cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Halsbrücke
Halsbrücke var en kommune i Kreis Freiberg fra 1952 til 1990. Fra 1990 frem til 1. august 1994 var den innlemmet i Landkreis Freiberg, og fra 1. august 1994 i den utvidede Landkreis Freiberg. Den 1. august 2008 ble kommunen en del av Landkreis Mittelsachsen.
Ashton Music
Ashton Music er en australsk produsent av gitarer og keyboard, samt totalleverandør av tilhørende utstyr som gitarforsterkere, PA-systemer, effektpedaler og instrumentkabler. Instrumentene produseres i Kina.
Selskapet ble stiftet i Sydney i 1997.
Joseph Wenzel Kinold
Joseph Wenzeslaus Kinold O.F.M. (født 8. juli 1871 i Giershagen i Westfalen i kongeriket Preussen i Det tyske keiserrike, død 22. mai 1952 i Sapporo i Japan) var en tysk fransiskaner og katolsk biskop av Sapporo.
Presidentvalget i USA 1952
Presidentvalget i USA 1952 var det 42. presidentvalget i USAs historie. Valget fant sted den 4. november 1952, og valgte Dwight D. Eisenhower og Richard Nixon som henholdsvis president og visepresident for perioden 1953–1957. Eisenhower var svært populær fra sin tid som general i Andre verdenskrig. Den sittende presidenten, Harry S. Truman, bestemte seg for å ikke stille til gjenvalg. Demokratene stilte dermed med Illinois-guvernøren Adlai Stevenson som sin presidentkandidat. Stevenson var kjent som en intellektuell og velformulert taler fra sin hjemstat, men folkehelten Eisenhower vant til slutt valget, og avsluttet en periode på 20 sammenhengende år med demokrater i Det hvite hus.
Joseph Wenzel Kinold
Bakgrunn
Joseph Kinold ble født i 1871 som sønn av Johannes Kinold og hans hustru Klara, født Gerold.
Prest
Den 1. juli 1897 ble han ordinert til prest i fransiskanerordenen. Han ankom Japan som misjonær 19. januar 1907 sammen med pater Maurice Bertin fra fransiskanernes Paris-provins.
Pave Benedikt XV videreutvilket i 1915 de kirkelige strukturer i Japan, og pater Kinold ble betrodd lederoppgaven foe den nystiftede apostoliske prefektur i Sapporo, som var underordnet erkebispedømmet Tokyo som suffragan. I 1929 ble prefekturet elevert til status som apostolisk vikariat, og var det til bispedømmet Sapporo ble konstituert i 1952.
Pater Kinold hadde vært der siden 13. april 1915, først som apostolisk prefekt, og fra 18. mars 1929 til november 1940 som vikar apostolisk med rang som biskop.
Biskop
Den 18. mars 1929 ble han utnevnt til, og den 9. juni 1929 ble han ordinert til titulærbiskop av Panemotichus av erkebiskop Mario Giardini, den apostoliske delegat i Japan. Medkonsekrerende var erkebiskop Jean-Baptiste-Alexis Chambon, M.E.P., av Tokyo, og titulærbiskop Bonifatius Sauer, O.S.B., som var apostolisk vikar av Wonsan i japanskokkupert Korea og administrator av misjonen sui iuris Ilan, i den japanskkontrollerte lydstaten Manchukuo.
Fra 1934 til 1938 tjente han også som administrator av misjonen sui juris Karafuto på øya kjent som Sakhalin, inntil det ble elevert til apostolisk prefektur 21. mai 1938 og utskilt fra det apostoliske vikariat i Sapporos tilsynsområde.
Som biskop fremmet Kinold skolegang av jenter i Sapporo ved å invitere de tyske Thuiner Franziskanerinnen, hvis hovedoppgave er utdanning, om å sende ordenssøstre til Japan.
Biskop Joseph Kinold døde Kristi Himmelfartsdag, den 22. mai 1952, i Sapporo.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Johan Svendsens gate (Oslo)
Johan Svendsens gate (1-31; ingen partallsnumre) er en gate på Torshov i Oslo. Den går fra Hegermanns gate til Nordkappgata, for en stor del langs østsiden av Torshovparken. Det stykket som går langs parken, har midtrabatt.
Gaten fikk navn i 1923 etter komponisten Johan Svendsen. I området finnes også en rekke andre gater med navn etter komponister og musikere.
Catalonia rundt 2016
Catalonia rundt 2016 var den 96. utgaven av sykkelrittet Catalonia rundt og ble arrangert fra 21. til 27. mars. Det spanske etapperittet var det femte arrangementet på UCIs WorldTour-kalender i 2016.
Den elskede fiende
Den elskede fiende (originaltittel: La Tendre Ennemie, også vist i Norge som Hennes tre menn) er en fransk spillefilm fra 1936 regissert av Max Ophüls.
Handling
Det er forlovelsesfest i en fransk familie, men den unge pike er alt annet enn lykkelig. Hun elsker Jaques, som i et fly svever over huset. Hennes avdøde far som også svever i åndesyn under festen sammen med sin hustrus elsker, likeledes avdød - redder datteren i siste øieblikk fra å bli likeså ulykkelig som hennes mor har vært - hun bryter forlovelsen og reiser avsted med Jacques.
Philip Tavell
Philip Tavell (født 3. juni 1975) er en svensk terrengsyklist.
Mariano Valdés Chávarri
Mariano Valdés Chávarri (født i 1947 i Madrid, død 27. februar 2021 i El Palmar) var en spansk kardiolog og akademiker.
Biografi
Chávarri underviste i 35 år i Murcia. Han tok doktorgrad i medisin ved universitetet i Valencia og var den første noe sted i Spania som introduserte et angioplasti program for behandling av hjerteinfarkt. Han hadde utdannelse i indremedisin fra Hospital Clínico Universitario de Valencia og fra forskjellige amerikanske institusjoner: Mid America Heart Institute, Menorah Medical Center og Bethany Medical Center, alle i Kansas City i Missouri eller i tilgrensende Kansas City i Kansas.
I Spania ble Chávarri formann for patologiavdelingen ved Universitetet i Murcia og leder for kardiologi ved Hospital Clínico Universitario Virgen de la Arrixaca. Han gikk av i 2017, men fortsatte i privat praksis til sin død.
Henna
Henna (Lawsonia inermis) er en busk i planteslekten Lawsonia som tilhører kattehalefamilien.
Busken har gulhvite blomster, finnes bare i varmere strøk fra Øst-Afrika til det nordlige Australia, men dyrkes nå også i andre tropiske områder. Av roten får man det rødbruene farvestoffet henna. Blomstene kan brukes til parfyme, såpe eller balsamering. Av frøene presses en fet olje som tidligere ble brukt i Sudan til å smøre på kroppen.
Henna brukes av hinduene som dekorasjon. Det brukes også i forbindelse med bryllup. Palestinske bruder bruker henna på henna-dagen, muslimske brudepar i Pakistan gjennomfører en henna-seremoni, og hinduene i Nord-India pynter bruden med henna.
Henry Henry
Prest
Henry ble utdannet ved St Patrick's College i Maynooth, ble han ordinert til bispedømmet Down og Connor den 7. juni 1870 av Matthew Quinn, biskopen av Bathurst (ligger i New South Wales i Australia).
Han ble utnevnt til St. Malachy's Diocesan College for å undervise i fransk og matematikk. Han etterfulgte Marner som president for høyskolen fra 1876 til 1895, før hans bispelige nominasjon; han er til dags dato den lengst fungerende presidenten for høyskolen.
Biskop
Han ble utnevnt til 25. biskop av Down og Connor den 6. august 1895 og ble bispeviet i St Patrick's Church i Belfast den 22. september 1895 av kardinal Michael Logue, erkebiskop av Armagh. Medkonsekrerende var biskop Bishop Thomas Nulty (McNulty) av Meath og biskop Thomas McGivern av Dromore.
En av hans første handlinger var å gå med på å være beskytter av den gryende Gaelic League i Belfast. Den utmerkede jesuitthistoriker pater Oliver P. Rafferty kaller Henry Henry «en mann med avgjort teokratisk smak» og vurderer mange av hans beslutninger, spesielt de som er knyttet til politikk og sivilsamfunn som «quixotiske».
Henry mente at en religiøs orden av prester kunne gi uvurderlig hjelp i det tettbefolkede området i Vest-Belfast. Følgelig inviterte han redemptoristene til å grunnlegge en kommunitet der ved Clonard-klosteret. Det var en kjærkommen invitasjon, som de takket ja til dettersom de allerede var på jakt etter et forfeste nord i Irland.
I 1900 var han med på å etablere St. Mary's Training College for å utdanne lærekrefter til de lokale katolske skoler.
I 1896 organiserte biskop Henry en katolsk forening, opprinnelig begrenset til å kontrollere representasjonen i de nyopprettede katolske vakgkretser i Belfast. Den dominerte kommunepolitikken i Vest-Belfast i et tiår: den beseiret lett den nasjonalistiske listen over kandidater i de to valgdistriktene i 1897 og 1904, og mellom disse datoene ble kandidatene ikke engang utfordret. Dens synspunkt dominerte Irish News, den lokale katolske avis, i en slik grad at den irske nasjonalistlederen i byen, Joseph Devlin, måtte starte en rivaliserende avis, Northern Star, i 1897.
Henrys bispetjeneste fant sted mot de intenst utkjempede politiske kampene rundt irsk hjemmestyre, og han arbeidet hardt for å påvirke nasjonalistisk politisk mening og representasjon i Belfast, der hans bispedømme hadde sitt tyngdepunkt. I 1912 hadde imidlertid Devlin fått gjennomslag blant de nasjonalistisk tenkende i byen.
George B. Cortelyou
George Bruce Cortelyou (født 26. juli 1862 i New York, død 23. oktober 1940 på Long Island i New York) var en amerikansk republikansk politiker, kjent som USAs 44. finansminister under president Theodore Roosevelt i perioden mellom 4. mars 1907 og 7. mars 1909.
Henry Henry
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
George B. Cortelyou
Biografi
Den etterfølgende presidenten Theodore Roosevelt profesjonaliserte administrasjonen av Det hvite hus, og Cortelyou utviklet prosedyrer og regler som veiledet protokollen i Det hvite hus. Han ble også kreditert for å ha etablert en kommunikasjonslinje mellom presidentens kontor og pressen, som gav journalister større handlerom, holdt pressekonferanser om viktige nyheter og gav ut presseskriv i tillegg til å informere presidenten.
Postminister og finansminister
I februar 1903 ble Cartelyou utnevnt til landets første sekretær av United States Department of Commerce and Labor, en stilling han hadde frem til juni 1904. Et år etter dette fikk han tildelt vervet som generalpostmester (Postmaster General), som var øverste sjef for det amerikanske postverket United States Postal Service. I 1907 ble han av Roosevelt utnevnt til finansminister i finansdepartementet, en stilling han hadde frem til 1909. I denne perioden var han også formann i Republican National Committee, hvor han arbeidet for renomineringen av Roosevelt.
Etter tiden som finansminister gikk han inn privat næringsliv som president for Consolidated Gas Company. Cartelyou døde den 23. oktober 1940 i Long Island City i New York.
Adam Schiff
Schiff representerte også aktoratet i riksrettssaken mot president Donald Trump i 2020, som endte med frifinnelse.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 – Lagsprint kvinner
Den 3. offisielle Verdenscupen i hurtigløp på skøyter – Lagsprint kvinner (engelsk: ISU World Cup Speed Skating 2017/2018 – Team Sprint Ladies) ble arrangert vintersesongen 2017/18.
Pic Macaya
Pic Macaya er et fjell i Haiti. Dette er det høyeste fjellet i fjellkjeden Massif de la Hotte med en høyde på 2 347 meter. Det er også Haitis nest høyeste topp og den femte høyeste i Karibien. Den ligger i Macaya Nasjonalpark i hjertet av Tiburonhalvøya.
Pic Macaya ligger mellom byene Les Cayes og Jérémie.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 – Lagsprint kvinner
Det er tre løpere på hvert lag. Første løper gir seg etter første runde, neste løper gir seg etter andre runde mens tredje løper går alle tre rundene.
Kalender
Kalenderen for lagsprint kvinner i verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 var som følger :
Manøverskolen
Manøverskolen er en underavdeling av Hærens Våpenskole (HVS) og har som rolle å ivareta ansvaret for fagansvaret og kompetanseutviklingen for kavaleri og infanteri i Hæren.
Kampeskadronen var tidligere underlagt avdelingen frem til det ble nedlagt i 2018 og re-etablert som en del av Porsanger bataljon.
Albert Henri Charles Breton
Albert Henri Charles Breton M.E,P. (født 16. juli 1882 i Saint-Inglevert i departementet Pas-de-Calais i Frankrike, død 12. august 1954 i Kamakura i Japan), var en fransk katolsk geistlig og misjonær som var biskop av Fukuoka i Japan. Han grunnla den japanske søsterkongregasjonen Nippon Seibo Homonkai (Visitasjonssøstrene).
Bakgrunn
Albert Breton var femte barn i en from bondefamilie. Da han tidlig kjente et kall, gikk han i en alder av ti år inn på mindreseminaret i Maquetra nær Boulogne-sur-Mer. Senere begynte han på hovedseminaret i Arras i 1899, men fortsatte fra 10. september 1901 på La Société des Missions Etrangères (M.E.P.)-seminaret i Paris, på en tid da det antiklerikale klima i Den tredje republikk var påtagelig.
Prest
Hsm ble presteviet 29. juni 1905 som tilknyttet La Société des Missions Etrangères (Det parisiske ytremisjonsselskap). Samme året den 2. august ble han utsendt for å begynne et virke som misjonær i Japan.
Han ble først postert i Hakodate og ble der i fem år. I 1910 var han sogneprest i Aomori. Der brant kirke og prestegård ned, og måtte gjenoppbygges. Han fikk poliomyelitt, og returnerte til Frankrike for medisinsk behandling for to år, frem til 1912.
I 1912 fikk han tillatelse til å reise til California (til Los Angeles og San Francisco) for å virke i de små japanske emigrantsamfunn der. Fra 1915 fikk han assistanse fra fire unge japanske kvinner som ble sendt til ham fra Japan for å administrere små skoler og barnehjem for barn av japanske emigrantfamilier på Stillehavskysten. De var først organisert som søstre i kongregasjonen Amantes de la Croix; disse unge jentene fra bispedømmet Nagasaki skulle senere bli den første kjernen i Visitasjonssøstrenes kongregasjon som han senere grunnla. I løpet av denne perioden rund starten av Første verdenskrig kjempet Japan sammen med det britiske imperium ikke minst for å utvide egen innflytelse i Asia og Kina, mens USA ikke gikk inn i krigen før i 1917.
På Det parisiske ytremisjonsselskaps generalforsamling i Hong Kong i 1921, bad misjonsselskapets generalsuperior biskop de Guébriant fader Breton om å reise til Canada for å gi råd om dannelsen av Société des Missions-Étrangères du Québec i provinsen Quebec. Tilbake i California betrodde han sitt apostolat der Maryknollsøstrene, og returnerte definitivt til Japan i juni 1921.
I perioden fra 1921 til 1931 virket Breton i Tokyo. Han underviste nonner som var blitt utsendt fra USA og som drev barnehager, barnehjem og hospitser. I 1925 grunnla han en helt japansk søsterkongregasjon, Nippon Seibo Homonkai (Visitasjonssøstrene).
Biskop av Fukuoka
Han ble den 9. juni 1931 utnevnt til biskop av Fukuoka og ble bispeviet den 29. september 1931. Hovedkonsekrator var erkebiskopen av Tokyo, Jean-Baptiste-Alexis Chambon, M.E.P.; medkonsekrerende var biskop Jean-Baptiste Castanier M.E.P. av Osaka og den tyske titulærbiskop Wenceslas Joseph Kinold, O.F.M. som var apostolisk vikar av Sapporo og apostolisk administrator av Karafuto.
Han måtte fratre bispetjenesten i Fukuoka 16. januar 1941, da det prestelige ansvar for misjonen ble overdratt til kanadiske sulpicianere, som hadde etablert et  presteseminar der. Hans etterfølger som biskop ble japaneren Dominic Senyemon Fukahori.
Grunnen til hans fratreden var ikke at han var utslitt på noe vis. Den japanske regjering overvåket utlendinger, og det gjaldt ikke minsttiori borgere av maktene som har blitt beseiret av Det tyske rike. Det ble forbudt for biskoper med utenlandsk statsborgerskap å fortsette sitt arbeid.
Titulærbiskop
Breton ble gjort til titulærbiskop av Arabissus den 12. mai 1941. men var uten biskoppelig ansvarsområde. Han fortsatte som misjonær i Tokyo fra 1942 til 1952, og ekspanderte misjonsposter, åpnet flere barneskoler og bygde nye kirker. Den 8. desember 1941 (dagen etter det japanske angrepet på Pearl Harbor) ble han arrestert av japansk politi. Han ble holdt i varetekt til 8. april 1942.
I 1947 ble han behandlet for et alvorlig hjerteinfarkt på et sykehus drevet av hans visitasjonssøstre. I juli 1948 flyttet han inn i deres moderhus i Kamakura.
Den 29. september 1949 ble han tildelt Æreslegionen.
Biskop Albert Breton døde 12. august 1954 i Kamakura, og ble begravet i Yokosuko, på søstrenes gravlund.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
DBm
dBm eller dBmW (desibel-milliwatts) er en enhet på nivået som brukes for å indikere at et effektnivå uttrykt i desibel (dB) med referanse til én milliwatt (1 mW). Suffikset m i dBm angir at forholdet skal ha en fast verdi lik én milliwatt som referanse. Signalstyrke måles i dBm eller decibel-milliwatt, som forvirrende nok uttrykkes i negative verdier, altså med et minustegn foran. Verdiene -60, -50, -40 og -30 dBm er god og pålitelig signalstyrke.
Det er brukt i radio, mikrobølgeovn og fiber-optisk kommunikasjon i nettverk som en praktisk måling av absolutt effekt på grunn av sin evne til å uttrykke både svært store og svært små verdier i en kort form i forhold til dBW, som er referert til én watt (1000 mW).
Amblopusa
Utseende
Små til middelsstore (gjerne ca. 5 millimeter), avlange kortvinger. Et fellestrekk ved de fleste er at dekkvingene er ganske små, vanligvis bare halvparten så lange som pronotum, og flygevinger mangler. Hodet er ofte forholdsvis stort.
Levevis
Artene lever i fjæra, der de gjerne kryper rundt langs kanten av fjærepytter.
Utbredelse
Gruppen er utbredt rundt det nordlige Stillehavet fra Japan til British Columbia.
Basile Bouchon
Denne utviklingen av arbeidsprosessen er ansett å være den første industrielle bruken av en halvautomatisk maskin.
Gyaritodes
Gyaritodes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Ganske små, mørkbrune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, med lange hår. Pronotum er tønneformet og litt lengre enn bredt. Dekkvingene er parallellsidige og forholdsvis korte.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Laos, Vest-Malaysia, Java og Borneo).
Nederlands forsvar
Nederlands forsvar (Nederlandse krijgsmacht) er militærvesenet i Kongeriket Nederlandene. Det er underlagt Ministerie van Defensie og består av fire forsvarsgrener:
Nederlands forsvar er et profesjonelt militærvesen. Verneplikt ble satt ut av kraft i 1996 med unntak for Aruba og Curaçao. Alle militære grener og tjenester, unntatt ubåtvåpenet, er åpne for kvinnelige rekrutter.
Simon Kinberg
Simon David Kingberg (født 2. august 1973) er en britisk-født amerikaner. Han er best kjent for sitt arbeid på X-Men film-franchisen, og har også skrevet manus til filmer som Mr. & Mrs. Smith og Sherlock Holmes.
Paul Knaplund
Paul Knaplund (født 5. februar 1885 på Knaplund ved Saltstraumen, død 8. april 1964) var en norsk-amerikansk historieprofessor ved University of Wisconsin. Hans hovedområde var britisk imperiehistorie.
Knaplund utvandret til USA (Ostrander i Minnesota) våren 1906, og arbeidet på farmen til norsk-amerikaneren Hans Christensen i 1906 og 1907. Skolegang i Red Wing i Minnesota fra 1907 til 1913 førte fram til graden BA 1. juni 1913.
I 1913 begynte han å studere ved University of Wisconsin, Madison, og oppnådde graden MA i 1914. Han var lærer i norsk og historie på en high school i Decorah i Iowa 1914-1916. Deretter fortsatte han å studere ved University of Wisconsin og fikk graden PhD i 1919.
Ved University of Wisconsin var han assistent og instructor 1916-1921, assistant professor 1921-1927 og full professor fra 1927 til han gikk av med pensjon i 1955. I 1932 ble han valgt til instituttbestyrer på historisk institutt, og han var instituttbestyrer i flere år deretter.
Han giftet seg med Dorothy King (1903-1999) fra Chicago den 19. juni 1926. De fikk to barn: Katherine Barbara i 1927 og Paul William i 1928.
Under andre verdenskrig hadde han atskilling kontakt med nordmenn i eksil i USA. I 1953 ble han ridder av St. Olavs Orden.
Han utga sin selvbiografi i 1963. Den inneholder utførlige beskrivelser av forholdene ved Saltstraumen og omegn på den tida han vokste opp og da han var på besøk der i 1916 og 1923, og en drøftig av sosial identitet som nordmann og amerikaner.
Knaplund har sitt gravsted i Forest Hill Cemetery i Madison.
17. etappe av Giro d’Italia 2018
17. etappe av Giro d'Italia 2018 gikk fra Riva del Garda til Iseo 23. mai 2018.
Elia Viviani tok sin fjerde etappeseier.
Massif de la Hotte
Massif de la Hotte er en fjellkjede sørvest i Haiti, vest på Tiburonhalvøya. Regionen er relativt avsidesliggende og er en av de mest biologisk mangfoldige og viktige områder på Hispaniola. Her ligger også noen av de siste restene av Haitis tette tåkeskog. For om lag 2,5 millioner år siden var Massif de la Hotte atskilt fra resten av landet av en dyp, bred kanal, noe som gjorde dette til et meget endemisk sted med tanke på fugl-, plante- og reptillivet.
Området er med i FNs verdensarv, og i kjølvannet av jordskjelvet i Haiti 2010 fikk landet støtte av UNESCO til å evaluere skadeomfanget.
Biologisk mangfold og naturvern
De fleste av øyas endemiske arter finnes innenfor de la Hotte-biosfæren. Massif de la Hotte har sitt høyeste punkt på 2347 m i Pic Macaya, Haitis nest høyeste topp, og fjellkjedens høyde generelt gir grunnlag for noen av Hispaniolas høyeste nivåer av biologisk mangfold og endemisme. Store deler av området er også gjort til nasjonalpark.
Orexita
Orexita er en slekt biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Massif de la Hotte
Biologisk mangfold og naturvern
Conservation International betegner regionen som et av områdene i verden hvor bevaringsarbeid er mest presserende. 13 av Hispaniola mest kritisk truede arter, alle amfibier, har tilhold her. To eksempler på slike arter er Eleutherodactylus chlorophenax og Eleutherodactylus parapelates, to arter frosk som er endemisk kun til Haiti. Hispaniolansk trogon har også tilholdssted i regionen.
Orexita
Utseende
Middelsstore, bredt ovale, blanke, gulgrønne til svarte skjoldbiller, ofte kontrastrikt tegnede. Antennene er trådformede og middels lange. Kroppen er egentlig ganske normalt proporsjonert, med pronotum og dekkvingene er noe utvidet mot sidene slik at de helt dekker oversiden, både hodet og beina er skjult under dette skjoldet. Med utvidelsen blir kroppsformen oval til nesten sirkelrund. Pronotum er rundet, dekkvingenes "skuldre" lite framskytende. Oversiden er fint og ganske jevnt punktert.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne (imago) sitter tett inntil planten og det store flate halsskjoldet og dekkvingene gjør at billen kan være svært vanskelig å oppdage, og det er vanskelig for rovdyr å nå den sårbare undersiden. Larvene gjemmer seg gjerne under et tak av gammel avføring og planterester som er festet til den fremoverbøyde bakkroppsspissen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Systematisk inndeling
Den systematiske plasseringen av gruppen skjoldbiller er uavklart, den har tradisjonelt vært regnet som en underfamilie av bladbiller, slik som i denne oversikten. Mens enkelte plasserer den inn som en stamme (tribe) i delgruppe Hispinae, som tradisjonelt har vært regnet som søstergruppe til skjoldbillene, eller motsatt blir Hispinae plassert som en undergruppe (da kalt Hispini) av skjoldbillene.
Magnhild Mathisen
Magnhild Ingeborg Mathisen (født 13. desember 1953 i Nesseby) er en norsk samisk politiker og lærer fra Varangerbotn. Hun representerer Arbeiderpartiet, og har sittet fem perioder på Sametinget, fra 1989 til 2009. Hun var innvalgt for området Varanger.
Mathisen har også vært kommunestyremedlem i Nesseby kommune. Hun har vært lærer i 20 år, men er i dag organisasjonssekretær og daglig leder i Sámiid Duodji. I tillegg er hun bl.a. medlem i Statens naturforvaltningsråd og leder i helse- og sosialstyret i Nesseby kommune.
Hun er mor til Anders Mathisen.
Skadberg
Skadberg er et område i Sola som ligger helt øst i kommunen. Tettstedet har vært et av de største utbyggingsområdene i kommunen og har omtrent 2400 innbyggere. Det bygges fortsatt på Skadberg. Ny skole og flerbrukshall planlegges. Skadberg er en grunnkrets i delområde Stangeland i Sola kommune. Området har en sentral beliggenhet midt mellom Sola sentrum i vest og Forus-området i øst, regionens største arbeidsplass og industriområdet. Mot nord er det ikke langt til Stavanger og sør for Skadberg ligger Sandnes. Sola sentrum ligger ikke mer enn sju minutters spasertur unna. Det liggere flere skoler og idrettsanlegg i området, blant annet: Sande skole, Sola Ungdomsskole, Sola videregående skole, Åsenhallen, idrettsanlegget og flere barnehager. Det er flere turløyper i området og Sola Golfklubb sin bane ligger også her. Det er bygget en tursti rundt banen. Solastranden er heller ikke lang unna, kun i underkant av 4 km. Skadberg preges av stadig utbygging, men er omgitt av jordbruk og det store nærings og industriområdet Forus. Avinor eier og driver flere sendere på toppen av Kjerrberget, i tilknytning til Stavanger lufthavn, Sola.
Av kjente fornminner i området er det et gårdsanlegg fra folkevandringstid, bestående av flere hustufter, geil, gardfar, gravrøyser, hellekiste og rydningsrøyser som tyder på at gården var en av de største gårdene i området rundt år 400-500 e.kr.
MS «Hennøy» (1957)
MS «Hennøy» er et motorskip bygget i 1957 for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. «Hennøy» gikk på i ruter for Fylkesbaatane fra 1957 til 1986. Den ble bygd ved Løland Motorverkstad i Leirvik. Båten skulle være en blanding av sjøbuss og bilferge og var en av tre kombinerte lokalbåter som ble bygd ved verftet. Den gikk i første omgang i trafikk mellom Bremanger og Florø. Senere i ruter som Florø-Bulandet, Lustrafjorden-Årdal, Flåm-Høyanger og Eidevågen-Krakhella i 1960.
Macrocrates australis
Macrocrates australis er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Sør-Amerika.
Utseende
En middelsstor (23-33 millimeter), mørkt rødbrun hjortebille. Hannene hos denne slekten utmerker seg ved at hodet er meget stort sammenlignet med kroppen (mye bredere enn forkroppen) med svært kraftige kjever (mandibler), disse er rødlige på farge. Hos denne arten har kjevene en kraftig tann på innerkanten i den indre delen, og er kløvet i spissen. Hodet er jevnt rundet uten påfallende utvekster, med en liten tann på hver side nær bakhjørnet. Fasettøynene er ganske små. Antennene er forholdsvis lange og tynne, med en liten, tre-leddet vifte ytterst. Pronotum er trapesformet (bredest foran) med en liten tann midt på hver sidekant, omtrent dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er omtrent så brede som midten av pronotum. Hunnen er mindre om mørkere enn hannen, uten forstørret hode og forstørrede kjever, pronotum er rundet.
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Brasil (delstatene Goiás, Paraná, Santa Catarina).
Girøre
Integrert girøre
Girører kan også være en fast eller integrert del av rammen, og dette har særlig vært vanlig på rammer av stål siden stål (i motsetning til aluminium) vanligvis bare vil bøyes og ikke knekke i tilfelles velt.
For å detektere deformasjonen av et girøre og bøye det tilbake slik at det blir tilstrekkelig bent i de to viktigste planene med tanke på kjedelinjen finnes det spesielle retteverktøy.
Utskiftbart girøre
Moderne sykkelrammer er ofte designet med girøret som utskiftbar komponent. Dette gjelder særlig aluminiumsrammer som i motsetning til stål ikke tåler å bøyes særlig. I tilfelle skade (for eksempel velt) er rammen og bakgiret utsatt for skade ved at de kan bøyes og brytes av. Utskiftbare girhengere er da designet for å ofres ved at det knekker i stedet for rammen eller bakgiret, og er ment å være enkle og rimelige å bytte ut. Utskiftbare girører er gjerne feste med 1-3 skruer på bakre høyre side, og klemmes også og støttes ytterligere opp av hurtigkoblingen på bakhjulet.
Produsenter av sykkelrammer har utviklet hundrevis av forskjellige utskiftbare girører for forskjellige sykkelmodeller. På grunn av mangfoldet av modeller er det alltid anskaffelsesvansker med slike deler.
Girøreforlenger
En girøreforlenger flytter monteringspunktet til giret radielt nedover, hvilket gjør det mulig å bruke større tannhjul på kassetten med et ellers for kort bakgir. En girøreforlenger gir mulighet for kortere translasjon, men øker ikke kapasiteten til bakgiret.
Referanser
Fork end
2. etappe av Tour des Fjords 2018
2. etappe av Tour des Fjords 2018 gikk fra Risør til Kristiansand den 23. mai 2018 og var 188,85 km lang. Etappen hadde to 3.-kategori klatrespurter og to vanlige spurter.
It’s All Too Much
«It's All Too Much» er en sang av The Beatles som ble skrevet av George Harrison. Sangen ble først utgitt 13. januar 1969 på soundtrack albumet Yellow Submarine i USA. Fire dager senere ble samme album utgitt i Storbritannia. Sangen ble brukt i tegnefilmen Yellow Submarine som hadde premiere 17. juli 1968 i London.
Innspilling
De Lane Lea Music Recording Studios var et kjellerstudio som i 1967 lå tvers ovenfor Holborn Underground Station i 129 Kingsway. 25. mai 1967 samlet The Beatles seg der for å spille inn George Harrisons «It's All Too Much» (som het «Too Much» til å begynne med). Det hele starter med at John Lennon sier «see you more!!» mens en forvrengt gitar avbryter ham og holder det gående i noen sekunder. Så markerer orgelet seg i noen takter før Ringo Starr trommer det hele i gang. En del tid ble bruk til å øve inn sangen, men de rakk å spille inn fire tagninger med grunnkompet. 26. mai 1967 ble først tagning 4 overført til en annen firesporsteip, slik at de fikk lagt på perkusjon, hånklapp, kor samt Harrisons vokal (sistnevnte innspilt to ganger).
3:57 ut i sangen begynner blåserne å spille noe som ligner veldig på «The Prince of Denmark's March» (dansk: «Prins Jørgens March») som ble komponert av Jeremiah Clarke på slutten av 1600-tallet. Deretter på 4:13 begynner Harrison å synge et sitat fra «Sorrow» som The Merseys hadde en hit med i Storbritannia i april 1966. Originalen tilhørte The McCoys og de ga ut sin versjon som B-side til singlen «Fever» i 1965. David Bowie ga ut en coverversjon av den i 1973.
Yellow Submarine Soundtrack
I 1999 kom Yellow Submarine Soundtrack ut. «It's All Too Much» var blant de femten sangene som ble med. Det som var blitt gjort der, var at de opprinnelige firesporsteipene hvor de hadde spilt inn grunnkompene, ble hentet frem og lagt ut på datafiler sammen med de øvrige pålegg. Av den grunn kom alle instrumenter og sangstemmer mer tydelig frem.
Bootlegs
En rekke piratutgivelser inneholder «It's All Too Much» i sin helhet; altså uten at den toner ned etter 6 minutter og 28 sekunder. Fra 3:07 til 3:41 ut i sangen hører man først et ektra refreng og så et ektra vers. I tegnefilmen Yellow Submarine hører man det ekstra verset, men ikke det ekstra refrenget. Og i sluttsekvensen som ikke ble med på albumet, hører man Lennon og McCartney som uttaler «too much» mer i retning av «tuba» og «Cuba».
Grynex
Grynex er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Homonoeini er middelsstore, stort sett lyst brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i India.
Pablo Galán
Pablo Galán Carrasco (født 24. november 1986) er en spansk terrengsyklist.
Hvor bøkeskogen lukker seg
Teksten
1.Hvor bøkeskogen lukker seg omkring et sus, en drøm, der slynger seg med sølvklar sang en stille vennlig strøm, men ingen, ingen husker mer hvor stien finnes.
2.Der satt jeg titt og speilede når dagen den var klar, men i hvor langt min tanke fløy den brakte aldri svar, men ingen, ingen husker mer hvor stien finnes.
3.Vel gadd jeg vanke dit igjen en sommeraften klar, men spurte jeg i øst og vest jeg fikk dog aldri svar, thi ingen, ingen husker mer hvor stien finnes.
4.Thi alle er de døde bort som hadde stien kjent, og kilden den er tørret ut, og skogen den er brent, og ingen ingen husker mer hvor stien finnes.
Themistonoe
Themistonoe er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, gul og svart trebukk. Arten etterligner sannsynligvis en giftig art av rødvinger (Lycidae) eller lysbiller (Lampyridae). Antennene er vel halvparten så lange som kroppen, svarte. Det tredje leddet er kraftig, kølleformet, leddene utenfor er tynne og børsteaktige. Hodet er gult med to trekantede, svarte flekker i bakhodet. Pronotum har rundede sider og er gulaktig med to svarte striper. Dekkvingene er noe timeglass-formede, smalest i midten og betydelig utvidete bak. De har en skarp, rett, opphøyd lengderibbe og er mørke med et bredt, lyst tverrbånd.
Utbredelse
Arten er utbredt i Brasil.
Andrew Smith (zoolog)
Andrew Smith (født 3. desember 1797 i Hawick i Skottland, død 11. august 1872) var en britisk militærlege, oppdagelsesreisende og zoolog. Etter sitt opphold i Kappkolonien 1820–1837 beskrev han nesten alle virveldyr i kolonien i et fembindsverk, Illustrations of the Zoology of South Africa.
Coronation Island
Coronation Island er den største av Sør-Orknøyene, 40 km lang og fra 5 til 13 km (i snitt 9 km) bred. Øya strekker seg hovedsakelig fra øst til vest og er stort sett dekket av is. Den har mange viker, isbreer og fjelltopper og den høyeste toppen er 1 265 meter over havet. Øya ble oppdaget 6. desember 1821 kaptein Nathaniel Palmer, en amerikansk sjømann, og kaptein George Powell, en britisk sjømann. Powell kalte opp øya til ære for kroningen av George IV, som ble konge av Storbritannia i 1820.
Erik Moll
Erik Moll, også en periode kjent som Erik Møll, (født 7. september 1948 i Wisconsin i USA) er en norsk-amerikansk musiker (gitar og vokal) og låtskriver bosatt i Norge. Han har vært aktiv innen og hentet inspirasjon fra musikksjangrer som folk, country, blues, swing, gypsy, tex-mex, calypso og rock.
Han flyttet fra USA til Bergen tidlig på 1960-tallet og startet bandet Hole In the Wall sammen med Rune Walle i 1971. Bandet eksisterte i ulike perioder og sammensetninger fram til 1984, med Moll som den eneste som var medlem i alle periodene.
Opphavsrettslige aspekter av hyperlenker og hentelenker
I opphavsretten vil lenking til et åndsverk på internett kunne utgjøre en tilgjengeliggjøring av verket. Slik tilgjengeliggjøring kan regnes som en del av opphavspersonens eneretter, som setter grenser for andres rett til å lenke til verket som er publisert. I Norge reguleres dette i hovedsak av åndsverksloven av 2018 § 3 første ledd bokstav b), som gjennom annet ledd bokstav d) stiller opp et forbud mot at andre enn opphavspersonen selv overfører verket til allmennheten.
Erik Moll
Han debuterte med sitt første soloalbum Wayward Ways i 1988 og har totalt gitt ut syv album under eget navn. For albumet Many Years to Go vant han Spellemannprisen 2015 i klassen country.
Opphavsrettslige aspekter av hyperlenker og hentelenker
Når en behandler det opphavsrettslige vernet til verk på internett, kan en skille mellom referanselenker, forflytningslenker og hente- eller rammelenker. Referanselenker er lenker hvor det kun oppgis en referanse til det nettstedet hvor verket er tilgjengelig. Forflytningslenker er lenker som flytter brukeren til nettstedet når lenken blir trykket på med en musepeker. Hente- og rammelenker er lenker som henter inn verket til nettstedet hvor brukeren befinner seg fra den oppgitte lenken. Hver av disse typene lenker kan reise ulike opphavsrettslige problemstillinger, og den nærmere juridiske reguleringen kan variere på tvers av landegrenser.
Erik Moll
Moll har bodd og jobbet som musiker og komponist i USA i to perioder; i California fire år på 1970-tallet og Austin, Texas i tretten år på 1980- og 1990-tallet. Han har bidratt som låtskriver for artister som Steinar Albrigtsen, Rita Eriksen, Lynni Treekrem. Foruten Hole In the Wall har Moll vært medlem av bandene Norsk Rock Invasjon (NRI) og Bolingo i Norge og Happy Valley Stringband, The Remnants og i duoen Erik & Erik med Erik Hokkanen i USA.
Opphavsrettslige aspekter av hyperlenker og hentelenker
Retten til lenking i åndsverksloven § 3
Gjennom EØS-avtalen gjennomfører åndsverksloven en rekke EU-direktiver på opphavsrettens område. Reglene i EU er i stor grad utformet gjennom praksis fra EU-domstolen. Dette betyr at avgjørelser fra EU-domstolen har avgjørende betydning for hvordan vi tolker det norske regelverket om lenking til åndsverk.
Erik Moll
Han er onkel til artisten Kamelen.
Opphavsrettslige aspekter av hyperlenker og hentelenker
Retten til lenking i EØS
EU-domstolen har avsagt en rekke avgjørelser som sier noe om de opphavsrettslige konsekvensene av lenking til verk. I sak C-466/12 (Svensson) avsnitt 19 og 20 kom domstolen til at en deling av lenker må regnes som en "act of communication" (som tilsvarer det norske uttrykket "overføres"). I avsnitt 21 og 22 ble det påpekt at en deling av forflytningslenker til åndsverk på internett måtte regnes som en overføring til en "public" (som tilsvarer det norske uttrykket "allmennheten"). Dermed vil en deling av klikkbare lenker kunne utgjøre en krenkelse av opphavspersonens enerett til tilgjengeliggjøring.
Hente- og rammelenker kan i praksis virke identisk med det å laste opp en selvstendig utgave av verket på nettet. En forskjell er at en hentelenke er avhengig av at verket er tilgjengelig på en annen nettside, mens et selvstendig opplastet eksemplar av verket er fullstendig til opplasterens disposisjon. I forbindelse med dette kom EU-domstolen i sak C-161/17 frem til at forståelsen av "new public" om lenking ikke gjaldt for selvstendig opplastede verk, se avsnitt 44. Dette betyr at en ikke kan laste opp andres vernede verk på internett uten samtykke.
En betingelse for å kunne lenke til verk som allerede ligger ute på internett, er at dette verket faktisk er åpent tilgjengelig for alle som bruker internettet. Hvis verket er gjemt bak en betalingsmur, så vil en lenking som forbigår betalingsmuren utgjøre en offentliggjøring til en ny allmennhet, siden opphavspersonen kun har tatt sine betalende kunder i betraktning da verket ble publisert, se C-466/12 avsnitt 31 og sak C-279/13.
Det kan hende at en person genererer en lenke til et åndsverk som er lastet opp på internett uten opphavspersonens samtykke. I så fall har den personen som først lastet opp verket brutt med opphavspersonens eneretter. Spørsmålet er om den personen som lenker til dette verket også må regnes som å ha tilgjengeliggjort verket til en ny allmennhet. I sak C-160/15 kom EU-domstolen til at dette utgjør en tilgjengeliggjøring hvis den som lenket til verket forstod eller burde forstått at verket var ulovlig lagt ut på internett, se avsnitt 47 og 48. Hvis vedkommende legger ut lenken med vinnings hensikt, må det på den andre siden antas at personen burde visst at verket var ulovlig publisert slik at lenkingen regnes som en tilgjengeliggjøring, se avsnitt 49 og 51.
Astypalaia
Astypalaia eller Astypalea (gresk: Αστυπάλαια) er en gresk øy i øygruppen Dodekanesene, og er en av tolv større øyer i Egeerhavet. Øya er 18 km lang, 13 km bred på det meste og dekker et areal på 97 km². Den hadde i henhold til folketellingen av 2011 et antall beboere på 1334. Sammen med en rekke mindre ubebodde småøyer, de største er Sýrna og Ofidoussa, utgjør øya kommunen Astypalaia og er en del av den regionale enheten Kalymnos.
Geografi
Kystlinja til Astypalaia er berglendt med mange små grusstrender. En liten stripe med land på rundt 10 km skiller øya i to deler. Den østlige delen er Mesa Nisi (Μέσα Νησί, «Innøya») og den vestlige er Exo Nisi (Έξω Νησί, «Ytterøya»). Avstanden mellom øyas to ytterpunkter, Kapp Armeno (Ακρωτήριο Άρμενο) i vest til Kapp Poularis (Ακρωτήριο Πούλαρης) i øst er på 18–19 km.
Fra midten av øya renner flere bekker som er avhengig av nedbøren i løpet av året. Vannet fra Livadia (Ρέμα των Λιβαδιών) lagres i et vannreservoar. Elvemunningen ligger i øst i bukten Livadi (Όρμος Λιβάδι). I sørvest av Astypalaia, vest for vannkilden er de høyeste fjellene på øya. Flere fjelltopper når høyder på over 400 meter, og Vardia (Βάρδια, vakten) med 482 meter den høyeste delen av øya.
Hovedstaden og den tidligere hovedhavnen på øya er Astypalaia, eller som de lokale kaller den, Kora. En ny havn har blitt bygd i Agios Andreas på midten av øya hvor det fergeforbindelse vest og øst med Athens havneby Pireus og de andre øyene i Dodekanesene. Det er også flyforbindelse med Athen fra flyplassen nær Maltezana.
Øyboerne er fordelt på fire bosteder:
Både samfunnets emblem og slagord er En sommerfugl i midten av Egeerhavet... (Μια πεταλούδα στη μέση του Αιγαίου ...), noe som refererer til omrisset av øya, som i formen ligner på en sommerfugl.
Gunn-Britt Retter
Gunn-Britt Retter (født 31. mai 1971) er en norsk samisk politiker fra Nesseby i Finnmark. Hun var sametingsrepresentant for Norske Samers Riksforbund i to perioder (2005-2013). Hun arbeider som leder av arktisk miljøavdeling i Samerådet. Hun er leder for Unjárgga Sámiid Searvi (Nesseby Sameforening) og var organisatorisk nestleder i Norske Samers Riksforbund 2012–2014.
Astypalaia
Geografi
Turisme er ennå ikke utviklet for denne avsidesliggende øya. Hovedinntekten for øybeboerne er ostindustri fra geit og sau, dyrking av sitrusfrukter og fiske, inkludert hummer.
Gunn-Britt Retter
Gunn-Britt Retter er født og oppvokst i den sjøsamiske bygden Unjárga (Nesseby) i Varangerfjorden i Øst-Finnmark. Hun er utdannet lærer ved Samisk høgskole i Kautokeino og har mastergrad i tospråklige studier fra University of Wales. Hun har siden 2001 jobbet med arktiske miljøsaker, først som ansatt hos Indigenous Peoples' Secretariat (IPS) i København, og siden som leder av Arktis- og miljøavdelingen hos Samerådet. Retter er styremedlem ved Samisk høyskole.
Astypalaia
Historie
Navnet på øya er avledet fra den mytiske figuren Astypalaia. Hun hadde et forhold til havguden Poseidon og hadde to sønner med ham, i henhold til gresk mytologi. Poseidon forførte henne i form av en havpanter. Men navnet kan bety «gamlebyen» i henhold til gammelgreske ἄστυ, «by». I den østlige delen av øya, særlig i bukten Vathy, er bosetninger fra kykladisk kultur avdekket. I den vestlige delen er det funnet mykenske gravkamre. Senere ble øya bosatt av grekere fra Megara. Dens konstitusjon og bygninger er kjent fra tallrike inskripsjoner. Astypalaia deltok i det athenske sjøforbundet. Øyas polis var lokalisert på stedet for dagens Kora (også skrevet Chora). I antikken var øya kjent for sin overflod med fisk. De romerske keiserne anerkjente øya som en fristat (se nedenfor).
Gunn-Britt Retter
I sin posisjon som leder av Arktisk- og miljøavdelingen i Samerådet, har Retter engasjert seg i saker vedrørende urfolk og urfolkskunnskap i relasjon til klimaendringene, biomangfold, språk, forurensning og forvaltning av naturressurser.
Astypalaia
Historie
I senantikken og tidlig middelalder tilhørte øya Det bysantinske rike fram til 1207 da den i kjølvannet av det fjerde korstog ble underlagt som føydalt len av familien Querini fra republikken Venezia, noe som varte fram til 1522. Queriniene bygde en festning som fortsatt står og la navnet på øya til sitt familienavn som ble Querini Stampalia. I 1522 ble den erobret av det muslimske osmanske rike som besatte øya fram til 1912, kun med to avbrytelser: fra 1648 til 1668 under Kretakrigen da den var okkupert av Venezia, og fra 1821 til 1828 hvor øya deltok i den greske selvstendighetskrigen for å kaste av seg det osmanske åket.
Den ble okkupert på nytt av osmanerne i 1828 inntil den 12. april 1912 da øya under den italiensk-tyrkiske krig gikk fra vondt til verre ved å bli okkupert av Italia. Den italienske marine, Regia Marina, gikk i land på øya, og den ble den første av de greske øyene i Dodekanesene som ble okkupert av italienerne. Derfra dro italienerne videre til Rhodos og gjorde landgang om natten mellom 3. og 4. mai. Øya ble underlagt Italia fram til slutten av den andre verdenskrigen da britene frigjorde den og hadde den under midlertidig administrasjon inntil øya ble sammen med resten av Dodekanesene gjenforent med Hellas i 1947.
Avtalen med Roma
Teksten for Astypalaias avtale med Roma, gjort i 105 f.Kr., har overlevd ved at den var nedskrevet på et monument som ble avdekket av arkeologer.
Hovedtrekket i avtalen er den formelle antagelsen av fullstendig likhet mellom Roma og Astypalaia. Øyboerne skulle ikke gi støtte til romernes fiender eller tillate at slike fiender passerte gjennom deres område eller områder under deres kontroll, og likeledes skulle ikke romerne gi støtte til Astypalaias fiender, eller tillate at slike fiender passerte gjennom deres område eller områder under deres kontroll. I tilfelle av angrep på Astypalaia, skulle romerne komme øya til unnsetning, og i tilfelle ved angrep på Roma skulle Astypalaia komme til unnsetning. Og videre.
Puri
Puri er en kystby i den østindiske delstaten Orissa og en hellig by i hinduismen. Den er også kjent som Jagannath Puri etter tempelet som viet Djagannath (Krisjna), og er kjent for den store tempelvognhøytiden sin. En finner også over hundre andre templer og Govardhana matha, en av fire religiøse enheter grunnlagt av reformatoren Sjankara, i byen. Stranda i Puri blir både besøkt av pilegrimer og turister
I tillegg til religiøse høydepunkter har byen også en populær strand mot Bengalbukta hvor en både kan se soloppgang og solnedgang Det blir holdt en festival her hvert år i november.
Byen var styrt av Marathariket fram til 1803, da Det britiske ostindiske kompani tok over.
Johan Gadolin
Johan Gadolin (født 5. juni 1760 i Åbo, død 15. august 1852 i Virmo) var en svensk og senere finlandsk kjemiker, fysiker og professor ved Kungliga Akademien i Åbo 1798-1822. Han oppdaget i 1794 grunnstoffet yttrium og har fått grunnstoffet gadolinium oppkalt etter seg.
Biografi
Johan Gadolin var sønn av Jakob Gadolin og Elisabeth Browallius, datter av Johan Browallius og Elisabeth (Kippius) Ehrenholm. I 1775 begynte han å studere kjemi, først i Åbo og siden, under Torbern Bergmans ledelse, i Uppsala, hvor han i 1782 ble utnevnt til filosofie magister. Han var nær venn med Johan Gottlieb Gahn og Carl Wilhelm Scheele.
Sine første selvstendige arbeider offentliggjorde han i 1784 i disputasen De theoria caloris corporum specifici, om legemers absolutte varme. Takket være disse arbeidene ble Gadolin i 1785 utnevnt til extra ordinarie professor (en ubetalt posisjon) ved det filosofiske fakultetet i Åbo. I 1786-1788 gjorde Gadolin en utenlandsreise, hvor han blant annet utførte, sammen med Adair Crawford, en serie forsøk over isens spesifikke og latente varme, som han etter sin hjemkomst ytterligere utvidet med en mengde nye forsøk. Disse ble offentliggjort i 1792. De verdiene for vannets og isens latente og spesifikke varme, som han der meddelte, var de nøyaktigste bestemmelsene av disse konstantene til da, og hadde stor verdi.
Under den påfølgende tiden utgav Gadolin mange avhandlinger som viste stor selvstendighet og hadde stor innflytelse på samtidens forskning, spesielt den om forbrenningens natur (Einige Bemerkungen über die Natur des Phlogiston, i Crells «Annalen», 1788), som ennå på det første tiåret av 1800-tallet ble dekket selv av Jacob Berzelius.