cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kampene i Enningdal
Kampen ved Prestebakke 10. juni
Første kolonne ble ledet av Huitfeldt, og skulle gå landeveien rett på stillingene ved Prestebakke. Andre kolonne gikk nord for Ørsjøen og sørover langs østsiden av den, og så i ryggen på de svenske stillingene. Lederen her var løytnant Tambs. Tredje kolonne under løytnant Magnussen gikk i båtene ved Ystehede og kom fram til Berby senere enn forutsatt, etter kl. 01.00. Han åpnet ild med de lette kanonene han hadde med, og øyeblikket etter gikk alarmen på Berby og Ende. Adlersparre trakk soldater fra Prestebakke sørover mot Berby, men Magnussen og hans menn hadde da gått tilbake i båtene.
Omtrent samtidig kom Tambs og hans folk i stilling øst for Prestebakke. Litt senere var hovedstyrken til Huitfeldt på plass. På avtalt tidspunkt, kl. 02.30 angrep de fra begge kanter. Angrepet kom fullstendig overraskende på svenskene. De norske gikk på med bajonetter. Noen av svenskene tok tilflukt i kirken, andre fikk samlet seg og flyktet sørover mot Ende. De gikk rett på løytnant Heide og hans folk. De hadde gått i stilling og sperret veien.
Svenske tap var 94 døde og sårede, 361 fanger. Norske tap innskrenket seg til fire drepte, og seks hardt sårede. Huitfeldt satte igjen en feltvakt ved Prestebakke. Den ble den 14. juni overfalt av en overmektig svensk styrke som tok igjen stillingen.
Kampen ved Berby 12. september
Etter kampen ved Prestebakke stilnet forholdene. Enkelte spredte sammenstøt var det, men de hørte til sjeldenhetene. Ved Berby lå major Andreas Samuel Krebs som hadde kommando over de norske forpostene på det sørligste avsnittet i Enningdalen. Det var omtrent 200 norske soldater her. Berby ligger ved daværende hovedvei fra Halden over grensen til Bullaren. Her kommer også en mindre vei inn fra vest, som via Håvedalen leder ned til Skee i Bohuslän. Veiene møttes ved Øgarden rett sør for Berby gård.
12. september 1808 kl 7:30 om morgenen kom en jeger løpende og ropte at han hørte signalskudd fra fienden. Der var tett tåke, men nordmennene kunne se lysglimtet hver gang et svensk skudd ble fyrt av. Fra kl 10 lettet tåken, og det ble klart solskinn resten av dagen. Major Krebs ga ordre om tilbaketrekning over elven. Hestene foran den ene kanonvognen ble skremt, og vognen veltet foran de fremrykkende jegerne fra Båhuslen. Den svenske lederen, løytnant Braun, ble dermed hardt såret. I forvirringen unnslapp nordmennene, men kanonene måtte de la stå igjen. Flere måtte vasse eller svømme over elven. Målet for svenskene var herregården Berby, siden den var norsk hovedkvarter. Slaget konsentrerte seg derfor om Berby bro. To ganger forsøkte svenskene å storme den, men den norske våpenilden var for sterk.
De første svenske soldatene viste seg på veien fra Skee. De ble stoppet av kaptein Brun med en avdeling bergenske grenaderer. Krebs sendte løytnant Rustad med en tropp sørover hovedveien til Enningdal bro, der han støtte på 500 mann under major Grönhagen. Rustad holdt stand en stund, men måtte til slutt svømme over elva for å komme tilbake mot Berby. Nå var Krebs kommet fram til veikrysset ved Øgarden. Det ble harde kamper. Svenskene forsøkte flere angrep, men klarte ikke å komme gjennom det norske forsvaret.
Omtrent kl. 12.00 kom den svenske øverstkommanderende, oberst Posse, fram, og foreslo våpenstillstand. Krebs var ikke interessert i det, men gikk til slutt med på en halv times opphold i kampene. Da den halve timen var gått, var svenskene allerede på vei hjem, så langt at Krebs ikke hadde sjanse til å ta dem igjen.
Både norske og svenske kilder er enige om at nordmennene vek, helt til de fikk bitt seg fast bak steinmuren og i grøften ved Berby bro. Det var da Posse foreslo våpenhvile. Svensk militærledelse kritiserte ham etterpå sterkt for ikke å ha utnyttet overtaket sitt bedre. Det ble påstått fra svensk side at Posse bare hadde brukt kampen som våpentrening for soldatene sine. I så fall ble det et dyrt eksperiment som kostet ham fire offiserer og 44 sårede og falne soldater. Det meste av ammunisjonen var også oppbrukt. For å bevare ansikt sendte han en underordnet offiser for å forhandle med major Krebs, som befant seg et stykke unna for å hindre svenskene i å krysse elven på en flytebro nordmennene hadde lagd. Krebs red dem i møte på svensk side av broen. De norske soldatene strømmet til og slo krets om de to partene. Den svenske obersten sa til Krebs at han hadde tenkt å spise laks på Berby i dag, men «I har stærke folk», så han var kommet på andre tanker. Bergenhusingene hadde mistet flest; de var ukjente med terrenget og hadde ikke forstått å utnytte det.
Nå måtte døde og sårede samles opp. På norsk side var ni falt. Ved kirkene i Volda og Ørsta er det reist bautastein med navn på dem som falt eller døde av «vondeliding» som der står. De største tapene kom ikke under slaget, men utpå senhøsten 1808 og ettervinteren 1809 da kulde og sult meldte seg. Etter noen måneder i felten var klærne slitt i filler. Undertøy fantes ikke; nakne huden syntes mellom fillene. Skoene ble surret fast med rep eller vier. Så kom frostskadene. Soldatene var ankommet i godt hold; nå var 100 syke av 187. Mange av disse unge mennene bukket under. Grensevakten i streng kulde var hardt; soldatene hadde ikke annet ly enn et skjul de fikk satt opp mot en fjellhammer. De var iblant så stivfrosne at de knapt kunne røre seg, og måtte ta bajonetten til hjelp for å løsne støvlene fra føttene.
Da de kom tilbake til Bergen i februar 1811, hadde bataljonen mistet 154 døde. Flere døde av sykdom enn av krigshandlingar. En av de som hadde deltatt i slaget ved Berby, var John Jakobsen Lothe fra Eid. John Lothe ble boende i Bergen. Han skrev vers og viser, den mest kjente skrev han i 1811 på hjemveien vestover. Visen handler om hærtoget i Østfold og ble første gang trykt i Kristiansand samme år. Visen har 47 vers og ble kjent som «Jo Lothe-visa».
Emilie K. Beck
Emilie Kilstad Beck (født 23. juni 1991 i Fredrikstad) er en norsk regissør, og tidligere skuespiller og programleder. Hun er barnebarn til idrettsmotivatoren og foredragsholderen Frank Beck (1927-2014).
I 2017 fullførte hun utdannelsen som dokumentarfilm-regissør ved Høgskolen i Lillehammer og har en mastergrad i fiksjonsregi fra Den Norske Filmskolen, i kull 2 som ble uteksaminert i 2020.
Fra 2016 var Beck programleder i TV-serien Stuck for Aftenposten. I denne serien møtte hun barnebruder i Asia og Latin-Amerika gjennom to sesonger. Serien er lansert i over 70 land. Stuck ble nominert til Gullruten for årets dokusåpe i 2017.
Beck ble nominert til Plans jentepris i 2016 for sitt arbeid mot barneekteskap, og vant i 2018 Hans Christian Ostrøs minnepris for kulturell brobygging og for sitt engasjement innenfor menneskerettigheter.
I mars 2020 fikk hun tildelt Statens kunstnerstipend. I 2022 debuterte hun med sin første langfilmdokumentar No place like home med filmselskapet Indie Film, som hadde verdenspremiere på CPH:dox
Emigrantvisa
«Emigrantvisa» eller «I Tinn i Telemarken min vugge sto» er et skillingstrykk. Denne emigrantvisa ble presentert i visespalten til Alf Prøysen i «Magasinet for alle» i 1957.
Teksten
1.I Tinn i Telemarken engang min vugge sto, i gamle Gausetbygden under Sortefjellets fot, der svant min barndomsdage i trange husmannskår, dog glad jeg ser tilbake på disse kjære år.
2.Den lille simple stuen som mellom stene står, hvor jeg tilbrakte livet i mine barneår, der har jeg kjære minner fra livets skjønne vår som aldri mer man finner i livets eldre år.
3.Der har jeg ryddet stene, der har jeg plukket bær, og ingen plett på jorden kan blive meg så kjær. Og der som huringutten jeg gjette fe og sang og titt jeg kunne falle når jeg på tresko sprang.
4.Og når så sneen dekket vår kjære Norges jord, jeg ski på foten satte og ut for bakken fór, og mangen kolbøtte jeg der i bakken slår omkring vår lille hytte som opp i åsen står.
5.Min hu den sto til jakten den største lyst det var jeg riflen tok på nakken og så til skogs det bar, og flere elg og bjørne for riflen min har falt, ja endog lure Mikkel ham gikk det også galt.
Howard S. Olson
Howard S. Olson (født 18. juli 1922, død 1. juli 2010) var en amerikansk professor i teologi og salmedikter.
Emigrantvisa
Teksten
7.Til det kjære gamle høyfjell dit dro jeg mangen gang, for ørreten at trekke i Reksjøens klare vann, der har jeg plukket multer den hele dagen lang, den frukten neppe finnes i noe annet land.
Howard S. Olson
Olson to utdannelsen sin på Gustavus Adolphus College og Augustana Seminary før han ble ordinert i 1946. Han tok senere en Ph.D. ved Hartford Seminary i 1965. Både fra Gustavus Adolphus College og Hartford Seminary fikk han senere æresutmerkelser.
Emigrantvisa
Teksten
8.Men disse glade dage de snart en ende fikk, og livet med sitt alvor meg snart i møte gikk, og snart jeg kunne se at en fattig husmannssønn, vil alltid fattig blive og slave for sin lønn.
Howard S. Olson
Fra 1946 til 1988 jobbet han som prest og professor i Tanzania. Han underviste på det teiologiske fakultetet Makumira i Tanzania, og var gjesteforeleser på en rekke andre fakulteter.
Emigrantvisa
Teksten
10.Så sagde jeg farvel til min gamle far og mor, og så til slekt og venner som rundt i bygden bor. Og så et blikk jeg kastet på Atrå kirkegård og ærlig må jeg tilstå jeg fellede en tår.
Howard S. Olson
Olson skrev mye, og blant det han skrev er seks utgaver av salmebøker på swahili. Selv oversatte og skrev han mange salmer, og en av hans oversettelser finnes blant annet i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013.
Emigrantvisa
Teksten
11.For der min kjære fader er lagt til hvile ned, Gud fader ham velsigne og giv ham evig fred. Og hjelp oss Gud og Fader ja alle hver og en at alle vi kan samles hos deg i himmelen.
12.Og der ved faders side der hviler søstre to, ja og en liten broder er gått til evig ro. I Atrås gamle kirke som står der like ved jeg døpt er, konfirmeret o minnerike sted.
14.Vi elleve dage seilte i horisonten blå, inntil vi onkels rike i horisonten så. Og reisen var en lysttur, ja likt et gjestebud inntil vi nået landet hvortil vi vandret ut.
15.På denne jorden spredtes vi om i øst og vest men Gud har det jo skikket og vet hva som er best. Når tiden her er omme, han samler alle inn som røsten hans vil kjenne til Gud i himmelen.
16.Nu takk da Gud og fader for følge over hav ja følg meg gjennom livet inntil jeg går i grav. Og da når livsens klokke det siste slaget slår Gud gi min sjel hos deg en evig hvile får.
Gunnar Christie Wasberg
Gunnar Christie Wasberg (født 21. februar 1923 i Brunlanes, død 27. januar 2015 i Helgeroa ) var en norsk historiker, filosof og tidligere førstebibliotekar ved Universitetsbiblioteket i Oslo (1967–1989).
Han tok doktorgraden ved Uppsala universitet i 1963 med avhandlingen Forsvarstanke og suverenitetsprinsipp.
Wasberg arbeidet ved Universitetsbiblioteket i Oslo som universitetsbibliotekar, førstebibliotekar og fagreferent i historie, avbrutt av gjesteprofessorat ved University of Wisconsin/Madison. Han hadde dessuten andre opphold som forsker og gjesteforeleser ved en rekke universiteter i Europa og USA.
Wasberg har utgitt i bokform mange arbeider om historiefilosofi, politisk idéhistorie, industri- og sjøfartshistorie, pressehistorie, militærhistorie og lokalhistorie, de fleste om Larvikdistriktet. Han har utgitt flere arbeider i innenlandske og utenlandske tidskrifter, kongressinnlegg, forskningsrapporter og mange kronikker og bokanmeldeser i aviser, spesielt i Aftenposten.
Han var medlem av Det Norske Akademi for Språk og Litteratur. Han mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 2007.
Wasberg var styremedlem og formann i Pressehistorisk Arkiv (Norsk pressemuseum) og styremedlem i Föreningen Nordiska Papperhistoriker. Han var medlem av blant annet Internasjonal Assosiation of Paper Historians, medlem i Comité Internasjonal de la Seconde Guerre Moniale, Carl Johans Förbundet-Uppsala, Kirkiehistorisk Samfunn og Collegium Medivale.
Han ble æresmedlem av Nordisk Papperhistorisk Förening, Larvik og Omegns Museumsforening, Brunlanes Historielag, Lardal Historielag og Istituto del Sacro Romano Impero.
Dukat
Etymologi
Navnet dukat er kommet til norsk via tyske Dukaten, fra middelalderlatin ducatus, «mynt», opprinnelig dux (genitiv ducis), «hertug», fra urindoeuropeisk rot *deuk-, «å lede».
Navnet kommer av at innskriften på de eldste myntene av denne typen, preget i Venezia, sluttet med ordet ducatus. Det synes som om navnet kan peke tilbake til navnet eller mynten til Roger II av Sicilia, hertug av Puglia, som først, rundt 1140, utstedte mynter. Den bysantinske keiser Konstantin X Dukas hadde den greske formen doux preget på sine mynter i løpet av hans styre (1059-1067). Doge, betegnelsen på Venezias statsoverhode eller leder, er avledet fra latin dux, «hertug». Dukat hadde opprinnelig betydningen «hertugens mynt».
Gulldukat av Venezia
På 1200-tallet importerte venetianerne varer fra Østen og solgte dem med fortjeneste nord for Alpene. De betalte for disse varene med bysantinske gullmynter, men da den bysantinske keiseren Mikael VIII Palaiologos støttet et opprør kalt de sicilianske vesperne i 1282, degraderte (reduserte graden av edel metall) han myntenheten hyperpyronen. Det var bare én i en serie av degraderinger av hyperpyronen, og det pilitiske organet i Venezia, Mazor Consegio, svarte med sin egen mynt av rent gull i 1284.
I 1252 innførte Firenze og Genova henholdsvis gullflorin og genovino, begge på 3,5 gram 98,6 % fint gull; florinen gikk foran dukaten som Vest-Europas første standard gullmynt. Venezia modellerte størrelsen og vekten på deres dukaten etter florinen, med en liten økning i vekt på grunn av forskjeller i de to byenes vektsystemer. Den venetianske dukaten inneholdt 3,545 gram 99,47 % fint gull, den høyeste renheten middelaldersk metallurgi kunne produsere.
Venetianske utforming av dukater fulgte de til sølvgrossi, som var av bysantinsk opprinnelse. Forsiden viser dogen av Venezia som kneler foran evangelisten Markus, skytshelgen for Venezia. Markus holder evangeliet, som er hans vanlige attributt, og presenterer en gonfalon til dogen. Skriftforklaringen til venstre identifiserer helgenen som S M VENET, det vil si sankt Markus av Venezia, og forklaringen til høyre identifiserer dogen, med tittelen DVX i feltet. På baksiden står Kristus blant et felt med stjerner i en oval ramme. Den omvendte forklaringen er den samme som på Roger IIs dukater: Sit tibi Christe datus quem tu regis iste ducatus.
Etterfølgende doger fra Venezia fortsatte å slå dukater, og endret bare navnet deres på forsiden. Dukaten hadde en variabel pris mot den venetianske sølvliren, og nådde 6,2 lire eller 124 soldi innen 1470. På dette tidspunktet dukket det opp en dukat verdt 124 soldi som en ny sølvbasert regneenhet for å oppgi lønn og kostnader. Fortsatt verdiforringelse av sølvvalutaen i løpet av 1500-tallet gjorde imidlertid at gulldukaten var verdt mer enn 124 soldi. På dette tidspunktet måtte dukatens valuta på 124 soldi skilles fra den høyere verdsatte dukaten i gull, og sistnevnte ble til slutt kalt ducato de zecca, dvs. myntens dukat, som ble forkortet til zecchino og forderve til sekin, italiensk zecchino, gullmynt på 3,5 gram som ble preget i La Zecca, myntverket i Venezia i 1284. Den ble i daglig tale kalt dukaten.
Leonardo Loredan, den 75. doge, utvidet mynten med en halv dukat og påfølgende doger la til en fjerdedel, og forskjellige multipler opp til 105 dukater. Alle disse myntene fortsatte å bruke utformingen og vektstandardene til den opprinnelige dukaten fra 1284. Selv etter var det et vanlig trekk ved vestlige mynter, utstedte Venezia dukater fram til Napoléon Bonaparte erobret og avsluttet den venetianske republikken i 1797.
Dukat i Norge og Danmark
Første norske dukat ble preget i Christiania i 1660-årene under Fredrik III. Dukater ble også preget under Christian V. Det var imidlertid få dukater som ble preget i Norge, så man brukte for det meste danske dukater. I Norge var en dukat verd to riksdaler. Utviklingen av kurantdaler og speciedaler resulterte også i to forskjellige dukater: kurantdukat og speciedukat.
Valører: 4 dukat, 3 dukat, 2 dukat, dukat, 1/2 dukat.
Som en kuriositet, lot kronprins Fredrik (senere Fredrik VI), i forbindelse med sin reise til Norge i 1788, slå en 20-dukat i gull som reisemynt. Dukater var forholdsvis lette, og derfor enkle å ta med deg. Av samme grunn ble de også sendt i brev.
Det nederlandske skipet «Akerendam», tilhørende Det nederlandske ostindiske kompani, oppkalt etter et gods i havnebyen Beverwijk, hadde 40 kanoner. Skipet var på 44 m og med 280 tonns drektighet, havnet i en storm i Nordsjøen. «Akerendam» drev inn mot Sunnmøre da sjøstormen gikk over til snøstorm. Skipet endte sin ferd ved øya Runde, den siste store hindringen før Ålesund. Ved Rikejøtta ble skipet knust den 8. mars 1725 , og ingen av mannskapet på 200 overlevde. Den såkalte Rundeskatten ble oppdaget 6. juli 1972 av de tre sportsdykkere som fant nærmere 57 000 mynter, hvorav 6624 gullmynter, resten sølv. Året etter ble stedet undersøkt av Bergens Sjøfartsmuseum. Over 400 ulike mynttyper ble funnet, hvorav omtrent femten var ukjente til da. Verdien ble da anslått til en plass mellom 30 og 40 millioner norske kroner.
Jegeredderkopper
Jegeredderkopper, Sparassidae, er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører undergruppen Entelegynae i gruppen Araneomorphae. De store, brune edderkoppene som av og til kommer inn til landet med bananer og annet frukt tilhører gjerne denne familien.
Utseende
De fleste er store til meget store, langbeinte, ofte brune arter. Kroppen er tilsynelatende hårløs. Smaragdedderkopp (Micrommata virescens) er den eneste arten som forkommer utendørs i Norge, er umiskjennelig: hunnen er gressgrønn (eneste norske edderkopp bortsett fra hjulspinnere med denne fargen), hannen er olivengrønn, bakkroppen rød med to gule striper. Øynene står på to rader med fire i hver, og har gjerne en lys ring rundt hvert øye. De lange beina krummer alle forover, de to fremste parene er lengre enn de to bakerste.
Levevis
De er nattaktive jegere som ikke bygger fangstnett. Noen av artene kommer ofte inn i hus, andre blir ofte importert til Europa med bananklaser. Noen arter har blitt spredt over store deler av verden med handelsvarer. De er ikke farlige for mennesker selv om bittet til de store artene kan være noe smertefullt og muligens forårsake forbigående opphovning, kvalme og svimmelhet. Imidlertid kan de ligne på de svært farlige, søramerikanske edderkoppene i slekten Phoneutria (Ctenidae).
Disse edderkoppene jakter på insekter, for eksempel kakerlakker, og regnes derfor å være nyttige. De store artene kan også ta små øgler. De kan bevege seg svært raskt i en mellomting mellom hopp og løping. De beveger seg lett både fremover, bakover og til sidene og er derfor vanskelige å fange.
Hunnene vokter over eggene sine som de gjerne bærer med seg i en sekk av silke, og er da svært aggressive.
Utbredelse
Familien er utbredt i alle verdensdeler, men mest i tropiske og subtropiske områder. Særlig er det mange arter i Australia.
Systematisk inndeling / europeiske arter
Familien blir delt inn i over 80 slekter, bare de som forekommer i Europa er nevnt under.
Arkeologiåret 1720
Arkeologiåret 1720 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1720.
Erik Johansen (fotballspiller)
Erik Johansen (født 16. april 1940 på Gjøvik, død 20. november 2000) var en norsk fotballspiller. Johansen fikk 39 landskamper for i perioden 1961-69, med totalt ni skåringer. Han ble norgesmester med Gjøvik/Lyn i 1962. Johansen spilte for Gjøvik-klubben til 1966, da han gikk til Skeid.
Svømming under EM i svømmesport 2021 – 400 meter fri kvinner
400 meter frisvømming kvinner er en svømmeøvelse som ble arrangert under Langbane-EM i svømming 2021 i Danube Arena i Budapest, Ungarn. Øvelsen blir svømt den 23. mai 2021.
Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens-, europa- og mesterskapsrekord som følger:
Forsøksheat
Forsøksheatene startet 23. mai kl 10:24.
Finale
Finalen ble avholdt 23. mai kl. 19:05.
Petit Larousse
Le Petit Larousse Illustré, vanlig kjent som Le Petit Larousse (franks uttale:: ​[lə pə.ti laʁus]), er en franskspråklig ensyklopedisk ordbok utgitt av Éditions Larousse. Den første utgaven kom i 1905, redigert av Claude Augé som tidligere hadde stått for Augé's Dictionnaire complet illustré (1889). Ettbindsordboken var todelt: en del med alminnelige ord og en om substantiver. Petit Larousse fra 2006 (utgitt 2006) omfatter 150 000 definisjoner og 5 000 illustrasjoner. Der er også utgitt italienske og spanske utgaver.
Forlagets stifter Pierre Larousse hadde som motto: «Jeg sår for alle vinder» ("Je sème à tout vent"), noe som går igjen i at bøkene er utstyrt med bilde av en kvinne som blåser løvetannfrø.
Den fåes i dag som:
Helmut Schlesinger
Helmut Schlesinger (født 4. september 1924 i Penzberg) er en tysk bankmann. Schlesinger var i en periode fra 1991 til 1993 president for Deutsche Bundesbank.
Rana kraftverk
Rana kraftverk er et vannkraftverk ved Mo i Rana i Rana kommune i Nordland fylke.
Kraftverket utnytter fallet fra inntaksmagasinet Store Akersvatnet til Ranelva. Store Akersvatn reguleres mellom 523 og 480 moh.
Det overføres vann fra magasinene Kallvatnet (reguleringshøyde 564-521 moh), Gresvatnet (595-592) og Kjennsvatnan (527-520 moh). I tillegg hentes det vann fra tre bekkeinntak i fjellet ved Okstindbreen. Kjensvatn kraftverk er bygget i overføringstunnelen mellom Gressvatn og Kjensvatn.
Randalselva, Andfjellbekken, Daudmannselva, Blerekelva, Virvasselva overføres også til kraftverket gjennom lange tunneler.
Tverrvatn pumpestasjon
Vannet i Tverrvatnet blir pumpet opp til Sauvassåga, hvor det er inntak til overføringstunnelen mellom Kallvatnet og Akersvatnet.
Pumpen trekker 1,2 MW, årlig strømforbruk er 3,6 GWh.
Det er installert fire francisturbiner på totalt 500 MW. Midlere årsproduksjon er på 1975 GWh.
Kraftverket er Nord-Norges nest største kraftverk målt i produksjon, etter Svartisen kraftverk.
Eier er Statkraft.
Fra 2004 og 15 år frem i tid ble 65% av produksjonen utleid til det finske konsortiet Etalä-Pohjanmaan Voima Oy og Kymppivoima Tuatanto Oy. Avtalen hadde en verdi på ca 3 milliarder kroner hvorav 2,2 milliarder var betaling for kraft og resten var betaling for drift og vedlikehold.
Kraftverket er under rehabilitering i perioden 2017 til 2026, til en kostnad på 800 millioner. Forbedret virkningsgrad vil gi 40 GWh økt produksjon.
Sandnes Judoklubb
Sandnes Judoklubb er en judoklubb i Sandnes kommune i Rogaland.
Historikk
Klubben ble etablert i 1980 av Harald Monsen.
I 2009 ble Islam Shaipov fra klubben Norges beste utøver i klassen for ungdom under 15 år uavhengig av vektklasser.
I 2010 opprettet klubben, i samarbeid med flere andre kampsportklubber i kommunen, Sandnes Kampsportsenter og stifter av klubben, Harald Monsen, fikk Rogaland-idrettens ærespris.
I 2012 ble klubben tredje beste klubb i Norgescupen.
Flashback (New Jordal Swingers)
Flashback er en samleplate med New Jordal Swingers, utgitt i oktober 1977.
En fin familie
«En fin familie» er et skillingstrykk av ukjent opphav. Alf Prøysen presenterte teksten i sin visespalte i «Magasinet for alle» årgang 1957.
Teksten
1.Nu har jag nära midtmålet funnit att jag är bleven familien lik. Min gamla farfar han dog på galgen min farse hängtes på samma spik. Ref: Men likevel sjunger jag: Tra lalala liolei.
2.Min morsa hon var en redlig gumma hon solgte brändvin i Högalund, og så kom polisen tog bränvinstönna ocg kärringdjävlen i samma stund.
4.En liten syster som och blev gifter med värsta rakkare utav Guds nåd. Nu sitter hon inn på spindfabriken och spinder vävgarn uti byrås.
5.Min gamla mormor var och en gumma¨ hon på sin olderdom var något svak, hon drak sig ör utav bränvinstönna og sen så drängte hon sig i et fat.
Fatma
Fatma (arabisk ) er en alternativ transkripsjon av kvinnenavnet Fatima som kommer av et arabisk uttrykk for «avholdenhet» eller «å venne et barn fra brystet».
Utbredelse
Fatma er det mest brukte kvinnenavnet i Tyrkia. Fatma er også blant de ti mest utbredte arabiske kvinnenavnene ifølge Dictionary of Arab Names.
Ei gave tæll deg
Ei gave tæll deg er et musikkalbum utgitt av Dænsebændet den 28. juni 2001.
White Rock (Britisk Columbia)
White Rock er en by i Metro Vancouver i Canada. Den er omringet på tre sider av Surrey, og av bukten Boundary Bay i sør. I 2007 hadde kommunen 19 839 innbyggere. Den er oppkalt etter en stor, hvit sten i sjøkanten.
Tusen lys
Tusen lys er et musikkalbum med Nøkken, utgitt i 2004. Dette er bandets første studioalbum på 21 år.
Bjørkelurvemåler
Bjørkelurvemåler (Biston betularia) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne kraftige arten med smale vinger finnes i to fargevarianter (morfer), en lys med hvite vinger spraglet med grått, og en ensfarget mørkebrun variant.
Kreis Borna
Kreis Borna var en Landkreis som eksisterte i Bezirk Leipzig i Den tyske demokratiske republikk (DDR) fra 1952 til 1990, med hovedsete i Borna. Kretsen hadde sin opprinnelse i det tidligere Amtshauptmannschaft Borna som ble opprettet i Kongeriket Sachsen i 1874, og som i 1939 fortsatte å eksistere under navnet Landkreis Borna. I 1949 ble kretsen innlemmet i DDR, og i 1952 ble de nye kretsene Kreis Geithain og Kreis Rochlitz skilt ut fra kretsen. Av den gjenværende delen av Landkreis Borna ble den nye Kreis Borna dannet.
Etter Tysklands gjenforening fortsatte den å eksistere fra 1990 til 1994 innenfor Fristaten Sachsen som Landkreis Borna. Den 1. august 1994 ble kretsen slått sammen med Landkreis Geithain og Landkreis Leipzig-Land til den nye kretsen Landkreis Leipziger Land som eksisterte frem til 2008. I tillegg ble kommunen Steinbach i Kreis Borna overført til den nye Muldentalkreis.
Bjørkelurvemåler
Levevis
Arten lever i løvskog, hager og parker, og larvene kan finnes på en lang rekke løvtrær og busker. De voksne målerne flyr om natten i mai – august og hviler på grener høyt oppe i trekronene om dagen.
Kreis Borna
Kreis Borna befant seg i Leipziger Tieflandsbucht sør for Leipzig. Den ble gjennomstrømmet av elvene Weißen Elster og Pleiße.
Bjørkelurvemåler
Utbredelse
Arten finnes både i den palearktiske sone og i Nord-Amerika. I Norge er den temmelig vanlig nord til Møre og Romsdal.
Kreis Borna
Byer og kommuner
De viktigstede stedene i kretsen ved siden av Borna var byene Böhlen, Groitzsch, Kitzscher, Pegau, Regis-Breitingen og Rötha, såvel som kommunene Deutzen, Elstertrebnitz, Espenhain, Lippendorf, Lobstädt, Mölbis, Neukieritzsch og Ramsdorf.
Bjørkelurvemåler
Betydning i evolusjonsbiologi
Den mørke formen er normalt sjelden, men den ble meget vanlig i og rundt engelske industribyer på 1800- og begynnelsen av 1900-tallet. Det ble antatt at dette skyldtes at luftforurensing drepte den lyse laven som normalt dekka trærne og at trærne også delvis ble farget svarte av sot på 1800- og begynnelsen av 1900-tallet. Man snakker om industriell melanisme, at den svarte varianten ble favorisert av forurensing, ved at de ble godt kamuflert mot de sotsvarte trestammene, mens normale, lyse individer ble ganske synlige for fugler. Den engelske entomologen Bernard Kettlewell gjennomførte et berømt studium av dette fenomenet, som har gått inn i svært mange lærebøker i biologi og evolusjon. På tidlig 2000-talle ble dette studiet kritisert for svakheter når det gjaldt eksperimentdesign, og påstander om regelrett svindel har fått stor oppmerksomhet blant kreasjonister særlig etter en bokutgivelse på 2000-tallet av journalisten Judith Hooper. Påstandene i boka ble sterkt imøtegått av evolusjonsbiologer i sentrale tidsskrifter som Nature og Science. Kritikken ledet til at Kettelwells arbeidert ble gått grundig etter i sømmene og både nye eksperiemnter, genetiske arbeider og parallelle eksempler fra andre tilsvarende arter har i ettertid bekreftet den grunnleggende forståelsen av fenomenet.
Hovedkonklusjonene til Kettlewell har vist seg å være holdbare også etter seinere grundige etterprøvinger. I seinere år, etter at sotforurensinga er borte og trærne igjen er dekka av lys lav, har det vist seg at den svarte formen er blitt sjelden igjen. Endring i frekvenser av lys og mørk form av bjørkelurvemåler er fortsatt et av de klareste eksempler på at effektene av naturlig seleksjon er direkte observerbare.
Kimovsk
Kimovsk (russisk: Ки́мовск) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger på vannskillet mellom elvene Don og Volga, rundt 70 km sørøst for Tula.
Kimovsk ble grunnlagt under andre verdenskrig i forbindelse med intensiv utvinning av kull fra kullfeltene rundt Moskva. Sovjeterne bygget et stort antall gruver på landområdet til et kolkhoz som het Unge Kommunistiske Internasjonale (russisk: Коммунистический интернационал молодёжи, forkortet КИМ (KIM, hvorav navnet Kimovsk) og en bosetning for gruvearbeidere kalt Mikhajlovka (russisk: Миха́йловка). I 1948 ble navnet Mikhajlovka endret til Kimovsk, og den fikk bystatus i 1952.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Orthostixinae
Orthostixinae er en underfamilie av de egentlige målere (Geometridae). Det forekommer bare to arter i Europa, ingen av dem i Norge.
Utseende
Den vanligste europeiske arten, Orthostixis cribraria, er en hvit måler der både for- og bakvingene har tre tverr-arder av runde, brune flekker, den ytterste av dem går langs ytterkanten.
Levevis
Målere er sommerfugler og tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der målerens indre og ytre organer endres.
Skytebaner i Oppland
Dette er en liste over skytebaner i Oppland for armbrøst, bue, hagle, pistol og rifle.
West Vancouver
West Vancouver er en kommune i Metro Vancouver i Canada. Den ligger nord for Burrard Inlet ogsåledes nord for Vancouver, og vest for North Vancouver. I 2007 hadde kommunen 44.097. Under Vinter-OL 2010 vil freestyle og snøbrett konkurransene foregå i West Vancouver. Ved Horseshoe Bay vest i kommunen har BC Ferries fergeforbindelse til Bowen Island og Nanaimo. Det er lovbestemt forbud mot industri i kommunen.
Port Moody
Port Moody er en halvmåneformet by i Metro Vancouver, Canada. Den ligger på begge sider av den østlige ended av Burrard Inlet. I 2007 hadde kommunen 30 004 innbyggere. I nord grenser den til Belcarra og Anmore, i vest til Burnaby og i sør og øst til Coquitlam.
Reġjun Xlokk
Reġjun Xlokk (engelsk: South Eastern Region) er en av fem regioner på Malta. Området omfatter den sørøstlige delen av hovedøya Malta, inkludert hovedstaden Valletta.
Regionen ble opprettet ved Lov Nr. XVI av 2009 og skilt ut fra Malta Xlokk.
Kommuner
Reġjun Xlokk omfatter 15 kommuner:
Regionskomité
Den gjeldende regionskomiteen består av:
Arkeologiåret 1757
Arkeologiåret 1757 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1757.
Referanser
1757 in archaeology
Greatest Hits (New Jordal Swingers-album)
Greatest Hits er en samleplate med New Jordal Swingers, utgitt i 1977.
Tullan
Sør for Tullan går motorveien E20, og nord for innsjøen går den gamle Södertäljevägen (en gang Gamla Göta landsväg). Man påminnes om dette ved milepælen med teksten «3 MIL IFRÅN STOCKHOLM», som står i nærheten av torpet Hagen, hvor en liten bit av den gamle landsvägen er bevart. Milepælen ble satt opp på 1750-tallet av landshøvdingen Theodor Ankarcrona, og ble renovert i 2004 av Salems Hembygdförening.
Kommunegrensen mellom Salem og Södertälje går midt over innsjøen. Tullan er en forholdsvis dyp innsjø, med meget god vannkvalitet. En art av kransalger lever i Tullan, noe som tyder på god vann kvalitet. Drenering av innsjøen går til Bornsjön, som er reservevannkilde for Stockholm. Tullan inngår i Bornsjöns verneområde.
Innsjøens omgivelser består av kupert barskog med innslag av hällmarksskog og noe dyrket mark. Rundt utløpet er det partier med løvsumpskog. Det er også noe myrlandskap i området, som ved Getasjön på sørsiden og ved Loringe i nord. Ved sjøens ender er det større bestander av meget gammel gran og furu. Ved tullan hekker de mindre vanlige fugleartene fiskeørn og storlom.
Citroën XM
Citroën XM er en bil som ble produsert av det franske selskapet Citroën. Bilen valgt til årets bil i Europa i 1990 og har i tillegg fått 14 trofeer og priser fra mange land. Bilen er spesielt berømmet for design, ny teknologi og kombinasjonen veigrep og høy komfort. Flere av modellene var utstyrt med et nytt hydraktivt fjæringssystem.
Italienske Bertone designet Citroën XM, og det ble totalt produsert 333 400 biler ved fabrikken i Rennes. XM ble solgt i 87 land, og er den bilen blant franske toppmodeller som har blitt mest eksportert. 54% av det totale salget har gått til eksport, med Tyskland som det største markedet.
Jan Erik Hvidsten
Jan Erik Hvidsten (født 1970 i Sandefjord ) er en norsk journalist og redaktør. Siden april 2018 er han næringssjef for Sandefjord kommune.
Gullfjellet opp
Gullfjellet opp er et motbakkeløp til Gullfjellet i Bergen og ble første gang arrangert av Idrettslaget Fri i 2010. Løpet er på 8 km og med en høydeforskjell på 677 meter og ender på Gullfjellstoppen 987 moh. Løpet starter i Osen i Arna.
Jan Erik Hvidsten
Han har jobbet for Østlandets Blad, Sandefjords Blad, Gjengangeren og Tønsbergs Blad, og for næringslivsavisen Vestviken24, som utgis av Tønsbergs Blad.
Konstantyn Dominik
Konstantyn Dominik (født 7. november 1870 i Gnieżdżewo, Kasjubia, død 7. mars 1942 i Gdańsk) var hjelpebiskop av Chelmno i Polen.
Gullfjellet opp
Eksterne lenker
Offisiell hjemmeside
Konstantyn Dominik
Han ble presteviet 25. mars 1897.
Christiaan Hendrik Persoon
Christiaan Hendrik Persoon (født 1. februar 1761 i Kappstaden, død 16. november 1836 i Paris) var en nederlandsk botaniker og mykolog. Hans offisielle botaniske autorforkortelse er „ Pers. “
Persoon studerte medisin og naturvitenskaper i Leiden og Göttingen. Han praktiserte deretter som lege i Tyskland og fra 1802 i Paris. Fremst viet han seg imidlertid til botanisk forskning, fremfor alt mykologi, og la grunnlaget for de høyere soppenes vitenskapelige utforskning ved flere fremstående verk, som Observationes mycologicæ (1-2, 1796-99), Commentatio de fungis clavæformibus (1797), Synopsis methodica fungorum (1-2, 1801), Icones et descriptiones fungorum (1-2, 1798- 1800), Icones pictæ rariorum fungorum (1-4, 1803-06) og Mycologia europæa (1-3, 1822-28). Han utgav også to allment deskriptive arbeider av stor nøyaktighet, Synopsis plantarum (1-2, 1805-07) og Species plantarum (1-5, 1817-21), som omfattet alle til da kjente arter. Han ble korresponderende medlem av Vetenskapsakademien i Stockholm 1815.
Han døde i stor armod i Paris.
Rundt i ring
Rundt i ring er et musikkalbum med Frank Aleksandersen, utgitt i 1991.
Farvel Bafana
Farvel Bafana er en sørafrikansk-fransk-tysk dramafilm fra 2007 i regi av danske Bille August. Filmen handler om forholdet mellom Nelson Mandela og James Gregory, hans overordnede og fangevokter. Gregorys egen bok Goodbye Bafana: Nelson Mandela, My Prisoner, My Friend, ligger til grunn for manuset.
Innspillingen fant sted i den siste halvdelen av 2006 i Sør-Afrika, med Dennis Haysbert i rollen som Nelson Mandela, Joseph Fiennes i rollen som James Gregory og Diane Kruger i rollen som Gregorys kone.
Kontrovers
Bokens nøyaktighet ble tilbakevist av Mandelas gamle venn, Anthony Sampson. I Sampsons bok Mandela: the Authorised Biography beskyldte han James Gregory, som døde av kreft i 2003, for løgn og sverting av Mandelas privatliv i sin bok Goodbye Bafana. Sampson fremholdt at Gregory og Mandela sjelden hadde snakket sammen, men Gregory sensurerte brevene sendt til Mandela i fangenskap, og brukte denne informasjonen til å fabrikkere et tett forhold til ham. Sampson hevdet også at andre voktere mistenkte Gregory for å spionere for myndighetene, og at Mandela vurderte å saksøke Gregory.
The Making Of inneholder et videointervju med Nelson Mandela hvor han omtaler James Gregory på følgende måte:
Radiovisa
«Radiovisa» skal ifølge Alf Prøysen være et skillingstrykk som stammer fra en revy som het «Mr. Johnson i Gamlelandet» som ble spilt i Kongshavn. Prøysen var usikker på hvem som hadde laget visa, men antok at det kunne dreie seg om Henrik Fjeld.
Teksten
1.Denna radioen liker jeg bra, den er både til hygge og nytte jeg må ha den hver time på da'n den har blitt meg i livet en støtte. Om jeg et eller sprer møkk kort sagt, det som sies kan på trøkk det går unna på en, to, tre jeg har radion å takke for det.
2.Her til jul skulle jeg slakte en gris, jeg til foredrag om slakting lytta. Jeg sto ferdig med øksa presis grisen tenkte nå bær det mot gryta. Men så plutselig sa radion stopp grisen gjorde av glede ett hopp, enda lever den grisen i fred jeg har radioen å takke for det.
3.Jeg kan ikke radion bli kvitt, jeg ligger og lytter om natta, og kona beklager seg titt for atte jeg helt har forlatt a. Men tvillinger det fikk a lell og så sprall a av sinne en kveld, så jeg barnerik enkemann ble jeg har radioen å takke for det.
KH-2
KH-2 er en gitar som er laget som en signaturmodell i KH-serien, av Kirk Hammett.
A Switchback Railway
A Switchback Railway er en britisk stumfilm fra 1898 regissert av Robert W. Paul.
Barking and Dagenham Parks Constabulary
Barking and Dagenham Parks Constabulary var en liten, spesialisert britisk politistyrke med ansvar for parker og enkelte offentlige plasser i Barking and Dagenham i London.
Tjenestemennene var underlagt § 18 i Ministry of Housing and Local Government Provision Order Confirmation (Greater London Parks and Open Spaces) Act 1967. Gjennom denne loven hadde de begrenset politimyndighet på området de hadde ansvar for. De håndhevet lokal lovgivning for parkområdene, og med hensyn til andre lover hadde de ikke annen myndighet enn vanlige borgere.
Ved brudd på straffeloven eller annen lovgivning som lå utenfor styrkens myndighet var det Metropolitan Police Service som betjente områdene.
Politistyrken ble omdøpt til LBBD Parks Police i 2005, men ble oppløst den 31. mars 2010.
Oktoberbokhandlene
Oktoberbokhandlene var en kjede norske bokbutikker i drift på deler av 1970-tallet og 1980-tallet, opprettet i regi av ml-bevegelsen.
Bokhandelen i Tromsø ble landskjent da den i 1977 ble ødelagt ved et alvorlig sprengningsattentat.
Landsomfattende distribusjon
Den første Oktoberbokhandelen ble etablert i Trondheim i 1971. I løpet av 1972 ble det startet bokhandler i Oslo, Bergen, Moss, Stavanger og Mo i Rana.
Det praktiske arbeidet med å bygge opp kjeden ble ledet fra AKP-forlaget Oktober i Oslo. Der hadde Jon Michelet arbeidet fra høsten 1972. Fra januar 1974 til 1976 var han forlagssjef. Michelet var svært sentral i utbyggingen av butikk-nettet. I 1974 begynte Steinar Widmark som sjef for Oktoberkjeden og distribusjonen. Senere samme år begynte Torleiv Grue. Han jobbet mye for å gjøre bokhandlene til kulturelle arenaer, og formidlet forfattere og musikere til bokhandlene. Ofte hadde de arrangementer sammen med lokale krefter.
Butikkene ble i utgangspunktet registrert som innkjøpslag eller som filialer i aksjeselskapet Forlaget Oktober, men med egne styrer og regnskap. Etter hvert ble de fleste Oktoberbokhandlene egne A/S.
Det ble - i kortere eller lengre perioder - drevet Oktoberbokhandel på minst 32 steder i landet: På de større stedene ble det drevet ordinær bokhandelvirksomhet, med egne lokaler og vanlige åpningstider. På mindre steder kunne det være begrensede åpningstider, og dugnadsbasert drift. Enkelte steder var utsalget ikke stort mer enn en «krok» i tilknytning til en privatbolig, der begrepet bokhandel kanskje ikke var helt dekkende. Til gjengjeld opererte forlaget Oktober med et omfattende kommisjonærnett. Midt på 1970-tallet hadde forlaget 150 aktive kommisjonærer. Disse solgte bøker på stands, ved møter og arrangementer.
De fleste bokhandlene erfarte at grunnlaget for driften forsvant på slutten av 1970-tallet og i løpet av de første årene på 1980-tallet. De politiske konjunkturene endret seg, og partiet AKP var i krise. Fram til 1978 hadde salg til Oktoberkjeden og abonnementsinntekter fra salg av marxistiske klassikere omfattet 75 prosent av Oktober-forlagets omsetning. Fra 1978 til 1979 stupte salget til Oktoberkjeden med 65 prosent. Forlaget justerte kursen, fra rene politiske utgivelser til mer skjønnlitterære - og mer salgbare - bøker. Dette ga etter hvert mulighet for distribusjon via ordinære bokhandeler. Behovet for Oktoberkjeden ble mindre, og butikkene ble en etter en avviklet.
Attentatet mot Oktober i Tromsø
Det var brannstiftelser og hærverk mot mange av bokhandlene, fra nynazister og andre. Butikken på Lillehammer ble forsøkt påtent. Men det alvorligste angrepet kom mot Oktober i Tromsø. Natt til 13. mars 1977 ble det gjennomført et dynamittattentat mot lokalene i Grønnegata. Det ble sprengt hull i veggen, vinduene blåst ut og bokhandelen ødelagt. Bare tilfeldigheter gjorde at ikke liv gikk tapt: To nattevakter hadde forlatt lokalet kort tid før det smalt, og det bodde folk i huset.
To gjerningsmenn ble pågrepet en ukes tid etter sprengningen.
Ved attentatet stilte AKP i Tromsø store spørsmål ved politiets rolle. Før attentatet hadde man meldt fra om flere tilfeller av hærverk og angrep mot bokhandelen. Man hadde fått liten støtte fra politiet, og hadde selv måttet organisere nattevakter i butikken. Etter attentatet ga politiet næring til rene avisspekulasjoner: Hadde AKP kanskje selv sprengt bokhandelen? Samtidig mente AKP politiet virket mest opptatt av å utnytte attentatet til å drive politisk kartlegging av partiet, og anklaget politiet for å ha beslaglagt papirer fra butikken. Politiet avviste disse anklagene, men 19 år senere avdekket Lundkommisjonens rapport at Tromsø AKP hadde hatt rett.
Petter Fauchald
Petter Fauchald (født 30. mars 1930 i Østre Toten, død 4. januar 2013 samme sted ) var en norsk fotballspiller. Han fikk to, begge i 1954. Fauchald var en målfarlig og rask ytreløper på Kapp IFs gode 50-tallslag, som også fikk ett år i Hovedserien (1958/59).
Engebråten skole
Engebråten skole er en 8–10 skole (ungdomsskole) på Kjelsås i bydel Nordre Aker i Oslo. Skolen er tegnet av Østgaard arkitekter A/S ved arkitekt Terje Grønmo og ble tatt i bruk oktober 1997. Skolen har ca. 780 elever fordelt på seks og syv paralleller på hvert trinn med 30 elever i hver klasse.
Skolebygningene
Skoleanlegget består av fem bygg:
Historikk
Skolen ble opprettet etter befolkningsøkning i området og økt behov for skoleplasser etter at seksåringene skulle bli førsteklassinger fra 1997. Kjelsås skole og Grefsen skole hadde vært barne- og ungdomsskoler, men avgav ungdomstrinnet til den nye skolen på Engebråten. Skolen var forsinket til skolestart høsten 1997 og elevene måtte busses til andre skoleanlegg de 7 første skoleukene. Åttendeklassene gikk da på Brynseng skole og alle niende- og tiendeklassene på Skøyenåsen skole. 14. oktober 1997 kunne endelig 450 elever og nærmere 50 ansatte innta den nye skolen.
Skolen har opplevd kraftig vekst i elevtall og har ved flere anledninger blitt utvidet med paviljonger, i 2001, 2002, 2003, 2009 og 2010. Fra oktober 2010 ble Kjelsås skole rehabilitert og utvidet. Det ble i den forbindelse satt opp paviljonger ved Engebråten, der de om lag 740 elevene fra Kjelsås oppholdt seg i de to årene utbyggingen ved Kjelsås varte. I 2012 sto Grefsen skole i tur for rehabilitering, og denne skolens elever overtok da paviljongene på Engebråten, også det for en planlagt toårsperiode.
International Trade Administration
International Trade Administration (ITA) er et amerikansk føderalt forvaltningsorgan underlagt Handelsdepartementet.
ITA har som oppgave å styrke amerikansk industris konkurransedyktighet, fremme handel og investeringer, og sørge for rettferdig handel gjennom håndhevelse av handelslover og -avtaler.
Vellushår
Vellushår er hår som er upigmentert og uten marg, altså er de myke. De finnes overalt på kroppen unntatt i håndflatene og under føttene, leppene og tungen. I puberteten blir de utviklet til terminalhår, spesielt under armene, på leggene og i kjønnsområdet.
Liste over kulturminner i Ulvik
Liste over kulturminner i Ulvik er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Ulvik. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
Arkeologiåret 1764
Arkeologiåret 1764 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1764.
Liste over kulturminner i Ulvik
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Arkeologiåret 1764
Dødsfall
1764 in archaeology
Arnfinn Johnsen
Arnfinn Johnsen (født 12. november 1958 på Gibostad i Lenvik) er en norsk fotograf og fotolærer, bosatt i Hamar. Han er mest kjent for prosjektet «Gullklubben», hvor han portretterer nordmenn med gull i Olympiske leker. Det er til nå blitt over 100 portretter, som er utstilt i Vikingskipet i Hamar og i Håkons Hall på Lillehammer.
I 2021 portretterte han alle norske gullvinnere i Paralympics, og boken BEST ble kåret til "European Portrait Book of the Year 2021"
Dokumentarfilmen om Paralympics-prosjektet er ferdig våren 2023
Johnsen har både fagbrev og mesterbrev som fotograf, og er kåret til «Årets Fotograf» i Norges Fotografforbund og har mottatt forbundets høyeste utmerkelse: «Gull med krans» to ganger.Han har også tittelen «Årets Bryllupsfotograf» fra magasinet Ditt Bryllup. Boken GULL ble kåret til «European Portrait Book of the Year 2015» av Federation of European Professional Photographers (FEP).
Visens venner
Visens Venner var en norsk forening som eksisterte fra 1944 til 2007 og hadde som formål å fremme visekunstens kår og anseelse.