cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Takin
Beskrivelse
Takiner er massive dyr som utviser betydelig kjønnsdimorfisme, i det hannene blir betydelig større enn hunnene. Den kompakte kroppen blir cirka 170–220 cm lang, og den korte halen måler i tillegg cirka 7–22 cm. Skulderhøyden er cirka 100–140 cm (men største høyde varierer cirka 10 cm mellom de ulike underartene) og vekten utgjør normalt cirka 150–350 kg (hanner typisk 300–350 kg, hunner typisk 240–280 kg). Takin har stor mule og store øyne, men påfallende små ører. Kroppen er massiv og lett lutende mot bakparten. Begge kjønn bærer horn, som løper parallelt med hodet og skrur opp ytterst. Hornene måler cirka 25–64 cm, avhengig av kjønn. Hunnens horn er også mindre massive. Dyra har en usedvanlig tett to-lags pels, med lange raggete dekkhår og tett underull. Pelsen varierer i farge med underarten.
Sichuan takin regnes i snitt som den største av takinene og bhutan takin som den minste, men forskjellene er ikke utpregede. Bhutan takin har imidlertid forholdsmessig kortere og mindre massive horn enn de andre, typisk kun 25–37 cm lange.
Penicillin
Penicilliner er en gruppe betalaktamring-antibiotika som brukes i behandling av bakterielle infeksjoner forårsaket av følsomme, som regel Gram-positive organismer. Penicillin utskilles av Penicillinum-sopper.
Takin
Beskrivelse
Arten har en rekke tilpasninger til det tøffe klimaet. Blant annet har den store snuten store hulrom nær bihulene, der den kalde luften dyrene puster inn varmes opp før den når lungene. I motsetning til mange andre slik dyr så har ikke takin duftkjertler (musk) rundt om på kroppen, men derimot så skilles det ut et oljeaktig sekret fra porer i huden som dekker pelshårene og øker motstanden mot fuktighet og kulde. Den bitre oljen dufter som en blanding av hest og musk.
Penicillin
Historie
Alexander Fleming oppdaget i 1928 tilfeldig at penicillin ble utskilt fra soppen Penicillium chrysogenum (tidligere kalt Penicillium notatum).
Takin
Habitat og atferd
Takiner er flokkdyr som lever i bratt og vanskelig terreng i subtropiske og subalpine skoger (inkludert bambusskog), typisk i høyder mellom 1 000 og 4 000 moh.
Penicillin
Historie
I 1938 begynte en gruppe biokjemikere ved universitetet i Oxford å studere penicillin. Da andre verdenskrig brøt ut, fikk dette arbeidet større viktighet og mer ressurser. I 1941 gjorde gruppen sine første forsøk på mennesker. Det var nå klart at penicillin var et svært lovende legemiddel, men det var vanskelig å produsere i tilstrekkelige mengder. En forskergruppe i USA fant i 1941–43 en stamme av penicillinum-soppen som produserte mer av legemiddelet. En annen amerikansk gruppe utviklet i 1941–44 teknikker for produksjon i stor skala.
Takin
Habitat og atferd
Arten er en dagaktiv drøvtygger, men dyra beiter helst i skumringen på morgenkvisten og om kvelden. Takiner lever i hovedsak av et bredt utvalg av gress, urter, skudd og blader, inkludert fra planter i rododendronslekten og eviggrønn. For å nå mat som henger høyt kan dyra lett stå på bakbena, med frambena strukket opp etter en trestamme. Midt på dagen hviler de gjerne, om det ikke er helt overskyet. Da kan dyra fortsette å beite. Flokkene er ofte fåtallige om vinteren, mens de om sommeren kan telle opp mot 300 individer. Sommerbeitene ligger gjerne nær tregrensen. Årlige vandringer mellom sommer- og vinterbeite er vanlig. Likeledes vandrer dyrene jevnlig (langs selvgjorte stier) til spesielle steder der det er tilgang på salt. Det er ikke uvanlig å se hanner som sitter på baken og hviler, som hunder.
Voksne kjønnsmodne hanner lever solitært utenom paringstiden. Eldre hanner blir ofte mer og mer solitære. Paringstiden begynner på sensommeren. Dominante hanner sloss da om retten til å samle seg et harem og pare seg. Vinnerne får pare seg med flere hunner. Territorial atferd er imidlertid ikke kjent. Hunnen går drektig i cirka 200–220 dager. Kalvingen skjer som regel i skog eller tett vegetasjon. Hun føder typisk kun én kalv, sjelden to. Kalven veier gjerne cirka 5–7 kg og stå og die i løper av 30 minutter. Den er klar til å følge mora når den er omkring tre dager gammel. Omkring seks måneder gammel begynner kalven å utvikle horn, og omkring ni måneder gammel blir kalven avvendt. Hunnen kan kalve på nytt neste år, men det er vanlig at årskalven fortsetter å følge mora. Avkommet blir normalt kjønnsmodent omkring 2,5 år gamle, kanskje først etter 3,5 år for bhutan takin hanner. Forventet levetid er cirka 15 år for ville dyr.
Penicillin
Historie
Under andre verdenskrig reduserte penicillin drastisk de allierte tapstall som følge av infiserte sår, siden det var langt mer virksomt enn sulfa-preparater; men det kom ikke i utstrakt bruk før sent i krigen. Å gi penicillin til sivile var strengt forbudt; medisinen var reservert for de stridende. Moderne sulfa-preparater er likevel fremdeles et alternativ om man ikke tåler penicillin.
I Norge ble penicillin første gang tatt i bruk i Bjørn West-leiren i Matrefjellene. Prisen var kr 15.000 pr sprøyte til behandling av blodforgiftning. Stabskokken der var den første i Norge som fikk penicillin.
Det var i oktober 1944. Neste ut var Hjørdis Evensen, innlagt på Krohgstøtten sykehus i Oslo i april 1945, også med blodforgiftning og høy feber. Hun fikk penicillin i 11 dager og overlevde. Det er ukjent hvordan denne penicillinen kom til Oslo. 1. mai 1945 ble 22 norske politisoldater i Karasjok drept og mange skadet under en øvelse da to tyske miner gikk av. Legen Carl Semb og sykepleier Ella Krogh hoppet ut i fallskjerm over Karasjok og lyktes i å redde flere soldater som pådro seg infeksjoner under operasjonene utført ved alteret i Karasjok kirke. Krogh og Semb hadde med penicillin fra Stockholm. Johannes Kvittingen var den første norske legen med erfaring i bruk av penicillin. I 1943 ble han kjent med medisinen da han besøkte USA, og fikk forhandlet til seg nok til å behandle 122 nordmenn med sulfa-resistent gonoré i Skottland. I juni 1945 kom dr. Kvittingen til Tromsø, utstyrt med en - for den tid - kolossal mengde penicillin. Sommeren 1945 var indremedisinsk avdeling på Tromsø sykehus den avdeling i landet der man hadde størst erfaring med penicillin.
Varianter og bruk
Penicillin kan opptre i forskjellige preparater, deriblant Apocillin. Apocillin er i hovedsak fenoksymetylpenicillinkalium og opptrer som hvite, kapselformede tabletter.
De deles inn etter kjemisk form og etter hvilke bakterier de virker på. Noen antibiotika kalles bredsprektrede og virker på mange forskjellige typer bakterier. Såkalte smalspektrede antibiotika virker på bare noen få bakteriearter.
Penicillin er effektivt overfor streptokokker og de fleste stafylokokker som er bakterier som forårsaker svært mange vanlige infeksjoner. Dersom penicillin brukes som enkeltdose, eller over kort tid, er det fare for at kun de mest følsomme bakteriene forsvinner, mens mer resistente (motstandsdyktige) bakterier overlever og får bedre vekstmuligheter. En penicillinkur varer derfor ofte 7 til 10 dager.
Penicillin er videreutviklet ved små kjemiske endringer for å skape antibiotika med andre og bedre egenskaper. Eksempler på disse er ampicillin (Pentrexyl), amoxicillin (Imacillin), kloksacillin (Ekvacillin), dikloksacillin (Diclocil), pivmecillinam (Selexid).
Ved alvorligere infeksjoner kan penicillin gis som intramuskulær injeksjon eller som intravenøs infusjon.
Det sies å ikke være farlig å drikke alkohol under en penicillinkur, men samtidig oppfordres man gjerne til å unngå inntak. Penicillinkuren vil bli svekket ved alkoholinntak fordi penicillin skilles ut med urinen. Ved alkoholinntak hemmes det antidiuretiske hormon og det skilles ut mye urin, så det blir mindre penicillin igjen i blodet.
Virkemåte
Når bakterier deler seg løser autolysiner opp det opprinnelige peptidoglycan-laget ved FtsZ-ringen og proteinet baktoprenol transporter ut peptidoglycanmonomerer ut igjennom cellemembranen. I periplasma blir peptidoglycanmonomerene koordinert spleiset sammen for å unngå brudd i celleveggen. Enzymet transglykosidase katalyserer bindingen mellom de to sukkermolekylene. Transpeptidase, i samarbeid med FtsI, katalyserer formasjonen av peptidbru mellom aminosyrene i de ulike peptidoglycanmonomerene. Penicillin virker ved at det binder seg til proteinet FtsI, slik at dannelsen av peptidbruer stopper opp, og autolysiner fortsetter å løse opp peptidoglycan-laget, og celleveggen blir svekket og bakterien oppløses.
Penicillinallergi
Penicillinallergi er en sjelden reaksjon som kan oppstå 7-10 dager etter at pasienten har begynt med en penicillinkur, eller kort tid etter at en kur er startet. Det kjennetegnes ved et rødt utflytende til småprikkete, kløende utslett over hele kroppen. Det behandles med allergimedisiner/ antihistaminer, adrenalin og eventuelt kortison. Pasienten må avslutte penicillinkuren og informeres om at det kan være livsfarlig å få penicillin igjen. Pasienten bes om å fortelle om sin penicillinallergi hver gang en lege gir pasienten medisin eller resept resten av livet.
Senere bruk av penicillin kan i svært sjeldne tilfeller resultere i enda kraftigere allergiske reaksjoner som anafylaktisk sjokk med besvimelse og livstruende blodtrykksfall.
Et av nedbrytningsproduktene av penicillin er effektivt til å skape penicillinallergi. Derfor vil det vanligvis brukes fersk, nyinnkjøpt penicillin, og ikke penicillin som har vært lagret lenge, unntatt ved større epidemier eller andre situasjoner med plutselige store behov for penicillin.
Hesleberg
Hovedbølet
Hesleberg hører til de eldste gårdene rundt Norderhov kirke. Hovedbølet på Hesleberg har bruksnummeret 1, og ligger med tunet langs Åsaveien. Tunet er et såkalt firkanttun, bestående av flere gamle og verneverdige bygninger, og omgitt av et åkerlandskap som er typisk for Ringerike. Våningshuset er fredet og har rokokkointeriør malt av bygdemaleren Peder Aadnes. Flere veier fører inn til tunet og hovedveien inn er omkranset av en kastanjeallé. I tillegg består tunet av en svalgangsbygning fra omkring 1700, senere ombygd på 1800-tallet og i 1919, et stabbur fra 1700-tallet, en potetkjeller fra 1844, en driftbygning i sveitserstil fra 1870-tallet og et sagbruk og andre mindre uthus fra omkring 1900.
Bygningsmiljøet på Hesleberg regnes som sjeldent og inneholder enkeltbygninger med spesielt stor kulturhistorisk verdi. På 1700-tallet ble Hesleberg tingstedet for Norderhov. Like ved passerer også Den bergenske kongeveien, som trolig en gang i tiden gikk over tunet.
Navnet
Like ved Hesleberg ligger en stor gård med et tilsvarende sammensatt naturnavn, nemlig Tanberg (i betydningen berg hvor det vokser tornebusker). At to så gamle og såvidt store og betydningsfulle gårder ligger så nært hverandre og har det samme etterleddet i navnet har framsatt en teori om at det kan ha eksistert en gård med navnet Berg i dette området en gang i tiden, som begge har blitt skilt ut fra, men det finnes ikke spor av den i skriftlige kilder. Imidlertid kan en slik teori forklare at nettopp disse to gårdene brukte marka der gården Øgarden lå som eng på 1700-tallet. Riktignok vet man at Tanberg (med gårdsnummeret 38) en gang i tiden rådet grunnen opp mot der Øgarden ligger, men det er uklart om også Hesleberg gjorde det eller om det kan ha vært et resultat av at en tidligere, nå ukjent gård, gjorde det.
Annet
En gård med det samme navnet finnes i Asker.
Vitalij Anikejenko
Anikejenko spilte sammen med Lokomotiv Jaroslavl i klubben Metallurg Novokuznetsk under 2007-2008 sesongen. Han var medlem av det russiske landslaget i ishockey under IIHF World Championship. Anikejenko døde sammen med det meste av klubben i en flyulykke på den første dagen i 2011-2012 sesongen. Den 7. september 2011, ble Anikienko drept, da et Jakovlev Jak-42-passasjerfly, krasjet like utenfor byen Jaroslavl i Russland. Klubben var på vei til Minsk for å spille sin åpningskamp for denne sesongen.
Sverigedemokraterna
Sverigedemokraterna (SD) er et nasjonalistisk og sosialkonservativt politisk parti i Sverige. Partiet mener å være inspirert av den sosialdemokratiske tanken om «folkhemmet». Jimmie Åkesson er partileder, Mattias Karlsson er gruppeleder i Riksdagen, mens Richard Jomshof er partisekretær.
Sverigedemokraterna er motstandere av multikulturalisme, og profilerer seg på ønsket om en restriktiv flyktning- og innvandringspolitikk, bekjempelse av kriminalitet og EU-skepsis. Partiet er sosiokulturelt sterkt høyreorientert, men sosioøkonomisk snarere sentrums- eller sentrum–venstreorientert.
Sverigedemokraterna har sin sterkeste støtte i mange tradisjonelt sosialdemokratisk styrte kommuner, spesielt i Sør-Sverige og fremfor alt i Skåne. Partiet står svakest i Västerbotten, som også er tradisjonelt sosialdemokratisk styrt.
Sverigedemokraterna ble dannet i 1988, og hadde marginal oppslutning frem til 2005, da kretsen rundt Jimmie Åkesson tok kontrollen i partiet, og foretok organisatoriske endringer og en viss politisk moderasjon. Ved valget i 2006 ble partiet representert i omkring halvparten av Sveriges kommuner, og ble landets største parti utenfor Riksdagen. Sverigedemokraterna kom over sperregrensen ved valget i 2010 og fikk 20 representanter i Riksdagen. I 2014 fikk partiet 2 representanter i Europaparlamentet, hvor det har sluttet seg til den EU-skeptiske høyresiden. Ved riksdagsvalgene i september 2014 og 2018 ble Sverigedemokraterna tredje største parti med 49 og 62 representanter.
Politisk ståsted
I sitt prinsipprogram fra 2011 betegner Sverigedemokraterna seg selv som «et sosialkonservativt parti med et nasjonalistisk grunnsyn». Partiet hevder å være inspirert av tanken om «folkhemmet», som har stått sentralt i den svenske sosialdemokratiske bevegelsen på midten av 1900-tallet. Sverigedemokraterna uttaler at den felles, svenske identiteten har vært «grunnlaget for fremveksten av velferdsstaten og vårt lands fredelige og demokratiske utvikling.» Partiets grunnholdning beskrives som nativisme etter Cas Muddes definisjon.
Sosioøkononomisk er Sverigedemokraterna sentrums- eller sentrum–venstreorientert, og tilskriver staten en viktig rolle i samfunnsøkonomien. Mens det er mulig å anse svensk politikk siden tidlig på 1900-tallet som dominert av sosioøkonomiske skillelinjer, som økonomisk vekst og fordelingspolitikk, er den sosiokulturelle dimensjonen viktigst for Sverigedemokraterna. Partiet er kritisk til hva de anser som en kulturradikal tendens i den politiske og kulturelle eliten, og forsvarer et mer tradisjonelt syn på blant annet kultur, kriminalitet, kjønn og seksualitet. Sverigedemokraterna holder kjernefamilien i en særstilling.
Sverigedemokraternas mener at den multikulturalistiske holdningen til innvandring splitter det svenske, nasjonale fellesskapet og truer velferdsstatens kulturelle og økonomiske grunnlag. Partiet taler for assimilering fremfor integrering av innvandrere. Sverigedemokraterna foreslår å bevilge mer til FNs høykommissær for flyktninger istedenfor å øke innvandringen til Sverige. Sverigedemokraterna er tilhengere av generøse velferdsordninger, men betoner at staten har begrensede ressurser, og baserer sin kritikk av de økonomiske aspektene ved innvandringspolitikken på dette. Debatten om Sverigedemokraternas innvandringspolitikk er sterkt polarisert.
I kriminalpolitikken går Sverigedemokraterna inn for økte bevilgninger, sterkere grensekontroll og videre fullmakter til politiet, for eksempel til å benytte politiprovokasjon og «hemmelig avlyttings- og overvåkningsteknikk mot grove forbrytelser.» Partiet ønsker å skjerpe strafferammen for en rekke grove forbrytelser, innføre livsvarig fengsel, gi adgang til bruk av elektronisk fotlenke etter endt soning, utvide adgangen til kameraovervåkning, opprette et offentlig register over grove seksualforbrytere, forby tigging for utenlandske statsborgere, og lagre biometriske opplysninger om utvisningsklare, utenlandske kriminelle.
EU-kritikken bunner i et ønske om å tilbakeføre myndighet til nasjonalstatene. Partiet ønsker å reforhandle Sveriges forhold til EU, og la det fremtidige forholdet bli avgjort ved en folkeavstemning. Partiet er tilhengere av svensk adgang til EUs indre marked gjennom medlemskap i EØS. Forsvars- og sikkerhetspolitisk er Sverigedemokraterna tilhengere av opprustning og prinsippene om alliansefrihet og nøytralitet.
Historie
Sverigedemokraterna ble dannet i 1988 med bakgrunn i det tidligere Sverigepartiet som igjen hadde opprinnelse i blant annet den «nasjonalrevolusjonære» kampanjeorganisasjonen Bevara Sverige Svenskt (BSS), begge høyreekstreme nasjonalistbevegelser. Anders Klarström ble valgt til partiets leder på det første årsmøtet i 1989. Klarström hadde bakgrunn fra det nynazistiske partiet Nordiska Rikspartiet og hadde flere straffedommer blant annet for trusler og tyveri av ammunisjon. Noen i partitoppen hadde bakgrunn fra det voldelige høyreekstreme Vitt Ariskt Motstånd eller fra hvit makt musikk. Deres allianser internasjonalt ble oppgitt å være Front National og det nynazistiske tidsskriftet Spearhead i Storbritannia
I 1994 fikk partiet sitt første politiske mandat i kommunestyrene i Dals-Ed, Höör og Ekerö. Jan Bengtsson kom i 2013 med partiets ledelse i Höör; Bengtsson er kjent for at han på 1990-tallet brent jødiske bøker iført naziuniform. I 1998 fikk partiet mandat i ytterligere tre svenske kommuner.
Gustaf Ekström (1907-1995) var en svensk frontkjemper blant annet i 11. SS Pansergrenaderdivisjon «Nordland». På slutten av andre verdenskrig ble han med de hvite bussene tilbake til Sverige. I 1988 var Ekström med da partiet ble stiftet og var senere blant annet revisor for partiledelsen. På partiets første årsmøte var han en av 23 delegater.
<!--
Riksdagsvalget 2006
I det svenske riksdagsvalget 2006 fikk partiet 162,463 stemmer, det vil si 2,93 prosent av de avgitte stemmene, og passerte dermed 2,5 %-grensen for partistøtte, men under sperregrensen på 4 % som kreves for å få representasjon. Partiet hadde størst oppslutning i valgkretser i Blekinge og Skåne hvor partiet fikk henholdsvis 6,59 prosent og 6,58 prosent.
Landstingsvalget 2006
I landstingsvalget fikk Sverigedemokraterna totalt 16 mandat fordelt på tre landsting: Örebro län, Region Skåne og Blekinge län. I Sverige som helhet fikk partiet 149 891 stemmer, noe som utgjorde 2,77 prosent.
Kommunevalget 2006
I det samtidige kommunevalget fikk partiet 281 plasser i 144 av landets 290 kommuner. I 13 av disse kommunene har partiet kommet i en vippeposisjon og dermed hatt avgjørende makt i flere saker.
Valg til Europaparlamentet 2009
I Europaparlamentsvalget fikk partiet 3,27 prosent av stemmene, og ingen mandater til Europaparlamentet.
Riksdagsvalget 2010
Ved det svenske riksdagsvalget 2010 fikk partiet 5,7 % av stemmene, som er tilstrekkelig til å komme over sperregrensen på 4 %. Valget ga partiet tyve mandater. Imidlertid har partilederne for de øvrige partiene sagt at det er uaktuelt med noe samarbeid med Sverigedemokraterna. -->
Internasjonal tilknytning
Sverigedemokraterna hadde det franske partiet Front national som sitt fremste, utenlandske forbilde frem til tidlig på 2000-tallet, og mottok donasjoner fra dem i flere valgkamper. Siden har Sverigedemokraterna distansert seg fra partier som Front national, British National Party og Vlaams Belang, og orientert seg mot Dansk Folkeparti. Etter at Sverigedemokraterna ble representert i Riksdagen i 2010, ble samarbeidet med Dansk Folkeparti tettere. Sverigedemokraterna har også stilt seg positive til samarbeid med Sannfinnene og UKIP, men ikke med det norske Fremskrittspartiet.
Sverigedemokraterna har hatt en løs forbindelse til Den europeiske alliansen for frihet (EAF), som kun tillater individuelt medlemskap, og som ikke har klart å danne noen gruppe i Europaparlamentet. Sverigedemokraternas representanter i Europaparlamentet, Kristina Winberg og Peter Lundgren, er tilsluttet gruppen Europa for frihet og direkte demokrati (EFDD), som blir anført av Nigel Farage fra UKIP. Ingen andre nordiske partier er tilsluttet EFDD. Morten Messerschmidt fra Dansk Folkeparti har vært tilsluttet EFDDs forløper, men har kritisert Sverigedemokraternas forbindelser til EAF.
Ledere
===Talsmenn ===
Velgerdemografi
Sverigedemokratene (SD) har en sterkere oppslutning blant menn enn blant kvinner. Det er ingen merkbar forskjell i støtte til partiet blant ulike aldersgrupper. Støtten for SD er større blant innfødte enn blant utenlandsfødte. Sympatiene er større for partiet hos dem med grunnskole og videregående opplæring enn blant de med høyere utdannelse.
Harry Potter og Halvblodsprinsen
Harry Potter og Halvblodsprinsen er den sjette romanen i J.K. Rowlings populære Harry Potter-serie. Handlingen er satt til Harry Potters sjette år ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom, og forbereder leseren på hans siste kamper mot Fyrst Voldemort, hvis fortid blir utforsket mer i detalj enn i de tidligere bøkene i serien, og den omhandler også en del romantiske forhold mellom diverse elever. Da bokens engelske utgave ble lansert den 16. juli 2005, var den den første boken i Storbritannia som ble utgitt samtidig i normal tekststørrelse, stor tekststørrelse og blindeskrift.
I løpet av 24 timer solgte boken i 6,9 millioner utgaver i USA alene, rundt regnet omtrent 250 000 bøker i timen, noe som førte til at boken var den raskest solgte i historien. Den solgte for over $100 millioner, noe som gjør at den går forbi de mestselgende filmene
Handlingen
Voldemort og hans tilhengere begynner å handle åpenlyst, noe som fører til kaos og paranoia i Storbritannia. Rufus Grimst har tatt over som magiminister etter Kornelius Bloeuf, etter mye kritikk av Bloeufs håndtering av de tidlige fasene av Voldemorts oppreisning.
Severus Slur gjør en ubrytbar avtale også kalt ubryterløftet med Draco Malfangs mor Narsissa, der han sier at han vil beskytte Draco og hjelpe ham med hans første, uspesifiserte oppdrag som dødseter.
Sikkerhetstiltakene er oppgraderte ved Galtvort. Slur blir endelig gitt jobben som lærer i faget forsvar mot svartekunster, mens Albus Humlesnurr og Harry Potter oppdriver Horatsion E. F. Snilehorn for å ta over Slurs jobb som eliksirlærer. Snilehorn låner bort en gammel skolebok som er merket som Halvblodsprinsens eiendom til Harry. De håndskrevne notatene i boken hjelper Harry å overgå selv Hermine i eliksirtimene, mens Snilehorn stadig forteller Harry mer om hans mor.
Ved å bruke tanketanken sin viser Humlesnurr Harry flere minner som kaster nytt lys over Voldemorts fortid. Humlesnurr har en teori om at Voldemort har delt sin egen sjel opp i syv deler, og at han lagrer seks av disse delene i malacruxer: Magiske objekter som gir eieren udødelighet så lenge de eksisterer. Mens to av Voldemorts malacruxer allerede er ødelagte (Tom Vensters dagbok av Harry og Dredolo Mørchs ring av Humlesnurr), tror Humlesnurr at det er fire slike malacruxer igjen som må ødelegges. Han og Harry setter avsted for å finne tilbake en av dem (Salazar Smygards medaljong). Humlesnurr og Harry drar til en hule der Humlesnurr tror medaljongen befinner seg. I hulen er det en sjø som det ligger et glødende beger i midten av. Da de drar ut til begeret er det en slags væske nedi begeret som Humlesnurr bestemt prøver å drikke. Humlesnurr beordrer Harry til å tvinge den i Humlesnurr, men da Humlesnurr har drukket opp væsken merker de at han mister mye av kreftene sine. De tar med seg medaljongen som er nedi begeret.
De to returnerer til skolen, og finner at Mørkets merke henger over den, og at dødsetere angriper elever og lærere. Mens de undersøker hva som har hendt, blir de overrasket av Draco Malfang. Humlesnurr paralyserer Harry, som har på seg usynlighetskappen og ikke kan bli sett. Harry er dermed vitne til de etterfølgende hendelsene. Draco avslører at han har sluppet inn dødseterne via et magisk kabinett. Andre dødsetere kommer snart til stedet og anmoder Draco å fullføre oppdraget sitt, men han nøler. Til slutt ankommer Slur, og han tar livet av Humlesnurr ved hjelp av «Avada Kadavra»-formelen, og oppfyller dermed avtalen han har inngått med Dracos mor, Narsissa. Med Humlesnurrs død brytes paralyseringen av Harry, og han kan bevege seg igjen. Harry jager etter Slur, som identifiserer seg selv som Halvblodsprinsen, før han stikker av fra Galtvort.
Minerva McSnurp blir midlertidig rektor ved Galtvort, men hun og de andre lærerne frykter at skolen må stenges etter Humlesnurrs død. Harry oppdager at medalsjongen han og Humlesnurr hentet er falsk. Den faktiske medaljongen ble en gang tatt av en mystisk «R.A.S.». Etter Humlesnurrs begravelse bestemmer Harry seg for at han ikke skal returnere til skolen sitt syvende år, slik at han kan tilegne hele sin tid til å finne og ødelegge de gjenværende malacruxene og bekjempe Voldemort. Han forteller dette til vennene sine Hermine og Ronny, og de to insisterer på å bli med ham og finne mørkets fyrste. Boken avsluttes med at Harry finner ut at uansett hva fremtiden bringer, vil han i det minste få tilbringe en sommerdag til med Hermine og Ronny.
Handling avslørt før utgivelse
Det fantes før utgivelsen en mengde rykter om hva som skjedde i boka, men svært få av disse ble bekreftet av Rowling. Hun sa imidlertid at minst en person kom til å dø i boka, men dette kom ikke som en overraskelse, da flere har dødd i de foregående og hver bok synes å være mørkere enn den forrige. Rowling fortalte også at Harry ville ha sitt korteste opphold i Hekkveien så langt. Det skulle også komme en ny magiminister etter Kornelius Bloeuf. Denne mannen var Rufus Grimst.
Tvistemål
I mai 2005 innstiller britiske veddemålsagenter veddemål om hvilken hovedkarakter i boken som vil dø, da de frykter innsideinformasjon. Flere veddemål med høy verdi ble lagd på at det var Albus Humlesnurr som ville dø, og flere kom fra byen Bungay, der man tror bøkene ble trykket. Veddemålene ble siden åpnet igjen.
Tidlig i juli solgte en kanadisk matvarekjede femten kopier av Halvblodsprinsen ved et uhell, før den offisielle lanseringsdatoen. Den kanadiske utgiveren, Raincoast Books, fikk pålegg fra høyesteretten i Britisk Columbia som forbød kjøperne fra å lese boken før den offisielle lanseringsdatoen, og også fra å diskutere innholdet. Kjøperne ble tilbudt en T-skjorte med Harry Potter-motiv og en signert utgave av boken hvis de returnerte sin kopi innen 16. juli.
15. juli, mindre enn tolv timer før boken ble lansert, advarte Raincoast Books avisen The Globe and Mail om at det å publisere en anmeldelse av boken fra en kanadisk journalist ved midnatt, slik avisen hadde sagt de skulle gjøre, ville være et brudd på opphavsretten.
Northwestern State University of Louisiana
Northwestern State University of Louisiana  er et delstatseid universitet i Natchitoches i delstaten Louisiana, USA. Det ble opprettet som to-årig lærerskole i 1884 med navnet Louisiana State Normal School. Bachelor har blitt gitt siden 1921. Lærestedet fikk college-status i 1944 og universitetsstatus i 1970.
Puppy Love
«Puppy Love» er en populær sang skrevet av Paul Anka i 1960 til Annette Funicello, som han datet på den tiden. Den ble utgitt på singlen ABC Paramount 10082 i 1960.
Northwestern State University of Louisiana
Universitetet er i dag en del av University of Louisiana System. Det er mindre campuser med studietilbud i Leesville, Shreveport og Alexandria, Louisiana. fagkretsen er bred og klassisk for liberal arts-universiteter – de mest særegne studietilbudene er flystudier og militærvitenskapelige fag. Det gis businessutdanning, men det er ingen jusutdanning ved NSU.
Ved NSU var det 9 431 studenter og 607 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 3 533 for studenter folkeregistrert i delstaten. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Puppy Love
I 1972 fikk sangen nytt liv av Donny Osmond på singlen MGM Records K 13268. Produsenter var Mike Curb og Don Costa.
Skjelåtinden
Skjelåtinden er et fjell helt sør i Beiarn kommune, på grensa til Meløy i Nordland. Fjellet ligger i fjellrekka mellom Beiardalen og Gråtådalen, og har en høyde på 1 637 meter over havet. Toppen er høyeste punkt i både Beiarn og i Meløy kommuner, og danner også grensepunkt for Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark.
Toppen er greit tilgjengelig fra vest, omtrent langs kommunegrensa.
Puppy Love
Coverversjoner
Coverversjoner er spilt inn av det britiske popbandet S Club Juniors (2002), Damian McGinty fra Celtic Thunder (2007) og Amy Winehouse (2009).
Norske versjoner
Stein Vaker og H. Kullerud har skrevet norske tekster. Vakers versjon bærer tittelen «Når du reiser fra en venn». Kulleruds versjon heter «Når du reiser fra en venn».
Feliks Dzerzjinskij
Feliks Edmundovitsj Dzerzjinskij, eller Feliks Edmundowicz Dzierżyński (russisk: Феликс Эдмундович Дзержинский, født i Oziembłowo, død 20. juli 1926 i Moskva) var en polsk kommunist, mest kjent for å ha stiftet det sovjetiske hemmelige politi, Tsjekaen (senere kjent bl.a. som NKVD og KGB).
Bakgrunn
Hans aristokratiske slekt tilhørte den tidligere polske szlachta. Som barn, før han ble dratt i retning av marxismen, funderte han på å bli katolsk prest i jesuittordenen.
Faren, Edmund-Rufin Dzierżyński, var blitt uteksaminert fra universitetet i Sankt Petersburg i 1863 og flyttet så til Wilno, der han arbeidet hjemmefra som lærer i oppdrag av en professor ved navn Januszewski fra Sankt Petersburg-universitetet, og han giftet seg etterhvert med Januszewskis datter Helena Ignatjevna. I 1868, etter en kort tid ved gymnaset i Kherson, arbeidet han som gymnaslærer i fysikk og matematikk ved gymnaser i Taganrog, mest ved Tsjekhovgymnaset. I 1875 pensjonerte Edmund Dzierżyński seg av helsegrunner og flyttet med sin familie til sitt gods i Ivjanets og Rakaw i det russiske rike. I 1882 døde Feliks' far av tuberkulose.
Den unge Feliks ble under oppveksten flytende i fire språk: Polsk, russisk, jiddisk og latin.
Løpebane i voksen alder
Dzerzjinskij ble kommunist allerede under sine gymnasstudier i Wilno, der han studerte fra 1887 til 1895. En av de eldre studentene der var hans senere erkefiende Józef Piłsudski.
Han deltok i den russiske revolusjon i 1905 og tilbragte elleve år av sitt liv i tsarens fengsler, til han ble løslatt etter februarrevolusjonen i 1917.
Etter oktoberrevolusjonen ble Dzerzjinskij ansvarlig for grunnleggelsen av Tsjekaen, det sovjetiske hemmelige politi, senere NKVD og KGB, som fikk ansvaret for å knuse eventuelle kontrarevolusjonære forsøk, og var dens sjef fram til 1919. På grunn av sin intense måte å oppfylle denne oppgaven på kom han til å bli kalt Jern-Feliks.
Dzerzjinskij var også fra 1917 medlem av krigskomitéen, 1919-21 folkekommissær for innenrikssaker, folkekommissær for kommunikasjonsvesenet 1921-24 og fra 1924 ordfører i det høyeste råd for folkehusholdningen.
Dzerzjinskij døde av et hjerteslag i 1926. Fram til Sovjetunionens oppløsning i 1991 stod Dzerzjinskijs statue foran Lubjanka. I Hviterusslands hovedstad Minsk står en statue av ham på hovedgaten skrått i mot KGBs hovedkvarter. Han har også en by og et fjell i Hviterussland oppkalt etter seg, begge litt utenfor Minsk og nær hans fødselssted.
Oppkalling
Byen Kamjanske (Dniprodzerzjynsk) i Ukraina ble oppkalt etter Dzierżyński.
Regensburg bispedømme
Regensburg bispedømme er et katolsk bispedømme i Bayern. Det omfatter store deler av Oberfalz og Niederbayern, og små deler av Oberfranken og Oberbayern.
Det ble opprettet i år 739 av Bonifatius og hadde i begynnelsen stor betydning som bispesetet for hertugdømmet Bayern. I en kort periode (1805–1817) var Regensburg sågar erkebispedømme for Tyskland. I dag er det et suffraganbispedømme under erkebispedømmet München-Freising. Dets nåværende biskop er prof. dr. Gerhard Ludwig Müller. Det bor 1 345 671 katolikker i bispedømmet, dette utgjør en andel på 82 % av den totale befolkningen.
Viktige kirker inkluderer St. Peter-katedralen i Regensburg og basilikaene St. Emmeram samme sted og St. Martin i Amberg. Domkirkens kor, Regensburger Domspatzen, som er over 1000 år gammelt, er verdensberømt, og ble tidligere ledet av pave Benedikt XVIs eldre bror Georg Ratzinger.
Historie
Regensburg var fra 600-tallet residensby for de bayerske hertugene. I denne perioden ble byen oppsøkt av flere vandrebiskoper. Den mest kjente var St. Emmeram, som ble en av byens skytshelgener. Det regulære bispedømmet med setet i byen ble grunnlagt av Bonifatius i 739. Det hadde opprinnelig en enorm utstrekning, siden det i tillegg til Bayern også omfattet Böhmen og Mähren. Regensburgs metropolitanerkebispedømme var Salzburg. Biskopene av Regensburg var frem til 900-tallet samtidig abbeder av St. Emmeram kloster. 973 ble Böhmen og Mähren skilt ut som Prag bispedømme.
Bispedømmet hadde sin blomstringstid på 1100-tallet, da den gotiske domkirken ble bygget og tallrike klostre grunnlagt. Da Bayern i 1180 kom til wittelsbacherne, forble biskopen av Regensburg uavhengig, dvs. riksumiddelbar. Fyrstbiskopene klarte imidlertid aldri å opprette et sammenhengende høystift; de verdslige besittelsene forble spredt og forholdsvis små, hovedsakelig i nærheten av Regensburg, men også enkelte andre steder i de bayerske områdene, f.eks. festningen Kufstein i dagens Tirol. I selve byen var det bare domkirken med tilhørende bygninger som var i biskopens verdslige besittelse. Resten av Regensburg var fordelt mellom den frie riksstaden og tre riksklostre (Niedermünster, Obermünster og St. Emmeram). Attpåtil gikk byen i 1542 over til protestantismen.
Med Reichsdeputationshauptschluss i 1803 ble fyrstbispedømmet slått sammen med riksbyen og de tre riksklostrene til kurfyrstedømmet Regensburg. Siden fyrstedømmet ble gitt til Carl Theodor von Dalberg i egenskap som biskop av Regensburg og primas av Tyskland, ble altså fyrstbispedømmet ikke sekularisert. Det var dermed det eneste fyrstbispedømmet som overlevde Reichsdeputationshauptschluss som en kirkelig stat.
Riksdeputasjonens plan hadde vært å gjøre Regensburg til metropolitanerkebispedømmet for bispedømmene i Det tysk-romerske rike unntatt Preussen og Østerrike. I denne sammenheng ble Mainz’ erkebiskoptittel overført til Regensburg i 1805. Det tysk-romerske rike ble imidlertid opphevet allerede i 1806, og kurfyrstedømmet Regensburg i 1810. Von Dalberg beholdt likevel titlene erkebiskop og fyrstprimas frem til sin død i 1817. Etterpå ble Regensburg suffragan under München og Freising.
Ignatius Jean
Ignatius Jean er en sanktluciansk politiker. Han representerte valgkretsen Castries nord for Saint Lucia Labour Party inntil han led nederlag i valget 11. desember 2006. Han har vært minister for landbruk, skogbruk og fiskeri.
Dermatomyositt
Dermatomyositt (DM) (fra gresk «dermis» hud og «myositt» betennelse i muskel) er en alvorlig revmatisk sykdom som angriper hud og muskler, hvis sykdommen dukker opp før 16 års alder blir sykdommen sett på som en barnetype og kalles derfor Juvenil Dermatomyositt (JDM). Uten manifestasjoner i huden, kalles sykdommen polymyositt.
Klassiske symptomer og funn
Hovedsymptomene ved DM er muskelsvakhet i de proksimale muskgruppene i tillegg til hudforandringer (se klassifikasjonskriteriene under).
Klassifikasjonskriteriene for dermatomyositt. Punkt 1 må være tilstede i tillegg til 4 fra 2-9. Om punkt 1 mangler, men det foreligger 4 fra punkt 2-9, er det snakk om polymyositt.
Sjeldnere symptomer og funn
En rekke andre symptomer kan finne sted, men er betydelig sjeldnere:
British Graham Land Expedition
British Graham Land Expedition (BGLE) var en forskningsekspedisjon til Graham Land i Antarktis som ble gjennomført i perioden 1934–1937. Under ledelse av John Riddoch Rymill tilbrakte ekspedisjonen to år i Antarktis. BGLE utnyttet en kombinasjon av tradisjonelle og moderne utforskningsmetoder og benyttet både hundesleder, motorsleder og et énmotorsfly (de Havilland Fox Moth) for å komme seg fram. Reisen til Antarktis foregikk med den eldre, tremastede seilskuta «Penola», som hadde en upålitelig hjelpemotor. Ekstra forsyninger ble fraktet med skipet «Discovery II».
Andreas Osiander
Andreas Osiander (født 9. desember 1498 i Gunzenhausen i Tyskland, død 17. oktober 1552 i Königsberg) var en tysk protestantisk teolog. På grunn av sine lærestandpunkter i teologiske spørsmål regnes han blant de såkalte filippistene.
Dermatomyositt
Behandling
Etter at man fant gode medisinske behandlingsmetoder for DM, har dødeligheten sunket fra 50% til under 10%. Behandlingen innebærer både medikamenter og fysioterapi.
British Graham Land Expedition
Alle de seksten medlemmene som overvintret mottok Polarmedaljen. Én av deltakerne på BGLE, Brian Birley Roberts, bidro senere til å utarbeide Antarktistraktaten.
Dermatomyositt
Fysioterapi
Det er viktig å motarbeide atrofi og kontrakturer av musklene, spesiet hos de som er mye plaget av muskelsvakhet og kalsinose. Treningen innebærer tøying av musklene, samt styrketrening når betennelsestilstanden kommer under kontroll.
Andreas Osiander
Liv og virke
Som katolsk prest i menigheten St. Lorenz i Nürnberg ble han tilhenger av Martin Luthers teologi. Sammen med venner som maleren Albrecht Dürer, rådsnotaren Lazarus Spengler, diplomaten og humanisten Willibald Pirkheimer og mestersangeren Hans Sachs fikk han gjennomført den protestantiske reformasjon i Nürnberg.
Dermatomyositt
Behandling av huden
Det er ytterst viktig å unngå soleksponering, da mange DM-pasienter får en veldig lysfølsom hud. Kløe kan behandles med antihistaminer, eventuelt kortikosteroider ved alvorlige tilfeller.
Andreas Osiander
Liv og virke
Hertug Albrecht av Brandenburg-Ansbach, stormester av Den tyske orden, kalte ham deretter til teologiprofessor ved det nyopprettede universitetet "Albertina" (grl. 1544) i Königsberg. Her ble Osiander forviklet i en disputt om et teologisk punkt som skulle vise seg å bli et kjernepunkt for den lutherske tro, nemlig læren om rettferdiggjørelsen. Den såkalte osiandriske strid stod på i årevis og førte til en splittelse innen den protestantiske bevegelse.
Dermatomyositt
Generell medikamentell behandling
Da dette er en autoimmun sykdom, sikter den medikamentelle behandlingen seg inn på å dempe kroppens immunforsvar. Det er etablert tre mulige styrkegrader av behandling for DM:
Andreas Osiander
Liv og virke
Osiander var i 1523 med på å bevirke at Albrecht av Brandenburg-Ansbach gikk over til lutherdommen.
Dermatomyositt
Juvenil Dermatomyositt
DM er vanligere enn polymyositt hos barn. Man regner med at ca. 2-3 barn/ungdom i Norge får sykdommen hvert år. Sykdommen skiller seg fra den voksne varianten ved at kalsinose er hyppigere forekommende (2/3 av pasientene).
Andreas Osiander
Liv og virke
Han var vel bevandret i hebraisk og var fortrolig med jødisk mystikk ("kabbala"). Som en engasjert venn av jødedommen engasjerte han seg når urett ble begått mot jøder – blant annet bekjempet han den utbredte ritualmordløgnen (om at jøder til tider bortførte kristne barn og drepte dem).
Han var en motstander av det som i luthersk teologi kalles "forensisk rettferdiggjørelseslære", og som var blitt den dominerende tenkning blant lutheranerne, som for eksempel Philipp Melanchthon og Konkordieboken). Det førte til at Osiander og hans tilhengere ble marginalisert i de lutherske kretser.
Osiander la seg også ut med mange, også med Luther og Melanchthon fordi han skrev et utførlig forord til "De Revolutionibus Orbium Coelestium", det banebrytende verket til Nikolaus Kopernikus, og bidro til at verket utkom i Königsberg i 1543.
Command & Conquer (videospill)
Command & Conquer (også kjent som Command & Conquer: Tiberian Dawn) er et sanntidsstrategispill utviklet av Westwood Studios, utgitt til MS-DOS sommeren 1995, og senere til Windows 95 og Macintosh i en gullutgave i 1997. PlayStation og Nintendo 64-utgaver ble utviklet senere. Det er det første spillet i Westwoods Command & Conquer-serie. Command & Conquer var blant de første sanntidsstrategispillene som ble populære hos bredden av videospillere, og regnes i dag som en klassiker blant de moderne videospillene.
Spillet
Command & Conquer lar spilleren velge mellom en av to sider: FN-støttede Global Defense Initiative (GDI) eller terroristorganisasjonen Brotherhood of Nod (Nod). Før hvert oppdrag i hovedkampanjen til de to sidene vises filmscener, hvor representanter for de to organisasjonene gir spilleren oppdragene. Slike filmscener har kjennetegnet alle de senere spillene i Command & Conquer-serien.
Espen Enger Halvorsen
Espen Enger Halvorsen (født 10. mai 1990) er en norsk skihopper som representerer Eidsvold Værks Skiklub / Lillehammerhopp.
Han vant gull i laghopp (normalbakke) ved NM på ski 2011, sammen Kim René Elverum Sorsell, Rune Velta og Tom Hilde.
Staffan William-Olsson
Staffan William-Olsson (født 13. desember 1959 i Göteborg) spilte piano, gitar og trommer allerede i 7-årsalderen. Han studerte klassisk piano med en jazz-orientert lærer, men etterhvert tok interessen for gitaren overhånd, mest innenfor blues/rock-sjangeren: Jimi Hendrix, Deep Purple og Led Zeppelin.
Thorleif Andresen
Thorleif Steinar Andresen (født 14. februar 1945 i Enebakk, død 4. august 2022 i Thailand ) var en tidligere norsk syklist, blant landets beste i sin idrett mellom 1962 og 1980.
Staffan William-Olsson
Da jazz-rocken kom, ble bl.a. Weather Report, John McLaughlin og Allan Holdsworth de nye inspirasjonskildene. George Bensons LP Bad Benson var et vendepunkt – den åpnet opp ørene for den rene, uforvrengte gitarlyden. Pat Martino ble også en stor inspirasjonskilde.
Thorleif Andresen
Som sin syklende storebror Ørnulf Andresen representerte han Sagene IF. I 1977 gikk han til Glåmdal SK. Han vant junior-NM tempo i 1962. Han vant tre kongepokaler for sine seire under NM i landeveissykling, først 50 km tempo 1964, senere fellesstarten i 1969 og 1971. Han vant også 4000 banesykling i 1964, samt femten lag-NM: For Sagene vant han tre 170 km 1963-65 og ni lagtempo 1963-68 og 1971, 74 og 75. For Glåmdal vant han tre ganger, 1977-79. Videre vant han Telemark rundt i 1971 og Tyrifjorden rundt 1974.
Jurist
En jurist er en profesjonsutøver innen rettsvitenskap (også kalt jus eller juss) som har gjennomført et profesjonsstudium ved et universitet og avlagt juridisk embetseksamen, og er i Norge en beskyttet tittel.
Jusstudiet er i Norge og mange andre land et integrert profesjonsstudium av fem–seks års varighet. Jurister utgjør en regulert profesjon og har monopol på en rekke stillinger knyttet til rettspleien som advokat, dommer eller statsadvokat, og i mange land monopol på å yte rettslig bistand i og utenfor rettergang, herunder å gi rettslige råd til klienter. I tillegg til rettsvesenet, den offentlige påtalemakten og privat advokatpraksis arbeider jurister i høyere stillinger i statsforvaltningen, i diplomatiet, i lederstillinger i politiet, i militæret (blant annet innen den militære strafferettsrettspleien og som folkerettsrådgivere for militære styrker) og i høyere stillinger i næringslivet eller organisasjoner. Flere organisasjoner, offentlige virksomheter og bedrifter har også ansatte advokater, som typisk driver advokatvirksomhet på vegne av én stor klient.
Jurist er sammen med lege og teolog en av de tre eldste profesjonsutdanningene eller embetsstudiene ved europeiske universiteter, og regnes som en av de klassiske eliteprofesjonene. Jurister fikk fra 16–1700-tallet gradvis en dominerende rolle i statsforvaltningen i europeiske stater, en utvikling som falt sammen med en profesjonalisering av embetsverket. I Norge gav gradsforskriften tradisjonelt de gamle universitetene enerett på de juridiske, medisinske og psykologiske profesjonsstudiene. Jurister er i mange land underlagt særskilte krav til sikkerhetsstillelse, taushetsplikt, skikkethet og etikk ved yting av rettslig bistand. Tittelen jurist er i Norge beskyttet gjennom advokatloven og kan bare brukes av den som har norsk juridisk embetseksamen, dvs. master i rettsvitenskap, før 2004 betegnet cand.jur., eller har fått godkjenning fra Advokattilsynet på grunnlag av yrkeskvalifikasjon som «jurist» fra en annen EØS-stat. Den som uriktig utgir seg for å være jurist kan videre straffes etter straffeloven § 165. Det tradisjonelle advokatmonopolet på å yte rettslig bistand ble avskaffet i 2022, og Advokatlovutvalget så for seg fremvekst av en ny bransje med jurister som yter rettslig bistand, særlig utenfor rettergang, i konfliktrådene og i sivile saker ved domstolene. Rundt 30% av norske jurister var også advokater per 2022, men adgangen til å ha passiv advokatbevilling faller bort med den nye advokatloven, og loven legger dermed opp til en ytterligere innskrenking av hvilke jurister som kan bruke advokattittelen. Beskyttelsen av tittelen jurist er ment å kompensere for dette, ved at tittelen jurist blir den vanlige beskyttede tittelen for juridiske profesjonsutøvere uten en aktiv advokatpraksis, også dem som er kvalifisert for advokatbevilling uten å ha aktiv advokatpraksis. I så måte er tittelen jurist analog med f.eks. lege og psykolog som den grunnleggende profesjonstittelen for personer som har gjennomført det juridiske profesjonsstudiet.
Den norske tittelen jurist oversettes til engelsk som lawyer (Norges Juristforbunds engelske navn er Norwegian Association of Lawyers), mens tittelen advokat oversettes som advocate (vanlige titler for advokater i engelskspråklige land er advocate/barrister og solicitor i Storbritannia, og attorney-at-law i USA).
Begrepet «jurist»
Begrepet jurist stammer fra det latinske ordet for rett, ius (jus). På norsk, andre skandinaviske språk og mange andre språk betegner jurist generelt en person med juridisk embetseksamen, uavhengig av om personen har advokatbevilling og uavhengig av hva personen arbeider med. Det mest dekkende generelle engelske begrepet for en person med juridisk profesjonsutdanning er lawyer, et ord som stammer fra norrønt lag, lov, dvs. en lovkyndig person (sammenlign f.eks. uttrykket international lawyer, den generelle engelske betegnelsen på en folkerettsjurist). En person med advokatbevilling kalles i Storbritannia barrister, solicitor eller advocate, og i USA attorney-at-law (og i mindre formell språkbruk attorney). Begrepet jurist brukes på engelsk primært om rettslærde (og i USA delvis også om dommere), og har på engelsk konnotasjoner av at personen er en anerkjent forsker innen rettsvitenskap, typisk en jussprofessor; dermed vil det kunne virke pompøst å bruke begrepet jurist om en vanlig juridisk yrkesutøver (f.eks. en advokat) med juridisk profesjonsutdanning, men uten større forskningskvalifikasjoner. På tysk brukes begrepene Jurist og Rechtsanwalt på samme måte som jurist og advokat på norsk, der jurist generelt betegner en person med juridisk profesjonsutdanning.