cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pausposten Extra!
Platen er den siste av totalt fem musikkalbum der Paus dyrker skillingsvisen til å kommentere samfunnsliv, politikk og kjendiser på en ironisk og ofte injurierende måte. I visen «Sangen om Carl Ivar» synger Paus bl.a. «tenk hvor deilig jorden ble hvis Carl I. Hagen var homse, hvis han gikk med store sjal og stram tricot».
Japan
Samfunn
I 2017 var det 19 629 asylsøkere i Japan; av dem fikk 20 politisk asyl, mens 45 fikk oppholdstillatelse av humanitære grunner.
Carl-Axel Acking
Arbeid
Han skrev også flere lærebøker i arkitektur.
Japan
Kultur
Japansk kultur har gjennomgått en sterk utvikling gjennom tidens løp, fra landets opprinnelige Jomon-kultur til dets moderne kultur, som kombinerer en rekke påvirkninger fra Europa, Amerika og Øst-Asia. Kina og Korea var historisk sett de mest betydningsfulle påvirkningskreftene fra begynnelsen av Yayoi-kulturen fra rundt 300 f.Kr.
Japan har utviklet en unik kultur innen områder som kunst (ikebana, origami, ukiyo-e), musikk/forestillinger (gagaku, no), kabuki), folkedans, håndverk (dukker, lakkarbeid, keramikk), opptredener (bunraku), og tradisjoner (spill, onsen, sento, teseremoni), samt en unik japansk mattradisjon (se for eksempel sushi).
Naturminner
Flere hunderaser stammer opprinnelig fra Japan, og de er til sammen 10 internasjonalt anerkjente raser fra landet. Seks av dem er så unike i verdenssammenheng at de har blitt erklært som naturminner i hjemlandet.
De fleste japanske hunderasene er nokså sjeldne både i og utenfor Japan, foruten shiba og akita (og til dels japanese chin) som er godt representert i mesteparten av verden.
Idrett
Etter Meijirestaurasjonen i 1867-69 ble Japans tradisjonelle kampdisipliner modifisert til disipliner med sportspregede trekk etter vestlig konsept, for eksempel sumobryting, judō og kendō. Det finnes likevel fortsatt budo-grupper innenfor de omtalte disiplinene som ikke ønsker denne moderniseringen, til tross for de japanske anstrengelsene. En disiplin som har endret seg markant i en sportslig retning er judo. Judo har siden 1964 hatt status som olympisk kampsportsdisiplin. Kendo, en moderne form for kenjutsu, var per 2018 ikke olympisk disiplin.
Baseball er den mest populære tilskuersporten i Japan, hvor den profesjonelle baseball-ligaen ble etablert i 1936. En av de mest berømte japanske baseballspillere er Ichiro Suzuki, som var tilknyttet North American major league baseball, etter at han vant prisen Japans Most Valuable Player i Japan tre år på rad (1994, 1995 og 1996).
Siden etableringen av en profesjonell fotballiga i Japan i 1992 har fotball også fått mange tilhengere. Japan avholdt Intercontinental Cup fra 1981 til 2004 og var medarrangør på VM i fotball 2002 sammen med Sør-Korea. Japan har et av de mest suksessrike i Asia, og hadde per 2018 vunnet AFC Asian Cup tre ganger. Kvinnelandslaget vant verdensmesterskapet i 2011.
Golf er også populært i Japan, og det samme gjelder motorsport.
Utdanning
I 2016 var Japan det landet blant OECD-landene som brukte minst penger på utdanning: 2,9 % av bruttonasjonalproduktet.
Lesekyndigheten blant japanere 15 år gamle eller eldre har holdt seg konstant mellom 2008 og 2014: 99 %.
Barneskolen varer i seks år, deretter går de i tre år på middelskolen og tre år på gymnas. Skoleplikten varer til og med endt middelskole (men gjelder ikke for barn som ikke har japansk statsborgerskap). 98,1 % av elevene fortsetter på gymnas, og 95 % av dem fullfører det.
Skoleferien er enhetlig over hele landet (omkring nyttår: 2 uker, mars/april: 2 uker, juli/august: 6 uker).
Offentlige skoler har fem dagers uke, mens private skoler ofte har seks dagers uke. Omtrent 90 % av elevene fullfører sin skoleplikt på offentlige skoler, men etter det går 29 % av dem på private gymnas.
Mens skoleplikten varer, kan elevene ikke bli tvunget til å ta et år om igjen, uansett karakterer.
I 2014 var gjennomsnittstallet for elever per klasse 32,5.
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Jaan Poska
Jaan Poska (født i Jõgeva vald, død 7. mars 1920 i Tallinn) var en estisk jurist og politiker. Han var ordfører i Tallinn og ble i 1918 Estlands første utenriksminister.
Poska tok i 1890 juridisk eksamen ved Universitetet i Tartu og arbeidet deretter som advokat i Tallinn. Han var i årene 1913 til 1917 ordfører i Tallinn. I april 1917 ble Poska guvernør i Det autonome guvernatet Estland. Etter at Maapäev, den estiske provinsforsamlingen, erklærte seg som landets øverste myndighet i november 1917, fulgte den estiske selvstendighetserklæringen 23. februar 1918. Poska ble 24. februar utnevnt til utenriksminister i Estlands første regjering og virket i denne stillingen for internasjonal anerkjennelse av Estland, blant annet ved å delta under fredsforhandlingene i Paris i 1919. Poska gikk i 1919 av som utenriksminister, men fortsatte å spille en sentral rolle i estisk utenrikspolitikk. Han ledet Estlands delegasjon under forhandlingene med Sovjet-Russland og undertegnet 2. februar 1920 på vegne av Estland fredsavtalen, den såkalte Tartu-traktaten, som innebar russisk anerkjennelse av Estlands selvstendighet.
Inspire (magasin)
Inspire er et engelskspråklig internettmagasin som hevdes å være utgitt av terrororganisasjonen Al-Qaida fra Den arabiske halvøy («Al-Qaeda in the Arabian Peninsula», AQAP). Magasinet er en av mange måter Al-Qaida benytter seg av internett for å nå ut til sine tilhengerne, foruten å være et generelt talerør for organisasjonens uttalelser. Magasinet er å betrakte som et verktøy for politisk krigføring verktøy mot USA og Vesten generelt med den hensikt å inspirere til terrorisme. Magasinets betyr «å inspirere», og inneholder artikler av og om medlemmer av Al Qaeda, og generelt med oppfordringer om å spre tilfeldig død.
Denne taktikken skal skape en overreaksjon fra myndighetene mot dens muslimske befolkning som da skal bli radikalisert. Ettersom Al Qaeda mangler muligheter til å angripe Vesten direkte, er taktikken å radikalisere muslimer over alt til å begå individuelle terrorhandlinger.
Den første utgaven kom i juli 2010. Magasinets mål var unge britiske og amerikanske lesere og har oversatte beskjeder fra Osama bin Laden. En andre utgave på 74 sider ble utgitt i oktober 2010 som bekreftet at magasinet ble produsert av Samir Khan, en propagandaagitator på nettet, og det meste av hva som er skrevet synes å være gjort av ham selv. Flere artikler i andre utgave oppmuntret til terrorangrep på amerikansk jord med å komme med ulike forslag på hvordan det kan gjøres, blant annet å bruke en bil for å kjøre ned tilfeldige fotgjengere.
Algerie under Paralympiske sommerleker 2004
Algerie deltok under Paralympiske sommerleker 2004 i Athen i Hellas.
Inspire (magasin)
Inspire er ikke det første engelskspråklige magasinet som er utgitt av Al Qaeda. Amerikanske myndigheter har hevdet at Samir Khan var tidligere ut med et engelskspråklig magasin. Samir Khan var en amerikansk blogger som spredte terroristpropaganda i Jihad Recollections før han flyttet til Jemen og ble direkte tilknyttet Al Qaeda. Faktisk inneholdt oktober 2010-utgaven av Inspire en artikkel skrevet av Khan kalt «I Am Proud to be a Traitor to America.» («Jeg er stolt å være en forræder av Amerika»).
Ferjesambandet Solvorn–Ornes
Ferjesambandet Solvorn–Ornes er et kommunalt ferjesamband som krysser Lustrafjorden i Luster kommune. Sambandet forbinder fylkesvei 5642 på vestsida av fjorden med Fylkesvei 5637 på østsida.
Strekningen betjenes av Lustrabaatane AS med ferjene MF «Lustrafjord» og MF «Urnes» 4 ganger daglig, 8 ganger i sommersesongen. Overfarten fra Solvorn til Ornes tar rundt 15 minutter.
Under stjernerne på himlen
«Under stjernerne på himlen» er en dansk poplåt fra 1993, komponert av Tommy Seebach og med tekst av Keld Heick. Sangen ble fremført av Tommy Seebach med band og vant Dansk Melodi Grand Prix 1993 og representerte Danmark i Eurovision Song Contest 1993 i Millstreet. I den internasjonale finalen endte «Under stjernerne på himlen» som nummer 22 av 25 deltakere, og den svake plasseringen gjorde at Danmark måtte stå over konkurransen året etter.
Bakgrunn
Sangen er en nattasang til Tommy Seebachs datter, Marie. Seebach hadde sendt inn sangen til Dansk Melodi Grand Prix både i 1991 og 1992, men Danmarks Radio ville ikke aksepterte den til konkurransen. Årsaken var ikke sangen, men Seebachs alkoholmisbruk. Kringkasteren fryktet at Seebach ville opptre beruset og «lage skandale» under sendingen. I 1993 godtok imidlertid Danmarks Radio sangen, og den var én av ti deltakere i Dansk Melodi Grand Prix i Odense 3. april 1993.
I konkurransen vant «Under stjernerne på himlen» en klar seier i telefonavstemningen med drøyt 16,000 telefonstemmer. Seieren gjorde at sangen ble Danmarks bidrag til Eurovision Song Contest i Irland 15. mai samme år. Dette var Seebachs tredje seier i konkurransen, etter å ha vunnet den danske finalen i 1979 med «Disco tango» og i 1981 med «Krøller eller ej».
I den internasjonale finalen i Millstreet var sangen det femte bidraget ut på scenen av 25 deltakere. Tross dansk optimisme om en god plassering, fikk den bare 9 poeng og endte på en delt 22. plass med Slovenia. Den svake plasseringen gjorde at Danmark måtte stå over konkurransen året etter – dette var første gang Danmark ufrivillig måtte stå over en Eurovision-finale. Hendelsen gjorde Seebach til «nasjonal syndebukk» i Danmark, og han ble møtt med omfattende kritikk. Dette ble også siste gang han deltok i Dansk Melodi Grand Prix.
Sørjo
Sørjo (Stercorarius maccormicki) er en predatorisk pelagisk overflatebeitende sjøfugl i jofamilien (Stercorariidae), som tilhører gruppen med måkefugler (Lari). Den lever på den sydlige halvkule. Arten er monotypisk og tilhører gruppen som kalles «skuer».
Biologi
Sørjoen er en stor jo som i gjennomsnitt måler 53 cm. Den voksne sørjoen er gråbrun på oversiden og hvitaktig eller lysebrun på hodet og undersiden.
Den hekker ved den antarktiske kystlinjen og er en trekkfugl som tilbringer vinteren (den astronomiske sommeren) i Stillehavet, Indiahavet eller Atlanterhavet. Under flygningen kan den nå så langt nord som det nordøstlige Atlanterhavet. På grunn av forveksling med sørhavsjo og storjo er antallet godkjente observasjoner av sørjo i Vest-Europa lavt.
Arten har et stort utbredelsesområde som estimeres å være mellom 100 000 og 1 000 000 km², og totalbestanden antas å være 10 000–20 000 individer. Populasjonen er stabil og den kategoriseres av IUCN å være livskraftig.
Sørjoen ruger overveiende i steinete områder. Den hekker mellom november og desember, og legger normalt to egg. I likhet med andre joer angriper den mennesker og dyr som nærmer seg redet.
Føden er hovedsakelig fisk, men sørjoen er et altetende rovdyr. Den er en kleptoparasitt, dvs. at den tar byttet fra andre sjøfugler som måker, terner og havsuler. Den dreper og spiser også sjøfugler, pingvinunger, andre arters egg, fiskeavfall og åtsel.'
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler et al. (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).
Europavei 40
Europavei 40 går mellom Calais i Frankrike og Ridder i Kasakhstan. Med omtrent 8500 km er det den lengste av europaveiene.
Trasé fastlagt av UNECE: Calais – Oostende – Gent – Brussel – Liège – Aachen – Köln – Olpe – Gießen – Bad Hersfeld – Herleshausen – Eisenach – Erfurt – Gera – Chemnitz – Dresden – Görlitz – Legnica – Wrocław – Opole – Gliwice – Kraków – Przemyśl – Lviv – Rivne – Zjytomyr – Kyiv – Kharkiv – Rostov-na-Donu – Luhansk – Volgograd – Astrakhan – Atyrau – Bejneu – Kungrad – Nukus – Daşoguz – Bukhara – Nawoy – Samarkand – Jizzax – Tasjkent – Sjymkent – Taraz – Bisjkek – Almaty – Sary-Ozek – Taldy-Kurgan – Usjaral – Taskesken – Ajagoz – Georgijevska – Ust-Kamenogorsk – Ridder
Norsk Husflid
Norsk Husflid er et kulturtidsskrift og fagblad om husflid og håndverk. Det inneholder fagartikler og reportasjestoff innen husflid og moderne design. Norsk Husflid utgis av Norges Husflidslag, og utkommer med fem nummer i året. Første hefte ble utgitt i februar 1966.
Før den tid hadde Norges Husflidslag i noen år hatt et samarbeid med tidsskriftet Forming. Husflidslaget forpliktet seg til å skaffe fire sider med aktuelt stoff til hvert nummer.
Hambuse
Tiere der Harry-Potter-Romane Magical creatures (Harry Potter) Criaturas en Harry Potter Liste de créatures fantastiques dans Harry Potter הארי פוטר - יצורים Boggart Bogin Magiska varelser i Harry Potter
Ungdoms-VM i håndball for menn 2017
Ungdoms-VM i håndball for menn 2017 ble arrangert i Tbilisi i Georgia i 2017.
Den velsignede
Den velsignede er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 2000.
Philippe Coutinho
Philippe Coutinho Correia (født 12. juni 1992) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Aston Villa FC.
Coutinho er en offensiv angrepsspiller som gjerne befinner seg på vingen. Han er kjent for å ofte befinne seg nært motstanderens offsidelinje, for så å ta med seg ballen innover mot mål og møte motstanderens målvakt én mot én.
Vasco da Gama
Coutinho begynte å spille futsal da han var 3 år gammel. Han begynte på Vasco da Gamas juniorlag da han var kun 7 år gammel. I 2008 ble han tatt inn på A-laget og han ble plukket ut på landslaget (U17). Coutinho fikk 19 seriekamper og 1 mål for klubben.
Første periode
Sommeren 2008 fikk han valget mellom to store klubber som så mulighetene i 16-åringen: Real Madrid og Inter Milano. Coutinho valgte å skrive under for Inter og ble dermed solgt for €4 millioner. På grunn av brasilianske overgangsregler kunne overgangen først fullføres da Coutinho fylte 18 år. Han forble dermed i Vasco da Gama på utlån fra Inter frem til sommeren 2010.
Coutinhos overgang til Inter skjedde i praksis i juli 2010, etter han fylte 18 år. Den nye manageren Rafael Benítez uttalte at «He is a young player with lots of quality. He can be the future of the club and we expect him to do very well for us».
Han debuterte i 2-0-tapet for Atlético Madrid i finalen i UEFA Super Cup den 27. august 2010. Den 8. mai 2011, scoret han sitt første mål for klubben på et frispark som han skrudde over muren og i nettet i en 3-1-seier hjemme mot Fiorentina. Hans andre seriemål for Inter kom i en kamp mot Cagliari 19. november 2011. Coutinho hadde 11 seriekamper og ett mål i sin første sesong, 5 seriekamper og ett mål i sesongen 2011-12, etter en lengre skadeperiode.
Espanyol (utlån)
Den 30. januar 2012 gikk Coutinho på utlån til RCD Espanyol til slutten av sesongen 2011–12. Han debuterte noen dager senere, den 4. februar, i en 3-3 kamp i Bilbao. Han scoret sitt første og andre mål for klubben i det 9. minutt i en 5-1 seier over Rayo Vallecano den 11. mars. Han fortsatte sin fine form med å score mål både mot Racing Santander og Málaga.
Liverpool
25. januar 2017 skrev han under en ny femårs kontrakt med Liverpool.
Barcelona
Den 6. januar 2018 signerte Coutinho kontrakt med FC Barcelona. Han ble med det den tredje dyreste spilleren i verden, bak Neymar Jr og Kylian Mbappé. Coutinho skrev kontrakt for fem og et halvt år, det vil si frem til sommeren 2023.
Landslagsspill
Philippe Coutinho ble tatt inn på Brasils U17-landslag i 2008, og var en viktig del av troppen som vant det søramerikanske U17-mesterskapet i 2009. Han fikk sin seniorlandslagsdebut i en vennskapskamp mot Iran 7. oktober 2010.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Stumpbiller (Histeroidea)
Stumpbiller (Histeroidea) er en gruppe (overfamilie) av biller som omfatter den store familien stumpbiller (Histeridae) og de to små familiene sevjebiller (Sphaeritidae) og Synteliidae. Denne gruppen kan kjennes på at de har knebøyde, kølleformede antenner, fremoverstrakte kjever (unntatt visse stumpbiller) og dekkvinger som er tvert avbrutt før bakkroppsspissen. De fleste av artene er mer eller mindre flate og svært harde. Disse billene er rovdyr og er gjerne knyttet til ulike slags råtnende materiale, som møkk, åtsel, kompost og død ved. En del arter finnes i reir av pattedyr eller fugler, andre lever i maurtuer.
Salamander (SHV)
Innsatsstyrke Salamander var en av Sjøheimevernets (SHV) fire innsatsstyrker, underlagt SHV Gruppe Sør og SHV kommandoen. Avdelingen ble offisielt nedlagt i juni 2017.
Historie
Innsatsstyrke Salamander hadde sitt navn etter en serie operasjoner på Vestlandet av Special Operations Executive med navnet Salamander under andre verdenskrig.
Struktur
Innsatsstyrken besto av rundt 100 frivillige mannskaper og Salamander var delt inn i følgende avdelinger:
Wimbledon-turneringen 1989
Wimbledon-turneringen 1989 ble spilt i juni i London og er en Grand Slam-turnering i tennis på gress. Det ble tyske seire i begge singlefinalene. Boris Becker vant over Stefan Edberg og tok sin tredje singeltittel i Wimbledon. I singleturneringen for damer vant Steffi Graf sin andre singletittel gjennom å vinne finalen i år som i fjor over Martina Navrátilová. Jana Novotná vant både double damer og mixed double i par med henholdsvis Helena Sukova og Jim Pugh. I double herrer vant paret John Fitzgerald & Anders Järryd fra Australia og Sverige.
Idrettslaget TRY
Siden relanseringen av TRY på stiftelsesdatoen 1. februar 2005 har deltagelsen vært stor. Medlemsmassen har vokst til over 500 medlemmer. Aktivitetene dekker idrettene fotball, langrenn, alpint, skiskyting og løping. TRY er et samlingspunkt for idrettslig aktivitet for dem som sokner til Voksenkollen Vel, Holmenkollen Vel og Grindbakken skolekrets.
Rafah
Rafah (arabisk: رفح – Rafaḥ; hebraisk: רפיח – Rafiaḥ) er en by på Gazastripen, rett inntil den egyptiske grensen ved Sinaihalvøya. Gjennom årene er den blitt kalt Robihwa av de gamle egyptere, Rafihu av assyrerne, Raphia av grekerne og romerne, Rafiach av israelitter, og i dag Rafah. Her stod slaget ved Rafia i 217 f.Kr.
Det er den største byen i sørlige delen av Gazastripen, med en befolkning på om lag 96 000, hvorav ca. 44 000 bor i de to flyktningleirene som ligger rundt byen, Canada-leiren i nord og Rafah-leiren i syd. Gazastripens eneste flyplass ligger rett ved Rafah, og var i drift mellom 1998 og 2001.
Rafah har Gazastripens eneste, internasjonale grenseovergang. Tidigere ble den kontrollert av israelske militære styrker, men den kom over til palestinsk overhøyhet i september 2005 i samband med Israels tilbaketrekning fra Gazastripen. En kommisjon fra EU begynte å kontrollere grensen i november 2005 etter at Israel stilte seg kritisk til sikkerheten ved grensen, og i april 2006 tok Mahmoud Abbas' presidentgarde ansvar for grensen.
Mallnitz-leiren
Mallnitz-leiren i Norddalen i Storfjord kommune i Troms fylke var en fangeleir for sovjetiske krigsfanger under tvangsarbeid; den var i bruk 1944 - 1945. Innkvarteringen var kummerlig og svært mange fanger døde. Av et kompani på 350 overlevde bare 18.
Den siste krigsvinteren bygde tyskerne forsvarsverk i Storfjord mot en forventet invasjon fra øst og den såkalte Lyngen-linjen ble opprettet. Landskapet er slik at skytestillinger høyt i terrenget er fordelaktig. Bollemannsveien eller Russeveien ble bygd fra fjorden og opp til 550 m.o.h. rundt nordeggen av Falsnestinden.
Antall russefanger som, etter evakueringen av Finnmark, var plassert i Storfjord antas å ha vært 7 - 8000.
I en rapport som er skrevet etter krigen kan en lese følgende beskrivelse av en brakke: «Størrelse ca. 30 m², med plass for ca. 20 fanger. Det var foretatt en mindre utgraving i bakken for at gulvet skulle være plant. Gulvet bestod av pæler som var rammet ned i bakke, uten noen form for planker eller bordgulv over pælene. Det var ikke vegger eller tak på hytten bortsett fra at der delvis av jord og delvis av knipper av bjørkeris var dannet vegger på ca. 1 meters høyde over gulvet. Bare på den siden som vendte nedover, var det et lite utbygg med vegger og tak av bjerkeris. Etter den tyske leges uttalelse var dette den ordinære type fangehytter på stedet.»
Gayatri Chakravorty Spivak
Gayatri Chakravorty Spivak (født 24. februar 1942 i Calcutta i Britisk India) er en indisk litteraturteoretiker, forfatter og professor ved Columbia University i New York.
Biografi
Spivak er mest kjent for sitt essay «Can the Subaltern Speak?», som anses for å være en postkolonialistisk nøkkeltekst, og for sin introduksjon til Jacques Derridas Om grammatologi.
I 2012 vant hun Kyotoprisen for sitt virke som «en kritisk teoretiker og underviser som taler for humaniora imot intellektuell kolonialisme i relasjon til den globaliserte verden».
I 2013 ble hun tildelt Padma Bhushan, den tredje mest prestisjefylte sivile pris i India.
Spivak er mest kjent for sine kritiske teorier om samtidens kultur, som utfordrer arven fra kolonialismen og den gjengse forståelse av litteratur og kultur. Hun fokuserer ofte på de kulturelle tekster som stammer fra de grupper som marginaliseres i den vestlige kultur, immigranter, arbeiderklassen, kvinner og andre.
Lauritz Weibull
Lauritz Ulrik Absalon Weibull (født 2. april 1873 i Lund, død 2. desember 1960) var en svensk historiker, professor og landsarkivar. Han var sønn til historieprofessoren Martin Weibull og Sophie Winberg, og bror til professor Curt Weibull. Han ligger begravet på Norra kyrkogården, Lund.
Listemus
Listemus er en slekt av pillebiller.
Utseende
Små, ovale, blanke, metallskinnende pillebiller. Oversiden er ganske glatt, undersiden fint hårete.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det nordvestlige Nord-Amerika, fra Alaska i nord til det nordlige California i sør og Idaho i øst.
Ben Ferguson
Ferguson vant SuperPipe-sølv i Vinter-X Games Aspen 2016 og SuperPipe-bronse i Vinter-X Games Aspen 2018.
Seks år etter ungdoms-OL-gullet ble han tatt ut til å representere USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, der han kom på en 4.-plass i halfpipe-finalen.
Frank P. Briggs
Frank Parks Briggs (født 25. februar 1894 i Armstrong i Missouri, død 23. september 1992 i Macon i Missouri) var en amerikansk demokratisk politiker.
Han hadde eksamen fra Central College i Fayette fra 1914 og University of Missouri fra 1915. Etter studietiden var han sysselsatt i avisindustrien frem til 1925, da han gikk over til forlagsindustrien i Macon. Briggs var borgermester i Macon 1930–1932 og delstatssenator i Missouri 1933–1944. I 1945 ble han oppnevnt til å overta som senator i Harry S. Trumans fravær, og ble sittende frem til 1947, ettersom han ikke lyktes i å bli innvalgt på eget mandat i 1946. Briggs var senere formann i Missouris naturvernkommisjon 1955–1956 og viseinnenriksminister for fiske og villmark 1961–1965.
Emmanuel Kiwanuka Nsubuga
Emmanuel Kiwanuka Nsuguba (født 11. november 1914 i Kisule nær Kampala i Uganda, død 20. april 1991 i Köln i Tyskland) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han var erkebiskop av Kampala 1966–1990.
Han ble kreert til kardinal i 1976 av pave Paul VI, med Santa Maria Nuova som tittelkirke.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Argentina under Panamerikanske leker 1951
Argentina under Panamerikanske leker 1951. Argentina deltok i de første Panamerikanske leker som ble arrangert i Buenos Aires mellom 25. februar og 3. mars 1951. Argentina ble beste nasjon med sekstiåtte gull-, førtifire sølv og trettiåtte bronsemedaljer.
Ippolito Desideri
Ippolito Desideri (født 21. desember 1684 i Pistoia i storhertugdømmet Toscana, død 14. april 1733 i Roma) var en italiensk jesuitt som på pavelig oppdrag virket som misjonær i Tibet på 1700-tallet.
Bakgrunn
Desideri stammet fra en ganske velstående familie i Pistoia i Toscana. Han ble fra ung alder utdannet ved en jesuittskole i Pistoia, og ble i 1700 utvalgt til videre studier ved Collegio Romano i Roma. Fra 1706 til 1710 underviste han i litteratur ved jesuittenes kollegier i Orvieto og Arezzo, og senere også ved Collegio Romano.
Virke knyttet til Tibet
Hans søknad om å bli sendt til de indiske misjoner ble i 1712 innvilghet av jesuittenes generalsuperior, pater Michelangelo Tamburini, og han fikk i oppdrag å gjenåpne den tibetanske misjon, som var understilt jesuittprovinsen som hadde sete i Goa.
Pater Desideri forlot Roma den 27. september 1712, og skipet ut med kurs for Orienten fra Lisboa på et portugisisk skip. Han ankom Goa ett år etter. Fra Goa reiste han videre til Surat, Ahmadabad, Rajasthan og Delhi, og ankom Agra (som var hovedkbarteret for jesuittenes misjoner i det nordlige India) den 15. september 1714. Derfra returnerte han til Delhi, der han møtte sin superior og medreisende, den portugisiske jesuitt pater Manoel Freyre. De fikk hjelp av den portugisiskindiske katolske haremdronningen til den indiske mogulkeiser Bahadur Shah, Juliana Dias da Costa.
Sammen reiste de fra Delhi til Srinagar i Kashmir (der de ble forsinket i seks måneder, og pater Desideri ble rammet av en nær dødelig tarmsykdom), og fra Kashmir til Leh, hovedstad i Ladakh, med ankomst der mos slutten av juni 1715. Ifølge pater Desideri ble de godt mottatt av kongen av Ladakh og hans hoff, og han ville helst bli der og grunnlegge en misjon. Men han ble nødt til å adlyde sin superior, pater Freyre, som insisterte på at de reiste videre til det sentrale Tibet og Lhasa.
Dermed la de ut på en farefull syv måneders reise delvis til vinterstid over Tibetplatået. De var dårlig forberedt og dårlig utstyrt for dette, og at de overlevde var takket være den hjelp de fikk fra Casal, den mongolske guvernør (og enke etter Vest-Tibets tidligere guvernør), som forlot sin post og returnerte til Lhasa. De fikk reise med hennes bevæpnede karavane, og ankom til slutt i Lhasa den 18. mars 1716.
Boris Tsjotsjijev
Boris Tsjotsjijev (født 1. november 1957, død 22. juli 2021 i Vladikavkaz) var en georgisk politiker, som var fungerende statsminister i Sør-Ossetia en periode i 2008.
Ippolito Desideri
Virke knyttet til Tibet
Etter noen få uker returnerte pater Freyre til India, via Katmandu og Patna, og etterlot Desideri med ansvaret for misjonen. Han var dermed på den tid den eneste europeiske kristne misjonær i Tibet.
Boris Tsjotsjijev
Han overtok som fungerende statsminister i den selverklærte utbryterrepublikken Sør-Ossetia 18. august 2008, etter at Sør-Ossetias president Eduard Kokojty erklærte unntakstilstand og oppløste regjeringen. Han var visestatsminister før dette, under tidligere statsminister Jurij Morozov, og har leder forhandlingene for løsrivelse fra Georgia.
Ippolito Desideri
Virke knyttet til Tibet
Kort etter ankomsten i Lhasa ble pater Desideri mottatt i audiens av den mongolske hersker over Tibet, Lajang (Wylie: Lha bzang) Khan, som gav ham tillatelse til å leie et hus i Lhasa og til å utøve og preke kristen tro. Etter å ha lest Desideris første verk på tibetansk, om den katolske læres grunnleggende sannheter, rådet Lajang Khan han til å forbedre sin tibetansk og til å sette seg inn i tibetanske buddhistiske religiøse og filosofiske litteratur. Så fulgte noen måneders intense studier ved Sera-klosteret, et av de tre store læreseter innen den politisk orienterte Gelukpa. Der studerte og debatterte han med tibetanske munker og lærde, og ble gitt tillatelse til å innrette et kristent kapell i sitt værelse. Han lærte seg språket, som inntil da var ukjent for europeere, og ble en iherdig student av tibetansk kultur.
Mot slutten av 1717 måtte han forlate Lhasa grunnet den uro som fulgte med de dzungarske mongolers invasjon. Han trakk seg tilbake til kapuchinernes hospits i provinsen Dakpo i det sørlige sentrale Tibet, skjønt han var tilbake i Lhasa i flee perioder i tidsrommet 1719-1720. Mellom 1718 og 1721 sammenstilte han fem verker på litterær tibetansk, og i dem fremla han kristen lære og forsøkte å tilbakevise de buddhistiske tanker om gjenfødelse (som han kalte metempsykose) and Tomhet (Wylie: stong pa nyid; sanskrit: śunyatā). I fissde bøker gjorde pater Desideri bruk av tibetanskbuddhistiske metoder for skolastisk argumentasjon, og aksepterte deler av buddhismen som han ikke fant å være i motstrid til katolsk lære, særlig buddhistisk moralfhilosofi.
En konflikt om misjonsjurisdiksjon (misjonsarbeidet ble del av kapusinernes ansvar, ikke jesuittenes) måtte Desideri forlate Tibet.
Han vendte tilbake til Italia der han viet seg til å forfatte historiske forklaringer om Tibet. De er senere blitt samlet i fire bind under tittelen Opere Tibetane (Roma 1981-1989). Desideri kan anses som den første tibetolog.
Jaroslav Zelený
Jaroslav Zelený (født 20. august 1992) er en tsjekkisk fotballspiller som spiller for Sparta Praha.
Vekselbruk
Vekselbruk er en jordbruksmetode hvor plantetypene som dyrkes på jordstykker byttes ut med mellomrom. Både dyrkingsmåte, voksetid og næringskrav er avgjørende for plantevalget. Man kan også velge å la jordstykkene ligge brakk eller hvile et eller flere år. Vekselbruk kan reduserer smittpress og spredning av ugress og gir mulighet for variert bearbeidelse av jorda. Etter noen år med samme avling blir avkastningen mindre, og jorda må hvile eller det kan dyrkes andre planter som ved hjelp av nitrogenfikserende bakterier i rotnoduler tar nitrogen fra luft og lagrer i jorda. Planter i erteblomstfamilien, som for eksempel rødkløver er best kjent. Vekselbruk stanser også oppbygging av skadedyr, patogener og kjemiske stoffer som reduserer veksten (allelopati). Mer vanlig var å dyrke poteter vekselvis med gress. I dag er vekselbruk en av metodene til det økologiske landbruket. En ulempe med manglende vekselbruk kjennes blant annet fra jordbærdyrking, hvor synkende kvalitet og mindre smak gir utslag på prisene som oppnås.
Rørsender
Rørsendere er radiosendere basert på bruk av radiorør.
Opprinnelig ble radiorør brukt i sendere for høy sendeeffekt. Etter hvert har det også blitt utviklet halvledere som kan drive sendere med høy effekt. I sammenlikning med halvledere har rørsendere imidlertid en høy driftssikkerhet. Fjernsynssenderen WAAY-TV i Huntsville, Alabama, drevet av et klystronrør, dokumenterte 2003 en driftstid på timer, det er rundt 18 og et halvt år.
François-Xavier Nguyên van Thuân
François-Xavier Nguyên van Thuân  (født 17. april 1928 i Hue i Vietnam, død 16. september 2002 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var nevø til Sør-Vietnams tidligere president Ngo Dinh Diem.
Biografi
Han var biskop av Nha Trang 1967–1975. Den 24. april 1975, dvs. Én uke før den nordvietnamesiske erobring av byen, ble han utnevnt til koadjutor-erkebiskop av Saigon. Men den kommunistiske regjering ville ikke godta dette, og arresterte ham. Han ble holdt fanget uten rettssak eller dom fra 1975 til 1988, hvorav ni år var i isolasjon.
Fra sin celle lyktes han med å få smuglet ut pastorale og oppmuntrende meddelelser og bønner til sin hjord. Disea ble sammenstilt senere til bøkene The Road of Hope och Prayers of Hope.
Den 21. november 1988 ble han løslatt, men fikk ikke lov til å reise til sitt erkebispedømme Ho Chi Minh-byen (tidligere Saigon) og var nødt til å residere i erkebispegården i Hanoi.
I 1991 fikk han tillatelse til å reise til Roma, men mens han var ute av landet ble han erklært persona non grata av de vietnamesiske myndigheter. Dermed måtte han forbli i Roma. I 1994 ble han formelt løst fra sitt verv som koadjutorbiskop av Ho Chi Minh-byen. Han ble så utnevnt til visepresident for Det pavelige råd Justitia et Pax i 1994, og var etterpå president for samme pavelige råd 1998–2002. I perioden besøkte han også Norge noen ganger.
Han ble kreert til kardinal i 2001 av pave Johannes Paul II, med Santa Maria della Scala som tittelkirke.
I midten av september 2007 åpnet Vatikanet en saligkåringsundersøkelse om ham. I 2017 ble han erklært en Guds tjener.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Nepal under Sommer-OL 1992
Nepal under Sommer-OL 1992. To sportsutøvere fra Nepal deltok i to sporter under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Det var sjuende gangen som Nepal deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer.
Kompetanse Norge
Kompetanse Norge var et direktorat underlagt Kunnskapsdepartementet med oppgaven å bidra til økt deltakelse i arbeids- og samfunnsliv. 1. juli 2021 ble det slått sammen med flere andre etater til Direktoratet for høyere utdanning og kompetanse.
Fra 1. januar 2017 skiftet Vox, nasjonalt fagorgan for kompetansepolitikk navn til Kompetanse Norge, og nettstedet byttet til domenenavnet kompetansenorge.no.
Arbeidsfelt
Kompetanse Norge forvaltet driftstilskudd til studieforbund, fjernundervisningsinstitusjoner og andre organisasjoner. Dessuten tildelte de midler til pedagogisk utviklingsarbeid og forvalter Kompetansepluss.
Organisasjonen gjennomførte også undersøkelser, utredninger, analyser og evalueringer basert på data fra offentlige registre og dokumenterer. Kompetanse Norge la ut tall og fakta om voksnes læring i sin statistikkbank. . De har hatt ansvar for forsøk med modulstrukturert opplæring i ulike lærefag i videregående opplæring, og har hatt eierskap til nettstedet utdanning.no som drives fra Tromsø.
Den følger opp læreplan og norskprøver knyttet til opplæring i norsk og samfunnskunnskap for voksne innvandrere, samt etter- og videreutdanning for lærere og skoleledere.
Kompetanse Norge utviklet metoder og kartleggingsverktøy som bygger på kompetansemålene for voksnes grunnleggende ferdigheter og etablerer etter- og videreutdanningstilbud for lærere og instruktører.
Organisasjon
Det hadde i 2011 et budsjett på 60 millioner kr. Organisasjonen hadde 106 ansatte (2014), og hadde ti år før 140.
Gina Lund var direktør fra januar 2015 til 2019. Sveinung Skule ble utnevnt til direktør fra februar 2020 frem til han ble direktør for Direktoratet for høyere utdanning og kompetanse.
Pedinorrhina watkinsiana
Pedinorrhina watkinsiana er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (ca. 30 millimeter), litt flat, bronseaktig metallisk farget gullbasse, dekkvingene med en smal, gul tverrstripe.
Sanger fra et hvitmalt gjerde i sjelen
Sanger fra et hvitmalt gjerde i sjelen er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 2005.
Pedinorrhina watkinsiana
Systematisk plassering
Slekten har gjerne vært kjent som Plaesiorrhina, men dette navnet bør trolig brukes på slekten fra Madagaskar som tradisjonelt har vært kjent som Bothrorrhina.
Westend
Westend er en delbydel (tysk: Ortsteil) i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i Berlin med ca 38,000 innbyggere. Området utviklet seg etter 1866 til et boligkvarter for et velstående borgerskap. Det har fått sitt navn etter West End i London.
Byggverk i Westend
Sentrale byggverk i Westend er Olympiastadion fra 1936, friluftsscenen Waldbühne, bolighuset Unité d'Habitation av Le Corbusier og sendemasten Funkturm fra 1926. Billedhuggeren Georg Kolbes bolig og atelierhus ble ferdig oppført i 1929 og har vært museum fra 1950.
Ma’rib (guvernement)
Ma'rib' (arabisk: مأرب) er et av tjue guvernement i Jemen. Guvernementets areal er 17 450 km². I 2004 hadde Ma'rib 238 522 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Ma'rib.
Distrikter
Guvernementet Ma'rib består av fjorten distrikter:
Aslak Syse
Aslak Syse (født 23. juli 1946 ) er en norsk professor ved Institutt for offentlig rett ved det Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo (UiO).
Han tok medisinsk embetseksamen (cand.med.) ved UiO i 1972 og hadde turnustjeneste i Sør-Varanger i Finnmark. Han har også vært overlege ved i Helsevernet for psykisk utviklingshemmede (HVPU) i Finnmark. I midten av 1980-årene var han i en periode på halvannet år landsbylege i Zimbabwe. Han tok juridisk embetseksamen (cand.jur.) i 1988 og avla den juridiske doktorgrad (dr. juris.) i 1996. I 1997 ble han professor ved Institutt for offentlig rett ved UiO. Hans arbeidsfelt har særlig vært innen helserett, likestillingsrett og menneskerettigheter. Syse var leder av Likestillings- og diskrimineringsnemnda 2005-2009. Han har også vært instituttleder, tidsskriftsredaktør og er forfatter av flere fagbøker innen velferdsrettslige emner.
Syse har også vært politisk aktiv blant annet som leder for Finnmark SV i fire år.
Han er gift med Karin Beate Theodorsen.
Vilberg skole
Vilberg skole kan vise til:
Galway
Galway, som lå nær en eldre bosetning, vokste rundt et festningsverk bygget av kongen av Connacht i 1124. Et kommunalt charter i 1484 tillot innbyggerne i den da befestede byen å danne et råd og en borgermesterskap. I stor grad kontrollert av en gruppe handelsfamilier, kalt for «Galways stammer», hovedsakelig av anglo-normannisk opprinnelse, vokste byen til en handelshavn. Etter en periode med nedgang på slutten av 1990-tallet og begynnelsen av 2000-tallet er Galway etablert som et turistmål kjent for festivaler og arrangementer, blant annet kunstfestivalen Galway Arts Festival, grunnlagt i 1978.
Galway kåret til Europeisk gastronomiregion i 2018, en tittel som gis en gang årlig av Det internasjonale institutt for gastronomi for stimulere bedre matopplevelse. Byen ble utpekt av UNESCO som europeisk kulturhovedstad i 2020, sammen med Rijeka i Kroatia.
Navn
Byens navn er avledet fra det irske navnet Gaillimh, som i sin tid dannet den vestlige grensen til den eldre bosetningen, Dún Gaillimhe, «Gaillimh-borgen». Mytiske og alternative avledninger av navnet er omtalt i History of Galway. Historisk sett ble navnet anglisert som Galliv eller Gallive, noe som lå nærmere den opprinnelige irske uttalen. Byens navn på latin er Galvia. Innbyggere i byen blir referert til som galwegianere.
Historie
Festningen Dún Gaillimhe («Borgen ved munningen til Gaillimh»), senere engelsk navn som Galway Castle, ble fullført i 1124 av Tairrdelbach Ua Conchobair (1088–1156), som var konge av Connacht og overkonge av Irland. Festningen fungerte som en marinebase som flåten hans opererte fra. En ny bosetning vokste fram rundt den. Under den normanniske invasjonen av Connacht på 1230-tallet ble Dún Gaillimhe erobret av Richard Mor de Burgh, som hadde ledet invasjonen. Da den senere familien de Burgh til slutt ble gælisert, presset de mektige kjøpmennene i byen, de såkalte «stammene i Galway», på for større kontroll over den befestede byen.
Det førte til at de fikk full kontroll over byen og at byen fikk status som borgermester av den engelske kronen ved kong Rikard III i desember 1484. Galway tålte vanskelige forhold sammenlignet med sine irske naboer. Et varsel over den vestlige porten til byen, fullført i 1562 av ordfører Thomas Óge Martyn, uttalte «Fra de grusomme O'Flahertys må Gud beskytte oss». En vedtekt forbød de innfødte irene (i motsetning til byens irsk-normanniske borgere) ubegrenset tilgang til Galway, og sa «verken O’ eller Mac skal strutte eller svirre gjennom gatene i Galway» uten tillatelse.
I løpet av middelalderen ble Galway styrt av et oligarki av fjorten handelsfamilier (tolv som hevdet å være av normannisk opprinnelse og to av irsk-normannisk opprinnelse). Dette var «Galways stammer» (irsk: Treibheanna na Gaillimhe). Byen trivdes med internasjonal handel, og i middelalderen var den den viktigste irske havnen for handel med Spania og Frankrike. Den mest kjente påminnelsen fra den tiden er ceann an bhalla («enden av muren») i bymuren, nå kjent som den spanske buen, konstruert under borgermesterskapet til Wylliam Martin (1519–20). I 1477 fikk Galway besøk av Christofer Columbus, muligens et opphold på en reise til Island eller Færøyene. Syv eller åtte år senere bemerket han i margen på sin kopi av Imago Mundi noe uklart:
En forklaringen på disse likene er at de var inuitter som ble feid østover av den nordatlantiske strømmen.
I løpet av 1500- og 1600-tallet forble Galway for det meste lojal mot den engelske kronen, selv under den irske gjenoppblomstringen, kanskje av hensyn til overlevelse. Imidlertid hadde byen i 1642 alliert seg med det katolske forbundet i Kilkenny under den britiske borgerkrig (også kalt for krigen i de tre kongeriker) i årene 1639 og 1651. Under den resulterende Oliver Cromwells erobringen av Irland, erobret Cromwells styrker byen etter en ni måneder lang beleiring. På slutten av 1600-tallet støttet byen jakobittene i Vilhelmskrigen i Irland]] og ble erobret av den engelske regjeringshæren etter en svært kort beleiring ikke lenge etter slaget ved Aughrim i 1691. De store familiene i Galway ble ruinert. Byen led senere ytterligere under den store hungersnøden i 1845–1852.
Padma Bhushan
Padma Bhushan-prisen er en indisk sivil utmerkelse, innstiftet den 2. januar 1954 av Indias president, Rajendra Prasad. Prisen er det tredje fineste i det indiske hierarki over sivile utmerkelser, etter Bharat Ratna og Padma Vibhushan, og den rangerer foran Padma Shri. Padma Bhushan deles ut til personer som har tjent nasjonen på et høyere nivå. Til og med januar 2010 var 1111 mennesker blitt utmerket med prisen.
Galway
Kommunikasjon
Tre av de nasjonale hovedveiene går til Galway: N17 fra nord (Tuam, Sligo og Donegal); N6 fra øst (Athlone og Dublin) og N18 fra sør Shannon, Limerick og Cork). Byen har også jernbaneforbindelse med Dublin og andre byer.
Galway Airport har flyvninger til flere destinasjoner på De britiske øyer, og Shannon International Airport ligger omkring 90 minutters kjøring unna.
Elven Corrib renner fra Lough Corrib og ut i havet i Galwaybukten. 16 km vest for byen ligger An Spidéal.
Deir al-Balah
Deir al-Balah (دير البلح, Dayr al-Balaḥ) er en palestinsk by som ligger omtrent midt på Gazastripen. Administrasjonen av den midstre del av Gazastripen har sete her. Byen hadde 49 751 innbyggere i 2006.
Byen er blitt beskrevet som en «høyborg» for Hamas, som i 2005 har hatt 13 av 15 seter i byparlamentet.
Ţ
Den kan noen ganger forekomme på rumensk, men dette er feil, siden rumensk benytter seg av bokstaven  - t med komma. I tidlige utgaver av Unicode fantes kun ţ, og denne ble derfor brukt i stedet for ț. Avhengig av font og innstillinger på datamaskinen kan de to bokstavene se temmelig like ut.
I 1868, foreslo franskmannen Ambroise Firmin-Didot i boken Observations sur l'orthographe, ou ortografie, française, at fransk burde adoptere en bokstav ţ, siden t i mange ord ikke uttales som [t], men som [s]; spesielt i ord fra latin der følges av en i. Dette gjelder for eksempel alle ord som slutter med endelsen -tion (f.eks. nation og révolution). Samtidig var det ønskelig å beholde t-en som en t, slik at ordenes morfologi kunne sees, og det var lettere å se hvilke ord som var beslektet. (For eksempel uttales t-en forskjellig diplomatie og diplomatique ([s] i det første, [t] i det andre; disse ordene kunne da skrives som diplomaţie og diplomatique. Gitt at ţ skal uttales [s] får vi her både en rettskrivning som er mer i tråd med uttalen av ordene, samtidig som vi også ser at ordene har samme rot.) Dette ble imidlertid ikke fulgt opp. En slik bokstav ville vært lik i funksjon til bokstaven ç, der c i en posisjon der den vanligvis uttales [k], skal uttales [s], men pga. historisk rettskrivning og morfologi har man beholdt c-en.
På norsk har man gjort noe lignende det Firmin-Didot foreslo, ved å endre skrivemåten i slike ord; ord med den latinske endelsen -tion, med norsk rettskriving, får i stedet endelsen -sjon.
Henrik Klausens gate (Oslo)
Henrik Klausens gate (2-4) er en gate på Bolteløkka (nær Adamstuen) i Oslo. Den går fra hovedgaten Thereses gate til boliggaten Vidars gate. Med kun to adresser og ca. 40 meter er den blant Oslos aller korteste gater.
Gaten ble i 1934 oppkalt etter skuespilleren Henrik Klausen, født 1844, død 1907. Henrik Klausen opptrådte for første gang på Christiania Theater 1863. Han hadde tidligere vært ansatt ved Trondheims daværende nasjonale scene og spilt der i to sesonger, for deretter å ha hatt engasjement ved Det norske teater i Christiania. Klausen ble etter hvert skiftet ut fra Christiania Theater, men kom så tilbake 1872. Han var komiker og karakterskuespiller og hadde roller som Bisp Nikolas, Peer Gynt, Shylock i Hamlet og Tartuffe.
Choi Seou
Han debuterte i verdenscupen i skihopping 1. januar 1999, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er en 25.-plass i stor bakke fra 2007.
Choi deltok i Vinter-OL 1998, 2002 og i 2006. Under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Canada deltok han i skihopp i både normalbakke og stor bakke.
Prometheus
Prometheus betyr den som tenker på forhånd, den kloke (gr. av pro-, i forveien og meth, lærer). Han er sønn av titanen Iapetos og okeaniden Klymene (datter av Okeanos), og er en trollmann og oppfinner. Mest kjent er han for å ha gitt menneskene ilden og for å være menneskets beskytter mot gudene. Prometeus egenskap er en kombinasjon av klokskap og evne til å se inn i fremtiden. Han ble derfor hyppig brukt av gudene til å gi råd. Prometheus fikk æren for å ha funnet opp kalenderen, tall og bokstaver, skipsfart og metallstøping. Han er således i moderne forståelse en mytologisk kulturhelt.
Myter om Prometheus
Prometheus ble først nevnt av Hesiod, men mange kjente antikke forfattere har nevnt ham, deriblant Platon, Sapfo, Aiskylos, Æsop og Ovid. Prometheus er noen steder en forkjemper for mennesket, andre steder en rival av Zevs og andre steder igjen en mer lokeaktig lurendreier. I motsetning til Hesiod, mente Platon, Sappho og Ovid at det var Prometheus som skapte mennesket av leire. Videre ble det nevnt av Platon at det var han og broren, Epimetheus (=etterpåklokskap), som skulle gi dyrene og menneskene egenskaper. Epimetheus ga alle dyrene egenskaper, men da han skulle gi mennesket noe, var det ingenting igjen. Det var da Prometheus ga menneskene ilden, i tillegg til at han stjal Athenes og Hefaistos' håndverkskunnskaper og ga dem også til menneskene.
Prometheus og ilden
Som med de fleste andre guddommene i gresk mytologi, er det flere historier om Prometheus, og de er ofte i noe konflikt med hverandre. Gjennomgangstonen ser ut til å være Prometheus' forkjærlighet for mennesket. Den mest kjente historien om Prometheus handler om at han spiller en avgjørende betydning i menneskets utvikling. Da gudene og menneskene kjempet mot hverandre, fungerte Prometheus som en slags mekler. Han slaktet en okse, og la kjøttet og alt det spiselige inni innvollene, med magesekken på toppen. Bena og annet uspiselig ble dekket av fett. Han ba Zevs om å velge hvilken haug gudene skulle få, og hvilken som skulle gå til menneskene. Zevs valgte haugen som var dekket av fett, og som så mest appetittlig ut. Dette satte standarden for ofring; menneskene skulle ha kjøttet, mens bena og fettet skulle ofres til gudene. Zevs ble så provosert at han gjemte ilden fra menneskene. Prometheus greide å lure med seg ilden i en hul Ferula communis-stengel. Han ga ilden til menneskene slik at de igjen kunne stille opp mot gudene.