cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eirik Håkonsson
Erobringen av England
I kjølvannet av Ethelreds død beleiret de norrøne styrkene London. I henhold til Encomium Emmae ble beleiringen overvåket av Eirik Håkonsson. Den legendariske saga om Olav den hellige indikerer at Eirik var til stede ved beleiringen, og et vers av Tord Kolbeinsson sier at Eirik kjempet et slag med en Ulfkytel «vest for London».
Etter flere slag kom Knut og Edmund til en enighet om å dele kongedømmet England, men Edmund dør noen få måneder senere. I 1017 er Knut den udiskutable kongen over hele England, noe som ga ham tilnavnet «den mektige» eller «den store». Han delte landet inn i fire deler: Wessex beholdt han selv, East Anglia ga han til Torkjell Høge, Northumbria til Eirik, og Mercia til angelsakseren Eadric – som ble henrettet som forræder i løpet av det samme året. I henhold til Encomium Emmae befalte han Eirik «å betale denne mannen hva vi skylder ham». Nordmannen skilte hodet hans fra kroppen med øksa.
Siste år
Eirik Håkonsson forble jarl av Northumbria til han døde. Hans jarldømme er spesielt bemerkelsesverdig ved at det ikke er nedtegnet at han kjempet et eneste slag mot Skottland eller Strathclyde, som vanligvis truet Northumbria hele tiden.
Eirik er ikke nevnt i engelske dokumenter etter 1023. I henhold til engelske kilder ble han sendt i landflyktighet av kong Knut og dro tilbake til Norge. Det er svært lite sannsynlig og det er ingen norrøne kilder som bekrefter hans påståtte hjemreise. Det er ikke bekreftet at hans arvtager til jarldømmet, en danske eller en engelskfødt av dansk opprinnelse, Sigurd Digre, som regel nevnt som Siward, overtok før 1033. Eiriks død kan ikke bli plassert med sikkerhet mellom 1023 og 1033. Tradisjonelt blir hans død regnet for å ha skjedd i 1024. I henhold til norrøne kilder døde han av blødninger etter at drøvelen hans ble kuttet (en kjent prosedyre i middelalderens legekunst) enten akkurat før eller rett etter en pilegrimsreise til Roma.
Fylkesvei 632 (Sogn og Fjordane)
Fylkesvei 632 i Sogn og Fjordane (Fv632) gikk mellom Selje og Skårbø, og mellom Leikanger og Hoddevik i Selje kommune. Veien besto av to deltraséer uten direkte forbindelse.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 5752 og fylkesvei 5753.
Kommuner og knutepunkter
Forbindelse via –  –
Jording
Jording i energiteknikk, som i hjemmenes strømforsyning, lysnettet, er en sikkerhetsmekanisme mot skader på kroppen ved bruk av elektrisk strøm. Tanken er at alle overflater og punkter som på noen måte kan berøres av mennesker eller dyr ved elektriske systemer skal være solid forbundet med hverandre. Hvis denne betingelsen er oppfylt, kan det umulig oppstå potensialforskjeller, altså elektriske spenninger, mellom noen elektrisk drevet gjenstand som kan berøres. Jordledningen i stikkontakter fører denne forbindelsen. Kun ved å åpne deksler, luker eller apparater målrettet med verktøy, kan farlige punkter bli tilgjengelige. Man har valgt å forbinde dette felles punktet med moder jord. En slik forbindelse gjelder også for vannarmaturer og avløp, for eksempel i våtrom. Forbindelsen til moder jord skjer ofte med et jordspyd, en meterlang metallstang som er drevet ned i så fuktig og ustenete jord som mulig. En lynavleder koples også til et slikt spyd. I Norge blir elektrisk jord ikke levert av kraftselskapet; de tre fasene som leveres er elektrisk sentrert rundt et punkt som ligger nært lokal jord (jordspydet). Se også jord (elektronikk) for signaljord.
Polaritet (kjemi)
Kjemisk polaritet er en tilstand i en atomgruppe der den elektriske ladningen er forskjøvet, slik at tyngdepunktene for henholdsvis positiv og negativ ladning ikke ligger på samme sted. Denne forskyvningen har betegnelsen elektrisk dipolmoment og kan angis i Coulombmeter.
Jording
Jording er en essensiell del av elektrofaget og elektronikkfaget.
Innen elektro er jording en kritisk del av forskrifter, prosjekteringer, installasjoner og sikkerheten rundt bruk av elektriske systemer. For elektrisk togtrafikk er moder jord brukt som den ene lederen av energitransporten.
Polaritet (kjemi)
Polare stoffer har en positivt elektrisk ladet ende (+pol), og en negativt elektrisk ladet ende, som for eksempel vannmolekylet.
Odd Arild Amundsen
Odd Arild Amundsen (født 6. juni 1951) er en tidligere fotball- og bandyspiller fra Drammen. Han tilbrakte sine ungdomsår i Bragerøen, men spilte fra 1968 fotball i Strømsgodset. Der ble han med på klubbens storhetstid og var med på å vinne tre norgesmesterskap (1969, 1970 og 1973) og ett seriegull i 1970. Amundsen spilte 176 obligatoriske kamper for Strømsgodset og scoret 29 mål fram til han ga seg i 1975. Han spilte midtbane og var kjent for sitt gode skudd og sin målteft.
Polaritet (kjemi)
Polare molekyler samhandler gjennom dipol–dipol intermolekylære krefter og hydrogenbindinger. Polaritet ligger til grunn for en rekke fysiske egenskaper, inkludert overflatespenning, løselighet og smelte- og kokepunkter.
NS-barn
NS-barn et begrep som brukes om barn av foreldre som var aktive i Nasjonal Samling under andre verdenskrig i Norge.
Ernie Terrell
Ernie Terrell (født 4. april 1939 i Belzoni i Mississippi, USA, død 16. desember 2014) var en amerikansk bokser. Han var verdensmester (WBA) i tungvektsboksing 1965–67.
Jording
Generelle symboler
Alle disse jordsystemene møtes og kobles sammen for å beskytte alle delene av det elektriske systemet.
Jordmetode
Man jorder for eksempel ved å trekke jordledere fra sikringsskapet til et jordingspunkt i jorda utenfor bygget. Dette kan være ett eller flere sammenkoblede jordspyd, uisolert kobberleder som kan være forlagt under bygningens fundament eller andre jordmetoder. Dette kobles så inn på en jordskinne i sikringsskapet slik at vi kan viderekoble jord ut til stikkontakter, lamper og andre apparater i de enkelte delene i anlegget.
Tidligere ble jordlederen ofte tilkoblet vannledningen inn til huset. Det fungerer bra med vannledninger av metall, men nå brukes vannledninger av plast som ikke leder strøm. Når en bytter vannledning til et bygg, må en ta hensyn til dette og eventuelt opprette et nytt jordingspunkt.
I en periode fra 1940- til 60-tallet var det ikke uvanlig å koble jording på stikkontakter og elektriske apparater til innvendige vannrør av metall. På den måten slapp man å legge egne jordledere fram til sikringsskapet. Denne løsningen har aldri vært formelt godkjent og anses i dag som en feil på det elektriske anlegget.
Formål
Man jorder for at berøringsspenningen ved en jordfeil skal utlikne seg med bakken rundt for å hindre at mennesker og dyr blir utsatt for farlige strømmer ved kontakt med elektrisk ledende deler. Jording hjelper da også jordfeilbryteren med å oppdage jordfeilen i det øyeblikket feilen oppstår.
NS-barn
Begrepets gjennombrudd
Begrepet ble først introdusert i offentligheten i 1988 av Asgeir Oldens bok Fødd skuldig, som bestod av elleve intervjuer med NS-barn, alle anonyme unntatt Bente Blehr, datter av NS-ministeren Eivind Blehr.
Jording
Formål
Enkelte ganger så er det best for apparater som datamaskiner, skrivere, nettverksutstyr, etc. å bli koblet på en jordet strømforsyning. Dette er bra i og med at alle apparatene som er koblet sammen får en felles leder, nemlig jordlederen, som de kan utlikne spenningsforskjeller og statiske ladninger med hverandre igjennom. På denne måten unngår man havari og slitasje på apparatene eller andre utilsiktede oppførsler. Om det for eksempel oppstår potensialforskjeller mellom datamaskinen og et annet apparat så kan det bli farlig å berøre begge to samtidig. Er begge apparatene jordet så vil det ikke bli spenningsforskjeller. Det betegnes da som at apparatene er «utlikningsforbundet» med hverandre. Uten denne forbindelsen så ville strømmen funnet alternative veier, om det så måtte være et menneske, eller små og skjøre signalledere som ikke er beregnet for utlikningsformål. Jordingen kan også bidra til å fjerne elektromagnetisk støy fra apparater som er laget i metall eller eliminere støy i kretser, noe som er smart i områder der elektromagnetisk støy kan ha uheldig påvirkning av signalutstyr, datamaskiner og andre digitale komponenter. Da benyttes spesielle kabler med metallskjerm rundt lederne. Når skjermen jordes i ene enden så vil den elektromagnetiske støyen bli eliminert i skjermen.
NS-barn
Begrepets gjennombrudd
Gjennombruddet i den offentlige opinion kom i 1993 med selvbiografien Gutten fra Gimle av Eystein Eggen. Boken vakte stor oppsikt og anerkjennelse. Flere fremstående representanter for krigstidens norske regjering i London skrev at Eggens bok først nå dokumenterte at det var vanskelig å vokse opp som NS-barn. «En ærlig, verdifull og vekkende bok som angår alle,» skrev flyveresset generalmajor Werner Christie i Aftenposten, og slo fast at Eggens bok vinklet andre verdenskrig på en måte som historieskrivningen før hadde oversett.
Ernie Terrell
5. mars 1965 beseiret han Eddie Machen og vant WBAs verdensmestertittel i tungveksboksing. Han mistet tittelen 6. februar 1967 da han tapte for Muhammad Ali.
Polaritet (kjemi)
Polaritet av bindinger
Ikke alle atomer tiltrekker seg elektroner med samme kraft. Mengden "trekk" et atom utøver på elektronene kalles dets elektronegativitet. Atomer med høye elektronegativiteter - som fluor, oksygen og nitrogen - utøver større trekk på elektroner enn atomer med lavere elektronegativiteter som alkalimetaller og jordalkalimetaller. I en binding fører dette til ulik deling av elektroner mellom atomene, ettersom elektroner vil bli trukket nærmere atomet med høyere elektronegativitet.
NS-barn
Begrepets gjennombrudd
Debatten om boken varte frem til femtiårsjubileet i 1995. Stortinget avga da en erklæring, på forhånd drøftet i samtlige partigrupper. NS-barna ble nevnt først i Stortingets beklagelse overfor krigsbarna. En lignende saksgang lar seg ikke påvise i noe annet tyskokkupert land, selv om problematikken etterhvert er vel kjent.
Odd Arild Amundsen
I 1976 gikk Amundsen til Lyn og ble der i en sesong før han meldte overgang til Drafn hjemme i Drammen. I Drafn ble han fra 1977 til 1982, fra 1979-1980 var han spillende trener. Han gjorde comeback for Strømsgodset i 1984 i daværende 2. divisjon.
I bandy spilte Odd Arild Amundsen for sin moderklubb Bragerøen, senere Sparta/Bragerøen så å si hele karrieren. I sesongene 1969/70 og 1970/71 var han imidlertid i Strømsgodset, men slapp ikke til på førstelaget fordi han ikke hadde tid til å trene for fullt. Han gikk derfor tilbake til Bragerøen i 1971. Han spilte senest i bandyens øverste divisjon i 1985/86-sesongen.
Polaritet (kjemi)
Polaritet av bindinger
Fordi elektroner har en negativ ladning, fører ulik deling av elektroner i en binding til dannelsen av en elektrisk dipol: en separasjon av positiv og negativ elektrisk ladning. Fordi mengden av ladning som er atskilt i slike dipoler, vanligvis er mindre enn en grunnladning, kalles de partielle ladninger, betegnet som δ+ (delta pluss) og δ- (delta minus). Disse symbolene ble introdusert av Sir Christopher Ingold og Dr. Edith Hilda (Usherwood) Ingold i 1926. Binding dipolmomentet beregnes ved å multiplisere mengden ladning som er separert og avstanden mellom ladningene.
Disse dipolene i molekyler kan samhandle med dipoler i andre molekyler, og skape dipol-dipol intermolekylære krefter.
Klassifisering
Bindinger kan falle mellom de to ytterpunktene - å være helt upolare eller helt polare. En helt upolar binding oppstår når elektronegativitetene er identiske og derfor har en forskjell på null. En fullstendig polær binding kalles mer korrekt en ionebinding, og oppstår når forskjellen mellom elektronegativiteter er stor nok til at det ene atom faktisk tar et elektron fra det andre. Uttrykkene "polar" og "upolær" brukes vanligvis på kovalente bindinger, det vil si bindinger der polariteten ikke er fullstendig. For å bestemme polariteten til en kovalent binding ved hjelp av numeriske midler, brukes forskjellen mellom atomenes elektronegativitet.
Bindingspolaritet er vanligvis delt inn i tre grupper som er løst basert på forskjellen i elektronegativitet mellom de to bundet atomene. Ifølge Pauling-skalaen:
Som kvantemekanisk beskrivelse foreslo Pauling at bølgefunksjonen for et polært molekyl AB er en lineær kombinasjon av bølgefunksjoner for kovalente og ioniske molekyler: ψ = aψ(A:B) + bψ(A+B−). Mengden kovalent og ionisk karakter avhenger av verdiene til de kvadratiske koeffisientene a2 og b2.
Polaritet av molekyler
Et molekyl består av en eller flere kjemiske bindinger mellom molekylære orbitaler med forskjellige atomer. Et molekyl kan være polart enten som et resultat av polare bindinger på grunn av forskjeller i elektronegativitet som beskrevet ovenfor, eller som et resultat av et asymmetrisk arrangement av upolare kovalente bindinger og ikke-bindende elektronpar kjent som en full molekylær orbital.
Polare stoffer
Et polært molekyl har en netto dipol som et resultat av de motsatte ladningene (dvs. har delvis positive og delvise negative ladninger) fra polare bindinger arrangert asymmetrisk. Vann (H2O) er et eksempel på et polart molekyl siden det har en liten positiv ladning på den ene siden og en liten negativ ladning på den andre. Dipolene kanselleres ikke, noe som resulterer i en nettodipol. På grunn av den polare naturen til selve vannmolekylet, er andre polare molekyler vanligvis i stand til å løses opp i vann. I flytende vann har molekyler en fordeling av dipolmomenter (område ≈ 1,9 - 3,1 D (Debye)) på grunn av mangfoldet av hydrogenbundne miljøer. Andre eksempler inkluderer sukker (som sukrose), som har mange polære oksygen-hydrogen- (-OH) grupper og generelt sett er svært polære.
Hvis bindingsdipolmomentene til molekylet ikke kanselleres, er molekylet polært. For eksempel inneholder vannmolekylet (H2O) to polære O-H-bindinger i en bøyd (ikke-lineær) geometri. Bindingsdipolmomentene kanselleres ikke, slik at molekylet danner en molekylær dipol med sin negative pol ved oksygenet og sin positive pol midt mellom de to hydrogenatomene. På figuren forbinder hver binding det sentrale O-atomet med en negativ ladning (rød) til et H-atom med en positiv ladning (blå).
Hydrogenfluorid, HF, molekylet har polare kovalente bindinger - i de kovalente bindingen fortrenges elektroner mot det mer elektronegative fluoratomet. Ammoniakk, NH3, er et molekyl med tre N-H-bindinger, hvor de bare er litt polar (mot det mer elektronegative nitrogenatomet). Molekylet har to enkeltelektroner i en bane som peker mot den fjerde toppen av et tetraeder, som spådd av (VSEPR-teorien). Denne orbitalen deltar ikke i kovalent binding; den er elektronrik, noe som resulterer i en kraftig dipol over hele ammoniakkmolekylet. I ozon (O3) -molekyler er de to O-O-bindingene ikke-polare (det er ingen elektronegativitetsforskjell mellom atomer av samme element). Distribusjonen av andre elektroner er imidlertid ujevn - siden det sentrale atomet må dele elektroner med to andre atomer, men hvert av de ytre atomer må dele elektroner med bare ett annet atom, er sentralatomet mer fratatt elektroner enn de andre (det sentrale atomet har en formell ladning på +1, mens de ytre atomene hver har en formell ladning på - 1⁄2). Siden molekylet har en bøyd geometri, blir resultatet en dipol over hele ozonmolekylet.
Når man sammenligner et polart og upolart molekyl med lignende molare masser, har det polare molekylet generelt et høyere kokepunkt, fordi dipol – dipolinteraksjonen mellom polare molekyler resulterer i sterkere intermolekylære attraksjoner. En vanlig form for polær interaksjon er hydrogenbindingen, som også er kjent som H-bindingen. For eksempel danner vann H-bindinger og har en molarmasse M = 18 og et kokepunkt på +100°C, sammenlignet med ikke-polær metan med M = 16 og et kokepunkt på -161°C.
NS-barn
Begrepets gjennombrudd
Arbeiderpartiets stortingsrepresentant Bjørgulv Froyn gruppe viste til denne erklæringen i en debatt i 2001, og gikk der inn for Eggen som statsstipendiat. Det samme forslaget var også framsatt fra Francis Sejersted, formann i Den Norske Nobelkomite, og Ole Wilhelm Klüwer, gjennom mange år en aktiv talsmann for NS-barnas støtteforening.
Polaritet (kjemi)
Upolare stoffer
Et upolart stoff er i motsetning til polare stoffer et molekyl med symmetrisk ladningsfordeling. Det oppstår ikke poler i noen ender, unntatt spontant innimellom når elektronfordelingen er ujevn. Når spontane ujevne elektronfordelinger oppstår innad i et upolart molekyl vil det kunne oppstå svake elektrostatiske bindinger mellom molekylene. Vi kaller kreftene som holder slike bindinger sammen for Londonkrefter eller dispersjonskrefter. Karbondioksid (CO2) har to polære C = O-bindinger, men CO2-geometrien er lineær slik at de to bindingsdipolmomentene kanselleres og det ikke er noe netto molekylært dipolmoment; molekylet er ikke-polart.
Eksempler på upolare forbindelser til husholdningen inkluderer fett, olje og bensin. De fleste ikke-polare molekyler er ikke vannoppløselige (hydrofobe) ved romtemperatur. Mange upolare organiske løsningsmidler, som terpentin, er i stand til å oppløse upolare stoffer.
NS-barn
NS-barn i offentlighet og litteratur
Den selvbiografiske litteraturen om emnet er sparsom, trolig grunnet «redselen for å bli gjenkjent» slik Olden skriver i forordet til sin intervjusamling. Litterært ble emnet behandlet med stor suksess av Bergljot Hobæk Haff. I 1996 skrev hun romanen Skammen, senere dramatisert og oppført på Nationaltheatret med Anne Krigsvoll i hovedrollen som Idun Hov.
Ernie Terrell
Han gikk 55 kamper som profesjonell. Han vant 46 (hvorav 21 på knockout) og tapte 9. Han trakk seg fra boksingen i 1973 og startet som musikkprodusent i Chicago i Illinois. Han hadde også sanggruppa Ernie Terrell & the Heavyweights sammen med søstera Jean Terrell, som på 1970-tallet overtok som førstesanger i The Supremes etter Diana Ross.
NS-barn
NS-barn i offentlighet og litteratur
Baard Herman Borge skrev sin doktoravhandling om NS-barna. Norge hadde Europas største krigsoppgjør med nesten 50.000 mennesker straffedømt for landsforræderi i historiens eneste eksempel på at alle medlemmene i et politisk parti er blitt straffet. Et påfallende funn var at de negative konsekvensene for NS-barna var like store for barn av helt passive partimedlemmer, som for barn av dem som foretok seg alvorlige lovbrudd. Borge intervjuet gjennom årene nesten 500 NS-barn og fant dem som gruppe ganske lik andre nordmenn, bortsett fra at de oppfattet behandlingen av NS-medlemmene etter krigen som urettferdig.
Holocaust-senteret foretok en utredning som konkluderte med at mange NS-barn ble utsatt for en rekke uformelle sanksjoner i etterkrigstiden. De ble kollektivt stigmatisert, og ifølge utdanningsminister Iselin Nybø utlyste regjeringen i 2018 et forskningsprosjekt om myndighetenes behandling av barna. Få har våget å stå frem om det de ble utsatt for, men da Eli Nordvik, datter av Quislings kusine, barnebokforfatterinnen Eli Quisling Nordvik, skulle begynne på Valle skole, ble hun kalt inn på rektors kontor fordi han hadde undersøkt hennes fortid som nazist på Lillehammer den gang hun var syv år gammel - men ga henne likevel skoleplass. Da Eivind Blehrs datter Bente i 1978 selv fikk en datter, var overlegen på klinikken svært uvennlig mot henne og sa til andre: «Det er dem stornazistene som bor der ute.»
NS-barnet Bjørn Westlie skrev boken Fars krig og vant med den Brage-prisen for 2008. Sammen med Knut Engelskjøn oppfordret Westlie alle andre NS-barn til å beklage sine foreldres handlemåte under krigen, noe som utløste debatt, blant annet om man kan be om unnskyldning for andres handlinger, som om man var ansvarlig for disse.
I mai 2015 presenterte Ingebjørg Jensen en tegneseriebok, Nazistemplet, der hun tegnet fire NS-barns historier. Disse ønsket selv å stå åpent frem med navn, men etter press fra søsken, barn og barnebarn gikk de med på å forbli anonyme.
Jording
Typer jording
De mest normale jordingstypene er:
Ved nybygg er jordline og jordplate vanlig. Skal man jorde et allerede eksisterende anlegg, legges det jordspyd. Dersom et spyd ikke tilfredsstiller kravet, må man legge flere spyd og koble disse i parallell for å redusere den totale motstanden.
Baal-syklusen
Baal-syklusen er en tekst fra ugarittisk mytologi, som skildrer torden- og fruktbarhetsguden Baals kamp mot skaperguden Els to sønner havguden Yammu og dødsrikeguden Motu, for å oppnå lederrollen blant gudene.
Teksten er bare kjent i fragmener fra seks leirtavler med kileskrift som er funnet i Ugarit i utgravninger fra 1930–33. Den er nedskrevet under kong Niqmaddu II i byens storhetstid i yngre bronsealder, ca 14.-12. århundre f.Kr.; men har trolig hatt en muntlig forhistorie, minst tilbake til 18. århundre f.Kr., da Baal fikk sin posisjon i Ugarit.
Den delen av teksten som er kjent kan deles i tre deler. Først bekjemper Baal havguden Yammu (og Naharu). I den andre delen søker Baal anerkjennelse fra El, og retten til å bygge et palass i gudenes rike. I den tredje delen forsøker Baal å overvinne Motu, men må gi tapt. Baals død truer imidlertid balansen i kosmos, og Motu må gi etter og inngå en maktfordeling med Baal. Tekstens funksjon har trolig dels vært å legitimere Baals lederposisjon i ugarittisk mytologi, og dels vært å gi en kosmogonisk forklaring på forholdet mellom livskreftene (Baal) og kaoskreftene havet (Yammu) og døden (Motu).
Teksten er utgitt på norsk i antologien Baal, gudenes konge i Ugarit, 2008.
Svart granbarkbukk
Svart granbarkbukk (Tetropium castaneum) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den følger stort sett granas naturlige utbredelse i Norge.
Tsjernivtsi oblast
Tsjernivtsi oblast (ukrainsk: Чернівецька область) er en provins (oblast) i Ukraina. Provinsens areal er 8 097 km². I 2006 hadde Tsjernivtsi oblast 904 423 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Tsjernivtsi.
Thomas N. Armstrong III
Thomas N. Armstrong III (født 30. juli 1932 i Portsmouth i Virginia, død 20. juni 2011 i Manhattan) var en amerikansk museumskurator.
Tsjernivtsi oblast
Provinsen ligger sørvest i Ukraina og grenser til Romania i sør og til Ivano-Frankivsk oblast i vest, Ternopil- og Khmelnytskyj oblast i nord og Vinnytsia oblast i øst.
I Hertsa-området på grensen mot Romania er 93 % etnisk rumenere.
Svart granbarkbukk
Levevis
Larvene utvikler seg i nylig døde graner, sjeldnere furuer. Noen ganger kan også svekkede, levende trær angripes. Larvene lever nær ved bakken mellom barken og veden, og går ikke inn i veden. Larveutviklingen tar 1-2 år. Puppen ligger gjerne over et år før den klekkes. De voksne billene er aktive i mai-juli. De er nattaktive, om dagen kan man finne dem under løs bark. Larvene av denne arten kan bidra til å ta livet av tørkestressede trær.
Friidrett under Sommer-OL 2004 – 400 meter kvinner
400 m kvinner ved Sommer-OL 2004 ble gjennomført på Athens olympiske stadion mellom 21. august og 24. august.
Resultater
Fra de seks kvalifiseringsheatene gikk de to første i hvert heat og de to raskeste tidene ellers videre til semifinalen. Fra de tre semifinalene gikk de fire fremste i hvert heatet videre til finalen.
Alla tider vises i sekunder.
Q automatisk kvalifisert.
q en av de raskeste tidene ellers.
DNS startet ikke.
DNF kom ikke i mål.
NR markerer nasjonsrekord.
PB markerer personlig rekord.
Liste over Indias administrative distrikter
Dette er ei liste over Indias administrative distrikter, sortert etter delstat.
{|
Friidrett under Sommer-OL 2004 – 400 meter kvinner
Resultater
DSQ markerer diskvalifisert eller utestengt.
Jack McCulloch
Han var i 1889 med på å starte ishockeylaget Winnipeg Victorias, og han var også aktiv utøver i roing og sykling. I 1890 ble han profesjonell, og reiste rundt i Canada og USA hvor han holdt oppvisninger i kunstløp og deltok i hurtigløpsdueller. McCulloch er innlemmet i Canadas Sports Hall of Fame (1960) og Manitoba Sports Hall of Fame.
The Daleks
The Daleks er en Doctor Who-historie på 7 episoder som ble vist på BBC One fra 21. desember 1963 til 1. februar 1964. Den var en av mange Doctor Who-historier som var på vei til å bli destruert av BBC i 1970-årene. I 1978 fant Ian Levine episodene hos BBC bare timer før de skulle destrueres. Han klarte derfor å redde dem.
Dette er historien som introduserte dalekene, de mest berømte monstrene fra Doctor Who. Terry Nation sa en gang at han fant på navnet etter å ha sett et leksikon hvor et av bindene inneholdt ord fra Dal til Lek. Senere sa at han det bare var en god historie han fortalte til pressen og at han hadde funnet på navnet. Designeren opprinnelig utpekt til denne historien var Ridley Scott, som senere skulle bli en berømt filmregissør. På grunn av et problem med Scotts timeplan, ble han erstattet av Raymond Cusick, som deretter designet dalekene.
Dette er den første historien hvor Doktoren sier Ians etternavn feil. Han kaller ham Chesterfield i The Dead Planet og Chesserman i The Expedition.
Historien ble utgitt på VHS to ganger, først som på to videokassetter i 1989 og senere i en restaurert versjon i 2000. Den ble restaurert igjen og gitt up på DVD-settet Doctor Who: The Beginning i 2006 sammen med historiene An Unearthly Child og The Edge of Destruction.
Episoden The Survivors ble tatt opp 22. november 1963. Bare minutter før opptaksstart, ble de informert om at John F. Kennedy hadde blitt drept. Det ble bestemt at de skulle fortsette opptaket likevel. Dagen etter debuterte Doctor Who på britiske TV-skjermer.
1. The Dead Planet
Tardisen lander i en forsteinet jungel og alle sammen går ut for å utforske. De ser en stor by i det fjerne som doktoren vil utforske, men Ian og Barbara vil dra hjem. På vei tilbake til tardisen blir Susan skremt av noe som kommer borti henne. Etter at de har kommet seg inn så hører de noen lyder utenfor, men skanneren viser ingenting. Doktoren tar en bit fra konsollen uten at de andre merker det og gjemmer den. Han starter dematerialiseringsprosessen, som da selvfølgelig ikke virker. Doktoren sier at den fluidtekniske koblingen trenger kvikksølv. Siden de ikke har noe om bord så må de utforske byen.
Den nesten morgenen finner de en boks på utsiden når de skal dra til byen. Boksen inneholder ampuller med en ravgul væske som Susan plasserer inne i tardisen før de drar. I byen så finnes det ikke trapper, bare ramper og korte, avrundete dører. Barbara klarer å åpne en og går innenfor. Døren stenger seg bak henne og hun blir isolert fra resten av gruppen. Hun ender opp i en heis som går ned i bakken. Etter at den har stoppet så åpner en ny dør seg og hun går ut i en korridor. Ett panel åpner seg bak henne og en mekanisk arm kommer ut.
2. The Survivors
Ian, Susan og doktoren finner et rom fylt av maskiner. Doktoren ser en geigerteller som viser at de har blitt utsatt for radioaktiv stråling. Susan bemerker at skipet kan ta de et sted hvor de kan bli helbredet, men Ian minner henne på at skipet ikke virker. Doktoren innrømmer at han hadde klusset med delen som ikke virket og sier at de kan dra likevel. Ian tar delen og forbyr ham å dra før de finner Barbara.
De kommer inn i ett nytt rom hvor dalekene omringer og fanger dem. Ian prøver å rømme, men en av dem skyter ham. De blir sperret inne i en celle hvor Barbara også befinner seg. Ian forteller henne at de har strålingssyke og at hvis de ikke blir behandlet for det så vil de dø. Dalekene henter doktoren og avhører ham. Han finner ut at dalekene og thalene en gang var i krig med hverandre og de bombet hele planeten med nøytronbomber. Dalekene vet at noen av thalene har overlevd, men de har ikke funnet noen. De mistenker at thalene har mutert. De beskylder doktoren for å bryte seg inn i byen for å stjele medisiner, noe som får doktoren til å innse at det de fant utenfor tardisen var medisiner mot strålingen. Dalekene sier at de ikke kan dra ut av byen og beordrer en av dem til å dra tilbake til tardisen for å hente medisinene slik at dalekene kan bruke det selv. Doktoren returnerer til cellen og forteller de andre om det før han besvimer. Susan ender opp med å dra og etter en lang tur finner tardisen i skogen. Hun går inn i den og henter medisinene. Når hun kommer ut igjen står en stor mann der.
3. The Escape
Han forteller at han er en thal som heter Alydon og at det var han som hadde lagt igjen medisinene. Susan forteller at de andre har blitt fanget av dalekene og Alydon sier at han ikke visste at dalekene fremdeles var i live. Alydon gir Susan mer medisiner som hun skal prøve å smugle inn til de andre i cellen.
Susan returnerer til byen og gir de andre medisinene hun hadde gjemt på seg. Susan forteller de at thalene holder på å sulte ihjel og at de prøver å få til en avtale med dalekene om å hente mat i byen. Dalekene spionerer på fangene og det er overbevist om at thalene vil angripe byen hvis de får komme inn i den. Dalekene gir fangene mat og forteller at de vil hjelpe thalene. De forstår da at de har blitt avlyttet.
Alydon forteller thalene og deres leder Temmosus om Susan og dalekene. Temmosus lurer på om de endelig skal få fred mellom thalene og dalekene. Alydon sier at Susan har tatt med en beskjed til dalekene og at de skal vente på et svar. Hvis de ikke får ett svar så vil de anta at dalekene fremdeles er fiendtlige.
Susan forteller de andre i cellen hva hun har funnet ut. De planlegger å rømme. Doktoren og Ian later som at de sloss og Susan hopper opp på Ian og river ned kameraet i cellen. Doktoren deduserer at dalekene bruker statisk elektrisitet til å forflytte seg og at de derfor bare kan bevege seg på metall. De finner ut at kappen Alydon gav Susan ikke kan lede strøm og er derfor perfekt til å stoppe en dalek med.
En thal tar med Susans beskjed til Ganatus. Dalekene sier at de vil legge igjen mat i byen som et tegn på fred. Senere angriper Ian, Susan, Barbara og Doktoren en dalek som kommer med mat og deaktiverer den. Ian klatrer inn i maskinen men klarer ikke å bevege den. De andre må derfor hjelpe ham rundt.
4. The Ambush
Ian finner tilslutt ut hvordan han skal bevege seg. De møter en dalek og Ian sier at han tar med fangene til avhøring. Daleken lar de passere og Doktoren låser døren bak dem. Ian prøver å komme seg ut, men toppen sitter fast. Daleken rapporterer om fangetransporten og finner ut at det ikke er sant. Han slår på alarmen og dalekene begynner å skjære seg gjennom døren. Gulvet blir magnetisert og Ian sitter fast inne i dalekmaskinen. De andre flykter, og Ian klarer å komme seg ut akkurat før dalekene kommer seg inn i rommet.
De ser thalene, som kommer inn i byen og prøver å advare de, men rommet de er i er lydtett. Ian sender de andre til tardisen mens han selv går etter thalene. Thalene finner maten og Temmosus ber dalekene om fred, men har får ikke svar. Når thalene tar maten kommer dalekene inn og dreper Temmosus. Ian prøver å advare ham, men kommer for sent. Dalekene dreper Temmosus og Ian klarer å rømme. Han møter Alyon og de kommer de seg ut av byen. De overlevende møtes ved tardisen og Dyoni, en ung kvinne, viser Doktoren deres historiske nedtegnelser, som går en halv million år tilbake i tid. Doktoren håper han kan bruke stjernekartene til å finne ut hvor de er i universet.
Alydon blir valgt til leder og han lurer på hvorfor dalekene hater thalene. Ian tror de er xenofobe, noe som betyr at alltid vil prøve å utrydde thalene. Thalene er pasifister og nekte å kjempe. Ian sier at de da vil tilslutt bli utryddet, men Alydon nekter å høre og sier at ikke vil diskutere det mer. Doktoren finner ut at begge sider en gang var mennesker. De muterte og mens thalene igjen ble til mennesker, ble dalekene til sin nåværende form. Ian prøver å få resten til å kjempe mot dalekene forgjeves. Han finner ut at dalekene tok den fluidtekniske oppkoblingen og de må derfor dra tilbake til byen før de kan forlate planeten.
5. The Expedition
Dalekene har i mellomtiden laget mere av medisinen fra thalene og holder på med å teste den. De har forbedret spioneringsutstyret slik at den kan spionere på thalene. Det blir klart for de at thalene vil snart angripe. Barbara prøver å få Ian til å overbevise thalene om at de må slåss. Han snakker igjen med Alydon, som ikke vil høre. Først når han truer med å ta Dyoni med til byen for å¨bytte henne mot oppkoblingen reagerer Alydon og slår Ian. Det viser seg at de vil slåss for sin egen overlevelse likevel.
Dalekene finner ut at medisinen er dødelig for de fordi de har blitt vant til strålingen. Hvis bare dalekene skal overleve må de øke strålingen slik at thalene dør. Thalene deler seg opp i to grupper. En vil gå til byen gjennom en myr og rundt en innsjø til fjellene bak byen, mens den andre gruppen, ledet av Doktoren, vil sabotere dalekenes overvåkningssystem. Thalene bruker mesteparten av dagen på å krysse myra. Da de kommer til innsjøen ser Ian en skapning i den.
På morgenkvisten rapporter en thal, Elyon, at han har sett rør som kommer ut av innsjøen og går opp og gjennom fjellene. Rørene viser seg å lede vann inn til byen. Elyon skal til å fylle vannsekkene, men før han kan begynne begynner vannet å boble. De andre hører at han hyler og de løper til innsjøen. Da de kommer frem, er Elyon sporløst forsvunnet.
6. The Ordeal
De begynner å gå mot fjellet og der finner Barbara en sprekk. Ganatus binder et tau til beltet sitt og går inn for å utforske. Han finner et fall som er rundt 30 fot dypt. Når han klatrer ned, glir tauet og Ganatus faller. Han overlever og finner tunneler som kan lede ut av fjellet. Doktorens gruppe bruker speil til å reflektere sollys inn i dalekenes kamera. Dalekene kan ikke se noe og frykter at blir angrepet.
Sukhoj Su-57
Sukhoj Su-57 er et femte generasjons jagerfly under utvikling i Russland for det russiske flyvåpenet. Da programmet startet var det kjent som Sukhoj PAK FA (russisk: ПАК ФА) hvor PAK FA står for Perspektivnyj Aviatsionnyj Kompleks Frontovoj Aviatsii (Перспективный авиационный комплекс фронтовой авиации på russisk) som betyr noe som «fremtidig luft kompleks for taktiske flyvåpen». T-50 ble så navnet på prototypen utviklet av Sukhoj for PAK FA-programmet. Flytypen bygges av et konsortium ledet av Sukhoj. Det er ment at Su-57 skal erstatte MiG-29 og Su-27 i russisk tjeneste. India er med på prosjektet.
The Daleks
6. The Ordeal
Ians gruppe finner en tunnel. Antodus er sikker på at de vil dø. Ganatus prøver å berolige ham, men Antodus insisterer på å forlate de andre for å dø. De begynner å slåss og Ganatus slår til Antodus. Da taket begynner å gi etter drar Ganatus Antodus i sikkerhet og forteller Ian at det var Antodus som reddet dem.
Doktoren, Susan og Alydon kommer til hovedantennen. De finner to kontrollbokser på sokkelen og Doktoren knuser kontrollstavene i den ene boksen. Han er bekymret over at angrepet kan varsle dalekene og sender Alydon tilbake til sitt folk. Doktoren tapper boksene for statisk elektrisitet, men dalekene omringer de før de kan rømme.
Tunnelen som Ian fant leder de til en kant på en side av et stup, som han nesten faller ned i. Ian og Ganatus finner ut at den eneste måten de kan komme over er ved å hoppe. Dalekene tar Doktoren og Susan til kontrollrommet i byen og anklager de for sabotering. Doktoren minner dalekene på at det var de som forrådte thalene og han spør dalekene om å hjelpe thalene. De avslører at de frigjøre mere stråling som vil drepe thalene for godt.
Sukhoj Su-57
MiG-MFI
Historien til PAK FA går tilbake til Mikojan-Gurevitsj MiG-39/1.42 MFI-prosjektet. Det var opprinnelig bestemt at MiG-39 (en forbedring av MiG-35) skulle bli Russlands svar på amerikanske F-22. Slik gikk det imidlertid ikke. Planen ble lagt på is, og det hele utviklet seg til et forskningsprosjekt med et stk eksperimentfly i stedet. Navnet på prosjektet ble også endret, først til 1.42 MFI, og deretter til 1.44 MFI. Dette prosjektet blir vanligvis forkortet til MiG-MFI.
The Daleks
6. The Ordeal
Ian, Ganatus, Barbara og Kristas hopper over stupet, men Antodus står igjen. Ian kaster et tau til Antodus og han binder det rundt seg. Han prøver å hoppe, men faller ned i stupet. Ian klarer ikke å holde igjen og blir sakte dratt ned.
7. The Rescue
Før Ian også faller ned kutter Antodus tauet og ofrer seg selv.
Doktoren og Susan er sperret inne i kontrollrommet. De prøver å forgjeves snakke dalekene til fornuft. Strålingen som dalekene trenger vil drepe thalene. Derfor kan bare en rase overleve. I hulene rapporterer Kristas at veien ut er blokkert av et ras. Ganatus er klar til å gi opp. Etter at lysene de har med seg dør ut, finner Ian et hull det kommer lys gjennom. Han gjør det større og det viser seg at de har kommet frem til byen.
Sukhoj Su-57
MiG-MFI
MiG-MFI som skulle blitt et eget masseprodusert fly, ble i stedet russernes svar på amerikanernes "advanced tactical fighter"-program, som i sin tid ledet til F-22.
Su-47
I 1997 ble ytterligere et eksperimentfly laget, med denne gang fra Sukhoj. Det fikk navnet Su-47. Flyet var ment til å vise hva slags teknologi et moderne 5. generasjons jetjagerfly kunne og burde ha.
Sukhoj får oppdraget
Flyet ble testet første gang 29. januar 2010.
India
India ble tilbudt å være med på PAK FA allerede i 2001. Etter lange forhandlinger sa de nei i 2005, men ombestemte seg og sa ja til å delta i 2007. Dette prosjektet heter Sukhoj/HAL FGFA.
Egenskaper
Det har vært spekulert i om flyet kan være et forsøkfartøy for såkalt «Plasma Stealth» teknologi, og at en plasmasky-generator etter sigende skal være installert ombord. Denne generatoren danner en plasmasky rundt flyet, og skal dermed hindre at flyet blir oppdaget på radar. Det finnes imidlertid ikke informasjon tilgjengelig som kan bekrefte at slik teknologi faktisk fungerer.
The Daleks
7. The Rescue
Alydon tror at Doktoren og Susan har blitt fanget og bestemmer seg for å angripe. Daleken er på sin side klare til å frigjøre stråling i atmosfæren. Thalene, Barbara og Ian kommer seg til kontrollrommet og begynner å slåss med dalekene. Da nedtellingen til frigjøring av stråling når fire, skjer det en eksplosjon og den stopper. Lysene blir dempet og dalekene stopper. Bare en av dem prater. Han beordrer Doktoren til å stoppe tappingen av elektrisiteten ellers vil de dø. Doktoren svarer at han kan ikke gjøre det om han vil. Dalekens stemmer blir svakere og den stopper.
Alydon vemmes over alle dødsfallene, men er glad for at krigen med dalekene er over. Ian finner oppkoblingen, som tardisen trenger. Barbara og Susan forteller thalene at den kan bruke dalekenes kunstige lys til å gro mat. De går tilbake til tardisen og Susan, Ian, Barbara og Doktoren forlater Skaro.
Inne i tardisen ser de på at Doktoren kontrollerer skipet. Plutselig er det noe som eksploderer og de faller.
Manus
David Whitaker ble utnevnt til manusredaktør for Doctor Who under utviklingen av serien i juni 1963. I andre uken av juli fikk han laget en håndbok for potensielle manusforfattere og han begynte å se etter forfattere blant sin agents, Associated London Scripts, andre klienter. Der fikk han tak i Dennis Spooner som anbefalte Terry Nation. Nation hadde jobbet mest innen komedie, men i 1962 hadde han skrevet tre manus for science fiction-serien Out of This World. Han skrev på denne tiden materiale for Tony Hancock, som rådet ham til å avslå å skrive for Doctor Who. Etter en krangel hvor Nation bestemte seg for å slutte å jobbe for Hancock, tok han igjen kontakt med Whitaker og leverte et utkast til en historie kalt The Survivors. Whitaker ble imponert over utkastet og bestilte det som en seks episoder lang historie kalt Doctor Who and the Mutants 31. juli med deadline 30. september. 8. august ble den utvidet til sju episoder. Det var da meningen at den skulle begynne 7. mars 1964, som den fjerde historien i seriens første sesong.
En stor innflytelse på Nations 26 sider lange utkast var hans egne minner fra andre verdenskrig med nazistenes folkemord og avansert krigføring. En annen innflytelse var USAs forsøk med nøytronbomben som kan drepe mennesker uten at den ødelegger bygninger og veier. H.G. Wells' Tidsmaskinen har også vært sett på som en inspirasjon til historien hvor de tidsreisende reiser fram i tid til en postapokalyptisk jord med de vennlige eloi og de underjordiske og umenneskelige morlock.
Bortsett fra avslutningen var utkastet stort sett likt de ferdige manusene. I utkastet venter dalekene i sin underjordiske by på at den radioaktive strålingen på overflaten skal bli lav nok til å at de kan overleve der igjen. De vil da straffe thalene som de tror startet en krig for 2000 år siden. Thalene har derimot levd på overflaten hele tiden siden de har medisiner mot strålingen. Etter at Doktoren, hans følgesvenner og thalene har tatt over dalekenes by, blir det holdt forandlinger med mål om at begge rasene kan leve i fred. Doktoren begynner å sammenligne nedtegnelsene til begge sider og han finner ut at ingen av dem startet krigen, men at de begge oppdaget noe ute i rommet før angrepet. Et romskip ankommer plutselig og det viser seg at de ombord kommer fra planeten som angrep Skaro med nøytronbomber for 2000 år siden. Etterkommerne har siden ventet på at strålingsnivået skal synke nok til at de kan hjelpe de overlevende og gjenbygge planeten.
Nation ville prøve å lage et monster som ikke så ut som en person i et kostyme og han tok derfor bort bena. Dalekenes glidende bevegelser fikk han fra truppen Georgian State Dancers som han hadde sett opptre. Nation husket at de lange skjørtene som kvinnene brukte fikk det til å se ut som at de gled over scenen.
Mens han skrev på manusene i august, ble Nation ringt opp av Eric Sykes som han hadde skrevet et hørespill for i 1961. Sykes ville at Nation skulle hjelpe ham med materiale til underholdningsshowet Wish You Were Here!, som skulle spilles inn på den svenske cruisebåten «Svea Jarl». Nation gjorde seg ferdig med manusene ved å skrive ett hver dag slik at han kunne reise til Sykes 28. august.
16. september ble The Mutants dyttet ned til femteplass, men 23. september ble det bestemt at den skulle flyttes frem til å vises etter den første historien, Anthony Coburns An Unearthly Child. Grunnen til dette var at Coburn også var satt til å skrive den andre historien, The Robots, men på grunn av at An Unearthly Child trengte flere omskrivinger ble det ikke tid til å få The Robots ferdig i tide til innspillingen. Nations manus var de eneste som var ferdige til å spilles inn.
Sjef for drama-avdelingen, Donald Wilson, og Sydney Newman, som hadde vært med på å skape serien, var ikke fornøyde med The Mutants fordi den inneholdt typiske b-filmmonstre som de hadde prøvd å unngå da serien ble utviklet. Lambert fikk historien likevel akseptert da hun forklarte at ingen andre manus var klare for innspilling.
Innspilling
Rex Tucker skulle opprinnelig regissere The Daleks. Det var planlagt at han og Waris Hussein skulle ta annenhver historie og Hussein regisserte An Unearthly Child fordi Tucker var på ferie. Det ble dog bestemt at Tucker skulle forlate produksjonen og hans erstatter var Christopher Barry. Barry jobbet også på TV-serien Smuggler's Bay og var derfor ikke tilgjengelig under hele innspillingen så Richard Martin fikk i oppdrag å regissere episode tre, seks og sju.
Filming foregikk hos Ealing over fem dager fra og med 28. oktober. Filmsekvensene bestod hovedsakelig av modeller og scenen med stupet. Innspillingen av «The Dead Planet» fulgte fredag 15. november i Lime Grove studio D. Den opprinnelige planen var at resten av episodene skulle spilles inn de etterfølgende fredagene med et opphold 27. desember på grunn av juleferie. Uken etter innspillingen av «The Dead Planet» ble det funnet ut at opptaket var ubrukelig fordi mikrofonene i studio hadde fanget opp kommunikasjonen mellom Barry og produksjonsassistent Norman Stewart. «The Dead Planet» ble derfor spilt inn en gang til 6. desember og de siste fire episodene ble flyttet frem en uke.
Innspillingen i studio ble vanligvis gjort på videobånd og kronologisk med få brudd. På grunn av at episode fire, «The Ambush», hadde en mer kompleks oppbygning, valgte Barry å ikke spille den inn kronologisk og bildene fra kameraene ble fanget opp på film slik at klippingen ble lettere.
Bok
Dette var den første Doctor Who-historien som ble utgitt som bok. David Whitaker skrev boken og den ble utgitt november 1964 av Frederick Muller med tittelen Doctor Who in an Exciting Adventure with the Daleks. Denne tittelen ble forkortet til Doctor Who and the Daleks da Target Books ga ut boken på nytt i mai 1973. Det var den første Doctor Who-boken gitt ut av Target, selv om den opprinnelig var ment å være bok nr. 16 på grunn av at historiene ble nummerert alfabetisk. Whitakers bok er forskjellig fra senere Doctor Who-bøker fordi den er skrevet i førsteperson og fra synspunktet til en av følgesvennene (Ian). Den ignorerer også hendelsene i den forrige historien, An Unearthly Child, bortsett fra en modifisert versjon av denne historiens første episode (for å forklare hvorfor Ian og Barbara reiser med Doktoren). Susan Foreman er også døpt om til Susan English i boken. Noen referansebøker for Doctor Who har feilaktig brukt dette navnet. Boken ble oversatt til nederlandsk, tyrkisk, japansk, portugisisk, fransk og tysk.
I 2005 ble boken gitt ut som lydbok av BBC Audio som en del av Doctor Who: Travels in Time and Space. Den ble lest inn av William Russell.
Titler
Historien hadde mange arbeidstitler før den ble ferdig. The Survivors og Beyond the Sun ble brukt før de endte opp med The Mutants. Denne tittelen ble brukt i de fleste dokumentene hos BBC det neste tiåret. I 1972 ble det laget en Doctor Who-historie, som het The Mutants (med den samme regissøren). Noen syntes derfor at å referere til to forskjellige historier med den samme tittelen var forvirrende. Andre argumenterte med at slike tilfeller av samme navn på flere historier og episoder ikke er uvanlig og at å separere historiene ikke er vanskelig.
To andre titler dukket opp som alternativer. The Dead Planet kom fra at Radio Times hadde kalt alle de første historiene med det navnet den første episoden i hver historie hadde. Denne tittelen ble derfor også brukt i mange offisielle guider og blader frem til 1980 da den ble byttet ut med The Daleks, en tittel som kom fra boken og filmen basert på historien. Dette er tittelen som er mest brukt, selv om noen foretrekker The Mutants hvor de da bruker produksjonskodene for å separere historiene. The Daleks er også den tittelen BBC har valgt å bruke på sine utgivelser av serien på VHS og DVD.
Et annet alternativ er å referere til historien som «den første dalek-historien» eller ganske enkelt Serial B.
Homo ergaster
Homo ergaster er en utdødd art i slekten Homo. Den holdt til øst og sør i Afrika mellom 1,9 og 1,4 millioner år siden.
Homo ergaster hadde et skallevolum på mellom 750 og 800 kubikkcentimeter, og mindre grad av seksuell dimorfisme enn tidligere hominider. Homo ergaster antas å ha vært rundt 1,80 m høye.