cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Phong Nha-Ke Bang nasjonalpark
Grotter og huler
Det er grotten Phong Nha som har gitt navn til hele nasjonalparken. Den var frem til 2009 regnet som den største grotten i verden, både med verdens lengste undervannselv, verdens største bergrom og passasje.
I 1935 oppdaget tilfeldigvis en lokal innbygger en hule som befant seg rundt 1 km fra åpningen til Phong Nha, som var rundt 200 meter dyp. Den ble kalt Tien Son-grotten (som betyr «Eventyrhulen») på grunn av dens fantastiske innvendige formasjoner.
En annen kjent grotte er Thien Duong-grotten som ligger 200 meter over havet.
I april 2009 oppdaget britiske oppdagelsesreisende en ny hule, Son Doong grotten. Hulen ble erklært å være den største grotten i verden.
Flora
Da den tropiske skogen i nasjonalparken ble gransket for første gangen, fant man 140 familier, 427 slekter og 751 ulike arter av karplanter. Av disse stod 36 oppført på Vietnams liste over truede arter.
Den nye listen viser at det nå er funnet 193 familier, 906 slekter og 2 651 arter av karplanter. Av disse er 116 arter truede, hvorav 62 er oppført på Vietnams liste over truede arter. I 2006 stod 79 arter på IUCNs rødliste over truede arter.
De vanligste trærne i parken er Hopea sp., Sumbaviopsis albicans, Garcinia fragraeoides, Burretionendron hsienmu, Chukrasia tabularis, Photinia aroboreum og Dysospyros saletti. Ungplantene kan bare utvikles til fullvoksne trær i hull og sprekker i kalkstenen der det er mye jord, så dersom trærne får skader vil skogens restitusjon være langsom.
Skogstypen i nasjonalparken domineres av stedsbundne trearter med spredte løvfallende trær, så som Dipterocarpus kerri, Anogeissus acuminate, Pometia pinnata og Lagerstroemia calyculata.
De mest fremtredende vekstfamiliene i parken er Lauraceae, Fagacaeae, Theaceae og Rosaceae, med noen spredte nakenfrøede planter, som Podocarpus imbricatus, Podocarpus neriifolius, og Nageia fleuryi.
I nasjonalparken finnes det også 50 km² skog av Calocedrus macrolepis (med innslag av Calocedrus rupestris) på kalkstensberggrunn, noe som gjør dette til den største skogen med dette treet i Vietnam. De fleste trærne er 500-600 år gamle. Trærne er listet i gruppen 2A (sjelden, verdifull og med begrenset utbredning).
Det nasjonale universitetet i Hanoi har de siste årene i kombinasjon med forskningssentret i Phon Nha-Ke Bang nasjonalpark oppdaget ytterligere 1 320 arter i parken, og noen av disse er spesielt sjeldne og verdifulle. Biologer har også oppdaget tre sjeldne arter av orkidéer.
Fauna
Skogen er også hjem til 98 familier, 256 slekter og 381 arter av virveldyr. Av disse finnes 66 arter på Vietnams liste over truede arter, og 23 arter er rødlistet av IUCN. Nye undersøkelser har dokumentert totalt 735 virveldyrarter, hvorav 127 er truede arter, 91 av dem oppført på Vietnams liste over truede arter og 18 oppført på IUCNs rødliste.
Nasjonalparken er også hjem til flere populasjoner av Vietnams primater, med ti ulike arter og underarter. Det er registrert 132 pattedyrarter i nasjonalparken, hvorav 46 er ført opp på Vietnams liste over truede arter og 34 arter står på IUCNs rødliste. Dette inkluderer også de globalt sårbare Macaca leonina, Macaca assamensis, Macaca arctoides, Nomascus leucogenys og Nomascus leucogenyssikien. Parken er antakelig hjem til den største populasjonen av Trachypithecus francoisi i Vietnam, som dessuten inkluderer to ulike former av arten. Området har også viktiga populationer av Trachypithecus hatinhensis og Trachypithecus ebenus. Det er utvilsomt de største bestandene av disse artene i verden og sannsynligvis den eneste populasjonen som er representert i et beskyttet område. Andre truede pattedyr som finnes i parken er Capricornis sumatraensis, Megamuntiacus vuquangensis og den svært sjeldne Saola (Pseudoryx nghetinhensis). Asiatisk svartbjørn (Selenarctos thibetanus) og Malayabjørn (Helarctos malayanus) finnes også i parken. Andre mindre pattedyr inkluderer skjelldyret Manis javanica og den nylig oppdagede stripete haren som lokalt kalles ”tho van” (Nesolagus timminsii). Ti flaggermusarter på IUCNs liste over truede arter har blitt observert i parken.
De spesielle egenskapene til elvene i nasjonalparken har vist seg å gi spesielle forhold for fisker. De 124 registrerte fiskeartene inkluderer fire på Vietnams liste over truede arter og fem oppført på IUCNs rødliste. Tretten fiskearter har kun begrenset utvidelse utover nasjonalparken, og tolv av dem er nylig beskrevet som nye arter. En av de endemiske fiskene er Chela quangbinhensis.
Parken er også hjem til 338 fuglearter, hvorav flere er sjeldne og fire endemiske til Vietnam. De sjelden fuglene er blant annet Arborophila charltonii, Picus rabieri, Anorrhinus austeni, Stachyris herberti og Jabouilleia danjoui. 17 fuglearter står på IUCNs rødliste. Det finnes også tegn på at Lophura hatinhensisen og Lophura imperialis forekommer i Phong Nha-Ke Bang. Det er totalt registrert 369 insektarter, hvorav 270 sommerfuglarter. Nesten alle sommerfuglarter i Vietnam kan finnes i nasjonalparken.
Nasjonalparken er hjem til 96 reptiler og 45 amfibier, hvorav flere står på IUCNs rødliste og er endemisk til Vietnam.
Etter ti års forskning oppsummerte biologene sine funn i 2008 med flere helt nyoppdagede arter; en plante, en fugl, seks reptiler, en amfibie, tolv fisker og to sommerfugler. En av disse funnene var en ny art av gekko, Cyrtodactylus phongnhakebangensis.
Mia Khalifa
Sarah Joe Chamoun (født 10. februar 1993 i Beirut, Libanon) er en libanesisk influenser, webcam-modell og tidligere pornoskuespiller. Chamoun ble født i Beirut og flyttet til Maryland i 2001. Hun begynte som pornoskuespiller i oktober 2014 og ble den mest sette på Pornhub etter to måneder. Hennes karrierevalg ble svært kontroversielt i Midtøsten og da spesielt grunnet en video hvor hun bar hijab under seksuell omgang.
Etter å ha jobbet som pornoskuespiller i tre måneder, begynte Chamoun å jobbe som advokatfullmektig og bokfører. Hun gikk deretter over til å bli en influenser, webcam-model og sportskommentator. Hun driver en YouTube-kanal og streamer på Twitch.
RS 12 «Svolvær»
RS 12 «Svolvær» er en tidligere redningsskøyte som ble bygd for Redningsselskapet i 1897. Under bygging av «Svolvær» gjorde Colin Archer noen endringer fra Colin Archer-typen som han hadde bygd siden 1893. «Svolvær» var litt lenger enn de tidligere skøytene og baugprofilen ble litt rettet ut. Skøytemannskapet var fornøyd med den nye typen, som ble kalt Svolvær-typen. Det ble bygd ti skøyter etter denne konstruksjonen.
«Svolvær» ble bygd av Colin Archer i Larvik. Byggeprisen var kroner 10 552,94. Skøyta ble finansiert med gave fra Caroline Harvey fra Milford Haven i England. I 1896 fikk Redningsselskapet 6000 kroner. De skulle brukes til en redningsskøyte som under fisket skulle stasjoneres i Svolvær, der Miss Harvey ofte var på besøk. Etter at skøyta var ferdig gav hun resten av byggesummen. Miss Harvey arbeidet ivrig for redning både i Norge og i Storbritannia. For dette arbeidet fikk hun i 1918 Kongens fortjenstmedalje.
Mens hun var i drift for Redningsselskapet reddet RS «Svolvær» 70 mennesker fra en sikker død. 1061 fartøy ble berga eller fikk assistanse. I 1927 ble mannskapet på «Svolvær» hedret med Emile Robins belønning. Redningsselskapet solgte «Svolvær» i 1938 til Jens Berntsen fra Tønsberg.
«Svolvær» er i dag i privat eie i Lofoten og har vært på vannet alle leve år.
Vinner av Vestfjordseilasen i klassen tradisjonelle båter og skøyter.
Armstrongs grense
Armstrongs grense er den høyden hvor luftrykket er så lavt (0,0618 atmosfærer) at vannets kokepunkt er lik normal kroppstemperatur på 37 °C.
Begrepet har sitt navn etter den amerikanske militærlegen Harry George Armstrong som var den første som fastslo grensen. Høyden det er snakk om ligger mellom 18 900 – 19 400 meter. Uten trykkdrakt vil væsker på overflaten av kroppen og i lungene begynne å koke, og etter 15 sekunder vil bevisstløshet inntre. Kunstig oksygentilførsel vil ikke kunne holde et menneske i live i mer enn noen få minutter.
Under et uhell i 1966 ved NASAs Manned Spacecraft Center (MSC - nåværende Lyndon B. Johnson Space Center) ble romdrakt-tekniker Jim Le Blanc - iført en Apollo-type romdrakt - utsatt for nesten vakuum (mindre enn 1 psi) da romdrakten hans fikk en lekkasje under testing i vakuum-kammer. Han mistet bevisstheten etter 14 sekunder, omtrent den tiden det tar før oksygenet i blodet er oppbrukt. Teknikerne fikk raskt gjenopprettet normalt lufttrykk i kammeret, og Le Blanc kom uskadd fra hendelsen. Han fortalte etterpå at det siste han husket før han besvimte var at spyttet på tungen kokte.
En utbredt myte er at ved trykk lavere enn Armstrongs grense vil blodet i årene begynne å koke, men dette stemmer ikke. Huden er sterk nok til å holde oppe kroppens innvendige trykk slik at blodomløpet aldri utsettes for så lavt trykk – selv ved absolutt vakuum. Hvis personen har pustet nitrogenholdig luft vil nitrogenbobler kunne frigjøres i blodet og forårsake trykkfallsyke (dykkersyke).
1740
1740 (MDCCXL) i den gregorianske kalender var et var et skuddår som begynte på en fredag.
12 Bit Blues
12 Bit Blues er et studioalbum av den kanadiske dj-en Kid Koala. Den ble gitt ut på plateselskapet Ninja Tune 17. september 2012. Den nådde 21.-plass på Billboard-listen.
Norsk elghund grå
Norsk elghund grå (FCI #242) er en norsk spisshundrase som brukes til jakthund særlig på storvilt. Rasen kalles også grå elghund og gråhund. Den er omlag 50 cm høy med tett, kraftig kropp. Den har kileformet hode, og tett, stri pels med mørke og lyse grå partier. Den er en av Norges mest populære hunderaser og er den vanligste elghunden i Norden.
12 Bit Blues
Innspilling
Albumet ble tatt opp på en E-mu SP-1200, en tromme- og opptaksmaskin kjent for å ha blitt brukt i tidlig hip hop. På albumet brukte Kid Koala den for å manipulere gamle bluesopptak. Han brukte ikke sekvenseringsprogramvare da han lagde albumet, men valgte i stedet å legge spor med skratsjing og kutting over de manipulerte bluesopptakene.
Norsk elghund grå
Norsk elghund grå er «Norges nasjonalhund», og den er på NKKs logo og på den såkalte «Bamse-statuetten», en statuett som NKK tildeler mestvinnende hund på utstilling hvert år. Bamse-statuetten er oppkalt etter elghunden som regnes som hunderasens stamfar - Gamle Bamse Gram. Grå elghund og dens forløpere har lang tradisjon som jakthund på den skandinaviske halvøy. Første gang utstilt i 1877 under navnet grå dyrhund.
Morten Djupvik
Siden 2008 har Morten presentert Team Horze på norske og internasjonale sprangbaner.
Norsk elghund grå
Norsk elghund sort er en annen, beslektet rase.
Opprinnelse og alder
Grå elghund er avlet for jakt på elg og annet storvilt, men denne hunden har også en rekke andre kvaliteter som brukshund. Mange har ment at denne hunden er Norges eldste rase og en direkte etterkommer av torvmosehunden, som eksisterte i Norden for mer enn 5 000 år siden, men dette er ikke tilfellet. Andre har hevdet at røttene strekker seg tilbake til tiden lenge før vikingtiden (800–1050 e. Kr.), men også dette er kun en myte.
Grå elghund er en moderne hunderase skapt (eller forsøkt gjenskapt) gjennom selektiv avl på 1800-tallet. Av type minner den riktig nok om de urnordiske spisshundrasene, men genetisk tilhører den de moderne europeiske hunderasene. Faktisk er slektskapet til nevnte urnordiske hunder like fjernt som hos andre moderne europeske hunderaser. Det viser en rekke nye DNA-studier. Det er derfor klart at grå elghund er en «ny» rase, mellom 100 og 200 år gammel. Dette stemmer bra med hva vi vet om typen på 1800-tallet og må tilskrives den ekspansjonen i hundeavl som fant sted i Europa på den tiden. Grå elghunds manglende «alder» som rase eller landrase støttes også av nyere forskning, blant annet en større studie av såkalt renrasede tamhunder gjort av Heidi G. Parker ''et. al.'', 2004. Hunderasen fikk sin egen rasestandard i 1901.
Hunderasen ble under navnet grå dyrehund første gang vist på en utstilling i regi av «Norsk Jæger- og Fiskeforening» på Kontraskjæret i Kristiania (Oslo) i 1877, der elghunden Grant vant. Bamse, eller Gamle Bamse Gram som han ble kalt, var eid av bonde, trelasthandler og visekonsul Jens Gram ved Ask gods på Ringerike, som var en lidenskapelig storviltjeger og tilhenger av løshundjakt. I ettertid har mange betraktet Gram som «løshundjaktens far» i Norge. Gram kjøpte og hentet Bamse i Sverige i 1865. Bamse fikk mange valper med tisper på Ringerike, og disse ble spredt over store deler av landet. Bamse regnes som rasens progenitor og er den eldste grå elghunden man kjenner til i rasens stamtre. Gram kjøpte Bamse i Norrland i Sverige i 1865, og hunden var til stede på utstillingen i 1877 (selv om enkelte kilder sier 1887 ), men deltok ikke (Jens Gram var selv dommer på utstillingen). Sylten har reist spørsmål ved Bamse som stamfar for hele rasen, og han tror Bamse hadde stor betydning for avl hovedsakelig lokalt.
Norsk Kennel Klub (NKK) ble stiftet i 1898 og er Norges nasjonale stambokregister for hunder. Norges første spesialklubb var Norsk Dyrehund Klubb som ble stiftet 16. november 1899, «for få fram det beste i de norske spisshundene som ble brukt til jakt». Klubben byttet navn til Norsk Elghund Klubb i 1949, og ble senere til Norske Elghundklubbers Forbund.
På slutten av 1800-tallet kom rasen til England (noen sier at de kom så tidlig som 1878 ) og ble i 1901 offisielt anerkjent av The Kennel Club. I 1913 ble de første hundene eksportert til USA, og rasen ble anerkjent av American Kennel Club. Rasen fikk en egen forening i England i 1923, The British Elkhound Society, og syv år senere ble det stiftet en tilsvarende organisasjon i USA. Siden har rasen blitt eksportert til en rekke land utenfor Norden.
Det finnes også en norsk elghund sort. Den har ulikt opphav og skiller seg fra gråhunden på flere punkter, blant annet et hardere gemytt, kortere pels og en lettere og mindre kompakt kropp. Sort elghund har en egen rasestandard fra 1901.
Utseende, anatomi og fysikk
Norsk elghund grå er en typisk spisshund, med tett kort kropp, kvadratisk bygning og god reisning. Full av kraft og stolthet. Mørke trygge øyne, opprettstående spisse ører. Halen bæres stramt opprullet over ryggens midtlinje. Hårlaget er tett og rikt, men ikke strittende. Den er meget robust, hardfør og utholdende, og tåler såvel regn som kulde meget godt. Rasen har en idealhøyde på 52 cm (+3/-4) for hanner og 49 cm (+3/-4) for tisper.
Bruksområde
Grå elghund er en skjellende hund og har et sterkt jaktinstinkt. I tillegg til jakt på storvilt har den vært brukt til jakt på fugl og ekorn, men rasen har etterhvert blitt spesialisert til jakt på elg. I dag brukes rasen primært i to jaktformer:
Grå elghund er dessuten godt egnet som sporhund (ettersøkshund) og har gode og naturlige egenskaper som vakthund, i det rasen har lange tradisjoner gårds- og familiehund.
Lynne og væremåte
Grå elghund modig, energisk og robust. Hengiven overfor sine egne og trivelig å holde som familiehund. Den liker å ha en sterk leder og trenger kontinuerlig mosjon og hjernetrim for å trives. Først og fremst er rasen en god jakthund og turkamerat, men den lar seg også bruke til andre formål.
P-80
P-80 kan vise til:
Glanslibeller
Glanslibeller (Corduliidae) er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata).
Glanslibeller er utbredt i hele verden unntatt i Antarktis. De fleste arter finnes i varmere strøk.
Utseende
Glanslibeller er blant de større øyenstikkerne, vanligvis større enn vannymfene. Men størrelsen varierer mellom de ulike artene.
Kroppen har ofte mørke og kraftige metallskinnende svarte, grønne, brune, blå, røde, eller kobber farger. Bakkroppen er hos flere arter er sylindrisk og jevnt tykk bakover, men noen arter har en mer flat og litt klubbeformet bakkropp. Hanner er generelt mer fargerike enn hunnene. Øynene møtes, støter sammen, på hodet overside.
Nymfene er kraftige, ikke særlig lange og med en noe håret kropp. De kan være litt flattrykte eller mer avlange og sylindriske. På ryggsiden har den anlegg til vinger. Beina er godt utviklet og på hodet har den noen forholdsvis små øyne. På hodets underside har nymfene en fangmaske (en «leddet munn»).
Levevis
Glanslibeller er gode flygere, men holder vanligvis til i vegetasjonen ikke langt fra vannet der de hadde sine nymfestadier. Hannene er de mest aktive og kan fly langt på jakt etter mat. Ofte ses de patruljerende på den samme strekningen langs vassdraget, en skogsbilvei eller i en kraftlinjegate. Hunnene finnes ofte gjemt i vegetasjonen eller sittende på en grein, og er ikke så aktive som hannene.
Under eggleggingen flyr hunnen over vannoverflaten og slår bakkroppen mot vannet. For hvert slag legges noen egg. Hunnen kan legge opptil 2 000 egg.
Nymfene lever i stillestående vann, vegetasjonen, langs bredden av mindre dammer, innsjøer og myrtjern. Nymfene er rovdyr og spiser andre mindre dyr.
Glanslibeller har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Systematisk inndeling
Det er registrert 7 arter i Norge. Normerte navn og slektskap oppdatert fra Artsdatabanken august 2020. Søk på eldre navn vil føre til riktig artikkel. Slektskapet mellom delgruppene skrevet i hierarkisk skrivemåte. Du kan lese mer om dette her : System (biologi) og Gruppe (biologi).
På dans 9
På dans 9 er et musikkalbum med Doodle Bugs, utgitt i 1989. Albumet ble kun utgitt på MC.
Kaupskip
I sagnene er «bædi caupscip oc langscip» (både kjøpmannsskip og langsskip) benyttet flere ganger om langskip eller kjøpmannsskip etter ulike transportformål, som tropptransport eller som varetransport. Skipsbetegnelsen kaupskip ble ikke lenge benyttet etter år 1200 i den norrøne litteraturen.
Krumme Lanke undergrunnsstasjon
Krumme Lanke undergrunnsstasjon er endestasjon for linje U3 på Berlins undergrunnsbane, og ligger ca. en kilometer fra innsjøen Krumme Lanke i bydelen Steglitz-Zehlendorf i den sydvestlige delen av Berlin. Stasjonen ble åpnet i 1929.
Gammarellus angulosus
Gammarellus angulosus er en art innenfor familien Gammaridae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder.
Den er utbredt i Europa inklusive Sverige. Den er systematisert til Gammarellus og Gammaridea-gruppen i tråd med WoRMS-databasen.
Egil Bakka (arkeolog)
Egil Bakka (født 29. mai 1926 i Fana, død 19. mars 1985) var en norsk arkeolog. Han var opprinnelig utdannet som lærer fra 1951, men utdannet seg videre innen arkeologi. Han tok magistergrad i arkeologi i 1955 og var konservator ved Historisk museum i Bergen fra 1957. I 1966 ble han ansatt som dosent ved Universitetet i Bergen.
Polen under Vinter-OL 1980
Polen under Vinter-OL 1980. Tretti sportsutøvere, tjueni menn og én kvinne, fra Polen deltok i fem sporter, hurtigløp på skøyter, kombinert, langrenn, skihopping og ishockey under Vinter-OL 1980 i Lake Placid i USA. Polen vant ikke noen medaljer, beste plassering var to femteplasser i 30 km langrenn for menn og i damenes 3000 meter skøyter.
Etiopisk kalender
Den etiopiske kalender (amharisk የኢትዮጵያ ዘመን አቆጣጠር ) er den viktigste av kalendrene som brukes i Etiopia. Den brukes også av Den etiopiske ortodokse kirke under navnet ge'ez-kalenderen. Den er basert på den koptiske kalender, som i sin tur er basert på den egyptiske kalender, men man har også tatt inn elementer fra den julianske kalender. Kalenderen har i likhet med sistnevnte skuddår hvert fjerde år uten unntak, og skuddårsdagen legges inn 29. august eller 30. august ca. seks måneder før skuddårsdagen 29. februar regnet etter den gregorianske kalenderen.
Som den koptiske kalender har den etiopiske tolv måneder á tretti dager, samt fem eller seks epagomenale dager, ofte kalt «den trettende måned». Månedene begynner på samme dag som i den koptiske kalender, men har andre navn, på ge'ez. Skuddårsdagen legges inn etter 29. august, seks måneder før man legger den inn i den julianske kalender.
EFL Championship 2017–2018
EFL Championship 2017–2018 begynte 4. august 2017. De lagene som rykket ned fra Premier League 2016/17 var Hull City, Middlesbrough og Sunderland, og de som rykket opp fra League One var Sheffield United, Bolton Wanderers og Millwall.
1739
1739 (MDCCXXXIX) i den gregorianske kalender var et år uten skuddag som begynte på en torsdag.
Lille Laila – 20 år senere
Lille Laila – 20 år senere er et musikkalbum med dansebandet Doodle Bugs, utgitt i 1991.
Dieter Bokeloh
Dieter Bokeloh (født 28. januar 1942 i Benneckenstein) er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Øst-Tyskland. Han representerte ASK Vorwärts Brotterode. Han ble nummer 4 i storbakken i OL i Innsbruck i 1964. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i perioden 1961-1966, og ble nummer 23 sammenlagt i 1965/66. Den beste plasseringen hans i enkeltrenn i Hoppuka var 4.-plass i Bischofshofen 6. januar 1962. Han vant skiflygingsuka i Planica i 1963.
Ildfluen (1918)
Ildfluen (originaltittel: The Safety Curtain) er en amerikansk stumfilm fra 1918 regissert av Sidney Franklin med Norma Talmadge i hovedrollen Filmen ble vurdert for norsk sensur 17.10.1919.
Handling
Puck er en music hall-danserinne som er gift med en voldelig ektemann. Men en sen kveld begynner det å brenne i musikk-salen hvor hun arbeider. Puck blir reddet av en hær-offiser, men ektemannen hennes omkommer i brannen.
Puck gifter seg deretter med offiseren som hadde reddet henne, og de begynner et nytt liv sammen i India - helt til en mann fra fortiden hennes oppdager hvor hun er, og han begynner å komme med krav.
Sepp Herberger
Josef «Sepp» Herberger (1897–1977) var en tysk fotballspiller og -trener.
Som spiller var han aktiv for SV Waldhof, VfR Mannheim og Tennis Borussia Berlin. Han spilte tre landskamper for Tyskland. Herberger ble berømt som tysk riks- henholdsvis forbundstrener for i perioden 1936 til 1964. Høydepunktet i hans karrière var seieren i verdensmesterskapet i 1954. Sluttspillet er gått inn i den tyske fotballhistorien som Wunder von Bern (underet i Bern).
Herberger meldte seg inn i NSDAP i 1933. Dette kom opp og ble gjenstand for en del kritikk da han i 2008 ble nominert for Hall of Fame des deutschen Sports. Noen år tidligere var det også blitt kjent at han hadde deltatt i en propagandafilm (Das grosse Spiel, fra 1942) for nazistene. Den tyske forskeren og historikeren Niels Havemann konkluderte med at Herberger ikke var blitt medlem av nazipartiet på grunn av overbevisning, men mest sannsynlig, slik mange andre innen tysk idrett, på bakgrunn av ambisjoner og opportunisme.
Lars Kinsarvik
Lars Trondson Kinsarvik (født 8. september 1846 i Kinsarvik, Hardanger, død 21. juni 1925 i Kinsarvik) var en norsk treskjærer, folkehøyskolemann, opplysningsmann, spelemann, dikter og målmann. Han regnes som viktigste skaper av den norske stilen innenfor treskjæring.
Kinsarvik var sønn av Trond L. Hus som var lærer, rosemaler og snekker. Faren Trond var som ung i Telemark og lærte rosemaling der og han sluttet etter en tid som lærer og drev rosemaling på full tid. Både faren og moren Marta var flittige bibellesere. I oppveksten ble Lars Kinsarvik venn med Olav Lofthus (senere redaktør i Bergens Tidende) og Torstein Hus (senere stortingsmann).
Kinsvarvik var i Stavanger for å lære mer rosemaling, særlig maling av kister. Han gikk på Bergens tegneskole fra 1865 og var i to vintrer elev hos Anders Askevold. Gjennom Askevold lærte han om Düsseldorf- og Paris-kunsten, og han lærte å male dyr noe som var Askevolds spesialitet. Han drev en tid med kunst- og dekorasjonsmaling, men fant etter hvert ut at treskurd var hans største talent. Han søkte tilbake til den norske folkekunsten fra middelalderen, og medvirket til gjenfødsel for den norrøne ornamentikken fra stavkirkene og fra før-kristen tid. Kinsarvik ble særlig inspirert av Lorentz Dietrichson og hans verk om norsk treskjæring (1878). Dietrichson etterlyste en kompetent kunstner og treskjærer som på grunnlag av studier av stavkirkeportalene kunne skape en stil som passet samtiden. Henrik Grosch påvirket også Kinsarvik. Grosch og Dietrichson sto bak treskjærerskolen i Hardanger. Grosch lånte ut gjenstander fra museet til treskjærerskolene i Hardanger, Telemark og Lesja. Blant Kinsarviks elever var Lars Utne, Magnus Dagestad, Torbjørn Alsåker og Torleiv Agdestein. Fra 1896 malte Kinsarvik treskurden sin, opprinnelig var den bare brunbeiset. Han deltok med hell under verdensutstillingen i Paris i 1900.
Han drev skole i treskurd i Hardanger i 1886-1889, så med statsstøtte i Ørsta og Volda i 1905-1917 dit han flyttet med familien. Per Riste og Anders Vassbotn besøkte Hardanger i 1899 og overtalte Andreas Austlid (Kinsarviks venn) om å reise til Ørsta for å starte folkehøgskole. I 1905 reiste Kinsarvik på Austlids oppfordring til Ørsta for å bli lærer på den nye folkehøgskolen.
Kinsarvik laget først små gjenstander beregnet for turister, senere også bruksgjenstander som stoler og skap. Han dekorerte blant annet Mælands hotell i Granvin og Hotell Hardanger i Odda. Han tok etter hvert på seg flere dekorasjonsoppdrag i kirker. Fra 1907 til 1915 skar og malte han inventar til 13 kirker i området Nordfjord til Trøndelag. Han fikk livsvarig statsstipend fra 1899. I 1860-årene skrev han dikt og prosa i målbladet Svein Urædd og i Dølen redigert av Aasmund O. Vinje. Han ga fra høsten 1874 ut målbladet Måltrosten, men skrev senere for det meste i bygdeblad. Sammen med andre ungdommer startet Kinsarvik landets tredje folkehøgskole i Ullensvang i 1869. Han var dyktig felespiller og dommer under kappleik, og forsynte Edvard Grieg med stoff da Grieg drev innsamling av folkemusikk.
Kinsarvik var fra 1917 helt blind av grønn stær. Han flyttet tilbake til Kinsarvik og døde der. Lars Kinsarviks barn videreførte faget. Harald Kinsarvik var snekker, Lars Kinsarvik var maler, Marta var en dyktig rosemaler. Arne Kinsarvik var treskjærer og en dyktig maler, og dekorerte flere kirker på Nordvestlandet sammen med far og søsken.
Roger Glover
Roger David Glover (født 30. november 1945 i Brecon, Wales) er en walisisk bassist, komponist og produsent.
Familien flyttet til London i 1955 og Glover fikk interesse for musikk. I 1961 begynte han å spille bass og dannet bandet The Madisons. The Madisons ble senere til bandet Episode Six, som ga ut flere singler.
Glover ble headhuntet til det britiske hard rock-bandet Deep Purple sammen med Episode Six-vokalist Ian Gillan i 1969. Han forlot bandet i 1973. I 1974 ble han plateprodusent på heltid, og produserte plater for blant andre Nazareth, Elf, David Coverdale, Status Quo og Judas Priest. Han ga også ut soloalbumet The Butterfly Ball.
I 1978 ga Glover ut albumet Elements, og i 1979 ble han invitert med i bandet Rainbow av Ritchie Blackmore. De ga ut flere plater før Glover ga ut sitt tredje soloalbum, Mask i 1984.
Samme år ble Deep Purple gjenforent, hvor Glover fremdeles er bassist per 2021. Sammen med Ian Gillan ga Glover ut albumet Accidentally On Purpose i 1988.
Roger Glovers fjerde soloalbum, Snapshot, kom ut i 2002 og hans femte og hittil siste soloutgivelse If Life Was Easy ble utgitt i 2011.
Sony Ericsson P910i
Sony Ericsson P910i er den tredje mobiltelefonen i Sony Ericssons P-serien.
Detmold
Detmold er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 75 000 innbyggere. Byen var hovedstad i det lille fyrstedømmet Lippe fra 1468 til 1918 og så i fristaten Lippe frem til 1947. I dag er byen administrativt sete for kretsen Lippe og regierungsbezirk Detmold.
Middelalderen
Detmold ble først nevnt i 783 som Theotmalli, og i 1005 ble området (Gau) Tietmelli eller Theotmalli nevnt i skriftlige kilder. I 1263 bygget Bernard III av Lippe festningsverk rundt bosetningen der handelsruten mellom Paderborn og Lemgo krysset elven Werre. Han bygget steinmurer og ga stedet kommunerettigheter. Folketallet i 1305 ble rapportert til 305. Handelsrettigheter ble gitt i 1265, noe som førte til rask økonomisk vekst. Forsvarsverkene ble utbygd da byen ble kraftig ødelagt under en konflikt med Soest i 1447. En storbrann i 1547 ødela mer enn 70 hus.
I 1550 ble Detmold fast residens for grev Simon III av Lippe. Grevene ble promotert til fyrster i 1789, og Detmold ble værende hovedstad i det lille fyrstedømmet frem til slutten av første verdenskrig i 1918, da alle fyrstedømmene i Tyskland ble avskaffet.
Moderne tider
Under grev Friederich Adolf ble byen utvidet sørover fra 1701 og fremover. For å kunne vokse videre ble festningsmurene og vollgravene fjernet i 1720, men portene og tårnene sto frem til 1780-årene. I 1809 ble oljefyrte gatelys introdusert. I 1835 hadde byen blitt den mest folkerike i Lippe med over 4 000 innbyggere. Den vokste til 12 000 innbyggere i 1900 og over 30 000 i 1950.
Fuglekonge
Fuglekonge (Regulus regulus) er en fugl i sangerfamilien. På folkemunne kalles den også furulus. Fuglekongen er Norges minste fugl.
Kensington High Street
Kensington High Street er en gate i Kensington i det vestlige London. Den var tidligere en del av A315.
Fuglekonge
Biologi
Fuglekonge er en svært liten fugl som kun måler cirka 8,5–9,5 cm og ikke veier mer enn 4,6–7,1 g. Fjærdrakten er gulgrønn, med litt svart og litt hvitt på vingene. Hannen har gul og oransje isse med svarte kanter mens hunnens isse er gul. Nebbet er kort og spisst og brukes til å plukke insekter fra barken på trær.
Kensington High Street
I den vestlige enden går den over i Hammersmith Road nær Kensington Olympia stasjon. Den går så øst-nordøst forbi Commonwealth Institute og High Street Kensington undergrunnsstasjon. Etter å ha krysset Kensington Church Street går den østover til det sørvestlige hjørnet av Kensington Gardens, nær Kensington Palace. Den går så over i Kensington Road.
Stykket mellom Commonwealth Institute og Kensington Gardens er et populært handleområde, med både de vanlige butikkjedene og en del mer eksklusive butikker. House of Fraser grunnla et varehus der i 1870; i 2005 ble det annonsert at dette skal legges ned og blir overtatt av Whole Foods Market, en amerikansk kjede av supermarkeder.
Fuglekonge
Biologi
Fuglekongen er en aktiv og selskapelig fugl. Den lever i små flokker, ofte sammen med meiser. Den flyr fra tre til tre der den leter etter mat mens den holder kontakten med andre fugler i flokken med tynne pip.
Fuglekongen spiser edderkopper, insekter, larver og egg fra insekter som den plukker fra greiner og bark høyt oppe i tretoppene. Måten den flyr på ligner litt på en kolibri, den kan nemlig holde seg flygende foran en gren i flere sekunder.
Fuglen hekker i mars–april. De velger et sted i et tre høyt over bakken og legger redet ytterst på grenen de velger ut. Hunnen legger 8–11 egg og etter 14–17 døgn klekkes ungene ut. De forlater redet etter om lag tre uker. I Norge finnes fuglekongen i Sør-Norge og nord til Troms. Dette er egg fra underarter av Fuglekongen
Warren Sprout
Warren Austin Sprout (født 3. februar 1874 i Picture Rocks, Pennsylvania, død 23. august 1945 i Westfield, New Jersey) var en amerikansk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Sprout ble olympisk mester i skyting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som vant armégevær lagskyting med 1687 poeng foran Storbritannia med 1602. De andre på laget var Charles Burdette, Allan Briggs, Harry Adams, Carl Townsend Osburn og John Jackson. Det var ti lag som deltok og det var seks mann på hvert lag, konkurransen ble avviklet 29. juli 1912. Hver deltaker skjøt 15 skudd på hver av distansene 200-, 400-, 500- og 600 meter. Sprout skjøt totalt 276 poeng som var det svakeste resultatet på det amerikanske laget.
Irene Levin
Faglig bakgrunn og karriere
Levin ble først utdannet ved Norske Kvinners Nasjonalråds Sosialskole (1963– des. 65). I 1983 tok hun Master of Social Services (MSS) ved Bryn Mawr College i Philadelphia. I 1994 disputerte hun med dr. polit.-graden ved Universitetet i Trondheim (nå NTNU) med avhandlingen Stefamilien – variasjon og mangfold. Levin var den første lederen av Ph.d programmet i sosialt arbeid og sosialpolitikk ved Høgskolen i Oslo og Akershus, (2011-2013).
Levin arbeidet som familieterapeut ved Familievernkontoret i Akershus fra 1971-1985. Før den tid var hun ansatt ved Oslo kommune ungdomskontor, Lilleborg fritidsklubb (1969-1971). Fra 1986 til 1991 var hun tilknyttet Senter for kvinneforskning ved Universitetet i Oslo, samtidig som hun var stipendiat ved Institutt for sosialt arbeid ved Universitetet i Trondheim (nå NTNU). I 1991 ble hun ansatt som universitetslektor samme sted. I 1992 ble hun amanuensis, før hun fra 1994 ble førsteamanuensis ved UiT. I 2000 ble Levin den første kvinnelige professor ved Høgskolen i Oslo og Akershus (HiOA, senere OsloMet - storbyuniversitetet).
Levin har vært styremedlem i 12 år i Committee on Family Research (CFR) som er en del av International Sociological Association (ISA), hvorav sekretær fra 2002-2010. Fra 2001 -2009 var hun medlem av styret ved Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter, og var med å utforme den permanente utstillingen ved senteret.
Utenomfaglig engasjement
Levin har vært engasjert i formidling av jøders stilling i Norge. Hun var med å stifte den norske avdelingen av Bnei Akiva i 1959/60 og var deretter leder i mange år. Hun var også med å starte Komiteen for jødene i Sovjet i 1970 som arbeidet for russiske dissentere. Hun har bidratt til å hedre mer enn 70 ikke-jødiske nordmenn med tittelen Righteous Among the Nations fra Yad VaShem, Israels Holocaustsenter.
Familiebakgrunn
Levins foreldre flyktet selv fra jødeforfølgelsene i Norge høsten 1942. Moren var da gravid i 6. måned, og fødte datteren Irene i Norrköping i Sverige. Levins besteforeldre kom i årene rundt 1905 til Norge fra Litauen på grunn av forfølgelsene og antisemittismen i det landet. Fra Levins egen storfamilie ble 32 personer (inkludert besteforeldre) deportert og drept i Auschwitz. Levins foreldre flyktet til Sverige og ble på veien blant annet skjult av familie i deres hus i Oslo. Levins mor forsøkte forgjeves å redde faren blant annet ved å legge ham inn på sykehus. Levin snakket lite med foreldrene om holocaust og ga i 2020 ut bok blant annet basert på morens etterlatte notater.
Forfatterskap
Levin har utgitt en rekke vitenskapelige og populærvitenskapelige bøker og artikler. Under emnet holocaust i Norge har hun vært medredaktør for boken :The Holocaust as Active Memories.  Flukten: jødenes flukt til Sverige under annen verdenskrig, I året 2020 kom boken ''Vi snakket ikke om Holocaust. Mor, jeg og tausheten.'' Boken handler om forfatterens mor (Fanny Raskow) og hennes selvbebreidelse fordi hun ikke greide å redde sin far, men også om den jødiske minoritets hverdagsliv i det norske samfunn gjennom 1900- tallet. . Boke fikk god omtale ved utgivelsen. Under emnet familieforskning har hun skrevet om stefamilien,. Under emnet symbolsk interaksjonisme har hun skrevet om hverdagsliv. , . Under emnet "Sammfunnsvitenskap" har hun skrevet om sosialt arbeid.
Rheinische Landesmuseum i Trier
Rheinische Landesmuseum i Trier er et arkeologisk museum i byen Trier i delstaten Rheinland-Pfalz i Tyskland. Museet er Triers største, med mer enn 3000 m² utstillinger, og Triers fortid som romersk provinshovedstad er hovedtemaet. Museet viser også temporære utstillinger fra andre temaer enn arkeologi. I november arrangeres en regional vinfestival i museets lokaler.
Utstillinger
I utstillingene finner man tallrike arkeologiske funn fra romertiden, både fra byen Trier, og fra Mosel-regionen. En stor bymodell viser Trier i sin glanstid som grenseby i Romerriket. Spesielt fremheves en gullskatt på 2558 romerske gullmynter funnet i 1993 under arbeid med et underjordisk garasjeanlegg i byen. I museet finnes også en skulptur av en båt med vintønner fra byen Neumagen, denne skulpturen brukes i mange sammenhenger for å fortelle historien om vindyrking og vinproduksjon i Moseldalen.
Hjem til jul (album)
Hjem til jul er et julealbum med Doodle Bugs, utgitt i 1991.
Sony Ericsson P990i
Sony Ericsson P990i er den fjerde mobiltelefonen i Sony Ericssons P-serie og kjører operativsystemet SymbianOS 9.1 UIQ 3.0.
P990i har to kameraer, et 2 megapiksler med autofokus og fotolampe bak, og et VGA kamera foran til videotelefoni over UMTS/3G nettverk.
De første prototypene var vist i oktober 2005, men modellen kom ikke for salg for i august 2006.
Judith Gram Skarland
Judith Gram Skarland (1889–1958) var en norsk politiker (H) og gymnaslærer i Trondheim.
Mignonnes
Mignonnes er en fransk dramafilm fra 2020, skrevet og regissert av Maïmouna Doucouré.
Judith Gram Skarland
Hun vokste opp i et borgerhjem i Kristiania. Hennes far Hjalmar Gram var grossist i firmaet Caspary & Joerges.
Mignonnes
Handling
Amy, en 11 år gammel jente opprinnelig fra Senegal, bor sammen med hennes mor Mariam og to yngre brødre i en liten leilighet i et av de fattigste nabolagene i Paris. Hun blir hjelpeløst vitne til at moren lider, samtidig som hennes polygyne ektemann planlegger å gifte seg med en annen kone. Amy er heller ikke interessert i salah eller islamsk kultur som hennes familie forsøker å innprente i henne fra ung alder.
Judith Gram Skarland
Hun tok lærerutdannelse og hadde studieopphold i England og Tyskland. Ved siden av studentforeningsarbeid var hun religiøst interessert. Hun var oppdratt som lutheraner, men ble katolikk i 1922.
Leucothoe incisa
Leucothoe incisa er en art innenfor familien Leucothoidae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder.
Jorge Marco de Oliveira Moraes
Jorge Marco de Oliveira Moraes (født 28. mars 1996) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for Sociedade Esportiva Palmeiras.
Norsk Lokalradioforbund
Norsk Lokalradioforbund forkortet NLR, er en medlemsbasert interesseorganisasjon for lokalradiostasjoner i Norge.
Spurvefugler
Spurvefugler (Passeriformes) er den største ordenen i gruppen moderne fugler (Neoaves). Den inneholder omkring 6 592 arter, hvorav cirka 100 hekker i Norge. Spurvefuglenes nærmeste slektninger er papegøyefuglene (Psittaciformes).
Norsk Lokalradioforbund
Da nærradio ble etablert som en prøveordning i 1982 ble det opprettet et fellesutvalg for norske nærradioer. Fellesutvalget ble omdannet til Norsk Nærradioforbund i 1985 og på landsmøtet i Kristiansand i 1996 ble det vedtatt en navneendring til Norsk Lokalradioforbund. NLR har hovedkontor i Kristiansand og organiserer over 100 lokalradioer. NLR er medlem av Norsk Presseforbund.
Mignonnes
Handling
Amy blir i steden fascinert av hennes ulydige nabo Angelica og hennes venner som kaller seg for "The Cuties" er opptatt av dansing og koreografi, som står i skarp kontrast til Mariam og familiens religiøse skikker. Etter en ydmykelse på skolen publiserer Amy et fotografi av hennes egen vulva på Internett, noe som gjør at hun raskt blir utstøtt blant venninnene sine. "The Cuties" forbyr henne å opptre sammen med dem i en danse-konkurranse, og erstatter henne med tidligere medlem Yasmine. Moren hennes skjeller henne også ut. Men Amy skyver Yasmine inn i en kanal, så "The Cuties "har ikke noe annet valg enn å tillate Amy å danse sammen med dem igjen ved konkurransen.
Norsk Lokalradioforbund
Daglig leder fra november 2015 er Pål Lomeland.
Styre
Fra 2018 består styret av:
Judith Gram Skarland
Hun hadde sine første år i læreryrket ved Nordstrand middelskole.
Hun giftet seg i 1923 med Per Skarland, direktør ved Trondheims handelsgymnasium. Hun begynte samtidig som norsk- og tysklærer ved denne skolen. De fikk to barn før de skilte lag i 1944.
Judith og Per Skarland delte forkjærligheten for tysk kultur, men opptrådte ulikt under den tyske okkupasjonen av Norge. Per Skarland meldte seg inn i NS og spilte en sentral, men ifølge vitner passiv rolle i Trondheims skolevesen under okkupasjonsstyret. Han ble dømt i landssvikoppgjøret. Judith Gram Skarland var på sin side aktiv i Norske Kvinners Frivillige Verneplikt før okkupasjonen og deltok i motstandsbevegelsen.
Judith Gram Skarland var medlem av Trondheim bystyre og formannskap fra 1934 til 1946, formann i Trondheim Høyrekvinners Klubb fra 1934 og formann i Høyrekvinners Landsforbund fra 1937 til 1946.
Spurvefugler
Biologi
Typisk for spurvefuglene er at hver art har en helt særegen og gjenkjennelig måte å vokalisere på. Hos mange av artene kan vokaliseringen være vakker og kalles da gjerne sang, men på langt nær alle artene har like vakker vokalisering. Hannfuglene synger imidlertid for å forsvare sitt territorium og for å tilkalle seg en make.
Hos spurvefuglene har foten tre tær som peker framover og én som peker bakover. Baktåen kommer sammen med foten i samme høyde som framtærne. Dette favoriserer disse fuglenes evne til å vagle seg på greiner og lignende. Derfor kalles foten en sittefot, selv om mange av artene også har en fot som er tilpasset både det å gå og å løpe på bakken. Foten hos spurvefuglene er faktisk mer karakteristisk for artene enn sangen. Derfor kaller noen også spurvefuglene for vaglere. Hos andre fugleordener er nemlig tærne arrangert annerledes på foten.
Det er stor variasjon mellom de ulike artene i denne gruppen. I Norge er den fysisk minste arten fuglekonge, som typisk veier cirka fem gram. Den største er ravn, som er 300 ganger tyngre.
Spurvefuglene spiser både frø, frukter, insekter og smådyr. De har et mangfold av nebbtyper og vingeformer, som forteller om variasjon i næring og ulike måter å finne maten på.
Nyklekt avkom av spurvefugler er såkalte reirboere (motsatsen er reirflyktere). I det ligger det at avkommet ikke er istand til å flykte reiret da de klekkes, slik noen fugler i andre ordener kan. Ungene klekkes nakne, blinde og totalt hjelpeløse, og er fullstendig avhengig av å bli matet av foreldrene til de blir store nok til å forlate reiret. Avføringen til avkommet er pakket inn i en membran, som gjør det lettere for foreldrene å fjerne og holde reiret rent.
Evolusjon
Neoaves separerte i to linjer for cirka 79,6 millioner år siden. Den ene ledet fram til Passeriformes (spurvefuglene), den andre til Falconiformes, Charadriiformes, Procellariiformes, Gaviiformes, Ciconiiformes og Sphenisciformes. .
Systematikk
Passeriformes (spurvefugler) utgjør ifølge HBW Alive 6 592 arter, og er med det den største gruppen med fugler, selv om antallet varierer mellom ulike kilder. Artene fordeler seg i 1 358 slekter og 138 familier. V. A. Payevsky hevdet i en forskningsrapport publisert i 2014 at det var cirka 5 740 arter, mens Edwards & Harshman (Tree of Life Web Project) hevdet i 2003 at det var omkring 5 300.
Passeriformes inndeles i tre underordener og Acanthisitti er søstergruppen til alle andre spurvefugler (Eupasseres), som deles inn i Tyranni og Passeri.
Inndelingen under i hovedsak Aggerbeck et al. (2013) og Jarvis et al (2014), men kan i henhold til del Hoyo & Collar (2016) alt være utdatert.
1738
1738 (MDCCXXXVIII) i den gregorianske kalender var et år uten skuddag som begynte på en onsdag.
Drageskip
Drageskip var vikingskip (langskip) med et utskåret dragehode i stavnen for å markere statusen til kongen eller høvdingen som skipet tilhørte. De fleste langskipene hadde ikke dragehode.
Også andre dyrehoder er kjent. Olav Haraldssons skip «Visunden» fikk sitt navn fra det forgylte visundhodet (dvs. bisonhode) i stavnen.
I Olav Tryggvasons saga omtales «Ormen Lange» som «''en drage, gjort etter mønster av Ormen som kongen hadde hatt med fra Hålogaland; men skipet var meget større og i alle deler gjort med mer omhug. Dette kalte han Ormen Lange, men det andre ble hetende Ormen Skamme.''»
I Håkon Håkonssons saga omtales at kongens skip het Dragen. Det beskrives som utstyrt med forgylte hoder og 25 rorbenker.
Den 68. Primetime Emmy Award-utdelingen
'''Den 68. Primetime Emmy Award-utdelingen''' hedret de beste TV-programmene med sendetid om kvelden som ble sendt på amerikansk fjernsyn fra 1. juni 2015 til 31. mai 2016. Academy of Television Arts & Sciences delte ut prisene. Utdelingen ble holdt 18. september 2016 i Microsoft Theater i Los Angeles i California og ble direktesendt på TV-kanalen ABC. Komikeren Jimmy Kimmel var programleder for kvelden.
Miniserien The People v. O.J. Simpson: American Crime Story vant fem priser, blant annet beste miniserie. Dramaserien Game of Thrones vant tre priser, blant annet beste dramaserie. Den slo dermed prisrekorden til komedieserien Frasier. Frasier har vunnet til sammen 37 Emmy-priser, mens Game of Thrones har vunnet 38. Denne rekorden gjelder kun for fiktive TV-serier; Saturday Night Live har den totale prisrekorden på 50 Emmy-priser. Komedieserien Veep vant beste komedieserie, og hovedrolleinnehaveren Julia Louis-Dreyfus vant en Emmy for beste kvinnelige hovedrolle i en komedieserie for femte år på rad.
Denne listen tar ikke for seg Creative Arts-utdelingen, som også inngår under Primetime Emmy Awards, men som har adskilte utdelinger.
Kaffetorsk
Kaffetorsk er en betegnelse på torsk (skrei og kysttorsk) fanget under Lofotfisket som i usløyd tilstand veier minst 30 kg. Uttrykket ble lansert av avisen Lofotposten, som deler ut ett kilo kaffe og diplom til alle fiskere som melder inn torsk på denne størrelsen under det årlige sesongfisket ved Lofoten og Vesterålen.
Opprinnelsen til begrepet var i 1958, da Lofotposten første gang utlyste en konkurranse med kaffe i premie til den fiskeren som meldte inn ukas største torsk. Andre uker under den sesongen premierte avisen også andre rekorder, som yngste og eldste fisker, og den høyeste fiskeren. Fra og med sesongen 1959 var konkurransen om ukas største torsk en fast spalte i avisen under tittelen «Ukens kaffepris». Selve ordet kaffetorsk ble første gang brukt i avisen i 1966. På 1990-tallet gikk avisen over til å premiere alle innmeldte torsker på minst 30 kg.
Som en kuriositet kunne Lofotposten i februar 1998 melde om en «kaffelange» på 29 kg.
Rekorden for beste «kaffetorskår» ble satt i 2016, da avisen delte ut 489 kg kaffe. I januar 2020 meldte Fiskeribladet at mengden stor torsk var på vei ned, på grunn av at det var lite igjen av de store årsklassene av torsk fra 2004, 2005 og 2006. Likevel var 2020-sesongen den nest beste i statistikken, med 366 kaffetorsker.
Undersøkelser av en otolitt (ørestein) fra en 145 cm lang og 31,5 kg tung kaffetorsk i 2015 viste at fisken var 18 år gammel.
I 2020 ga Lena Lindahl ut barneboka Kaffetorsken, hvor dette begrepet er en hovedsak. Begrepet «kaffetorsk» er også nevnt i Morten A. Strøksnes' bok Havboka (2016), og den britiske forfatteren Robert Macfarlane nevner kaffetorsk i sakprosaboka Underland: A Deep Time Journey (2019).