsen Reichsadler brukes forøvrig på tysk om ethvert rikes «nasjonale ørnesymbol», men forbindes i utlandet særlig med Tysklands våpenmerke fra 1871 til 1945.
Fram til mai 1945, da naziregimet ble beseiret i andre verdenskrig, kom nazistenes ørnemerke i en mengde formvarianter, ikke minst i den visuelle nazipropagandaen. Emblemet var både partisymbol for nazistiske organisasjoner og heraldisk riksvåpen for landets sivile og militære statsmakt. Etter krigen ble hakekorsørner og andre «anti-konstitusjonelle» symboler forbudt i det todelte Tyskland og flere land.
Ørn som keisersymbol og annet
Mens løver har vært kjennetegn for kongemakt, blant annet inspirert av «Løven av Judas stamme» i Bibelen, har ørner siden antikken særlig representert keiserdømmer.
Ørnfigurer som maktsymbol er kjent fra de romerske regimentene som brukte aquila på sine standarter, og fra Bysants der den østromerske keisernes dobbeltørn representerte øst og vest. Dobbeltørnen ble videreført av tysk-romerske keisere, monarker i Østerrike-Ungarn, russiske tsarer og flere.
Også Napoleon den første i Frankrike tok opp forbindelsen til antikken gjennom sin Aigle de drapeau.
I dag har Russland, den russiskortodokse kirken og Albania beholdt dobbeltørn i sine symboler. Det moderne Tyskland har en enkel «forbundsørn» og USA hvithodeørnen, et nasjonalsymbol fra 1780-åra.
«Riksørnen» i tradisjonell, tysk, prøyssisk og østerriksk heraldikk, og i nazistenes versjon, har dermed røtter tilbake til Det tyskromerske riket på 800-tallet og ytterst til den klassiske oldtida.
Nazistenes riksørn
Riks- og partiørnen ble kjennetegn i all statlig styrt virksomhet i det nasjonalsosialistiske Tyskland, både i sivilt byråkrati og militærvesen, og i organisasjonslivet. Sterke håndverkstradisjoner innen heraldikk og grafisk design kombinert med moderne forståelse for kommersiell massekommunikasjon sørget for en profesjonell «grafisk profil» i nasjonalsosialistisk ånd og samtidens formuttrykk.
Formvarianter og versjoner
Ørnesymboler har siden antikken kommet i et nærmest uendelig antall formvarianter, både store og små, heraldiske, dekorative, grafiske, skulpturelle, monumentale, forseggjorte og stiliserte.
I motsetning til et selskaps logo blir riksvåpen og heraldiske våpenskjold beskrevet med ord, ikke av ett, nøyaktig definert bilde, og nazistenes partiemblem og nasjonalsymbol kom i et uvanlig stort antall stilistisk tilpassede versjoner. Til å begynne med var det ingen definerte regler for nøyaktig utforming, men fra 1936 ble det «ensretting og koordinering» (Gleichschaltung) også av symboler. Det ble da understreket at virksomheter knyttet til den tyske staten skulle ha «riksørn» med nebbet vendt mot betrakterens venstre side (og altså ørnens høyre vinge), mens nebbet på «partiørnen» var rettet mot betrakterens høyre. Unntaket var Wehrmacht, statens militærapparat, som i sympati med det statsbærende nazistpartiet, også fikk ørn som skuet framover. I tillegg skulle nye varianter godkjennes før bruk. Sammenliknet med «riksørnen», hadde «partiørnen» ofte stuttere vinger; det gjelder for eksempel den første ørnen som ble tegnet og antatt som merke for Schutzstaffel (SS), partiets ideologiske eliteavdeling, fra 1927 til 1936 da en art deco-inspirert designvariant med spisse vingetupper overtok.
Medlemmene i nazistpartiets paramilitære særorganisasjoner, og mange offentlig ansatte, bar uniformer med gruppenes egne varianter av det tyske verdighetstegnet. Det gjaldt blant annet die deutsche Wehrmacht, Tysklands militære styrker, som fikk nye ørner med hakekors på uniformsjakker og hodeplagg allerede i 1934.
Eksempler på variert design er ørnemerkene på hodeplagg og uniformsjakker for tyske soldater:
Etter krigen
Etter krigen beholdt Vest-Tyskland ørnen i riksvåpenet, men fjernet hakekorset. Den nye forbundsrepublikken gikk tilbake til weimartidas forenklede ørn fra 1927 og kalte symbolet Bundesadler («forbundsørn»). Statssymbolet kom i bruk fra 1950.
Rehabilitert statsørn
Like etter krigen fikk billedhoggeren Stinius Fredriksen oppdraget å utforme et norsk-russisk krigsmonument over Den røde armés innsats i frigjøringa av Øst-Finnmark oktober 1944. Han modellerte en statue av en sovjetrussisk soldat som tråkker på en beseiret, tysk ørn. I 1951, året før «Frigjøringsmonumentet» skulle reises i Kirkenes, ble imidlertid ørnefiguren slipt vekk fra bronseavstøpningen. Den nye forbundsrepublikken Tyskland hadde beholdt ørnesymbolet i riksvåpenet, riktignok i en annen utforming, og den kalde krigen hadde forandret forholdet mellom det kommunistiske Sovjetunionen og Norge, som var alliert med Vest-Tyskland og de andre vestmaktene. Ørnesymbolikken ble derfor oppfattet som unødig krigersk og antitysk. «Russemonumentet» på Haganes ble avduket uten ørn 8. juni 1952.
Nynazistisk symbol
Naziørnen brukes fortsatt som merke av nynazister og andre, for eksempel i tungmetall-miljøer og i motorsykkelgjenger, både som ideologisk markør, provoserende dekor og i propaganda. Hakekorset, som er det mest kjente nazisymbolet og forbudt flere steder, er ofte fjernet fra våpenmerket og byttet ut med andre symboler som forbindes med tysk historie og naziregimet, for eksempel jernkors eller «svart sol» (Schwarze Sonne), et grafisk tegn som kan tolkes som et tolvarmet hakekors eller tolv SS-runer i ring.
Samlerobjekt
Fascinasjonen for militæreffekter knyttet til perioden kan skyldes den store historiske interessen for andre verdenskrig generelt og militarismen da. Allierte soldater brakte også ofte hjem merker og ting som krigstrofeer fra kampene mot tyskerne i Europa. I tillegg har Nazi-Tysklands rolle som ondskapsfull fiende i den klisjépregede populærkulturen etter krigen, gitt gjenstander og symboler en ikonisk ladning. Også mange nynazister svermer for nazistisk ikonografi.
Eksterne lenker
Герб Трэцяга рэйха Герб на Третия райх Godło III Rzeszy Герб Третьего рейха Герб Третього Рейху
Niels Pauli Danielsen
Niels Pauli Danielsen (født 6. desember 1938 på Tvøroyri) er en færøysk luthersk prest og politiker (KrF).
Han tok preliminæreksamen i 1955 og studentereksamen i Rønde i 1958. I 1959 begynte han på teologistudiet ved Københavns Universitet. Han tok teologisk embedseksamen i 1968 og overtok prestekallet på Viðareiði etter K.O. Viderø. Danielsen var så residerende kapellan på Nes fra 1973 til 1974, sogneprest på Strendur og i Skála fra 1974 til 1980 og sogneprest i Klaksvík fra 1979 til han gikk av med pensjon i 2009.
Danielsen var medlem av sognestyrene på Viðareiði og Sjógv, fra 1971 til 1974 sognestyreformann på Viðareiði. Han var medlem av Tjóðveldisflokkurin frem til kristne miljøer fant sammen med Framburðs- og Fiskivinnuflokkurin og dannet Kristiligi Fólkaflokkurin, Føroya Framburðs- og Fiskivinnuflokkur i 1984. Han var sosial- og kommunalminister i Atli Dams fjerde regjering fra 1985 til 1988, innvalgt Lagtinget fra Norðoyar fra 1988 til 1994 og formann i partiets lagtingsgruppe fra 1991, da Miðflokkurin brøt ut, til 1994.
Mexico under Sommer-OL 1976
Mexico under Sommer-OL 1976. Nittisju sportsutøvere fra Mexico deltok i sytten sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. Mexico kom på 25.-plass med en gull- og en bronsemedalje. Teresa Díaz var Mexicos flaggbærer under åpningsseremonien.
Mendelejev (vulkan)
Mendelejev (russisk: Вулкан Менделеева, Vulkan Mendelejeva, japansk: Rausu-dake) er en vulkan som ligger sør på øya Kunasjir i Kurilene i Russland.
Bjugnfjorden
Bjugnfjorden er en kort og vid fjord i Bjugn, på utsiden av Fosenhalvøya. Fra fjordbotnen i Botngård til munningen mellom Nes og Uthaug (i Ørland) er det ca. 14 kilometer. Utenfor ligger Kjeungskjær fyr.
Øya Bjugnholmen er ikke lenger bebodd. På sørsiden av fjorden ligger grendene Døsvik, Ervika, Tinbod og Klakken; på nordsiden Mebostad, museet Mølnargården, Brandvika og Tønnøl.
Bjugnfjorden er kjent for et godt sildefiske, og Bjugn kirke ble reist i Tinbod for å betjene fiskerbefolkningen.
Émile Roumer
Émile Roumer (født 5. februar 1903 i Jérémie i Haiti, død april 1988 i Frankfurt am Main i Tyskland) var en dikter fra Haiti. Han er mest kjent foer sine satiriske dikt og dikt om natur og kjærlighet. Roumer studerte i Frankrike og i Manchester i England.
Michigan (album)
Michigan (2003) er et konseptalbum laget av den amerikanske musikeren Sufjan Stevens, med sanger som refererer til byer og personer i delstaten Michigan. Selv om det på coveret heter Greetings from Michigan: The Great Lake State, så er den offisielle tittelen bare Michigan.
Non (karakter)
Non, egentlig non contemnendus (latin, «ikke å forakte»), er en tidligere karakter ved norske universiteter. Karakteren ble gitt for resultater mellom 3,3 og 4,0 i det tallbaserte karaktersystemet. Resultater dårligere enn non var stryk (immaturus). Karakteren over non var haud.
Lærelyst – veien til motivasjon
Lærelyst – veien til motivasjon er en pedagogisk, rollespillbasert læremetode skapt av Rune Andersen først forsøkt på Grimstad ungdomsskole fra 2000, og senere utgitt i bokform i 2006 ved Høyskoleforlaget. Målet for metoden er å motivere elever til innsats og læring, og baserer seg på å veksle mellom skolearbeid og rollespill, hvor arbeidsinnsats belønnes med poeng som kan brukes i spillets gang. Skolearbeidet kan også integreres med rollespillet, slik at problemene som rollene må takle direkte tilsvarer fagoppgaver elevene må løse.
MSF
MSF kan bety:
Colonna
Colonna er det italienske ordet for «søyle». Colonna kan sikte til:
Oksidasjonstall
Oksidasjonstall eller oksidasjonstilstand brukes som et mål på hvor mange flere eller færre elektroner et atom har i en forbindelse enn det har som et rent grunnstoff. Oksidasjonstallet kan derfor sees på som den ladningen et atom har i en forbindelse, selv om den effektive ladningen er avhengig av koordinasjonen og bindingslengden. Det samme grunnstoffet kan ha mange forskjellige oksidasjonstall, men ofte er det ett eller to som er det vanligste, se eksempler nedenfor. Oksidasjonstallet til et enkelt atom i en forbindelse er alltid et helt tall, men i mange forbindelser kan det samme grunnstoffet ha flere forskjellige oksidasjonstall, som for eksempel i magnetitt. Det finnes et sett regler som styrer hvordan en bestemmer oksidasjonstall for atomene i en forbindelse.
Oksidasjonstallsregler
'''Regler rangert etter prioritering. Om to regler motstrider hverandre er det alltid den øverste av de to som gjelder'''
Oksidasjonstalleksempler
For å skrive oksidasjonstall inn i en reaksjonsligning brukes enten romertall (eller mindre vanlig – arabiske tall) over ligningen eller romertall i parentes etter grunnstoffet: I magnetitt, Fe3O4, finnes det to forskjellige jernatomer i strukturen, Fe(II) og Fe(III), det gjennomsnittlige oksidasjonstallet til jern er da 8/3.
Viktige bruksområder
Oksidasjonstall brukes blant annet til å forutsi funksjonelle egenskaper til materialer. Spesielt magnetiske, elektriske og ioneledende egenskaper vil avhenge sterkt av oksidasjonstallet til materialet. Et eksempel er superlederen YBa2Cu3O6,8 som bare blir superledende ved temperaturer rundt 77 K dersom oksygeninnholdet er ca. 6,8. Dette forutsetter at stoffet inneholder kobber både med oksidasjonstall +I og +II.
Et annet eksempel er BiFeO3, som er ferroelektrisk og antiferromagnetisk. En Fe(III)-O-Fe(III)-binding er vanligvis antiferromagnetisk, og det finnes ingen frie elektroner i denne strukturen. I tillegg har Bi(III) elektronkonfigurasjon 6s2 og 6s-elektronene danner et fritt elektronpar. Vi kan derfor fra formelen og litt kjennskap til oksidasjonstall forutsi egenskaper til materialer.
20. serierunde i Tippeligaen 2008
20. serierunde i Tippeligaen 2008 startet lørdag 13. september klokken 19:00 med Tromsø mot Bodø/Glimt. Runden fortsatte med fem kamper søndag 14. september, fire kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00. Runden avsluttet mandag 15. september klokken 19:00 med Vålerenga mot Lyn.
Kjell Hovland Olsen
Kjell Hovland Olsen (født 23. juni 1944) er en norsk bandyspiller, bandydommer og bandyleder fra Drammen. Han var president i Norges Bandyforbund fra 1996 til 2006 og representerer Sparta/Bragerøen. Han innehar Norges Bandyforbunds gullmerke.
Spillerkarriere
Hovland Olsen vokste opp i umiddelbar nærhet til Brakerøyabanen, hjemmebanen til det som den gang het Bragerøens Ballklubb. Han debuterte som 15-åring i 1959 og fikk drøye 500 kamper fram til han ga seg som spiller i 1980. Han ble omtalt som en hurtig og teknisk midtbanespiller.
Dommerkarriere
Hovland Olsen ble utnevnt til forbundsdommer i bandy i 1971 og til internasjonal dommer i 1979. Han har dømt fire NM-finaler og i tre verdensmesterskap, i 1987, 1991 og i 1993. Totalt har han dømt 33 A-landskamper. Han dømmer fremdeles i Eliteserien.
Lederkarriere
Da Hovland Olsen var 20 år ble han spurt om å være kasserer i styret til Bragerøen. Dette var innledningen på en lang lederkarriere. I 1986 ble Hovland Olsen for første gang valgt inn i Norges Bandyforbunds hovedstyre og var en stund visepresident, før han i 1996 ble valgt til president. Dette vervet hadde han i ti år fram til 2006. Han er den som har sittet lengst som president siden forbundet ble stiftet i 1920. Samme år som han gikk av ble han tildelt bandyforbundets gullmerke. Hovland Olsen har også sittet i styret i det internasjonale bandyforbundet (FIB).
Milne (vulkan)
Milne er en vulkan som ligger sør på Simusjir i Kurilene i Russland. Den er det høyeste punktet på øya.
Troens seier
Troens seier (tysk: Sieg des Glaubens) er en tysk dokumentar- og propagandafilm fra 1933. Filmen er regissert av den berømte filmskaperen Leni Riefenstahl og skildrer det tyske nazistpartiet NSDAPs partikongress i Nürnberg i 1933, Reichsparteitag des Sieges («Rikspartidag for seier»). Filmen viser blant annet partilederen Adolf Hitler og uniformerte partimedlemmer i teatralske og pompøse massemønstringer.
Filmen ble etterfulgt av Leni Riefenstahls mer kjente «Viljens triumf» fra en tilsvarende rikspartidag i 1934. Den regnes som en av tidenes mest forføreriske og betydningsfulle propagandafilmer.
Innhold
«Troens seier» viser begivenheter fra NSDAPs rikspartidager i kronologisk rekkefølge fra 30. august til 3. september 1933. Filmen har ikke voiceover og få forklarende titler. Den benytter isteden et både ekspressivt og romantisk bildespråk med imponerende tablåer, dramatiske vinkler og dvelende, følelsesladde nærbilder.
Filmbrosjyre
I forbindelse med markedsføring av filmen ble det utgitt en åttesiders rikt illustrert brosjyre om filmen.
Erstattet av «Viljens triumf»
Filmen viser Ernst Röhm, leder for partiets «gatetropper» Sturmabteilung (SA), som på den tiden var den nest mektigste personen i det tyske riket. Året etter, under de lange knivers natt i juni 1934, ble Röhm og flere av hans løytnanter i den paramilitære styrken henrettet etter ordre fra Hitler. Alle henvisninger og forbindelser til Röhm skulle fjernes fra tysk historie. Det innebar en destruksjon av alle filmkopier av «Troens seier». Den enda mer storslåtte propagandafilmen fra rikspartidagene året etter, Leni Riefenstahls «Viljens triumf», ble laget for å erstatte «Troens seier». Disse filmene har en del felles scener, selv om «Viljens triumf» i hovedsak inneholder opptak fra rikspartidagen i 1934. Filmskaperen Leni Riefenstahl besøkte Storbritannia i april 1934 for å diskutere sine filmteknikker på et stort universitet. Det er under denne reisen at et eksemplar av filmen blir kopiert. Denne ble funnet igjen etter over 60 år og er den eneste kjente overlevende kopien. Denne kopien er under beskyttelse av Das Bundesarchiv og rettighetene er administrert gjennom Transit Film München.
VM i kunstløp 1924
VM i kunstløp 1924. Verdensmesterskapet i kunstløp for kvinner ble arrangert i Oslo i Norge 16. og 17. februar 1924. Konkurransen for menn og par ble arrangert i Manchester i Storbritannia 26 og 27. februar 1924.
Gillis Grafström fra Sverige ble verdensmester i kunstløp for menn og Herma Plank-Szabo fra Østerrike for kvinner. Helene Engelmann & Alfred Berger fra Østerrike ble verdensmesterne i parløp.
Vedevåg
Vedevåg er et tettsted i Lindesberg kommune i Örebro län i landskapet Västmanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 656 innbyggere.
Lægerneset
Lægerneset er et sted med gamle nederlandske fangstanlegg fra 1612, litt sør for Reinodden sørvest på Spitsbergen, Svalbard. Stedet ligger ved østbredden av Recherchefjorden helt nord i Wedel Jarlsberg Land. Det er totalt ferdselsforbud på stedet på grunn av kulturminnene.
På andre siden av Van Keulenfjorden ligger i øst Midterhuken, som også har fullt ferdselsforbud. På den andre siden av Recherchefjorden ligger i vest Calypsostranda med en rekke historiske hvalfangst- og gruveminner.
Sysselmannen på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997-2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene. Stedet inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.
Dinkel
Dinkel er en elv i Tyskland og Nederland og en av sideelvene til Vechte fra venstre. Elven har en lengde på 93 kilometer, hvorav 47 kilometer av den ligger i Tyskland. Dinkel har sitt utspring i Nordrhein-Westfalen i Tyskland mellom Ahaus og Coesfeld.
Dinkel renner nordover til Gronau og krysser grensen til Nederland og Overijssel hvor den renner gjennom Denekamp. Dinkel krysser så grensen til Tyskland igjen til Niedersachsen før den munner ut i Vechte ved Neuenhaus.
Trondheim Matchmaking
Trondheim Matchmaking var en årlig internasjonal festival for kunst og ny teknologi i Trondheim i perioden 2002 til 2009. Festivalen ble arrangert av stiftelsen Trondheim Elektroniske Kunstsenter (TEKS) og var en møteplass for presentasjon av innovative idéer og kunstneriske prosjekter, et sted for å ivareta og utvikle kompetanse og ressurser innen ny teknologi og elektronisk kunst. Festivalen, som hvert år ble arrangert i oktober, fikk internasjonal oppmerksomhet og har siden 2010 blitt erstattet av biennalen Meta.Morf.
Terrasseblokk
Blokktypen ble opprinnelig utviklet for bygging i bratt terreng, og slik kunne utnytte tomter som tidligere har vært ubebyggelig, men har senere også blitt bygget i flatt terreng, og gir da ofte fordelen med varierende leilighetsstørrelse og store altaner.
Særlig har Selvaag Gruppen stått for mye utbygging mer terrasseblokker, blant annet på Vestli og Etterstad i Oslo.
Sarnes
Sarnes er en bygd i Nordkapp kommune i Finnmark. Den ligger ved Sarnesfjorden på sørsiden av Magerøya.
Bygda var uten veiforbindelse fram til 1999, da den nye E69 ble lagt via Sarnes. Arkeologiske undersøkelser i forbindelse med prosjekteringen av veien viste at bygda har vært bebodd helt siden slutten av siste istid.
Det ble opprettet et brevhus her fra 1. mai 1903. Brevhusstyrer var lærer Waldemar Larssen. Dette ble lagt ned allerede 31. mars 1907. Så ble det opprettet poståpneri på Sarnes fra 1. oktober 1930. Sarnes ble nedlagt som poststed 30. juni 1972, da stedet på dette tidspunktet var nesten helt fraflyttet.
Dampskipsekspeditør Alfons Olsen Sarnes var poståpner fra 1. oktober 1930. Han var født i (Søndre) Honningsvåg 13. juli 1895. Så var Edvin Johnsen midlertidig poståpner fra 22. april 1946. Alfons Olsen Sarnes kom så tilbake fra 1. juli 1946. Den siste tiden var poståpneriet dekket med vikarer.
Internatet på Sarnes ble åpnet i 1958 og fikk navnet Solvang Internatskole - etter 13 år i drift ble skolen lagt ned i 1971.
Victoria Land
Victoria Land er et landområde på det antarktiske kontinent beliggende vest for Rosshavet og øst for George V Land. Det ble oppdaget av James Clark Ross i januar 1841 og navngitt etter dronning Victoria av Storbritannia. En annen oppdager som utforsket Victoria Land er Douglas Mawson.
Green River (Colorado River)
Green River er en nordlig tilførsels- og sideelv til Colorado. Den er 1 175 km lang og ligger i det vestlige USA. Nedbørfeltet dekker deler av Wyoming, Utah og Colorado.
Elveløp
Elva har sin kilde i Wind River Range i Wyoming. Den første jernbanen over Rocky Mountains, bygd av Union Pacific Railroad (1864-1869), fører over Green River nær Citadel Rock i Wyoming. Elven renner så gjennom Utah på det meste av sin ferd, men er innom Colorado i ca. 64 km lengde. Mye av elveløpet går gjennom Colorado-platået med noen av de mest spektakulære canyonene i USA; under sin kurs gjennom Uinta Mountains danner den en veldig canyon, Lodore Gate, 1200 kilometer lang.
Dette er den største sideelven til Colorado River, med en gjennomsnittlig vannføring på 287 m³/s. Den forener seg med Colorado River vest for Monticello i Utah, i Canyonlands nasjonalpark.
Sideelv eller kildeelv?
Green Rivers status som sideelv til Colorado River ble til av politiske grunner. Tidligere regnet man det slik at Colorado River begynte der Green River sluttet. Her var det et elvemøte, og den andre kildeelven til Colorado bar navnet Grand River. I 1921 bad kongressrepresentanten Edward T. Taylor (fra Colorado) om at Congressional Committee on Interstate and Foreign Commerce endret Grand Rivers navn og status til Colorado River.
Franz Xavier Zwack
Franz Xaver von Zwack, også kalt Franz Xaver Zwack(h) von Holzhausen (født 1756, død 1843 i Mannheim) var en hoffråd og regjeringspresident i München og Speyer. Zwack ga trolig opphav til den regionale benevnelsen Zwockel, som personer fra Pfalz benyttet om Bayern.
Franz Xaver von Zwack var utdannet innenfor rettsvitenskap fra 1774 til 1776 i Ingolstadt, og ble i som Dr. jur. i 1777 ansatt i kanselliet i München. I 1778 ble han utnevnt som hoffråd.
Under dekknavnene «Cato», «Marcus Portius», «Donaus» og «Philipp Strozzi» var han den 1. mai 1776 en av de fem opprinnelige grunnleggerne av Illuminatus-ordenen. Der var han en av de såkalte aeropagittene og professor Adam Weishaupts høyre hånd frem til Adolph Freiherr Knigges inntreden i ordenen i juli 1780.
I 1778 ble han innviet i frimurerlosjen Zur Behutsamkeit i München, der han ble losjens heraldiker. Senere ble han også medlem av losjen «Theodor zum guten Rath».
Etter kurfyrstens andre edikt mot Illuminatus-ordenen den 2. mars 1785, ble han oppsagt fra sin stilling og landsforvist til Landshut.
Lusty Beg Island
Lusty Beg Island (fra irsk Loiste Beag) er ei øy i den ytre Lough Erne i Fermanagh, Nord-Irland. Tidlig på 1900-tallet eide Lady Hunt fra Alberta i Canada Lustymore Island og Lusty Beg Island, men da huset hennes på Lustymore Island brant ned ved et uhell, flyttet hun til Tyskland.
På 1950-tallet kjøpte kaptein Kosh fra den britiske hæren Lusty Beg Island og bygde sin første utleiehytte her. På 1960-tallet ble øya solgt til Bill og Ann O'Hara, som utviklet den videre som turiststed.
Karakter
Ordet karakter stammer opprinnelig fra gresk χαρακτήρ («risse inn»), og betegnet pregestempelet for mynter og segl samt selve pregingen.
I overført betydning har karakter siden kommet til å bety kjennetegn eller særmerker ved en person, gjenstand, hendelse eller lignende. Ordet har en rekke betydninger som er avledet av dette, slik som rollefigur (i teater) eller karakter som mål på prestasjoner (i utdannelse, se for eksempel karaktersystemer i Norge). Ordet kan også betegne moralsk fasthet («han har en sterk karakter»).
Som et lånord fra engelsk kan karakter også betegne en rollefigur innen film, skuespill og teater.
Referanser
Charakter Character Carácter Caractère キャラクター (曖昧さ回避) Charakter Caractere Caracter Характер
Stråssa
Stråssa er et tettsted i Lindesberg kommune i Örebro län i landskapet Västmanland i Sverige. Det ligger cirka femten kilometer nord for Lindesberg. I 2010 hadde tettstedet 306 innbyggere.
Fellingsbro
Fellingsbro er et tettsted i Lindesberg kommune i Örebro län i landskapet Västmanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 384 innbyggere.
Børre Hallingstad
Børre Hallingstad (født 1. september 1951) er en tidligere bandyspiller fra Drammen. Han var målvakt og representerte Bragerøens Ballklubb. Hallingstad debuterte på det norske landslaget i 1974 og fikk 15 A-landskamper. Han var også sentral i arbeidet med å slå sammen Bragerøen med Idrettsforeningen Sparta til Sparta/Bragerøen i 1983, og satt i klubbens første styre etter sammenslåingen. Hallingstad har gjennom en årrekke hatt sentrale verv i Sparta/Bragerøen.
ISSF 25 meter silhuettpistol
25 m silhuettpistol, også kjent som silhuettskyting eller silhuettpistol, er en av skyteøvelsene i ISSF og skytes med .22 LR pistoler. Øvelsen har vært på OL-programmet helt siden starten på de moderne olympiske leker i 1896. Reglene varierte mye fram til annen verdenskrig, etterpå var det bare små endringer til det kom to større revisjoner i 1989 og 2005. Den siste endringen førte til at utstyrsreglementet ble det samme som for 25 m standardpistol, noe som gjorde slutt på bruken av .22 Short-ammunisjon, samt spesialtilpassede grep og lett avtrekkervekt. Dette førte til at poengsummene ble lavere; verdensrekorden før 2005 var på 597 poeng, mens dagens rekord er på 591.
I stedet for å sløyfe spesielle pistoler for hurtigskyting, designet produsentene nye våpen, slik som Walther SSP, som følger reglementet for standardpistol, men som er optimalisert for hurtigskytingsøvelsen.
Skyteprogram
Tradisjonelt ble det i silhuettpistolkonkurranser brukt skiver som kunne vris 90 grader for å vises for skytteren, og deretter bli snudd tilbake for å forsvinne når skytetiden var ute. I løpet av de siste tiårene har disse skivene etterhvert blitt byttet  ut med elektroniske systemer som bruker rødt og grønt lys for å indikere starten og slutten på skytetiden, og som automatisk håndterer skudd som kommer for sent.
En serie består av fem skudd med ett skudd i hver blink innen en begrenset tid. Blinkene står ved siden av hverandre 25 meter fra skytteren. Når skivene kommer fram, må skytteren heve armen fra 45 graders vinkel og avfyre sine fem skudd. Hvis et skudd blir avfyrt for sent regnes det som bom.
Det er tre forskjellige skytetider for seriene: 8 sekunder, 6 sekunder og 4 sekunder. En omgang består av to serier i hver skytetid, og et fullt program består av to slike omganger, totalt 60 skudd. Siden skivene er runde, med høyeste verdi lik 10 for treff i midten er maks oppnåelig poengsumm 600.
I store konkurranser er de seks beste skytterne kvalifisert for finalen. Her stiller alle med 0 poeng. En dømmer kun treff eller bom. For å få treff må en skyte 9,7 poeng eller bedre. Det er en og en skytter som skyter. Etter at alle har skutt 4 serier begynner eliminasjon. Når 5 serien er skutt må skytteren med minst treff sette seg. Dette fortsetter til en har kåret en vinner.
Midterhuken
Midterhuken er et fjell og et sted med gamle fangstanlegg fra den nederlandske fangsten på 1600-tallet, ytterst på neset hvor Van Keulenfjorden og Van Mijenfjorden møtes, sørvest på Spitsbergen, Svalbard. Stedet ligger øst i Bellsund, helt vest i Nathorst Land. I Midterhukhamna er det rester av hustufter, spekkovner, utkikkstårn og graver. Her lå også en av bistasjonene til Hagerup i 1898. Det er totalt ferdsels­forbud på stedet på grunn av kulturminnene. Sysselmannen på Svalbard fører utvidet oppsyn og vedlikehold av stedet, som inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.