cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robert Johnson
Delta Blues knytter an til den blues som utviklet seg i Mississippi Delta-regionen vest i delstaten Mississippi.
Robert Johnson begynte ikke å spille inn plater før tre år før sin død. Til tross for denne korte perioden i musikkindustrien, er han i ettertiden blitt meget anerkjent og populær, og han har hatt stor påvirkning på et vidt spekter av musikere, der han blant noen blir betraktet nærmest som en «halvgud». Blant hans velkjente fanbase finner man artister som Led Zeppelin, Bob Dylan, Rolling Stones, Eric Clapton og Cream. Han er av enkelte betraktet som «rockens bestefar», og i 1980 ble Johnson posthumt valgt inn i Blues Hall of Fame. Albumet King of the Delta Blues Singers fra 1936 kåret til det mest innflytelsesrike albumet i vestlig rocks historie i Dagens Næringsliv 6. august 2006.
Coverversjoner 1
Flere artister har spilt inn coverversjoner av Johnsons låter. Dette er en liste over noen av de mest kjente:
I tillegg kan det nevnes artister som Led Zeppelin («Traveling Riverside Blues»), ZZ Top («Dust My Broom»), Bob Dylan («Kindhearted Woman Blues», «Milk Cow's Calf Blues», «Rambling on My Mind», «I'm a Steady Rolling Man») og Fleetwood Mac («Hell Hound on My Trail», «Kind Hearted Woman», «Preachin' Blues», «Dust My Broom», «Sweet Home Chicago»).
Låter
Johnson spilte kun inn 42 låter fordelt på to studioinnspillinger. Mange av dem var imidlertid forskjellige versjoner av samme låt, slik at det i realiteten kun var 29 låter. Samtlige låter kan finnes på dobbeltalbumet The Complete Recordings, som ble utgitt i 1990 og på nytt i 2004. The Complete Recordings ligger på 22.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over tidenes 500 beste album.
Dette er en liste over Robert Johnsons låter:
Craig Jones
Craig Michael Jones (født 11. februar 1972 i Des Moines i Iowa), også kjent som 133, er en amerikansk heavy metal-musiker.
Han er best kjent som sampler og keyboardist i Slipknot. Jones begynte i dette bandet i 1996, kort tid etter opptaket av Mate. Han erstattet Donnie Steele på gitar, men etter kort tid begynte han i stedet å sample. Etter at Joey Jordison sluttet i Slipknot i 2013, ble Jones den musikeren som hadde lengst fartstid i bandet.
Humanistisk psykologi
Humanistisk psykologi bærer i seg verdier fra åndelige tradisjoner, den greske antikken og Europas renessanse. Menneskelige evner og egenskaper, som kjærlighet, selvbevissthet, selvråderett, personlig frihet, ondskap, grådighet og andre menneskelige tendenser og tilstander, moral, kunst, filosofi, litteratur, vitenskap, liv og død, er alle aktuelle og sentrale i humanistisk psykologi.
Abraham Maslow, Carl Rogers og Rollo May var blant foregangsskikkelser for den humanistiske bølgen i utviklingen av psykologien i USA og Europa i etterkrigsårene. Maslow utviklet en hierarkisk teori om hva som motiverer mennesker. Hans «behovspyramide» fastslo at når visse grunnleggende behov er sikret, kan mennesket bevege seg videre mot å virkeliggjøre høyere motivasjoner og kan realisere seg selv i videste forstand.
Rogers utviklet en person- eller klientorientert terapi, der grunnleggende menneskelige tendenser til selvrealisering kan uttrykkes i et terapeutisk forhold mellom klient og terapeut. For Rogers, var terapeutens ekthet og integritet (kongruens), ubetinget positiv tilnærmingsmåte og respekt samt en betydelig grad av empati avgjørende viktig for terapiens forløp.
Maslow og Rogers ble foregangsmenn for selvrealisering som et empirisk prinsipp og en etisk idé. Deres syn på menneskenaturen som grunnleggende god ble et hovedtema i det «menneskelige potensialet»-retningen, som ble kritisert av andre humanistiske psykologer som en mangelfull og lite differensiert modell for menneskelivet.
Rollo May står for de europeiske eksistensielle og fenomenologiske strømningene som ble framtredende innen humanistisk psykologi. May understreket det grunnleggende tragiske i menneskets tilværelse. Bøkene hans ga et langrekkende filosofisk perspektiv og en nødvendig innsikt i spørsmål som har å gjøre med ondskapens og lidelsens virkelighet, kreativitet, kunst og mytologi, og verdien av humaniora som psykologiske ressurser.
Humanistisk psykologi fortsatte å vokse og fikk stadig større betydning mot slutten av 1900-tallet. Dens innvirkning kan sees på særlig tre store områder: 1) Den bidro med et nytt verdisystem i arbeidet for å forstå menneskenaturen og den menneskelige tilstand. 2) Den utvidet horisonten for metoder som brukes i studiet av menneskelig atferd. 3) Den sørget for en mer rikholdig metodikk med nye, mer effektive metoder i utøvelsen av psykoterapi.
Iowa County (Wisconsin)
Iowa County er et fylke i den amerikanske delstaten Wisconsin. Det ligger i de sørvestlige delene av staten og grenser mot Richland County i nordvest, Sauk County i nordøst, Dane County i øst, Green County i sørøst, Lafayette County i sør og mot Grant County i vest.
Iowa Countys areal er 1 989 km², hvorav 14 km² er vann. I 2000 hadde fylket 22 780 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Dodgeville.
Fylket er oppkalt etter Iowa-indianerne.
Klavfjorden
Klavfjorden er en fjordarm til Botnafjorden i Flora kommune i Sogn og Fjordane, like øst for Florø. Fjorden har en lengde på rundt 3 kilometer og strekker seg fra Brandsøy i vest til øst. Fjorden ligger på sørsiden av øya Grønenga og på nordsiden av neset Klaven, som fjorden er oppkalt etter.
Brandøysundet ligger mellom Brandøy og Klaven og sør til Solheimsfjorden. På nordsiden av Grønenga ligger Norddalsfjorden.
Ypthimina
Ypthimina er en gruppe av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Denne nokså artsrike gruppen er utbredt i Afrika og Asia.
Utseende
Middelsstore, brune sommerfugler, vingene har som oftest øyeflekker. Undersiden er gjerne fint vatret.
Levevis
Artene lever på gressmark, gjerne forholdsvis høytliggende, og larvene utvikler seg på gress.
Utbredelse
Mange av artene lever i Afrika, men gruppen er også godt representert i Asia øst til Ny-Guinea og nord til det sørlige Sibir.
Stephen Darby
Stephen Mark Darby (født 6. oktober 1988) er en engelsk tidligere fotballspiller.
Liverpool
Darby begynte sin karriere i ungdomsstallen i Liverpool FC. Han ble tatt opp til A-lagsstallen til Liverpool sommeren 2006, etter å ha vært kaptein på Liverpools juniorlag som vant FA Youth Cup våren 2006.
Darby har sammen med fire andre av spillerne på laget som vant FA Youth Cup våren 2007 fått forlenget sine kontrakter med klubben frem til sommeren 2010.
Vasa (andre betydninger)
Vasa kan referere til:
Stephen Darby
Liverpool
Under 2007-08 sesongen var Darby kaptein på Liverpools reservelag, som vant sin avdeling.
Hans første kamp for A-laget kom som innbytter 12. november 2008 i en ligacup-kamp mot Tottenham Hotspur som Merseyside-laget tapte. Han fikk også et innbytte i en Mesterliga-kamp mot PSV Eindhoven den 9. desember.
Det Norske Travselskap
Det Norske Travselskap, forkortet DNT, er en organisasjon som består av 13 travforbund og 179 travlag i Norge. Mer enn 16 000 medlemmer er organisert i lokallagene. DNT ble dannet allerede i 1875 for å styrke hesteavl og travsport i Norge. Fra 1903 har DNT vært sentralforbundet for all norsk travsport. I 1982 opprettet DNT stiftelsen Norsk Rikstoto som driver totalisatorspill ved elleve norske travbaner.
Magnus Dahl
Magnus Dahl (født 28. september 1988) er en norsk tidligere håndballspiller som var målvakt for Skjern Håndbold og Norges herrelandslag i håndball. Han spilte også for Nordstrand Idrettsforening, Follo Håndball, Fyllingen Håndball, Paris Handball, BM Atlético de Madrid, HSG Wetzlar og IFK Kristianstad.
Meritter
Vinner SM 2015
Skjern Håndbold
Pokalmester 2016
Stephen Darby
Liverpool
Han startet sin første kamp i FA-cup mot Reading FC. 2. januar 2010. Darby ble senere lånt ut til Swindon Town, og scoret blant annet på den avgjørende straffen i straffekonkurransen i Play-offkampen mot Charlton. I oktober 2010, ble det klart at Darby og lagkamerat Thomas Ince skulle til Notts County på lån.
18. september 2018 ble han tvunget til å legge opp grunnet motonevronsykdom.
Landslagsspill
Darby var med på England U19 sine kvalifiseringskamper i mai 2007 og fikk to kamper sammen med lagkameratene Jack Hobbs, Craig Lindfield og Adam Hammill.
Meritter
Liverpool FC
Mortens vei
Mortens vei finnes flere steder:
Trondheim Telefonanlegg
Trondhjem Telefonanlæg ble opprettet i 1881 som det første private telefonselskap til allmenn benyttelse i Trondheim.
Pionertiden
Den første konsesjon til anleggelse av telefonlinje i Trondheim ble gitt i 1877. Fabrikkeier Ludvig Spörck (født 1847, død 1898) åpnet telefonlinje fra sitt kontor i Kongensgate 14 til Bloksberg, samt fra Bloksberg til hans fabrikk på Øya. I 1878 fikk Trolla Bruk konsesjon for en telefonlinje fra Trondhjems Mekaniske Værksted og til Trolla. Flere firmaer fikk konsesjon, slik at det var 24 private telefonlinjer i Trondheim før 1881. Disse telefonlinjene var bygget av forskjellige herrer, noen av Ludvig Spörck, noen av Elektrisk Bureau i Kristiania og noen av Trondhjems Mekaniske Verksted og noen på eget initiativ.
Opprettelsen
Flere konkurrerende aktører fikk konsesjon til å drive private allmenne telefonselskap. Ludvig Spörck & Co var første ute, og 1. oktober 1881 åpnet Trondhjems Telefonanlæg med 70 abonnenter. Sentralen ble plassert i Kongens gate 14, og stasjonen var åpen fra klokken 8 om morgen til 8 om aftenen.
Kommunen overtar
Bystyret i Trondheim vedtok i 1888 at kommunen skulle overta telefondriften i Trondheim. Handelsforeningen hadde presset på for å gi innbyggerne et billigere telefonabonnement, da de mente Spørcks selskap hadde blitt for dyrt. Årskontingenten var på kr 60,- 1. januar 1889 overtok kommunen, og telefonsentralen ble flyttet fra Kongens gate 14 til Hornemansgården.
Innløst av Telegrafverket
Forhandlinger om salg av Trondheimstelefonen ble først møtt med skepsis. I desember 1895 gikk likevel formannskapet med på overenskomst med Telegrafverket om tilknytting av telefonanlegget til interurbane telefonlinjer mellom Trondheim - Levanger - Steinkjer og Namsos. Telefonanlegget og Telegrafverket delte utgiftene ved tilknyttingen. Ombygging og utvidelse var etter hvert helt nødvendig. Byens telefonkomite anbefalte videre forhandlinger med Staten om å ta over telefonanlegget. Overdragelsen skjedde i 1898 med innløsningssum på kr 130 000,- Anlegget hadde da 860 apparater.
Automatisering
Trondheimstelefonen ble automatisert i 1945. Anlegget var svært nedslitt etter krigen. Den nye automatsentralen i Trondheim med 9000 nummer, var ferdigmontert allerede i 1943, men ble ikke satt i drift før 2. november 1945. Aktører i Telegrafstyret forsinket angivelig ferdigstillelsen fordi de mente tyskerne ville dra de største fordelene av automatiseringen i krigstid.
Korpo
Korpo (finsk: Korppoo) er en tidligere kommune i det finske landskapet Egentliga Finland. Kommunen hadde en befolkning på 858 og et areal på 175 km², hvorav 6 km² er vann.
United Reformed Church
United Reformed Church (URC) er et kristent trossamfunn i Storbritannia. Det er en kalvisnistik kirke med historiske røtter i presbyterianske, reformerte, kongregasjonelle tradisjoner.
Korpo
Korpo var en tospråklig kommune med svensk som majoritetsspråk (74,8 %) og finsk som minoritetsspråk. 1. januar 2009 ble kommunene Korpo, Houtskär, Iniö og Nagu slått sammen med byen Pargas.
Hypothyce
Hypothyce er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore, matt brunoliven oldenborrer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørøstlige USA (Texas).
Jérémie
Jérémie er hovedstad for departementet Grand'Anse i Haiti. Byen hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 37,902, med 128,178 i kommunen med samme navn.
Byen er nesten isolert fra resten av landet.
I 1964 ble 27 personer massakrert under Jérémievesperen, en massakre forvoldet av den haitiske hær og av militsen Tonton Macoutes, etter at tretten medlemmer av Jeune Haiti tidlig i august 1964 hadde forsøkt å styrte regjeringen til diktatoren François Duvalier («Papa Doc»).
Jérémie kalles gjerne dikterbyen ettersom mange forfattere, diktere og historikere ble født der, som Etzer Vilaire og Emile Roumer.
Forfatteren Alexandre Dumas d.e.s far, general Thomas-Alexandre Dumas, ble født i Jérémie.
Skipanes
Skipanes (, dansk: Skibenæs) er en bygd på Færøyene. Den ligger ved Skálafjørður på Eysturoy, og er en del av Runavíkar kommuna. Stedet var havn i vikingtiden, og Tróndur í Gøtu hadde skipene sine liggende her omkring år 1000. Det er ikke kjent hvorvidt stedet var bebodd den gangen, men dagens bebyggelse ble grunnlagt som en niðursetubygd rundt 1840. 1. januar 2010 hadde Skipanes 60 innbyggere, mot 75 i 1985.
Tragosoma depsarium
Utseende
En stor (18–32 mm) og litt flat, mørkbrun trebukk. Dekkvingene utgjør det aller meste av kroppslengden, den synlige delen av thorax er ganske liten. Antennene er forholdsvis korte, godt under halve kroppslengden. Hodet er kort og bredt, kjevene ikke synlige ovenfra. Pronotum er nærmest trekantet, mye bredere enn langt, bakhjørnene med en kraftig pigg. Dekkvingene er lange og parallellsidige, med en læraktig overflate og fire, gjerne utydelige, lengderibber på hver vinge. Beina er brune og forholdsvis korte. Larven er opptil 5 centimeter lang og har en serie pigger på framkanten av munnskjoldet.
Levevis
Larvene utvikler seg i liggende, døde stokker av furu, sjeldnere gran. Arten er helt avhengig av at noen slike stokker får ligge, og dermed truet av moderne skogbruk. Den blir trolig favorisert av skogbranner og stormfelling, forutsatt at de døde trærne ikke blir fjernet etterpå. De døde stokkene bør ligge soleksponert, og de bør miste barken (eller barkes) før råtningen har kommet for langt slik at overflaten tørker ut. Den kan bruke ganske gamle stokker, levende larver har blitt funnet i trær som har vært døde i over 100 år, og samme stokk kan brukes i flere tiår. Tidligere kunne arten også utvikle seg i jernbanesviller og andre trekonstruksjoner, men når blir det gjerne brukt impregnert trevirke til slike. Larveutviklingen tar trolig tre år i Norge.
Utbredelse
Arten finnes i Europa og Nord-Amerika, men har gått mye tilbake de siste ti-årene og er trolig i ferd med å forsvinne i mange områder. I Norge er den funnet langs kysten vest til Kristiansand, men den er bare funnet i Vestfold og Telemark etter 1960. I Norsk rødliste for arter fra 2006 er arten listen som sårbar (V) i Norge.
Den internasjonale Simón Bolívar-prisen
Den internasjonale Simón Bolívar-prisen er en pris som tildeles av UNESCO for å belønne innsats for frihet, uavhengighet og verdighet og for å styrke en ny internasjonal, økonomisk, sosial og kulturell orden. Den ble etablert i 1983. Prisen er oppkalt etter den søramerikanske uavhengighetsforkjemperen Simón Bolívar. Med prisen følger det et pengebeløp. Prisvinnerne velges av en jury på sju medlemmer, der fem medlemmer representerer forskjellige verdensdeler, ett medlem utpekes av Venezuelas regjering og ett av UNESCOs generalsekretær.
Mottagere
Disse har mottatt Den internasjonale Simón Bolívar-prisen:
Napoleon III av Frankrike
Charles Louis Napoléon Bonaparte (født 20. april 1808 i Paris, død 9. januar 1873 i Chislehurst ved London) var president i Frankrike fra 1848 til 1852, og keiser av Frankrike under navnet Napoleon III fra 1852 til 1870.
Bakgrunn
Louis Napoléon var sønn av Hortense de Beauharnais, dronning av Holland, og Louis Bonaparte, Napoleon Bonapartes yngre bror.
En stor del av ungdommen tilbrakte han i Sveits, på slottet Arenenberg i Salenstein am Untersee i kantonen Thurgau. Han tjenestegjorde som artillerioffiser i den sveitsiske hær, og ble også sveitsisk statsborger.
Som ung kjempet Louis Napoléon mot østerriksk innflytelse i Nord-Italia som medlem av carbonariene, et hemmelig revolusjonært selskap. Her ble han en tilhenger av ideen om et samlet Italia, noe han virket for da han senere fikk makten i Frankrike.
Mislykkede kupp
Louis Napoléon prøvde i 1836 å få med seg garnisonen i Strasbourg og marsjere mot Paris. Forsøket ble imidlertid mislykket da byens kommanderende general ikke var med på planen. Louis Napoléon ble derfor arrestert.
Også i 1840 prøvde Louis Napoléon å avsette den franske kongen Ludvig Filip. Han dro fra London til Boulogne i august og prøvde her som i Strasbourg å få byens garnison med på å marsjere mot Paris. Også her gikk det galt, og da han prøvde å flykte tilbake til skipet sitt, ble han nok en gang arrestert.
Louis Napoléon slapp billig fra begge kuppforsøkene, ettersom Ludvig Filip ikke ville ha noen oppmerksomhet rundt ham. Napoleon Bonapartes minne sto fortsatt sterkt i landet, og siden Louis Napoléon var overhode for Bonaparte-familien, anså mange hans krav til tronen som legitimt. Louis Napoléon ble derfor ikke stilt for retten, men utvist til Storbritannia.
Februarrevolusjonen
Under februarrevolusjonen i 1848 ble Ludvig Filip styrtet. Etter revolusjonen ble det opprettet en uorganisert, provisorisk regjering.
Louis Napoléon reiste i all hast fra London til Paris for å fylle det maktvakuum som var skapt av kongens fall. Men den nye regjeringen avviste Louis Napoléons krav om makt, og han reiste derfor tilbake til London. I september ble han imidlertid valgt inn i nasjonalforsamlingen, og returnerte til Paris.
Napoléon gjør statskupp
Etter den franske grunnloven kunne en president bare sitte i én periode. Louis Napoléon måtte derfor tre tilbake i løpet av 1852, noe han var lite lysten på.
Om morgenen den 2. desember 1851 gjorde Louis Napoléon statskupp. Lokalene til den lovgivende forsamling ble besatt og medlemmene arrestert. Samtidig ble det innført streng pressesensur. Louis Napoléon begrunnet kuppet med at den lovgivende forsamling konspirerte mot ham og planla en borgerkrig.
De store reaksjonene på statskuppet uteble, og det var først etter noen dager at det ble noe uro i gatene. Dette ble raskt slått ned av hæren og politiet, og Louis Napoléon hadde snart full kontroll over Frankrike.
Etter statskuppet satte Louis Napoléon i gang med å forfølge politiske opponenter. 26 000 personer ble arrestert og utvist, mange til Algerie og Cayenne.
Etter kuppet avholdt Louis Napoléon en folkeavstemning, der han bad om mandat til å styre videre og til å utarbeide en ny forfatning. Han vant med stort flertall, 7,7 av 8 millioner avgitte stemmer var til hans fordel.
I november 1852 foreslo senatet å gjøre Louis Napoléon til keiser, samt å gi hans hus arverett til tronen. Forslaget ble med stor margin vedtatt i en folkeavstemning, og den 2. desember 1852 ble Louis Napoléon kronet til Frankrikes keiser under navnet Napoleon III. Landet gikk inn i epoken som kalles Det andre franske keiserdømme.
Louis Napoléon var en god retoriker, og skal ha forsvart sitt statskupp med følgende uklare, men velklingende argument: Jeg har forlatt loven for å vende tilbake til retten. Slike uttalelser fungerer nok bedre på fransk enn på mange andre språk.
Utenrikspolitiske fremstøt
Napoleon var bestemt på øke Frankrikes innflytelse og kastet seg derfor ut i flere utenrikspolitiske eventyr.
Under Krimkrigen 1853–1856 gikk Frankrike sammen med Storbritannia og Tyrkia i den antirussiske alliansen, og franske tropper deltok derfor i krigshandlingene på Krim og i angrepet på Sveaborg i Finland.
I 1858 sendte han en straffeekspedisjon til Vietnam og sikret fransk innflytelse og begynnelsen til fransk herredømme i Indokina.
I 1858 sendte Napoleon tropper til Italia for å kjempe mot Østerrike. Napoleon ville på denne måten fremstå som nasjonalitetsprinsippets forsvarer og befeste Frankrikes ledende stilling i Europa. Frankrike hadde her alliert seg med Piemonte, og skulle få Savoie og Nice som belønning for støtten mot Østerrike.
Etter at Viktor Emmanuel, kongen av Sardinia, hadde provosert Frans Josef til å erklære krig, rykket Napoleon frem mot østerrikerne i det som skulle bli kalt andre italienske frigjøringskrig. Etter at franskmennene hadde erobret Lombardia, møttes de to keiserne i slaget ved Solferino den 24. juni 1859.
Selv om den østerrikske innflytelsen i Italia minket ved at Østerrike måtte avstå territorium, så mange italienere på avtalen som et svik. Avtalen førte til at Napoleon ble upopulær både blant folket i Italia og blant de italienske fyrstene.
Hans neste fremstøt i årene 1862–1867 endte med et forsmedelig nederlag. Under den amerikanske borgerkrig benyttet han anledningen til å intervenere i Mexico mens amerikanerne hadde annet å tenke på. Han fikk innsatt Maximilian av Habsburg, en bror av den østerrikske keiser, som keiser av Mexico. Det endte med at opprørerne seiret og henrettet Maximilian.
Samtidig måtte Napoleon finne seg i at Frankrikes innflytelse ble svekket og at Preussen seilte opp som en farlig rival etter seieren over Østerrike i 1866.
Napoleon fornyer Paris
Napoleon hadde store planer for Frankrike og spesielt for hovedstaden Paris. Keiserens visjon var at Paris skulle være Europas midtpunkt og ledende kulturby.
Napoleon hentet inn Eugène Haussmann for å lage et nytt Paris og gjøre den til verdens vakreste by. Haussmann fikk frie hender, og brukte sin makt til å anlegge et storslagent nettverk av brede avenyer tvers igjennom gammel bebyggelse. Det medførte at det meste som var igjen fra middelalderens Paris ble jevnet med jorden. Det gamle Paris med sine små smug og gamle rønner forsvant, og frem vokste det Paris som vi kjenner i dag med sine brede avenyer og bulevarder, store parker og praktbygg.
Det ble gitt strenge regler for byggehøyde og arkitektonisk utforming på nye leiegårder og boliger. Flere praktfulle monumentalbygg ble reist, som operaen, nå kalt Opéra Garnier etter sin arkitekt. Mange akser ble anlagt i den hensikt å fremheve både gamle og nye monumentalbygg.
Byggearbeidene ble svært kostbare; Napoleon III bevilget et beløp på 250 millioner franc i 1865, og nye 260 mill. i 1869. I alt berørte Baron Haussmanns plan 60 % av datidens Paris.
Onde tunger visket at keiseren med sin byfornyelse hadde en skjult agenda. De brede gatene fungerte dårlig til barrikadebygging, så det ville være lett for hæren å slå ned eventuelle fremtidige opprør. Bulevardene ville også lett kunne kontrolleres med artilleri.
Frankrike taper den fransk-tyske krig
Den prøyssiske statsministeren Otto von Bismarck fikk i 1870 fremprovosert en krig mellom de tyske statene og Frankrike. Krigen ble utløst av striden om hvem som skulle bli ny spansk monark, da Frankrike ikke kunne godta en tysk Hohenzollern-prins som ny konge i Spania.
Den franske regjeringen, spesielt utenriksminister Antoine Agénor de Gramont, som hadde håpet å tilføre Preussen et diplomatisk nederlag, krevde at prinsens kandidatur formelt skulle trekkes tilbake av Berlin. Han lot sin ambassadør oppsøke kong Vilhelm i Bad Ems for å få ham til å avgi en slik erklæring. Kongen, som ønsket å avslutte sin livsgjerning i ro, svarte unnvikende at saken ikke angikk Preussen, men kun prinsen personlig.
Denne fremstillingen reiste en storm av sjåvinistisk uvilje i Paris. Den ble skjerpet av Bismarck-inspirerte artikler i den tyske presse. Keiser Napoleon personlig ønsket fred, men han ble revet med av den franske nasjonalforsamlingen, og den 19. juli 1870 offentliggjorde han Frankrikes krigserklæring mot Preussen.
Den 1. september 1870 kapitulerte Napoleon da han innså at situasjonen var håpløs. To dager senere ble han frigitt av prøysserne og benyttet anledningen til å flykte til England. Han forlot et Frankrike i kaos, som tappert kjempet videre mot den tyske overmakten.
Den 9. januar 1873 døde Napoleon III i eksil i London. Han etterlot seg en sønn, keiserprins Louis, og enkekeiserinnen, grevinne Eugénie de Montijo.
Österreichs Bundesheer
Österreichs Bundesheer er Østerrikes armé og militærvesen. Styrkenes øverstkommanderende er forbundspresidenten, mens forsvarsministeren har den daglige politiske ledelsen og Generalstaben har den daglige militære ledelsen.
Styrkenes konstitusjonelle oppgaver er:
20. januar 2013 ble det avholdt en rådgivende folkeavstemning i Østerrike om landet skulle avskaffe militær verneplikt og i stedet ha et profesjonelt forsvar. Resultatet var 59,7 % nei-stemmer og 40,3 % ja-stemmer.
Thomson Financial
Thomson Financial er et datterselskap under The Thomson Corporation, et av verdens ledende informasjonsselskaper, som fokuserer på å tilby integrerte informasjonsløsninger til bedrifter og yrkeskunder. Selskapet oppnådde stor vekst da de kjøpte opp en annen finansiell informasjonstilbyder, Primark, den 6. juni 2000 for 842 millioner dollar.
Vestvågøya
Vestvågøya er ei øy i Lofoten i Nordland. Den har et areal på 413,28 km² og utgjør det meste av Vestvågøy kommune. Øya hadde ca. 10,350 innbyggere i 2006. Øya bar tidligere navnet Lofotr, som er opphavet til Lofoten.
Den midtre delen av øya er relativt flat og myrlendt, mens de ytre delene i nord og sør er fjellrike. Høyeste punkt på øya er Himmeltindan på 964 moh. De flate delene av øya er i stor grad jordbruksland.
Nappstraumen skiller Vestvågøya fra Flakstadøya i vest, mens Sundklakkstraumen skiller Vestvågøya fra Gimsøya i øst. Nappstraumtunnelen og Sundklakkstraumen bru forbinder Vestvågøya med naboøyene. Europavei 10 krysser øya på vei fra øst til vest i Lofoten.
Vestvågøya har flere tettsteder og fiskevær, med Leknes som kommunesenter og største tettsted. Andre fiskevær og tettsteder på øya er Stamsund, Ballstad og Gravdal. På Gravdal ligger Nordlandssykehuset Lofoten, tidligere Lofoten sykehus. På Borg ligger Lofotr Vikingmuseum.
Referanser
Vestvågøy
Arendal Skøiteklub
Arendal Skøiteklub (ASK) er en skøyteklubb i Arendal og tilhører Telemark og Aust-Agder Skøytekrets.
Historikk
Arendal Skøiteklubb ble stiftet i 1877, men den ble etter hvert lagt på is. Først 20. januar 1919 gjenoppstod Arendal Skøiteklub. På stiftelsesmøtet tegnet rundt 70 medlemmer seg i klubben. Klubben regner selv 1919 som sitt stiftelsesår.
I 1920 åpnet klubben sin skøytebane på Langsævannet. Seinere tok klubben i bruk Bjønnes stadion, før bane med kunstis ble åpnet ved Stoa i 2004.
NM arrangør
Klubben arrangerte NM på Skøyter for første gang i 1965. Dette var første gang et norgesmesterskap på skøyter ble direktesendt på TV.
Allround-NM på skøyter ble også i 2005, 2015 og 2019. I 2011 arrangerte klubben sprint-NM på skøyter.
Arkiv
På KUBEN i Arendal oppbevares noe arkivmateriale etter Arendal Skøiteklub. Arkivet omfatter bl.a. protokoller, korrespondanse, regnskap, stevner, trykksaker og arkivmateriale knyttet til NM i 1965.
Glaucidium (ugler)
Se tekst
Vestgøtaloven
Den eldre Vestgøtaloven (svensk Västgötalagen) er den eldste sammenhengende skrift/bok på det svenske språket. Man antar at den er skrevet av Birger Jarls storebror Eskil Magnusson, lovmann i Vestergøtland rundt år 1220. Den eldste avskriften av Vestgøtaloven fra ca. 1280 blir oppbevart på Kungliga bibliotekets håndskriftavdeling, med håndskriftsnummer B59.
Glaucidium (ugler)
Glaucidium er en slekt i uglefamilien (Strigidae), som grupperes i underfamilien Surniinae (svaleugler). Artene er blant de minste uglene. Kun spurveugle (G. passerinum) finnes i Norge.
Inndeling
Glaucidium er en slekt som består 21 arter, hvorav noen deler 16 av artene inn i underslekten Phalaenopsis, men dette er kontroversielt. Birds of the World regner med 27 arter og deler ingen av dem inn i noen underslekt. Inndelingen av slekten følger Taxonomy in Flux og er i hovedsak basert på Wink et al. (2008) og Fuchs et al. (2008b).
Vestgøtaloven
Et av de mest siterte linjene i Vestgøtaloven er fra dets Rättslösabalk som lyder: «Sveær egho konong at taka ok sva vrækæ». Hva denne linjen betyr, er derimot omdiskutert. Den tradisjonelle tolkningen innebærer at svearne skulle ha rett til velge vestgøternes konge, hvilket fremfor alt tilhengerne av vestgøtaskolen nekter for at det er riktig. Disse hevder isteden at «sveær» var en benevning som på 1200-tallet tilsvarte dagens begrep «svensker». Den tradisjonelle tolkningen fikk derimot støtte fra Saxo Grammaticus, som i sin skildring av Danmarks historie fra til 1185 har et kort avsnitt om 1120-tallets svenske tronstrider. I dette framgår det tydelig at Saxo oppfattet sveaer og gøter som to ulike folkeslag, og at bare sveaerne hadde formell rett til å velge konge. I tillegg fremgår det også i en annen del av Vestgøtaloven at den skiller mellom svensker, vestgøter og smålendinger. Begrepet «svensker» i moderne mening er ikke belagt før på 1400-tallet. Før den tid pekte det øyensynlig på innbyggerne i området Mälaren.
Glaucidium (ugler)
Inndeling
Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Norske navn i parentes er ikke offentlige navn.
Vestgøtaloven
I den eldste Vestgøtaloven fra rundt 1200 finnes en liste over bøter for manndrap:
Den yngre Vestgøtaloven ble redigert etter 1281 og finnes bevart i en håndskrift fra midten av det påfølgende tiår. Den nye loven var en omarbeidelse av den tidligere.
Referanser
<References />
Bernardino Poccetti
Bernardino Poccetti, også kjent som Barbatelli, Bernardino dalle facciate og Bernardino dalle grottesche (født 26. august 1548, død 10. oktober 1612), var en manieristisk maler fra Firenze, Italia.
Liv og verk
Poccetti tilhørte familien Barbatelli, og hans opprinnelige arbeid var dekorasjon av fasader og tak, noe hans kallenavn antyder. Han utmerket seg dels i å dekorere fasader med fantastiske skikkelser og medaljonger og dels i å male takarabesker og vakre detaljmotiv. Fra 1570 var han medlem av Firenzes laug for dekoratører, Accademia del Disegno. Poccettis første arbeidsplass var hos Michele Tosini, og han deltok i utsmykkingen av Chiostro Grande i Santa Maria Novella i 1580-årene. Mellom 1583 og 1585 hjalp han til med freskene i Palazzo Capponi, og videre fullførte han fresker i San Pier Maggiore i San Pierino.
I 1592-1623 arbeidet han med fresker som gjenga San Brunos liv og død i Certosa di Val d'Ema, men han arbeidet også for andre karthusiske klostre i Pisa og Siena. Freskene som anses for å være hans mesterverk, befinner seg i Cappella del Giglio (Cappella Neri, 1599) i Santa Maria Maddalena dei Pazzi. Hans senere arbeider plasserer ham blant reformatorene fra Firenze, som et medlem av gruppen som kaltes Contra-Maniera sammen med Santi di Tito, Domenico Cresti (Il Passignano), Lodovico Cigoli, Jacopo Chimenti da Empoli, Andrea Boscoli og  Gregorio Pagani. Disse kunstnerne overøste den akademiske manierismen fra den tiden med naturalisme.
Japan under Sommer-OL 1928
Japan under Sommer-OL 1928. Førti sportsutøvere fra Japan deltok i sju sporter under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Japan kom på 15.-plass med to gull-, to sølv- og en bronsemedalje.
Tysklands delstater
Tysklands delstater (tysk: Länder eller Bundesländer) er 16 delvis suverene delstater, som samtlige er medlemmer av forbundsrepublikken Tyskland. Berlin, Hamburg og Bremen er bystater, mens de øvrige delstatene omfatter både landområder og byer.
Den føderale statsordningen i Tyskland innebærer at statsmakten i utgangspunktet tilhører delstatene, med mindre noe annet følger av grunnloven (tysk: Grundgesetz) eller er tillatt etter denne. Det samme gjelder statens ansvar for borgerne. Tanken er at beslutninger skal fattes på lavest mulige effektive nivå (subsidiaritetsprinsippet). Grunnloven bestemmer at den føderale regjeringen styrer finans-, utenriks- og sosialpolitikken, mens delstatene har ansvaret for blant annet utdannings- og kulturpolitikken.
Delstatenes regjeringer utpeker delegatene til Forbundsrådet. Gjennom Forbundsrådet øver delstatene blant annet avgjørende innflytelse på Tysklands EU-politikk.
Den forfatningsmessige ordningen av delstatene er regulert i grunnloven. Hver delstat har en egen forfatning, men bestemmelsene i delstatsforfatningene kan ikke fravike hovedprinsippene i grunnloven. Samtlige delstater er bygget opp etter maktfordelingsprinsippet, med egne parlamenter, regjeringer og domstoler.
Valg til delstatsparlamentene finner som hovedregel sted hvert fjerde år, i Bayern hvert femte. Den utøvende makten ligger hos delstatsregjeringene på de fleste områder.
TV-aksjonen 2006
TV-aksjonen 2006 var den 33. TV-aksjonen og ble gjennomført til inntekt for Leger Uten Grenser. Aksjonen ble gjennomført søndag 22. oktober 2006. De innsamlede midlene fra TV-aksjonen gikk til å «sikre medisinsk hjelp til ofrene for kriser, krig og konflikt utenfor medienes søkelys». Aksjonen ble i all hovedsak gjennomført av bøssebærere, og det ble til sammen samlet inn 206 millioner kroner. Kronprins Haakon var aksjonens høye beskytter, mens Ingerid Stenvold, Christian Borch og Dag Erik Pedersen var programledere for TV-sendingen.
Tysklands delstater
Keiserriket og Weimarrepublikken
Det tyske keiserrike (1871 til 1918) hadde en føderal struktur. De 25 delstatene var i samsvar med forfatningen representert i et forbundsråd med tilsammen 58 medlemmer. Preussen var størst med 17 medlemmer foran Bayern med 6 medlemmer. Preussen representerte et dynasti og var den dominerende delstaten, med 2/3 av befolkningen og arealet. Den føderale staten hadde liten innvirkning på finanspolitikken.
Også Weimarrepublikken (1919 til 1933) var en forbundsstat. Denne ble mer demokratisk i den forstand at nasjonalstaten fikk større innflytelse over finanspolitikken. Fortsatt var imidlertid Preussen dominerende med hensyn til befolkning og areal.
Det nasjonalsosialistiske Tyskland
Det nasjonalsosialistiske Tyskland ble under den såkalte ensrettingen (Gleichschaltung) rendyrket som en enhetsstat, og delstatene mistet sin innflytelse.
Det okkuperte Tyskland 1945 til 1949
Etter avslutningen av den andre verdenskrig opprettet de allierte okkupasjonsmaktene nye delstater, for slik å skape en desentralisert fordeling av makt. Ved inndelingen av delstatene ble det ikke søkt å opprettholde delstatenes historiske grenser. Tvert imot var det for de allierte okkupasjonsmaktene viktig å oppløse Preussen og den ekstreme asymmetri denne delstaten ville ha representert i den nye forbundsstaten. Blant de vesttyske delstatene var det bare Bayern, Hamburg og Bremen, og til en viss grad Schleswig-Holstein, som kunne sies å bygge på historiske grenser. Inndelingen av de nye delstatene førte til en viss usikkerhet blant befolkningen, og grunnloven fikk dermed en bestemmelse som gjorde mulig å endre grensene (Art. 29).
I den sovjetiske okkupasjonssonen ble det i juli 1945 opprettet delstatene Sachsen, Sachsen-Anhalt, Thüringen, Brandenburg og Mecklenburg-Vorpommern. I den amerikanske sonen kom i september 1945 Bayern, Hessen, Württemberg-Baden og i januar 1947 Bremen. Storbritannia opprettet i sin sone i 1946/1947 delstatene Nordrhein-Westfalen, Niedersachsen, Schleswig-Holstein og Hamburg. Frankrike grunnla 1945/1946 i sin okkupasjonssone delstatene Baden, Württemberg-Hohenzollern og Rheinland-Pfalz.
Forbundsrepublikken Tyskland
Londonkonferansen i 1948 mellom Storbritannia, USA, Frankrike og Benelux-landene konkluderte med et ønske om dannelse av en forbundsstat i de vestlige okkupasjonssonene.
Ved grunnleggelsen av Forbundsrepublikken Tyskland 23. mai 1949 besto landet ifølge grunnloven av tolv delstater.
I 1952 ble delstatene Württemberg-Baden, Württemberg-Hohenzollern og Baden slått sammen til Baden-Württemberg, slik at forbundsrepublikken formelt da omfattet ti delstater når man regner med Vest-Berlin.
I 1955 ble det i Saar-området avholdt folkeavstemning som resulterte i at Saarland forlot Frankrike og ble i 1957 innlemmet i forbundsrepublikken som landets formelt sett ellevte delstat. Dette ble senere kalt «Den lille gjenforeningen».
Huset Vasa
Huset Vasa var en svensk adelsett med mulig tysk-baltisk bakgrunn, som kan spores tilbake til 1300-tallet og som døde ut på 1600-tallet. Ættens første kjente medlem, Nils Kettilsson, omtales for første gang i 1355. Medlemmer fra huset Vasa satt på den svenske tronen fra 1523–1654 og i Polen fra 1584–1672. Som kongeætt med regenter så døde den ut på farssiden da den polske kongen Jan II Kasimir av Polen døde i 1672 og på morssiden med dronning Kristinas død i 1689. Mange kongelige og adelige ætlinger lever fremdeles igjennom øvrig kvinnelig avstamning.
Stamtre
Mange er utelatt i alle ledd. Svenske regenter i fet skrift, polske i kursiv.
Waren (Müritz)
Waren (Müritz) er en by i delstaten Mecklenburg-Vorpommern i Tyskland. Den ligger i nordenden av innsjøen Müritz, rundt 40 km vest for Neubrandenburg.
Tysklands delstater
Forbundsrepublikken Tyskland
En relativt liten utvidelse av Tysklands grenser fant sted i 1963, da kommunen Selfkant ble endelig innlemmet i delstaten Nordrhein-Westfalen. Selfkant var til da holdt som pant av Nederland for krigserstatninger landet mente å ha krav på. Kommunen er Tysklands vestligste punkt.
Waren (Müritz)
Stedet blir første gang nevnt, som Virunum, av den greske geografen Klaudios Ptolemaios i 150 e.Kr. Den er dermed en av de første dokumenterte bosetningene i dagens Mecklenburg-Vorpommern. Navnet kommer trolig fra et slavisk ord for «sted med kråker eller ravner», men en annen mulighet er at det henviser til den germanske stammen varinere, som på den tiden var bosatt i området.
Tysklands delstater
DDR (1949 til 1990)
Den sovjetiske okkupasjonssonen og senere DDR var opprinnelig også oppdelt i delstater, tilsvarende de som hadde vært i Deutsches Reich. DDR ble imidlertid ikke videreført som en føderalstat, men som en enhetsstat, kontrollert av ett parti, SED. I 1952 ble delstatene opphevet i DDR, til fordel for 14 regioner kalt Bezirk.
Waren (Müritz)
Middelalderbyen ble grunnlagt i 1260 av nybyggere fra Westfalen, ved siden av en borg og en slavisk landsby langs handelsruten fra Wismar til Burg Stargard.
Den hvite rose
Den hvite rose (Die Weiße Rose) var en ikkevoldelig opposisjonell gruppe av kristne studenter i begynnelsen av tyveårene ved Ludwig-Maximilians-Universität i München som skrev og distribuerte seks regimekritiske løpesedler mot det nasjonalsosialistiske regimet. I 1943 ble kjernemedlemmene arrestert av Gestapo og dømt til døden av Folkedomstolen og henrettet. Utkastet til en syvende pamflett ble funnet etter arrestasjonen.
Tysklands delstater
Berlins særstilling
Berlin var i henhold til forbundsrepublikkens grunnlov (Grundgesetz) og byens egen forfatning (Verfassung von Berlin av 1. september 1950), en delstat i Forbundsrepublikken Tyskland. Dette slo også Tysklands forfatningsdomstol fast 21. mai 1957. Okkupasjonsmaktene aksepterte imidlertid «inntil videre» ikke at Vest-Berlin fullt ut ble en del av forbundsrepublikken. Berlin sendte representanter til Forbundsdagen og Forbundsrådet, men kun med rådgivende stemmerett.
Vest-Berlin og Vest-Tyskland fikk et ensartet skattevesen, og Vest-Berlin ble subsidiert med betydelige beløp hvert år. Vest-Berlin hadde tette bånd til Vest-Tyskland og ble av vesttyske myndigheter og de lokale myndighetene i Vest-Berlin behandlet som en delstat. Innbyggerne i Vest-Berlin fikk vesttysk statsborgerskap, og Vest-Berlin implementerte indirekte all vesttysk lovgivning.
Den hvite rose
Medlemmene
Andre personer var involvert i gruppen, men var ikke i den indre kjerne. De inkluderer Hans Conrad Leipelt, Marie-Luise Jahn, Hans Hirzel, Susanne Hirzel, Heinz Brenner, Franz Josef Müller, Eugen Grimminger og Falk Harnack. De hadde også støttespillere utenfor studentmiljøet, som Probsts svigerfar Harald Dohrn, som ble angitt og henrettet få dager før amerikanerne nådde München, arkitekten Manfred Eickemeyer som stilte sitt atelier til rådighet som møtelokale, maleren Wilhelm Geyer som hjalp til med atelieret, og bokhandleren Joseph Söhngen som skjulte løpesedler i kjelleren. Det kan også ha vært andre som hjalp til uten at dette har blitt kjent.
Tysklands delstater
Tysklands gjenforening
Etter Tysklands gjenforening i 1990 ble de opprinnelige østlige delstatene fra 1945 gjenopprettet og innlemmet i forbundsrepublikken. Det dreide seg om
I tillegg ble Vest- og Øst-Berlin sammenslått til en delstat. Samlet fikk Tyskland dermed 16 delstater. Etter gjenforeningen ble de nye delstatene innlemmet i en overføringsordning mellom landets rike og fattige områder.
Den hvite rose
Medlemmene
De mannlige medlemmene av Den hvite rose var krigsveteraner, som hadde kjempet på den franske og russiske fronten. De var påvirket av den tyske ungdomsbevegelsen, hvor Hans Scholl og Christoph Probst var medlemmer. De hadde sett hvor brutal krigen var, og hadde skjønt at den ikke kunne vinnes. Medlemmene av Den hvite rose avviste fascismen, og trodde på et føderalt Europa som bekjente seg til toleranse og rettferdighet. Den kristne troen var viktig for medlemmene av Den hvite rose, og de protestantiske Sophie og Hans Scholl ble stadig mer overbevist av katolsk tenkning.
Tysklands delstater
Forsøket på sammenslåing av Berlin og Brandenburg
Brandenburgs befolkning avviste i en folkeavstemning i 1996 et forslag til sammenslåing av Berlin og Brandenburg, slik delstatsregjeringene hadde foreslått. Berlins befolkning stemte for med 94,5 % av de avgitte stemmer. Valgdeltakelsen i Berlin var 47,93 % av de stemmeberettigede. I Brandenburg stemte 62,67 % av de stemmeberettigede mot forslaget. Valgdeltakelsen i Brandenburg var på 66,38 % av de stemmeberettigede.
Den hvite rose
Medlemmene
I alt ble rundt åtti personer stilt for retten i forbindelse med Den hvite rose, blant dem Traute Lafrenz, som en periode i 1942 var kjæreste med Hans Scholl og den som skaffet til veie mye av papiret til løpesedlene. Senere var hun den eneste utenfor familien som møtte opp i begravelsen til Sophie og Hans.
Navnet
Under forhør hos Gestapo fortalte Hans Scholl at navnet Den hvite rose var hentet fra en spansk roman han hadde lest, uten at dette ble nærmere spesifisert. Dumbach og Newborn har i sin bok spekulert i om det kan dreie seg om boken Den hvite rose av B. Traven, den tyske forfatteren som er mest kjent for Skatten i Sierra Madre. Boken omhandler utbytting av bønder i Mexico, og ble utgitt i Tyskland i 1931.
Mannen med ljåen
Mannen med ljåen (dansk lemanden, tysk der Sensenmann, fransk la grande faucheuse, engelsk the grim reaper ), ofte bare omtalt som Døden, er et symbol på og en personifikasjon av døden i europeisk tradisjon. Skikkelsen oppstod i middelalderen som en skremmende allegori på en allestedsnærværende kraft og et ufravikelig fenomen i tilværelsen, og figuren og forestillingen ble et utbredt motiv i billedkunsten som fortsatt er vanlig i moderne populærkultur.
Tysklands delstater
Føderalisme etter subsidaritetsprinsippet
Forbundsrepublikken Tyskland er en forbundsstat. De 16 delstatene er medlemmer av forbundet, men med selvstendig statsmakt. Fordelingen av Tysklands statsmakt følger i utgangspunktet det alminnelige maktfordelingsprinsippet mellom den lovgivende, den utøvende og den dømmende makt.
American Express
American Express (nyse: AXP), også kjent som AmEx, er et finansselskap med base i New York i USA. American Express er mest kjent for sine kredittkort og reisesjekker og ble grunnlagt i 1850 og er en av de 30 selskapene som ligger til grunn for Dow Jones Industrial Average.
Alle land hvor AmEx tilbyr sine kort har egne tilbud. I motsetning til andre kredittkort har AmEx ingen øvre kredittgrense.
Tysklands delstater
Føderalisme etter subsidaritetsprinsippet
Den tyske føderalismen medfører også at statsmakten er fordelt «vertikalt», det vil si mellom de nasjonale myndigheter og delstatsmyndighetene. På nasjonalt nivå så vel som delstatsnivå er det gitt kompetanse til å gi lover, til å utøve makt og domstoler. Fordelingen av myndighet mellom den føderale staten og delstatene bygger på subsidaritetsprinsippet. Prinsippet innebærer at beslutninger skal fattes på lavest mulige effektive nivå.
Utøvelsen av statsmakt og oppfyllelsen av statlige oppgaver i Tyskland er i utgangspunktet en sak for delstatene. Dette gjelder med mindre noe annet følger av eller er tillatt etter grunnloven. I praksis styres finans-, utenriks- og sosialpolitikk av landets nasjonale myndigheter. Delstatene har ansvaret for blant annet utdannelse, kultur, kommunalrett, politi, boligpolitikk og plan- og bygningsvesen.
Oppdelingen i delstater
Oppdelingen av Tyskland i 16 delstater kan i henhold til grunnlovens såkalte «evighetsklausul» (artikkel 79) ikke endres.
Mannen med ljåen
Mannen blir framstilt som et uhyggelig beinrangel eller levende skjelett, eller en gammel mann, som holder en ljå. Han er ofte drapert i et enkelt tøystykke eller iført en fotsid kappe eller kjortel med hette. Ljåen som attributt, ikonografisk kjennetegn, viser at døden høster liv og sjeler som skurfolk skjærer gress og korn uten å spare noen.
Den personifiserte døden kan i bilder og skulpturer også holde en hodeskalle som et memento mori, en påminnelse om kroppens og livets forgjengelighet, og en skriftrull med navn på personene som skal hentes til dødsriket. Skikkelsen kan alternativt være en vakker dødsengel med store, fjærkledte vinger eller en «Fader Tid», gjerne tynn, skallet og med langt skjegg, som holder et timeglass som måler tid og livslengde. Ljåmannen kan, som den norske «Pesta», en utmagret, gammel kone, dessuten ha en sopelime og en rive som trekker med seg enten alle eller noen i døden.
Sølvblåvinge
Sølvblåvinge (Polyommatus amandus) er en av blåvingene, en dagaktiv sommerfugl i gruppen glansvinger. Den er en av de største blåvingene i Norge.
Mannen med ljåen
Uttrykket «mannen med ljåen» brukes ennå i dagligtale som en eufemisme, formildende omskriving, for døden.
Den hvite rose
Navnet
Men i et senere avhør, den 20. februar, sa han at navnet var vilkårlig valgt. Den hvite rosen er ellers kjent som et symbol på renhet, og har vært et kristent symbol.