cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gundremmingen kjernekraftverk
Gundremmingen kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i kommunen (landekreis) Günzburg ved Donau, i det sørvestlige Bayern like over grensen mot Baden-Württemberg i Tyskland. Dette var frem til 2017 Tysklands største atomkraftverk målt etter produksjonskapasitet, og dekket da om lag 3,5% av Tysklands kraftbehov.
Byggestart var i 1962, og den første av tre reaktorer (Gundremmingen-A) ble satt i drift i 1967. Denne var av typen kokvannsreaktor og ble permanent stengt ned i 1977. Byggingen av to nye reaktorer, og så kokvannsreaktorer, ble påbegynt i 1976. Disse startet kommersiell produksjon i henholdsvis 1984 og 1985.
Mens Gundremmingen-A bare hadde en maksimal elektrisk effekt på 250 MW, har de to nyeste reaktorene en kapasitet på 1344 MW hver. Årsproduksjonen i 2006 var på om lag 20,6 TWh elektrisk kraft, mens den er halvert etter at Gundremmingen-B ble permanent stengt i 2017.
Cargill
Cargill er et amerikansk næringsmiddelselskap.
EWOS
EWOS (også kalt EWOS-gruppen) er en av verdens største produsenter av fiskefôr med kontorer i Norge, Chile, Canada og Skottland. 96 % av fôret som produseres er laksefôr. Selskapet ble etablert i Sverige i 1931 og var heleid av Cermaq ASA frem til det ble solgt til oppkjøpsfondene Altor og Bain Capital i 2013. EWOS' hovedkontor ligger i Bergen. I 2011 hadde EWOS-gruppen 897 ansatte, et produksjonsvolum på over én million tonn fiskefôr, og en total omsetning på over ni milliarder kroner. Selskapets forsknings- og utviklingsselskap EWOS Innovation driver forskningen rundt fiskefôr.
EWOS AS er EWOS-gruppens norske selskap.
EWOS ble etablert i Sverige i 1931 av Erik Berggren, Victor Weyde og Olle Sjöstedt hvorav akronymet har sitt opphav. I begynnelsen var produksjonsvolumet lavt, men fra 1980 har selskapet i gjennomsnitt hatt en årlig økning i salgsvolum på 18 %. I 2007 var selskapet det 13. største selskapet i bergensområdet målt i omsetning. EWOS produserer i dag fiskefôr til 28 forskjellige oppdrettsarter.
EWOS-gruppen er etablert med underliggende selskaper i de fire landene, samt et eget selskap som driver med forskning og utvikling. De fem er:
I 2010 etablerte EWOS seg også i Vietnam, som produsent av fôr til hvitfisken Pangasius.
EWOS Innovation AS er et selskap som driver med forskning og utvikling innen fiskerinæringen. Selskapet er en del av EWOS-gruppen som igjen er heleid av Cargill Inc. Etter Cargills oppkjøp av EWOS-gruppen høsten 2015 fra investeringsfondene Altor og Bain, er EWOS Innovation integrert i Cargills innovasjons sentre, og heter nå Cargill Innovation Center, Dirdal. Senterets hovedkontor ligger i Dirdal utenfor Stavanger. Det andre forskningssenteret, tidligere EWOS Innovation i Chile, nå Cargill Innovation Center, Colaco, ligger i Colaco i Chile. Høsten 2016 åpner selskapets største investering til nå, et fiskehelsesenter i Los Lagos regionen i Chile.
Svenja Huber
Svenja Huber (født 23. oktober 1985 i Mannheim) er en tysk håndballspiller, som spiller for den tyske klubben og det tyske kvinnelandslaget.
C-VM i håndball for menn 1982
C-VM i håndball for menn 1982 ble arrangert i Belgia i 1982.
Stolt men inte nöjd
Stolt men inte nöjd med undertittelen Goa låtar som inte fick plats 2002-2004 er et musikkalbum med Stefan Sundstrøm, utgitt i 2005.
Visuell roman
En visuell roman (ビジュアルノベル) er en form for interaktivt videospill, som har sitt opphav i Japan tidlig i 1990-årene, som i all hovedsak tar i bruk statisk grafikk, som oftest en kunststil inspirert av anime eller manga, eller noen ganger realfilmbilder. . Disse spillene har minimalt gameplay, og spilleren behøver som oftest bare trykke på henvist knapp for å lese videre og fortsette spillet.
Innen japansk terminologi, er det et skille mellom visuelle romaner (ofte forkortet NVL), som hovedsakelig dreier seg rundt historiefortelling og har lite eller ingen interaksjon fra spilleren, og eventyrspill (ofte forkortet AVG eller ADV), som tar i bruk problemløsning og andre former for spilling. Dette skillet er vanligvist tap utenfor Japan, hvor begge typene bare kalles for visuelle romaner. Begge typene er hovedsakelig populære i Japan, hvor spill innenfor denne sjangeren gjorde opp nesten 70% av spillene japanske PC-spill utgitt i 2006.
Dwars door Vlaanderen 2023
Dwars door Vlaanderen 2023 var den 77. utgaven av ett endags sykkelritt i Belgia avholdt 29. mars 2023. Rittet startet i Roeselare og avsluttet i Waregem.
Brokdorf kjernekraftverk
Brokdorf kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i tettstedet Steinburg i Schleswig-Holstein, ved elva Elben i det nordlige Tyskland. Det står for 2 % av Tysklands kraftproduksjon. Anlegget eies av energiselskapet PreussenElektra GmbH.
Det ble bygget og godkjent i perioden fra 1976 til 1986. Installert maksimal effekt er 1 480 MW, og årsproduksjonen i 2006 var på om lag 11,2 TWh elektrisk kraft. Anlegget har én reaktor av typen trykkvannsreaktor. Etter dagens konsesjoner skal anleggets reaktor fases ut i 2021.
Erik Svensson (fotballspiller)
Erik «Kick» Svensson (født 16. april 1903) var en svensk fotballspiller. Svensson, som var spiss, spilte for Malmö FF fra 1921 til 1928, samt fra 1930 til 1935.
Erik Svensson var Malmö FF-spilleren Lennart «Lill-Kick» Svenssons far.
Xylotrupes clinias
Xylotrupes clinias er en bille som hører til gruppen hornbiller (Dynastinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor, blank, svart hornbille. Som de fleste andre artene i slekten Xylotrupes har hannene et fremoverrettet horn på pronotum og et krumt horn på hodet, begge kløvet i spissen. Hos denne arten forekommer det både langhornede og korthornede hanner.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtnende plantemateriale og tar trolig vanligvis to år på utviklingen, de voksne billene lever 2-4 måneder. De voksne hannene kjemper mot hverandre ved hjelp av hornene, hver prøver å vippe motstanderen over på ryggen. De voksne billene er mest aktive om natten og flyr gjerne til lys.
Systematisk plassering
Arten har vært regnet som en underart av Xylotrupes ulysses.
Kristian Flittie Onstad
Kristian Flittie Onstad (født 9. mai 1984) er en norsk fotballspiller. Fra 2006 til 2009 spilte han for Esbjerg forenede Boldklubber, men var utlånt til Brann i 2009-sesongen. Etter at låneperioden i Brann var over ble Onstad fristilt fra kontrakten med Esbjerg. I januar 2010 signerte han for Stabæk, men den 1. august 2010 ble han fristilt fra kontrakten med Stabæk og signerte kontrakt med Raufoss Fotball ut sesongen 2010. Desember 2013 signerte han en ettårskontrakt med Moss Fotballklubb
Han kom opprinnelig fra Gjelleråsen IF i Nittedal, før han gikk videre til Lyns junioravdeling. Hans posisjon på banen er midtstopper, og omtalt som en spiller med stor arbeidskapasitet. Onstad har spilt en rekke kamper for det norske U21-landslaget og debuterte i tippeligaen for Lyn mot Stabæk den 19. august 2001.
Onstad er også kjent som en habil futsalspiller, og spilte sesongen 2008/2009 i Telekiosken Futsal Liga for Harstad Futsal.
Aarne Ervi
Aarne Adrian Ervi, fram til 1935 Elers, født (19. mai 1910 i Forssa, død 26. september 1977 i Helsingfors) var en av de mest framstående finske arkitekter etter andre verdenskrig.
Ervi fullførte sine arkitekturstudier ved Tekniska högskolan i Helsingfors i 1935. Han arbeidet en tid sammen med Alvar Aalto og Toivo Paatela før han startet sitt eget arkitektkontor i 1938. Sine mest framstående arbeider gjorde Ervi under gjenreisningen på 1940-taltet og senere på 1950-tallet da bygningsindustrien ekspanderte. Ervi var en av de første til å ta bruk betongelementer, hvilket han gjorde i 1949 da han tegnet Helsingfors universitets Porthania-bygning.
Under gjenreisningstiden tegnet Ervi vannkraftverk og personalboliger for Oulujoki Oy. Det største av disse prosjektene var Pyhäkoski kraftverk med et nærliggende boligområde. Ervi er kanskje mest kjent for reguleringsplanen til bydelen Hagalund i Esbo. Han vant konkurransen med sitt forslag «Don Hertzens by». Foruten reguleringsplanen er flere bygninger som for eksempel sentraltårnet, svømmehallen og kjøpesenteret tegnet av Ervi.
Aarne Ervis ble i sitt andre ekteskap gift med skuespilleren Rauni Luoma. De bodde i Villa Ervi på Granö utenfor Helsingfors.
Benito Nava
Benito Nava (født 16. juli 1936 i Forlì i Italia, død 17. oktober 2011 i Trondheim ) var en opprinnelig italiensk restauratør, musiker (trompet, kontrabass og sang) og kulturpersonlighet bosatt i Trondheim.
Han ankom byen i 1960 for å være en del av det italienske orkestret Ceccoli som opptrådte i Palmehaven, den eksklusive restauranten i Britannia Hotel. Orkestret hadde engasjementer flere steder i Norge i tillegg til en omfattende virksomhet i Sveits og flere andre land. Benito Nava skrev flere låter som ble gitt ut på plater, mest kjent er kanskje «Mere, mere, mere» som også ble en radio-hit. Tore Johansen beskrev ham som «Trondheims første pop-stjerne» og la til at han hadde vært en bauta i trøndersk kulturliv i flere tiår.
Benito Nava sluttet som heltidsmusiker i 1978 for å starte sin egen restaurantvirksomhet med restaurantene Benitos og Zia Teresa bak Vår Frue kirke. Samtidig som han var restauratør fortsatte han å opptre som sanger og konferansier, han deltok også i operaforestillinger, skrev sanger og komponerte. Etter nærmere 30 år ble de to restaurantene avviklet julen 2007. I april 2011 startet Benito Nava restauranten daBenito på Fosenkaia like ved Trondheim sentralstasjon.
I januar 2010 deltok Nava i en kampanje for REMA 1000 der han presenterte italienske matoppskrifter. Ved Navas bortgang understreket konsernsjef Odd Reitan i REMA 1000 hvor viktig Nava hadde vært for Trondheim gjennom mange år.
Fabler från Bällingebro
Fabler från Bällingebro er et musikkalbum med Stefan Sundstrøm, utgitt i 2006.
Operation Aqueduct
Operation Aqueduct var en serie med 11 atomprøvesprengninger utført ved Nevada Test Site i 1989 og 1990. Denne operasjonen var etterfølgeren til Cornerstone og forgjengeren til Sculpin.
Sigmund Jähn
Sigmund Werner Paul Jähn (født 13. februar 1937 i Morgenröthe-Rautenkranz i Vogtland, død 21. september 2019 ) var en tysk kosmonaut med bakgrunn som pilot. Han ble i regi av Sovjetunionens Interkosmos-program den første tysker som drog til verdensrommet.
Biografi
Jähn ble født i Morgenröthe-Rautenkranz i Vogtland. Fra 1943 til 1951 gikk han på skole i hjembyen og etter skolen fikk han utdannelse som trykker.
I 1955 gikk han inn i det østtyske flyvåpen, der han ble pilot og studerte militærvitenskap. Fra 1966 til 1970 studerte han ved det sovjetiske Gagarin-militærakeademiet i Monino og etterpå arbeidet han i det østtyske flyvåpenets administrasjon, med ansvar for pilotutdannelse og flysikkerhet.
Fra 1990, etter tysk gjenforening, arbeidet han som frilanskonsulent for den tidligere vesttyske romorganisasjonen DLR, og fra 1993 også for den europeiske romorganisasjonen ESA, som en del av forberedelsene til Mir-ferdene. I 2002 pensjonerte han seg.
Jähn var gift og hadde to barn. Han bodde i Strausberg og brukte fritiden til lesing og jakt.
Asteroid 17737 ble døpt Sigundjähn i 2001.
Jähn var en legendarisk figur i DDR, noe man kan se på den rollen hans navn spiller i filmen Good bye, Lenin! fra 2003.
Romfart
I 1976 ble Jähn utvalgt, sammen med sin reserve Eberhard Köllner, til å være med på Intercosmos-programmet. Han trente i Stjernebyen nær Moskva de to neste årene. Han drog 26. august 1978 med Sojuz 31 til romstasjonen Saljut 6 og tilbragte 7 dager, 20 timer og 49 minutter i rommet. Han drog tilbake med Sojuz 29 3. september 1978.
I løpet av, og etter ferden, omtalte både han og DDRs myndigheter ham som den første tyske kosmonaut, noe som var bemerkelsesverdig i og med at DDR vanligvis la vekt på at menneskene i landet var DDR-borgere i motsetning til vesttyskere.
Eratosthenes
Eratosthenes (gresk Ἐρατοσθένης; født ca. 276 f.Kr. i Kyrene, død ca. 194 f.Kr.) regnes som en av de klassiske greske geografer, matematikere og astronomer. Han var også bibliotekar ved det kjente biblioteket i Alexandria.
På Eratosthenes' tid var Egypt underlagt grekerne og således fikk greske vitenskapsmenn kjennskap til en del av de gamle egypternes vitenskap om Jorda og andre himmellegemer. Eratosthenes er i dag mest kjent for sine beregninger av jordas omkrets og dens avstand til sola. I et hva man må anta var et tidligere handskrift fra Egypt, kom han over opplysninger om at i Syene (nå Aswan) i det sydlige Egypt sto sola ved sommersolverv slik at en stolpe ikke kastet skygge (Aswan ligger rett nord for Krepsens vendekrets, så dette medfører riktighet), og sollyset ble reflektert av vannet i dype brønner. Eratosthenes kjente til at i Alexandria (som ligger på 31,2° N) kastet sola skygge også midtsommers. På den tiden var det anerkjent at jorden var rund og ikke flat, noe som allerede Pythagoras var kjent med.
Eratosthenes utviklet også Eratosthenes' sil, en metode for å finne primtall.
Fort St. Michael
Fort Saint Michael (maltesisk: Forti San Mikiel) var en festning som lå på landet foran byen Senglea, den ene av tre byer på tre smale halvøyer i havnen Grand Harbour, rett imot hovedstaden Valletta på Malta. Festningen ble bygget på 1550-tallet og spilte en betydelig rolle under store beleiringen av Malta i 1565. Etter beleiringen ble det gjenoppbygd som Saint Michael Cavalier (maltesisk: Kavallier ta' San Mikiel og ble ferdigstilt i 1581. Festningen ble delvis revet på 1900-tallet, men en del av grunnmuren eksisterer fortsatt.
Konstruksjon og historie
I 1551 angrep en muslimsk hær fra Det osmanske rike Malta og invaderte senere Gozo. Det fikk johanitterordenens stormester Juan de Homedes y Coscon til å forsterke forsvaret av øya. To nye festninger måtte til, en på Sciberrashalvøya, og en mindre på halvøya da kjent som Isola di San Michele, som ble anlagt ved Dockyard Creek og French Creek i Grand Harbour.
Den første steinen på festningen på l'Isola ble lagt ned den 8. mai 1552 av Homedes selv. Festningen ble bygd etter en utforming av den militære ingeniøren Pedro Pardo d’Andrera. Den andre festningen, lokalisert på Sciberrashalvøya, ble kalt for Fort St. Elmo.
Festningen ble utvidet til en befestet by ved navn Senglea av stormester Claude de la Sengle under riddernes forberedelser for den forventede osmanske angrepet på Malta. Beleiringen kom i 1565 og St Michael var den ene av tre festninger som forsvarte ridderordenens posisjon i Grand Harbour. De andre to var Fort St Angelo og Fort St Elmo. Den siste falt, men både Fort St Michael og Fort St Angelo sto imot beleiringen. Fort St Michael ble hardt skadd da den hadde vært scene for en del av de mest desperate kampene under beleiringen. Det sto imot 10 angrep fra osmanske styrker.
Ødeleggelse
St. Michael Cavalier ble i stor grad revet i 1921 for å gjøre plass for en skole. En mindre del av strukturens nedre seksjon ble behold og benyttet som fundament for et klokketårn.
Steinar Engelbrektson Band (album)
Steinar Engelbrektson Band er et musikkalbum utgitt av Steinar Engelbrektson Band i 2005.
Skips- og båtgraver
Skips- og båtgraver er en gravskikk kjent fra nordisk yngre jernalder, der den døde er plassert i båt eller skip. Gravene kan være skjelettgraver eller branngraver. Disse gravene finnes først og fremst i de skandinaviske land, men finnes også i hele det området som ble omfattet av nordisk migrasjon i løpet av vikingtiden, som i Storbritannia, Frankrike og Russland.
Store skipsgraver er i Norden kjent fra folkevandringstiden og vikingtiden, men også andre steder i verden. I Norden er de også kjent fra litterære overleveringer, som Balders begravelse, der gygren Hyrrokkin hjelper til med å skyve skipet ut i vannet. I Beowulfkvadet beskrives hvordan sagnkongen Skjold av Danmark etter sin død seiles vekk i et skip. Sagnkongen Sigurd Ring la den døde Alvsol fra Vendsyssel og brødrene hennes i et skip, satte det i brann og lot skipet med de døde drive til havs.
Helt siden bronsealderen kan man følge skipet som en viktig religiøs metafor, og det er sannsynligvis dette som gjenspeiles i denne gravskikken. En tolkning kan da være at skipet fører den døde trygt fram til dødsriket. Andre ser for seg at båten kan knyttes opp til den gjeldende militære ordning, med mindre skip for vanlige folk og større skip for aristokratiet. Disse er toppsjiktet i samfunnet, i kongeætter, der de fremste begraves i skip, dvs. båter på 15 meters lengde eller mer.
Hönne
Hönne er en elv nord i Sauerland i Nordrhein-Westfalen i Tyskland og en av sideelvene til Ruhr fra venstre. Den har sitt utspring vest for Neuenrade i en høyde på 437 meter over havet, og etter 33 kilometer munner elven ut nær byen Fröndenberg. Det totale nedslagsfeltet til elven er 262 km².
I den smale dalen mellom Balve og Menden har Hönne gravd ut et 60 meter dypt gjel i kalksteinen. Det ligger flere grotter i dalen, der Balver Höhle og Reckenhöhle er åpnet for turister. Når vannivået i elven er lavt kan enkelte deler av den bli helt tørrlagt siden vannet trenger ned i karstfjellet. Enkelte av sideelvene til Hönne blir også tørrlagte i noen tilfeller. Det har også blitt dannet flere grotter langs Hönne, hvor den største ligger ved Balve, der man har funnet spor etter mennesker, i tillegg til spor av kannibalisme.
Øvre Bolivatnet
Øvre Bolivatnet er et vann i Meløy kommune i Nordland. Det ligger 612 moh. og har utløp til Nedre Bolivatnet, som etter oppdemming er en del av magasinet Storglomvatnet.
Meritokrati
Meritokrati er en styreform hvor intelligens, kompetanse og ytelse gir grunnlaget til maktfordeling og sosial status. Kan i praksis minne om andre styreformer som demokrati, men makt og autoritet tildeles etter evner og ferdigheter, og ikke etter popularitet som i et demokrati.
«Meritokrati» er satt sammen av merito (fra latin meritus, «fortjent») og krati (fra gresk kratein, «styre»).
Begrepet «meritokrati» ble lansert av Michael Youngs bok The Rise of the Meritocracy i 1958. Boken var en satire og beskrev hvordan glupe arbeiderbarn fikk gå på universitet, og slik komme seg opp og fram i samfunnet. På sikt skaper dette enda verre klasseskiller, mente Young, siden det i det gamle regimet fantes glupe arbeidere og samtidig dumme mennesker i de høyere sosiale lag. I det gamle regimet ville det derfor være krefter i de lavere klasser som kunne makte å kjempe for sin klasse. Dersom den herskende klassen bare består av de skarpe og velutdannede, ville denne klassen bli enda mer arrogant enn før, siden de da ville tro at de fortjente privilegiene sine. De lavere klasser vil da føle seg enda mer miserable av den samme grunn. I framtidssatiren spår Young at underklassen gjør oppgjør og slår ned meritokratiet i 2033.
Eksempler på bruk av begrepet
Nettleksikonet Wikipedia ble i en Dagbladet-artikkel fra 2008 omtalt som et meritokrati.
Grohnde kjernekraftverk
Grohnde kjernekraftverk er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft i tettstedet Emmerthal i Niedersachsen ikke langt fra grensa til Nordrhein-Westfalen, ved elva Weser i det sentrale Tyskland. Det står for 2 % av Tysklands kraftproduksjon. Anlegget majoritetseies av energiselskapet PreussenElektra GmbH (tidligere E.ON Kernkraft).
Byggestart var i 1976, og anelgget ble satt i kommersiell drift 1. februar 1985. Installert maksimal effekt er 1 430 MW, nettoeffekten er 360 MW og termisk kapasitet er 3 900 MW. Årsproduksjonen i 2006 var på om lag 11,0 TWh elektrisk kraft. Anlegget har én trykkvannsreaktor. Som en følge av Tysklands beslutning i 2011 om å akselerere utfasingen av kjernekraft, vil anlegget stenges ned 31. desember 2021.
Arkimedes
Arkimedes (gresk Ἀρχιμήδης; født 287 f.Kr. i Syrakus på Sicilia, død 212 f.Kr.) var en matematiker, fysiker og oppfinner i det antikke Hellas. Selv om lite er kjent fra hans liv og få av hans skrifter er bevart, blir han regnet som en av de viktigste vitenskapsmenn i den klassiske antikken. I tillegg til at han gjorde viktige oppdagelser innenfor matematikk og geometri, har han fått æren for å ha laget maskiner og innretninger som var langt forut for sin tid.
Kirishimoopsis
Kirishimoopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Arkimedes
Arkimedes er blant folk flest mest kjent å ha oppdaget loven om legemers oppdrift i vann (kjent som Arkimedes lov), mens han blant sine etterfølgere innenfor matematikken nok er mest kjent for å ha vært den første som gjorde en summering av en uendelig rekke med en metode som er i bruk fortsatt.
Kirishimoopsis
Utbredelse
Arten er kjent fra Japan (Kyushu).
Arkimedes
Biografi
Arkimedes ble født rundt år 287 f.kr. i havnebyen Syrakus på Sicilia, som da var en koloni for Magna Graecia. Fødselsåret er beregnet ut ifra den bysantinske lærde Johannes Tzetzes opplysninger om at han var 75 år da han døde. I verket ψαμμιτης (Psammites) oppgir Arkimedes Fidolos som sin fars navn, han skal ha vært astronom men utover dette er ingenting kjent om ham. Plutark skrev at Arkimedes var i slekt med kong Hiero II av Syrakus. En biografi om Arkimedes skal ha blitt skrevet av en venn av ham ved navn Herakleides, men denne er gått tapt og vi har ingen samtidige kilder om Arkimedes' liv. Det er f.eks. ikke kjent om han var gift eller hadde barn. Det er antatt at Arkimedes tilbrakte deler av sin ungdom i Alexandria i Egypt, hvor han i tilfelle var samtidig som Konon fra Samos og Eratosthenes. Denne underbygges av at noen av Arkimedes' matematiske arbeider ble skrevet i form av brev til Eratosthenes, som var sjefsbibliotekar i Alexandria.
Kirishimoopsis
Systematisk inndeling
Arten blir av og til plassert i slekten Sybra.
Arkimedes
Biografi
Arkimedes siste ord skal ifølge tradisjonen ha vært «Ikke rør mine sirkler» (på gresk: μή μου τούς κύκλους τάραττε, men oftest gjengitt på latin: Noli turbare circulos meos). Det finnes imidlertid ikke pålitelige bevis for at dette skal være sant.
På Arkimedes grav var hans yndlingsdiagram hugget inn, en framstilling av en kule inni en sylinder med samme høyde og diameter. Arkimedes hadde vist at volumet og overflatearealet av kulen er to tredjedeler av sylinderens volum og areal. I 75 f.Kr. besøkte den kjente romerske taleren Cicero Arkimedes grav i Syrakus, 137 år etter hans død. Graven var da overgrodd, men Cicero fikk den ryddet og renset slik at han kunne se diagrammet og lese versene som hadde blitt føyet til som en inskripsjon.
Beretningen om beleiringen av Syrakus som Polybios gir i sin «Historiene» ble skrevet om lag 70 år etter Arkimedes' død, og var primærkilden for Plutark og Titus Livius. Polybios var opptatt av krigsmaskinene Arkimedes skal ha konstruert, og ikke av Arkimedes som person.
Oppdagelser og oppfinnelser
Den mest kjente anekdoten som har blitt fortalt om Arkimedes er om hvordan han oppdaget prinsippet for oppdrift. Ifølge Vitruvius skulle kong Hieron II ha fått en ny krone formet som en laurbærkrans, og Arkimedes ble bedt om å fastslå om kronen virkelig var av rent gull, eller om en uærlig gullsmed hadde tilsatt sølv. Arkimedes måtte løse dette problemet uten å skade kronen, så han kunne ikke smelte den for å måle tettheten til materialet i terningform, hvilket ville ha vært den enkelste måten å løse problemet på. Kronens tetthet ville være lavere dersom billigere materialer med mindre tetthet enn gull hadde vært lagt til. Da han tok seg et bad, la han merke til at vannstanden steg da han kom ned i vannet. Han skjønte at denne effekten kunne brukes til å bestemme volumet til kronen, og slik også tettheten dersom han veide den. Han ble så begeistrert over sin egen oppdagelse at han glemte å kle på seg, men sprang ut naken på gaten mens han ropte Eureka! («Jeg har funnet det!»).
Historien om gullkronen finnes ikke i noen av de kjente verkene til Arkimedes, men i sin avhandling Om flytende legemer forklarer han det hydrostatiske prinsippet som i dag er kjent som Arkimedes prinsipp: På et legeme som er senket ned i en væske vil det virke en oppdriftskraft som er like stor som vekten av væsken legemet har presset bort.
En annen oppfinnelse som bærer hans navn er Arkimedes' skrue, en maskin med et roterende skrueformet blad inni et rør. Innretningen ble drevet med håndmakt, og kunne brukes til å pumpe opp vann. Pumper som er konstruert etter dette prinsippet brukes fortsatt i noen deler av verden, og det samme prinsippet brukes også i gruver og under boring av tunneler for å transportere ut den utgravde masse. Arkimedes' skrue slik den ble beskrevet av Vitruvius kan ha vært en forbedret utgave av innretningen som ble brukt til å vanne Babylons hengende hager.
Selv om Arkimedes ikke oppfant vektstangen, ga han de første utførlige beskrivelsene av vektstangprinsippet. Han viste hvordan kraften (dreiemomentet) ville øke proporsjonalt med lengden på vektstangen. Hans vektstanglov sier: Størrelse er i likevekt på avstander gjensidig proporsjonale til deres vekt. Ifølge Pappos fra Alexandria skal Arkimedes studier av vektstangprinsippet fått ham til å utbryte: «Gi meg et fast punkt, og jeg skal bevege hele jorden!» Plutark beskriver hvordan Arkimedes utviklet et system med trinser og taljer som lot sjøfolk bruke vektstangprinsippet til å heve gjenstander som ellers ville ha vært alt for tunge til å flytte på.
En stor del av Arkimedes konstruksjoner ble laget ut fra behovene i hans hjemby Syrakus. Athenaios beskriver hvordan kong Hieron hyrte Arkimedes for å tegne det store skipet Syrakusia. Dette skipet skal ha vært 55 meter langt, og det har vært hevdet at det var det største transportskipet i antikken. Ifølge Athenaios hadde det rom for 600 mennesker, og inneholdt hagedekorasjoner, et gresk gymnasium og et tempel viet til Afrodite. Siden et så stort skip bygget med datidens teknologi ville ta inn betydelige mengder vann, skal Arkimedes skrue ha blitt utviklet med det formål for øye å lense Syrakusia.
Det har blitt hevdet at byen Syrakus var i stand til å forsvare seg så lenge mot romerske angrep under den andre punerkrigen først og fremst fordi Arkimedes konstruerte nye og geniale våpen. Av disse er de mest kjente de såkalte Arkimedes' dødsstråle og Arkimedes' klo. Den nøyaktige konstruksjonen av disse våpnene er ikke kjent, men dødsstrålen skal ha vært en innretning som kunne fokusere sollys gjennom speil eller optiske linser mot de romerske skipene og slik sette dem i brann. Arkimedes klo skal ha vært en slags krok med gripehaker festet til en kranlignende konstruksjon. Ved hjelp av denne innretningen skal forsvarerne på bymuren ved havnen ha kunnet løfte og dermed kantre romerske skip. Det er svært usikkert om noen av disse våpnene har eksistert. Mer sannsynlig er det at Arkimedes bidro til tekniske forbedringer av katapulter og lignende.
Arkimedes skal også under første punerkrig ha konstruert verdens første odometer (kilometerteller). Dette skal ha vært en vogn med en innretning som slapp en liten ball i en beholder for hver kilometer som ble tilbakelagt.
Cicero skrev at etter at han hadde erobret Syrakus tok Marcellus med seg to mekaniske innretninger til Roma, og at disse ble brukt som hjelpemidler innen astronomi. Cicero gir Tales fra Milet og Eudoksos æren for å ha konstruert disse instrumentene. Det ene instrumentet viste bevegelsene til solen, månen og fem planeter, og det ble demonstrert for Cicero 150 år senere av en mann ved navn Gallus. Cicero beskriver hendelsen som følger: Hanc sphaeram Gallus cum moveret, fiebat ut soli luna totidem conversionibus in aere illo quot diebus in ipso caelo succederet, ex quo et in [caelo] sphaera solis fieret eadem illa defectio, et incideret luna tum in eam metam quae esset umbra terrae, cum sol e regione. – Når Gallus beveget globen, skjedde det at månen fulgte solen så mange ganger på denne bronse [innretningen] som på himmelen selv, fra hvilken også på himmelen solens globe fikk samme omkretsing, og månen kom så til den posisjonen som var skyggen [av den på] jorden når solen var på linje. Den innretningen Cicero beskriver er mekanisk planetarium. Ifølge Pappos hadde Arkimedes skrevet et manuskrift (som nå er tapt) om konstruksjonen av slike apparater kalt Om å lage glober. Å konstruere slike innretninger krever en omfattende kjennskap til tannhjulteknikk. Det var antatt at slike mekanismer var utenfor rekkevidde for den teknologien som var tilgjengelig i antikken, men funnet av Antikytheramekanismen i 1902 viste at slike konstruksjoner fantes i det antikke Hellas.
Matematiske oppdagelser
Selv om Arkimedes ofte blir betraktet først og fremst som en som konstruerte mekaniske apparater, ga han også svært viktige bidrag innenfor matematikken. Plutark skrev:«Han la hele sin hengivenhet og ambisjon i de renere spekulasjoner hvor det ikke er noen referanse til livets vulgære behov.»
Noen av Arkimedes matematiske bevisføringer inkluderer en bruk av infinitesimaler som ikke er ulik den vi finner i moderne integralregning. Ved å forutsette at en antakelse var sann, og så vise at dette ville føre til en selvmotsigelse, kunne Arkimedes gi svar på til en vilkårlig grad av nøyaktighet, samtidig som han innsnevret området svaret kunne ligge innenfor. Denne innsnevringsmetoden brukte han for å bestemme tallverdien til π (pi). Han gjorde dette ved å tegne to mangekanter (polygoner), en større utenfor en sirkel og en mindre inni sirkelen. Disse lå så tett til sirkelen som mulig, altså slik at både den ytre n-kanten og den indre n-kanten berørte sirkelen n ganger. Etter hvert som han økte antall kanter kom han sammenfalt mangekantene mer og mer med sirkelen. Ved hjelp av 96-kanter klarte han å beregne at verdien til π lå mellom 31/7 og 310/71, altså mellom 3,1429 og 3,1408. Verdien av π uttrykt med ti desimaler er 3,1415926536. Å fastslå π med slik nøyaktighet var en fremragende prestasjon, siden det greske tallsystemet den gang var tungvint og besto av bokstaver i stedet for posisjonsnotasjonen som brukes i dag.
Ved samme innsnevringsmetode kunne Arkimedes beregne verdien til kvadratroten av tallet tre til mellom 265/153 og 1351/780, altså at verdien lå mellom 1,732 og 1,7320512. Den moderne verdien er ca. 1,7320508076, noe som gjør dette til en svært nøyaktig tilnærming.
Liste over ambassader i Eritrea
Dette er en liste over ambassader i Eritrea. Det er 17 ambassader i Eritrea idag.
Arkimedes
Matematiske oppdagelser
Arkimedes beviste også at arealet til en sirkel var lik π ganger kvadratet av radiusen.
Et annet kjent matematisk verk av ham er Sand-opptelleren. I dette verket har han satt seg fore å beregne hvor mange sandkorn som universet kan inneholde. Ved å gjøre dette utfordret han ideen om at antallet sandkorn var for stort til å kunne telles. Han skrev: «Det er noen, kong Gelon [Gelon II, sønn av Hieron II] som tror at sand[kornenes] antall er ubestemmelig i mengde.» Ved å tallfeste sandkornene ville han motbevise dette, og han presiserte «Jeg mener med sand ikke bare det som finnes rundt Syrakus og resten av Sicilia, men også det som finnes i ethvert område, enten det er bebodd eller ubebodd.» For å løse problemet utviklet han et system for telling basert på myriader. Myriade ble i gresk språk brukt både om uendelig (det greske ordet for utellelig var murios) og som ti tusen (104. Han foreslo et tellesystem hvor man brukte myriader av myriade som enhet (hundre millioner) og konkluderte med at antall sandkorn måtte være 8 x 1063 (moderne tallnotasjon).
Innenfor geometri beviste Arkimedes at arealet som dannes mellom en parabel og en rett linje er 4/3 av arealet av en trekant med samme grunnlinje og høyde.
Han uttrykte løsningen på dette problemet som en geometrisk uendelig rekke med en ratio på 1/4:
Det har vært foreslått at Arkimedes kan ha kjent til Herons formel for å regne ut arealet av en trekant fra lengden av sidene. Den første kjente referansen til denne formelen er imidlertid Heron av Alexandria sin bok Metrica fra rundt år 60 e.kr.
Ingenting har hänt
Ingenting har hänt er et musikkalbum med Stefan Sundstrøm, utgitt i Sverige i 2009 og utgitt i Norge i 2010.
Stevelin Urdahl
Stevelin Urdahl (født Stevelin Urdahl Foss 21. september 1899 i Kristiania, nåværende Oslo, død 14. august 1967) var en norsk skuespiller.
Han ligger begravet på Vestre gravlund i Oslo.
C-VM i håndball for menn 1984
C-VM i håndball for menn 1984 ble arrangert i Italia i 1984.
Architecture in Helsinki
Architecture in Helsinki er et australsk musikkollektiv basert i Melbourne. Gruppen består av Cameron Bird, James Cecil, Gus Franklin, Jamie Mildren, Sam Perry, og Kellie Sutherland.
De fleste i bandet er multiinstrumentalister. Mange instrumenter blir brukt. Fra sjeldnere instrumenter som analog synthesizer, Sampler, klokkespill og klapping; til orkestrale instrumenter som trompet, tuba, trombone, klarinett og blokkfløyte; og de vanligere gitarene, bassgitarene og trommene.
Bandet har vært på flere verdensturneer; de har turnert sammen med band som Death Cab for Cutie og Clap Your Hands Say Yeah, samt åpnet for David Byrne, The Polyphonic Spree, Yo La Tengo og Belle & Sebastian.
Formation and Fingers Crossed (2000-2003)
Architecture in Helsinki begynte med Cameron Bird sent på 90-tallet, i den australske småbyen Carlton. Bird og de senere Architecture in Helsinki-medlemmene Jamie Mildren og Sam Perry var medlemmer i et funk-grunge-band ved navn The Pixel Mittens. Etter å ha vokst fra begrensningene til en australsk landsby, flyttet trioen til Melbourne. Bandet spilte to små konserter, før de gikk i dvale. I 2000 møtte Bird James Cecil på et kunstakademi. De to fant øyeblikkelig felles musikalske interesser, og i løpet av et par måneder hadde Cecil blitt bandets trommeslager. Omtrent samtidig møtte Bird Kellie Sutherland på en fest, og inviterte henne til å spille klarinett i bandet. Bandet startet å jobbe med debutalbumet på Supermelodyworld, James' studio, bygd inn i en kirke sydøst i Melbourne. Det ble gjort en pause i opptakene da Bird måtte dra på en utvidet ferie til USA. Da han kom tilbake, skrev Bird 3/4 av låtene på seks dager. Disse markerte den nye retningen bandet tok – korte, fengende poplåter. Tilbake på kunstakademiet møtte Bird Isobel Knowles, Tara Shackell og Gus Franklin, som ble en del av bandet. De tre nye medlemmene fylte hullene Bird mente bandet hadde. Etter nesten to år med arbeid, ble Architecture in Helsinkis debutalbum, Fingers Crossed, utgitt 9. februar 2003.
In Case We Die (2003-2005)
I 2005, ga Architecture in Helsinki ut sitt andre album, In Case We Die, på deres eget plateselskap, Tailem Bend. Flere lokale musikere spilte på albumet. Det ble produsert av The Carbohydrates (James Cecil og Cameron Birds produksjonsduo) i Cecils Supermelodyworld studio. Det ble mikset av Tony Espie (The Avalanches, New Buffalo, Robert Palmer), ved 001 Studios i Melbourne.
In Case We Die mottok tre ARIA Music Awards-nominasjoner, inklusive Best Independent release, Best Artwork og Best Adult Contemporary Release. Sangen "It'5!" fikk mye spilletid på australias nasjonale kringkasting, Triple J, og nådde 56.-plass på deres årlige Triple J Hottest 100 for 2005.
Utskiftninger og We Died, They Remixed (2006)
Sommeren 2006 ble en bulletin postet på bandets MySpace-side : den erklærte utskifninger i bandoppsetningen, og at Isobel Knowles og Tara Shackell ikke lengre var medlemmer i bandet. Gruppa hevdet 'kreative forskjeller' var årsaken.
28. oktober 2006, ga Architecture in Helsinki ut We Died, They Remixed, et album bestående av remikser av hele andrealbumet In Case We Die, og en remiks av sangen "Like a Call" fra Fingers Crossed. Artister som bidro med remikser inkluderte Hot Chip, New Buffalo, Safety Scissors, DAT politics, Mocky og Isan.
Places Like This (2006–i dag)
I september 2006, kunngjorde Architecture in Helsinki at et nytt album var påbegynt, og at sangene ville bli spilt på høstturneen. I february 2007, bekjentgjorde bandet på sin MySpace-blog at albumet skulle bære tittelen Places Like This. Den første singelen fra albumet, "Heart it Races", ble gitt ut i mai 2007, albumet den 28. juli 2007.
Pappa kom hem
Pappa kom hem er et konsertalbum med Stefan Sundstrøm, utgitt i 2004.
De syv hav
De syv hav er i moderne språkbruk ensbetydende med de største verdenshavene. I utvidet betydning brukes det om hvor langveisfarende sjøfolk ferdes.
Uttrykket er mest brukt i litterær og poetisk sammenheng og har røtter tilbake til sumerisk, indisk, romersk og persisk geografioppfatning. Syvtallet er i flere kulturer oppfattet som magisk.
I middelaldersk litteratur var de syv hav Svartehavet, Det kaspiske hav, Persiagulfen, Rødehavet, Middelhavet med bihavet Egeerhavet, Adriaterhavet, samt Arabiahavet (del av Det indiske hav)
Etter oppdagelsen av Amerika brukte flere termen om de største enkelthavene, slik at listen ble: Nordishavet, Atlanterhavet, Det indiske hav, Stillehavet, Middelhavet, Det karibiske hav og enten Mexicogolfen eller, etterhvert, Sydishavet.
I kolonitidens England var tefarten viktig. Tetransporten sjøveien var datidens lengste handelsrute og gikk over Bandasjøen, Celebeshavet, Floressjøen, Javasjøen, Sydkinahavet, Sulusjøen og Timorhavet. («The seven seas» på engelsk brukes synonymt med vårt «syv hav», men norske kartografer bruker ikke betegnelsen «hav» om en del av disse strekningene.) Å ha seilt de syv hav betydde på den tid frem og tilbake rundt halve jordkloden.
En mer moderne geografisk inndeling gir: Nordishavet (Polhavet), Nord- og Sydatlanteren, Nord- og Syd(stille)havet, Det indiske hav og Sydishavet. På engelsk er det kun disse som blir omtalt som ocean.
Ihme
Ihme er en elv i Niedersachsen i Tyskland og en av sideelvene til Leine fra venstre med en lengde på 16 kilometer. Elven har gitt navn til tettstedet Ihme-Roloven. Den har sitt utspring ved landsbyen Evestorf og etter om lag 6 kilometer renner Ihme inn i byen Hannover, der den munner ut i Leine. For å hindre flom i sentrum av Hannover er mye av vannet fra Leine via en grøft leiet om til Ihme. En bro over Ihme er for øvrig kalt opp etter Benno Ohnesorg.
Pseudoschoenionta
Pseudoschoenionta er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én art.
Utseende
En ganske stor (ca. 25 millimeter), lang og tynn trebukk med en særegen kroppsform. Hode, pronotum og antennenes to innerste ledd er røde, dekkvingene og den ytre delen av antennene mørkgrå til svarte. Hodet er nesten like bredt som pronotum, bakerst halsaktig avsnørt med to svarte flekker i midten. Fasettøynene er kraftig nyreformede og omslutter antennefestene nesten helt. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene, litt bredere enn langt. Dekkvingene er noe bredere enn pronotum rett bak roten, men smalner så kraftig av slik at mesteparten av dekkvingene er ganske smale. Hver dekkvinge har to opphøyde lengderibber og flere punktrader. Antennene er litt over halvparten så lange som kroppen, beina ganske korte.
Levevis
Larvene lever vanligvis i stammene på storvokste urter.
Utbredelse
Arten er utbredt på Sumatra.
Kogi (delstat)
Kogi er en av Nigerias 36 delstater. Den ligger litt sør i de sentrale delene av landet der elven Benue forener seg med elven Niger, den ble opprettet i 1991 av områder som ble utskilt fra delstatene Benue og Kwara. Lokoja er administrasjonssenter i delstaten.
Kristian Andenæs
Kristian Andenæs (født 1946) er en norsk jurist og rettssosiolog. Han er professor i rettssosiologi og leder for Institutt for kriminologi og rettssosiologi ved Universitetet i Oslo.
Han er opprinnelig utdannet jurist ved Universitetet i Oslo i 1974. Han ble dr. philos. med avhandlingen Sosialomsorg i gode og onde dager i 1993. Andenæs var konsulent i Sosialdepartementet og dommerfullmektig i Lyngen, før han ble amanuensis i sosialpolitikk ved Institutt for samfunnsvitenskap ved Universitetet i Tromsø i 1978. Han ble ansatt ved Institutt for rettssosiologi ved Universitetet i Oslo i 1984, der han ble professor i 1997. Instituttet ble slått sammen med Institutt for kriminologi i 2000. Han ble leder for instituttet i 2008. Andenæs har også vært prosjektleder for Juss-Buss i perioden 1989 til 2009.
Han forsker og underviser i rettssosiologi, sosialrett, utlendingsrett, og har også ledet et større forskningsprosjekt om rettslig styring og rettsliggjøring.
Varmepunkt
Varmepunkt eller manteldiapir (engelsk «hot spot») er innenfor geologien de steder på jordens overflate der det strømmer magmatisk lava opp gjennom en søylestrøm («mantel plume») helt nede fra mantelen, noe som også kan skje midt inne på kontinenter. På slike steder har det ofte vært vulkansk aktivitet over en lang tidsperiode, gjerne flere titalls millioner år, fordi varmepunktene er relativt konstante og ikke flytter på seg. Store mengder smeltemasse kan ifølge denne teorien trenge opp til overflaten som platåbasalt, slik man finner i Etiopia, Øst-Sibir, India og nordvest i USA. Et av verdens mest kjente, aktive varmepunkt finnes under Hawaii.
Varmepunkt-vulkaner må ikke forveksles med øybue-vulkaner. Selv om begge vil ha form av en rekke vulkanske øyer, er de blitt dannet av forskjellige årsaker. Øybuer blir dannet av konvergerende tektoniske plater i subduksjonssoner. Når en oseansk plate møter en annen, blir den med høyest tetthet tvunget under den andre i en dypvannskløft. Denne platen smelter og hjelper til med dannelsen av vulkanske øyer, slik som Aleutene utenfor Alaska.
Når bevegelige litosfæreplater som følge av platetektonikken flyter over et varmepunkt, dannes ofte enslige vulkanøyer slik som Hawaii, Bouvetøya, Réunion, Galápagosøyene, eller varmepunktene understøtter vulkanismen i midthavsrygger slik som under Island. Det er likevel krevende å skille mellom varmepunkt, søylestrømmer, og magmatiske intrusjoner fra magmakamre med dannelse av gangbergarter. På 1990-tallet tok utforskningen av fenomenene fart og ble knyttet til sykluser på 300-500 millioner år hvor søylestrømmer regelmessig innvarsler eller bidrar til oppsplittingen av superkontinenter. På 2000-tallet har søylestrøm-teorien kommet under stadig sterkere angrep.
Utforskning
Amerikaneren John Tuzo Wilson introduserte i 1963 teorien om at vulkanske kjeder, slik som Hawaii-øyene, var resultat av den langsomme bevegelsen av tektoniske plater tvers over «faste» varmepunkt som i mange millioner år brakte varm lava opp fra dypet under jordskorpen. Man oppdaget at slike varmepunkt fikk lavatilførsel fra smale mantelstrømmer som ledes opp fra grensen mellom jordens kjerne og mantelen, gjennom en eller flere sammenkoblede søylestrømmer. Wilson mente at platedriften over tid ville føre den nye vulkanøyen bort fra varmepunktet, men at det senere kunne dannes en ny vulkanøy slik at flere, isolerte vulkanøyer kunne utvikles på et område, selv langt fra de vulkansk aktive plategrensene. Teorien ble styrket ved at den nordvestligste øya Kauai har 5.5 millioner år gamle, vulkanske bergarter, mens dagens aktive øy Hawaii har bergarter som bare er 0,7 millioner år gamle. Tilsvarende er det ved Yellowstone tre kalderaer som vitner om like mange vulkanske utbrudd de siste to millioner årene.
Det dannet seg på 1990-tallet en økende erkjennelse av at søylestrømmer har sammenheng med superkontinenter, hvor man mente å observere sykluser hvor superkontinenter hemmet mantelens lavautveksling som en «trykk-koker» og til slutt sprakk opp i en prosess med stor magmatisk aktivitet. Utfordringene med å skille mellom søylestrømmer, magmakammer og trykkdannelse, har ledet noen forskere til å spørre om søylestrøm-fenomenet egentlig er reelt. Studier av den store magmatiske provinsen på Deccan-platået i India viser at man her har både forkastningssoner, og sprekksoner for oppsdelingen av Madagaskar-India-platen, med forslag om at området har et mer varig magmakammer. Tilsvarende har forskere hevdet at heller ikke den enorme magmatiske provinsen i Siberia-kratonet - med De sibirske trappene - skyldes søylestrøm-aktvitet slik man tidligere har trodd, men snarere konveksjon mellom mantel og litosfære.
Såkalte «store magmatiske provinser» (large igneous provinces) har vært tidfestet til omtrent 2770 millioner år siden, og videre 2740, 2715, 2705, 2450, 2250-2000, 1900-1600, 1380 og 1275-1267 (Columbia), 1108, 800 og 723 (Rodina), og 250 millioner (Pangea) år siden, hvor navn i parentes antyder hvilket kontinent som var i ferd med å ble dannet eller splittet opp i prosessen. Under vulkansk aktivitet i forbindelse med at superkontinenter brytes opp, har man blant annet sett økt dannelse av bergarter bestående av karbonater, og spesielt kimberlitt.
Geologer har identifisert rundt 40-50 varmepunkt rundt på kloden, mens om lag 100 har vært aktive i løpet av de siste 10 millioner årene. Hawaii-øyene, Réunion, Yellowstone, Galápagos og Island ligger oppå noen av de mest aktive varmepunktene vi kjenner - og varmepunktet under Island hindrer at øya synker i havet. En enorm manteldiapir dekket for 55-60 millioner år siden dagens Norskehavet og har etterlatt platåbasalt i så vide områder som Skottland, Øst-Grønland, Færøyene og Island. Vulkankjedene trenger ikke danne øyer, dersom varmepunktets aktivitet tilfører havbunnen lava uten at den vulkanske massen når helt opp over havets overflate, vil man få oseanske undervannsfjell, men ikke øyer. Man mener å se slike linjer av varmeflekkrester rundt St. Helena, Kerguelen, Påskeøya, og mange andre steder. Geologer mener derfor å kunne bruke varmepunkt for å forsøke å kartlegge bevegelsene til jordens kontinentalplater. Slike varmepunkt er så aktive at de ofte kan fortelle forskerne stegvise endringer i jordens magnetiske poler. Takket være lavastrømmer på Columbia-platået vet forskere at reversering av jordens magnetiske poler tar rundt 5 000 år. Det magnetiske feltet blir svakere og svakere fram til det ikke er noe målbar magnetisme, for deretter å dannes på nytt i nær motsatt retning.
De fleste varmepunkt-vulkaner er basaltiske på grunn av at de har utbrudd gjennom oseansk litosfære, for eksempel Hawaii og Tahiti. På grunn av dette er de mindre eksplosive enn vulkaner i subduksjonssoner, som har lavere vanninnhold. Der varmepunkter forekommer under kontinentalskorpen er basaltisk magma fanget i den tynnere kontinentalskorpen som er oppvarmet og danner rhyolitt i smelteprosessen. Denne rhyolitten kan være svært varm og kan danne voldsomme utbrudd på tross av det lave vanninnholdet. Yellowstone-calderaen ble for eksempel til i noen av de kraftigste vulkanske eksplosjoner i den geologiske historien.
Cedar
Cedar kan vise til:
Portrettet
Portrettet kan vise til følgende:
Operation Arbor
Operation Arbor var en serie på 19 atomprøvesprengninger utført ved Nevada Test Site i 1973 og 1974. Denne prøvesprengningsserien etterfulgte Toggle og var forgjengeren til Bedrock.
Oussama Sahnoune
Oussama Sahnoune (født 8. februar 1992) er en algerisk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte Algerie i VM i svømming 2013 i Barcelona.
Oussama Sahnoune tok en 37. plass for landet sitt på 50 meter fri under Sommer-OL 2020 i Tokyo og kvalifiserte seg derfor ikke til semifinalene på øvelsen.
C-VM i håndball for menn 1986
C-VM i håndball for menn 1986 ble arrangert i Portugal i 1986.