cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Imperia
Imperia er en by på den italienske rivieraen med cirka 40 000 innbyggere. Imperia er hovedstad i provinsen Imperia i regionen Liguria i Italia. Byen er delt i to bydeler, den moderne Oneglia og den svært gamle bydelen Porto Maurizio. Imperia er omkranset av disse kommunene: Civezza, Diano Arentino, Diano Castello, Diano Marina, Dolcedo, Pontedassio, San Lorenzo al Mare, Vasia
Maltsjiki
Maltsjiki (originaltittel: Мальчики) er en sovjetisk film fra 1990 regissert av Renita Grigorjeva og Jurij Grigorjev.
Björgvin Björgvinsson
Björgvin Björgvinsson (født 11. januar 1980 i Reykjavík) er en islandsk alpinist.
Han debuterte i verdenscupen i alpint 5. februar 2000, og hans beste verdenscup-plassering er en 24.-plass i slalåm fra 2010.
Björgvinsson deltok i Vinter-OL 2002 og 2006. Han deltok igjen for Island under Vinter-OL 2010 og fikk da en 43.-plass i storslalåm.
Savn (band)
Savn er et norsk gothic metal og folk metal band etablert i 2013 i Bryne, Rogaland av Stig Johansen, Anders Thue og Carmen Elise Espenæs.
Nevil Maskelyne
Nevil Maskelyne (født 6. oktober 1732 i London, død 9. februar 1811) var den femte engelske Astronomer Royal. Han holdt dette kontoret fra 1765 til 1811.
Maskelyne var den tredje sønn av Edmund Maskelyne av Purton, Wiltshire som døde da han var 12 år gammel, og etterlot familien i reduserte økonomiske omstendigheter. Maskelyne studerte i Westminster og var fremdeles elev der da moren døde i 1748, da han var 16 år. Hans interesse for astronomi begynte da han studerte ved Westminster. Maskelyne studerte ved University of Cambridge i 1749 og ble uteksaminert i 1754. Han ble ordinert til prest i 1755. I 1785 giftet Maskelyne seg med Sophia Rose of Cotterstock, Northamptonshire. Deres eneste barn, Margaret (1786–1858), var mor til Mervyn Herbert Nevil Story-Maskelyne (1823–1911) professor i mineralogi ved University of Oxford (1856–1895). I 1758 ble Maskelyne medlem av det britiske Royal Society. I 1775 ble han tildelt Copleymedaljen.
Austerelva
Austerelva kan vise til en rekke elver i Norge:
Cazalilla
Cazalilla er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 775 innbyggere (2021).
Simen Nielsen
Simen Nielsen (født 6. november 1994) er en norsk ishockeyspiller som spiller løper for Lørenskog Ishockeyklubb siden 2018. Han kom til Kongsvinger Knights i 2014 fra moderklubben Lørenskog Ishockeyklubb der ble han fram til Kongsvinger gikk konkurs i 2018. Nielsen har også spilt for Bergen IK.
Musikkåret 1513
Musikkåret 1513 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1513.
Dødsfall
…
Candidatus mercaturæ
Cand.merc er hovedfagsgrad i økonomisk-administrative fag. Forkortelsen kommer fra latin og står for candidata mercatoria for kvinner og candidatus mercatorius for menn. I Norge utdannet Norges Handelshøyskole (NHH), Høgskolen i Bodø og Høgskolen i Buskerud slike kandidater i en periode fra 2000 frem til kvalitetsreformen kom med endret gradsstruktur.
Den samlede normerte studietiden for cand.merc er 2 år (på fulltid) ut over siviløkonom eller tilsvarende 4-årige utdannelser. De som tok denne utdannelsen før 2000 fikk enten høyere avdelings eksamen hvis de tok utdannelsen på NHH og hovedfagskandidat hvis de tok utdannelsen på Høgskolen i Buskerud.
Peixe Angical-demningen
Peixe Angical-demningen, også kjent under navnet Sérgio Motta, er en demning med vannkraftstasjon i elva Rio Tocantins i Brasil.
Brooke Candy
Brooke Dyan Candy (født 20. juli 1989 i Oxnard i California), mest kjent som Brooke Candy, er en amerikansk sanger.
A Gun Fightin’ Gentleman
A Gun Fightin' Gentleman er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av John Ford.
Handling
Cheyenne Harry eier en stor storfe-ranch, men får problemer med John Merritt som eier et kjøttpakkeri i Chicago.
Astenitsjeskij sindrom
Astenitsjeskij sindrom (originaltittel: Астенический синдром) er en sovjetisk film fra 1990, regissert av Kira Muratova.
Handling
Filmen består av to deler: den første delen er i svart-hvitt, og den andre delen er i farger. I den første delen var Natasha, hovedpersonen, i ektemannens begravelse når hun plutselig mistet kontrollen over seg selv - og får et innfall av ekstremt raseri og fortvilelse. Hun går vekk fra begravelsen, og begynte å behandle alle hun ser veldig provoserende og aggressivt. Det blir åpenbart at den første delen av filmen var del av en film-visning ved et teater. Men i den andre delen av filmen er hovedpersonen en utslitt og desillusjonert lærer; Nikolai. Han sovnet under frem-visningen av svart-hvitt-filmen.
Publikum ved svart-hvitt-filmen ignorerer den kino-ansattes bønn om å bli værende, for en runde med spørsmål og svar sammen med filmens skuespillerinne. Men seerne forlater i steden teatret. Denne sovende læreren våkner også, og forlater fremvisningen. Men han sovner igjen på den overfylte t-banen, og deretter under et møte ved skolen. Filmen antyder at Nikolai, som et resultat av en rekke problemer både hjemme og på jobb, har utviklet en spesiell sykdom: han sovner derfor på de mest upassende tidspunkter og steder.
Tusenfryd (album)
Tusenfryd er et musikkalbum med Lynni Treekrem, utgitt i 1994.
Castracsjon
Castracsjon – Bendik Riis var Østfold Teaters storsatsning høsten 2010. Forestillingen er et idedrama om frihet, som henter sin næring fra et nedslag i Bendik Riis' kunst, brev og dokumenterte liv. Med utgangspunkt i deler av kunstmalerens liv fortelles en historie om å lengte hjem. Både i fysisk forstand til et barndomshjem, men også i en videre mening, å finne veien hjem til seg selv som menneske.
Båtsfjordfjellet
Båtsfjordfjellet (nordsamisk: Máhkirčearru, historisk Makkirčærro) er et fjell i Båtsfjord kommune i Finnmark. Det ligger nord på Varangerhalvøya, og utgjør den sørlige delen av Makkaurhalvøya, mellom Båtsfjorden i vest og Syltefjorden i øst. Fjellet avgrenses i sør av Syltefjorddalen, mens det går over i Syltefjordfjellet i nordøst og Makkaurfjella i nord. Båtsfjordfjellet har flere toppunkter, hvorav det høyeste er på 481 meter over havet.
Renita Grigorjeva
Renita Andrejevna Grigorjeva (russisk: Рени́та Андре́евна Григо́рьева; 1931–2021) var en sovjetisk regissør, manusforfatter og skuespillerinne.
Boston College
Boston College er et privat, jesuittisk katolsk universitet i Chestnut Hill i staten Massachusetts, USA. Det ble grunnlagt i 1863, og har en av de eldste arkitekturene i USA innen såkalt collegiate gothic stil.
Boston College er et ledende humaniora-universitet med skolepenger på US$ 33.506 (2006). Det tildeles grader helt opp til doktorgrad (Ph.D).
Fagkretsen omfatter også jus og universitetet har en egen Business School. BC har i alt syv skoler og colleges, og dekker mer enn 50 fag. Det er senter for en av de største jesuittiske kolonier i verden.
Det er åtte biblioteker på de fire campus-områdene, med 2,1 millioner titler.
Medlemstallet i alumnien er 143.000.
Boston College er medlem av Association of Jesuit Colleges and Universities.
Jää kestma, Kalevite kange rahvas
Jää kestma, Kalevite kange rahvas (oversatt fra estisk: «Hold ut, Kalevs standhaftige sønner») var nasjonalsangen til Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk.
Melodien ble komponert i 1944 av Gustav Ernesaks (1908–1993), og teksten ble skrevet av Johannes Semper (1892–1970). Nasjonalsangen ble offisielt tatt i bruk i 1945, og det ble gjort mindre endringer i teksten i 1954 og 1956, som følge av avstaliniseringen.
Den 30. mars 1990 vedtok Det øverste sovjet i Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk en overgang til nasjonalt, demokratisk styre. Den 8. mai ble Estlands flagg, riksvåpen og nasjonalsang, Mu isamaa, mu õnn ja rõõm, som hadde vært forbudt i sovjettiden, gjeninnført som nasjonale symboler.
Espen Olsen Lie
Espen Olsen Lie (født 23. januar 1984) en norsk tidligere ishockeyspiller. Fra 2021 er han trener for Lørenskog Ishockeyklubb.
Snåsa
Snåsa, på sørsamisk Snåase, er en kommune i Trøndelag. Den grenser i nord til Overhalla og Grong, i øst til Lierne, i sør til Sverige og Verdal, og i vest til Steinkjer.
Joralf Gjerstad, kalt «Snåsakallen» eller «Snåsamannen», er den mest kjente snåsningen i nyere tid.
Snåsa er Trøndelags nest største kommune i ustrekning. Tettstedet Snåsa er administrasjonssenteret i kommunen og har innbyggere per 1. januar.
Geografi
Snåsa er geografisk knyttet til Innherred. Snåsavatnet renner sørvestover gjennom Byaelva og Ogna, og renner ut i Trondheimsfjorden ved Steinkjer.
Snåsa er rik på naturressurser, og utnyttelse av disse er grunnlaget for sysselsetting og bosetting. Viktige næringer er jord- og skogbruk, reindrift, trebearbeidende industri, steinindustri og torvindustri. 2,3 mill. Skog og fjell gir Snåsa noe av landets beste terreng for storvilt- og småviltjakt samt andre naturopplevelser, og med 2 000 vann gir Snåsa-området et variert tilbud til sportsfiskeinteresserte.
Flere plantearter har sitt nordligste voksested på Snåsa, som for eksempel svartor og myrkongle.
Bergsåsen har et kalkrikt jordsmonn, og det vokser derfor flere steder store populasjoner av den største og mest praktfulle av de nordiske orkideene, marisko (Cypripedium calceolus). Det er også påvist ytterligere 15 forskjellige orkidéarter i Bergsåsen. Snåsas kommunevåpen viser denne orkidéen forgylt med blå bakgrunn. Det er registrert 17 orkidéarter i hele Snåsa. Også i Finsåsmarka – vest i kommunen – er det et godt orkidéområde med rike forekomster av marisko. Orkidéen marisko ble registrert i Snåsa allerede i 1769 av biskop Johan Ernst Gunnerus. I Snåsa kalles blomsten i dagligtale for fruesko, og er en midtsommer-attraksjon som kommunens innbyggere er stolte av å kunne vise fram til besøkende. Den fremste kjenneren av plantelivet i Bergsåsen og Finsåsmarka, professor Olav Gjærevoll, brukte i en årrekke disse områdene som eksursjonsmål for botanikerstudenter på grunn av den unike floraen. Alt planteliv i Bergsåsen og alle forekomster av marisko i kommunen er fredet.
Nesten halvparten av kommunen er lagt ut som nasjonalparken Blåfjella-Skjækerfjella nasjonalpark. Her finnes også kommunens høyeste punkt, Skjækerhatten 1138,5 meter over havet.
Snåsa ligger nær det geografiske midtpunktet i Norge.
Vann
Det er over 2 500 fiskevann i kommunen. Noen av disse er:
Samfunn
Omtrent halvparten av innbyggerne bor i kommunesenteret Snåsa, som ligger ved den nordøstre enden av Snåsavatnet, den sjette største innsjøen i Norge. Andre tettsteder er Jørstad og Agle. De tre tettstedene Snåsa, Jørstad og Agle var tidligere egne skolekretser, men Agle har nå blitt slått sammen med Snåsa. Av mindre grender kan nevnes Hammer, Rendseth, Holem, Horjem, Dravland, Moum, Viosen, Berg, Nagelhus, Bomo, Mona, Belbu, Engum, Ålmo, Heimveg, Våg, Brenna, Vinje, Sandnes, Gran, Parnas, Brønstad, Mediås, Holsing, Kleiv, Gifstad, Kjenstad og Imsdalen.
Både E6 og Nordlandsbanen går gjennom kommunen. Jernbanestasjonen i Snåsa ble åpnet i 1926, og på samme tid opphørte persontrafikken med dampskip på Snåsavatnet. Grønnøra flyplass ligger på østsiden av Snåsavatnet 15 kilometer sør for Snåsa sentrum
Snåsa kommunestyre vedtok 27. mars 2014 å melde kommunen ut av Indre Namdal regionråd der kommunen har samarbeidet med Grong, Høylandet, Lierne, Namsskogan og Røyrvik. Administrativt er Snåsa på flere områder knyttet sørover mot Innherred. Inderøy tingrett er førsteinstansdomstol, noe som også tilsvarer det historiske fogderiet Inderøen fogderi. Religiøst er Snåsa administrativt tilknyttet Nord-Innherad prosti.
Politikk
Se også utdypende artikkel Tidligere kommunestyrevalg i Snåsa
Næringsliv
Hovednæringsvei er jordbruk og skogbruk. Den industrien som er utviklet er basert på naturens egne produkter, tømmer og stein.
Historie
Snåsa var del fra Sparbyggjafylki og hørte til Frostuþing.
Fra formannskapslovene av 1837 omfattet Snåsa formannskapsdistrikt også Lierne. Snåsa ble delt og Lierne skilt ut som egen, selvstendig kommune 1. januar 1874. Snåsa hadde på dette tidspunktet 2 235 innbyggere.
Snåsa var en enmannskrets ved stortingsvalg 1906–1921, og Snaasen krets omfattet valgsognene Egge, Beitstad, Namdalseid, Stod, Snåsa, Lierne, Grong, Høylandet, Overhalla og Steinkjer. Kretsens eneste representant var Ivar Aavatsmark (V).
Kultur
Snåsa har et rikt kulturtilbud for både barn, ungdom og voksne. Bygda er spesielt kjent for sitt musikk- og idrettsliv, men har også aktive 4H-klubber, teaterlag, bridgeklubb, Røde Kors, jeger- og fiskeforening, Snåsa mikroflyklubb og et meget aktivt skytterlag. Innenfor musikk kan nevnes: Snåsa orkesterforening, Snåsa janitsjar, Snåsa blandakor og Snåsa musikkorps.
Innenfor idrett er spesielt volleyball, ski, skiskyting, fotball og friidrett populære idrettsgrener. Det er også faste trimkvelder i vinterhalvåret flere steder i bygda. Snåsatråkk A/S eier og driver tråkkemaskin som kjører opp lysløyper og mange kilometer med trimløyper rundt omkring i bygda på vinterstid. Alpinbakke finnes i nabokommunen Grong, og bakken ligger på Bjørgan ca. 20 km fra Snåsa sentrum.
Émile Wetterlé
Émile Wetterlé (født 2. april 1861 i Colmar i Alsace i Frankrike, død 24. juli 1931 i Ouchy i Sveits) var katolsk prest, redaktør, og som politiker engasjert regionalt og nasjonalt i henholdsvis tysk og fransk tid, blant annet som medlem av den tyske Reichstag.
Bakgrunn
Wetterlé gikk på Collège libre i Colmar, på Collège Lachapelle-sous-Rougemont. Han studerte katolsk filosofi og teologi med tanke på å bli prest ved universitetene i Salamanca i Spania og Innsbruck i Østerrike.
Prest, redaktør, politiker
Han ble presteviet i 1885. Han var da huslærer i fremstående familier, som i Roma for prinsessen av Sayn-Wittgenstein, i slekt med prins Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst. Han ønsket å reise tilbake til Alsace (Elsass), men hadde mistet sitt tyske statsborgerskap og måtte søke om det igjen. Kreis-lederen i Colmar, som forberedte saken, mente at han burde være forsiktig, men etter at han la merke til et anbefalingsbrev undertegnet av prinsessen av Sayn-Wittgenstein, skyndte han seg å skrive en gunstig rapport i håp om å glede sin øverste leder, prins Chlodwigs sønn Alexander zu Hohenlohe-Schillingsfürst, som da var stattholder av Elsass-Lothringen.
I 1893 ble fader Wetterlé utnevnt til vikar i Mülhausen, men han tok i virkeligheten aldri fatt på dette kirkelige vervet, og gikk inn i journalistikken og i politikken. Han var sjefredaktør for Journal de Colmar og senere for Nouvelliste Alsace-Lorraine.
Han var videre medlem av Distriktsdagen (Bezirkstag) for Oberelsass, i Elsaß-lothringisches Landesausschuss og av andrekammeret av Landtag des Reichslandes Elsaß-Lothringen. Fra 1898 til 1915 var han medlem av den tyske Reichstag for den elsassiske valgkretsen Rappoltsweiler. Han tilhørte i to valgperioder det elsassiske protestparti, og i de to siste Elsaß-Lothringische Zentrumspartei.
Haagaas Artiumskursus
Haagaas Artiumskursus, til vanlig kalt Haagaas, også kalt Haagaas skole, Haagaas privatskole, Haagaas private gymnas og Haagaas' studentfabrikk, var et privat ettårig artiumsforberedende gymnasium i Oslo, som eksisterte fra 1915 til 1955. Skolens grunnlegger og eier var Theodor Haagaas (1873–1961). Skolen holdt til på Frogner i samme bygning som Frogner skole i Niels Juels gate 52, en bygning som nå tilhører Hartvig Nissens skole. Under andre verdenskrig flyttet skolen midlertidig til Hammersborg skole.
Émile Wetterlé
Prest, redaktør, politiker
Noen tilhenger av det tyske styre ble han aldri. Hans angrep på Tyskland hindret ham imidlertid ikke i å være på de beste vilkår med statssekretæren i departementet Alsace-Lorraine, Ernst Matthias von Köller (1902–1908), som prøvde, i henhold til instruksjon fra Alexander zu Hohenlohe, «å utdrive djevelen med Beelzebub». Etter von Köllers avgang ble imidlertid hans motstand mot Tyskland mer og mer tydelig, til det punkt at han til slutt ble dømt til to måneders fengsel i saken mellom ham og rektor Gneisse.
Haagaas Artiumskursus
Historie
Skolen ble grunnlagt i 1915 av lektor Theodor Haagaas og flere av hans lektorkolleger ved Frogner skole. Haagaas var på det tidspunktet også medeier i Frogner skole og naboskolen Nissens Pikeskole, men disse skolene ble overtatt av kommunen i 1918. Haagaas' skole holdt i det meste av sin eksistens til i Frogner skoles lokaler i Niels Juels gate 52. Under andre verdenskrig holdt skolen til på Hammersborg skole. Skolen hadde undervisning på ettermiddags- og kveldstid. De fleste lærerne arbeidet på dagtid ved andre skoler, særlig Frogner skole, naboskolen Nissens Pikeskole og Oslo katedralskole. Skolen var en såkalt «studentfabrikk», Oslos eneste i sin samtid, og hadde et ettårig løp frem mot examen artium. Den var opprinnelig beregnet på voksne, særlig lærere uten examen artium som ville gå videre med universitetsstudier, men fikk raskt en bredere elevbase, ikke minst «bondestudenter» som kom til Oslo for å ta artium. Den tidligere eleven Mosse Jørgensen skrev om skolen: «Haagaas artiumskursus var en god skole. Om noen hadde fortjent navnet 'Nye Heltberg', så var det den. Lærerne der var kjente og erfarne lektorer fra de høyere skolene i Oslo». Theodor Haagaas var aktivt engasjert i driften av skolen frem til han pensjonerte seg i 1946. Skolen ble nedlagt i 1955. Haagaas ble beskrevet som en særpreget og ukonvensjonell lærerpersonlighet med en skarp humoristisk sans. Kulturredaktør i Morgenbladet Erik Egeland mintes artiumskurset som «festlig».
Émile Wetterlé
Prest, redaktør, politiker
Under første verdenskrig ble han aktiv propagandistisk for den franske side, og hans politiske mandater ble derfor erklært for opphevet i mars 1915, og han ble utestengt fra sin fraksjon.
Haagaas Artiumskursus
Historie
I skoleåret 1945–1946 hadde Haagaas Artiumskursus fem gymnasklasser og 127 elever, hvorav 89 gutter og 38 jenter. 116 avla examen artium. Skolen hadde 20 fast ansatte lærere, alle menn. Skolen var i sin helhet finansiert ved skolepenger.
Émile Wetterlé
Prest, redaktør, politiker
På grunn av krigens gang ble et suppleringsvalg i Elsass om og om igjen, og det endte med at valgkretsen aldri fikk sendt noen ny representant i Wetterlés sted.
Haagaas Artiumskursus
I litteratur
Romanen Tigerstaden av Leif B. Lillegaard handler om forfatterens møte med Oslo som «bondestudent» fra Nord-Norge og skolegang på Haagaas Artiumskursus for å ta artium.
Jacob C. Jersin
Jacob Christian Jersin (født 1800 på Voss) ble konstituert som stadskonduktør for Bergen høsten 1830. Jersin fortsatte i stillingen frem til 1835 da Ole Peter Riis Høegh tiltrådte stillingen. Jacob Christian Jersin var utdannet ved Det kongelige Akademis 2. bygningsskole i København 1823-1827, og ved Det kongelige Akademiets høiere Arkitekturskole i Stockholm i 1827-28. Deretter studerte han arkitektur i Hamburg hos J.H. Kles Wülben, før han kom til Bergen høsten 1830.
Jersin var i midten av 20-årene da han ble konstituert som stadskonduktør. Bygningsloven for Bergen (1830) spesifiserte konduktørens oppgaver og hvilke kart som skulle utarbeides. I løpet av 1830-årene tegnet Jersin et grensekart, et generalkart og utførte flere grunnmålinger. Kartene og grunnmålingene finnes ved Bergen byarkiv.
Jacob Christian Jersin var sønn av prest og eidsvollsmann Georg Burchard Jersin og Maren Finde Ravn.
Referanser
<References/>
Miranda-demningen
Anlegget har turbiner med installert produksjonskapasitet (ytelse) på 438 MW. Det ble ferdigstilt i 1998, etter åtte års bygging.
Oppløsningsrett
Oppløsningsrett er retten til å oppløse et parlament og skrive ut nyvalg. Man skiller mellom oppløsningsrett i den lovgivende makts hånd og oppløsningsrett i den utøvende makts hånd. Den siste varianten er den mest utbredte, og betegner den muligheten en president eller en regjering har til å oppløse den lovgivende makt, parlamentet, og skrive ut nyvalg. Oppløsningsrett i den lovgivende makts hånd betegner muligheten et parlament har til å oppløse seg selv slik at nyvalg må skrives ut.
Gun Law
Handling
En detektiv på vegne av myndighetene er på sporet av kjeltringen «Cisco Kid» men etter hvert forelsker detektiven seg i kjeltringens søster. Detektiven må deretter slåss mellom kjærlighet og plikt.
Oppløsningsrett
Bruken av oppløsningsinstituttet er som regel knyttet til politiske kriser, der nyvalg sees på som en mulighet til å komme seg ut av uføret. Det er imidlertid vel så ofte at trusler om bruk av oppløsningsinstituttet blir fremmet av den part som besitter retten til å bruke det. Dette for å få gjennomslag for politiske mål som rettighetshaver måtte ha.
Det er betydelig forskjell fra land til land når det gjelder hvordan oppløsningsretten kan benyttes. I en del land er den knyttet til parlamentariske kriser og er begrenset (f.eks. Sverige), andre land, som Storbritannia og Danmark, har en oppløsningsrett som statsministeren fritt kan benytte når han/hun måtte ønske. Siste variant gir betydelig makt til en regjering, og det er påpekt at oppløsningsretter som denne kan misbrukes.
Et annet moment for oppløsningsrettens utforming er hvilken innvirkning det får på valgperiodene i et land. I Sverige har man et fast Riksdagsvalg hvert fjerde år som ikke påvirkes av eventuelt nyvalg midt i valgperioden. I Danmark og Storbritannia derimot fungerer det slik at det må holdes folketings- og parlamentsvalg senest fire år (Danmark) og fem år (Storbritannia) etter det forrige, dvs. at fristen for neste valg forskyves ved utskriving av nyvalg.
I Norge er det ingen form for oppløsningsrett til nasjonalforsamlingen, Stortinget, men opp igjennom årene har en del krefter tatt til orde for at det bør innføres, og fremmet grunnlovsforslag som vil kunne innføre dette
Jurij Grigorjev
Jurij Valentinovitsj Grigorjev (russisk: Юрий Валентинович Григо́рьев) er en sovjetisk regissør, manusforfatter og skuespiller.
Yenice (Çanakkale)
Yenice er en by med 32 013 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Çanakkale. Den ligger nordvest for Balya, sør for Biga og sørøst for Çan.
Aurorae Sinus
Aurorae Sinus er en mørk formasjon på den sørlige halvkulen av planeten Mars. Sammen med albedoformasjoner som Aonius Sinus og Solis Lacus, er den en del av en formasjon kjent som «Mars' øye».
Bir Lehlou
Bir Lehlou er en liten by nordøst i Vest-Sahara og de jure hovedstad for Den saharawiske arabiske demokratiske republikk (SADR). Byen ligger øst for Marokkos barriere i Vest-Sahara i den delen av Vest-Sahara som er kontrollert av Polisario. Navnet kan oversettes med «en vakker brønn/kilde».
The Gun Packer
The Gun Packer er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av John Ford.
Victor Kvedéris
Victor Kvedéris (født 18. oktober 1909 i Flensburg, død 23. august 1966) var en dansk billedhugger og maler.
Kvedéris var født i Flensburg i Tyskland, men anså seg selv som dansk. Han var utdannet ved Kunstakademiet og gikk senere i lære hos billedhuggeren Einar Utzon-Frank.
Oblako-raj
Oblako-raj (originaltittel: Облако-рай) er en sovjetisk film fra 1990 regissert av Nikolaj Nikolajevitsj Dostal.
Monstrenes tid – Livet før dinosaurene
Monstrenes tid den tredje dokumentaren i Walking with...-seriene og fokuserer på å gjenskape livet enda før dinosaurene, da blant annet leddyr og pattedyrliknende krypdyrdominerte. Serien viser helt fra den karbonske perioden (530 millioner år siden) til tidlig trias (248 millioner år siden), som var begynnelsen for dinosaurene. Skapningene ble realisert gjennom datagenererte bilder og animasjon. Dokumentarens mål var som dens oppfølgere å framstille den som om det var en helt vanlig naturdokumentar, og inkluderer derfor ikke «talking head»-intervjuer. I 2006 vant serien en Emmy-pris for beste animerte program.
Episode 1: «Water Dwellers»
Den første episoden begynner med en illustrasjon av da jorda ble formet, for ca 4,4 milliarder år siden, da planeten Theia krasjet med jorda, da jorden blir deformert og former månen. Vi får se på de første tegnene på liv i havet i Chengjiang i Kina for 530 millioner år siden, i kambrium-perioden, da det var 30% mindre oksygen enn i dag. På denne tiden dominerte blant annet trilobitter og kraniedyr i havet.
Etter kambrium fokuserer epiosden på livet i South Wales, Storbritannia i silur for 418 millioner år siden, da det fortsatt var 30% mindre oksygen enn i dag. Kraniedyrene utvikler seg til kjeveløse fisk med et stort hode og virvel, kalt cephalaspis. Cephalaspis' største fiende er den store sjøskorpionen brontoscorpio, dyret som tar det aller første steg på land. Denne delen handler om fiskearten cephalaspis' overlevelse i skorpionenes verden.
Sist i episode 1 fokuserer den på livet i Pennsylvania i USA i devon-epoken for 360 millioner år siden, da det var 20% mindre oksygen enn i dag. Fisken cephalaspis utvikler seg til hynerpeton, et amfibie-liknende firbent virveldyr, også kalt panserpadde. Den kan ikke puste på land, så den må stort seg holde seg i vann, der det er enda større farer en skorpioner. Hynerpeton blir først truet av stethacantus, en utdødd type hai, men den blir spist av en enda større fisk kalt hyneria. På slutten av episoden utvikler panserpadden hynerpeton seg til de første reptilene.
Episode 2: «Reptile's Beginnings»
Episode 2 fokuserer først på livet i Kansas, USA i karbon for 300 millioner år siden, da det var 40% mer oksygen enn i dag. Mange paleontologer tror at det er derfor leddyrene på denne tiden var mye større. Leddyrene vi følger i denne episoden befinner seg i såkalte kullskoger, og inkluderer blant annet mesothelae, en gigantisk edderkopp, meganuera, en gigantisk øyenstikker og arthropleura, en gigantisk tusenbein-slektning. I denne skogen lever det også den lille dinosauren petrolacosaurus og panserpadden proterogyrinus, der leddyrene og reptilene kjemper om makten.
Episode 2 fokuserer så på livet i tidlig perm i Tyskland for 280 millioner år siden, da det var 20% kaldere enn i dag. Nå hadde bartrær utviklet seg, slik at det ble lettere å tilpasse seg klimaendringene. På denne tiden var det mye lengre kaldere tider enn i dag. Den lille dinosauren petrolacosaurus hadde nå utviklet seg til edaphosaurus, en pelycosaur som levde i flokker og hadde utvokst leddyrene i størrelsen. Edaphosaurus er planteeter, så den får fort konkurranse med den liknende pelycosauren dimetrodon, som er kjøtteter.
Episode 3: «Clash of Titans»
Episode 3 fokuserer først på livet i sen perm i Sibir for 250 millioner år siden, da det var 60% varmere enn i dag. Verden var nå et stort kontinent kalt Pangea, der hele kontinentet var dekket av stor og ugjestmild ørken. Blant dyrene som kjemper for å overleve i dette klimaet er therapsider, som er mer pattedyrliknende enn de andre reptilene, scutosaurus, en stamfar for skilpadder som kun lever på et lite vannhull, et par diictodon, som lever under jorda og gorgonopsid, som er den største kjøtteteren på denne tiden. Selv om gorgonopsid er den største kjøtteteren på denne tiden, er den ikke den største faren. De største farene er den ekstreme varmen og vulkansk aktivitet.
Etter perm-perioden fokuserer episode 6 på livet i tidlig trias i Antarktika for 248 millioner år siden, da det var 40% varmere enn i dag. Her er det dyr som lystrosaurus, euparkeria og proterosuchus som dominerer. På slutten av episoden utvikler en euparkeria seg til å bli en allosaurus. Fortelleren forteller at pattedyr kommer til å bli skjult i skyggene en god stund framover da en ny gruppe dyr tar over som den dominerende arten på jorda. De pattedyrliknende krypdyrenes tid er over. Dette er begynnelsen på dinosaurenes tid.
Produksjon i Norge
På TVNorge ble den ikke sendt i tre deler, men satt sammen som ett helt program, og inkluderte en god del kutting av dokumentaren slik at den skulle passe inn med tiden på kanalens program. Men på DVD-utgivelsen i Norden ble den delt inn i 6 episoder; «Tøffe tider», «Skorpionenes verden», «Fiskernes makt», «Markens jegere», «Istid» og «Dagen da jorden brant».
Forløpere og oppfølgere
Dokumentarserien Monstrenes tid – Livet før dinosaurene har en del forløpere og oppfølgere.
Bo Widerberg
Biografi
Bo begynte sin karriere som forfatter og har utgitt mer enn 7 bøker, der den første, Høsttermin, utkom i 1952. Han siste bok, Den gröna draken, ble filmatisert i 1966 av Widerberg selv.
På 60-tallet begynte han å jobbe som filmkritiker og samtidig skrev han en rekke artikler som kritiserte svensk film. Han etterlyste blant annet en mer progressiv fortellerstil i svensk film og i 1962 skrev han debattboka Visionen i svensk film. Særlig kritisk var han til Ingmar Bergmans status og posisjon i svensk film og mente filmene og historiene hans var for oppkonstruerte og stive.
I 1963 debuterte han selv med langfilmen Barnvagnen med Thommy Berggren i hovedrollen og med musikk av Jan Johansson. Filmen ble hyllet som en av den første svenske filmen til å portrettere stresset og presset av å leve i et moderne byliv. Samme år utkom Kvarteret Korpen som ble meget godt tatt imot av publikum og kritikere.
Widerberg var kontroversiell og modig både som filmskaper og person og var også et av Stefan Jarl sitt store forbilde. De var begge enige i det faktum at film skulle være et resultat av en slags sosial rapport og engasjement. Widerberg påstod at han selv lærte å lage film ved selv å se film og nøye analysere hver scene fra begynnelse til slutt. Bo Widerberg døde av magekreft i Båstad i 1997. Sønnen Johan Widerberg er også skuespiller.
Arabia Terra
Arabia Terra er et stort høyereliggende område nord på Mars hvor størstedelen ligger i Arabia-kvadrangelet. Regionen er preget av mange kratre og er sterkt erodert. Denne medtatte topografien tilsier en høy alder, og Arabia Terra antas å være en av de eldste delene av planeten. Området dekker så mye som 4,850 km og er sentrert rundt 21.25° N 5.72° Ø.
Bent Moldvær
Bent Moldvær (født 7. juli 1952) er en norsk lokalpolitiker for Fremskrittspartiet, og fra 2015 varaordfører i Tønsberg. Han var varaordfører i Tønsberg kommune fra 2009 til 2011. Han ble valgt til varaordfører etter at partikollega og daværende ordfører Per Arne Olsen ble valgt inn på Stortinget og Petter Berg fra Høyre rykket opp til ordfører. . Moldvær har vært politiker siden 1983, og har i mange år vært leder for bygningsrådet, senere utvalg for bygge- og arealsaker.
Benin City
Benin City er en by i Nigeria. Den ligger sør i landet ved elven Benin, cirka 240 kilometer vest for Lagos.
Den er administrasjonssenter for delstaten Edo.
Lionheart
Lionheart er Kate Bushs andre studioalbum. Det ble utgitt kun åtte måneder etter den suksessrike debututgivelsen The Kick Inside.
Sporliste
Side 1:
Side 2:
The Last Legion
The Last Legion er en historisk actionfilm fra 2007.
Den ble regissert av Doug Lefler, og produsent var Dino De Laurentiis. Filmen er basert på en historie fra 2002, skrevet av Valerio Massimo Manfredi. Hovedrollene ble spilt av Colin Firth, Ben Kingsley, Thomas Brodie-Sangster, Kevin McKidd og Iain Glen.
Handlingsreferat
Kort tid før kroningen av Romulus Augustulus som ny romersk keiser i år 475 etter Kristus, har Ambrosinus, en druide og medlem av et hemmelig brorskap som beskytter sverdet til Julius Caesar, blitt lærer for den unge Romulus Augustulus. Han gir enkelte ganger inntrykk av at han er en slags tryllekunstner, men «magien» hans blir vanligvis avslørt for å bare være enkelt lureri. Faren til Romulus heter Flavius Orestes og kontrollerer hele Roma, men er ikke keiser selv.
Dagen før kroningen av Romulus krever Odoacer, kommandør for de barbariske goterne (en alliert med Roma) en tredjedel av Italia fra Orestes. Men dette kravet blir avvist. Samme dag møter Romulus generalen for Nova Invicta-legionen, Ambrosius Aurelianus. Natten etter kroningen blir Roma angrepet av de gotiske styrkene. De fleste av Aurelius' menn blir drept, og Aurelius selv blir slått bevisstløs og etterlatt som død. Orestes og hans kone blir også drept av Odoacers løytnant Wulfila, som tar Romulus til fange. Dagen etter planlegger Odoacer, nå herskeren over hele Vestromerriket, å få Romulus myrdet. Imidlertid overbeviser Ambrosinus Odoacer om å skåne ham, og Romulus blir sendt i eksil til Capri sammen med Ambrosinus. De blir bevoktet av Wulfila og hans håndlangere. Fengselet hans er en villa som ble bygget mer enn fire århundrer tidligere av keiseren Tiberius.
Randi Jørum Sulland
Randi Jørum Sulland (født 18. juli 1987) er en norsk tidligere håndballspiller, som nå jobber som advokat i DNB, primært med finansregulatoriske spørsmål. Hun er søster til Linn Jørum Sulland, datter av Guri Jørum og Einar Jørum var hennes morfar.
The Last Legion
Handlingsreferat
Med hjelp fra Ambrosinus oppdager Romulus et skjult kammer i villaen. Der kommer han over en statue av Cæsar som holder sverdet sitt, smidd av en chalybisk smed etter romernes militære kampanjer i Storbritannia. I nærheten av statuens føtter står det skrevet at sverdet ble produsert for «ham som er bestemt til å herske», og dette tolkes som en profeti, og Romulus beholder våpenet. Ambrosinus og Romulus blir reddet fra Capri av Aurelius, og de tre legionærene Vatrenus, Batiatus og Demetrius, akkompagnert av Mira, en kvinnelig indisk agent fra Østromerriket.
Musikkåret 1515
Musikkåret 1515 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1515.
Randi Jørum Sulland
Karriere
Sulland startet å spille håndball som 6-åring for Korsvoll. Hun debuterte i Eliteserien for i 2006/07-sesongen.
The Last Legion
Handlingsreferat
Legionærene tar med seg Romulus til en havneby, hvor det østromerske riket har lovet trygg passasje for dem til Konstantinopel. Imidlertid slipper de bare så vidt unna, etter at de får vite at Det østromerske senatet og hele det østlige imperiet har forrådt dem og valgt å stå på samme side som Odoacer. Ambrosinus overtaler Romulus til å søke tilflukt i Storbritannia, hvor Legio IX Hispana muligens fremdeles kan være lojal. Men de blir fremdeles forfulgt av Wulfila og goterne, som krever å få Cæsars sverd etter å ha fått vite om profetien.
Randi Jørum Sulland
Karriere
I 2009 signerte Sulland for, etter at søsteren Linn Jørum Sulland forlot Stabæk til fordel for.
The Last Legion
Handlingsreferat
Ved å krysse Alpene og Den engelske kanal reiser gruppen mot Hadrians mur. I begynnelsen klarer den ikke å finne noen bevis for at legionen befinner seg der, før en bonde avslører at han faktisk var legionens kommanderende general. Etter at legionærene i Storbritannia ikke fikk noe mer romersk støtte, bestemte legionen seg for å oppløse seg selv for deretter å begynne som bønder i området. De fleste mennene i legionen har nå giftet seg, og stiftet sine egne familier. Men legionærene ønsker ikke å støtte regionens mektige krigsherre, Vortigern.
Randi Jørum Sulland
Karriere
I august 2018 meldte Sulland overgang fra Advokatfirmaet Thommessen til DNBs juridiske avdeling.
The Last Legion
Handlingsreferat
Under oppholdet i den lille keltiske landsbyen møter Romulus Igraine, en ung jente som ikke er klar over hans egentlige identitet. De blir snart gode venner. Men Vortgyn, en gammel fiende av Ambrosinus, ønsker også å få tak i Cæsars sverd. Han streber også etter å kontrollere hele Storbritannia og allierer seg med goterne. Aurelius og soldatene hans bestemmer seg for å lede en hær til Hadrians mur for å møte Vortgyn og hans tropper til en siste kamp.
Moxotó-demningen
Moxotó-demningen er en demning med vannkraftstasjon i elva São Francisco i Brasil.
Irans provinser
Iran er inndelt i 31 provinser (persisk: استان ostān, flertall استان‌ها ostānhā), som hver er styrt fra et lokalt senter, vanligvis provinsens største by, som kalles provinsens hovedstad (persisk: مرکز markaz). Provinsmyndighetene ledes av en generalguvernør (persisk: استاندار ostāndār), som utpekes av innenriksministeren og godkjennes av regjeringen.
Moxotó-demningen
Anlegget har turbiner med installert produksjonskapasitet (ytelse) på 400 MW. Det ble ferdigstilt i 1977, etter seks års bygging.
Irans provinser
Historie
Inntil 1950 var Iran inndelt i tolv provinser: Ardalan, Aserbajdsjan, Balutsjistan, Fars, Gilan, Araq-e Ajam, Khorasan, Khuzestan, Kerman, Larestan, Lorestan og Mazandaran. I 1950 ble provinsinndelingen omorganisert, og bestod av 10 nummererte provinser. Siden den gang er flere av provinsene delt opp i mindre enheter. Sist ble Khorasan delt opp i tre provinser i 2004, mens Albors ble skilt ut fra Teheran i 2010.
Underinndelinger
Hver provins er videre inndelt i fylker kalt shahrestan (persisk: شهرستان), og hvert fylke er inndelt i distrikter kalt bakhsh (persisk: بخش).
Perekhod tovarisjtsja Tsjkalova tsjerez Severnyj poljus
Perekhod tovarisjtsja Tsjkalova tsjerez Severnyj poljus (originaltittel: Переход товарища Чкалова через Северный полюс) er en sovjetisk film fra 1990, regissert av Maksim Pezjemskij.
Boston University
Boston University er et privat universitet i Boston i staten Massachusetts, USA. Det ble grunnlagt i 1839 av metodistkirken i Bromfield Street i Boston, på initiativ fra abolisjonisten LaRoy Sunderland.
Skolepengene er høye, hele US$ 33 792, og inntektsbudsjettet er på 1,7 milliarder US$. Det tildeles grader helt opp til doktorgrad (Ph.D).
Bristol Britannia
Produksjonen ble lagt ned i 1960, og det lave produksjonstallet skyldes at Britannia kom på markedet i en tid da første generasjon rene jet-fly ble introdusert og flyet kunne ikke konkurrere med Boeing 707 og DC-8, som ble foretrukket for fly med en kapasitet på om lag 150 passasjerer.
Boston University
Universitetet var et av de første høyere lærestedene i USA som tok imot afrikansk-amerikanske studenter og utenlandske studenter. Det var også det første amerikanske universitetet som tildelte en universitetsgrad til en kvinne; det skjedde i 1878 da Helen Magill White tok en PH.D.-grad med en avhandling om gresk drama. Anna Oliver tok den første teologieksamen tildelt en kvinne i USA, men metodistkirken ville ikke innsette henne som prest.
Martin Luther King jr. fikk sin doktorgrad her i 1955. Blant tidligere professorer er Alexander Graham Bell, oppfinneren av telefonen.
Promissao-demningen
Promissao-demningen er en demning med vannkraftstasjon i elva Paraná i Brasil.
Nordfjordelva (Båtsfjord)
Nordfjordelva (også kalt Kattugleelva) er ei elv i Båtsfjord kommune i Finnmark. Den har sitt utspring på østsida av Båtsfjordfjellet og renner derfra mot øst til munningen i Nordfjorden ved den fraflyttede bygda Nordfjord. Elva er 8,6 kilometer lang.
Promissao-demningen
Anlegget har turbiner med installert produksjonskapasitet (ytelse) på 264 MW. Det ble ferdigstilt i 1975.
Mauranger kraftverk
Mauranger kraftverk er et vannkraftverk ved Mauranger i Kvinnherad kommune i Vestland. Kraftstasjonen utnytter et fall fra reguleringsmagasinet i Mysevatn og til sjøen i Austrepollen. Mauranger er sammen med Svartisen kraftverk er et av to kraftverk i Norge med inntak under en bre (subglasialt inntak).
Det innhentes også vann fra flere bekkeinntak i form av en takrennetunnel. Tunnelen samler inn vann fra randsonen rundt Folgefonnen og tørrlegger flere elver og fosser som normalt ville ha rent ned i Bondhusdalen.
Mysevatn er regulert mellom 855 og 755 moh.
Fra nordsiden av kraftverket overføres det vann fra Jukla kraftverk samt Blådalsvatn og Svartdalsvatn. Ved Svartedal er Markjelkevatn pumpestasjon som pumper vannet til Mysevatn. Pumpeeffekt er 1,2 MW, forbruk er 9 GWh i året.
Kraftstasjonen startet produksjonen i 1974 og har to pelton turbiner på tilsammen 250 MW. Midlere årsproduksjon er ca. 1150 GWh. Nominell fallhøyde er 825 meter.
Kraftverket ble i utgangspunktet bygget for å forsyne Sør-Al på Husnes med energi.
Eier er Statkraft, som planlegger å øke effekt til 880 MW og øke produksjonen med 70 GWh/år.
Finland under Vinter-OL 1960
Finland under Vinter-OL 1960. Førtiåtte sportsutøvere, førtito menn og seks kvinner, fra Finland deltok i seks sporter, kunstløp, langrenn, kombinert, hurtigløp på skøyter, skiskyting og skihopping under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley i California. Finland kom på sjetteplass med to gull-, tre sølv- og tre bronsemedaljer.
Tussøya
Tussøya er ei øy i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Øya ligger på vestsiden av Kvaløya, ytterst i Kattfjorden og nordøst for Sommarøy. Det er daglig båtrute fra Sommarøy med M/S Skaaskjær. Tussøya har hatt bosetting siden jernalderen, men i takt med utviklinga av samfunnet har innbyggerantallet minket.
Fiskevirksomheten har vært hemmet av mangel på god havn.
Historie
Før vikingtiden bodde det i hvert fall folk på Bø, nordøst på øya. Her er det funnet et gårdsanlegg med bosettingsspor tilbake til 300 år e.Kr., det vil si eldre jernalder. Det har kanskje også bodde folk i steinalderen på Tussøya. En antydning kommer av at Bertheus Jensen på Bø, fant en flott slipt huløks av skiferstein på gården sin i 1935. Øksen dateres til perioden 4000-1800 f.Kr., altså yngre steinalder.
Det er gjort uvanlige mange funn fra forhistorisk tid og fra middelalderen på Tussøya. I det som nå er utmark er det funnet tufter etter hus som ble forlatt omkring år 1200 og flere gravhauger, disse sporene skriver seg trolig fra år 800-1000 eller tidligere. Den ene hustuften er over 20 meter lang.
At det har vært bosetting i vikingtid på hele den sørlige delen av Tussøya, vet man fra alle de funnene som er gjort der i årenes løp. På 1600-1700-tallet bodde det en Normann-slekt på øya i ca. 100 år. De var handelsfolk og hadde stort jektebruk. Det er uklart hvor på øya de bodde. I matrikkelen fra 1723 er det oppgitt to oppsittere på Tussøya. I mange år var det bare én gård på Tussøy, og den lå i området hvor våningshuset Nerstua ligger. Rundt 1785 flyttet Johan Brox Trane sin handelsvirksomhet til Tussøya fra Bogen. Brox var gjestgiver bygdefarskipper og eide tre jekter. Ved folketellingen 1801 var det ett gårdsbruk med familien Brox (to voksne og syv barn) og elleve tjenestefolk.
Det gikk bra med handelen et stykke utover 1800-tallet. I 1839 ble jektebruket solgt på auksjon. «Storsalen», et stort våningshus som det går frasagn om, ble flyttet til Tromsø og oppført der med navnet Hotel du Nord. Brygga raste sammen i et uvær. I 1865 ble dyrket bygg, havre og poteter på øya i tillegg til husdyrene (svin, geit, sau og reinsdyr). I 1865 er Brox-familien med tjenestefolk redusert til 12 personer, men fremover gikk det bedre. Tre sønner på gården, alle med fornavnet Hans, kjøper i 1873 hele Tussøya av Moursundgodset, deler øya i tre like store deler og stifter hver sin familie. Handelen tok seg deretter opp og det ble sysselsetting for flere i gårdsdriften og i fisket. Den ene av de tre brødrene Brox, Hans Henrik, bosatte seg ved utflyttingen i 1873 i utkanten av gårdstunet hvor hovedgården lå. Våningshuset, som han førte opp her, Nerstua, kom til å ligge rett ovenpå en gårdshaug. En gårdshaug er et avgrenset sted hvor avfallsrester og bygningsdeler har hopet seg opp over mange hundrede år. Bunnlagene i gårdshaugen under Nerstua er datert til vikingtid.
Før 1900 var det viss tilflytting til øya og gårdsdrift var viktigste levevei ved folketellingen i 1900. I 1900 bodde det 23 personer på øya fordelt på de tre familiene. Årsaken til at folketallet på øya steg markant etter krigen og fikk sitt høydepunkt i 1950-årene skyldtes den gradvise oppdelingen av de gamle gårdene på øya. I 1920-årene og videre inn i 1930-årene etablerte slektninger og tilflyttere seg på nye parseller som ble gått ut fra to av de tre gamle gårdene. Folk hadde hittil bodd i området sør på øya, men på 1930-tallet ble også parseller lenger nord, på Bø, dyrket opp.
I 1950-årene bodde det på det meste om lag 60 personer på øya. Gårdsbruk og fiske var hovednæringsveien, og folk kom seg til og fra øya i egne båter eller med lokalbåten. «Lokalen» anløp øya to ganger i uka og melkebåten tre ganger.
Rundt 1960 ble det anlagt en tre kilometer lang grusvei og i 1966 ble det bygget kai. Den cirka tre kilometer lange veien på Tussøya slutter helt i sør i et område kalt Stonghaugen. Her ligger det to gravfelter med gravhauger og gravrøyser fra jernalderen. Den største gravrøysen ligger helt inn til veien og har store klumper med «måseguano» på toppen. Brevhus og ekspedisjon var det hos Hjalmar Brox på Løkkeneset, men butikk har det ikke vært på øya i nyere tid. Nærmeste handelssted var Tulleng lenger inn i Kattfjorden. I 2017 bor det 8 fastboende på øya.
Jernaldergården på Bø
På Bø ligger det tre gårder på rekke, nemlig Soltun, Rydning og Kveldro. Gårdsnavnet eller stedsnavnet Bø er gammelt og kan ha sin opprinnelse helt tilbake i jernalderen. Det ligger et gårdsanlegg fra jernalderen her, ved siden av Mølnelva. Kanskje det var denne gården som i sin tid ble kalt Bø og som har gitt navn til stedet. For øvrig er Bø på Tussøya det nordligste Bø-navnet i Norge. Bø er trolig et svært gammelt navn fra jernalderen.
Til tross for at det bare finnes overgrodde stein og noen lave steinhauger rundt omkring så vet man ganske mye om dette stedet fordi arkeologer fra Tromsø Museum foretok en forskningsutgraving her. Til trass for at det under veibyggingen 1959 ble fjernet tre tufter og en gravrøys, så fant man her i 1972–1975 to tufter, fem-seks gravrøyser og en rydningsrøys.
Undersøkelsen og utgravingene i 1970-årene viste at stedet har hatt kontinuerlig bosetting i om lag 600 år fra ca. 300 e.Kr. til ca. 900 e.Kr. Det eldste huset på gården var 21 meter langt og over 7 meter bredt. Det meste av dette huset ble imidlertid ødelagt da et nytt hus ble bygget omtrent ovenpå det gamle rundt år 700 e.Kr.
Det nye huset var også et langhus; to-skipet med en rekke av takbærende stolper i midten av bygningen langs lengdeaksen. I huset var det tre rom: en fjøsdel med delvis hellelagt gulv, en boligdel med to rom hvor det i hovedoppholdsrommet var to ildsteder og i det mindre rommet en kokegrop. I fjøsdelen fant arkeologene typiske gårdsredskaper som løvkniv og sigd, mens det i boligdelen ble funnet gjenstander fra den daglige husholdningen; spinnehjul, ildflint og skår av klebersteinsgryter.
Den ene av gravrøysene som ble gravd ut og undersøkt var ganske spesiell. I midten av en lav rund steinsetting stod en stor hvit steinblokk med en avrundet form og to innhugde kryssende linjer. Formen på steinen gir lett assosiasjoner til fallossymboler som er kjent fra jernalderen andre steder i Norge, for eksempel på Dønna i Nordland. Hele konstruksjonen er tolket som et sted for kultiske handlinger, eventuelt i kombinasjon med et gravsted.
Undersøkelsen av gården og det utgravde materialet gir ikke noe klart svar på hvilken kulturell bakgrunn menneskene som bodde på Bø hadde. Tussøya og distriktet rundt ligger i grenselandet mellom de samiske og finske kjerneområder i nord og øst, og det norrøne samfunnet i sør. Arkeologen Anne Karine Sandmo mener at samfunnet i Tromsø-området på slutten av jernalderen var «sammensatt av folk med blandet opprinnelse som har levd og virket side om side og hentet ekteskapspartnere på tvers av etniske grenser».
Tussøy kulturhistoriske museum
I den gamle postbygningen på Tussøya er det utstilt en samling kulturhistoriske gjenstander som har sin opprinnelse på Tussøya og i området rundt. Samlingen ble gitt til Tromsø Museum i 1981 av Hjalmar Brox.