cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Første mellomepoke i Egypt
Ipuwerpapyrusen
Framveksten av hva som er betraktet som skjønnlitteratur i moderne forståelse synes å ha skjedd i den første mellomperioden da en rekke nye litterære sjangre blomstret i mellomriket. Et særlig betydningsfullt stykke er Ipuwerpapyrusen, også kalt for Jamringen til Ipuwer eller Advarslene til Ipuwer. Selv om teksten ikke er datert til denne epoken, synes å referere til første mellomperiode og nedtegner en nedgang i kontaktene med utlandene og en generell fattigdom i Egypt.
Kunst og arkitektur
Den første mellomperioden var preget av å være delt mellom to geografiske og politiske regioner, en sentrert i Memfis og den andre Teben. Kongene i Memfis, svak i makt, opprettholdt Memfis' kunstneriske og håndverksmessige tradisjoner fra det gamle rike. Det var en symbolsk måte for den svake bystaten Memfis å opprettholde levningene av tidligere tiders storhet. Teben, på den annen side, som var fysisk isolert fra Memfis, hadde ingen tilgang på de tradisjonelle kunstneriske uttrykkene i Memfis, og kom til å opprette nye kunstneriske stiler som reflekterte kreativiteten til kunstnere og håndverkere som ikke var utelukkende kontrollert av bystaten. Kunsten endret seg ikke mer enn hva de religiøse tradisjonene tillot.
De nordlige byggeprosjektene til kongene i Herakleopolis var meget begrenset. Kun en pyramide som er antatt å ha tilhørt farao Merikare (2065–2045 f.Kr.) har blitt identifisert ved Saqqara. Også de private graver som ble reist i løpet av denne tiden er beskjedne i forhold til de som ble bygget i det gamle rike, både i kvalitet og i størrelse. Det er fortsatt relieffscener av tjenere som framskaffer forsyninger for den avdøde foruten de tradisjonelle offerscenene som gjenspeiler de fra gravene i Memfis under det gamle rike. Disse er dog av lavere kvalitet og langt enklere enn deres paralleller fra det gamle rike. Rektangulære kister, framstilt av trevarer, ble fortsatt benyttet, men deres dekorasjoner ble langt mer omfattende i løpet av styret til kongene i Herakleopolis. Nye kistetekster ble malt på interiøret med magiske formularer og kart som døde skulle anvende i etterlivet.
Framveksten av kongene i Teben rundt 2123 f.Kr. kom til å fremme en mer original og provinsiell kunststil. Denne stilen er ofte beskrevet som klumsete og uforedlet, noe som kan være grunnet i mangelen på dyktige eller tradisjonelt utdannede håndverkere. Imidlertid viser de kunstverk som har blitt bevart at kunstnerne fremmet nye tolkninger av tradisjonelle scener. De benyttet seg av klare, skinnende farger i maleriene, og endret og forvrengte proporsjonene på den menneskelige figur. Denne særskilte stilen var særlig åpenbar i en rektangulær steinplate som ble funnet gravene ved Naga el-Deir. I henhold til kongelig arkitektur konstruerte kongene i det ellevte dynasti graver hogd ut av fjellet ved El-Tarif på vestbredden av Nilen. Den nye gravarkitekturen besto av en stor gårdsplass med søylegang hogd i fjellet ved den fjerne veggen. Rommene var hogd inn veggene vendt mot den sentrale gårdsplassen hvor de døde ble gravlagt, noe som gjorde det mulig å gravlegge mange døde i en grav. Gravkamrene var uten dekorasjoner, noe som igjen er blitt tilskrevet mangelen på utdannede håndverkere.
Colgate-Palmolive
Colgate-Palmolive er et amerikansk selskap for forbrukerprodukter innen personlig pleie med fokus på produksjon, distribusjon og levering av produkter til husholdninger og helsevesen. Under merket «Hill's Pet Nutrition» produserer det også mat til husdyr som katter og hunder. Selskapets kontorer er i nr. 300 Park Avenue i Midtown Manhattan, New York City.
Sigmund Sæverud
Sigmund Sæverud (født 3. mars 1939) er en norsk skuespiller. Han har vært tilknyttet Den Nationale Scene og Hålogaland Teater.
Han har spilt karakteren Johan i TV-serien Himmelblå. Han er også kjent som Albert i Oluf skrevet av Arthur Arntzen.
I 2014 vant han Heddaprisen for beste mannlige medspiller for for rollen som Lucky i Mens vi venter på Godot av Samuel Beckett, regi Bjørn Sundquist, Riksteatret, Det Norske Teatret.
Kortbane-VM i svømming 2018 – 400 meter fri menn
400 meter fri for menn under Kortbane-VM i svømming 2018 fant sted 11. desember 2018 i Hangzhou Sports Park Stadium.
Henrik Christiansen representerte Norge under øvelsen og vant sølvmedaljen da han satte norsk og nordisk rekord.
Rekorder
Før mesterskapet var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Følgende rekorder ble satt under mesterskapet:
Forsøksheat
Forsøksheatene startet kl. 09:30.
Finale
Finalen ble avholdt kl. 19:00.
Jean Pierre Frédéric Ancillon
Jean Pierre Frédéric Ancillon (født 30. april 1767 i Berlin, død 19. april 1837 samme sted) var en prøyssisk statsmann, filosog, utenriksminister og oppdrager av den senere konge Fredrik Vilhelm IV.
Bakgrunn, prest, professor
I 1792 fikk han et professorat i historie ved krigsakademiet, i 1803 ble han kongelig hoffhistoriograf og medlem av vitenskapsakademiet i Berlin. Hans utnevnelse til statsråd i kulturdepartementet fulgte i 1809, og 23. juni 1810 ble han, etter ønske fra dronningen, utnevnt til Friedrich Delbrücks etterfølger som oppdrager for kronprinsen. I denne sammenhengen fratrådte han sine stillinger som prest og professor.
Embedsmann, filosof
Da prinsen ble myndig 1814 ble Ancillon utnevnt til virkelig geheime-legasjonsråd i utenriksministeriet, og 1817 ble han medlem av statsrådet og utvalget for bearbeidelsen og innføringen av provinsialforfatningene og av oversensurkollegiet.
I mai 1831 ble han virkelig geheimeråd og sjef for departementet for Fyrstedømmet Neuenburg. 25. juli samme år ble han så statssekretær i utenriksministeriet, og i 1832 endelig prøyssisk utenriksminister. Sammen med fyrst Metternich utarbeidet han bl.a. i 1834 Wiens sluttprotokoll.
Både gjennom sin europeiske horisont, og sin evne til å knytte opplysningstidens rasjonalitet sammen med sin tids reformatoriske holdning og romantikk, preget Ancillon kongen i sterk grad.
Hele sitt liv gikk Ancillon alltid inn for Preussens interesser. Tanken om et forent «Tyskland» stod ham fjernt.
Ancillons statsfilosofi beveger seg i spenningsfeltet mellom opplysning, romantikk og kristendom. Han bruker en eklektisk metode som trekker særlig fra Edmund Burke og Charles de Montesquieu. Ancillon var et tidsvitne til den franske revolusjon, og opplevelsene overbeviste ham om at den europeiske politikken måtte innrettes mot likevekt mellom alle stater og unngå én stats hegemoni. .
Kykladisk kunst
Kykladisk kunst er den visuelle kunst- og kunsthåndverket til oldtidens kykladisk sivilisasjon i tidlig bronsealder, og som blomstret på øygruppen Kykladene i Egeerhavet, fra omtrent 3000 f.Kr. til 2000 f.Kr. Kykladene, rundt 30 små øyer, var rike på jern og kobber, og var en egnet sjørute over Egeerhavet. Innbyggerne, hvor de første hadde bosatt seg så tidlig som på 5000-tallet f.Kr., hadde aktiviteter som fiske, skipsbygging og eksport av deres mineralressurs, og drev handelen mellom minoiske Kreta, helladisk Hellas på fastlandet og kysten av Lilleasia. Sammen med minorisk og mykensk kultur utgjorde kykladene den ene av de tre betydelige kulturer i Egeerhavet. Kykladisk kunst er derfor den ene av tre grener av egeeisk kunst.
Neolittisk kunst
Den kunnskapen som finnes om neolittisk tid på Kykladene kommer bortimot fra det arkeologiske utgravningsstedet Saliagos, en holme rundt 500 meter utenfor havnen på øya Andiparos. Her er den eldste kjente bosetningen på Kykladene funnet. Havnivået i denne steinalderperioden var rundt 6 meter lavere enn i dag og Saliagos var den gang en lav halvøy. Karbondatering viser til aktivitet så tidlig som mellom 4300 og 3700 f.Kr.
Tidlig keramikk fra perioden er lik den som er funnet på Kreta og på det greske fastlandet. «En særskilt form er en bolle en høy fot sammenlignbar med en type som forekommer på fastlandet i sen neolittisk tid». Det meste av den keramikken som er avdekket ser ut som fruktboller, gjort i mørkfarget leire, vide kanter og med rette, runde eller konturer i vinkel på en flate bunn eller høy stamme, dekorert i dekorative linjemønstre i hvitt.
En grunn til slektskapet med fastlandet er at de neolittiske beboerne på Kykladene bearbeidet og produserte mer av obsidian (hardt glass i form av naturlig stein) enn hva lokalt behov skulle tilsi, hvilket antyder bosetningen på Saliagos antagelig fungerte som et handelssenter for handel.
Tidlig kykladisk kunst
Kunsten er på ingen måter avgrenset til den ene av disse arkeologiske periodene, og i en del tilfeller er det også representativt for mer enn kun én av øynene på Kykladene. Kunstuttrykket innenfor EC I er best representert på øyene Paros, Antiparos, og Amorgos, mens EC II er hovedsakelig sett på Syros, og EC III på Melos.
En annen og enklere måte er å inndele i to faser:
Disse navnene tilsvarer til betydningsfulle arkeologiske gravsteder.
Kykladisk skulpturer
Tidlige kykladiske skulpturer består hovedsakelig av kvinnefigurer som strekker seg fra enkle modifikasjoner av stein til utviklede representasjoner av den menneskelige former, en del med naturlige proporsjoner og andre langt mer idealisert uttrykk.
Hva som er best kjent fra denne perioden er kykladiske marmorskulptur som vanligvis kalles for «idoler» eller «statuetter», skjønt ingen av disse betegnelsene er helt korrekte: «idol» antyder en religiøs funksjon, noe forskerne ikke er enige om, og «statuett» er en betegnelse for små statuer, men det passer ikke på de større figurene, noen av dem er legemsstore. Disse marmorstatuene er spredt rundt Egeerhavet, noe som antyder at de var populære blant folket på Kreta og fastlandet. Kanskje den mest kjente av disse figurene framstiller musikere: en er av harpespiller og en annen av en fløytespiller. Datert til rundt 2500 f.Kr. er disse musikerne tidvis blitt karakterisert som «de tidligste bevarte musikere fra Egeerhavet».
Flertallet av disse figurene er imidlertid meget stiliserte og abstrakte representasjoner av den menneskelige form som typisk sett en flat, geometrisk kvalitet som gir dem en påfallende likhet med dagens moderne kunstuttrykk. I tillegg finnes det bevis som tyder på at disse figurene også opprinnelig var malt i skarpe farger, men fargene har erodert bort i årenes løp. De fleste av de abstrakte figurene nakne kvinnefigurer med armene foldet over maven. De skribenter som har betraktet disse gjenstandene fra et antropologisk eller psykologisk synsvinkel, har antatt at de er representasjoner av Modergudinnen, noe som er innenfor en kontinuerlig tradisjon av neolittiske kvinnefigurer som blant annet den svulstige Venus fra Willendorf. En del arkeologer er dog ikke like samstemte i denne ideologiseringen av figurene. Isteden har arkeologer fremmet tolkninger av figurene som gudebilder, dødsbilder, barns dukker, og andre fortolkninger. En forsker mente at de var «mer enn som dukker og antagelig mindre enn som hellige idoler».
Forslag om at disse bildene var idoler i den strenge betydning — kultobjekter som var fokuset til en rituell dyrkelse — er ikke bekreftet arkeologiske undersøkelser. Hva arkeologien antyder er at disse bildene ble jevnlig benyttet i gravskikkene: de har alle blitt funnet i graver. Dog viser i det minste en del av dem klare tegn på å ha blitt reparert, noe som antyder at de var objekter som ble verdsatt av den avdøde mens vedkommende var i live og ble ikke gjort særskilt for begravelsen, et fenomen som det ikke er funnet noen forklaring for. Figurene synes å bli gravlagt med både kvinner og menn. Slike figurer ble dog ikke funnet i samtlige graver.
Keramikk
Kar og boller i keramikk fra denne perioden; vaser, kandelas (kragevaser) og flasker viser rene, enkle former som styrket og fremmet tidlig kykladisk forkjærlighet for harmoni i delene og bevist bevaring av proporsjonene.
Den lokale leiren viste seg å være vanskelig å arbeide med for de lokale håndverkerne, og keramikk, tallerkener og vaser fra denne perioden er sjelden bedre enn av middelmådig kvalitet. Av en del viktighet er de såkalte «steikepannene» som dukket opp på øya Syros i løpet av fase EC II. De fleste forskere er av den oppfatning at disse «steikepannene» ikke ble benyttet for matlaging, men kanskje hadde en betydning innenfor fruktbarhetsmagi eller som speil. Disse var dekorert med intrikate mønstre, og en slik plate som ble funnet i en grav ved Chalandriani på Syros hadde bildet av et skip inngravert, opprinnelse fra tiden 2500-2200 f.Kr. En annen fra samme sted hadde overflaten dekorert av skjønnsomme snitt i leiren bestående av spiraler og påtrykte triangler. Den er datert til samme periode.
Leszek Miller
Leszek Cezary Miller (født 3. juli 1946 i Żyrardów i Polen) er en polsk politiker og statsviter. Han var mangeårig leder av det venstreorienterte partiet Sojusz Lewicy Demokratycznej («Den demokratiske venstrealliansen», SLD) og var statsminister i Polen mellom 2001 og 2004.
I 2007 forlot Miller SLD i protest mot at politikken ikke var venstreorientert nok, og dannet det nye partiet Polska Lewica («Polsk venstre»).
Rock vs. Opera
Rock vs. Opera er et musikkalbum med Dollie De Luxe, utgitt i 1986.
Det tidligere kontorhuset til Siemens i Łódź
Det tidligere kontorhuset til Siemens i Łódź (polsk Dawny biurowiec Siemensa) ligger ved Piotrkowska-gaten 96. Den monumentale bygningen har neobarokk form med klassisistiske elementer.
Kontorhuset ble sannsynligvis tegnet i Tyskland, noe som gjenspeiles av byggematerialet og det faktum at den ble reist under første verdenskrig, da Łódź ble okkupert av Preussen. Bygningen huset Siemenskonsernets hovedfilial i byen.
Etter andre verdenskrig ble bygningen brukt av redaksjonene til avisene Karuzela, Dziennik Łódzki og Express Ilustrowany. I første etasje holdt Klub Dziennikarza til (Journalistklubben).
Brattørparken
Brattørparken, også kjent som Lusparken på folkemunne, er en mindre park nordøst i Midtbyen i Trondheim som ligger avgrenset av Fjordgata, Kjøpmannsgata med Brattørbrua og Østre kanalhavn.
Historie
Parken stammer fra en større hage som lå på dette området på 1700-tallet. Hagen tilhørte eiendommen og bygården ved Kjøpmannsgata 52 på motsatt side av Fjordgata. Tidlig på 1700-tallet tilhørte denne eiendommen bergråd Abraham Dreyer (1671–1736) og siden grosserer Henrik Hans Horneman (1720–1779). Under sistnevnte eier gikk hagen under navnet Hornemanns hage.
Bygården i Kjøpmannsgata 52 gikk med i bybrannen i 1788 og eiendommen ble solgt videre til grosserer og skipsreder Hans Wensell (1758–1843), som bygde en ny bygård og utvidet hagen. Den gikk deretter under navnet Wensells hage. Da Wensell solgte bygården rundt 1840 ble det lagt inn en klausul om at det i fremtiden ikke kunne bygges i hagen. Batteriet ved Wensells hage lå i sjøkanten ytterst på Brattøra fra slutten av 1700-tallet og frem til 1816.
Hagen var i privat eie med høye tregjerder frem til den ble gradvis åpnet opp for offentligheten mot slutten av 1800-tallet og begynnelsen av neste århundre. Plassen hvor kanonbatteriet stod var en steinsatt plass utover første halvdel av 1900-tallet og ble siden brukt som parkeringsplass frem til 2016, da parken ble forlenget frem til kanalkanten mot nord. I mellomkrigstiden gikk denne plassen under navnet Vedallmenningen, som kom av at det ble losset ved fra skip som ankom fra Innherred.
Navnet Lusparken er et lite flatterende kallenavn på parken som kommer av at det var fangene ved Slaveriet på Brattøra som hadde sin lufting der frem til den ble nedlagt i 1879. Minnesmerket Minebøssen til minne om nødlidende sjømenn etter første verdenskrig stod opprinnelig i Brattørparken, men dette ble etter andre verdenskrig flyttet til Tollboden på Brattøra og siden til Trondhjems Sjøfartsmuseum.
Donglan
Donglan (kinesisk: 东兰县; pinyin:  Dōnglán Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Hechi.
Befolkningen var på 277,643 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.
Zhongshan (Hezhou)
Zhongshan (kinesisk: 钟山县; pinyin:  Zhōngshān Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Hezhou.
Befolkningen var på 477,235 innbyggere i 1999.
Jussformidlingen
Jussformidlingen er en organisasjon drevet av viderekomne studenter ved Det juridiske fakultet, Universitetet i Bergen, som yter rettshjelp innenfor de fleste fagområder. I 2013 behandlet rettshjelpstiltaket 1191 skriftlige saker, og 2621 muntlige henvendelser. Organisasjonen ble grunnlagt av Edvard Vogt i 1972.
Hovedformålet er å gi gratis rettshjelp til dem som har behov for det, og samtidig får juridiske studenter i sluttfasen av studiet muligheten for en praktisk tilnærming til jussen.
Liste over kulturminner i Engerdal
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Røykstue
En røykstue er et bolighus uten skorstein. Ildstedet er enten en åpen åre vanligvis plassert midt på gulvet, eller en røykovn som er plassert i ett av stuas hjørner. Fra begge disse ildstedstypene slipper røyken ut i rommet, legger seg under taket og slippes ut gjennom en åpning i taket som i norsk tradisjon kalles ljore. Ljoren er forsynt med ei luke, tradisjonelt trukket med ei hinne fra en dyremave (mavesekk eller urinblære). Før vindusglass ble vanlig, tjente også ljoren til å slippe lyset inn. I de skogfinske røykstuene slapp røyken ut av en røykkanal av tre med en hatt på toppen, som stod opp over yttertaket Hensikten med røykstuen var at den tykke røyken fungerte som et isolerende lag i taket og bidro til å begrense varmetap. Røykstuene ble også kalt ljorestuer eller rotstuer (dialekt: rotstova). En loftstue står i kontrast til røykstue ved at den har skorstein og dermed kan ha himling og overetasje.
Esra Yıldız
Esra Yıldız (født 4. juli 1997) er en tyrkisk bokser.
Røykstue
Historiske utvikling og geografiske forskjeller
Ei røykstue har vanligvis ikke mer enn én etasje. Hans Strøm beskriver omkring 1760 røykstuen som en stue uten loft, og den var forsynt med et «hvelvet» ildsted nær døren. Så lenge det brant på ildstedet var stuen fylt med røyk og ble innvendig svart av sot, særlig under taket og et stykke ned på veggene. Røykstuene hadde på Strøms tid tradisjonelt ingen vinduer og alt lys kom gjennom ljoren. På Strøms tid var bolighus med glassdekkete vinduer («glass-stuer») blitt mer vanlige. (Ifølge Ivar Aasen ble «glasstue» også brukt om et eget rom, en finstue som ikke ble brukt til daglig. )
Esra Yıldız
Hun representerte Tyrkia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i kvartfinalen.
Røykstue
Historiske utvikling og geografiske forskjeller
Røykstuer har vært brukt over hele Norge i tiden før det ble vanlig med skorstein eller røykpipe. Munksgaard tror at røykovnen ikke var vanlig på landsbygda i middelalderen og fortrengte åren først på 1600-1700-tallet. Lengst holdt røykstuene seg i enkelte avsidesliggende strøk: Setesdal, Hardanger og Nordmøre. På Finnskogen, blant skogfinner, var den tradisjonelle finske røykstua i bruk. Eldhus og seterstuer var lenge røykstuer. På Kirkjubøargarður på Færøyene finnes en røykstue som sammenholdt med norsk bygningsmateriale, som storstovo på Aga i Ullensvang, kan dateres til omkring 1300. Gerhard Schøning noterte på sin reise gjennom Nordmøre i 1773 at i Stangviks, Aures og Surnadals prestegjeld er «Røgstuer endnu meget i Brug».
Voss og Hardanger
Årestuene hadde ofte hardtrampet jord ellet steinheller som gulv, blant annet i Vossebygdene der det var god tilgang til skifer var hellegulv vanlig. På Voss hadde noen årestuer tregulv der bordet sto og ikke rundt åren eller ved døren. På Voss var det en del årestuer med kjeller der kjellertaket (etasjeskilleren) var av tykke skiferheller dekket med et tykt lag hardtrampet jord som trolig tjente som isolasjon. Lagmannsstova i Aga i Hardanger hadde åre i overetasjen midt på tregulvet. Da det ble vanlig med røykovn ble det vanlig med heldekkende tregulv i røykovnstuene. På Voss var det vanlig at selve åren var bygget opp av skiferheller på høykant. Ole Didrik Lærum kartla de mange gamle røykstuene og årestuene på Voss.
Innføring av peis og pipe
De fire sperrene rundt ljoren var ofte fint tilhugget og dekorterte. Det forekom at det ble satt en kasse på mønet over ljoren for å få røyken høyere opp. Røykstuer og ljore var i bruk i flere hundre år etter at peis og pipe var kjent. I byene ble pipe vanlig på 1500-tallet, mens ljore var i bruk til 1700-tallet på Østlandet og til 1800-tallet på Vestlandet og Sørlandet. På Østlandet ble peis og pipe tatt i bruk på 1600-1700-tallet, mens i Telemark og Setesdal samt en del indre bygder på Vestlandet var åren i bruk mye lengre. I Ryfylke ble åren erstattet av røykovn på tidlig 1800-tallet. På Vestlandet ellers var røykovnen dominerende i hundreårene før jernovnen med pipe ble innført.
I Snorre Sturlasons fortelling om Olav Kyrre nevnes ovnsstuer, det er usikkert om dette var røykovnsstuer eller stuer med peis og pipe. Arkeologiske undersøkelser tyder på at det har forekommet oppmurte og kanskje overbygde ildsteder i hjørnet av hus fra middelalderen i Norge, blant annet i byene. Røykovnen kan ha vært brukt i byene lenge før den ble tatt i bruk på bygdene. Etter brannen i Bergen i 1702 ble det forbud mot røykovner og forbudet ble ikke respektert og røykovn var vanlig på Bryggen.
Eilert Sundt besøkte i 1865 en mann som i en fjellbygd hadde bygd seg hus med kokeovn (jernovn med skorstein) i stedet for røykovn, noen ingen andre i bygda hadde gjort før. Mannen forklart for Sundt fordelen med kokeovnen: Ikke røyk som skitnet til alt (feks bøkene i bokhylla), det var lett å varme opp stuen når som helst, han kunne koke når som helst (og litt brenselsparende), man unngikk fukten fra ljoren som fikk gulvet til å råtne, unngikk gjennomtrekk i rommet i forbindelse med fyringen, og det var mulig å lage en overetasje eller «lem» over stuen. Mannen nevnte ulemper med kokeovn: Matdamp gjorde stuen fuktigere med fare for råte, luften ble mer innestengt (ljoren ga god ventilasjon), kokeovnen ga ikke nok varme den kaldeste tiden av året, det var ikke lett å tørke fyringsved eller fuktige klær, og kokeovnen ga ikke mulighet til å tørke maltet slik som røykovnen.
Myndighetene var oppmerksomme på brannfaren ved ildsted uten pipe og i 1776 ble det påbudt med pipe i nybygde hus. Påbudet ble opphevet i 1806, og utover på 1800-tallet ble det fortsatt muret nye røykovner i blant annet Sunnfjord.
Røykstuen er på grunn av røyken bare en etasje, uten loft eller himling. Den skogfinske røykstua har ei himling eller et brekt innertak som hviler over to svære bærestokker. Disse åsene går på de fleste røykstuene ut igjennom gavlveggen og er ofte det eneste som særmerker en røykstue utvendig, om man da ser bort fra røykhatten på toppen av røykkanalen av tre som stikker opp over yttertaket og som leder røyken ut fra røykstuerommet. Betegnelsen «røykstue» har tildels blitt brukt om den lave bygningstypen dette medførte, da pipe eller skorstein ble tatt i bruk kunne rommene få himling og bolighusene kunne bygges i flere etasjer. Røykstue – loftstue er en kombinasjon av to bygningstyper. Disse tilhører en sunnmørsk byggetradisjon. Vanligvis var røykstuen eldst og senere har loftstuen kommet som påbygg. På Sunnmøre ble den lave langstrakte byggestilen beholdt også etter at huset fikk skorstein, mens på Nordmøre og tildels i Romsdal ble våningshusene oppført som toetasjers «lån» i trøndersk stil.
Erik Pontoppidan skjelnet i 1753 mellom «klarstue» med peis og vinduer, og røykstue med åpent ildsted og ljore i taket. Ljoren sørget for både å slippe røyk ut og lys inn skrev Pontoppidan.
Ordet «stue» (stove) brukes i denne sammenheng om det som i dag kalles bolighus, ikke bare ett bestemt rom i bolighuset.
Scapodasys
Scapodasys er en slekt av biller som tilhører den store underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra Kamerun.
Bundesliga 2006–2007
Bundesliga 2006–2007 var den 44. sesongen siden opprettelsen av ligaen. Den ble spilt i tidsrommet fra 10. august 2006 til 19. mai 2007. VfB Stuttgart ble seriemester, to poeng foran Schalke 04. Borussia Mönchengladbach, Alemannia Aachen og 1. FSV Mainz 05 rykket ned.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Hydrometer
Et hydrometer, areometer eller densimeter er et måleinstrument som brukes til å måle tettheten eller relative tetthet i væsker. For spesielle utgaver laget for ulikt bruk kan flere navn brukes, som alkoholmåler, oechslevekt, saccarometer eller termohydrometer.
Hydrometeret lages vanligvis av glass med et tungt lodd nederst i en beholder for å flyte riktig vei. Fra denne går det et tynt sylindrisk rør rett oppover. Hydrometeret flyter i væsken vi vil måle tettheten i. Det tynne sylindriske røret er merket for konsentrasjoner, enten med en papirstrimmel i røret, eller med merker på røroverflaten. Avlesingen av instrumentet skjer ved å se hvor væskeflaten krysser det tynne sylindriske røret med skalaen for tettheten.
Måleintervallet er bestemt av vekten av instrumentet og volumintervallet av den nedsenkede delen av instrumentet, når det tynne røret er nesten helt over væskeoverflaten til volumet når det tynne røret er nesten nedsenket i væsken. For å måle et større intervall med tettheter er det vanlig å bruke flere hydrometere med forskjellig vekt og dermed forskjellig måleintervall.
Målemetoden baserer seg på Arkimedes lov som sier at kraften av oppdriften er lik vekten av væsken som det flytende legemet skyver vekk. Derfor vil instrumentet flyte dypt ved lav tetthet av væsken og det flyter høyt ved større tetthet i væsken. I lettere væsker som bensin og alkohol flyter hydrometeret dypt, mens i tyngre væsker som saltlake, melk og sterke syrer flyter hydrometeret høyt.
Noen historikere tilegner Hypatia av Alexandria oppdagelsen av hydrometeret selv om det er få eller ingen bevis for dette.
Bruk av hydrometer
Hydrometere brukes mye ved verdifastsettelsen av oppløsninger både av melk sukker, øl, vin, svovelsyre og andre.
Melk er sammensatt av stoffer som både er lettere og tyngre enn vann, som fett, sukker og salter. Derfor er det også nødvendig med fastsettelse av fettinnhold for å bestemme melkas kvalitet.
En alkoholmåler er et hydrometer som er kalibrert for å bestemme alkoholstyrken i væsker. Det kan også kalles en Oechslevekt.
Et saccarometer er et hydrometer som er kalibrert for å bestemme sukkerkonsentrasjonen i væsker. Det brukes ofte av øl- og vinbryggere for å bestemme sukkermengden før gjæringen startes.
Et termohydrometer er et hydrometer som også er laget som termometer. Dette er nyttig fordi tettheten av væsken varierer en del med temperaturen.
Ved analyse av finkornede jordprøver er det nyttig å løse en bestemt volumenhet jord i et kjent volum vann. Når jordpartiklene er svevende i løsningen vil hydrometeret flyte høyere.
Urinundersøkelse
Tidligere var det vanlig på legekontorer og sykehuslaboratorier å måle tettheten av urin med hydrometer. Det er kommet analysestrimler som med mange andre analyser også gir urinens tetthet som en farge som kan tydes med en fargeskala. Ved dehydrering / væskemangel vil urinen bli mer konsentrert med større tetthet og hydrometeret ville flyte høyt. Ved nyresvikt kan det komme mye urin med lav tetthet siden nyrene ikke greier å bli kvitt avfallsstoffer og substanser som bør fjernes fra blodet.
Feilkilder ved bruk av hydrometer
Hydrometeret må flyte fritt. Dersom det gnisser mot kanten av beholderen som væsken er i, kan det bli for høy eller for lav måling. Dersom overflatespenningen trekker hydrometeret opp eller ned kan dette gi en feil i avlesingen. Dersom det er mye kullsyre i væsken, vil CO2 bobler sette seg på hydrometeret og trekke det opp.
Volleyball under Sommer-OL 1996 – Volleyball menn
Volleyball for menn under Sommer-OL 1996 fant sted fra 21. juli til 4. august 1996 i Atlanta.
Google Web Accelerator
Google Web Accelerator var en plugin til Internet Explorer og Firefox, som skulle gjøre nettsurfing mye raskere. Programmet var designet for folk med bredbåndstilkobling, og var enkelt å bruke. Programmet fungerte bare på operativsystemet Windows. Nettleserne måtte være av en nyere versjon (IE 5.5 eller høyere og Firefox 1.0 eller høyere).
Tjenesten ble faset ut 20. januar 2008.
Alma Lund
Alma Mariane Lund (født Wikstrøm 1854, død 1932), var en norsk operasanger (sopran) og skuespiller.
Lund var tilsatt ved operaen i Helsingfors, senere ved Den Nationale Scene, og var en av flere bergenske skuespillere som dro til det nye Nationaltheatret, da dette åpnet i 1899. Her sang hun i teatrets kor (som også var faste statister), foruten å ha en del småroller og sangroller. Marta i Faust var hennes største oppgave. Hun trakk seg tilbake fra teatret i 1920. Alma Lund hadde den kvinnelige hovedrollen i den første norske spillefilmen, Fiskerlivets farer fra 1907. Hun var gift med operasanger Bjarne Lund (1858–1894).
Sjelevei
Sjelevei eller Shendao (forenklet kinesisk: 神道; pinyin: Shéndào) er en vei eller lang høytidelig passasje som fører fra inngangen til et kinesiske mausoleumsanlegg frem til selve mausoleet (mausoleene) eller graven(e). Et annet ord som benyttes på kinesisk er mudao («gravvei», 墓道, mùdào).
Oversettelsen av shéndào 神道
Ordet shén 神) er det mulig å oversette på flere måter, og ettersom man har med et begrep som har vært noen tusen år i religionenes og folketroens noe skiftende bruk eller vektlegging er det ikke nødvendig å låse seg på oversettelsen «sjel», selv om en form for sjele- eller ånde-iboende/nærvær hører til. Dào 道 er også litt plastisk. Andre oversettelser kunne være sjelenes vei, åndeallé, åndesti, hellig vei (Spirit Way - er vanlig engelsk oversettelse, ellers Sacred Way, Divine Road.)
Beskrivelse
Steinmenneskene før gravene kalles også wengzhong (翁仲, wēngzhòng). Dette har den følgende bakgrunn:
Dyrefigurene kalles shixiangsheng (石像生, shíxiàngshēng). De kan historisk tilbakeføres til Huo Qubings grav fra det vestlige Han-dynastis tid.
Denne rekke av eldgamle gravminne-steinfigurer skulle danne modell for kinesiske herrskapelige graver.For senere lot keiserne gjerne oppsette slike dekorasjoner foran de gravanlegg de lot forberede for seg selv; de er da nesten alltid arrangert langs adkomstveien som en form for æresgarde [仪仗队 / 儀仗隊 yízhàngduì).
Vanlige fabelvesener og dyr langs veien ble
Eksempler på sjeleveier
Sjeleveier er å se ved en rekke keiserlige mausoleer:
Ved noen andre storfolks mausoleer:
Kinesiske lenker
陵墓
Woodrow Wilson
Thomas Woodrow Wilson (født 28. desember 1856, død 3. februar 1924) var en amerikansk jurist, statsviter og politiker (demokrat) som var USAs president fra 1913 til 1921. Han var guvernør i New Jersey fra 1911 til 1913. Wilson var både som professor og politiker kjent for sine talegaver og særlig sine ferdigheter til tydelig redegjørelse og for sine gode forelesninger.
Som president forsøkte han å redusere storbankenes og trustenes makt ved lovgivning. Under Wilson ble det innført progressiv inntektsskatt og Federal Reserve Act ble vedtatt i 1913 (loven regulerer fortsatt bankvesenet i USA). Han videreførte USAs imperialistiske linje i Mellom-Amerika (blant annet ved militær intervensjon i Mexico i 1914). Wilsons opprinnelige plan var å holde USA utenfor første verdenskrig. Tysklands uinnskrenkede ubåtkrig førte til at han endret standpunkt, og tok landet inn i krigen. Samtidig presenterte han en fjortenpunkts plan for fred. Han gikk inn for selvstyre for undertrykte nasjoner, en forsonende holdning overfor krigens tapere og et «nasjonenes forbund» for å sikre freden etter krigens avslutning.
Wilson mottok Nobels fredspris i 1919 for sin innsats som grunnlegger av Folkeforbundet. Prisen ble overrakt i 1920. USA ble ikke selv med i Folkeforbundet, sluttet seg ikke til Versaillestraktaten og inngikk egen fredsavtale med Tyskland i 1921. Av Wilsons ideer var det først og fremst nasjonenes selvbestemmelse (engelsk: selfdetermination of the people) og demokratiske forfatninger som ble virkeliggjort etter første verdenskrig.
Tidsskriftet The Atlantic Monthly kåret Wilson til den tiende mest innflytelsesrike personen i USAs historie. Per 2022 er han den eneste amerikanske presidenten med doktorgrad.
Liv og familie
Thomas Woodrow Wilson ble født i Staunton, Virginia, 28. desember 1856. Faren Joseph Ruggles Wilson var en presbyteransk prest som var feltprest under den amerikanske borgerkrigen. Moren var Janet «Jessie» Woodrow. Woodrow Wilson leste dårlig og sakte som barn og han ble oppfattet som lite oppvakt. Det antas at han led av en form for dysleksi og strevet med lesing også som voksen. Wilson kompenserte trolig for funksjonshemmingen ved intens konsentrasjon, nærmest fotografisk hukommelse og begrenset, inngående lesing. I tenårene lærte han en form for stenografi som han brukte til notater og dagbok; han skaffet seg tidlig skrivemaskin. Wilson utarbeidet tekst og taler i hodet og holdt taler basert på noen stikkord snarere enn manus. Av natur var han noe sjenert og reservert. Etter utdanning ved College of New Jersey (senere Princeton University) og juss University of Virginia tok Woodrow Wilson doktorgraden ved Johns Hopkins University. I 1885 giftet han seg med Ellen Louise Axson. Han arbeidet noen måneder som advokat før han gikk inn i en akademisk karriere. Woodrow Wilson forble en overbevist protestantisk kristen hele livet. På 1870-tallet begynte han å sløyfe Thomas (eller Tommy) fra navnet og kalte seg bare Woodrow Wilson noe som gledet moren.
Han døde i Washington DC 3. februar 1924 etter å ha vært sterkt hemmet av et hjerneslag fra 1919.
Politisk karriere
Wilson var en outsider da han gikk inn i politikken og kjente knapt til de demokratiske lederne i hjembyen. Han satset som politiker på en progressiv linje og ble i 1912 nominert som demokratenes presidentkandidat på et program kalt New Freedom. Dette programmet vektla individualisme og delstatenes rettigheter. Ved valget var det tre kandidater og han fikk 42 % av stemmene med stort flertall av valgmannsstemmene. Wilson vant overraskende guvernørvalget og ble valgt til USAs president bare 22 måneder etter at han begynte som politiker. Han ble gjenvalgt i 1916 med slagordet "han holdt oss utenfor krigen".
Agenda
For å opprettholde en forsonlig linje til Tyskland under første verdenskrig, stilte Wilson sin private telegraflinje til tyske diplomaters disposisjon. Den tyske viseutenriksministeren Arthur Zimmermann brukte denne linjen til å sende et telegram der han forhørte seg om Mexico kunne tenkes å angripe USA om tyskerne støttet Mexico i tilbakeerobringen av tapte områder i USA? Britisk marines etterretningstjeneste avlyttet linjen, og hadde brutt tysk kode etter å ha beslaglagt en kodebok de fant hos en tysk ekspedisjon til Iran. I slutten av mars 1917 ble den amerikanske ambassadøren i London presentert for telegrammet. Zimmermann-telegrammet havnet i kongressen, og 6. april erklærte Wilson krig mot Tyskland. Han ivret senere for en fredsavtale som var fordelaktig for Tyskland, og fikk opprettet Folkeforbundet. Kongressen forhindret USA fra å være medlem der.
Internasjonal politisk teori
Wilson dro opp hovedlinjene for sin idealistiske tenkning i sin tale om rikets tilstand den 2. desember 1913. Wilsons idealisme kan karakteriseres som internasjonalistisk og intervensjonistisk. Dette til forskjell fra isolasjonistiske og ikke-intervensjonistiske strømninger, som hadde vært toneangivende i amerikansk utenrikspolitikk siden avslutningen på borgerkrigen i 1865. Slik må Wilsons idealisme forstås som et vendepunkt i amerikansk utenrikspolitikk. Sammenlignet med for eksempel Alexander Hamiltons «hamiltonianisme» la Wilson vekt på universelle verdier som menneskeretter og demokrati. Ifølge Walter Russell Mead har denne hovedretningen innenfor amerikansk utenrikspolitisk tenkning preget senere perioder blant annet fra 1990.
Idealismen skulle bygge på den universalistiske tanken om naturretten og troen på en amerikansk eksepsjonalisme. Idealismen innebar en moralsk forpliktelse til å spre ideer om demokrati og markedsøkonomi. Dette ble begrunnet med folkesuverenitetsprinsippet og demokratiet som uttrykk for selve folkeviljen, noe som medførte at demokratiers utenrikspolitikk var moralsk overlegen. Idealismen kan leses som et uttrykk for Wilsons protestantiske tro, og som et instrument for å realisere kristne idealer. Det moralske aspektet, til forskjell fra realpolitikkens egennytte, ble definert slik at «utenrikspolitikken skulle reflektere de samme moralske standardene som den personlige etikken.» Til forskjell fra Theodore Roosevelt så avviste Wilson maktbalanse som et utenrikspolitisk siktemål.
Den 8. januar 1918 presenterte han sine 14 punkter for fred for Kongressen. Dette var idealisme anvendt som utgangspunkt for fredsforhandlinger i Europa etter den første verdenskrig. Varig fred skulle oppnås «gjennom statenes felles ansvar for den kollektive sikkerheten, bekreftet i Folkeforbundet og voktet over av den allmenne opinion.»
Nobels fredspris
Wilson mottok Nobels fredspris i 1919 for sin innsats som grunnlegger av Folkeforbundet. Fredskonferansen i Paris ble en skuffelse for Wilson. Han var i mot de harde vilkår som Frankrike og Storbritannia stilte til den tapende part, Tyskland. Senatet ønsket ikke å gå inn i Folkeforbundet. Dette førte til diskusjon i Nobelkomiteen om Wilsons kandidatur til Nobelprisen. Et flertall gikk til slutt inn for å gi Wilson prisen.
Sykdom de siste årene
I oktober 1919, under en foredragsturne, ble Wilson rammet av et invalidiserende hjerneslag, og han sluttet i praksis å fungere i embedet. Hans kone Edith (født Bolling) spilte en sentral politisk rolle fra kulissene det gjenværende halvannet året av presidentperioden, og hun er blitt kalt «USAs første kvinnelige president». Presidentens tilstand ble holdt skjult for offentligheten, og ingen fikk treffe ham personlig. Han klarte så vidt å signere de dokumentene som ble lagt foran ham. Ved å gjøre dette, styrte hun faktisk den utøvende makt i USA, resten av presidentperioden, til mars 1921. Denne funksjonen utøvde hun sammen med presidentens sekretær Joseph P. Tumulty og legen Cary T. Grayson. Legen Grayson kom med vage forklaringer på presidents lange sykefravær blant annet «fordøyelsesbesvær». Legen Grayson avslo å erklære Wilson som for svak til å fungere. Wilson skal ha hatt flere slag tidligere blant annet i 1906 og 1913, disse slagene påvirket synet på et øye og hans venstre hånd.
I Aurdal i Valdres
«I Aurdal i Valdres» eller «En pikes sorgfulle vandring» som mange kaller denne, er en skillingsvise laget av Marie Kristiansen fra Aurdal i Valdres, eller «Valdres-Maria» som hun og ble kalt. Hun har laget flere skillingsviser med utspring i sitt eget tragiske liv, som blant annet sangen «Farvel, min venn». Visa er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 4 med Rita Engebretsen. Alf Prøysen oppgir i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1972, at melodien til denne skal være «Boerkrigen».
Teksten
da ble det kun sorg og bekymring for meg, og snart jeg befant meg på villfaren vei. de viste meg fra seg på mangen et sted, og hadde de visst hva jeg sørget og led. og ondt har vi hatt det fra vi var små for ute på veiene måtte vi gå. men falskhet på jorden som slangen seg snor, thi hun ble bedragen i elskovens flor. og derfor jeg vandrer og søker mitt brød og det må jeg gjøre til jeg segner død. og elven seg skummer og fossene går, og her har jeg vært på det femtende år. thi den som i verden uskyldig han går han kaster bort sorgen og kronen han får. og Han har meg fulgt båd på sjø og på land og følge Han vil til jeg havner hos Han. og aldrigen glemmer jeg livet om bord før jeg i min kiste nedsenkes i jord. men alltid omvandret i uro og sorg, men jeg skal få hvile i himmelens borg.
Perlekre
Perlekre (Ctenolepisma calva) er en liten kreart som ble oppdaget i Norge i september 2018. Den er observert flere steder i Sør-Norge, blant annet i Bergen, Oslo samt i Østfold og Vestfold. Perlekre lever i samme miljø som skjeggkre og sølvkre og den kan derfor lett bli oversett i forhold til større og mer pigmenterte skjeggkre- og sølvkreindivider.
Perlekre ble beskrevet 1910, men det har siden den gang vært lite publisert om denne arten. I Europa er den kjent fra Finland, Tyskland og Østerrike.
Rockefeller-stiftelsen
Rockefeller-stiftelsen (Rockefeller Foundation) er en amerikansk filantropisk organisasjon som er basert i New York. Stiftelsen ble grunnlagt av John D. Rockefeller, sammen med sønnen John D. Rockefeller jr. og hans viktigste forretningsmessige og filantropiske veileder Frederick T. Gates i New York i 1913.
I 1949 startet de et program for internasjonale fellowships for å utdanne vitenskapsmenn ved de ledende universitetene i verden på postdoktor-nivå, såkalte Rockefeller fellowships.
Perlekre
Levevis
Perlekre lever innendørs i Norge. De tilfellene der perlekre er funnet har skjedd i de samme områdene som der skjeggkre og til dels sølvkre opptrer. Det er derfor trolig at perlekre har tilsvarende levemåte og krav til økologiske forhold samt næringstilgang som disse to artene. I et skadetilfelle med perlekre i en boligblokk var det en stor vertikal spredning. Dette viser at de har god evne til å bevege seg både horisontalt og vertikalt i bygninger.
Subimago
Subimagostadiet er et mellomstadium mellom nymfe og voksen (imago). Dette finnes hos døgnfluer, og er unikt hos denne dyregruppen. Ingen andre insekter med ufullstendig forvandling har noe lignende.
Døgnfluer har utviklingen frem til voksen i ferskvann. Nymfen gjennomgår flere hudskift eller nymfestadier. Mot slutten av det siste nymfestadiet søker døgnfluen mot vannoverflaten. Etter at den har «klekket» blir den stående på vannoverflaten en stund, for å klargjøre seg til sin første flygetur. Den venter på at vingene får utvide seg og tørke. Det har skjedd store forandringer. Nymfen som hadde bitende munndeler med kjever, har fått de redusert til omtrent ingenting, mens vingene nå er helt utviklet.
Den er nå flyvedyktig og i subimagostadiet, en fullt utviklet døgnflue, med vinger, men fortsatt i puppehuden.
Etter en stund letter den og flyr mot land til busker og trær langs bredden. Hos noen arter skjer det aller siste hudskifte under denne første flyveturen, eller rett etter at den har landet på land.
Mayfly
Zhaoping
Zhaoping (kinesisk: 昭平县; pinyin:  Zhāopíng Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Hezhou.
Befolkningen var på 385,355 innbyggere i 1999.
Esrum kloster
Esrum kloster var et cistercienserkloster nord for Esrum på Sjælland i Danmark. Klosteret ble innviet til jomfru Maria i 1151.
Under ordenens ekspansjon på 1100-tallet fungerte klosteret som spydspiss i Skandinavia for utbredelsen av kristendommen i tillegg til utbredelsen av ordenen. Esrum kloster ble snart moderkloster i forbindelse med grunnleggingen av flere klostre i Danmark og Nordtyskland. Cisterciensermunkene i Esrum ble de største jordeierne på Nordsjælland i løpet av middelalderen.
Schwardix Marvally
Schwardix Marvally, tidligere kjent som グロテスクロマンティッカー (grotesque romanticer), var et japansk band dannet av tre medlemmer fra Crack Brain og Madeth gray'll i 2002. I 2004 ble også bassisten fra LAYBIAL med.
Esrum kloster
Esrum kloster har vært museum siden 1997.
Anna Lysenko
Anna Lysenko (født 22. desember 1991) er en ukrainsk bokser.
Hun representerte Ukraina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i kvartfinalen.
Atlantisia
Atlantisia er én av 37 slekter i riksefamilien (Rallidae), som videre inngår i ordenen tranefugler (Gruiformes). Slekten teller kun 2 flygeudyktige arter, hvorav den ene døde ut like etter 1502. Begge artene er monotypiske. Arten som fortsatt eksisterer er utbredt på Inaccessible Island, mens den andre var utbredt på St. Helena.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på arter og delgrupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser.
Which Witch (album)
Which Witch er et musikkalbum med Dollie De Luxe, utgitt i 1987.
Jonas Fjeld (bokserie)
Hovedpersonen Jonas Fjeld er høy og kraftig, blond med lys hud og blå øyne. Han er meget intelligent og avmålt, utdannet lege og kirurg. Likevel er han et naturtalent med diverse våpen, sprengstoff, maskiner og fly.
Frich skapte en klassisk internasjonal superhelt: Jonas Fjeld er en individualistisk opprører, en motstander av all borgerlig vanetankegang og statusjag. Han lever et dobbeltliv. Fjeld ligner på Doc Savage som dukket opp på 1930-tallet. Denne sterke amerikanske kirurgen og eventyreren har så mange fellestrekk med Fjeld at det har blitt spekulert i hvorvidt Doc Savage’ skapere hadde brukt Fjeld som modell.
Jakob II av Skottland
Jakob II (født 16. oktober 1430, død 3. august 1460) var konge av Skottland fra 21. februar 1437 til sin død.
Jonas Fjeld (bokserie)
Jonas Fjeld har hele verden som sitt virkefelt og fiendeuniverset i bøkene er internasjonalt. Seriens gjennomgangsskurker er franskmenn, nederlendere, russere og argentinere.
Øvre Richter Frich var svært glad i forbrytere, som han så på som ekte samfunnsopprørere, og flere av skurkene i serien blir etterhvert Jonas Fjelds venner.
Jakob II av Skottland
Han var sønn av Jakob I og Joan Beaufort. Jakob hadde en tvillingbror, Alexander som ble født før ham og dermed var tronarving. Alexander ble adlet som hertug av Rothesay, men døde som spedbarn. Jakob II var selv far til Jakob III, som etterfulgte ham på tronen. Han hadde kallenavnet «Fiery face» på grunn av et svært synlig, rødt fødselsmerke i ansiktet. Hans seks søstre ble inngiftet i forskjellige europeiske fyrstehus.
Jonas Fjeld (bokserie)
Frich hadde selv et avbrutt medisinstudium bak seg og brukte to venner som begge ble kirurger, Olaf Tandberg og Nikolai Nissen Paus, som modeller for romanfiguren «Jonas Fjeld». Både Tandberg og Paus var med i Norske Studenters Roklub.