cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Monguorisk
Monguorisk har to dialekter: Mongghuolisk (også kalt huzhu mongghul) og mangghuerisk (også kalt minhe mangghuer). Den førstnevnte har vært sterkt påvirket av tibetansk, og den andre av kinesisk.
Adelina Sotnikova
Adelina Dmitrijevna Sotnikova (russisk: Аделина Дмитриевна Сотникова; født 1. juli 1996) er en russisk kunstløper. Hun vant gull i kvinnenes konkurranse under Vinter-OL 2014 i Sotsji. I tillegg har hun to sølvmedaljer fra EM i kunstløp (2013-2014), fem medaljer fra Grand Prix -finalen, og har vunnet det russiske mesterskapet fire ganger (2009, 2011, 2012, 2014). Hun vant Junior-VM i 2011, Junior Grand Prix -finalen i 2010, og tok sølv under Vinter-OL for ungdom 2012. Hun er første russiske løper til å vinne gull i kvinneklassen i OL.
Unreleased Emotion
Unreleased Emotion er det tolvte studioalbumet til Suzi Quatro som ble gitt ut i 1997. Det ble spilt inn i 1983, men ble ikke gitt ut før i 1997. I 2012 ble det gitt ut på nytt av 7T's med to ekstra spor.
Husneger
Husneger var en pejorativ betegnelse på den ene formen for negerslave i USA. Slavene ble gjerne delt i to hovedgrupper; en «husneger» (house negro) jobbet i herskapets hus, mens en «plantasjeneger» (field negro) jobbet på plantasjejordene. «Husnegrene» levde gjerne sammen med herskapet, hadde bedre klær, fikk bedre mat. Siden de levde sammen med herskapet og f.eks. tok seg av herskapets barn fikk husnegrene et nærmere forhold til de hvite herrene, slik at det oppstod lojalitetsbånd. Ofte var det slik at svarte med lysere hud ble «husnegre» mens svarte med mørkere hud ble «plantasjenegre». Seksuelt samkvem mellom svarte kvinner og hvite menn forekom ofte; barna ble da slaver som moren, men ble i mange tilfeller behandlet bedre enn andre svarte. Den amerikanske presidenten Thomas Jefferson hadde f.eks. flere husslaver som var avkom av medlemmer av Jefferson-familien og svarte slavekvinner.
Borgerrettsforkjemperen Malcolm X brukte begrepet «husneger» om en svart som er underdanig de hvite, tilegner seg deres livsstil og gjerne vil leve sammen med de hvite (jf. begrepet «kokosnøtt», dvs. svart utenpå og hvit inni): «Hvis herrens hus tok fyr, ville husnegeren kjempe hardt for å hjelpe herren med slukkingen [...] Plantasjenegeren, derimot, hatet herren sin».
Dahua Yao
Dahua (kinesisk: 大化瑶族自治县; pinyin: Dàhuà yáozú Zìzhìxiàn) er et autonomt fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Hechi.
Befolkningen var på 411,920 innbyggere i 1999.
Thorstein Gunnarson
Thorstein Gunnarson (født 23. juni 1868 i Kyrkjebø i Sogn, død 12. november 1945) var en norsk prest.
Thorstein Gunnarson var sønn av bonden Gunnar Olsen Fitje (1832–1917) og Ingeborg Øysteinsdotter (1831–1909). Han ble student fra Hambros skole i Bergen i 1888 og cand. theol. i 1894. I 1897 ble han utnevnt til personalkapellan i Råde. Han ble stiftskapellan i Bergen bispedømme i 1902 og sogneprest i Sunnylven i 1905. Her begynte han å preke på nynorsk. Fra 1912 var han sogneprest i Sveio, og fra 1925 i Aurland.
Carolina Kostner
Carolina Kostner (født 8. februar 1987) er en italiensk kunstløper. Hun tok bronsemedaljen i kvinneklassen i Vinter-OL 2014 i Sotsji, og vant verdensmesterskapet i 2012 i Nice. Hun har vunnet EM fem ganger (2007, 2008, 2010, 2012, 2013), ISU Grand Prix -finalen 2011-12, og har to VM-sølv og tre VM-bronsemedaljer. Etter OL-bronsen i 2014 konkurrerte hun ikke på to sesonger, men gjorde comeback i sesongen 2016–17 da hun tok bronse i EM 2017.
Familieslektskap
Hennes far, Erwin Kostner, spilte på det italienske ishockeylaget i Vinter-OL 1984 i Sarajevo, og hennes kusine Isolde Kostner deltok i alpint i tre påfølgende vinter-OL i perioden 1994–2002. Simon Kostner, som er hennes yngre bror, spiller i den finske ishockeyligaen.
Jinxiu Yao
Jinxiu (kinesisk: 金秀瑶族自治县; pinyin: Jīnxiù yáozú Zìzhìxiàn) er et autonomt fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Laibin.
Fylket hadde 146,380 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Roger Corman
Roger William Corman (født 5. april 1926 i Detroit) er en amerikansk uavhengig filmprodusent, regissør og skuespiller. Han har for det meste arbeidet med lavbudsjett B-filmer. Flere av Cormans arbeider fikk godt ry, som noen lavbudsjetts kultfilmer basert på bøker av Edgar Allan Poe. Beundret av medlemmer av den nye franske bølge og Cahiers du cinéma, ble Corman den yngste filmmaker i 1964 som ble presentert i det franske filmbiblioteket, Cinémathèque Française, så vel som British Film Institute og Museum of Modern Art. I 2009 fikk han en spesiell Æres-Oscar.
Corman har rådet og gitt mange unge filmregissører en start, slik som Francis Ford Coppola, Ron Howard, Martin Scorsese og James Cameron. Han har hjulpet flere skuespillere i starten på sin karriere slike som Peter Fonda og Jack Nicholson.
Corman har tidvis hatt mindre roller i sine filmer, inklusive The Silence of the Lambs, The Godfather Part II, Apollo 13, The Manchurian Candidate (2004) og Philadelphia. En dokumentar om Cormans liv og karriere med tittelen Corman's World: Exploits of a Hollywood Rebel, hadde premiere på filmfestivalen Sundance og Cannes Film Festival i 2011, regissert av Alex Stapleton. Filmens TV-rettigheter ble kjøpt av A&E IndieFilms etter en godt mottatt fremvisning på Sundance.
Tidlig liv
Siden Corman var mer interessert i film, fant han arbeide ved 20th Century Fox, først på kontoret hvor han sorterte posten. Han arbeidet seg opp til å bli korrekturleser. Det eneste han likte ved dette arbeidet, var at det gav ham ideer om hva som ble filmet: Farlig rykte med Gregory Peck. Siden Corman ikke fikk noen anerkjennelse, forlot han Fox og bestemte seg for å arbeide alene med film. Ved hjelp av forsvarets etterutdannelse, den såkalt GI Bill (hvor forsvaret finansierte soldaters etterutdannelse), studerte Corman engelsk litteratur ved Oxford University. Han reiste så til Los Angeles hvor han starte sin filmkarriere i 1953 som produsent og manusforfatter og senere som regissør i 1955.
Karriere
Corman begynte å regissere filmer midt på 1950-tallet, inklusive Swamp Women (1955). I de første årene produserte han opp til ni filmer i året. Hans raskeste film var kanskje The Little Shop of Horrors (1960), som det sides ble spilt inn på to dager og en natt. Sannsynligvis hadde han veddet på at han kunne filme hele filmen på mindre enn tre dager. En annen variant av historien er at han hadde leid studio for en måned og fullførte den på tre dager, for å kunne bruke studioet til en ny film. (Dette er en variasjon av historien bak 1963-tallets The Terror, som ble filmet like raskt. I denne filmen medvirket Boris Karloff og Jack Nicholson.)
I tillegg til å produsere og regissere filmer for American International Pictures (AIP), finansierte Corman også delvis andre lavbudsjettfilmer for andre selskaper. I 1959 startet Corman sammen med sin bror Gene, selskapet Filmgroup. Et selskap som produserte eller formidlet, lavbudsjett sort/hvitt-filmer for dobbelt forestilling på drive in kinoer. Da han fant at dette ikke var så vellykket som fargefilm, gikk Corman tilbake til AIP, og Filmgroup opphørte i 1962.
Edgar Allan Poe-filmer
Cormans største bragd som regissør var hans serie med Edgar Allan Poe-filmer som kom mellom 1959 og 1964. Basert på Poes arbeider lagde American International Pictures, mest i samarbeid med manusforfatter og scenekunstner Richard Matheson, en serie på åtte filmer, nemlig House of Usher (1960), The Pit and the Pendulum (1961), The Premature Burial (1962), Tales of Terror (1962), The Raven (1963), The Haunted Palace (1963), The Masque of the Red Death (1964) og The Tomb of Ligeia (1964). Alle med Vincent Price, unntatt The Premature Burial. Andre Poe-filmer ble laget av AIP sent på 1960-tallet og tidlig på 1970-tallet, i regi av andre med Price i hovedroller.
Corman arbeidet sammen med designer Daniel Haller og fotograf Floyd Crosby i serien. Andre som deltok var fotograf Nicolas Roeg (i Masque), manusforfatter Robert Towne og Charles Beaumont, samt skuespillerne Ray Milland, Basil Rathbone, Hazel Court, Barbara Steele, Debra Paget og Peter Lorre. Etter The Raven var ferdig skal Corman ha innsett at han fortsatt hadde dager til overs før settet kunne rives, og så begynte han på en annen film, The Terror (1963), med samme stab.
Andre arbeider
Han regisserte en av William Shatners tidligste hovedroller i The Intruder (a.k.a. The Stranger, 1962). Basert på en novelle av Charles Beaumont ble filmens kostnad omtrent 80 000 dollar. Den er kjent for sin behandling av raseskille og borgerrettigheter.
Sent på 1960-tallet ga Corman og hans filmer en stemme til kulturen i tiden. I 1966 gjorde Corman sin første biker-film med The Wild Angels. Her medvirket Peter Fonda og Nancy Sinatra, og den ble vist som første film på Filmfestivalen i Veneza i 1966. I 1967 innledet The Trip, skrevet av Jack Nicholson og med Peter Fonda og Dennis Hopper i hovedrollene. Dette var starten på en psykedelisk filmsjanger sent på 1960-tallet, og den ble det amerikanske bidraget til Cannes det året. Joan Didion sa hun gikk for å se The Wild Angels fordi: "det var noen nyheter på lerretet som jeg ikke fikk i New York Times. Jeg begynte å tro jeg så noe av fremtiden."
New World Pictures
I 1970 etablerte Corman New World Pictures som ble et lite, uavhengig produksjonsnett og studio, som distribuerte svært mange kultfilmer som Women in Cages (1971), Death Race 2000 (1975), Rock 'n' Roll High School (1979), Galaxy of Terror (1981), Children of the Corn (1984) og en film med Joe Dante, Piranha (1978). Cormans distribusjonsnett brakte mange utenlandske filmer til det amerikanske publikummet for første gang, inklusive filmer av Ingmar Bergman, François Truffaut, Federico Fellini og Akira Kurosawa. I løpet av en tiårsperiode vant New World Pictures flere Oscar for beste utenlandske film enn alle andre studioene til sammen. Corman solgte til slutt New World til en gruppe investorer i 1983 og dannet senere Concorde Pictures and New Horizons. Cormans ultimate film som han regisserte var Von Richthofen and Brown (1971). Corman hadde alltid ønsket å lage en film fra flymiljøet siden han hadde gledet seg over modellfly som ung gutt. Han gikk så enda en gang tilbake til Frankenstein Unbound (1990). Til sammen har Roger Corman produsert over 300 filmer og regissert mer enn 50.
Filmer for kabelkanal
Corman produserte filmen Dinoshark i 2010 og Dinocroc vs. Supergator for en kabelkanal, Syfy cable television channel. Dinoshark hadde premiere 13. mars 2010. Sharktopus, en annen Sci Fi-produksjon, hadde premiere i september 2010.
Personlig liv
I 1964 søkte Julie Halloran for en jobb hos Corman. Som Corman har sagt "I hired another girl and asked Julie for a date." Etter mer enn seks års forelskelse, ble de gift i 1970. De bosatte seg i Sør-California og fikk fire barn.
"Cormans Filmskole"
Flere av de regissører og produsenter som har arbeidet sammen med Corman oftest tidlig i sin karriere, inklusive Francis Ford Coppola, Martin Scorsese, Ron Howard, Peter Bogdanovich, Armondo Linus Acosta, Paul Bartel, Jonathan Demme, Donald G. Jackson, Gale Anne Hurd, Carl Colpaert, Joe Dante, James Cameron, John Sayles, Monte Hellman, George Armitage, Jonathan Kaplan, George Hickenlooper, Curtis Hanson, Jack Hill, Robert Towne, Michael Venzor og Timur Bekmambetov har alle uttalt at Cormans innflytelse lærte dem mange triks innen filmproduksjon. I bonusdelen til DVD-en av The Terminator, sier James Cameron: "I trained at the Roger Corman Film School." Den britiske regissøren Nicolas Roeg jobbet som filmfotograf på The Masque of the Red Death. Cameron, Coppola, Demme, Hanson, Howard og Scorsese har alle vunnet en Oscar. Howard skal ha blitt fortalt av Corman: "If you do a good job on this film, you will never have to work for me again".
Mange av Cormans elever har gitt sin mentor ære i sine filmer ved å gi ham cameo-rolle i filmen, slik som Malin i The Godfather Part II, The Silence of the Lambs, Apollo 13, og så sent som i Demmes Rachel Getting Married fra 2008.
Filmografi
IMDB krediterer Corman med 55 regisserte filmer og om lag 385 produserte filmer fra 1954 til 2008, også mange han ikke er kreditert for (samsvarer med hans rolle som leder av sitt eget produksjonsselskap, New World Pictures fra 1970 til 1983). Corman har også fått betydelig kreditt som manusforfatter og skuespiller.
Cuchilla de Peralta
Cuchilla de Peralta eller bare Peralta er et tettsted i Tacuarembó-departementet i det nordlige Uruguay.
Mirjana Milenković
Mirjana Milenković (født 14. mars 1985 i Kruševac, Jugoslavia) er en serbo-montenegrinsk håndballspiller. Hun spiller på Montenegros landslag og for den kroatiske klubben ŽRK Podravka Vegeta.
Cuchilla de Peralta
Befolkning
Peralta hadde 218 innbyggere i 2011.
Mirjana Milenković
Serbia og Montenegro
Milenković startet sin håndballkarriere i den serbiske storklubben ŽRK Radnički Beograd, før hun i 2003 signerte for rivalen ŽRK Knjaz Miloš. Etter å ha blitt seriemester med Knjaz Miloš i 2007, meldte Milenković overgang til den montenegrinske toppklubben ŽRK Budućnost. Etter to sesonger med både cup- og seriegull i Budućnost, ble det to sesonger med cup- og seriesølv hos rivalen ŽRK Biseri.
Cuchilla de Peralta
Befolkning
Kilde: Instituto Nacional de Estadística de Uruguay
Transport
Ruta 5 Brigadier General José Fructuoso Rivera forbinder Peralta med Florida, Durazno, Rivera, Canelones og Montevideo departementene.
Paeneutheia
Paeneutheia er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd.
Utseende
En bitteliten (ca. 1 millimeter), avlang, litt flat, gulbrun, blanke, fint hårete perlebille. Antennene er litt under halve kroppslengden, de blir gradvis tykkere mot spissen, men har ingen markert kølle, det ytterste leddet er tilspisset. Hodet er forholdsvis bredt rundet med middelsstore fasettøyne. Pronotum er litt bredere enn langt, klokkeformet sett ovenfra, med markerte, rettvinklede bakhjørner og to par groper ved bakkanten, disse er forbundet med en fin tverrfure. Dekkvingene er ovale, som vanlig hos denne familien. Det bakerste bakkroppsleddet stikker ut bak dekkvingene.
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.
Utbredelse
Arten er utbredt på Borneo.
Barbara Hendricks (politiker)
Barbara Anne Hendricks (født 29. april 1952 i Kleve) er en tysk historiker og politiker fra SPD og fra 17. desember Tysklands miljøvernminister og samtidig minister for bygningsvesen.
Hendricks var fra 2007 til 2013 hovedkasserer i SPD i Tyskland. Hendricks har vært medlem av Forbundsdagen siden 1994 og var fra 1998 til 2007 parlamentarisk statssekretær hos Tysklands finansminister.
Back to the Drive
Back to the Drive er det trettende studioalbumet til Suzi Quatro som ble gitt ut i 2006. Albumet kom på 78.-plass i Sveits.
Magenta
Magenta kan vise til:
Žďár nad Sázavou (distrikt)
Žďár nad Sázavou (tsjekkisk: Okres Žďár nad Sázavou ) er et av fem distrikter (okres) i regionen Vysočina i Den tsjekkiske republikk. Distriktet ligger i den vestlige delen av det historiske landskapet Mähren, og grenser i vest mot det historiske landskapet Böhmen. Hovedstaden er Žďár nad Sázavou, som med sine 21,467 innbyggere (per 2016) er bygd omkring elven Sázava.
Distriktet består av 174 kommuner, herav 6 bykommuner og 10 småbyer.
Distriktet har et areal på 1,578,51 km². Innbyggertallet var 118 273 i 2016.
Aasmund Sveinung Sudbø
Aasmund Sveinung Sudbø (født 13. januar 1951, død 8. juni 2021 ) var en norsk professor i fysikk (optoelektronikk).
Han vokste opp i Morgedal i Telemark og utdannet seg som sivilingeniør i teknisk fysikk ved Norges tekniske høgskole (NTH)] i Trondheim (1975). Han tok doktorgraden i fysikk ved University of California, Berkeley i 1979 og var deretter postdoktor ved IBM i New York i to år. I perioden 1981–1995 var han forsker for Televerket på Kjeller. I 1986 ble han knyttet til Fysisk institutt ved Universitetet i Oslo (UiO) som professor II. Han ble utnevnt til professor i fysikk ved UiO i 1995. Sudbø var en produktiv forsker med nærmere hundre vitenskapelige publikasjoner registrert i Frida.
Carsten Hansteen
Carsten Hansteen var sønn av prost Wilhelm Hansteen (1820–1913) av Hansteen (slekt) og Eleonore (Nora) Christine Emilie Conradi (1830–1897). Han ble student i 1874 og cand. theol. i 1880. Fra 1881 til 1882 var han lærer ved forskjellige skoler i Kristiania, før han ble ansatt som sjømannsprest i New York. Fra 1889 til 1894 var han Sjømannsmisjonens emissær i Norge.
I 1894 ble Hansteen utnevnt til sogneprest i Ulstein. Fra 1899 til 1907 var han sekretær i Kristiania Indremission. I 1907 ble han sogneprest i Domkirken i Bergen og stiftsprost i Bergen. Han beholdt dette embetet til sin død.
Hansteen var redaktør av For fattig og rig fra 1890 til 1891. Han stiftet det første menighetsbladet i Bergen, Godt Budskap. Som sekretær i Kristiania Indremission redigerte han organet Bymissionæren. Han skrev også en rekke større og mindre skrifter, blant andre Søndagsskolen (1893–1895), Kristiania indremissions historie i 50 aar (1905) og Av det norske kristenlivs psykologi (Bibliotheca Norvegiæ Sacræ, 1922).
Tangen gård
Tangen gård er en gård på Hisøy i Arendal kommune. Gården ligger på en tange, et langt nes, på Hisøys landside, mot Nidelva. Grunnen består av løsmasser som er flyttet til stedet av elva.
Historie
Gården har en lang historie kan følges tilbake til middelalderen (1200 -1400). Det har vært spekulert på om Tangen tidlig kan ha vært «kirkegods eller klostergods» uten at dette er dokumentert. Allerede på 1400-tallet ble Tangen gård utskilt fra Hiis gard og det store Asdalgodset. Eierne kan vi følge fra ca. år 1420 og opp til dags dato. Tangen har tilhørt lensherrer, dannebrogsmenn, rike handelsmenn fra Arendal og nå i vårt århundre forretningsmenn med stor innsikt i stedets historie. Noen av disse har også vist at stedets egenart er viktig å ta vare på og utvikle videre.
På gården var det skipsverft på 1600-tallet, midt på 1700-tallet ble det anlagt reperbane, og eierne fikk i 1802 kongens tillatelse til å anlegge et privat gravsted. Under Napoleonskrigene oppholdt svenske og engelske krigsfanger seg på gården. I 1940 overtok okkupasjonsmakten eiendommen. Det ble selvfølgelig også drevet jordbruk.
Tangen Reperbane har sin egen historie fra 1742 da det ble gitt kongelig bevilging til å drive slik virksomhet. Tangen reperbane var i drift fram til 1940, og hadde en periode hundre ansatte. Dessverre ble mye av Reperbanen revet like etter andre verdenskrig, men deler av bygningen står igjen uten at dette kan synes på den bygningen som står der i dag.
Skipsverftet på Tangen var marineverft i tiden 1633-1644. Tre lette og ett tyngre orlogsskip ble bygd her av lensherre Christopher Gøye (avsatt 1630). Tre av dem veide 500 tonn, det fjerde (1638) 900 tonn. Skrogene ble tatt ut Natvigstrømmen som er et trangt og vanskelig farvann.
Tangen gard var hovedkvarter for de øverste tyske styrker som var i Arendalsområdet. De fleste fysiske spor etter dette er borte. Av de krigsminnene som fremdeles eksisterer er en fjellhule sørligst i området og 2-3 bunkere på stranda foran EB, samt to portstolper.
Kulturminner
Gravstedet på Tangen er fredet etter Lov om kulturminner, og omtales som «Falck-Ebbell, Dedekam og Harboes gravsted» eller «Tangen gravlund».
Magne Hansen
Magne Hansen (født 22. juni 1940) er en tidligere norsk lokalpolitiker (Høyre) fra Rødøy på Helgeland i Nordland.
Tangen gård
Kulturminner
En allé av store vakre trær går gjennom gården, fra elva i nord, på begge sider av Fylkesvei 3594 til Fylkesvei 420 i sør. Alléen, som består av lind, alm og bøketrær, ble plantet rundt 1807-09 og består i dag av 122 store trær fra Eigesvingen og helt ut mot Vrengen.
Magne Hansen
Hansen var ordfører i Rødøy kommune, fra 1980 til 1981.
Tangen gård
Kulturminner
Steingjerdene på begge sider av veien er anlagt som brystvern rundt 1807. De er oppført av svenske og engelske krigsfanger under Napoleonskrigene. Man fryktet at fiendtlige krigsskip skulle ta seg opp Natvigstrømmen og angripe Arendal fra vest.
Portstolper fra den tyske militærleiren er også bevart.
Neuraphomorphus
Neuraphomorphus er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Det er funnet fem arter i Norge.
Utseende
Små (1-2 millimeter), mørke, blanke biller, fint hårete. Antennene er lengre enn hode + thorax, slanke, de tre ytterste leddene er litt tykkere og danner en smal klubbe. Hodet er nokså stort, kantete, med ganske små fasettøyne. Det er ikke påfallende innsnevret bak. Pronotum er lengre enn bredt, bredest litt foran midten, med en tydelig midtfure. Et godt kjennetegn på slekten er at pronotum har markerte, rettvinklede bakhjørner. Dekkvingene er ovale, hver dekkvinge har en dyp lengdegrop ved roten. De dekker hele bakkroppen. Lårene er noe kølleformede, beina ellers slanke.
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Nevraphes-artene kan finnes mellom løvstrø, i mose, i humusrik jord eller i maurtuer. Noen lever også i hule trær.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Etiopia.
Telluraves
Telluraves (landfugler) er en nylig definert klade med terrestriske og trelevende fugler, som også kalles kjernelandfugler. Kladen består av litt over 3/4 av alle fuglearter og har solid støtte gjennom forskningen til Jarvis ''et. al.'' (2014), der den har 100 prosent bootstrap.
Martin Blekkerud
Martin Blekkerud (født 7. august 1975 på Hønefoss) er en norsk journalist, redaktør og tidligere friidrettsutøver for Moss Idrettslag. Han har tre NM-bronser på 200 meter, og tre NM-gull på 4x100 meter stafett fra 1990-tallet. Sammen med Birger Hermansen, Jørn Tollefsen og Geir Moen, innehar han den norske rekorden for klubblag på 4x100 meter stafett med tiden 40.40, som ble satt under NM i stafetter i Ørsta i 31. mai 1997.
Han er tidligere sportsjournalist, og har jobbet som journalist i magasinet Mann. Han vant «Årets feature 2015» under Nordiske Mediepriser for saken «Når mørket faller», publisert i Det Nye.
Blekkerud har jobbet som redaktør og prosjektleder for bokforlaget Pilar og driver podkasten Pappatrenerne - en podkast om barneidrett sammen med Eirik Øiestad.
Andreas Seierstad
Andreas Pedersen Seierstad (født 24. november 1890 i Hedrum, død 1975) var en norsk kirkehistoriker og professor ved Menighetsfakultetet 1945–1960.
Martin Blekkerud
Han var gitarist i det nå oppløste rockebandet The Killing Cure. I 2018 ga han ut albumet Gravity Always Wins under artistnavnet Blacklights.
Andreas Seierstad
Andreas Seierstad var sønn av sjøkapteinen og bonden Martin Pedersen Seierstad (1850–1920) og Inger Johanne Larsen (1863–1935), og bror av teologen Ivar P. Seierstad (1901–1987). Han tok lærereksamen i 1911 og arbeidet en tid som lærer i Trøgstad og ved Notodden lærerskole, før han ble student i 1916 og cand. theol. fra Menighetsfakultetet i 1921. Samme år ble han stipendiat, og tok doktorgraden i 1924 med en avhandling om «Kyrkjelegt reformarbeid i Noreg i 19. hundreåret». Han ble dosent i kirkehistorie ved Menighetsfakultetet samme år. Fra 1945 til 1960 var han professor.
Seierstad skrev om norsk kirkehistorie, med hovedvekt på middelalderen. Han utga Olavsdyrking i Nidaros og Nord-Europa (1930) og en rekke mindre avhandlinger.
Odd Nordland
Odd Nordland (født 19. mars 1919, død 22. desember 1999) var professor i nordisk kultur- og religionshistorie ved Universitetet i Oslo 1982–89.
Nordland ble cand. philol. 1946 og tok doktorgraden i 1956 på en avhandling om Egils saga. Han arbeidet ved Norsk Folkemuseum 1956–58, i NRK 1958–64, og var universitetslektor fra 1964, dosent fra 1971 og professor 1982–89. Han skrev flere bøker, blant annet om ukeblad, ølbrygging og tekstilhistorie.
Han var gift med Eva Nordland.
Johan Daniel Herholdt (arkitekt)
Johan Daniel Herholdt (født 13. august 1818, død 11. april 1902) var en dansk arkitekt, professor, kongelig bygningsinspektør og borgerrepresentant som satte et avgjørende preg på dansk arkitektur i andre halvdel av 1800-tallet og påvirket dansk arkitekturtradisjon helt inn på 1900-tallet.
Herholdt ble utdannet tømrersvenn i 1837 og var tømrer inntil 1840. I denne perioden bodde han sammen med en eldre bror i en av Christiansborgs sidebygninger, og herfra var det utsikt til byggeplassen for Thorvaldsens Museum; han fulgte med interesse oppføringen av dette monumentale verket.
Samtidig gikk han i de ledige månedene på Kunstakademiet på kveldstid og på tegneskole om dagen; først hos G.F. Hetsch, senere hos M.G. Bindesbøll. Av den første lærte han korrekt tegning og kjennskap til den antikke stilen, av sistnevnte kjærlighet til kunsten uten hensyn til stil og respekt for en kunstners arbeide. Han fulgte med oppmerksomhet utføringen av tegningene til museet som ble omarbeidet igjen og igjen inntil de tilfredsstilte mesteren.
Fra 1841 reiste Herholdt rundt i Danmark, Norge og Nordtyskland, hvor han foretok en del oppmålinger og hadde forskjellige jobber underveis, blant annet ved oppføringen av Altona Kiel-jernbanen, men i 1845 vendte han tilbake til København for å fullføre studiene.
Herholdts første større oppgave ble Københavns Universitetsbibliotek, som han vant ved en konkurranse hvor bl.a. også Bindesbøll deltok og bygningen ble oppført 1857–61. Som motiv benyttet han kirken St. Fermo i Verona, men disse norditalienske bygningene fordret en teknikk i murstensfabrikasjonen som dengang var helt ukjent i Danmark. Herholdt fikk tak i noen eiere av mindre teglverk og fikk dem til å lage gode fasadestener, formsten og glasert sten. Dette initiativet ga teglverksindustrien et betydelig skritt fremover. Også ved å benytte en større jernkonstruksjon i bygningens indre til brannsikring, var han en foregangsmann.
Herholdt var ikke bare utøvende arkitekt, men var også lærer i Borgerlig Bygningskunst ved Polyteknisk læreanstalt (1860–75) og hans betydelige viten og en sterk følelse for det gedigne og verdige i arkitekturen dannet skole, Den Nationale Murstensskole, som ga inspirasjon for den kommende generasjon av arkitekter Hans J. Holm, H.B. Storck, J.E. Gnudtzmann Martin Nyrop, og Martin Borch. Hans prinsipp var:«Se med egne øjne og ikke gennem udlandets briller! Benyt så vidt muligt landets materialer og studér den hjemlige bygningskunst i dens bedste perioder!»
Paruzzaro
Paruzzaro er en kommune i provinsen Novara i regionen Piemonte i det nordlige Italia. Byen har 2,211 innbyggere (2018). Paruzzaro grenser til kommunene Arona, Gattico-Veruno, Invorio og Oleggio Castello.
Matthias Ehrenfried
Matthias Ehrenfried (født 3. august 1871 i Absberg i kongedømmet Bayern, død 30. mai 1948 i Rimpar i Bayern i Vest-Tyskland) var en tysk prest og katolsk biskop av bispedømmet Würzburg fra 1924 til 1948. Han var kjent som «motstandsbiskop» mot naziregimet.
Liv og virke
Ehrenfried ble født i en mellomfrankisk bondefamilie i Absberg nær Ellingen i bispedømmet Eichstätt i 1871. Han hadde elleve søsken. I 1892 tok han abitur i Eichstätt, som best i klassen i alle fag. Etter initiativ fra biskop Franz Leopold von Leonrod kunne han studere teologi ved det jesuittledede seminar Collegium Germanicum et Hungaricum ved det pavelige gregorianske universitet i Roma og oppnå en doktorgrad i filosofi og teologi samt en bachelorgrad i kanonisk rett.
Prest
I 1898 ble han presteviet i Roma. Hans første sjølesørgeriske oppdrag tok ham til Hilpoltstein i hjembispedømmet Eichstätt. I 1900 fikk han en lærerstilling for dogmatikk ved lyceet i Eichstätt, dagens katolske universitet Eichstätt-Ingolstadt, og i 1906 ble han full professor i Det nye testamente og apologetikk og senere også homiletikk ved det filosofisk-teologiske universitet.
I løpet av sin tid som universitetsprofessor forkynte han midlertidig i mange menigheter, holdt folkemisjoner og redigerte Die christliche Schule og andre blader.
Hestkjølen
Hestkjølen (sørsamisk: Jijnjevaerie, også kalt Hartkjølen) er et fjellområde i Lierne kommune i Trøndelag. Det ligger i den sentrale delen av Lierne nasjonalpark. Den høyeste toppen er Hestkjøltoppen med 1 390 moh.
Matthias Ehrenfried
Biskop
1. oktober 1924 ble Ehrenfried utnevnt av pave Pius XI til biskop av Würzburg, og 1. desember ble han bispeviet i Würzburgs katedral. Som biskop av Würzburg flyttet han inn i den tidligere domherreresidensen Conti som ble hans offisielle residens.
VM i friidrett 1987 – 10 000 meter menn
Øvelsen 10 000 meter herrer ved VM i friidrett 1987 ble avholdt i Roma, Italia i 29. august 1987. Det var totalt 30 utøvere som deltok.
Matthias Ehrenfried
Biskop
I løpet av hans embetsperiode ble rundt 100 kirker bygget eller utvidet i bispedømmet Würzburg, pastoralomsorgen i den stadig voksende byen ble ytterligere utvidet og rundt 1000 prester ble ordinert. Blant kirkene han innviet er klosterkirken Mariannhill (1929), Vår Frue kirke i Frauenland i 1937 og Zelleraus Hellig-Kors-kirke i 1935. I 1926 lot han bygge retretthus i Himmelspforten kloster. Den 12. april 1931 innkalte han en bispedømmesynode, som bl<nt annet drøftet den konfesjonelle skoles fremtid. Hans omtanke for de arbeidsledige og opptatthet av de sosiale spørsmål viser seg i hans hyrdebrev fra 1931, som omhandler Arbeiderspørsmålet i lys av kristendommen.
VM i friidrett 1987 – 10 000 meter menn
Norge var ikke representert ved noen utøvere.
Matthias Ehrenfried
Biskop
Ehrenfried var en sterk motstander av nasjonalsosialistene, som han åpent kritiserte. Ved nazistenes maktovertakelse i 1933 begynte spenningen mellom kirken og nasjonalsosialistene i bispedømmet Würzburg. De første prestene ble satt i varetekt i 1933, og spesielt folk fra SA, noen av dem kledd som sivile, drev kampanjer mot biskopen, som fortsatte med uttalelser mot nasjonalsosialismen også etter deres maktovertagelse.
I 1934 gikk Georg Heim i skjul i Sankt Ludwig. I april 1934 ble bispepalasset angrepet to ganger (NSDAP organiserte også en demonstrasjon foran palasset 3. mars 1938). Da rektor Johannes Reinmöller stengte det katolske teologiske fakultet den 15. november 1935, protesterte Ehrenfried. Blant hans støttespillere var katedralens pastor Heinrich Leier (1876-1948), som var redaktør for Fränkiskes Volksblatt (utgitt av Echter Verlag) og også var motstander av nasjonalsosialistene og satt i varetekt i 1933. Biskopen tok selv åpent stilling. I tillegg til brevveksling med med Berlin-sjefen for det katolsk-teologiske Reichsfachschaft Karlheinz Goldmann og i flere hyrdebrev fra 1937 til 1939.
I de påfølgende årene økte presset fra nasjonalsosialistene, særlig fra gauleiteren Otto Hellmuth, som omtalte ham som en «Störenfried» (bråkmaker). De nedtegnet biskopens prekener i stenografisk og benyttet seg fremfor alt av rettsvesenet for ytterligere å begrense prestenes rettigheter, inkludert skoleforbud, taleforbud og fengsling.
Til tross for alle hindringene kunne den katolske kirke i Würzburg under Ehrenfried ikke usynliggjøres det offentlige liv og biskopen oppnådde i 1936 til og med en gjenoppliving og omorganisering av Kiliansoktaven og Kiliansvalfarten.
Under den såkalte Klostersturm i 1941 ble det angivelig funnet statsffiendlige skrifter funnet abbediet Münsterschwarzach av SD og Gestapo, og dette ble påskuddet for klosterets stenging. Nedleggelsen utløste protestdemonstrasjoner i befolkningen. Mange prester fikk bøte for motstanden mot det totalitære statsapparatet i konsentrasjonsleiren Dachau med sine liv.
Hans Aakre
Hans Andreas Aakre (født 29. januar 1918 på Gjerøy i Rødøy herred, død 27. januar 1983 i Vågaholmen i Rødøy kommune) er en tidligere norsk lokalpolitiker (Kristelig Folkeparti) fra Rødøy på Helgeland i Nordland.
Aakre var to ganger ordfører i Rødøy kommune, fra 1968 til 1971 og fra 1976 til 1979.
NKM
NKM kan vise til:
S.O.S. bergingsbåt
S.O.S. bergingsbåt, (originaltittel: Remorques) er et fransk drama fra 1941 regissert av Jean Grémillon, og med manus av Jacques Prévert og André Cayatte etter en roman av Roger Vercel.
Handling
André Laurent er den dedikerte kapteinen på en taubåt kalt Cyclone. Hans oppgave er å berge fartøyer i nød, før konkurrentene hans rekker å gjøre det. Men hans kone Yvonne er lei av at ektemannen hennes hele tiden er bortreist, og hun ønsker at André skal tilbringe mye mer tid sammen med henne. En dag blir André kalt ut for å redde et stort lasteskip under en voldsom stor. Han tar med seg mesteparten av deres mannskap, inkludert kapteinens kone, om bord på sitt eget fartøy - før han begynner å slepe lasteskipet mot en havn.
Men kapteinen på lasteskipet velger å plutselig kutte slepe-tauet for å slippe å betale for redningen. André returnerer til havnet med mannskapet deres. Men kona til lasteskip-kapteinen nekter å gå tilbake til ektemannen sin. Hun tar i stedet inn ved et hotell, hvor André snart tar kontakt for å forsikre seg om at hun har det bra. Det viser seg at kvinnen heter Catherine, og de blir snart mer og mer interessert i hverandre. Etter hvert som Yvonne blir stadig mer krevende, blir utsiktene til å besøke Catherine enda mer tiltalende for André.
Etter hvert forsømmer André både sin kone, og sitt arbeid. Men etter hvert blir det avslørt at Yvonnes obsessive oppførsel, skyldes at hun faktisk er dødelig syk. Catherine pakker raskt eiendelen sine, og forlater deretter byen deres. Men Yvonne dør kort tid senere i Andrés armer. Etter å ha mistet både kjæresten sin og ektefellen sin, har André bare fartøyet sitt igjen når han velger å reise ut i en storm for å svare på et annet SOS-anrop fra et skip i havsnød.
MATE ROV Competition
MATE ROV Competition er en internasjonal konkurranse for ingeniørstudenter arrangert av Marine Advanced Technology Education i samarbeid med industribedrifter og høyprofilerte ingeniører. Formålet med konkurransen er å designe, utvikle, bygge og teste en fjernstyrt undervannsfarkost.
MATE ROV Competition 2014 ble avholdt 26.-28. juni ved Tunder Bay National Marine Sanctuary i Alpena, Michigan.
Bedømming
ROVene blir vurdert av spesialister fra subseaindustrien og andre industrier i følgende kategorier (maksimal poengsum i parentes) :
Vinneren av konkurransen er teamet med den høyeste poengsummen av 585 mulige.
Konkurransen krever at studentene ser på seg selv som entreprenører for et firma med MATE som kunde, og skal dermed selge sitt produkt inn i form av engineering evaluations, en salgsplakat og en teknisk rapport.
MATE ROV Competition i Norge
UiS Subsea fra Universitetet i Stavanger ble i 2014 det første norske laget til å delta i konkurransen. Det endte med en 14.-plass av 30 deltagere i Explorer-class.
Eksterne lenker
Konkurransen offisielle nettside UiS Subseas offisielle nettside
Eduar Marriaga
Eduar Marriaga (født 25. november 1992) er en colombiansk amatørbokser, som konkurrerer i lettvekt. Han ble tatt ut til å representere Colombia under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i første runde.
Otto von Hanno
Otto Friedrich Wilhelm von Hanno, født 14. oktober 1891, død 10. november 1956 var en norsk tegner og teatermaler. Han var sønn av arkitekt Carl Wilhelm von Hanno og Ingeborg Gjerdrum, og sønnesønn av arkitekt Wilhelm von Hanno. Hans søster Ingeborg von Hanno var hoffdame for dronning Maud.
Biografi
Otto von Hanno var gift to ganger. Hans første ekteskap var med Erna Wadel; hun var matskribent under navnet Pus Thaulow. De fikk sønnen Carl Cato von Hanno i 1916. Noen år senere tok ekteskapet slutt, og i 1927 giftet Otto von Hanno seg på nytt med Bergljot Gjems Selmer, skuespiller og forfatter. Otto von Hanno illustrerte flere av hustruens bøker. Ekteskapet med Lillemor endte også i skilsmisse.
Sønnen Carl Cato hadde utdannet seg til flyver. Da annen verdenskrig brøt ut, dro sønnen til England for å delta i krigen på de alliertes side. Han ble instruktør i Little Norway, og falt i 1941.
Otto von Hanno hadde også hatt en militær karriere som major i det norske forsvaret.
Kunstnerisk virke
Otto von Hanno var en kjent teatermaler, men virket også som illustratør. Hans reklameplakat "Si-ko-fuglen" fra 1926 ble i 1994 trykket opp i den såkalte Norsik Kalenderen 1995 sammen med andre eksempler på norsk plakatkunst fra mellomkrigstiden.
In the Spotlight - Deluxe Edition
In the Spotlight - Deluxe Edition er en spesialutgave av albumet In the Spotlight, som ble gitt ut i 2012 av Suzi Quatro.
Sporliste
CD1:
Röhr (elv)
Röhr er en elv i Hochsauerlandkreis i Nordrhein-Westfalen i Tyskland. Den er 28,9 km lang, og er en venstre sideelv til Ruhr.
In the Spotlight - Deluxe Edition
Sporliste
CD2:
Trikhonidasjøen
Trikhonidasjøen (gresk: Λίμνη Τριχωνίδα - Limni Trikhonida) er den største naturlige innsjøen i Hellas. Den har et areal på 98,2 km² og ligger i prefekturet Etoloakarnania sørøst for byen Agrinio.
Nedbørfeltet på 215 km² er et karstlandskap der grunnen består av kalkstein, og det er lite overflatevann renner til innsjøen. Vannstanden har en årlig svinging på ca. én meter, noe som skyldes variasjoner i underjordiske vannstrømmer, fordamping om sommeren og uttak til kunstvanning.
Trikhonidasjøen ligger i en graben, der jordskorpa synker inn. Innsjøen kan være svært gammel, kanskje fra midtre eller sen pliocen. Den har tidligere vært større, slik at den hang sammen med Lysimakhiasjøen i vest. Innsjøen er dyp, gammel og har mange ulike habitater, som tette bestander av makrofytter, steinete strender og undervannskilder der grunnvann strømmer opp. Dette gjør at det finnes mange endemiske arter i innsjøen.
Det er minst 24 sneglearter og ni muslingarter i innsjøen. Åtte av disse bløtdyrartene finnes bare i Trikhonidasjøen og Lysimakhiasjøen. Det er to endemiske fiskearter, tangkvabben Salaria economidisi og kutlingen Economidichthys trichonis. Fiskearter med en litt større utbredelse er Luciobarbus albanicus, Rutilus panosi, Scardinius acarnanicus, Tropidophoxinellus hellenicus, Cobitis trichonica, gresk malle (Silurus aristotelis) og Economidichthys pygmaeus. Det vidt utbredte liten stripefisk (Atherina boyeri) finnes også.
European Consumer Centres Network
ECC-Net har kontor i alle 30 EU-land samt Norge og Island. Kontorene finansieres i fellesskap av Europakommisjonen og medlemslandene.
Juliana Silva
Juliana Felisberta da Silva (født 22. juli 1983 i Santos) er en brasiliansk sandvolleyballspiller som deltok i de olympiske leker 2012 i London.
Shafiq Chitou
Shafiq Chitou (født 23. mai 1985) er en beninsk amatørbokser, som konkurrerer i lettvekt. Han ble tatt ut til å representere Benin under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i første runde.
Juliana Silva
Silva vant en olympisk bronsemedalje i sandvolleyball under OL-2012 i London. Sammen med Larissa França kom hun på tredjeplass i sandvolleyballturneringen for damer bak Misty May-Treanor / Kerri Walsh Jennings og Jennifer Kessy / April Ross fra USA.
Sammen med Larissa França vant hun en gullmedalje i de Panamerikanske leker 2011 i Guadalajara i Mexico.
Dermot J. Ryan
Bakgrunn
Dermot Joseph Ryan var sønn av legen Andrew Ryan og hans hustru Therese neé McKenna. I 1932 begynte han ved Belvedere College i Dublin. I 1942 begybtre han ved Holy Cross College i Clonliffe, og tok eksamen i hebraisk og arameisk ved University College Dublin i 1945. Han tilbrakte et år i Maynooth før han gikk på Pontifical Irish College i Roma. Han tok sin BD i 1948 ved Lateranuniversitetet i Roma, og returnerte til Clonliffe for å fullføre sin formasjon.
Prest
Dermot Ryan ble ordinert til prest den 28. mai 1950. Han returnerte til Roma for å studere ved Det pavelige gregorianske universitet, og tok lisensiat i teologi i 1952.[1] I 1954 ble han tildelt en MA i semittiske språk fra NUI og etterfulgt av en lisensiat i bibelteologi ved Biblicum.
Han ble med tiden professor for orientalske pråk ved University College Dublin, og etter sin bispeutnevnerlse vedlikeholdt han sin forbindelse til og interesse for orientalske studier ved sitt verv som chairman of trustees for Chester Beatty Library fra 1978 til 1984.
Erkebiskop av Dublin
Den 29. desember 1971 ble Dermot Ryan, som ble oppfattet som reformivrig og på den «liberale side» i kirkelige sirkler, utnevnt til erkebiskop av Dublin av pave Paul VI. Bispeinnvielsen fant sted 13. februar 1972 i Roma, og ble foretatt av paven selv. Medkonsekrerende var kardinalene Bernard Alfrink av Utrecht, og William John Conway, erkebiskop av Armagh og Primate of All Ireland.
Han etterfulgte John Charles McQuaid som erkebiskop av Dublin.
I november 1972 ble Ryan den første katolske erkebiskop som overbar en gudstjeneste i Church of Ireland i Christ Church cathedral; han avholdt også tverrkirkelig gudstjeneste i den katolske pro-katedral. Han støttet også ‘Ballymascanlon talks’, et mellomkirkelig initiativ for å sammenføre Nord-Irlands kristne for å fremme en fredsprosess der.
Før Irlands folkeavstemning mot abort, Pro-Life-folkeavstemningen i 1983, tok han et tydelig standpunkt og uttalte offentlig at en «ja»-stemme for alltid ville stanse ethvert forsøk på å legalisere abort i Irland.
Lenge etter hans død ble det avslørt at han i 1983 hadde fått vite om seksuelle overgrep mot studenter ved presteseminar i erkebispedømmet. Han undersøkte ikke disse sakene nærmere, noen av gjerningsmennene ble rett og slett forflyttet til andre oppgaver.
Archbishop Ryan Park i Dublin var blitt oppkalt etter ham fordi han donerte landet som parken (da kalt Merrion Square Park) ligger på til Dublins befolkning i 1974. Dette var på et område som var blitt øremerket av hans forgjenere på erkebispestolen for byggingen av en permanent katedral. I januar 2010, i kjølvannet av den krirtikk som var blitt reist mot Ryan for ineffektivitet i saker om seksuelle misbruk i Murphy Report som le fremlagt året før, bad Dublin City Council og almenhetens synspunkter om parkens navn; deretter endret man navnet tilbake til Merrion Square Park.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Yudai Yamamoto
Yudai Yamamoto (født 4. mars 1983) er en japansk fotballdommer som til daglig dømmer i Japans toppdivisjon i fotball. Han har også dømt enkelte kamper både i Kinas toppserie i fotball og den polske Ekstraklasa som en del av i et dommerutvekslingsprogram.
Yamamoto har også dømt kamper under Asiamesterskapet i fotball og ble utnevnt til FIFA-dommer i 2011. Han fikk sin debut på internasjonalt seniornivå under King's Cup i Thailand i januar 2012 i kampen mellom og.
Matronymikon
Matronymikon, metronymikon eller matronym er et avstamningsnavn basert på mors fornavn som første ledd og «-sønn»/«-son» eller «-dotter»/«-datter» som siste ledd. Matronymikon er den kvinnelige ekvivalenten til patronymikon, et avstamningsnavn basert på fars fornavn.
Eksempler på personer som bruker eller brukte matronymikon er Eiliv Godrunarsson, Svein Estridsson, Stein Herdisson, Kjersti Annesdatter Skomsvold og Embla Karidotter
Ordet er avledet av gresk μήτηρ, mḗtēr (mor) og -ονυμα, -onyma (navn).
Nulldivisor
I abstrakt algebra, om R er en kommutativ ring, så er et element a i R en nulldivisor om det finnes et element b ≠ 0  i R slik at a·b = 0. Om en kommutativ ring ikke har nulldivisorer, så kalles den for et integritetsområde. I en ring som ikke er kommutativ så skiller man på høyrenulldivisorer og venstrenulldivisorer.
Eksempel
.
Rudolph Reti
Rudolph Reti (1885–1957) var en serbisk komponist, pianist og musikkpedagog.
Liv og virke
Retis yngre bror, Richard Réti, var en kjent stormester i sjakk.
Reti gikk på skoler i Wien, der han i 1922 ble medgrunnlegger av ISCM.
Han emigrerte til USA som følge av NSDAP's framvekst, og skrev der sine hovedverk, Thematic Process in Music (1951) og Patterns in Sonatas of Beethoven (1966). Reti påvirket flere av samtidens musikkteoretikere.
Uta Nickel
Uta Nickel (født 19. juli 1941 i Leipzig) er en tysk økonom og tidligere politiker (SED, senere PDS). Nickel var DDRs finans- og prisminister fra november 1989 til januar 1990.
Uta Nickel hadde ulike stillinger, både som ansatt og folkevalgt i Leipzig. Hun tiltrådte Modrowregjeringen i 1989. Nickels avgang kom etter beskyldninger om økonomiske misligheter. Etterforskningen ble senere innstilt. Hun var fra 1990 rådgiver i næringslivet og fra 1991 arbeidet hun som eiendomsutvikler i Leipzig.
Uta Nickel er den hittil (2014) eneste kvinne som har vært i stillingen som tysk finansminister, uansett statsdannelse.
Calliomorpha
Calliomorpha er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En liten, kort og bred, blank trebukk. Hode, pronotum og alle lårene er oransjerøde, antennene, dekkvingene, leggene og føttene er svarte med en blålig eller fiolett metallisk glans.
Utbredelse
Arten lever i det nordvestlige Brasil og Ecuador.
Pastoralesymfonien
Pastoralesymfonien, (originaltittel: La Symphonie pastorale) er et fransk drama fra 1946 regissert av Jean Delannoy etter romanen Hyrden av André Gide.
Filmen ble vist på Filmfestivalen i Cannes i 1946, hvor den vant Gullpalmen.
Handling
Presten i en fjell-landsby adopterer en liten blind jente, Gertrude. Når Gertrude vokser opp til en attraktiv ung kvinne, innser den nå middelaldrende presten, at han er forelsket i henne. Til prestens fortvilelse er også hans adopterte sønn, Jacques, forelsket i Gertrude, selv om han snart skal gifte seg med en annen kvinne.
Gertrudes syn blir gjenopprettet, og hun returnerer til landsbyen som en forandret kvinne. Hun klarer ikke å godta Jacques sin kjærlighet, og er skuffet over pastorens hengivenhet ovenfor henne. Hun innser at hennes tidligere lykke har gått tapt for alltid.
Ptilineurus
Ptilineurus er en slekt av små, ofte vedborende biller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander.
Utseende
En middelsstor, avlang og litt flat, mørk borebille med sagtakkede antenner. Hodet har utstående fasettøyne, pronotum er trapesformet. Kroppen har mønstre dannet av lysgrå skjell.
Cacotemnus
Cacotemnus er en slekt av små, vedborende biller.
Ptilineurus
Levevis
De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Japan, men er også funnet i Sør-Europa.