cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joan Baez
Engasjement for fred og menneskerettigheter
Hun var med på en rekke arrangementer mot Vietnamkrigen, det kulminerte med Phil Ochs's The War Is Over celebration i New York i mai 1975.
Etter Vietnamkrigens slutt engasjerte hun seg mot kommunistenes brudd på menneskerettigheter. Den 30. mai 1978 satte hun annonse i flere amerikanske aviser med åpent brev til myndighetene i Vietnam med krav om respekt for menneskerettigheter. I 1980 deltok hun sammen med blant andre Liv Ullmann marsj organisert av Leger uten grenser i protest mot Vietnams innblanding i Kambodsja. Organisasjonen Leger uten grenser slapp ikke inn i Kambodsja.
I 1980 ble Baez æresdoktor i humanetikk ved Antioch University og Rutgers University for hennes politiske aktivisme.
Hun dro på turne i Chile, Brasil og Argentina i 1981, men ble forhindret fra å opptre i alle de tre landene. De frykt at hennes kritikk av deres menneskerettighetspraksis ville nå publikum hvis hun fikk bruke senen som talerstol. Mens hun var der, ble hun overvåket og utsatt for dødstrusler. En film av den skjebnesvangre turnen, There but for Fortune: Joan Baez i Latin-Amerika, ble vist på PBS i 1982.
I 1989, etter Tiananmen-massakren i Beijing, skrev og ga Baez ut sangen "China" for å fordømme den kinesiske regjeringen for dens voldelige og blodige angrep på tusenvis av studentdemonstranter som ba om etablering av en demokratisk republikk.
I mai 1989 opptrådte Baez på en musikkfestival i det kommunistiske Tsjekkoslovakia kalt Bratislavská lýra. Mens hun var der, møtte hun den fremtidige tsjekkoslovakiske presidenten Václav Havel, som hun lot bære gitaren sin for å forhindre at han ble arrestert av offentlige agenter. Under hennes opptreden hilste hun på medlemmer av Charta 77, en menneskerettighetsgruppe, noe som resulterte i at mikrofonen hennes ble brått slått av. Baez fortsatte deretter med å synge a cappella for de nesten fire tusen som var samlet. Havel siterte henne som en stor inspirasjon og innflytelse i landets fløyelsrevolusjon, revolusjonen der den sovjetdominerte kommunistregjeringen der ble styrtet.
På nok en tur til Sørøst-Asia forsøkte Baez å få mat og medisin inn i de vestlige områdene i Kambodsja, og deltok i en FNs humanitære konferanse om Kambodsja. I 1993 reiste hun på invitasjon fra Refugees International og sponset av Soros Foundation til den krigsherjede Bosnia-Hercegovina regionen i tidligere Jugoslavia i et forsøk på å bidra til å få mer oppmerksomhet til lidelsene der. Hun var den første kjente artisten som opptrådte i Sarajevo siden utbruddet av den jugoslaviakrigene.
Tidlig i 2003 opptrådte Baez på to arrangementer med hundretusenvis av mennesker i San Francisco som protesterte mot USAs invasjon av Irak. Hun hadde også tidligere protestert mot denne krigen men da for mindre folkemengder.
I august 2003 ble hun invitert av Emmylou Harris og Steve Earle til å bli med dem i London på Concert For a Landmine-Free World.
Sommeren 2004 sluttet Baez seg til Michael Moores "Slacker uprising Tour" på amerikanske høyskoler, og oppmuntret unge mennesker til å komme seg ut og stemme på fredskandidater i det kommende nasjonale valget.
I august 2005 dukket Baez opp i anti-krigsprotesten i Texas som var startet av Cindy Sheehan.
I 2006 mottok Baez Distinguished Leadership Award fra Legal Community Against Violence. På det årlige middagsarrangementet hedret de henne for hennes livslange arbeid mot vold av alle slag.
Baez sluttet seg i 2006 nok en gang til Julia "Butterfly" Hill, denne gangen i et "tresitt" i et gigantisk tre på stedet for South Central Farm i et fattig nabolag i Los Angeles sentrum, California. Baez og Hill ble heist opp i treet, der de ble over natten. Kvinnene, i tillegg til mange andre aktivister og kjendiser, protesterte mot den forestående utkastelsen av bønder og rivning av stedet, som er den største urbane gården i staten. Fordi mange av South Central bøndene var innvandrere fra Mellom-Amerika, sang Baez flere sanger fra hennes spanskspråklige album fra 1974, Gracias a la Vida, inkludert tittelsporet og "No Nos Moverán" ("We Shall Not Be Moved").
For å belønne hennes mange tiår med aktivisme, ble Baez hedret med Spirit of Americana/Free Speech prisen ved Americana Music Honours & Awards 2008. I 2009 laget Baez en spesiell versjon av "We Shall Overcome" med noen få linjer med persiske tekster til støtte for fredelige protester fra det iranske folke. Hun spilte den inn hjemme og la ut videoen på YouTube og på hennes eget nettsted. Hun dediserte sangen "Joe Hill" til folket i Iran under konserten hennes i Merrill Auditorium, Portland i juli 2009.
18. mars 2011 ble Baez hedret av Amnesty International på 50-årsmøte i San Francisco. Hyllesten til Baez var innledningen til Amnesty Internationals Joan Baez Award for Outstanding Inspirational Service in the Global Fight for Human Rights. Baez ble overrakt den første prisen som anerkjennelse for sitt menneskerettighetsarbeid med Amnesty International og inspirasjonen hun har gitt aktivister rundt om i verden. I årene som kommer, skal prisen deles ut til en kunstner - musikk, film, skulptur, maling eller annet medium - som på samme måte har bidratt til å fremme menneskerettigheter.
Baez var en del av en konsert for demonstrantene på Occupy Wall Street i 2011. Settet med tre sanger inkluderte "Joe Hill", en cover av Rolling Stones' "Salt of the Earth" og hennes egen komposisjon "Where's My Apple Pie?".
I 2015 mottok Baez Ambassador of Conscience Award.
I 2016 tok Baez til orde for Innocence Project og Innocence Network. Ved alle konsertene informerte Baez publikum om organisasjonenes innsats for å frikjenne de urettmessig dømte og reformere systemet for å forhindre slike hendelser.
Baez har vært en sterk forkjemper for den katalanske uavhengighetsbevegelsen på grunn av dens ikke-voldelige natur. I 2019 beskrev hun fengslede katalanske uavhengighetsledere som politiske fanger. Noen dager senere besøkte hun tidligere president for parlamentet i Catalonia Carme Forcadell i fengsel, hun var blitt anklaget for opprør under den spanske konstitusjonelle krisen 2017–18.
Homofile og lesbiske
Baez har også vært fremtredende i kampen for homofile og lesbiske rettigheter. I 1978 opptrådte hun på flere konserter for å stoppe Briggs Initiative (California Proposition 6), som foreslo å forby alle homofile å undervise i de offentlige skolene i California. Senere samme år deltok hun i minnemarsjer for det myrdede bystyremedlemmet i San Francisco, Harvey Milk, som var åpent homofil.
Sangen hennes "Altar Boy and the Thief" fra Blowin 'Away (1977) ble skrevet som en dedikasjon til hennes homofile fan.
Slutt på dødsstraff
I desember 2005 sang Baez "Swing Low, Sweet Chariot" ved protestaksjonen ved San Quentin fengslet mot henrettelsen av Tookie Williams.
Presidentvalget i 2008
Gjennom det meste av karrieren var Baez bekymret for å involvere seg i partipolitikk. Den 3. februar 2008 skrev imidlertid Baez et brev til redaktøren i San Francisco Chronicle som støttet Barack Obama i presidentvalget i USA i 2008. Hun skrev: "Gjennom alle disse årene valgte jeg å ikke engasjere meg i partipolitikk ... På dette tidspunktet føles det imidlertid som å endre holdningen er en ansvarlig ting å gjøre. Hvis noen kan navigere i det forurensede vannet i Washington, løfte opp de fattige, og appellere til de rike om å dele sin formue, så er det senator Barack Obama". Da hun spilte på Glastonbury festivalen i juni, sa Baez under introduksjonen av en sang at en av grunnene til at hun liker Obama var at han minnet henne om en annen gammel venn av henne, Martin Luther King, Jr.
Selv om hun var en meget politisk engasjert skikkelse gjennom det meste av sin karriere, hadde Baez aldri offentlig støttet en politisk partikandidat før Obama.
Hun opptrådte i Det hvite hus 10. februar 2010, som en del av en kveld hvor de feiret musikk knyttet til borgerrettighetsbevegelsen, og hun fremførte "We Shall Overcome".
Hun ga imidlertid uttrykk for at hun sannsynligvis aldri ville støtte en presidentkandidat igjen, og sa i et intervju i 2013 i The Huffington Post at "På en måte er jeg skuffet, men på en annen måte var det dumt å forvente mer. Hvis han hadde tatt hans glans, hans veltalenhet, hans seighet og ikke hadde stilt som president, kunne han ha ledet en bevegelse. Når han kom inn i det ovale kontoret, kunne han ikke gjøre noe mer enn han gjorde".
American Academy of Arts and Sciences valgte henne til stipend i 2020.
Malerier
Joan Baez har også syslet litt med maling. Foruten å ha laget omslagsbilde til Mercedes Sosa album AktivismeCorazón libre har hun laget portretter av en rekke kjente artister og andre personer.
The Police
The Police var et britisk new wave-band bestående av Sting (egentlig CBE Gordon Matthew Thomas Sumner) (vokal og bassgitar), Stewart Copeland (trommer) og Andy Summers (gitar) som ble dannet i London i 1977. Da de dukket opp på den britiske New wave-scenen, spilte de i en stil som var influert av punk, new wave, reggae, jazz og arabisk, indisk og afrikansk musikk. De utgav fem studioalbum. Deres andre album Reggatta de Blanc (1979) var det første som toppet albumlisten i Storbritannia, og sangen «Message in a Bottle» ble albumets store hit. I 1983 utgav de Synchronicity, som er bandets siste og mest solgte album, og som nådde albumtoppen både i Storbritannia, Kanada, Australia, Italia og USA. Albumet inneholder blant annet den populære låta «Every Breath You Take», som havnet på førsteplass både i Storbritannia og USA. Gruppa nøt også popularitet med sanger som «Walking on the Moon», «Can't Stand Losing You», «Roxanne», «Don't Stand So Close to Me», «Every Little Thing She Does Is Magic» og «King of Pain». Bandet tok en pause i 1983, før de ble offisielt oppløst i 1986.
I 2003 ble trioen innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame. The Police har solgt over 75 million plater, noe som gjør dem til en av de bandene som har solgt mest noensinne. Bandet har vunnet seks Grammy Awards, to Brit Awards, vunnet "Best British Group" en gang og en MTV Video Music Award. I 2003, ble de innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame. Fire av deres fem studioalbum kom med på det amerikanske tidsskriftet Rolling Stone's liste over "500 Greatest Albums of All Time" og VH1's liste over "100 Greatest Artists of All Time".
De har etter 2000 hatt flere gjenforeningskonserter.
Kjell Raaheim
Kjell Raaheim (født 8. oktober 1930, død 	23. april 2017) var en norsk psykolog. Han var professor i kognitiv psykologi ved Universitetet i Bergen 1969–94.
Han ga ut forskningsverk om en rekke temaer og redigertr lærebøker i psykologi. Han skrev flere engelsk-norske psykologifagordbøker.
Han var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.
Andrew Taylor (forfatter)
Taylor har mastergraden i bibliotek, arkiv og informasjonsteknologi ved University of London. Han debuterte i 1982 med kriminalromanen Caroline Miniscule. Den ble belønnet med britiske Crime Writers' Association (CWA) sin John Creasy Memorial Award for årets beste engelskspråklige kriminalroman skrevet av en debutant.
Han har senere skrevet flere prisbelønnede kriminalromaner, og er den hittil (2009) eneste som har vunnet CWAs Ellis Peters Historical Award to ganger. To av hans historiske kriminalromaner, The American Boy om Edgar Allan Poes gutteår i England og Bleeding Heart Square fra 1930-tallets London, har oppnådd internasjonal bestselgerstatus. I 2009 ble han belønnet med CWAs høyeste utmerkelse, The Cartier Diamond Dagger for et livslangt kriminallitterært arbeide av særlig høy kvalitet.
Fyresdalen
Fyresdalen er dalføret nord i Fyresdal kommune som gir sitt navn til kommunen. I dagligtale blir det aktuelle dalføret også omtalt som Veumdalen, grunnet sin plassering mellom bygdene Hauggrend og Veum/Øyane.
Andrew Taylor (forfatter)
Under pseudonymet Andrew Saville skrev han på 1980-tallet flere lisensierte romaner om den populære TV-detektiven Bergerac.
SOLAS
SOLAS er en konvensjon som omhandler sikkerhet til personell og skip på sjøen. Det står for Safety Of Life At Sea, og er en konvensjon underlagt Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen. SOLAS kan spores helt tilbake til forliset av «Titanic» i 1912, men det er gjort stadig endringer og forbedringer innenfor regelverket. Mye av dagens SOLAS-regelverk stammer fra en versjon som ble kunngjort 1. november 1974.
SOLAS består av forskjellige kapitler om hvordan ting skal og bør gjøres på sjøen for å oppnå høyest mulig sikkerhet. Det gjelder blant annet branninstrukser, riktig radiokommunikasjon, tiltak for sikker håndtering av farlig gods, sikkerhetstiltak for forskjellig type båter og håndtering av livredningssituasjoner.
Gjermund Borger Hansen
Hansen har tidligere spilt for Borg Fotball, Fredrikstad FK og Skiptvet IL. Han flyttet til Bergen for å starte jusstudier og var med på Løv-Ham sitt opprykk til Adeccoligaen i 2004. Hansen spilte midtbane og har 15 alderbestemte landslagskamper.
Etter sesongen 2007 kunngjorde Hansen at han la opp som fotballspiller for å fokusere på studiene. Han jobber i dag som advokat hos Thommessen i Oslo.
Hauggrend
Hauggrend er ei lita bygd helt nord i Fyresdal kommune i Telemark. Bygda ligger langs fylkesvei 355 med Skredvatn på nordvestsida. Bygda er del av et interkommunalt større bygdelag sammen med nabobygdene Krossli, Austheii og Bandaksli i Tokke og Skreosen og Vråliosen i Kviteseid. Grunnet kommunegrenser dratt opp fra gammelt av ligger disse bygdelagene i forskjellige kommuner, selv om de til daglig regner hverandre som sambygdinger. Samkvemmet med nabobygda Veum/Øyane noen få kilometer lenger sørover Fyresdalen er også stort. Disse bygdene delte skole i sin tid, Hauggrend-Veum skule og barnehage, før denne ble nedlagt på slutten av 1990-tallet.
I lokalene til den tidligere Landbruksskolen på Foldsæ ble det etpar år drevet en videregående Steinerskole. Denne er igjen avviklet. Bygda har mekanisk verksted, campingplass og landsbypub.
Hoel-sakene
Hoel-sakene er to rettsavgjørelser som medførte to justismord mot samme person. I den første saken ble Carl Andreas Ingebrigtsen Hoel, født i 1865 i Valldal, dømt til 13 års fengsel i 1903 for mordbrann  og frikjent i 1918. I 1929 ble han på ny siktet for ildspåsettelse og forsøk på forsikringssvindel og senere dømt til 18 måneders fengsel. Han ble frifunnet for dette forholdet i 1951, 86 år gammel.
Den første saken
I 1903 ble Carl Hoel i lagmannsretten dømt til 13 års fengsel for mordbrann i Store Markvei i Bergen der en kvinne omkom. Straffen ble senere redusert til elleve år, og han ble løslatt på prøve etter åtte år på Akershus festning.
Etter at det ble påvist alvorlige feil i politiets etterforskning, ble saken tatt opp på ny i lagmannsretten i 1918, der han ble frikjent for forholdet og tilkjent kr. 7 500 til dekning av utgifter. Retten hadde den gang ikke anledning til å tilkjenne billighetserstatning, men etter søknad til Stortinget, fastsatte stortinget enstemmig en slik erstatning på kr. 100 000,-, et beløp som i 2008 tilsvarer ca. kr. 2 000 000,-.
Den andre saken
Erstatningssummen satte Carl Hoel i stand til å etablere en mindre møbelfabrikk på hjemstedet Valldal.
Sent på kvelden den 25. april 1929 reiste ekteparet Hoel med lokalbåten til Ålesund. Tilbake i Hoels hus var hushjelpen og læregutten. Begge bodde der. Ved 7-tiden neste morgen oppdaget læregutten at det brant på loftet, og han varslet naboene. Sammen fikk de slukket brannen før det var gjort særlig skade. Loftet var uinnredet, uten belysning, og det var samlet mye skrot der, bl.a. flere spann med maling.
Carl Hoel begjærte gjenopptakelse av saken flere ganger med grunnlag i uforsvarlig etterforskning, men begjæringene ble avvist av lagmannsretten henholdsvis 1932, 1934 og 1946, og påfølgende kjæremål i sakene ble også avvist av Høyesteretts kjæremålsutvalg.
I 1948 engasjerte Aftenpostens daværende kriminalreporter Fridtjof Knutsen seg i saken. Han tok kontakt med to pensjonerte kriminaletterforskere (Anders Auraas og Amund Brun) og en ingeniør ved Kriminallaboratoriet (Sim Wolff). De reiste til Valldal for å foreta nye undersøkelser og avhør. På vegne av Carl Hoel begjærte høyesterettsadvokat Sven Arntzen så saken gjenopptatt den 4. juni 1949. Retten besluttet på grunnlag av begjæringen å foreta avhør av 17 vitner. Under vitneavhørene kom det fram flere nye opplysninger, bl.a. at en annen person hadde vært oppe på loftet og hentet et spann med maling etter at Hoel hadde forlatt huset for å ta lokalbåten. Etter avhørene besluttet lagmannsretten så at saken skulle gjenopptas. Slutning: «Straffesaken mot Carl Andres Ingebrigtsen Hoel avsluttet ved Frostating lagmannsretts dom av 14. mai 1930 gjenopptas og fornyet hovedforhandling påbys.» Den 2. mars 1951 ble det så avsagt frifinnelsesdom uten hovedforhandling i medhold av dagjeldende straffeprosesslov § 419, annet ledd.
I erstatningssaken etter frifinnelsen ble Carl Hoel tilkjent kr. 29 000,- i erstatning (tilsvarende ca. kr. 400 000 i 2008).
Generalstreiken i Storbritannia 1926
Generalstreiken i Storbritannia i 1926 var en generalstreik som varte i ni dager, fra 3. mai 1926 til 12. mai 1926. Den ble organisert av hovedstyret i fagforeningssamarbeidet Trades Union Congress (TUC), i noe som ble et mislykket forsøk på å presse staten til å handle for å forhindre lønnsreduksjon og forverrede arbeidsvilkår for kullarbeiderne.
Veum/Øyane
Veum er ei lita bygd nord i Fyresdal kommune i Telemark. Bygda ligger langs fylkesvei 355 midt mellom Hegglandsgrend og Hauggrend. Her har man også egen kirke, Veum kyrkje, og var inntil årtusenskiftet eget sogn før de ble innlemmet i Fyresdal sokn. Lokalt blir grenda også kalt Øyane. Sammen med nabobygda Hauggrend hadde man felles skole, Hauggrend-Veum skule og barnehage, inntil slutten av 1990-tallet, da denne ble nedlagt. Telemark Laftebygg har sin virksomhet på Veum.
Generalstreiken i Storbritannia 1926
Årsaker til generalstreiken
Den britiske kullindustrien opplevde en økonomisk krise i 1925, hovedsakelig på grunn av fem faktorer:
Gruveeierne varslet derfor om sine intensjoner om å redusere arbeidernes lønninger, og TUC reagerte på disse nyhetene med løfter om å støtte arbeiderne i denne striden. Det konservative partiet under Stanley Baldwin bestemte seg for å gripe inn, ved å erklære at de ville stille med ni måneders subsidier for å opprettholde gruvearbeidernes lønninger, og ved at en kongelig kommisjon – under ledelse av Sir Herbert Samuel – skulle se nærmere på problemene i gruveindustrien.
Denne avgjørelsen ble kjent som «rød fredag» fordi den ble ansett som en seier arbeiderklassens solidaritet. I praksis gav subsidiene gruveeierne og staten tid til å forberede seg på en stor arbeiderdisputt. Herbert Smith (en leder av gruvearbeidernes forbund i Storbritannia) sa følgende om denne hendelsen: «Vi har ikke noe behov for å glorifisere en seier. Det er bare en våpenstillstand».
Samuel-kommisjonen la ut en rapport i mars 1926: den erkjente at industrien trengte å reorganiseres, men avviste forslaget om nasjonalisering. Rapporten anbefalte også at statens subsidier skulle trekkes tilbake, og at gruvearbeidernes lønninger skulle reduseres for å bevare industriens lønnsomhet. En tidligere kongelig kommisjon, Sankey-kommisjonen, hadde anbefalt nasjonalisering et par år tidligere som en løsning på industriens produktivitets- og lønnsomhetsproblemer. Derimot hadde Lloyd George, daværende statsminister, avfeid denne rapporten.
Generalstreiken
TUC hadde en konferanse den 1. mai 1926, og kunngjorde deretter at en generalstreik «i forsvar av gruvearbeidernes lønninger og timer» skulle begynne den 3. mai.
Ledernde av Labour Party var skremt av de revolusjonære elementene i unionbevegelsen, og var lite glade for forslaget om streik. Under de neste to dagene ble det gjort desperate forsøk på å bli enige med staten og gruveeierne. Disse forsøkene feilet, hovedsakelig på grunn av en beslutning av trykkerne i Daily Mail i ellevte time om å nekte å skrive ut en krass lederartikkel som fordømte generalstreiken, kalt «For konge og land». De hadde innvendinger på følgende avsnitt: «En generalstreik er ikke en industriell disputt. Det er en revolusjonær bevegelse som bare kan lykkes ved å ødelegge staten og bryte ned rettighetene og friheten til folket». Da Baldwin hørte om dette, avlsuttet han forhandlingene med TUC ved å si at dette avslaget blandet seg inn i pressens frihet.
Kong Georg V tok avstand fra påstandene om at streikerne var «revolusjonærer» ved å si; «Prøv å leve på deres lønninger før dere dømmer dem».
TUC fryktet at en fullstendig generalstreik ville bringe revolusjonære elementer frem. De bestemte seg derfor for å ta ut arbeidere kun i nøkkelindustrier, slik som jernbane- og transportarbeiderne, trykkerne, samt havne-, jern- og stålarbeiderne.
Staten hadde forberedt seg på streiken i de ni månedene de hadde støttet med subsidier, ved å skape organisasjoner som Organisasjon for opprettholdelse av forsyninger, og gjorde alt som stod i deres makt for å få landet fremover. De viste støtte ved å poengtere streikernes revolusjonære natur. Væpnede styrker og frivillige arbeidere hjalp til med å opprettholde grunnleggende tjenester. Selv i 1920 var statens «Emergency Powers Act» passert. Det var en lov om å opprettholde essensielle forsyninger.
Den 4. mai 1926 var antallet streikere blitt til 1.5 – 1.75 millioner. Det var streikere «fra John o' Groats til Land's End». Arbeidernes reaksjon på streiken var umiddelbar og overveldende, og overrasket både staten og TUC; sistnevnte var ikke i kontroll av streiken. På den første dagen var det ingen store initiativer og dramatiske hendelser, med unntak av at nasjonens transport stod på stedet hvil.
Den 5. mai 1926 var propagandaen i gang. Churchill (på det tidspunktet finansminister) sa i sin avis British Gazette: «Jeg er ikke enig i at TUC har så store rettigheter som staten til å gi ut deres side av saken og å formane deres tilhengere til å fortsette aksjonen. Det er en mye vanskeligere oppgave å fore nasjonen enn det er å ødelegge den». I British Worker, TUCs avis: «Vi lager ikke en krig mot folket. Vi er nervøse for at vanlige mennesker ikke skal straffes for gruveeierne og statens upatriotiske oppførsel». I mellomtiden satte staten i gang en «milits» av frivillig politi, kalt Organisasjon for opprettholdelse av forsyninger (OMS). De var frivillige arbeidere som skulle opprettholde orden i gatene.
Den 6. mai 1926 sa Baldwin følgende: «Generalstreiken er en utfordring for parlamentet, og er veien til anarki». Transporthjelp ble tilgjengelig ved hjelp av frivillige og streikebrytere.
Den 7. mai 1926 møtte TUC med Sir Herbert Samuel og utarbeidet flere forslag i et forsøk på å ende krangelen. Gruvearbeidernes forbund avslo forslagene. Avisen British Worker ble mer og mer vanskelig å drive, siden Churchill hadde bestemt seg for å ta over produksjonen av papir. I mellomtiden gikk staten til handling for å beskytte mennene som valgte å returnere til arbeid.
Den 8. mai 1926 opplevde man et dramatisk øyeblikk i Londons havner. Lastebiler ble beskyttet av hæren. De brøt med streikevaktlinjen og transporterte mat til Hyde Park. Denne episoden viste at staten hadde størst kontroll over situasjonen. En liten anekdote; denne dagen ble det spilt en fotballkamp mellom streikerne og politiet.
Den 11. mai 1926 varslet British Worker – som en respons på hovedstyret i TUC sin frykt for at det skulle bli en flom av arbeidere tilbake til arbeid – at: «Antallet streikere har ikke avtatt; det øker. Det er flere arbeidere ute i dag enn det har vært på noe tidspunkt siden streiken startet».
Den 12. mai 1926 dro hovedstyret i TUC på besøk til Downing Street 10 for å annonsere deres beslutning om å avblåse streiken, gitt at forslagene som ble utarbeidet av Samuel-kommisjonen ble overholdt, og at staten kunne tilby en garanti for at det ikke ville bli noen søken etter skyldige blant arbeidene. Staten uttalte at den hadde «ingen makt til å tvinge arbeidsgivere til å ta tilbake alle som hadde streiket». Dermed godtok TUC å avslutte disputten uten en slik avtale.
Etter generalstreiken
I 1927 la den britiske staten frem en lov som gjaldt disputter og fagforeninger. Denne loven gjorde sympatistreik ulovlig, og sikret at medlemmene av fagforeningen måtte frivillig «kontraktere seg» for å betale de politiske påleggene. Den forbydde også forvaltningsforeninger fra å samarbeide med TUC, og gjorde massedemonstrasjoner ulovlige.
Effekten på britisk kullgruveindustri stor. Ved slutten av 1930-tallet hadde sysselsettingsgraden innen gruvearbeid falt med mer enn en tredjedel fra toppnivået på 1.2 millioner før streiken, men produktiviteten hadde gått fra under 200 tonn produsert per arbeider til over 300 tonn, ved utbruddet av andre verdenskrig.
Prestekrage
Prestekrage (Leucanthemum vulgare) er en flerårig korgplante i prestekrageslekta og er vanlig i hele landet. Prestekrage var et velkjent innslag i tidligere tiders slåtteenger, men er nå vanligst å finne på veikanter og andre tørre, åpne steder.
Utseende
Planten har 1-3 blomsterkorger,som er 3–6 cm brede. Korgene blomstrer ikke samtidig, men blomstringen strekker seg over perioden juni-august. Korgene har normalt hvite, hunnlige randkroner (tungeforma), mens de sterkt gule rørkronene i midten er tokjønna.
Korgdekkbladene ligger oftest i 2-3 lag. Om høsten dannes en frukt som 2,5 mm i diameter, og lyst grå eller grågrønn. Fruktene mangler fnokk, men har lister og krage.
Økologi og utbredelse
I prestekrageslekta er prestekrage den eneste naturlig forekommende arten i Norge og arten finnes over hele Norden unntatt indre Nordkalotten. Den trives på enger, skråninger, beitemark, veikanter, jernbanestrekninger, plener, skogbryn og i åpne skoggletter 1220 moh. Prestekrage er fortsatt en vanlig plante i Norge, men den har trolig blitt mindre vanlig mange steder i seinere tid.
Kulturhistorie
Prestekrage har vært en svært utbredt og kjent plante i Norge og har vært brukt til flere barneleker. Mest kjent er spådomsleken som er kjent fra mange land: Man napper ut en og en av randkronene og framsier en ordramse. Det ordet som sies på den siste krona gjelder. . Ordramsene handler oftest om når eller om man skulle bli gift og med hvem: "Iår - neste år - en gang - aldri", "Gift - ugift", "Prest - prost - klokker - skolemester - enkemann - fattigmann - stakker". Til denne leken har forøvrig flere lignende planter også vært brukt; balderbrå, solblom. Prestekrage har også vært brukt til blomsterkranser og som "speilegg" i barneleker.
Systematikk
Prestekrage ble av Linné ført til slekta Chrysanthemum i 1753 med navnet Chrysanthemum leucanthemum som betyr "gullblomst hvitblomst" (fra chrysos - latinsert gresk: gull, leuco- - latinsert gresk: hvit og anthos - gresk: blomst). Arten ble flyttet til en egen slekt av Lamarck i 1778.
Det norske navnet prestekrage er ganske enerådende, men noen steder har også denne arten hatt navnet "slåtteblomst" i betydningen at når denne blomstrer er det tid for å slå enga.
Sol Campbell
Sulzeer Jeremiah «Sol» Campbell (født 18. september 1974) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er manager for Macclesfield Town FC.
Campbell skrev under på sin første profesjonelle kontrakt med Tottenham den 23. september 1992. Ni år senere forlot han Tottenham og gikk til Arsenal, hvor han spilte fem sesonger. Sommeren 2006 signerte han for Portsmouth.
Sol Campbell debuterte på mot  den 18. mai 1996, og han har spilt 67 landskamper, og scoret ett mål, for England. Sol Campbell spilte for Notts County i League two, men ble enig med klubben om å avslutte samarbeidet etter å ha spilt én kamp.
I 2010 gjorde han ett overraskende comeback for Arsenal.
28. juli 2010 ble han enig om en 1-årskontrakt med den nyopprykkede Premier League klubben Newcastle United. Han har fått trøye nummer 5.
Gerald Leeman
Gerald Leeman (født 22. juni 1922, død 10. oktober 2008) var en amerikansk bryter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Leeman vant en olympisk sølvmedalje i bryting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på andreplass i den nest letteste vektklassen, bantamvekt opp til 57,0 kg, i fristil. Han tapte finalen til Nasuh Akar fra Tyrkia.
Pietro Lombardi
Pietro Lombardi (født 4. juni 1922 i Bari, død 5. oktober 2011 samme sted) var en italiensk bryter som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.
Lombardi ble olympisk mester i bryting under Sommer-OL 1948 i London. Han vant den letteste vektklassen, fluevekt opp til 52,0 kg, i gresk-romersk stil. I finalen beseiret han Kenan Olcay fra Tyrkia.
Fiskeriprosjektet i Kerala
Fiskeriprosjektet i Kerala var Norges første u-hjelpsprosjekt og ble startet i 1952 i Kerala. Det var et forsøk på å styrke den lokale fiskeriindustrien, blant annet med motorisering av båter. Prosjektet ble avsluttet i 1972 og da var bistanden beregnet til 122,3 millioner kroner.
Prosjektet startet i Quilon, nå Kollam med midler fra Indiafondet og omfattet i tillegg til fiske; helse, vannforsyning (også bygging av rørfabrikk) og landsbyutvikling. Etter hvert, i 1961 ble virksomheten i Quilon avviklet og prosjektet flyttet til Cochin/Ernakulam, nå med kun satsing på fiskeri, hvor det ble bygget isfabrikk og verksted med slipp for båtene, samt eget boligområde for de norske bistandsarbeiderne" ("siten").
Prosjektet hadde tre mindre, "sattelittprosjekter" i Mandapam, Kannur og Karwar.
Kinas Grand Prix 2005
Kinas Grand Prix 2005 var et Formel 1-løp arrangert 14. oktober – 16. oktober 2005 på Shanghai International Circuit i Kina. Det var det nittende og siste løpet i Formel 1-sesongen 2005.
Løpet
Noter til tabellen:
Tor Alsaker-Nøstdahl
Tor Ivar Alsaker-Nøstdahl (født 19. februar 1945) er en norsk tidligere fotballspiller fra Drammen. Han spilte for Strømsgodset Toppfotball i perioden 1962–1977 og er seriemester (1970) og tre ganger cupmester (1969, 1970 og 1973) for laget. Totalt spilte han 329 obligatoriske kamper for Strømsgodset, noe som er rekord, for øvrig delt med Inge Thun. Alsaker-Nøstdahl fikk også 10 kamper for. Han ble kåret til Årets spiller i norsk fotball av VG i 1970, det året Strømsgodset vant både serie og cup.
Alsaker-Nøstdahl spilte i forsvaret og var kjent for sin hurtighet. Etter karrieren har han hatt flere verv i Strømsgodset Idrettsforening, blant annet formann, og han ble i 1999 utnevnt til æresmedlem i klubben.
Leland Merrill
Leland Gilbert «Lee» Merrill, Jr. (født 4. oktober 1920 i Danville i Illinois, død 28. juli 2009) var en amerikansk bryter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Merrill vant en olympisk bronsemedalje i bryting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den fjerde tyngste vektklassen, weltervekt opp til 73,0 kg, i fristil, bak Yaşar Doğu fra Tyrkia og australske Richard Garrad
Kolossalorden
Kolossalorden er en arkitektonisk søyleorden med søyler eller pilastre som strekker seg over to eller flere etasjer, ofte i hele fasadens høyde. Søyler i vanlig etasjehøyde kan flankere vindus- eller døråpninger i hver etasje mellom kolossalsøyler eller -pilastre. Kolossalordenen kan gjøre bruk av alle de klassiske søyleordener; dorisk, jonisk, korintisk osv. Systemet kom i bruk i renessansen, og et tidlig eksempel er kirken Sant'Andrea i Mantova av Alberti, påbegynt i 1472. Michelangelo brukte kolossalsøyler i fasadene på Capitol i Roma, oppført fra 1564 til 1568. Kolossalordenen ble særlig utbredt i manierismen og barokken og ble tatt opp igjen i historismen.
Hannover 96
Hannover 96 er en tysk fotballklubb fra byen Hannover, som er hovedstaden i delstaten Niedersachsen. Klubben ble stiftet 12. april 1896 under navnet Hannoverscher FC 1896. Fotball har vært klubbens hovedidrett siden 1899. I 1913 slo klubben seg sammen med BV Hannover 1898 og sammen dannet de Hannoverscher Sportverein (HSV) von 1896.
Spillerstall
Oppdatert 1. juli 2023.
Ingrid Hedström
Ingrid Helena Hedström (født 2. juni 1949) er en svensk journalist og forfatter.
Hedström er utdannet psykolog. I perioden 1992–97 arbeidet hun som Brussel-korrespondent for Dagens Nyheter, hvor hun nå er ansatt som utenriksreporter med EU-spørsmål som spesiale.
I 2008 debuterte Hedström med kriminalromanen Lärarinnen i Villette, som utspiller seg i Belgia med forhørsdommeren Martine Poirot i rollen som etterforsker. Navnet er en bevisst referanse til Agatha Christies detektiv Hercule Poirot. Romanen ble belønnet med Svenska Deckarakademins debutant-diplom.
Hedström er gift med Henrik Brors, svensk samfunnsdebattant og politisk redaktør i Dagens Nyheter.
Bibliografi
Faglitteratur
NM i bandy 1999
'''Det 82. Norgesmesterskapet i bandy – 1999'''
Stabæk vant seriemesterskapet. Stabæk, Mjøndalen, Røa og Solberg gikk til semifinale.
Tabell
Ullern rykket dermed opp i Eliteserien, mens Ullevål rykket ned.
Finale
11. mars 1999, Hauger kunstis, Bærum, 970 tilskuere. Scoringer: Hoveddommer: Morten Laugerud, Bergen.
Togo (andre betydninger)
Togo kan referere til:
Ivar Thomassen
Ivar Thomassen (født 19. juli 1954 i Porsanger, død 28. november 2016) var en norsk musiker og låtskriver fra Russenes i Porsanger.
Biografi
Fra 1989 til 1997 da han jobbet som distriktsmusiker i Vadsø, begynte Thomassen for alvor å komponere og framføre viser. Tema i disse visene har blant annet vært fylkets og regionens natur, kultur og historie. Sanger som «Imella multebær og mygg» og «Det artige landet» framføres hyppig av lokale kor og er godt kjent blant finnmarkinger. Ivar Thomassen har også vært aktiv som pianist i storband og jazzensembler, og bidratt med egne komposisjoner i den sammenheng. Han har jobbet med skolekonserter, arrangering, komponering, korarbeid og pianoundervisning. Thomassen bodde i Alta og underviste på Alta videregående skole på linja for musikk, dans og drama. Han ga også ut ungdomsboka Operasjon kråkereir.
Arendal Guttemusikkorps
Arendal Guttemusikkorps (AGMK) er et musikkorps i Arendal. Korpset er kommunens største pr. 2009 med 76 medlemmer.
Korpset ble stiftet 28. oktober 1921 og er medlem i Norges Musikkorps Forbund (NMF) med tilhørighet NMF Agder krets.
En kan bli med som musikant i korpset til 31. juli det året en fyller 19 år, og musikanter i skolekorpset kan bli aspiranter i amatørkorps fra 1. august det året de fyller 15 år.
Nonthaburi (provins)
Provinsen er 622,3 kvadratkilometer stor og har en befolkning på 986 534 (2006), noe som gir en folketetthet på 1585 pr kvadratkilometer – den nest høyeste i Thailand. Nonthabury er like urbanisert som hovedstaden og grensen mellom dem er vanskelig å trekke, den er en del av Stor-Bangkok.
Distriktene
Provinsen Nonthaburi er delt inn i seks distrikter (amphoe), som er sentralstyrte, og som igjen er delt inn i 52 underdistrikter og 309 landsbyer. Distriktene er:
Det er i tillegg lokalstyrte kommuner som følger andre grenser.
Lillehammer Kunstmuseum
Lillehammer Kunstmuseum er et kunstmuseum på Lillehammer i Innlandet. Museet er en ideell stiftelse som ble etablert 1. april 1994 som en videreutvikling av den gamle institusjonen Lillehammer bys malerisamling. Den faste samlingen inneholder malerier og tegninger av blant andre J. C. Dahl, Hans Gude, Adolph Tidemand, Erik Werenskiold, Eilif Peterssen, Christian Krohg, Frits Thaulow, Edvard Munch, Kristen Holbø, Thorvald Erichsen og Lars Jorde.
Samlinger
Museets samlinger består hovedsakelig av tre store gaver:
Utover dette har museet gjennom de siste 30 år mottatt en rekke enkeltbidrag fra ulike mennesker og institusjoner. I dag fremstår museet som et av de sterkeste og mest betydningsfulle i Norge.
Den eldre delen av samlingen, bildene fra Lunde og Johannessen er hovedsakelig å finne i bygget tegnet av Erling Viksjø, som ble ferdigstilt i 1963. Her brukte Viksjø som fasademateriale naturbetong, en teknikk for overflatebehandling av betong som han selv utviklet. Mot Stortorget ble det i forkant av OL på Lillehammer, i 1994, oppført et nybygg signert Snøhetta. Samtidig ble Viksjø-bygget rustet opp, inngangspartiet flyttet over i det nye bygget mot torget og en «kunsthage» ble utformet av Bård Breivik. Denne strekker seg over to plan og flere seksjoner. Én del består av et åpent «granittrom», én del av park-lignende areal. Den siste delen skråner ned mot Kirkegaten og går under glassbroen som binder Viksjø-bygget og Snøhetta-bygget sammen i en glassbro i annen etasje; en stor fontenelignede bekk utført i sort- og rød-granitt, skifer med mer.
Ny fløy 2016
31. januar 2016 åpnet en ny fløy for publikum med bl.a. permanent Weidemann-sal. Også dette tilbygget er tegnet av Snøhetta.
Forlaget Carlsen
Forlaget Carlsen ⅍ er et dansk bokforlag som gir ut barne- og ungdomsbøker. Forlaget ligger i København og er en del av Egmont-konsernet. Virksomheten startet i 1899 av Hjalmar Carlsen under navnet P.I.B (Presse-Illustrations-Bureau) og leverte kunstverk og pressebilder til aviser i Skandinavia, Tyskland, Frankrike og Russland. Etter den første verdenskrig, begynte de å levere tegneserier, humorstoff, og artikler for barn ved siden av pressebilder. I 1940 ble den første barneboka utgitt, og i 1942 ble forlaget stiftet av Hjalmar Carlsens sønn, Per Carlsen, under navnet Illustrationsforlaget og ga ut blant annet Rasmus Klump. Forlaget ble deretter kalt Carlsen IF (IF = Illustrationsforlaget).
I 1980 ble selskapet solgt til Bonnier, og i 1991 overtok Carlsen alle utgivelsene fra de Bonnier-eide tegneserieforlagene Interpress. Bonnier solgte høsten 2007 Carlsen til det danske mediekonsernet Egmont.
Nicholas County (Vest-Virginia)
Nicholas County er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Braxton County i nord, Webster County i nordøst, Greenbrier County i sørøst, Fayette County i sørvest, Clay County i nordvest og mot Kanawha County i vest.
Nicholas Countys totale areal er 1 695 km² hvorav 15 km² er vann. I 2000 hadde fylket 26 562 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i Summersville.
Fylket ble grunnlagt i 1818 og er oppkalt etter guvernør Wilson Cary Nicholas.
Reino Kangasmäki
Reino Kalervo Kangasmäki (født 2. juli 1916 i Karleby, død 26. september 2010 i Vasa) var en finsk bryter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Kangasmäki vant en olympisk bronsemedalje under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den letteste vektklassen, fluevekt opp til 52,0 kg, i gresk-romersk stil, bak Pietro Lombardi fra Italia og tyrkiske Kenan Olcay.
Høgryggen
Høgryggen er en fjellkam i den sentrale delen av fjellmassivet Sør-Rondane i Dronning Maud Land. Fjellkammen ligger sør i Walnumfjella og er for det meste snødekt. Høyeste punkt måler 2535 moh.
Området ble fotografert fra fly under Thorshavnekspedisjonen 1936–37. Ytterligere flyfotografering ble gjennomført under Operasjon Highjump i 1946–47. Kart over området, basert på de amerikanske flyfotografiene, ble utarbeidet av Norsk Polarinstitutt i 1957.
Cadw
Cadw er en delvis uavhengig, men offentlig finansiert, etat som har ansvar for historiske minnesmerker i Wales og for administrasjon av bygningsvern. Hovedkvarteret ligger i Cardiff. Den tilsvarer de andre britiske fornminneforeningene English Heritage og Historic Scotland.
Navnet kommer fra et walisisk verb som betyr «beholde». De fleste slott, bispepalasser, historiske hus og klosterruiner er underlagt Cadw. Organisasjonen eier ikke minnesmerkene – de er normalt statlig eiendom – men har ansvar for vedlikehold og for å sørge for at de er åpne for allmennheten.
Cadw er også ansvarlig for freding av bygninger og minnesmerker, og har et overordnet ansvar for bevaring av historiske bygninger og steder av arkeologisk interesse, også om disse ikke er direkte underlagt organisasjonen.
Steder som drives av Cadw
Listen er ufullstendig
Kurt Pettersén
Kurt Arne Pettersén (født 21. juni 1916 i Borås, død 15. november 1957) var en svensk bryter som deltok i de olympiske leker 1948 i  London.
Pettersén ble olympisk mester i bryting under Sommer-OL 1948 i London. Han vant den nest letteste vektklassen, bantamvekt opp til 57,0 kg, i gresk-romersk stil. I finalen beseiret han Mahmoud Ali Hassan fra Egypt.
Fra Filippo Lippi
Fra Filippo Lippi (født omkring 1406 i Firenze, død 8. oktober 1469 i Spoleto) var en italiensk maler i renessansen.
Biografi
Lippi var sønn av slakteren Tommaso og konen hans. Han ble oppdratt av tanten Mona Lapaccia fordi foreldrene døde da han var barn.
I 1420 gikk han i kloster i Santa Maria del Carmine i Firenze. I kunstbiografien Le vite de' più eccelenti architetti, pittori et scultori italiani (De ypperste italienske arkitekters, maleres og billedhuggeres liv) forteller Giorgio Vasari at i stedet for å studere, brukte han tiden på å rable ned bilder i bøker. Forstanderen i munkeklosteret ga ham etter hvert muligheten til å lære å male.
Så sluttet Lippi å gå i kloster, men han var fortsatt troende. I 1439 skrev han at han er den fattigste munken i Firenze, og opptatt med seks gifteklare nieser. I 1452 fikk han jobben som kapellan i nonneklosteret i Johanneskirken i Via San Gallo i Firenze. I 1457 ble han bestyrer for kirken San Quirico i Legnaia, noe som tidvis ga ham god inntekt, selv om han skal ha slitt med dårlig råd fordi han stadig brukte penger. Han skal delvis ha ført et uregelmessig og omflakkende liv. Fra juni 1456 var Lippi kapellan ved Santa Margherita-klosteret i Prato, som ligger nær Firenze. Her kom han i forhold til nonnen Lucrezia Buti, som han bortførte til eiendommen sin. De fikk sønnen Filippino.
Fra 1465 til 1467 studerte Sandro Botticelli hos Fra Filippo Lippi.
Til hans tidlige arbeider, som er tydelig inspirert av Fra Angelico, hører de sterkt stemningsfulle bildene av Madonna som tilber jesusbarnet ute i naturen. Siden ble bibelske scener i stigende grad påskudd til fremstilling av verdslig prakt. Hans bilder er perspektivisk nøyaktige og fulle av detaljglede. I sine siste leveår smykket han koret i Spoletos domkirke med fresker (1467–69) over Marias liv, et høydepunkt i hans livsverk.
Vasari som biograf
Moderne biografer tror ikke helt på Vasaris romantiske fortellinger om Filippo Lippi. Vasari er den eneste som skriver at han skal ha besøkt Ancona og Napoli, der han skal ha blitt tatt av pirater og satt til slaveri, men ble løslatt fordi han var så dyktig til å tegne portretter. Ut fra denne fortellingen som ett eksempel, er det grunn til å tro at perioden fra 1431 til 1437 ikke er dokumentert klart nok.
Ferenc Tóth (bryter)
Ferenc Tóth (født 8. februar 1909 i Szeged, død 26. februar 1981 i Budapest) var en ungarsk bryter som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin og 1948 i London.
Tóth vant en olympisk bronsemedalje i bryting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den tredje letteste vektklassen, fjærvekt opp til 62,0 kg, i gresk-romersk stil, bak tyrkiske Mehmet Oktav og Olle Anderberg fra Sverige.
Black Ice
Black Ice (engelsk for hålke) kan sikte til:
Thaumastocoridae
Thaumastocoridae tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner.
De er planteetere som særlig lever på palmer og akasier. De finnes over det meste av verden. De er en artsfattig gruppe med bare 19 beskrevne arter fordelt på 6 slekter.
Utseende
Små (2–5 mm) teger, flate og ovale på form, brede og litt billelignende. Fasettøynen står mer eller mindre på stilk, punktøyne finnes. Antennene og sugesnabelen består av fire ledd. Pronotum er bredere enn langt, forkantet noe innskåret slik at hodet virker noe inntrukket. Scutellum er trekantet. Forvingen er tydelig delt i clavus, corium og membran, sistnevnte uten årer. Føttene er to-leddete og ganske tynne. Et spesielt trekk er at de ytre kjønnsorganene er sterkt redusert sammenlignet med de fleste andre teger.
Systematisk inndeling
Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
Vidovdan
Vidovdan (Видовдан) er en religiøs høytid. Den feires 28. juni av ortodokse serbere og bulgarere. I Bulgaria heter den Vidovden (Видовден) eller Vidov Den (Видов ден).
Dagen har også andre historiske betydninger hovedsakelig for serbere:
Nicolae Ceaușescu
Nicolae Ceaușescu (født 26. januar 1918 i Scornicești, død 25. desember 1989 i Târgoviște) var en rumensk kommunistisk politiker og Romanias statssjef fra 1967 til 1989.
Bakgrunn
Ceaușescu var tredje barn i en fattig bonde­familie som til slutt hadde ti barn. Han gikk fireårig grunn­skole i Scornicești, og flyttet da han var ti år gammel til București til sin søster og hennes mann. Der ble han skomakerlærling.
Politiker
Ceaușescu ble medlem av det Det rumenske kommunistpartiets ungdoms­organisasjon i 1933 og av selve kommunist­partiet i 1936. I 1936 ble han arrestert for første gang og dømt til to års fengsel og en bot på 2000 leuer for oppbevaring av kommunistisk propaganda, et halvt år for fornærming av retten (han hadde sagt i retten at saken hans han ble behandlet av en fascistisk rett) og til husarrest i ett år etter løslatelsen.
Da Nazi-Tyskland invaderte Polen, ble Romania alliert med tyskerne som en del av aksemaktene. Mange av de omkring 800 kommunistene i Romania ble da fengslet og satt i en internerings­leir. Ceaușescu klarte å holde seg gjemt en stund, men i 1940 ble han tatt og satt i fengsel igjen: de tre første årene satt han i Jilava-fengslet og fra 1943 av i Târgu Jiu-leiren, der han ble kjent med andre ledende kommunister, så som Gheorghe Gheorghiu-Dej og Chivu Stoica. Den 23. august 1944 allierte Romania seg med Sovjetunionen, og de rumenske kommunistene ble løslatt fra leiren.
Ceaușescu var fra august 1944 til juni 1945 første­sekretær for Det rumenske kommunist­partiets ungdomsforbund.
I 1946 skal han ha skutt en bankdirektør som nektet å gi penger til kommunist­partiets valgkampanje.