cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Missouri (elv)
Missouri (engelsk: Missouri River) er ei elv i USA. Den er om lag 4 130 km lang og er dermed USAs lengste elv. Kombinert med sin lengste kildeelv og med nedre del av Mississippi River, utgjør den verdens fjerde lengste elvesystem. Missouri spilte en stor rolle i forbindelse med utforskningen av det midterste og vestlige USA i begynnelsen av 1800-tallet, med blant annet kjøpet av Louisiana og den toårige ekspedisjonen til utforskerne Lewis og Clark.
Elveløpet
Elvens løp svarer grovt sett til grensen for isens dekke under den siste istid.
Én av Missouris kildeelver, Jefferson River, utspringer i fjellene i det sørvestlige Montana, fire kilometer vest for Elkhorn ved det nordamerikanske kontinentale vannskille mellom Atlanteren og Stillehavet. En annen kildeelv, Madison River, kommer fra Yellowstone nasjonalpark i staten Wyoming. En tredje kildeelv er Gallatin River. De tre forener seg i Missouri Headwaters State Park syv kilometer nordøst for byen Three Forks i Montana og danner der elven Missouri.
Den lengre av de tre kildeelvene er Jefferson River (328 km), og den oppstår ved foreningen av de to elver Big Hole River of Beaverhead River (hvis øvre løp heter Red Rock River). Red Rock Rivers kilde er dermed Missouris egentlige kilde, og er ca 45 kilometer øst for West Yellowstone i det nordvestlige Wyoming. Red Rock River flyter ned i Clark Canyon-dammen og heter derunder så Beaverhead River. Beaverhead opptar nordøst for byen Twin Bridges den fra vest tilflytende Big Hole River og blir til Jefferson River.
Kilometrerfastsettelsen av Missouris lengde følger derfor linjen Red Rock-Beaverhead-Jefferson-Missouri.
Den flyter så etter hvert sørøstover gjennom denne stat og gjennom Sør-Dakota der blant annet Cheyenne River tilfører nye vannmengder fra området rundt Black Hills. Elven fortsetter langs nordre del av det nordlige og østlige Nebraska. Den betydelige venstre sideelven James River tømmer seg i Missouri i dette avsnittet. Elven danner litt lenger nede og danner deretter den naturlige grense mellom South Dakota og Iowa.
Den flyter videre forbi Sioux City og Omaha, der den store høyre sideelven Platte River munner inn elve, som her danner grensen mellom Nebraska og delstaten Missouri, og den nordlige del av grensen mellom Kansas og Missouri.
Ved Kansas City i Missouri vender elven østover gjennom delstaten Missouri, helt til den bukter seg nord for St. Louis munner ut i Mississippi River overfor grensen til Illinois.
The Verve
The Verve var et engelsk britpop/alternativ rocke-band, dannet i 1990. Bandet debuterte i 1992, men ble oppløst i 1999. I 2007 gjorde The Verve comeback med å begynne å spille konserter igjen. Året etter ga de ut albumet Forth. I august 2009 ble The Verve igjen oppløst, etter en krangel mellom Richard Ashcroft og Nick McCabe. Bandet kom fra byen Wigan i England.
Historien
I løpet av årene utga gruppen fire album. Debuten A Storm In Heaven kom i 1993, etterfulgt av No Come Down i 1994, men det var ikke før i 1995 med A Northern Soul de fikk noe særlig oppmerksomhet. Gjennombruddet kom i 1997 med Urban Hymns, som var det fjerde og siste album inntil 2008. Albumet innheholdt blant annet singelen «Bitter Sweet Symphony», og oppnådde gode salg.
Etter bruddet i 1999 startet Simon Jones og Simon Tong et nytt band, The Shining, som debuterte i 2002. Vokalist Richard Ashcroft utga to soloalbum, Alone With Everybody (2000) og Human Conditions (2002). I tillegg ble Simon Tong med i bandet Blur i 2002.
Rare Bird
Rare Bird var et progressivt rockeband som ble dannet i oktober 1969.
Selv om de var et engelsk band, hadde de mer suksess i andre land i Europa enn i hjemlandet sitt. Bandet ble oppløst i 1975.
Deres sigle «Sympathy» solgte i omtrent en million eksemplarer. Marillions versjon av sangen i kom på 17.-plass i britiske lister 1992.
Casa Botines
Casa Botines i León i Spania er en bygning av den spanske katalanske arkitekten Antoni Gaudí. Den ble bygget mellom 1891 og 1892. Den er bygget i modernistisk stil. Den ble tilpasset for å fungere som hovedkvarter for Caja España, en lokal sparebank.
Bond (band)
Bond er en britisk-australsk strykekvartett med et repertoar bestående av hovedsakelig klassisk musikk, folkemusikk og populærmusikk arrangert for strykekvartett og støttende instrument. Bond skriver sitt navn med kun små bokstaver – bond – eller versaler – BOND – for å ikke være i konflikt med rettighetene till 007 James Bond.
I år 2000 debuterte bond med sitt første album Born, samt på scenen i Royal Albert Hall. De har også opptrådt med det nederlandske Johann Strauss Orchestra med sin grunnlegger og dirigent André Rieu. De har oppmerksomhet både grunnet sin musikk og sine opptredener.
Sylta
Sylta er et stedsnavn og ei grend i Hordabø på Radøy. Stedet ligger på nordvestsiden av øya Radøy i Alver kommune.
Tidligere fantes det meieri, dagligvarebutikker og postkontor på stedet, men alt dette er nå nedlagt. Postkontoret 5131 Syltavåg ble nedlagt i 1970 og lagt under 5937 Bøvågen. Syltavåg hadde dampskipsanløpssted på Syltakaien, der også Syltevaag Meieri lå. Tidligere het stedet Sylte, men dette ble endret til Sylta. På Sylta finner en avkjørsel til Kjenes.
Siste istids maksimum
Siste istids maksimum eller siste glasiale maksimum (LGM, av eng. Last Glacial Maximum) var den perioden i siste istid da innlandsisene nådde sin maksimale størrelse. Dette skjedde for mellom 19 000–20 000 og 26 500 år siden.
Hubble Ultra Deep Field
Hubble Ultra Deep Field (HUDF) er et bilde av et lite område av universet i stjernebildet Smelteovnen på den sørlige himmelhalvkulen. Bildet er satt sammen av data samlet inn av Hubble Space Telescope i perioden 3. september 2003 til 16. januar 2004. Bildet representerer det dypeste vi har kunne se ut i universet i synlig lys. På bildet kan man se rundt 10 000 galakser. Det lille området som ble avbildet (som kun er 1/10 diameteren til fullmånen sett fra jorden), ble valgt da det hadde en lav tetthet av lysintensive stjerner (området ser i praksis tomt ut sett fra jorden). Mange av objektene i bildet er synlige i det infrarøde spekteret sett fra jord-baserte teleskoper, men Hubble Space Telescope er det eneste instrumentet pr. idag som kan observere så fjerne objekter i synlig lys. Bildet dekker 11,5 kvadrat-bueminutter. Dette tilsvarer omtrent et sandkorn holdt på strak arm.
For å sette sammen bildet krevdes 800 eksponeringer tatt i løpet av 400 Hubble-omløp rundt jorden. Til sammen ble eksponeringstiden på 11,3 dager.
Johan Jørgen Krohn (offiser)
Johan Jørgen Krohn (født 6. eller 14. desember 1766 i Innvik prestegjeld, Nordfjord, død 5. april 1834 i Norderhov) var en norsk offiser, vegmester, godseier og forretningsmann. Krohn var sønn av Ludolf Krohn (1741–1795) og Mette Kristine Reutser (1739–1767). Navnet hadde han etter bestefaren Johan Jürgen som innvandret fra Altona i Holstein (Altona er senere del av Hamburg) til Bergen i 1726. Altona var i likhet med Norge på den tiden under den danske kongen. Krohn var født i Nordfjord der faren var kapellan i Stryn i Innvik prestegjeld (som tilsvarer omtrent Stryn kommune). Han var far til Peder Anker Krohn. Krohn var farfar til general Einar Wilhelm Anton Martin Krohn (1848–1922). Embetsmannen og forretningsmannen Ole Gjerdrum var gift med Krohns datter Mette Alette Krohn (1793–1867). Datteren Ludolfine Frederikke Krohn (1807–1835) var gift med lege og stortingsmann David Christopher Weidemann. Datteren Anne Elisabeth Anker Krohn (1809–1896) var gift med Gabriel Fougner. Nevøen med samme navn vokste for det meste opp hos Krohn på Ringerike, nevøen av samme navn var en kjent boktrykker og avisgründer.
Som veisjef for hele Østlandet ga Peder Anker i 1792 den unge løytnant Krohn i oppdrag å lede arbeidet med den østfjellske delen av den nye kongeveien mellom Christiania og Bergen. Anleggsarbeidet gikk over et stort område fra Randsfjorden, via Etnedal, over åsen til Fagernes, langs Vangsmjøsa og helt til stiftsgrensa på Filefjell. Arbeidet på vestsiden ble ledet av Wilhelm Jürgensen, også han offiser. Dette var den første kjørbare veien over fjellet mellom Østlandet og Vestlandet, dagens stamvei mellom Oslo og Bergen, E16, følger i stor grad samme trasé mellom Fagernes og Lærdal. På det meste hadde Krohn 25 soldater og over 100 utkommanderte bønder i arbeid. Peder Anker rekrutterte Johan Jørgen Krohn til stillingen som bestyrer («oberfullmektig») for tømmerforretningen og de store skogene på Ringerike, Hadeland og i Valdres. På det meste hadde Anker 0,5 million dekar skog i disse områdene. Krohn organiserte også en del av arbeidet med bygging av kjerraten i Åsa (konstruert av den svenske ingeniøren Samuel Bagge). Da Anker var norsk statsminister i Stockholm tok svigersønnen Herman Wedel Jarlsberg over ledelsen av Anker-godset. Samarbeidet med den nye sjefen på Bogstad var visstnok ikke av det beste.
Krohn kjøpte flere gårdsbruk i Land ved Randsfjorden og slo disse sammen til ett bruk, «Kronborg». Krohn overtok skogeiendommen Landåsen av Jess Anker og solgte skogen videre til Peder Anker.
Atylotus loewianus
Atylotus loewianus er en av kleggene i slekten Atylotus. Den er utbredt sør i Europa, nord til Tyskland, østover i Asia og i Nord-Afrika. Ikke i Norge.
Atylotus loewianus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der fluens indre og ytre organer endres.
Barry Barish
Barry Clark Barish (født 27. januar 1936) er en amerikansk eksperimentell fysiker og nobelprismottaker. Innen fysikken er gravitasjonsbølger kjerneområdet til Barish. I 2017 ble Barish tildelt Nobelprisen i fysikk, sammen med Rainer Weiss og Kip Thorne, «for avgjørende bidrag til LIGO-detektoren og observasjon av gravitasjonsbølger».
Baksidevær
Baksidevær er været bak en kaldfront, dvs. på baksiden av et lavtrykk av typen ekstratropisk syklon. Det er som regel kjølig eller kaldt, med byger, men med mørkeblå (polarblå) himmel og svært god sikt utenom nedbøren. Av og til forekommer en kortvarig oppklarning etter frontpassasjen og før bygene på baksiden setter inn. Værtypen er svært vanlig i Norge til alle årstider, men kan arte seg svært forskjellig i ulike landsdeler.
Schaliach
Historie
Schaliach ble opprettet som et sideprosjekt med Ole Børud fra Extol og Peter Dalbakk, som senere ble medlem av Black-Metalbandet Vardøger. De gav ut kun en plate, Sonrise, i 1996 med Petroleum Records. Plata ble senere gitt ut i en remastered-utgave med Momentum Scandinavia. Denne versjonen kom med et ekstra spor, Purple Filter. Schaliach sin musikk på Sonrise er en kombinasjon av progressiv melodiøs death metal og doom metal.
Baksidevær
Store variasjoner
Baksideværet – vindstyrke og -retning, nedbørmengder osv. – varierer mye – avhengig av temperaturen før og etter frontpassasjen, hvor lavtrykket passerer, retningen og styrken. Den sterkeste vinden forekommer gjerne med de mest intense lavtrykkene i vinterhalvåret. Over land varierer baksideværet også med topografi, lokal soloppvarming eller nattlig nedkjøling osv. Det gir gjerne mer vind og større temperaturfall i fjellet enn i lavlandet. Hvis kaldluften f.eks. kommer fra nordvest (vanlig i Norge), vil hevingen av luftmassene over fjellene på Vestlandet og Nordvestlandet forsterke bygetendensen her, slik at mange steder får kraftig og nærmest sammenhengende nedbør. I lavlandet østafjells gir baksidevær fra nordvest derimot ofte opphold og lange perioder med pent vær. I sommerhalvåret kan soloppvarmingen likevel gi noen byger, men ofte som lokale ettermiddagsbyger.
Action Directe
Action Directe var en fransk venstreekstremistisk terrorgruppe som utførte en serie attentat og angrep i Frankrike i 1980-årene. Action directe ble grunnlagt i 1977 av de to venstreradikale gruppene GARI (Groupes d'Action Révolutionnaire Internationalistes) og NAPAP (Noyaux Armés pour l'Autonomie Populaire) som en «militær-politisk koordinering av den autonome bevegelsen». I 1979 begynte gruppen å fokusere på «urban gerilijastrid» og utførte flere voldelige angrep med anti-imperialisme og forsvar av arbeiderklassen som grunnlag. Gruppen ble forbudt av franske myndigheter i august 1982. I 1984 allierte Action directe seg med den tyske Rote Armee Fraktion.
Baksidevær
Store variasjoner
Kommer kaldluften fra nordøst, vil Østlandet få bygevær, av og til nærmest sammenhengende nedbør – og Vestlandet få eller ingen byger. Temperaturen har mye å si for kraften i bygene og nedbørmengdene: Om sommeren kan bygene av og til gi veritable skybrudd, mens de om vinteren gjerne er betydelig svakere. Under visse forhold dannes polare lavtrykk i baksideværet. De fødes over forholdsvis varmt hav (men ofte nær land), mest om vinteren. I norske farvann dannes de særlig mellom Lofoten, Nordkapp og Bjørnøya. Aprilværet er ofte (men ikke alltid) en form for baksidevær.
Action Directe
Action directe gjennomførte omtrent femti angrep, slik som maskingeværbeskytningen av den franske arbeidsgiverorganisasjonens hovedkvarter 1. mai 1979. Dessuten angrep de franske myndigheter, eiendomsutleiere, den franske hæren, industri tilknyttet militæret og staten Israel. De utførte bankran (eller «proletariates ekspropriasjon») og attentat, blant annet ble general René Audran drept i 1985 og George Besse, tidligere sjef for Renault, drept i 1986.
Baksidevær
Etymologi
Ordet baksidevær er et lån fra tysk (Rückseitenwetter), hvor også former som rückseitige Kaltluft (baksidekaldluft), Rückseitengewitter (baksidetordenvær) og Rückseitenschauer (bakisdebyge) forekommer; en sjelden gang også Rückseitensturm (baksidestorm). Baksideværet på nordsiden av Alpene kan ha gitt både fenomenet og ordet en negativ klang. Langvarig, kraftig nedbør er typisk når kjølig og ustabil kaldluft bak lavtrykket kommer strømmende fra nord eller nordvest. Dette bidrar til at mens München har en midlere årsnedbør på «bare» 950–1000 mm, har Garmisch-Partenkirchen 1364 mm, og Balderschwang helt i sør 2450 mm. På engelsk brukes det tilsvarende backside weather sjelden, og kanskje bare i tekster oversatt fra tysk. I Norge ser det ut til at betegnelsen særlig er i bruk blant paraglidere, hvor baksideværet på Østlandet har ry som godt vær.
Action Directe
21. februar 1987 ble hovedpersonene i Action directe, Jean-Marc Rouillan, Nathalie Ménigon, Joëlle Aubron og Georges Cipriani, arrestert og senere dømt til fengselsstraffer på livstid. En annen hovedperson Régis Schleicher ble arrestert i 1984. Joëlle Aubron ble løslatt i 2004 på grunn av dårlig helse. Franske venstreradikale i dag arbeider for at resten av hovedpersonene i Action directe skal bli benådet.
Alain Moineau
Alain Moineau (født 15. mai 1928 i Clichy, død 20. oktober 1986 i Marseille) var en fransk syklist som deltok i de olympiske leker i 1948 i London.
Moineau vant en olympisk bronsemedalje i sykling under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det franske laget som kom på tredjeplass i landeveisrittet over 194,6 kilometer bak Belgia og Storbritannia. De andre på laget var José Beyaert, Jacques Dupont og René Rouffeteau. Moineau kom på ellevteplass i det individuelle landeveisrittet.
Prosopocoilus (Hoplitocranum) suturalis
Prosopocoilus suturalis er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor til stor (hannene 24-47 millimeter), matt brungul hjortebille med brunsvarte tegninger. Hodet har en V- eller Y-formet tegning som fortsetter som en bred, svart midtstripe på pronotum og en smalere, svart sømstripe på dekkvingene. Videre har hodet smalt svarte for- og sidekanter. På pronotum er forkanten smalt svart, og det er et par små, svarte sideflekker. Hannens kjever er lange, lett sigdformede, med én tann i den indre delen og omtrent fire små tenner nær spissen. Små hanner har enkle, knivformede kjever uten tenner, men med en innskjæring nær roten. Hodet er slett uten kjøler eller knøler. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, ikke innsnevret ved roten. Beina er rødbrune med mer eller mindregule lår. Undersiden er brunrød med store, brungule flekker. Hunnen er bredere, blank, farget som hannen, forkroppen og særlig hodet er tydelig, fint til grovt punktert, dekkvingene svært blanke, i alle fall i midten.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.
Utbredelse
Arten er utbredt fra India i vest til Vietnam i øst.
Polarbanen
Polarbanen (tysk: Polarbahn) er en påbegynt jernbane mellom Fauske og Narvik som den tyske okkupasjonsmakten planla og startet arbeidet med under andre verdenskrig. Omkring 30 000 mennesker var opptatt med jernbanebygginga mellom Mo i Rana og Drag i Tysfjord i tidsrommet 1942–1945. Halvparten av disse var sovjetiske krigsfanger som var slavearbeidere. Fangeleirene lå tett i tett langs traseen i Dunderlandsdalen, Saltdalen, Sørfold, Hamarøy og Tysfjord. Mange spor etter jernbanebyggingen synes den dag i dag, både i form av halvferdige tunneler og bropilarer.
Trasé
På nordenden av den nåværende Fauske stasjon svinger banen av fra den nåværende Nordlandsbanen og går nordøstover over Fauskemyrene. Den krysser Svartosen over en påbegynt bru og fortsetter frem til Vallvatnet der en krysningstasjon var planlagt. Etter Vallvatnet skulle den ha fortsatt på bru over Lakselv og gjennom den halvferdige Steinmarka tunnel. Deretter ville den ha krysset Lakselv på nytt og gå gjennom den ferdigdrevne Dalåsen tunnel og krysset Straumbukta på fylling og kulvert før den nådde Straumen. På Straumen var en stasjon planlagt 1 km nord for bebyggelsen. Røyrvatn kraftverk ble bygd for å levere strøm til byggingen av banen. Linjen fortsatte forbi Hellandsfjorden. På den 4,9 km lange strekningen fra Hellandsfjorden til Buvik var det planlagt fem tunneler og en stasjon på Hellbukta.
På Megården, 24 km fra Fauske, ble 608 m av Megården tunnel sprengt ut og det var drift i begge ender. I Trengselet, 27 km fra Fauske, skulle Trengsel bru bygges. Etter passeringen av Torkeleng, 28 kilometer fra Fauske, skulle banen gå gjennom to korte tunneler. Stasjoner var planlagt på Løktehaugen og Kvarv, henholdsvis 33 og 38,8 km fra Fauske. Mellom de to stasjonene var det planlagt 18 tunneler. I Gyltvik, 35 km fra Fauske, var det lager og kai. Et kraftverk ble bygd på Kvarv. Linjen skulle gå gjennom den 2710 m lange Espenes tunnel før den nådde den neste stasjonen i Kalvik, 46,5 km fra Fauske.
Den neste stasjonen var planlagt på Sommerset, 50,8 km fra Fauske. På den 9 km lange strekningen fra Sommerset til Sørfjordmoen var ca. 7 km planlagt som tunnel. Det var tre tunneler før en stasjon i Lappstorvik. Deretter flere tunneler før den ville den nådd Sørfjord. De to neste stasjonene var planlagt på Kobbelveid, Kobbvatnet og Gjerdalen på kilometer 65. 68 og 74,4 fra Fauske. Gjerdalen var utgangspunkt for en planlagt jernbane til Bjørnfjell stasjon. På Gjerdalen ville banen ha fortsatt gjennom den påbegynte Sildhopfjellet tunnel, ofte kalt Basis tunnel. Det var påbegynt et gjennomslag til tunnelen fra Sildhopvatnet som skulle møtte tunnelen 77 km fra Fauske. Ved Mørsry var det planlagt stasjon. Deretter ville den ha fortsatt gjennom den 5070 m lange Tennvatn tunnel, og Falkelva tunnel. Stasjoner var planlagt på Kråkmo og Sandnes, hhv. 91,2 og 100 km fra Fauske. Linjen ville deretter ha gått gjennom den 2400 m lange Hellarvik tunnel rett før den nådde stasjonen på Tømmerneset, 110 km fra Fauske. 118,1 km fra Fauske ville banen nå Karpollen, før den 123 km fra Fauske gikk gjennom Trollpolhaugen tunnel. Deretter ville linjen fortsette til stasjonen på Drag, 130 km fra Fauske. Banen skulle ha et sidespor inn til Drag sentrum hvor det også ble bygd ut kaianlegg. Deretter skulle banen følge kysten helt til Kaldvikstorvika, hvor der skulle bygges en stor fergeterminal for jernbaneferger. Fra Drag til Kaldvikstorvika var det i tillegg prosjektert 15 tunneler av ulike lengder. Den siste tunnelen før Kaldvikstorvika hadde fått nr, 89, men ikke noe navn. Fergeterminalen lå 147 km fra Fauske stasjon.
Tyskerne la først planer for en bane uten jernbaneferge, via Hellemobotn, innerst i Tysfjorden, men denne ble forkastet da man fikk erfaring med hvor værhardt traseen ville ligge her.
Planlegging
Nordlandsbanen som opprinnelig var ment å gå fra Trondheim til Helgeland, ble først foreslått av Ole Tobias Olsen i 1872. I løpet av 1892 begynte man å undersøke deler av ruten. Den første spesifikke planen for en jernbane nord for Fauske ble presentert av NSB i 1901, som foreslo å bygge linjen til Røsvik med en sidelinje til Bodø. Den første delen av Nordlandsbanen, Hell–Sunnanbanen, ble fullført i 1905.
I Jernbaneplanen av 1923 var det lagt inn en 306 km lang linje mellom Fauske og Narvik med en estimert kostnad på 160 millioner kroner. På samme tid uttalte Stortingets jernbanekomité at Nordlandsbanen ikke ville fylle sin hensikt før den hadde krysset Finnmark. En rapport om strekningen fra Narvik til Kvesmenes ble publisert i mars 1923, fulgt av strekningen fra Kvesmenes til Alteidet i juni 1926, Alteidet til Porsangerfjorden i desember 1926, fra Porsangerfjorden til Tana i juni 1927, fra Tana til Vadsø i januar 1928 og fra Nyborg til Kirkenes i april 1928. Avstanden fra Fauske til Vadsø var 1144 km og fra Fauske til Kirkenes 1215 km. Byggingen var estimert til 375 millioner kroner.
NSB fullførte Nordlandsbanen til Mosjøen i 1940. Under den tyske okkupasjonen ble byggingen av banen fremskyndet. Den 11. desember 1940 ba Reichskommissariat Norwegen NSB om å sende sine planer. Planene nordover til Narvik ble sendt 21. mars 1941 og plannene til Kirkenens den 20. januar 1942. NSB hadde tre forskjellige forslag for ruten mellom Fauske og Narvik. Den første «fergelinjen» var en jernbane fra Fauske til Korsnes, på Tysfjorden og videre mot Narvik med jernbaneferge. Den ville også inkludere en fergeterminal på Tjeldsundet, hvor det skulle bli en forbindelse nordover mot Kirkenes. Det andre alternativet «fjordlinjen» ville gå via Tømmerneset, Innhavet og Musken, rundt sørenden av Tysfjorden og deretter følge kystlinjen til Ballangen og Narvik. Den tredje «fjellinjen» ville følge en innlandsrute fra Kobbvatnet opp Gjerdalen og så gjennom en lang tunnel til Tysfjorden. Fjordlinjen var 40 km lengre enn fjellinjen, men vesentlig billigere å bygge. Et fjerde forslag, foreslått av Wehrmacht, besto av å bygge en fergekrysning av Tysfjorden, men ellers følge nær ruten til fjordlinjen.
BCP
BCP kan vise til:
Alois Senefelder
Johann Alois Senefelder (døpt Aloys Johann Nepomuk Franz Senefelder) (født 6. november 1771 i Praha, død 26. februar 1834 i München) var en østerriksk skuespiller og dramatiker. Han er mest kjent for å ha funnet opp trykketeknikken litografi i München rundt 1798.
April i Paris
April i Paris (originaltittel: April in Paris) er en amerikansk romantisk musikalkomedie fra 1952, regissert av David Butler og produsert av Warner Bros. I hovedrollene spiller Doris Day og Ray Bolger. Filmen handler om en ukjent korpike som ved en feil blir invitert til å representere det amerikanske teateret under en kulturfestival i Paris. Manus er skrevet av Jack Rose og Melville Shavelson.
Handling
S. «Sam» Winthrop Putnam (Ray Bolger) er en lavtstående assistent i det amerikanske utenriksdepartementet. Han er forlovet med sjefens datter, Marcia Sherman (Eve Miller), som håper at han kommer til å bli landets neste president. Putnam sender ved en feil Ethel Barrymores invitasjon til å representere det amerikanske teateret under en kulturfestival i Paris til Ethel S. «Dynamite» Jackson (Doris Day), en ukjent korpike på Broadway. Han reiser til New York og forklarer henne hva som har hendt. Kort tid senere blir han imidlertid kalt inn på sjefens kontor, der han blir rost for det geniale påfunnet med å sende «en av folket» til den prestisjefylte festivalen. Putnam må derfor oppsøke Ethel på nytt. Etter mye overtalelse går hun til slutt med på å delta.
Bureau du Conseil privé
Bureau du Conseil privé (fransk) eller Privy Council Office (engelsk) er et canadisk føderalt departement som støtter den føderale regjeringen og statsministeren, og koordinerer føderale myndigheter.
Departementets rolle er tredelt: rådgivning til statsministeren; sekretariat til regjeringen; og utvikling av et profesjonelt embedsverk. Departementet er organisert i en rekke sekretariater. Det ledes av en embedsmann med tittelen greffier du Conseil privé.
Alois Senefelder
Senefelder videreutviklet teknikken, tok patent på oppfinnelsen og utgav i 1818 Vollstandiges Lehrbuch der Steindruckerei («En fullstendig lærebok i steintrykking»). Trykketeknikken hans ble en viktig faktor i framveksten av moderne massekommunikasjon på 1800-tallet.
April i Paris
Handling
Båturen fra USA til Paris blir ikke slik Ethel hadde forestilt seg. Hun kjeder seg i selskapet med de andre deltakerne, en gruppe distingverte, eldre menn. Den siste kvelden blir hun invitert med på fest av den franske sangeren og kvinnebedåreren Philippe Fouquet (Claude Dauphin). Han jobber som kelner på båten for å komme seg hjem igjen, etter at pengene han tjente i USA er midlertidig frosset av de amerikanske skattemyndighetene. Ethel og Philippe drikker og danser på kjøkkenet sammen med de ansatte. Da den amerikanske delegasjonen finner ut hva hun driver med får Putnam beskjed om å informere henne om at hun skal sendes tilbake til USA. Han overtales imidlertid til å skåle litt med de ansatte, og ender opp så full at han selv blir med på festlighetene.
Putnam og Ethel innser at de er forelsket i hverandre, og ønsker å tilbringe natten sammen. Ved hjelp av Philippe blir de viet av kapteinen. Like etterpå finner Philippe ut at «kapteinen» som han hadde funnet i virkeligheten var François (George Givot), en ryddegutt hadde sneket seg inn på kapteinens lugar for å stjele drikkevarer. François overtaler Philippe til å vente til reisen er over før de sier noe, i frykt for konsekvensene av en slik bløff. De to sørger i stedet for nok forstyrrelser til å «ekteskapet» ikke kan fullbyrdes. Vel fremme i Paris blir Putnam overrasket av Marcia, som har flydd over for å holde øye med ham. Putnam overtaler Ethel til å holde det siste døgnets begivenheter hemmelig til etter festivalen. Han har også overtalt delegasjonen til å la Ethel blir værende, men det varer ikke lenge. Ethel og Marcia flyr raskt i tottene på hverandre, og Ethel blir kastet ut.
Ethel er opprørt over oppførselen til Putnam, og vandrer alene i en by som ikke var fullt så romantisk som hun hadde trodd. Hun møter Philippe, som informerer henne om at hun ikke er gift likevel. Han har også informert Putnam om dette. Philippe innser imidlertid hvor forelsket Ethel er, og bestemmer seg for å hjelpe henne med å vinne Putnam tilbake. Putnam er også ulykkelig. For å unngå å tilbringe kvelden alene på rommet med Marcia, blir han med henne og faren (Paul Harvey) på nattklubb i stedet. Det viser seg at nattklubben de går på eies av Philippe, og at Ethel har fått en sentral rolle i muskalnummeret. Putnam tror at de to har innledet et forhold, og bestemmer seg for å ta kontakt med Ethel etter forestillingen. Marcia protesterer, og truer med at han kommer til å få sparken. Putman påpeker at hun egentlig ikke er forelsket i ham, men bare interessert i det hun tror han kan oppnå i fremtiden, og forlater henne.
Ethel avviser Putnam da han forsøker å snakke med henne i garderoben. Hun lar ham fortsette å tro at hun og Philippe er i et forhold. Ethel vet at Putnam følger etter henne på vei hjem, og hun følger derfor etter Philippe. Vel hjemme hos Philippe er overraskelsen stor for både Ethel og Putnam da det viser seg at Philippe er en lykkelig gift fembarnsfar. Ethel og Putnam vandrer rundt i byen hele natten, mens de fortsetter å krangle. Da morgenen kommer, og de ser Eiffeltårnet i soloppgangen, legger de til slutt konflikten bak seg.
Mottakelse
Bosley Crowther i The New York Times likte ikke filmen spesielt godt og mente særlig humoren i dialogene bare var «noe tull». Han syntes likevel danse- og musikalinnslagene var verdt å få med seg.
Samuel Rutherford
Samuel Rutherford (født 1600?, død 19. mars 1661) var en skotsk presbyteriansk teolog og forfatter. Han var en av de skotske kommisjonærer til Westminstersynoden.
Bakgrunn
Rutherford var født i landsbyen Nisbet i Roxburghshire i sørlige Skottland og fikk sin utdannelse ved Universitetet i Edinburgh hvor han i 1623 ble professor i latin.
Karriere
I 1627 ble han prest ved Anwoth i Galloway. Der ble det sagt om ham at «han alltid bad, alltid preket, alltid besøkte de syke, alltid gav trosundervisning, alltid skrev og studerte».
Færøyenes kvinnelandslag i fotball
Færøyenes kvinnelandslag i fotball representerer Færøyene i internasjonal fotball. Færøyenes kvinnelag debuterte i kvalifiseringsøyemed i 1995, seks år etter at Færøyene hadde blitt godkjent som eget lag av UEFA.
Enda Færøyene aldri har tilhørt toppen, tok de sin første seier, riktignok i klasse B blant de dårligere lagene i UEFA, etter fire kamper. Færøyene vant borte mot Wales rett etter å ha tapt 1-7 mot Skottland. På tross av et så under omstendighetene godt resultat, forsvant Færøyene fra internasjonale turneringer fram til de dukket opp igjen i kvalifiseringen til EM i 2009. Færøyene kom i innledningsgruppe med Makedonia (FYR), Kasakhstan og Wales. Færøyene beseitret Makedonia, men tapte de to andre kampene, og endte på tredjeplass.
Samuel Rutherford
Karriere
Rutherfords politiske bok Lex, Rex (tittelen betyr «loven (og) kongen» og kan forstås som «loven (er) kongen») presenterte teorien om et begrenset styre og konstitusjonalisme. Det var en uttrykkelig gjendrivelse av «Rex Lex» eller «kongen er loven». Hans argument mot «Rex Lex» var Femte Mosebok 17, og den støttet regelen ved lov framfor regelen ved menn, basert på slike konsepter som skille mellom makten og pakten, en forløper til sosiale kontrakter. Den la fundamentet for senere politiske filosofer som Thomas Hobbes og John Locke og således for moderne politiske systemer som De amerikanske stater. Etter den engelske restaurasjonen ble Lex, Rex brent av myndighetene og krevde dødsstraff for høyforræderi for forfatteren, men hans død hindret dommen i å bli iverksatt.
Færøyenes kvinnelandslag i fotball
I november 2008 vant Færøyene en miniturnering i Litauen mot Litauen og Luxembourg med god margin. Året før hadde Færøyene tapt 0-3 mot Litauen i Litauen, men slått de to andre baltiske landene. Færøyene stilte ikke til kvalifisering til VM i 2011.
Samuel Rutherford
Karriere
Rutherford var også kjent for hans religiøse skrifter som Christ Dying and drawing Sinners to Himself og hans Letters. Angående det sistnevnte verket skrev Charles Spurgeon: «Når vi er døde og borte, la verden vite at Spurgeon holdt Rutherfords Letters til å være det nærmeste tingen til inspirasjon som kan bli funnet blant alle skriftene til rene menn» (altså bortsett fra Bibelen). De trykte utgavene av Letters inneholdt 365 brev og passet godt for å lese en per dag.
Færøyenes kvinnelandslag i fotball
I april 2013 vant Færøyene gruppe 2 i den preliminere runden til VM 2015 og gikk videre sammen med Montenegro. Færøyene skulle spille i gruppe 4 i gruppespillet mot Sverige, Skottland, Nord-Irland, Bosnia-Hercegovina og Polen.
Samuel Rutherford
Karriere
Rutherford var en sterk tilhenger av kirkerådets guddommelige rett, prinsippet at Bibelen kaller for presbyteriansk kirkeregjering. Blant hans polemiske verker er Due Right of Presbyteries (1644), Lex, Rex (1644), og Free Disputation against Pretended Liberty of Conscience.
Bombabukten
Bombabukten er en bukt utenfor Libya i Middelhavet. Bukten ligger mellom byene Darnah og Tobruk.
Færøyenes kvinnelandslag i fotball
I april 2017 vant Færøyene gruppe 4 i den preliminere runden til VM 2019 og gikk videre.
Will & Grace
Will & Grace er en Emmy-vinnende og Golden Globe-nominert amerikansk situasjonskomedie som ble sendt i åtte sesonger fra 1998 til 2006.
Etter elleve års opphold vendte serien tilbake på NBC 28. september 2017 med de fire originale hovedskuespillerne. Serien var en av de første seriene som fokuserte på homoseksualitet, og fikk mye anerkjennelse på grunn av dette. Handlingen er lagt til New York.
Handling
Serien handler om advokaten Will Truman og interiørdesigneren Grace Adler, et vennepar som har kjent hverandre siden de studerte på Colombia University. I første episode kommer det frem at Will er homoseksuell, men samtidig at Will og Grace har et svært nært forhold. I begynnelsen er Grace forlovet med Danny, men Will mener at han er gal mann for henne på grunn av sterkt ulik personlighet. Etter noe krangel bestemmer Grace seg for først å framskynde, for så å avbryte, bryllupet. Som resultat av dette trenger Grace et sted å bo, og etter noe frem og tilbake, ender hun opp hos Will.
Grace Adler er en noe rotete, hetroseksuell ikke-praktiserende jøde fra Schenectady, tre timers kjøretid nord for New York City. Hun har et eget kontor der hun har én ansatt, Karen Walker. Karen er gift med Stan Walker, en mann med en svært stor formue, og hun jobber hos Grace stort sett for å komme seg unna mann og barn, ifølge henne selv. Karens innsats på kontoret er svært begrenset, men Grace trenger Karens sosiale nettverk til sin egen forretning. Karen konsumerer store mengder alkohol og mer eller mindre lovlige piller, men er livsglad. Hun er vant til å kritisere Grace for klesvalget og håret, men under kritikken ligger det en respekt og muligens også vennskap.
Will Truman er ofte korrekt antrukket og veldig ryddig. Han har få eller ingen fakter som knytter ham til stereotypisk homoseksualitet. Han har i begynnelsen av TV-serien et eget advokatbyrå, og han får ofte besøk av sin venn Jack McFarland, som er langt mer outrert homoseksuell enn Will. Jack er kontinuerlig arbeidsledig, med småjobber fra tid til annen. Jack har også svært mange, og korte, affærer, og er også uten økonomisk sans. Utover i serien mister Will advokat-kontoret sitt etter at hans viktigste klient trakk seg, men han blir ansatt for et annet advokat-firma.
Jack møtte relativt tidlig Karen, og de to kom svært godt overens. Begge er bekymrings- og ansvarsløse, begge har en stor porsjon skadefryd, begge er opptatt av overflatiske ting og begge liker å bruke penger.
Popularitet
TV-serien hadde premiere i USA, på NBC 21. september 1998, og økte etter hvert stadig i popularitet. Seertallene steg ytterligere da NBC flyttet programmet til torsdagskveldene. Seriens popularitet begynte å synke etter sesong seks, og i juli 2005 ble det offentliggjort at sesong åtte ville bli den siste. Siste episode av Will & Grace ble sendt 18. mai 2006 i USA.
Etter et elleve år langt opphold kom serien tilbake høsten 2017 med sesong 9. Og alle de fire originale skuespillerne er gjenforent.
Carlos Casamiquela
Carlos Horacio Casamiquela (født 9. juni 1948 i Viedma i Río Negro i Argentina, død 12. september 2020 i Buenos Aires) var en argentinsk jordbruksingeniør og politiker.
Han var landsbruksminister i Argentina fra november 2013 til desember 2015.
Casamiquela døde av covid-19 den 12. september 2020 i Buenos Aires i en alder av 72 år.
Stonewall (Texas)
Stonewall er en liten by i Gillespie County som ligger i Texas i USA. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 505 innbyggere. Byen er mest kjent for å være fødebyen til USAs president Lyndon B. Johnson.
Tiggerpiken
«Tiggerpiken» er en skillingsvise fra første halvdel av 1800-tallet fra Kristiania. En del trykk oppgir melodiforfatter til Viktor Jernberg, mens tekstforfatter er ukjent. Den er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 9 med Rita Engebretsen.
Teksten
mine klær de neppe skjuler meg. Og den sulten det med meg er ute, er det ingen som forbarmer seg. I som har mat og varme, I skulle Jer forbarme, gi en stakkars tiggerpike blott et stykke brød. og min lillebror hos henne er, derfor er det jeg nu Eder tigger, derfor er det jeg er kommet her. Glad jeg skulle blive om I ville give en stakkars liten tiggerpike blott et stykke brød. jubler jeg så glad: Her har jeg brød. Intet svar det lød til mine ører, mor har slumret inn fra all sin nød. Endt er hennes smerte, stilt er hennes hjerte nå behøver hun ei lenger bede meg om brød. uten far og mor og uten venn, for min lillebror har slumret stille han har fulgt med mor til himmelen. Og på kne jeg beder, la meg følge eder, så behøver jeg ei lenger tigge noen om brød.
Stranda energi
Stranda energi AS er en kraftprodusent i Stranda kommune i Møre og Romsdal. Kraftverket er heleid av kommunen.
Selskapet ble grunnlagt i 1916 som Stranda kommunale Elverk. Navnet ble endret til Stranda energiverk i 1993 og det ble opprettet som eget aksjeselskap i 1998.
Selskapet har i dag produksjon i Fausa. Selskapet startet i 2005 bygging av Furset kraftverk med forventet midlere årsproduksjon på 7 GWh.
Midlere årsproduksjon er 38 GWh.
John Robert Mjåland
John Robert Mjåland (født 1977) er en norsk musiker. Han er bassist i de kristne metalbandene Extol, Ganglión, Lengsel og Espe.
Bøvågen
Bøvågen ligger 10 kilometer nord for Manger i Alver kommune og 58 kilometer nord for Bergen.
Bøvågen er et lite samfunn med butikk og post, trevarehandel, bensin- og dieselpumpe, fiskeriforedling og fiskeutsalg. Bygden har egen barneskole og barnehage. I tillegg finnes det diverse industri, eksempelvis innen stillas og gårdsbruk. Bebyggelsen er en blanding av gammelt og nytt, og et svært populært sted for hyttefolk. Det er svært mange hytter spredt rundt i området. Området har en skjærgård, med mange øyer og badeplasser.
Vest-Tyskland under Vinter-OL 1972
Vest-Tyskland under Vinter-OL 1972. Syttiåtte sportsutøvere fra Vest-Tyskland, sekstito menn og seksten kvinner, deltok i ti grener under Vinter-OL 1972 i Sapporo i Japan. De deltok i aking, alpint, bobsleigh, langrenn, kunstløp, skihopping, skøyter, ishockey, kombinert og skiskyting. Det var andre gang som Vest-Tyskland stilte med egen OL-tropp i et vinter-OL, først gang var under 1968 i Grenoble. Vest-Tyskland kom på sjetteplass på den uoffisielle medaljestatistikken med tre gull-, en sølv og en bronsemedalje. Langrennsløperen Walter Demel var Vest-Tysklands flaggbærer under åpningsseremonien.
Peder Anker Krohn
Peder Anker Krohn (født 20. februar 1794 i Søndre Land, død 6. mars 1857 i Larvik) var en norsk jurist og embetsmann. Han var sorenskriver og prokurator i Valdres, byfogd og postmester i Kragerø i 1836-1846 og byfogd i Larvik fra 1846. Han gikk i lære hos sorenskriver Thaulow.
Krohn var sønn av Johan Jørgen Krohn og Bodil Marie Magelssen. Han var gift første gang med Bolette Andrea Müller (død 1838), andre gang med Anna Holter Dorph.
Han var stortingsrepresentant for Christians amt 1830-1832 og suppleant for Kragerø til Stortinget i 1842–1844 da han møtte i stedet for Henrich Biørn.
Kulturåret 768
Kulturåret 768 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til kultur i 768.
Lars Egil Kobberstad
Lars Egil de Lange Kobberstad (født 1962, bosatt i Asker) er en norsk næringslivsleder innen luftfart. Han er sjef for Luftfartstilsynet, med tittelen luftfartsdirektør. Han ble utnevnt til stillingen i statsråd 1. februar 2017.
Bhadanta Vimuktisena
Bhadanta Vimuktisena (tibetansk: བཙུན་པ་རྣམ་གྲོལ་སྡེ་, Wylie: btsun pa rnam grol sde) var en elev av Arya Vimuktisena, som skrev en kommentar til Abhisamayālaṅkāra.
Lars Egil Kobberstad
Han var administrerende direktør i Widerøe fra 2008 til 2015, og han er styreleder i Norsk Luftambulanse AS fra 2011. Videre er Kobberstad styreleder i landsforeningen NHO Luftfart, hvor både SAS og Norwegian er medlemmer (2014).
Kobberstad er oppvokst i Bærum og var elev ved Dønski videregående skole. Han tok sin utdanning ved Universität Augsburg i Tyskland, og ved International Institute for Management Development (IMD) i Lausanne i Sveits. Kobberstad arbeidet i Widerøes flyveselskap fra 1993, avanserte til finansdirektør (CFO), og ble i selskapets administrerende direktør 1. august 2008 etter forgjengeren Per Arne Watle. Han har også hatt styreverv i Avis Bilutleie Norge.
Hællæwood
Hællæwood er et uformelt uttrykk som brukes om byen Fredrikstad, gjerne i sammenheng med film og filmindustri.
David Husvik
David Husvik (født 12. desember 1977) er en norsk trommeslager som har spilt i metallbandene Extol, Absurd², Twisted Into Form og Insection samt Aperture, et jazz og akustisk rockeprosjekt. David Husvik var med på å starte Pirates N' Thieves i 2007.
Hællæwood
Uttrykket er en blanding av "Hollywood" og Fredrikstad-dialektens variant av "hallo!", nemlig "hællæ!"
Begrepet "Hællæwood" oppstod i forbindelse med Harald Zwart sin filmtriologi "Lange flate ballær" (1-3) og et Hællæwood-skilt ble midlertidig satt opp i Fredrikstad i forbindelse med alle premierene.
Foruten regissør Harald Zwart og produsent Veslemøy Zwart finnes det flere kjente personligheter med tilknytning til Hællæwood, som skuespiller Dennis Storhøi, skuespiller Petronella Barker, filmmusiker Svein Gundersen, og manusforfatter Espen Aukan.
Rikon im Tösstal
Byen hadde et folketall på 1 364 i 2008.
Lamar
Lamar er en by i Barton County som ligger i delstaten Missouri i USA. Byen hadde en befolkning på 4 474 i år 2011. Byen er mest kjent for å være fødebyen til den amerikanske presidenten Harry S. Truman.
Band
Band er et ord for et lite orkester eller musikkgruppe uten dirigent, gjerne innen popmusikk (popband) og rock (rockeband).
Orkestre med dirigent kalles storband eller big band. Et band har færre medlemmer enn et orkester, og de har ofte en hovedperson. Hovedpersonen synger, og han/hun kan spille ett instrument. De andre i bandet spiller hvert sitt instrument, men kan også spille flere.
Asker prosti
Opprettelse og utvidelse
Ved delingen av Asker og Bærum prosti fra 1. januar 2002 ble Asker eget prosti i Oslo bispedømme. Begivenheten ble markert med felles gudstjeneste i Asker kirke, der biskop Gunnar Stålsett forrettet.
Som et resultat av kommunesammenslåingen mellom Asker, Røyken og Hurum kommuner 1. januar 2020, ble kirkene i den nye kommunen Asker slått sammen til et nytt stort Asker prosti. Søndag 5. januar 2020 ble utvidelsen av prostiet høytidelig feiret med en felles festgudstjeneste i Spikkestad kirke- og kultursenter. Ved kommunesammenslåingen ble det avdekket at det var et betydelig etterslep på vedlikeholdet av flere av kirkene i det nye prostiet.
Proster i Asker prosti
Sokneprest Øyvind Backer ble prostiets første prost. Berit Øksnes overtok i 2010, og ble i 2019 etterfulgt av Tor Øystein Vaaland. Fra 2022 har Øyvind Stabrun vært prost. Han kom fra stillingen som prost i Groruddalen prosti.
Ambrose Powell Hill
Ambrose Powell Hill (9. november 1825–2. april 1865), best kjent som A.P. Hill, var en konføderert general i den amerikanske borgerkrigen. Han ble tidlig berømt som kommandant for «Hills lette divisjon» og en av Stonewall Jacksons dyktigste underordnede. Han ledet senere et korps under Robert E. Lee i Army of Northern Virginia før han døde i kamp rett før krigen sluttet.
Tidlig liv
A.P. Hill, kjent blant sine soldater som Little Powell, ble født i Culpeper i Virginia og ble uteksaminert fra United States Military Academy i 1847 som nr. 15 i årskullet på 38 kadetter. Han ble plassert i 1. US Artillery som fenrik. Han tjenestegjorde i den mexicansk-amerikanske krig og seminolekrigene og ble forfremmet til løytnant i september 1851. Fra 1855 til 1860 var Hill ansatt i oppmålingen av USAs kyst. Han giftet seg i 1859 med Kitty Morgan McClung, en ung enke, og ble dermed svoger med de fremtidige konfødererte kavalerigeneralene John Hunt Morgan og Basil W. Duke.
Borgerkrigen
Rett før utbruddet av borgerkrigen, i mars 1861, trakk Hill seg fra sin stilling i den amerikanske hæren. Han ble utnevnt til oberst i 13th Virginia Infantry Regiment da Virginia løsrev seg, og han utmerket seg på slagmarken i det første slaget ved Bull Run. Han ble forfremmet til brigadegeneral og fikk kommandoen over en brigade i den konfødererte Army of the Potomac februar året etter.
Han ble igjen forfremmet i Peninsula-felttoget i 1862 etter sin innsats i slaget ved Williamsburg, og som generalmajor var Hill en av de fremste og suksessrike kommandantene til Robert E. Lees Army of Northern Virginia. Hills lette divisjon som faktisk var en av de største i hæren, utmerket seg i syvdagersslaget, slaget ved Cedar Mountain, det andre slaget ved Bull Run, slaget ved Antietam og slaget ved Fredericksburg. Hans divisjon var del av Stonewall Jacksons korps. Hill hadde en kort periode kommandoen over hele korpset etter at Jackson ble dødelig såret i slaget ved Chancellorsville, før han selv ble såret.
Etter Jacksons død ble Hill forfremmet til generalløytnant og fikk kommandoen over det nyopprettede tredje korpset i Lees hær. Dette ledet han under Gettysburg-felttoget i 1863, høstfelttoget samme år, Overland-felttoget og beleiringen av Petersburg i 1864-65. Han sa en gang at han ikke ønsket å leve og se at Konføderasjonen kollapset, og den 2. april 1865, kun syv dager før Lees kapitulasjon ved Appomattox Court House, ble han drept av en unionssoldat, korporal John W. Mauck fra 138th Pennsylvania, mens han red til fronten av linjene ved Petersburg, fulgt av en enslig stabsoffiser.
Ettermæle
Hill slapp ikke unna kontroverser under krigen. Han hadde en skjør fysikk og led jevnlig av sykdommer som reduserte hans effektivitet i slaget ved Gettysburg, slaget ved Wilderness og slaget ved Spotsylvania Court House. Noen historikere tror han led av komplikasjoner fra en seksuelt overførbar infeksjon, muligens gonoré som han fikk som kadett ved West Point. Akademiets medisinske nedtegnelser viser at han ble innlagt for behandling den 9. september 1844 «med gonoré pådratt under perm.» Historikeren Larry Tagg beskrev Hill som «alltid emosjonell... så anspent før slag at han en økende tendens til å bli dårlig når kampene skulle til å begynne.» Denne tendensen var til en viss grad balansert av stoltheten og kampholdningen som han fremviste. Han bar ofte en rød jaktskjorte av ull som han kalte «kampskjorta», når et slag skulle til å begynne, og mennene under hans kommando spredte beskjeden, «Little Powell har tatt på seg kampskjorta» seg i mellom og begynte å sjekke våpnene sine.
Harald Lönnbro
John Svante Harald Lönnbro (født 21. august 1975 i Örgryte i Göteborg), er en svensk barne- og voksenskuespiller. Han er sønn til Anders Lönnbro.
Ambrose Powell Hill
Ettermæle
Hill tok seg godt av sine soldater, og en offiser kalte ham «den mest elskverdige av alle Lees generaler.» Det ble sagt at «hans fremferd [var] like høflig at den nesten manglet bestemthet,» men handlingene hans var ofte utålmodige og manglet ikke avgjørelse, men dømmekraft. Ved Gettysburg har hans handlinger før slaget den 1. juli 1863, før hele Lees arme var samlet, blitt sterkt kritisert.
Hill var likevel en av krigens høyest avholdte generaler på begge sider. Da Hill var generalmajor, skrev Robert E. Lee at han var den beste med den graden i hæren. Han hadde et rykte for å ankomme slagmarken (som Antietam, Cedar Mountain og andre Bull Run) akkurat tidsnok til å ha påvirkning og sikre seier. Stonewall Jackson ropte omtåket på A.P. Hill på sitt dødsleie om at han skulle «gjøre seg klar til handling». Noen historikere har skrevet at Lee også ropte på Hill i sine siste øyeblikk («Si til Hill at han må komme opp».), men dagens medisinske kunnskap hevder at Lee ikke var i stand til å snakke i sin siste sykdom.
Brit Wormdal
Brit Wormdal (født 1972) er en norsk tidligere svømmer fra Orkanger som representerte Orkanger IF og Namsos SK.