cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Polyxene
Minnesmerker
Noen få eksempler i gresk billedkunst kan med sikkerhet identifiseres som avbildningen av ofringen av Polyksene. De fleste viser at Polyksene ble ofret over greven til Akilles. Ofringen av Polyksene ble i henhold til Pausanias representert på akropolis i Athen. Imidlertid en del detaljer av billedframstillingen av ofringen gir antydninger om varierende og kanskje tidligere versjoner av denne myten. Eksempelvis synes en del av bildene å vise at Polyksene ble ofret over et alter framfor en grav, og et relieff på sarkofag i nordvestlige Anatolia (dagens tyrkiske by Gümüşçay) som er datert til rundt 500 f.Kr. viser en offertripod plassert på graven. Disse detaljer har blitt tolket som en assosiasjon mellom Akilles gravhaug og den helle grunn dedikert til Apollon.
Ofringen har også siden vært et emne i kunsten, blant annet etablerte Pietro da Cortona i 1625 sin berømmelse med sin framstilling av Ofringen av Polyksene.
Mahaveer Bhagora
Mahaveer Bhagora (født 17. april 1947 i Udaipur, død 16. januar 2021) var en indisk politiker.
Han var folkevalgt medlem i Lok Sabha i Indias parlament. Han representerte valgkretsen Salumber i delstaten Rajasthan i perioden 2004–2009 og tilhørte Bharatiya Janata Party (BJP).
Han døde den 16. januar 2021 på sykehus under behandling av covid-19. Han ble 73 år gammel.
Stig Olav Lødemel
Stig Olav Lødemel (født 1977) er en norsk lokalpolitiker som representerer Høyre. Han var ordfører i Hornindal i Sogn og Fjordane fra 2015.
Lødemel bor i grenda Lødemel og har kone og tre barn Han er elektriker og energimontør av yrke og er selvstendig næringsdrivende.
Devin Druid
Som 15-åring spilte han hovedrollen i Joachim Triers film Louder Than Bombs fra 2015. For rollen ble han nominert til Amandaprisen 2015 i klassen beste mannlige skuespiller. Han spilte en av hovedrollen i dramaserien 13 Reasons Why som gikk på Netflix fra til.
Central European Tour Miskolc GP
Central European Tour Miskolc GP er et ungarsk endagsritt i landeveissykling. Rittet er av UCI-klassifisert 1.2 og er en del av UCI Europe Tour.
Birger Hønningstad
Birger Hønningstad (født 17. september 1904 i Ås i Akershus, død 2. april 1976 i Oslo) var en norsk sivilingeniør og flykonstruktør. Han vokste opp på Forus mellom Sandnes og Stavanger og tok examen artium ved Kongsgård skole i Stavanger.
Hønningstad konstruerte flere fly først i sitt eget ingeniørfirma Birger Hønningstad & Co og etter andre verdenskrig i Norsk Flyindustri AS hvor han også var direktør.
Stavanger lufthavn Sola
Hønningstad var sammen med skipsreder Ole Bergesen initiativtaker for opprettelse av en lufthavn i Stavangerområdet. Dette resulterte i 1937 til åpningen av Norges første sivile lufthavn av kong Haakon VII.
Trillestart
Trillestart er en metode for å starte et motorkjøretøy som har forbrenningsmotor, manuelt gir, mekanisk drevet drivstoffpumpe og mekanisk drevet generator eller dynamo. Metoden går ut på at man slår på tenningen, får kjøretøyet opp i hastighet (ofte rundt 10–20 km/t) før man deretter slipper kløtsjen raskt for å spinne gi drivmoment til drivverket slik at motoren starter.
Metoden kalles også å starte på gir. For å få kjøretøyet opp i fart kan det for eksempel skyves på flat mark eller trilles i nedoverbakke, og sistnevnte kalles noen ganger for bakkestart (men ordet bakkestart brukes imidlertid også om når man begynner å kjøre i oppoverbakke fra stillestående med motoren i gang. Trillestart blir som regel brukt når andre startmetoder (som f.eks. startmotor, kickstart, startkabler) ikke har lyktes eller er tilgjengelig.
Motstand fra kompresjon
Når man forsøker å starte på gir kan hjulene må man være forberedt på at motoren gir motstand når sylindrene skal komprimere slik at bilen «bremser opp» på hjulene. Dersom noen skyver bilen bør de derfor være obs på at bilen plutselig kan stoppe opp. Sjåføren bør også være obs dersom man er på en glatt overflate (f.eks. grus eller is) og at bilen da lettere kan skli dersom hjulene låser opp.
Tallboy
Tallboy (en oversettelse er Storegutt) var en stor konvensjonell flybombe som ble brukt av det britiske flyvåpen mot slutten av andre verdenskrig.
Design
Tallboy ble utviklet av Barnes Wallis for å skape en «jordskjelveffekt» ved at den trengte dypt ned i marken før den eksploderte. Bomben ble betydelig mindre enn de ti tonnene den opprinnelig skulle veie ettersom intet fly kunne ta så stor last.
For å kunne trenge dypt ned i marken, hadde bomben et tykt skall av herdet stål. Den hadde også en mer aerodynamisk form enn andre bomber på den tiden for å oppnå høy hastighet i fritt fall. Det viste seg at luftmotstanden ble for stor når bomben nærmet seg lydhastigheten, noe som gjorde at bomben begynte å rotere. Dette ble løst ved å endre litt på vingene slik at bomben begynte å rotere allerede i flukten. Den gyroskopiske effekten gjorde at bomben falt rett, også når den passerte lydmuren.
Tallboy-bomber var dyre å produsere på grunn av at den uvanlige konstruksjon stilte høye krav til presisjon, og det meste av arbeidet måtte gjøres for hånd.
Anvendelse
Tallboy-bomben kunne bare fraktes i spesialbygde Avro Lancaster-fly. Tallboy ble brukt første gang i juni 1944 under Operasjon Crossbow for å slå ut underjordiske fabrikker og utskytningsramper for V-1 og V-2 flyvende bomber. Til og med en av V-3-kanonene i Mimoyecques ble slått ut. Den mest berømte innsatsen var dog senkningen av slagskipet Tirpitz utenfor Tromsø. Tre angrep med Tallboy-bomber ble satt inn der. Ved det første angrepet, Operasjon Paravane den 15. september 1944 ble slagskipet truffet, før en Tallboy forsaket store skader. Blant annet ble samtlige motorer satt ut av drift. Dette gjorde det umulig for Tirpitz å stikke tilsjøss igjen. Britene kjente nok ikke til skadenes omfang og satte derfor inn ytterligere to angrep. Operasjon Obviate den 29. oktober 1944 kunne ikke gjennomføres på grunn av dålig sikt, men under Operasjon Catechism den 12. november 1944 ble hun truffet av to Tallboy-bomber. Ytterligere fire bomber bommet og havnet i vannet tett ved fartøyet. Det var trykkbølgen fra disse som fikk Tirpitz til å kantre.
Under bombingen av Laksevåg 4. oktober 1944 ble det anvendt jordskjelvbomber da 32 Lancasters og en Mosquito angrep ubåtbunkeren og havnen i Bergen. (Angrepet kostet britene fire Lancaster, men fra tysk side ble det sagt at elleve bombefly var skutt ned). Fra lokale kilder ble det opplyst at tre jordskjelvbomber hadde trengt gjennom det 3½ m tykke armerte betongtaket i ubåtbunkeren og forårsaket store skader på verksteder, kontorer og lagre.
Skjoldmarihøner
Skjoldmarihøner (Chilocorinae) er en underfamilie innen ordenen biller (Coleoptera) og tilhører som sådan gruppen med glans- og flatbiller (Cucujoidea). I Norge er det 3 arter.
Beskrivelse
Stort sett middelsstore, bredt ovale, blanke marihøner, ofte svarte med gule eller røde tegninger. Medlemmer av denne gruppen har gjerne en påfallende bred kroppsform.
Levevis
Mange av artene lever av skjoldlus.
Systematikk
thumb|300px| Heimarihøne Chilocorus bipustulatus, en skjoldmarihøne thumb|300px| [[Furumarihøne (Exochomus quadripustulatus)]]
Nyaya
Nyāya er sanskrit og betyr ordrett «rekursjon» i betydningen syllogisme eller inferens. Nyāya er navnet på en av de seks filosofiske skolene, eller de ortodokse skolene āstika, i det gamle India. Dens basis er Nyaya sutras, som ble skrevet av Aksapada Gautama omkring det 2. århundre e.Kr.
Erica Barbieri
Erica Barbieri (født 2. mars 1981) er en italiensk judoka, som konkurrerer i vektklassen -70 kilo. Hun ble tatt ut til å representere Italia under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i første runde.
Tang Zhen
I 1657 tok han embedsmannsgraden juren (举人). Han ble deretter borgermester i en by i provinsen Shanxi. Senere i livet forfattet han bøker om politikk og livsfilosofi.
Punata
Punata er en by i departementet Cochabamba i Bolivia. Ved folketelling i 2001 bodde det 14 742 innbyggere i byen.
Hver torsdag er det et kjent landbruksmarked i byen hvor folk fra nabobyene og landsbyene kommer for å selge og kjøpe.
Referanser
Punata
Tarata (Bolivia)
Tarata er en by i departementet Cochabamba i Bolivia.
Politikkåret 1969
Politikkåret 1969 er en oversikt over hendelser, valg, fødte og avdøde personer med tilknytning til politikk i 1969.
Dødsfall
|| Israels statsminister 1963-1969 ||align=center|73 ||align=center|1895 ||
Junior-VM i friidrett 2014 – 1500 meter menn
1500 meter for menn under Junior-VM i friidrett 2014 ble arrangert på Hayward Field i Eugene i USA 22. og 24. juli.
Finale
24. juli Starttid: 20:39 Temperatur: 21 °C  Luftfuktighet: 53 %
Mellomtider: 400m: 58,23 Hillary Cheruiyot Ngetich 800m: 2:01,31 Jonathan Kiplimo Sawe 1200m: 3:00,03 Jonathan Kiplimo Sawe
Forsøksheat
22. juli De tre raskeste i hvert heat (Q) og de tre beste tidene for øvrig (q) gikk videre til finalen
Detaljer
De tre raskeste i hvert heat (Q) og de tre beste tidene for øvrig (q) gikk videre til finalen
Heat 1
24. juli Starttid: 11:43 Temperatur: 20 °C  Luftfuktighet: 60 %
HLN
HLN, tidligere Headline News, er en amerikansk fjernsynskanal som eies av Turner Broadcasting System, en divisjon i Time Warner. Kanalen er en spin-off av CNN.
Junior-VM i friidrett 2014 – 1500 meter menn
Heat 1
Mellomtider: 400m: 58,96 Jonathan Kiplimo Sawe 800m: 2:00,28 Jonathan Kiplimo Sawe 1200m: 3:00,00 Jonathan Kiplimo Sawe
HLN
Kanalen ble opprinnelig lansert 1. januar 1982 som CNN2. I januar året etter ble den omdøpt til Headline News.
Junior-VM i friidrett 2014 – 1500 meter menn
Heat 2
Mellomtider: 400m: 1:02,33 Filip Sasínek 800m: 2:07,37 Jack Stapleton 1200m: 3:05,42 Thiago André
Heat 3
24. juli Starttid: 12:00 Temperatur: 20 °C  Luftfuktighet: 60 %
Teodoros I Laskaris
Teodoros I Laskaris eller Teodoros I Komnenos Laskaris, (Gresk: Θεόδωρος Α 'Λάσκαρις), født ca. 1174 eller 1175, død 1221 eller august 1222, var den første keiser i Keiserriket Nikea og regjerte 1204-1221 eller 1205-1222. Keiserriket Nikea ble opprettet etter at Det fjerde korstog hadde inntatt Konstantinopel i 1204 og jaget keiseren på flukt.
Junior-VM i friidrett 2014 – 1500 meter menn
Heat 3
Mellomtider: 400m: 1:03,30 Hillary Cheruiyot Ngetich 800m: 2:08,14 Abdi Waiss Mouhyadin 1200m: 3:07,86 Zak Patterson
Teodoros I Laskaris
Familie
Teodoros Laskaris tilhørte en til da lite kjent bysantinsk adelsamilie. Han var sønn av Manuel Laskaris (født ca. 1140) og hans kone Ioanna Karatzaina (født ca. 1148). Han hadde fire eldre brødre: Manuel Laskaris (død etter 1256), Michael Laskaris (død 1261 eller 1271), Georgios Laskaris og Konstantin Laskaris (død etter 19. mars 1205) som var keiser av Bysants (1204-1205); og to yngre brødre: Alexios Laskaris, militær leder i det latinske styret som kjempet med frankerne mot Johannes III Dukas Vatatzes og ble fengslet og blindet, og Isak Laskaris.
Junior-VM i friidrett 2014 – 1500 meter menn
Deltakere
Ifølge en uoffisiell telling deltok 33 utøvere fra 24 land i denne øvelsen.
Stormogul
Stormogul (offisiell benevnelse badshah), eller store mogul, var den tittel som herskeren over Mogulriket var kjent under, og som hersket over store deler av India fra 1526 til 1858 til det ble annektert av Storbritannia i 1858 etter opprøret året før, og omgjort til Britisk India. Fra 1648 og fram til den siste stormugulen ble avsatt hadde de sin residens i Det røde fortet i Delhi.
Teodoros I Laskaris
Familie
En kilde, "The Latins in the Levant. A History of Frankish Greece (1204–1566)" av William Miller, hevder at brødrene også hadde en søster som var gift med hertug Marco I Sañudo i Hertugdømmet Naxos og som var mor til Angelo Sañudo. Han baserte denne teorien på sin egen tolkning av italienske krøniker. Historikeren Mihail-Dimitri Sturdza avviste teorien basert på at dette ikke var nevnt i bysantinske primærkilder.
Stormogul
I populærkulturen
Tittelen blir brukt om offiserene i Hakkespettene i tegneserien Donald Duck.
Teodoros I Laskaris
Keisertiden
I 1198 eller 1199 giftet Teodoros seg med Anna Angelina, datter av den østromerske keiser Alexios III Angelos og Euphrosyne Doukaina Kamatera. Hun var enke etter sin fetter sebastokratōr Isak Komnenos. Etter dette ekteskapet ble han svoger til Eudokia Angelina.
Teodoros gjorde seg bemerket under latinernes beleiring av Konstantinopel under Det fjerde korstog 1203-1204. Han ble igjen i byen helt til latinerne hadde brutt gjennom forsvaret og trengt inn, men flyktet så sammen sin kone over Bosporus samtidig som hans bror Konstantin Laskaris ble utropt til keiser av de gjenværende forsvarerne som hadde samlet seg i Hagia Sofia. Teodoros etablerte seg i Nikea i provinsen Bitynia hvor han ble leder for sine landsmenn som hadde flyktet fra Konstantinopel.
I begynnelsen gjorde ikke Teodoros noe krav på keisertittelen, sannsynsligvis fordi hans svigerfar og hans bror ennå levde. Kanskje avventet hanogså den videre utviklingen i krigen mot latinerne, eller det var fordi det ikke var noen patriark som kunne krone ham. I tillegg ble hans rike utfordret av David Komnenos i Paflagonia og Manuel Maurozomes i Frygia. Det var først etter at han hadde beseiret disse to i 1205 at han lot seg utrope til keiser og inviterte patriark Johannes X Kamateros til Nikea. Men patriark Johannes døde i 1206 før kroningen. Teodoros utnevnte Mikael IV Konstantin til ny patriark og ble kronet av ham i mars 1208.
I mellomtiden hadde Teodoros blitt slått av latinerne ved Adramyttion, men snart etterpå ble latinerne slått tilbake av den bulgarske tsar Kaloyan i slaget ved Adrionopel i 1205. Dette stanset den latinske fremmarsjen midlertidig, men Henrik av Flandern (som nå var keiser i Det latinske rike i Konstantinopel) gjenopptok kampen i 1206. Teodoros allierte seg med tsar Kaloyan og gikk til en motoffensiv i 1209. Situasjonen ble vanskeliggjort ved at sultan Kaykhusraw I i Rum-sultanatet (de muslimske seldsjukkene) invaderte Teodoros’ rike på oppdrag av den avsatte keiser Alexios III i 1211. Teodoros’ styrker klarte å slå seljukhæren og sultanen ble drept.
Selv om trusselen fra Rum-sultanatet og Alexios III var eliminert, fikk Teodoros problemer med keiser Henrik som beseiret Teodoros i et slag ved Rhyndacus i 1211 og fikk kontroll over et område på sørkysten av Marmarahavet. Til tross for dette nederlaget klarte Teodoros å utnytte dødsfallet til David Komnenos, bror til keiser Alexios I av Trapezunt, i 1212 til å øke sin egen kontroll over Paflagonia.
I 1214 inngikk Teodoros en fredsavtale med Det latinske rike i Nymphaion, og i 1219 giftet han seg med Marie av Courtenay, en niese av den avdøde keiser Henrik av Flandern og datter av den nåværende regent Yolanda av Flandern. På tross av at det hersket relativ fred mellom rikene angrep Teodorus latinerne igjen i 1220, men freden ble gjenopprettet. Teodoros døde i november 1221 og ble etterfulgt av sin svigersønn Johannes III Dukas Vatatzes
På slutten av sin regjeringstid hersket han over et territorium som var omtrent sammenfallende med de gamle romerske provinsene Asia og Bitynia. Selv om han ikke viste noen spesielt store statsmannsevner klarte han likevel med sitt mot og sine militære ferdigheter å holde liv i den bysantinske nasjonen, og å gjøre den i stand til senere å kunne slå tilbake mot den latinske invasjonen.
Ekteskap og barn
Teodoros var gift tre ganger. Hans første kone var Anna Komnena Angelina, datter av Alexios III Angelos, født ca 1176, som han giftet seg med i 1199. Med Anna hadde Teodoros tre døtre og to sønner som døde som unge:
Teodoros’ tredje kone var Maria av Courtenay (1204 - september 1222), som han giftet seg med i 1219. Hun var datter av keiser i Det latinske rike Peter II av Courtenay og Yolanda av Flandern, men de hadde ingen barn.
Sukkerhusgata (Oslo)
Bildet til venstre er antakelig tatt fra Vaterland skole. Gjerdet i nedre bildekant står mot Sukkerhusgata. Gata til venstre er Stenersgata, med gårdene nr. 22 og 24. Gårdsrommet midt i bildet ble brukt av renholdsverket blant annet til oppstilling av pudrettvogner. På tomta ble senere Oslo elementærtekniske skole reist.
On Air – Live at the BBC Volume 2
On Air – Live at the BBC Volume 2 er et samlealbum som består av flere opptredener av The Beatles på BBC Radio fra 1963 til 1966. Albumet er en oppfølger til Live at the BBC.
Av de 63 sporene på dobbelt-CD-en, er 23 tale og 40 sanger. Til sammen ti sanger (om man teller den improviserte bursdagssangen Happy Birthday To You) på albumet ble ikke utgitt på offisielle Beatles-album før. Av de 40 sangene er 17 Beatles-sanger (alle Lennon/McCartney) og 23 covere. Utvalget har flere klassiske rockelåter som understreker Lennons tidligere rock and roll-bakgrunn.
Bruksbasert bilforsikring
Bruksbasert bilforsikring er en type bilforsikring hvor premien er basert på bruk. Den mest vanlige formen for bilforsikring i Norge er at man på forhånd betaler prisen for en viss kjørelengde, og dette kan sees på som en enkel form for bruksbasert bilforsikring. Begrepet blir imidlertid mest brukt om mer avanserte former hvor forsikringskostnaden kan avhenge av flere målte parametre som kjøretid, avstand, atferd og sted.
Der hvor konvensjonelle bilforsikringer kan være en refleksjon av sjåførens demografi og kjørehistorie forsøker nyere bruksbaserte systemer å videre differensiere for å belønne «trygge» sjåfører.
Konsept
En av de enkleste formene for bruksbasert forsikring er basert på kjørt distanse. Begrepet omfatter imidlertid alle typer forsikringer hvor kostnadene kan avhenge av hvor mye man kjører, hvordan, hvor og når. Dette kan for eksempel være basert på kilometertelleren, kjørelengde via GPS-data, eller direkteoverført data om hvor mange minutter kjøretøyet blir brukt, og kan sendes via for eksempel mobiltelefon eller RF teknologi. En annen form bruker flere sensorer som akselerometer til å overvåke kjøreatferd. Smarttelefon har blitt undersøkt som potensielt måleutstyr.
Kostnadsformelen kan være basert på kjøringen eller identiteten til sjåføren. Det kan være mulig å legge til flere detaljer som for eksempel ekstra risikopremie dersom noen kjører for lenge uten pause, bruker mobilen mens man kjører eller kjører i høy hastighet.
Symeon Salos
Symeon Salos var en av de første hellige dårer. Han vandret rundt og plaget befolkningen av den bysantinske byen Emesa i 500-tallet ved å spille gal. Han kastet nøtter i kirken, dro dyr rundt i gata, kledde av seg og spiste usannsynlige menger bønner, men holdt sin egen dyd hemmelig. Han kom opprinnelig fra Edessa, og før han ble dåre i Emesa brukte han flere år i ørkenen som eremitt.
Hans liv er beskrevet av Leontius av Napolis i 650-tallet, mest sannsynlig basert på noen tidligere kilder, spesielt beretningen om «Munken Symeon» av Evagrius Scholasticus.
Natalija Smal
Natalija Mykolajivna Smal (ukrainsk: Наталія Миколаївна Смаль; født 10. mars 1983) er en ukrainsk judoka, som konkurrerer i vektklassen -70 kilo. Hun ble tatt ut til å representere Ukraina under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i første runde.
Lilletorget (Oslo)
Brugata går gjennom plassen øst-vest – mot vest som gågate, Christian Krohgs gate løper ut fra plassen mot nord, mens Stenersgata løper ut over plassen og mot sørvest. Vaterlandsparken ligger mot plassens østside. Området ligger i sentrumsranden, overgangen mellom indre by og sentrum.
Plassen ble etablert i nåværende form og skiftet navn fra Vaterlands Torv til Lilletorvet i 1872, på folkemunne også Vesletorget og Vesletørje. Det finnes ingen opplysninger om torghandel på plassen, men i et fjernsynsprogram spilte Nora Brockstedt rollen som torghandler. Plassen lå ved innfartsåren til Christiania fra øst, der tømmer, mat og andre varer til byen kom inn, og har en lang historie med sjenkesteder. I forbudstiden var Lilletorget det sentrale stedet i byen for ulovlig salg av brennevin.
Fra 1875 til 1900 gikk det hestesporvogn og fra 1900 til 1960 og fra 2019 til 2021 gikk det trikk over Lilletorget.
Bebyggelse ved plassen
Nr. 1 er et industri- og kontorbygg i åtte etasjer, bygget i 1934, arkitekter var Fin Wollebæk og Haakon Skraastad. Det ble kalt «Industribygningen», siden både verksteder og kontorer hadde lokaler her. Bygget fikk ny fasade med cortenplater i 1983. Lilletorget 1 er i 2015 hovedkontor for Fellesforbundet, mens andre leietakere er blant andre Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund, Pensjonistforbundet, Alternativ til Vold og fiskebutikken «Flyvefisken», som ble etablert ved plassen i 1928.
Brugata 9, som ligger i nordenden av torget, er en toetasjes bygård fra slutten av 1700-tallet, der bevertningsstedet som på folkemunne ble kalt «Rottefella» holdt til fra 1850-årene til 1920-årene. I 2014 holder restaurant «Røde Mølle» til her. Brugata 11, som ligger vegg i vegg, er en treetasjes murgård fra sent 1800-tall. Brugata 7 er en femetasjes murgård fra 1899, som huser Thon Hotel Spectrum.
Historie
Vaterlands Torv er kjent fra kart laget i 1745. På kart fra 1794 og 1860 er Vaterlands Torv en utvidelse av Elvegaten, og det er en kort gatestump opp til Brugata.
Gårdene langs Storgata, Brugata og Vaterlands Torv fikk kjøpmannsrettigheter og ble en del av byen i 1784, som den første byutvidelse mot nord og øst. Gårdene rundt torget var på 1700-tallet bebodd av velstående mennesker som drev bedrifter knyttet til bondehandelen langs Brugata og garverier, til forskjell fra Saugbanken lenger syd på Vaterland, der stort sett bare fattige bodde. Murtvangen langs Brugata og Vaterlands Torv, som ble innført ved byutvidelsen i 1784, bidro til å opprettholde dette innslaget av velstående, ved at bygging i mur var langt dyrere enn i tre. Kjøpmannsrettighetene som fulgte med utvidelsen bidro til samme.
Brugata over Lilletorget var brolagt allerede i 1837, mens det i 1860 ble brolagt en fire meter bred kjørebane på plassen fra Brugata til Karl den XIIs gate (som løp ut i Elvegaten litt syd for plassen). Etter at de tre gårdene Brugata nr. 16B, 18 og 20 på sydsiden av gaten brant i 1866, henvendte noen byborgere med interesser i området, blant disse Gunnerius Pettersen, seg til magistraten og tilbød å gi en pengesum for at kommunen skulle kjøpe gårdene, rive dem og utvide Lilletorget slik at det åpnet seg i full bredde mot Brugata. Nr. 20 lå vendt mot plassen. De brente gårdene lå i den delen av Brugata der gaten var særlig trang, og utvidelsen ville løse noe av problemene med stadig forstoppelse av trafikken. Kjøpet ble gjennomført og plassen utvidet i 1872. Brugata hang nå sammen med plassen. På kart fra 1887 var gatene til plassen Brogaden (navn fra Vaterlands bru ca. 150 meter lenger øst, før 1867 Vaterlands storgade), Elvegaden (finnes ikke lenger, bortregulert i 1989), Fjerdingens gade (nåværende Christian Kroghs gate) og Steners gaden (anlagt 1871).
De delene som ikke tidligere var brolagt, fikk brolegning i 1872, og samtidig ble det lagt fortau med heller. Byvekten sto i annen halvdel av 1800-tallet på Lilletorget, flyttet fra Stortorvet. Plassen hadde rundt 1900 også en av de 13 holdeplassene for bybud og visergutter.
I 1838 åpnet Vaterlands Børneasyl, byens første «børneasyl», det vil si barnehage for barn av utearbeidende kvinner fra arbeiderklassen, i «Spindehusgaarden» ved Lilletorvet. Kildene oppgir ikke adresse.
Det gikk hestesporvogn over Lilletorget fra 1875 til 1900, og trikk fra 1900 til 1960. Linjen gjennom Brugata ble da erstattet av linjen i Schweigaards gate.
Lilletorget har en lang historie med skjenkesteder. Tidlig på 1900-tallet fantes «Andersa» og «Wang i kroken». I gatene tett ved lå flere samlag og ølkneiper. I forbudstiden i Norge 1916–27 var ulovlig, privat omsetning av brennevin (gauking) i Kristiania konsentrert rundt Lilletorget. Rundt århundreskiftet 1900 var plassen også mye brukt av «klokkebyttere». Lilletorget, Nytorget (Youngstorget), Grønlands torg og Jernbanetorget var østkantungdommens sosiale møtested fra sent på 1800-tallet.
Brogaarden, Brugata 22, ble oppført I to etasjer rundt 1800 og hadde valmtak. Gården ble revet i 1972. I 1893 åpnet Det Blaa Bånds Nøgterhetscafé her, i 1897 Sofie Svendsens Café og samme år brennevinsutsalg (Samlaget, forløper for Vinmonopolet), fra 1915 drev Samlaget kafé i annen etasje i lokaler innredet av senere byarkitekt Harald Aars. I 1900 ble lokalene i første etasje til Olsen & Kolstads Afholdskafé, 1904 Inger Kolstad Afholdskafé, fra 1922 Dina Haugerud Avholdskafé, og fra 1928 til 1971 Brogarden Spisesal og Restaurant. Da gården ble revet, ble grunnen brukt til parkeringsplass og trafikkareal i påvente av planer for Vaterland. I 1994 ble Vaterlandsparken, som ligger inntil Lilletorget, åpnet.
Billedteppet «Slaget på Lilletorvet» av Kaare Mikkelsen, fire meter bredt, ble hengt opp i Oslo rådhus ved åpningen i 1950.
I november 1963 startet Club 7 opp i Kafé René i Brugata 14 på Lilletorget. Allerede i desember fikk klubben beskjed om at den ikke kunne bli der videre, og den flyttet til Cavaletto-teatret i Drammensveien 64.
På slutten av 1970-årene ble bygningene syd og øst for plassen revet, med unntak av Lilletorget 1, og plassen ble hellelagt. Dette skjedde som del av rivingen av gamle Vaterland.
I september 2019 ble det åpnet trikkelinje i Stenersgata over Lilletorget og i Christian Kroghs gate til Nybrua, som erstatningslinje frem til Storgata var ferdig oppgradert i 2021. Lilletorget holdeplass lå i Christian Kroghs gate. Trikkelinjen ble fjernet etter at trikken igjen begynte å gå i Storgata i 2021.
Skulpturen «Neve med rose»
Skulpturen «Neve med rose» av Ola Enstad ble satt opp utenfor Lilletorget 1 i 1991. Materialene er stål og bronse, og høyden er 480 cm. Fellesforbundet eier skulpturen. Skulpturen ble bestilt tidlig i 1980-årene av Asker kommune med tanke på plassering ved kommunesenteret. Hånden med en rose ble oppfattet som et politisk symbol, og skulpturen ble avbestilt. Verket ble først realisert da Fellesforbundet bestilte det til sitt 100-årsjubileum. Skulpturen er montert slik at den kommer opp av brosteinen, uten tradisjonell sokkel.
John Colborne
John Colborne (født 16. februar 1778, død 17. april 1863 var en britisk offiser og feltmarskalk. Etter å ha deltatt i den anglo-russiske invasjonen av Holland i 1799, generalløytnant Ralph Abercromby ekspedisjon til Egypt i 1801 og deretter den tredje koalisjonskrigen tjenestegjorde han som militær sekretær for John Moore under slaget ved La Coruña i 1809. Han hadde deretter kommando over 2. bataljon i The 66th Regiment of Foot og senere The 52nd Regiment of Foot under mange av slagene i den spanske selvstendighetskrigen. Under slaget ved Waterloo forflyttet Colborne på eget initiativ The 52nd Regiment of Foot frem, tok opp en posisjon på flanken til den angripende franske keisergarden og etter å ha avfyrt flere salver beordret han angrep og drev keisergarden tilbake i uorden.
Han ble etterhvert øverstkommanderende for alle væpnede styrker i det som da var britisk Nord-Amerika (i dag Canada). Han ledet personlig offensiven i slaget ved Saint-Eustache og slo opprørsstyrken der i desember 1837. Etter det var han i årene 1843–1849 høykommissær for De joniske øyers forente stater, deretter øverstkommanderende i Irland.
Tidlig karriere, Portugal og Spania
Han var eneste sønn av Samuel Colborne og Cordelia Anne Colborne (født Garstin). John Colborne fikk sin utdannelse ved Christ's Hospital i London og ved Winchester College. Han fikk en stilling med grad av fenrik i The 20th Regiment of Foot den 10. juli 1794, deretter fikk han alle sine opprykk uten å betale for de (en vanlig praksis ellers i Storbritannia frem til 1871). Colborne ble forfremmet til løytnant den 4. september 1795 og til kapteinløytnant (engelsk: captain lieutenant, en forhenværende grad i British Army, under kaptein) den 11. august 1799. Han deltok i slaget om Alkmaar i oktober 1799, hvor han ble såret, under den engelsk-russiske invasjonen av Holland. Han ble forfremmet til kaptein (engelsk: brevet captain) den 12. january 1800 og deltok i general Ralph Abercrombys ekspedisjon til Egypt i august 1801 og ble igjen såret.
Colborne og hans regiment ble sendt til Italia hvor han utmerket seg med slaget om Maida (provinsen Catanzaro) i juli 1806 under den tredje koalisjonskrigen. Han ble militær sekretær for general Henry Edward Fox i 1806 og deretter militær sekretær for generalløytnant John Moore, med grad av major den 21. januar 1808, hvor Moore ble dødelig såret. I denne stillingen fulgte han Moore til Sverige i mai 1808 og til Portugal samme år. Han tjenestegjorde under Moore i slaget om Benavente i desember 1808 og slaget om La Coruña i januar 1809. Det var et ønske fra den døende Moore at Colborne skulle utnevnes til oberstløytnant og det ble fulgt den 2. februar 1809. Han ble overført til the 66th Regiment of Foot den 2. november 1809, og etter å ha vendt tilbake til Spania med Arthur Wellesleys (hertugen av Wellington) armé var han vitne til spaniolenes nederlag i slaget om Ocaña den 19. november 1809. Han hadde kommando over en brigade ved slaget om Bussaco i september 1810 og ledet deretter 2. bataljon i The 66th Regiment of Foot i slaget ved La Albuera i mai 1811 hvor hans brigade omtrent ble utslettet av lansenérer fra den polske Vistulalegionen som kjempet på fransk side. Etter å ha blitt overført til kommando over The 52nd (Oxfordshire) Regiment of Foot deltok han i beleiringen av Ciudad Rodrigo i januar 1812 hvor han ble hardt såret og måtte evakueres hjem til England.
Etter å ha kommet seg i England returnerte Colborne til Spania og kommanderte The 52nd Regiment of Foot ved beleiringen av San Sebastián i august 1813. Mot slutten av 1813 tok han midlertidig kommando over 2. brigade av The Light Division og ledet den i slaget ved Bidassoa i oktober 1813, ved slaget om Nivelle i november 1813 og ved slaget om Nive i desember 1813. Han returnerte til The 52nd Regiment of Foot og ledet det i slaget om Orthez i februar 1814 og ved slaget om Toulouse i april 1814 og i slaget om Bayonne, også i april 1814. Han ble utnevnt til Knight Commander of the Order of the Bath den 4. januar 1815.
Waterloo
Den 4. juni 1814 ble John Colborne aide-de-camp for prinsregenten, den senere kong Georg IV av Storbritannia med grad av oberst. Etter Napoléon Bonapartes flukt fra Elba i februar 1815 klarte Colborne å få prinsen til å avstå fra å angripe den franske arméen inntil hertugen av Wellington ankom.
Under slaget ved Waterloo den 18. juni 1815 ledet Colborne The 52nd Regiment of Foot. Ved det kritiske tidspunktet hvor den franske keisergarden angrep Wellingtons svekkede senter bidro Colborne til en avgjørende innsats. På eget initiativ beordret han The 52nd Regiment of Foot fremover, plasserte styrken i keisergardens flanke og etter ha avfyrt flere skuddsalver beordret han angrep, noe som bidro til å presse de tilbake i uorden. Da general Frederick Adam så hva Colborne gjorde satte han inn ekstra tropper for å støtte han. Colborne rykket frem mot herregården La Haye Sainte, mens Wellington red tilbake til hovedstyrken for å beordre den til å angripe.
Canada
I juli 1821 ble Colborne utnevnt til guvernør på Guernsey (engelsk: Lieutenant Governor of Guernsey), og etter å ha blitt forfremmet til generalmajor den 27. mai 1825, ble han guvernør i Øvre Canada (engelsk: Upper Canada) i august 1828. Under Colbornes tid som guvernør økte befolkningen i provinsen med 70 % ved at han tok initiativ til å organisere et immigrasjonssystem for å få nybyggere fra Storbritannia. Han sørget også for å støtte nybyggerne ved å forbedre infrastruktur ved en kampanje for å bygge veier og broer. Han bidro til å endre strukturen til det lovgivende råd, sørget for økt økonomisk selvstendighet og oppmuntret større uavhengighet i rettssystemet. I 1829 grunnla han Upper Canada College, basert på Elizabeth College, Guernsey, for å utdanne gutter for å bli ledere i koloniene.
I januar 1836 ble Colborne øverstkommanderende for alle de væpnede styrkene i britisk Nord-Amerika. Den 8. juli 1836 ble han ble forfremmet til lokal grad av generalløytnant. Under Colbornes periode som øverstkommanderende var det motstand fra en lokal gruppe (engelsk: the Family Compact) mot det politiske prinsippet om et styre ansvarlig overfor befolkningen. Denne motstanden, sammen med konflikter om finansielle spørsmål samt en vanskelig økonomisk situasjon ledet til opprørene i 1837. Colborne ledet selv offensiven i slaget om Saint-Eustache i desember 1837 hvor opprørerne i nedre Canada (engelsk: Lower Canada) som hadde forskanset seg i en kirke, ble tvunget til å overgi seg.
Colborne ble utnevnt til Knight Grand Cross of the Order of the Bath den 29. januar 1838 og etter Lord Gosfords avskjedssøknad i februar 1838 fikk han utvidet myndighet som fungerende generalguvernør for britisk Nord-Amerika. Han ble utnevnt til generalløytnant 28. juni 1838, slo ned et nytt opprør i oktober 1838 og ble utnevnt som generalguvernør for britisk Nord-Amerika den 14. desember 1838. Han forlot Canada i oktober 1839 og etter å ha kommet tilbake til England ble han adlet som baron Seaton av Seaton i Devonshire den 5. desember 1839.
Eldre dager
I februar 1843 ble Colborne utnevnt til høykommisjonær for De joniske øyers forente stater, og etter å ha blitt utnevnt til general den 20. juni 1854, ble han utnevnt til øverstkommanderende i Irland i 1855. Etter å ha trukket seg tilbake fra aktiv tjeneste våren 1860 ble han 1. april 1860 utnevnt til feltmarskalk, og trakk seg tilbake til sitt hjem Beechwood House, Sparkwell i Devon.
Colborne ble også utnevnt som Colonel of the Regiment for The 94th Regiment of Foot, The 26th (Cameronian) Regiment of Foot og The 2nd Regiment of Life Guards. Han var også Colonel-in-Chief for The Rifle Brigade (Prince Consort's Own). Han døde i Valletta House i Torquay den 17. april 1863 og ble begravet på kirkegården til Holy Cross Church ved Newton Ferrers.
I november 1866 laget George Gammon Adams en bronsestatue av Colborne og finansiert av gaver ble den reist ved Mount Wise at Devonport. Den ble flyttet til Seaton Barracks i Crownhill tidlig i 1960-årene og deretter til Peninsula Barracks i Winchester i 1990-årene. Det ble også reist en statue av Colborne, også laget av George Adams, ved Upper Canada College.
Militæradministrasjon (Nazi-Tyskland)
Under Andre verdenskrig opprettet Nazi-Tyskland administrative enheter i okkuperte land som var styrt og organisert av militæret. Disse administrative enhetene var kjent som militær administrasjoner (Tysk: Militärverwaltung). Militær administrasjonen var forskjellig fra Reichskommissariat ved at de var ledet av en Militärbefehlshaber, mens Reichskommissariat var ledet av en politiker fra NSDAP.
Bernhard Stokke
Bernhard Stokke (født 24. september 1896 på Kvikne (nå Tynset) i Hedmark, død 17. januar 1979 i Oslo) var en norsk pedagog, skoleleder, forfatter og oversetter.
Familie
Han var sønn av lærer og kirkesanger Thomas Stokke (1870-1961) og Beret Brobak Tronsaune (1868-1946).
I 1920 giftet han seg med Johanna Aarvold (1897-1988).
Pedagog
Bernhard Stokke tok lærereksamen ved Hamar lærerskole i 1917 og examen artium ved Haagaas' privatskole i Kristiania 1919. I 1930 tok han adjunkteksamen ved Universitetet i Oslo med fagene geografi, kjemi og astronomi. Bernhard Stokke begynte sin lærerkarriere som vikarlærer ved ulike skoler. Han arbeidet blant annet ved skolehjemmet «Toftes Gave».
Han fikk fast ansettelse som lærer ved Tåsen skole i 1927, og underviste der frem til han i 1939 ble overlærer (øverste leder) ved Bryn skole i Aker. I 1947 vendte han tilbake til Tåsen skole som overlærer, og forble i denne stillingen frem til han gikk av for aldersgrensen i 1967.
Guy de Kerimel
Guy André Marie de Kerimel de Kerveno (født 7. august 1953 i Meknès i Marokko) er en fransk katolsk prelat og erkebiskop av Toulouse. Før det var han hjelpebiskop i Grenoble og biskop av Nice.
Bernhard Stokke
Pedagog
Som skolemann utarbeidet han også flere lærebøker, og han var en engasjert pedagog som ved siden av sitt daglige arbeid i folkeskolen blant annet underviste lærerstudenter og laget skoleprogrammer for NRK.
Guy de Kerimel
Hjelpebiskop i Nice
Den 19. februar 2001 utnevnte pave Johannes Paul II ham til hjelpebiskop i Nice og titulærbiskop av Casae Medianae. Han ble bispeviet av biskopen av Nice, Jean Bonfils S.M.A., den 17. juni samme år i Palais des Congrès Acropolis i Nice. Medkonsekrerende var erkebiskopen av Marseille, Bernard Panafieu og erkebiskopen av Aix, Claude Feidt.
Bernhard Stokke
Forfatter
Stokke utga både barnebøker, fortrinnsvis guttebøker, og lærebøker. Han var også med i komiteen som i 1966 utarbeidet jubileumsboken ''Tåsen skole femti år. 1916–1966.''
Guy de Kerimel
Biskop av Grenoble
Den 6. mai 2004 unevnte pave Benedikt XVI ham til koadjutor til biskop Louis Dufaux av Grenoble. Med Dufaux’ tilbaketreden den 10. juni 2006 etterfulgte han denne som biskop av Grenoble.
Moyecques
Moyecques er en liten landsby i kommunen Landrethun-le-Nord ved kanalkysten i departementet Pas-de-Calais i Hauts-de-France-regionen i Frankrike.
Guy de Kerimel
Biskop av Grenoble
Innenfor den franske bispekonferanse var han medlem av kommisjonen for konsekrert liv, og senere for ordinerte og for lekfolk i kirkelige verv. I november 2012 ble han valgt til leder for arbeidsgruppen for det sosiale fenomen abort og utdannelsen av ungsdommen. Han ledet også kommisjonen for liturgi og sakramentene. I denne egenskap støttet han restriksjoner på bruken av latinske liturgier hos slike som benytter liturgien som en måte å opponere mot Det andre vatikankonsils lære.
Erkebiskop av Toulouse
Pave Frans utnevnte ham den 9. desember 2021 til erkebiskop av Toulouse. Han ble innført i embedet den 30. januar året etter. Han overtok etter den aldersmotivert fratrådte erkebiskop Robert Jean Louis Le Gall.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Elektrospinning
Elektrospinning er en metode hvor en elektrisk ladning drar veldig fine (typisk på mikro- eller nanonivå) fibre fra en væske. Elektrospinning deler egenskaper med både elektrospraying og konvensjonelle tørr-spinning av fibre. Prosessen krever ikke bruk av koagulering eller høye temperaturer for å produsere solide tråder fra en løsning. Dette gjør prosessen spesielt egnet til produksjon av fibre som bruker store og komplekse molekyler.
Moyecques
I dag er Mimoyecques mest kjent for minnene fra den tyske okkupasjonen av Frankrike i andre verdenskrig da det ble laget en stor undergrunnsfestning for V3-kanoner, beregnet til direkte beskytning av London. Kanonene ble aldri installert. Festningsverket ble bombet flere ganger under byggingen, og rasert etter krigen, men er nå blitt museum under navnet «Forteresse de Mimoyecques».
Bernhard Stokke
Forfatter
Som barnebokforfatter fikk han førstepremie i forlaget Windju Simonsens «store guttebokkonkurranse» med manuskriptet til I natt rømmer vi (1932). En nederlandsk oversettelse ble publisert i 1955. I 1971 ble den gjenutgitt av barnebladet «Magne», og enda en utgave kom i 1978. Handlingen i denne boken starter på et skolehjem for gutter, med Harald fra Hedmark og Willy fra Lakkegata i Oslo som hovedpersoner.
I 1933 kom Stokkes oppfølger til I natt rømmer vi. Åpningskapittelet i På livet løs starter på skolehjemmet, der leseren møter igjen Willy fra Lakkegata. Boken ble gjenutgitt i 1956 og i 1979.
Kampen om den sorte sten (1934) kom ut på tysk i 1940, på finsk i 1953, på islandsk i 1965. På norsk ble den gjenutgitt i omarbeidet versjon i 1970 under tittelen Kappløpet om meteoren.
Hvor er Willy? (1935) er Stokkes tredje bok om Willy fra skolehjemmet. Fabritius forlag ga ut boken på nytt i 1980.
I 1937 ga Bernhard Stokke ut sin første bok med en pike i hovedrollen. Den ensomme vaktpost handler om fjortenåringen Ingrid, som overtar sin fars oppgave som brannvakt i skogen. Faren har blitt syk, og skogforvalteren ansetter Ingrid i hans sted. Jobben består i å holde utkikk fra ei vakthytte. Sammen med elghunden Varg opplever hun mye dramatikk og avverger mange farer. Boken ble gjenutgitt i 1978 på Fabritius forlag. Også denne boken ble oversatt til en rekke språk. En dansk utgave ble publisert i 1938, samme år kom også tysk og finsk oversettelse. En svensk utgave ble publisert i i 1946, en fransk i 1947 og en islandsk oversettelse i 1950. I 1964 kom boken ut på nederlandsk.
Æresbevisninger
Bernhard Stokke mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1966 for sin mangesidige innsats i det norske samfunnet.
Dominik Hašek
Hašek har blant andet vunnet Stanley Cup i 2002 og 2008 samt OL-gull i Nagano i 1998. I NHL har han vunnet Vezina Trophy som beste målvakt i ligaen hele 6 ganger i perioden fra 1994 til 2001. Han har dessuten vunnet Hart Memorial Trophy som ligaens mest verdifulle spiller to ganger og Lester B. Pearson Award som ligaens beste spiller valgt av spillerne selv.
Han anses av mange eksperter for at være en av de beste målvakt noensinne og er formentlig den beste europeiske målvakt i NHL overhodet. Han er således med sine 6 Vezina trofeer et stykke foran to av de beste målvaktene fra samme periode, Patrick Roy og Martin Brodeur som begge har vunnet trofeet tre ganger. Kun Jacques Plante med 7 trofeer har vunnet Vezina trofeet flere ganger enn Hašek.
På tross av at Hašek først for alvor etablerte seg i NHL i en relativ sen alder av 28 år er han nr. 6 på listen over flest shutouts i grunnspillet (81) og nr. 3 på listen over flest shutouts i sluttspillet (15). Han var tidligere den europeiskfødte målvakt med flest kamper i NHL.
Odontolytes
Odontolytes er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Små til middelsstore (3-8 millimeter), blanke, mørke gjødselbiller. Hodet er stort og bredt, fasettøynene små og litt utstående. Pronotum er avrundet firkantet, tett og kraftig punktert. Dekkvingene er nesten jevnbrede, med kraftige punktrader, mellomrommene mellom disse litt hvelvede. Beina er korte og ikke særlig kraftige.
Levevis
Lite er kjent med sikkerhet om biologien til disse billene. Den nordligste arten, O. denominata, er flere ganger funnet tallrikt mellom vissent løv i ekornreir oppe i trær, og er kanskje spesialisert på dette habitatet. Et par av artene er samlet inn fra trekroner, andre mellom løvstrø på bakken. De voksne billene kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, nord til det sørlige USA, dessuten skal slekten være funnet på Andamanene, men dette er tvilsomt og dreier seg trolig enten om en feil-etikettering eller om en art innført fra Sør-Amerika.
Uran-bly-datering
Uran-bly (U-Pb) datering er en av de eldste og mest raffinerte former for radiometrisk datering. Den kan brukes til å datere fjell som ble dannet for omkring 1 million år til mer enn 4.5 milliarder år siden med presisjoner på 0.1-1 %.
Metoden bygger på to separate desintegrasjonskjeder, uranserien fra 238U til 206Pb, med en halveringstid på 4.47 milliarder år og actiniumserien fra 235U til 207Pb, med en halveringstid på 704 millioner år.
Disse uran til bly nedbrytninger finner sted via en serie av alpha-nedbrytninger og beta-nedbrytninger hvor 238U med datter-nuklider gjennomgår åtte alpha- og seks beta-nedbrytninger, mens 235U med datter-nuklider gjennomgår fem alpha og fire beta-nedbrytninger.
Farsi (øy)
Farsi (farsi: جزیره فارسی, ǧazīre-ye Fārsī) er en iransk øy i Persiabukten, tilordnet provinsen Bushehr.
Det er (2016) på denne 3 meter høye øya en marinebase, og det er rike olje- og gassforekomster her og rundt om. Det står et fyr på øya.
Cyprogenia stegaria
Cyprogenia stegaria er en art av dammuslingfamilien innen klassen muslinger som lever i ferskvann.
Vinicius og Tom
Utformingen av Vinicius, OL-maskotten, representerer brasiliansk dyreliv og kombinerer aspekter av katter, aper og fugler. Utformingen av Tom, den Paralympiske maskotten, representerer brasiliansk planteliv. Maskotene fikk blandede mottakelser fra kritikere. Noen roste deres utseende mens andre kalte dem "rare".
Historie
Etter en nasjonal konkurransegrunnlaget, arrangørene av Rio 2016 valgte Birdo, en São Paulo-basert animasjon selskapet, for å skape den klassiske forretningsdesign lege for 2016 Sommer Olympiske og Paralympiske leker. Styremedlemmer fra den Brasilianske film festival Anima Mundi fungerte som konsulenter i konkurransegrunnlaget, som "involvert reklame, design, illustrasjon og animasjon selskaper." Den klassiske forretningsdesign lege ble avduket 23. november 2014, navnene til å bli bestemt av en offentlig stemme. 24. november 2014, den klassiske forretningsdesign lege dukket opp offentlig i kostymer for første gang på Ginásio Eksperimentelle Olímpico Juan Antonio Samaranch, en skole i Rio motivert av 2016 Sommer-Ol og er etablert for talentfulle unge idrettsutøvere. Etter en tre ukers stemme perioden navn "Vinicius og Tom" vant over "Oba og Eba" og "Tiba Tuque og Esquindim" på 14. desember 2014, tallying 44 prosent av 323,327 stemmer.
Bruk under arrangementer
Under de Olympiske bryting eøvelsene ble en myk plysj dukke av Vinicius gitt til trenere til å kaste inn i ringen når de ønsket å utfordre en dommeravgjørelse.
Kjennetegn
Vinicius, oppkalt etter den brasilianske tekstforfatteren Vinicius de Moraes, er OL-maskot. Vinicius sitt design representerer brasiliansk dyreliv, som kombinerer katter, aper og fugler. Maskottens armer og ben kan strekkes i ubegrensede avstander. Vinicius sin oppgave er "å spre glede over hele verden og feire vennskapet som blomstrer mellom mennesker fra hele verden" under OL.
Tom, som er oppkalt etter musikeren Tom Jobim, er Paralympisk maskot. Tom sitt design representerer planter i brasiliansk skog. Et hvert objekt kan trekkes ut av bladene på Tom sitt head. Hans misjon er "å inspirere alle til å bruke kreativitet og vilje til å alltid komme videre og ha det gøy."
I henhold til deres fiktive bakgrunnshistorier ble Vinicius og Tom "begge født fra gleden til brasilianere" etter at Den internasjonale olympiske komité valgte Rio de Janeiro til å være vert for OL 2016. Merkevaresjef Beth Lula uttalte at maskotene er ment å gjenspeile mangfoldet i Brasils kultur og mennesker. Maskotenes navnebrødre, Vinicius de Moraes og Tom Jobim, laget bossa nova sangen "The Girl from Ipanema" sammen i 1962.
Cartoon Network
En serie animerte kortfilmer med duoen kalt Vinicius e Tom - Divertidos por Natureza (Vinicius og Tom - Moro av natur) begynte kringkasting på Cartoon Network Latin-Amerika (hvis kringkastingsområdet omfatter Brasil) 5. august 2015. Serien kjørte i minst 32 to-minutters episoder, og vil være den tredje tv-tegneserien basert på OL-maskoter og den første av slike tegneserier skapt i Amerika.
Varer
Blant varer som er laget av maskottene er et Lego sett med de Olympiske og Paralympiske maskottene. Det er første gang Lego laget en kommersiell versjon av offisielle maskoter i OL.
Maria Portela
Maria Portela (født 14. januar 1988) er en brasiliansk judoka, som konkurrerer i vektklassen -70 kilo. Hun ble tatt ut til å representere Brasil under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i første runde.