cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Italiensk mynde
Opprinnelse og alder
Noen mener at typen kan ha oppstått fra småvokste greyhound-lignende mynder. Mange oppdrettere liker å hevde at den vesle italienske mynden opprinnelig oppsto i områdene mellom Hellas og Tyrkia for omkring 2 000 år siden, men dette er en teori som aldri har latt seg bevise. Moderne forskning antyder snarere at dette er en moderne hunderase.
Det man vet i dag er at den lille italieneren inngår i en klade (en gruppe av nære slektninger ) med hunder som inkluderer raser som borzoi, irsk ulvehund, skotsk hjortehund, whippet og greyhound, men også typiske gjeterhunder som old english sheepdog, australian cattledog, border collie og collie med flere. Den er imidlertid kun fjærnt beslektet med urmynder (som azawakh, sloughi og saluki) og podencoer (som etnahund, faraohund, ibizahund og flere).
Italiensk mynde regnes å ha oppstått i Italia, som også er rasens hjemland. I Italia kalles den liten italiensk mynde (av it. piccolo levriero italiano), fordi det faktisk finnes flere mynder med opprinnelse i Italia og betegnelsen levriero italiano refererer egentlig til en mye større mynde - levriero meridionale (søritaliensk mynde), som regnes til urmyndene. I tillegg finnes levriero sardo (sardinsk mynde) med opprinnelse på Sardinia.
Den lille italieneren er utvilsomt en gammel hunderase, kjent fra tallrike historiske malerier. Den inngår ofte som et dekorativt element, ofte sammen med adel og rikfolk i form av et kvinneportrett. Slike hunder skal blant annet ha vært følgesvenner for kongelige som Fredrik den store av Preussen, Katarina den store av Russland og dronning Victoria av England.
Den moderne italienske mynden er imidlertid skapt av kontinentale oppdrettere, med hovedvekt på italienske, østerrikske og tyske linjer. Rasen ble først anerkjent av den amerikanske kennelklubben i 1886. Som mynde er den middels populær, også i Norge.
Utseende, anatomi og fysikk
Hunden er korthåret, langbent og kvadratisk, og minner om en greyhound i miniatyr. Pelsen kan være sort, grå, skifergrå eller gul (isablla) i alle nyanser. Hvitt er tillatt på brystet og potene.
Dette er en livlig, grasiøs og lynhurtig hund - en typisk mynde på alle måter, som står godt på egne bein. Dens lette bevegelser og mangel på dverghundpreg gjør bildet av grasiøs eleganse nærmest fullkomment.
Bruksområde
I Frankrike og Tyskland har rasen blitt brukt til hetsjakt på småvilt, ofte sammen med jaktfalk. Hundene skal, til tross for størrelsen, være dyktige jakthunder den dag i dag. Ingen vet om rasen opprinnelig var avlet for jakt eller sosiale formål, men den ble trolig brukt til begge. I dag er den først og fremst en meget hendig familiehund, men den har også en rekke kvaliteter innen hundesport. Den er også ofte å se som utstillingshund.
Lynne og væremåte
Den kan være litt reservert overfor fremmede og passer kanskje dårlig for familier med små barn, dersom de ikke har rukket å lære seg å respektere hunder. Hunden regnes imidlertid som både snill og tålmodig, også med barn, så dette har nok mest med hundens skjøre anatomi å gjøre. Enkelte eiere overbeskytter disse hundene, men de klarer seg utmerket sammen med andre hunder.
Mike Kjølø
Mike Christoffer Johannessen Kjølø (født 27. oktober 1971 i Oslo) er en spilleragent og en tidligere norsk fotballspiller.
Kjølø vokste opp på Romsås i Oslo. Han spilte barne- og ungdomsfotball i Romsås IL og Strømmen IF. Han har tidligere spilt for Skeid, AIK og Stabæk med kapteinsbindet i de to sistnevnte klubbene. Han har også spilt én.
Kjølø har arbeidet som spilleragent siden 2008 og er fra 2014 styreleder for agentselskapet Keypass AS. Denne bedriften bisto da Mike Kjøløs sønn Mathias Kjølø meldte overgang til PSV Eindhoven.
Lilla Hellesen
Lilla Marie Hellesen Vrenne (født 13. oktober 1902 i Kristiania, død 28. oktober 1963 i Oslo) var en norsk tegner og litograf.
Lilla Hellesen var datter av legen Engel Emil Herman Hellesen og skuespilleren Marie Mejlænder. Hun var gift med lektor Trygve Reiersen Vrenne.
Hellesen studerte ved Statens håndverks- og kunstindustriskole 1921–22 og Statens Kunstakademi i Kristiania/Oslo 1922–25. Hun deltok ved Høstutstillingen fra 1924, men hennes egentlige debut regnes til Parissalongen i 1927. Året etter holdt hun sin første separatutstilling hos Kunstnerforbundet i Oslo. Hun stilte ut på Clerie de la Toison d’Or i Brussel, og ved flere kollektivutstillinger omkring i Europa og USA, blant annet ved Les Femmes Artistes d’Europe i Paris 1937i, og på Riverside Museum i New York i 1940, samt på Victoria and Albert Museum i London i 1938.
Hellesen var fra 1952 tidvis bosatt i Sverige.
Hellesens litografier er preget av romantiske, drømmende naturstemninger, og hennes arbeider er representert i mange norske og utenlandske samlinger. Særlig i sin portrettkunst nærmet hun seg en nesten fotografisk realisme. Lengselen, drømmen og den unge elskov nevnes som tilbakevendende fantasier i Hellesens motiver.
Lilla Hellesen er representert ved Nasjonalmuseet, British Museum, Bibliothèque nationale de France og Statens Museum for Kunst i København. .
Hammersborg skole
Hammersborg skole er en tidligere grunnskole i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Skolen ble etablert som Kristiania treaarige kommunale middelskole i 1901. Skolen tok over lokalene til Oslo katedralskole i Akersgata 73a, da den flyttet til Ullevålsveien 31. I 1920 fikk skolen navnet Hammersborg skole. I årene 1932 til 1934 ble skolen avviklet. Byggene ble da overtatt av Akers gymasium og St. Hanshaugen skole. Det huset senere en rekke skoler frem til Forsøksgymnaset flyttet inn i 1967. I 1976 ble det verneverdige bygget revet til store protester og stort politioppbud.
Hagbart Berner
Hagbart (Hagbard) Emanuel Berner (født 12. september 1839 i Sunndal, død 24. januar 1920) var en norsk jurist, redaktør, venstrepolitiker og kvinnesaksforkjemper. Berner var den første redaktøren for Dagbladet (1869–1879) og var en ledende forkjemper for flere progressive saker, ikke minst kvinners rett til høyere utdanning, kvinners stemmerett og kvinners økonomiske uavhengighet. Han var stortingsrepresentant 1880–1888 og stod i samarbeid med Cecilie Thoresen bak lovforslaget som i 1882 gav kvinner rett til å ta examen artium og universitetsutdanning. Lovendringen fulgte i kjølvannet av den lovendringen om middelskoleeksamen for kvinner som Stortinget hadde vedtatt i 1878 etter forslag fra bestyrerne B.C. Pauss, J.C. Keyser og Einar Lyche ved Nissens Pikeskole. I 1884 grunnla Berner Norsk Kvinnesaksforening sammen med Gina Krog, og ble foreningens første leder. Berner var også sentral i etableringen av en landsdekkende partiorganisasjon for Venstre i 1884. Han var også medstifter av Det Norske Samlaget og Noregs Mållag, og ivrig forsvarsvenn. Berner var formann for Statsrevisjonen (nå Riksrevisjonen) 1883–1898 og borgermester i Christiania 1892–1912.
Dagbladets første redaktør
Han ble cand.jur. ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1863 og fikk i 1865 H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for en avhandling om de utenlandske kildene til grunnloven. I ungdommen var han med i Døleringen knyttet til Aasmund Olavsson Vinje, han skrev også i Dølen og i Henrik Krohns Ferdamannen, i tillegg var han en tid medarbeider i Vort Land. Berner var den første redaktøren i Dagbladet fra 1869 til 1879 og gjorde den til partiet Venstres hovedorgan og samtidig et kulturorgan.
Stortingsrepresentant, statsrevisor og borgermester i Christiania
Berner engasjerte seg i striden for det rene norske flagget (uten unionsmerket) fra 1879. Fra 1880 til 1888 var han stortingsrepresentant for Akershus amt. Fylkets første folkevæpningssamlag (heimevern) startet han i 1881. I 1883 var han med i tiltalenemnda i riksrettssaken mot regjeringen Selmer.
Berner ble i 1871 utnevnt til et av de fem medlemmene av statsrevisorkollegiet (nå Riksrevisjonen) og var formann for statsrevisjonen 1883–1898. Han var også stortingsvalgt medlem av Hypotekbankens direksjon 1884–1899.
Fra 1892 til 1912 var han borgermester i Kristiania. Han satt også i en rekke utvalg. Berner gikk som politiker inn for en ny valgordning med forholdstallsvalg og folkeavstemninger.
Kvinnesak
Hagbart Berner var toneangivende liberaler og forkjemper for flere progressive reformer, ikke minst kvinners rett til høyere utdanning, kvinners økonomiske stilling og kvinners stemmerett.
Som stortingsrepresentant fremmet han i 1882 lovforslaget som gav kvinner rett til å ta examen artium og studere ved universitetet, et forslag han utarbeidet i samarbeid med Cecilie Thoresen (Krog), som ble Norges første kvinnelige student. Thoresen var blant de første kvinnene som i 1878 begynte på det første middelskolekurset for kvinner ved Nissens Pikeskole, etter en lovendring som skolens bestyrere B.C. Pauss, J.C. Keyser og Einar Lyche hadde fått gjennomslag for året før. Etter å ha tatt eksamen ønsket hun å fortsette utdannelsen ved å ta artium, men veien til examen artium var fortsatt stengt for kvinner. Hun tok dermed kontakt med Berner, som la frem et lovforslag på hennes vegne.
I 1884 tok han initiativet til etableringen av Norsk Kvinnesaksforening (NKF) sammen med Gina Krog. Krog fikk flest stemmer ved valget på den første Bestyrelsen, og Berner foreslo henne som leder, men hun takket nei, og slik ble Berner foreningens første leder (titulert Formand). Berners politiske kontakter sørget for at stifterne telte fem norske statsministre og en lang rekke prominente politikere og kjente personer, ikke minst fra hans eget parti Venstre. Berner var tilhenger av stemmerett for kvinner, men stod i likhet med mange av sine samtidige i 1880-årenes debatter for en mer forsiktig linje enn Krog og ønsket å arbeide for gradvise reformer for å sikre politisk gjennomslag; da Berner var aktiv i kvinnesaksarbeidet hadde Norge også bare kvalifisert stemmerett for visse grupper av menn, og også blant mange progressive kvinner og menn var det et utbredt synspunkt at gradvise reformer var mest realistisk. Ifølge Berner var kvinner «ikke modne nok», og burde ikke «ta syvmilsstøvler på». Men etterhvert vant Krogs linje frem i NKF, og Berner forsvant ut av ledelsen av foreningen i 1886. Berner ble sammen med Gina Krog utnevnt til æresmedlem av Norsk Kvinnesaksforening i 1909 i forbindelse med 25-årsjubileet, da hans gamle samarbeidspartner Cecilie Thoresen Krog var sentral i ledelsen av foreningen.
Målsak
Han var medstifter av Det Norske Samlaget i 1868 og Noregs Mållag i 1906.
Statuen på Stortorget og flaggsaken
Bjørnstjerne Bjørnson sa om Berner: «Han valgte ikke snokens vei.» I 1874 tok Berner til orde for at hovedstaden skulle ta tilbake navnet Oslo. Han uttalte seg også skarpt mot oppførelsen av en statue av Christian 4. på Stortorget i Oslo. «De oldenborgske konger er en bedrøvelig rekke konger...Som menneske var [Chr. 4.] forargelig ved sin vemmelige råskap og usædelighet. Hans forstandsevner var ikke fremragende, hans interesse for Norge indskrenket seg nærmest til å skaffe mest mulig penger, soldater og matroser ut av landet...Han utvidet Oslos bygrense og viste sin forfengelighet ved å oppkalle det nye bystrøket etter seg selv, og derved gav vår hovedstad et navn som hos utlendinger vekker den lite smigrende tanke, at byen skyldes en kristen koloni, anlagt i et hedensk og barbarisk land...»
Allerede før han kom på Stortinget, hadde han i 1879 fremsatt forslag om «flagget og hærens fane» med utgangspunkt i Stortingets beslutning av 1821 om Norges nasjonalfarver og flagg. I et møte i Arbeidersamfundet ledet av Bjørnson 13. mars 1879, talte Berner åpent til fordel for «flaggsaken». Umiddelbart ble 17 vinduer i huset i Munkedamsveien knust i bygningens første og andre etasje. Da Morgenbladet neste dag røpet at dette var feil - redaktør Berner bodde nemlig i tredjeetasjen - dro mengden igjen ut til Filipstad og knuste rutene også der. Lovforslaget falt, men ble gjenopptatt og vedtatt i 1898. Ved flaggskiftet på Akershus slott i 1905 stod Berner med en av steinene fra ruteknusingen i Munkedamsveien i hånden, mens det rene norske flagget - av Morgenbladet rakket ned på som «Venstreflagget» - ble heist.
Familie
Han var far til legen Ole Berner.
Mord uten spor
Mord uten spor (originaltittel: The List of Adrian Messenger) er en amerikansk mysteriefilm fra 1963 regissert av John Huston. Hovedrollene spilles av George C. Scott, Dana Wynter, Kirk Douglas og Clive Brook. En rekke kjente skuespillere har små biroller i filmen (men de er maskert og derfor umulig å gjenkjenne). Den er basert på Philip MacDonalds kriminalroman The List of Adrian Messenger, fra 1959.
Handling
Den pensjonerte britiske etterretningsoffiseren Anthony Gethryn får en liste med navnene til 11 personer av en venn, forfatteren Adrian Messenger. Messenger er urolig og vil at Anthony skal oppsøke disse 11 for å se hvordan det står til med dem. Like etter dør Messenger i en flystyrt, noe som gjør Athony enda mer mistenksom. Til hans forbauselse oppdager han at de fleste på lista er omkommet i en eller annen ulykke. Den tidligere offiseren konkluderer raskt at de ble drept. Etterhvert kommer han på sporet av morderen, som er en mester i forkledning. Ved å drepe de på lista planlegger drapsmannen å tilegne seg en adelstittel og et gods.
Bryting under de britiske imperie- og samveldeleker 1962
Bryting under de britiske imperie- og samveldeleker 1962. Bryting var en av flere sporter under de britiske imperie- og samveldeleker (British Empire and Commonwealth Games) som ble arrangert i Perth i Australia i perioden 22. november til 1. desember 1962. Det var de sjuende lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. De fire første lekene het de britiske imperielekene (British Empire Games) de neste fire (1962-1966) het (British Empire and Commonwealth Games). I lekene i 1962 ble det konkurrert i sju vektklasser i bryting, kun for menn. Pakistan ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran England med en.
Mord uten spor
Anmelderne
Mord uten spor fikk blandet mottakelse, noe som gjenspeiles i at den har fått 69 % på Rotten Tomatoes.
Den fikk også blandet mottakelse av Aftenpostens anmelder da den gikk på norske kinoer.
Innspilling
Mye av filmen ble innspilt i Irland.
Franziska Müller
Franziska Müller (født 12. mars 1990 i Buch) er en tysk håndballspiller, som spiller for den tyske klubben og det tyske kvinnelandslaget.
Final Fantasy V
Final Fantasy V (ファイナルファンタジーV Fainaru Fantajī Faibu) er et konsollrollespill utviklet og utgitt av Square (nå Square Enix) i 1992 som en del av Final Fantasy-serien.
Om spillet
Ett årtusen før hendelsene i hoved-historien, blir verden truet av en kraftig karakter ved navn Enuo, som bruker kraften til en ond enhet kalt Void. Folket gjengjeldte seg ved å bruke tolv legendariske våpen for å beseire Enuo. Imidlertid kan ikke Void bli ødelagt. Folket delte derfor verdens fire elementære krystaller i to sett, og skapte to forskjellige verdener. Void ble deretter forseglet i en dimensjonal kløft, mellom de to verdenene. Nesten 1 000 år gikk uten ytterligere problemer, og begge verdener blomstret på grunn av kreftene i deres krystaller av vind, vann, ild og jord. Nye riker og byer blomstret, og reiser med skip fungerte som et viktig middel for både handel og kommunikasjon.
Imidlertid rørte eksisterer det en uhyggelig styrke i den andre verden hvor ondsinnede demoner blir forseglet i et tre i Great Forest of Moore. Den korrupte sammenslutningen av onde ånder dukker opp som Exdeath, spillets aller viktigste antagonist. Når Exdeath forsøkte å kreve verden for seg selv, forseglet en gruppe helter som kalles "Four Warriors of Dawn" (som består av Galuf, Xezat, Dorgann og Kelger) Exdeath i den første verden ved hjelp av deres krystaller, og fred varte i ytterligere tretti år. Spillet har fem forskjellige spiller-figurer, men bare fire av disse kan spilles på et gitt tidspunkt:
Bartz Klauser er en omreisende eventyrer som undersøker stedet for et nylig meteoritt-angrep. Lenna Charlotte Tycoon er en prinsesse i Tycoon som reiser sammen med faren sin for å undersøke Wind Shrine's Crystal. Bartz oppdager prinsessen bevisstløs, og redder henne fra en gjeng nisser. Galuf Doe er en mystisk gammel mann som ble oppdaget bevisstløs i nærheten av meteoritten, og som opplever hukommelsestap. Faris Scherwiz er kaptein på et pirat-skip som tar Bartz, Lenna og Galuf til fange når de forsøker å stjele skipet hennes. Krile Mayer Baldesion er barnebarnet til Galuf som reiser sammen med ham, og ved hans død overtar hans evner.
Handling
Final Fantasy V begynner når verdens vindstrømmer begynner å avta og foreldes. Dypt bekymret over denne utviklingen, planlegger Kongen av Tycoon, og hans datter prinsesse Lenna, en reise til Wind Shrine på baksiden av draken. Når kongen kommer frem til helligdommen, blir han vitne til at vind-krystallen blir ødelagt. I mellomtiden er en ung reisende og eventyrer ved navn Bartz, som hviler i en skog nær Tycoon, vitne til en meteoritt som stuper mot planetens overflate like utenfor slottet.
Bartz etterforsker umiddelbart dette merkelige fenomenet, og oppdager at Lenna ligger der bevisstløs og at kongen har forsvunnet. Etter å ha reddet Lenna oppdager de en gammel mann, med delvis hukommelsestap, som kaller seg for Galuf. De tre reiser deretter videre sammen, men de oppdager etter hvert at den videre veien er fullstendig blokkert på grunn av nedfall etter meteoritten. Når de utforsker en hule, møter de også en gjeng pirater og deres leder, Faris.
Det europeiske miljøbyrået
Miljøbyråets styre har en representant for hver av medlemslandenes regjering, en representant for Europakommisjonen og to representanter utpekt av Europaparlamentet. Arbeidet understøttes av en vitenskapkomité, emnesentere kontrahert til konsortier av forskningsinstitusjoner, hvert medlemslands knutepunkt (focal point) og oppnevnte nasjonale ressurssentre.
Miljøbyråets mål er å levere pålitelig, uavhengig informasjon om miljøkvaliteten, miljøbelastningene og miljøets sårbarhet. Miljøbyrået er en viktig informasjonskilde for alle som er med på å utforme, vedta, iverksette og evaluere miljøpolitikk, samt for allmennheten.
Forordningen om EEA ble vedtatt av Den europeiske union i 1990, og trådte i kraft i slutten av 1993. Virksomheten kom i gang for fullt i 1994 gjennom opprettelsen av hovedkvarteret i København. Med denne forordningen ble også Det europeiske nettet for miljøinformasjon og miljøobservasjon (Eionet) opprettet. EEA er også aktiv medlem av nettverket EPA, en frivillig sammenslutningen av klima- og forurensningsdirektoratene i Europa, inkludert Miljødirektoratet i Norge. Siden 2023 er Leena Ylä-Mononen administrerende direktør for byrået på fem års åremålskontrakt.
Emnesenterne
Europeiske emnesentre (ETCer) er konsortier av eksperter som EEA har inngått avtale med for å oppgaver som er vedtatt i EEAs flerårige arbeidsprogram og de årlige arbeidsprogrammene. ETCene blir utpekt av EEAs styre etter en konkurransebasert utvelgelsesprosess i hele Europa og fungerer som en utvidelse av EEA på sitt spesifikke emneområder. Hvert ETC består av en koordinerende organisasjon og spesialiserte partnerorganisasjoner fra miljøforsknings- og informasjonsmiljøet, som kombinerer ressursene sine innenfor sine mer spesifikke ekspertiseområder. ETCene, i samarbeid med Eionet-landene, legger til rette for levering av data og informasjon fra landene og leverer rapporter og andre tjenester til EØS og Eionet.
Svein Aasten Dommerud
Svein Aasten Dommerud (født 29. juli 1935, død 7. oktober 2022) var en norsk lege og oberstløytnant i Forsvarets sanitet.
Det europeiske miljøbyrået
Emnesenterne
Per 2023 var det syv emnesentre: Kontraktenes varighet er fra 2022 til 2026.
Svein Aasten Dommerud
Han var født i Drammen, vokste opp i Kristiansand, og studerte medisin i Brussel og Wien. Han var spesialist i pediatri og viet mesteparten av sitt yrkesaktive liv til Forsvarets sanitet hvor han blant annet var sjef for medisinsk beredskap. Han hadde også ansvar for utstyr og forsyninger gjennom Norges Røde Kors. Han deltok i oppdrag i Nigeria, Syria, Jordan, Tyskland og Canada. Han var medlem av Utenriksdepartementets rådgivende utvalg for humanitær hjelp og finansiell støtte i krise- og katastrofetilstander i utlandet.
Det europeiske miljøbyrået
Emnesenterne
I 2010 var det fem emnesentre:
Biblis kjernekraftverk
Biblis kjernekraftverk var et kjernekraftverk som produserte elektrisk kraft i kommunen Biblis ved Rhinen, i det sørvestlige Hessen like over elvegrensen mot Rheinland-Pfalz i Tyskland. Dette var Tysklands nest største atomkraftverk målt etter produksjonskapasitet.
Det europeiske miljøbyrået
Nasjonalt knutepunkt
Norges knutepunkt er Miljødirektoratet.
Biblis kjernekraftverk
Byggestart var i 1969, og to trykkvannsreaktorer var i drift fra henholdsvis 1975 og 1977. Installert maksimal effekt var 2 525 MW, og årsproduksjonen i 2006 var på om lag 15,3 TWh elektrisk kraft. Anlegget ble stengt i 2011.
FC Rosengård
FC Rosengård (1970-2007: Malmö FF Dam, 2007-2013: LdB FC Malmö etter hovedsponsoren LdB) er en svensk fotballklubb. Laget er en ren kvinnefotballklubb, etter at laget i 2004 løsrev seg fra Malmö FF. Laget er et av de mest framgangsrike lag i svensk kvinnefotball, og er, sammen med Hammarby det eneste laget som har vært med i Damallsvenskan siden oppstarten i 1988. Laget har kommet blant de tre beste alle sesongene siden oppstarten, med unntak av 2006-sesongen, da de endte på fjerde, ett poeng fra tredjeplassen.
Historie
Malmö FF startet opp fotball for kvinner allerede i 1970, noe som anses som svært tidlig (det fantes klubber da, men de var unntaksvis kvinneavdelinger av storklubber på herresiden). Etter å ha annonsert i avisen, fikk man den 7. september dannet et kvinnelag. Malmö FF gikk i stor grad opp og ned i det lett kaotiske proto-nasjonale divisjonssystemet, fram til de i 1981 spilte i Damallsvenskan, avdeling sør. Etter å ha tilhørt toppen, men aldri helt nådd opp, lyktes laget i 1986 å vinne det første SM-gullet ved å slå Sunnanå SK i finalen i sluttspillet etter ferdig serie.
I 1988 ble Damallsvenskan til, og Malmö begynte med en tredjeplass både i serien og i sluttspillet. Deretter gikk Malmö FF gradene til andreplass (både serie og sluttspill) og i 1990 seier, både i serie og i sluttspill. Malmö vant også Svenska cupen det året. Malmö fulgte opp i 1991 med seier i serie og sluttspill, men lyktes ikke i cupen. Til gjengjeld vant laget Nordisk mesterskap for mesterlag det året. 1992 ble et hvileskjær i serien, og laget endte på tredjeplass. Imidlertid forsvarer MalmÖ FF Dam det nordiske mesterskapsgullet. I 1993 og 1994 vant laget serien (i 1993 ble sluttspillet sløyfet). I 1994 vant Malmö også det nordiske mesterskapet. Imidlertid var dette også det siste året (per februar 2010) at Malmö vant serien. Etter hederlige plasseringer i 1995 og 1996, vant Malmö FF cupen en siste gang i 1997. Imidlertid var Malmö stadig rett bak vinneren.
På 2000-tallet var Malmö fortsatt blant de bedre uten helt å få det til. I 2003 var laget i cupfinalen for tredje gang, og de tapte for første gang en cupfinale, mot Umeå IK. Umeå var regjerende mestre, og dermed ble Malmö FF kvalifisert til Mesterligaen i fotball for kvinner. Laget kom helt til semifinalen, der de tapte for 1. FFC Frankfurt etter å ha slått ut Kolbotn.
2004 ble en sportslig og økonomisk nedtur, men Formiga hentes inn som forsterkning. Dette viste seg å være nødvendig fordi halve stjernestallen forsvant året etter. På tross av at media spekulerte i nedrykk for den tradisjonsrike klubben, ble det en imponerende andreplass. Dette økte også publikumstallet, og sponsorer strømmet til. Dette gjorde at laget greide å fornye stallen. På tross av dette lyktes altså ikke Malmö FF å forsvare plassen, og fikk sin dårligste plassering med en fjerdeplass.
I 2007 byttet klubben navn til LdB Football Club, noe som impliserte at damelaget, som ble selvstendig, fikk 24 millioner SEK fordelt over åtte år. LdB skaffet seg da det nederlandske supertalentet Manon Melis, som ble en kjempesuksess for laget. Siden den tid har LdB ligget rett under gullkampen uten egentlig å greie å blande seg helt inn i den, men i 2010 var laget suverent, og gikk gjennom de første 19 seriekampene med bare to uavgjorte kamper. Dermed sikret man seriegull med tre kamper igjen av sesongen.
Argus 2
Argus 2 var en prøvesprengning av en atombombe under Operation Argus. Detonasjonen ble utført i Sør Atlanteren 30. august 1958. Bomben var på 2 kilotonn (8,4 terajoule).
Euryzeargyrea
Euryzeargyrea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Slekten er kjent fra Borneo og Sumatra.
Christmas Songs
Christmas Songs er et samlealbum med julesanger utgitt av Scandinavia i 1998.
Lachenus
Utbredelse
Slekten er utbredt i det nordvestlige Sør-Amerika.
Argus 3
Argus 3 var en prøvesprengning av en atombombe under Operation Argus. Detonasjonen ble utført i Sør Atlanteren 6. september 1958. Bomben var på 2 kilotonn (8,4 terajoule).
Liber historiae Francorum
Liber historiae Francorum («Boken om frankernes historie») er en anonym krønike fra 700-tallet om frankernes historie. Den første seksjonen er en sekundærkilde for den eldste frankiske historie i tiden til Markomer. Den gir en kort breviarum (sammendrag) av hendelser fram til tiden til de senere merovingske kongene. De påfølgende seksjoner i krøniken er en viktig primærkilde for den samtidige historien og gir en redegjørelse av slekten pipinidene i Austrasia før de ble den mer kjente kongeslekten karolinerne.
Agenda
Liber historiae Francorum er sedvanligvis datert til 727 grunnet en referanse mot slutten av det sjette året til Teoderik IV. Den gir et neustrisk perspektiv på tiden til rikshovmestre hvor fraksjonene til de store territoriale fyrstene kunne bli kontrollert og balansert av innviede legitimiteten til den merovingske kongen.
Liber Historiae Francorum har blitt undersøkt og fortolket av Richard Gerberding og senere av Rosamond McKitterick i History and Memory in the Carolingian World. Som en omfattende lest framstilling har den bidratt til innskjerpe en følelse av kulturell solidaritet hos de leserne som verket var skrevet for, imøtekomme deres fordommer og fremme deres politikk. For bokens agenda viser Fouracre og Gerberding (1996) at den støtter kongene til det merovingske dynastiet kun så langt som de hersket i henhold til rådgivningen til den øverste adelen. Aristokratiet på sin side støttet kongene kun så langt som de ikke strebet over sitt nivå.
Dens verdensbilde og verdi
Verket er en av flere nye historiebøker som ble skrevet på 700-tallet, og den ble kopiert og spredt i stor grad på 800-tallet. Den ga leserne (og lytterne) en dyp bakgrunn som plasserte frankerne fjernt fra Romerrikets kontekst, romernes verden er stort sett oversett, og isteden er den plassert solid innenfor den kristne gallo-romerske verden.
Fra verkets begynnelse gir den løfter om å fortelle opprinnelsen og dådene til de frankiske kongene og det frankiske folket. Den gir en mytisk opprinnelse ved at frankerne nedstammer fra en gruppe trojanske flyktninger som befant seg selv på nordkysten av Svartehavet og derfra bevegde seg over den donauske slette til Rhinland. I denne mytiske opprinnelsen støtter verket seg tungt på Historia Francorum («Historien til frankerne») som ble skrevet av den gallo-romerske biskop Gregorius av Tours (død 594). Liber historiae Francorum sammenfatter, tidvis korrigerer og går parallelt med framstillingen til Gregorius. De siste elleve kapitelene, 43-53 i Bruno Kruschs utgave, presenterer derimot en uavhengig redegjørelse av hendelsene i Frankerriket på 600- og tidlig på 700-tallet. Av den grunn har verket stor verdi for moderne historikere ved at den dekker en tidsepoke som ikke eksisterer i noen annen kilde.
Kapittel 43 begynner i sammendragets form med et forsøk fra den pippiniske rikshovmesteren Grimoald den eldre å ta makten i det østlige frankiske riket Austrasia. Det avsluttes med Grimoald ble drept ved tortur av Klodvig II som styrte Neustria, den rivaliserende, vestlige riket i Frankerriket. Om Klodvig II sier kapittel 44:
Resten av dette kapittelet og begynnelsen av neste strekker seg ut mellom Klodvigs død, vanligvis datert til slutten av 650-tallet, og til tiltredelsen til Teoderik III, vanligvis datert til 673, det fireårige styret til «guttekongen Klotar».
Kapittel 45 og videre gir en fiendtlig framstilling av rikshovmesteren Ebroin av Neustria. I kontrast til beskrivelsen av Klodvig II sitert over, har forfatteren ingenting annet enn lovprisning av Kildebert III, som han beskriver som «en berømt mann», «den strålende herre fra det gode minne», og «den rettferdige konge». Det avsluttende kapittel dekker hovedsakelig Karl Martell.
Liber historiae Francorum ble den fremste kilden til fortsettelser av Fredegars krønike (et frankiske verk skrevet antagelig i Burgund og til tross for tittelen av en anonym forfatter). På samme vis Liber historiae Francorum i dens første del forteller parallelt til Gregorius' Historia Francorum, støtter denne krøniken seg tungt på Liber historiae Francorum.
Even Ruud
Even Ruud (født 22. juli 1947) er en norsk professor og psykolog.
Han er professor ved Institutt for musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo samt professor 2 i musikkterapi ved Norges musikkhøgskole.
Ruud er bosatt i Oslo.
Piet Swerts
Piet Swerts (født 14. november 1960 i Tongeren) er en belgisk komponist, pianist og dirigent.
Slaget ved Nola (215 f.Kr.)
Det andre slaget ved Nola ble utkjempet i 215 f.Kr. mellom Hannibals hær og en romersk hær under Marcus Claudius Marcellus. Det var Hannibals andre forsøk på å ta Nola. Han hadde mislyktes året før. Han ble igjen slått tilbake, men gjorde et nytt forsøk året etter.
Johannes Hin
Johannes «Johan» Jozef Antonius Hin (født 3. januar 1899 i Haarlem død 29. juni 1957 i Haarlem) var en nederlandsk seiler som deltok under OL 1920 i Antwerpen og OL 1924 i Paris.
Hin ble olympisk mester i seiling med den nederlandske båten Beatrijs III som vant klassen 12 fot jolle foran Boreas. Mannskapet på båten besto av Cornelis Hin og hans sønner, Johannes- og Franciscus Hin. Det var kun to båter, begge fra Nederland, som konkurrerte i denne klassen.
Verdensreligionenes parlament
Verdensreligionenes parlament (engelsk Parliament of the World's Religions) er et møte mellom folk fra ulike religioner som første gang ble holdt i 1893 i Chicago, Illinois, USA.
Representanter fra mange av verdens religioner og religiøse bevegelser deltok i konferansen i 1893. Særlig oppmerksomhet blant deltagerne vakte buddhisten Anagarika Dharmapala (en person som spilte en viktig rolle i kampen mot kolonimakten i India og Sri Lanka), og hinduen Vivekananda (som var tilhenger av en reformbevegelse i hinduismen).
Konferansen vakte betydelig interesse i Europa. Konferansens dokument ble utgitt i to bøker som ble oversatt til svensk i 1894.
En jubileumskonferanse ble arrangert i 1993. Siden har det blitt holdt konferanser i Cape Town i Sør-Afrika i 1999 og i Barcelona i Spania i 2004. i 2007 samt i Melbourne i Australia i 2009.
Chevalioidea
Gruppen har bare en familie, som igjen består av 2 slekter med 14 arter. Slekten Chevalia har tidligere vært plassert i familien Isaeidae, men dette er ikke anerkjent i den nyeste taksonomien.
Gruppens taksonomi
Gruppen ble systematisert på ny i 2013. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Kunståret 1880
Kunståret 1880 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1880.
Dødsfall
|| kirkemaler (murmaler) ||align=center| ||align=center| 1797 ||
Albas vannkraftverk
Albas vannkraftverk er et vannkraftverk i Frankrike. Den demmer opp øvre Lot, en stor bielv til Garonne. Anlegget ligger i Albas kommune noe vest for Cahors, og sør i departementet Lot i den sørlig-sentrale delen av landet, region Occitanie.
Sametingsvalget 1989
Sametingsvalget 1989 var det første sametingsvalget, og ble gjennomført 10. og 11. september 1989 i 13 valgkretser. Hver valgkrets hadde tre mandater uansett kretsens størrelse. Det var 5 505 stemmeberettigede. For å kunne stemme måtte man ha alminnelig stemmerett ved kommunestyrevalg i sin stemmekrets. I tillegg måtte man ha registrert seg i Samemanntallet. Registreringen til Samemanntallet startet 16. januar 1989, og ble avsluttet 1. mai. Totalt var det 48 godkjente lister. Deltagelsen av det nasjonale partiene var omstridt. Noen mente at Sametinget burde holdes fri for tradisjonell partipolitisk drakamp. Andre framhevet betydningen av at partiene ville sette samepolitiske saker på sin dagsorden. NRK Sami radio begrenset sin vaklgsending til fire partier: Arbeiderpartiet, Norske Samers Riksforbund, Kristelig Folkeparti∕Senterpartiet og Høyre.
Antallet godkjent stemmer var 4 134 ( 75,1% oppslutning ). Norske Samers Riksforbund fikk flest mandater, med Arbeiderpartiet som nest største parti. De øvrige mandatene representerte enkeltlister.
Isar kjernekaftverk
Årsproduksjonen i 2007 var på om lag 19,0 TWh elektrisk kraft, mens den i 2018 var redusert til 11,5 TWh.
Biggles’ testamente
Biggles' testamente er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1992.
Gaius Terentius Varro
Gaius Terentius Varro var en romersk konsul og kommandant. Sammen med sin kollega, Lucius Aemilius Paullus, var han kommandant i slaget ved Cannae under den andre punerkrigen i 216 f.Kr. mot den karthagenske generalen Hannibal. Slaget ble et knusende romersk nederlag.
Før han ble konsul hadde han vært praetor i 218 f.Kr. Han ble valgt til prokonsul i Picenum fra 215 til 213 f.Kr.. I 208–207 f.Kr. holdt han Etruria som propraetor mot Hannibals yngre bror Hasdrubal. Han reiste til Afrika i 200 f.Kr. som ambassadør.
Nordsjøveien
Nordsjøveien eller Nordsjøruten er navn på de veistrekningene fra sørlandskysten til Jæren som samlet gir mest nærhet til havet, rimelig kjørbare veier og turistopplevelser av skiftende landskap og natur.
Veiene går stort sett parallelt til Europaveien, men går innom steder som Lista, Jøssingfjord og jærstrendene. Ytterligere avstikkere er godt markert, men deler av en sløyfe går i noen tilfeller på veier som ikke er egnet for større kjøretøyer, som derfor bør kjøre samme veg i begge retninger (Lindesnes, f.eks.).
Fotturister har et tilsvarende tilbud med Nordsjøløypa.
Jerzy Kosiński
Jerzy Kosiński (født: 14. juni 1933, død 3. mai 1991) var en polsk-amerikansk forfatter.
Marit Jordanger
Marit Jordanger (født 25. juli 1980) er en tidligere norsk fotballspiller som representerte Trondheims-Ørn. Hun har tre cupmesterskap (1998, 2001, 2002) og tre seriemesterskap (2000, 2001, 2003) med Trondheims-Ørn.
Svømming under EM i svømmesport 2016 – 50 meter bryst menn
Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens-, europa- og mesterskapsrekord som følger:
Forsøksheat
Forsøksheatene ble avholdt den 20. mai kl. 11:07.
Finale
The final was on 21. mai kl. 17:43.
Dinah Eckerle
Dinah Eckerle (født 16. oktober 1995 i Leonberg) er en tysk håndballmålvakt, som spiller for den tyske klubben og det tyske kvinnelandslaget.
Bessemerprosess
Bessemerprosess (patentert 1855 av Henry Bessemer i Sheffield, England) er en teknikk for foredling av metall, mye brukt i norske jernverk.
Teknikken var kjent i Kina på 1200-tallet, og innebærer fjerning av urenheter i jernet gjennom oksidering, ved at luft blåses gjennom det smeltede jern og forårsaker temperaturøkning som vedlikeholder smeltetilstanden.
En Bessemer-konverter er en beholder med 8 til 30 tonn kapasitet (vanligst er 15 tonn). Råmateriale tilføres via en skråstilt toppåpning, der man også tar ut det faste avfallet (slig) som silisium, mangan og karbon. I omdannelsen vil luft presses inn fra bunnen via luftkanaler, tuyères. Beholderen er innvendig belagt med leire eller dolomitt (av og til kalksten eller magnesitt), avhengig av om det er henholdsvis lav eller høy gehalt av fosfor i råmaterialet. Ferdiggraden i omdanningen ble anslått ved å observere flammen, i senere tid ved fotoelektriske metoder. Etter ferdig omdanning (ca. 20 minutt) ble det tilsatt speiljern (et jern-karbon-mangan stoff) for å gi de ønskede egenskaper i stålet, som så tømmes over i former.
Bessemerprosessen avløste teknikker der man (før 1700) varmet opp 1 del råjern med 3 deler kull i ukeslange perioder. På 1700-tallet brukte Benjamin Huntsmans (også fra Sheffield) mindre modifikasjoner som ga et bedre stål. Bessemer reduserte tidsbruk til en halv time, brukte langt mindre kull (til å smelte råjernet) og oppnådde å få kostnadene redusert til £7 pr tonn, en dramatisk lavere pris som hadde store ringvirkninger i industrien.
Bessemerprosessen avgikk utover 1900-tallet, i USA sist i 1968. Den ble avløst hovedsakelig av Linz-Donawitz-prosessen, som ga bedre kontroll bl.a. med fosfor-behandlingen.
En av Storbritannias siste eksempler på en fungerende Bessemer-konverter (fra Workington i Cumbria) er fortsatt på utstilling i Kelham Island Museum i Sheffield.
Locknesjön
Locknesjön er en innsjø sør for Brunflo i Östersund kommune, Jämtland, Sverige. Innsjøen har et overflateareal på 26,5 km², og ligger 328 meter over havet.
Khlamys
Khlamys, også skrevet klamys og chlamys, på gammelgresk χλαμύς, også kalt efaptis (ἐφαπτίς), var en knelang kappe for menn i det gamle Hellas. Slike kapper ble laget av et firkantet stykke, ofte grovt ulltøy, gjerne kantet med en bord og festet på den venstre skulderen med en fibula (spenne). Den korte, lette kappen ga stor bevegelsesfrihet og ble særlig båret av reisende, jegere, krigere og ryttere. Khlamys kunne bæres over en kort kjortel (khiton) eller alene som eneste plagg.
Kappen var laget av klede eller endog filt av ull og andre dyrehår. Den bar gjenrne dekorasjoner i form av kantebånd eller broderier langs kantene.
Iwakurojima-broen
Iwakurojima-broen er en skråkabelbro i Japan. Det lengste spennet i midten er 420 meter og totallengden er 790 meter. De to andre spennene er på 185 meter. Pilarene er 148,1 meter høye. Broen som er en del av Seto-Chuo-motorveien ble åpnet i 1988, den ligger like sør for den nesten identiske Hitsuishijima-broen.
Broen er i to nivåer med og både en vei- og en jernbanebro, med en firefelts motorvei øverst og dobbelspor jernbane under.
Island under OL
Island deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1912 i Stockholm, men deltok ikke igjen før under Sommer-OL 1936 i Berlin og har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. Island deltok første gang i vinterlekene under Vinter-OL 1948 i St. Moritz, og har siden deltatt i alle vinterlekene unntatt Vinter-OL 1972 i Sapporo.
Sammen igjen (Scandinavia-album)
Sammen igjen er et musikkalbum utgitt av Scandinavia i 1996. Det siste sporet på plata er gruppens store hit «Ut mot havet».
Cambeyrac-demningen
Cambeyrac-demningen er en demning med et vannkraftverk i Frankrike. Den demmer opp elva Truyère helt nederst, like før den munner ut i Lot, som igjen er en stor bielv til Garonne. Anlegget ligger i Brommat kommune, litt nord i departementet Aveyron i den sørlig-sentrale delen av landet, region Midi-Pyrénées.
Operatør er Electricite de France (EDF).
István Bata
István Bata (født 5. mars 1910 i Tura, død 17. august 1982 i Budapest) var en ungarsk militæroffiser (generalløytnant) og politiker. Han var Ungarns forsvarsminister mellom 1953 og 1956. Under den ungarske revolusjonen i 1956 delte han Budapest inn i tre militære distrikter og ga sine styrker ordre om å beseire revolusjonen. Den 26. oktober ble Bata oppsagt fra alle sine oppgaver. Tre dager senere rømte han til Sovjetunionen. Han forhandlet med János Kádár og ønsket å organisere et militært diktatur etter opprørets fall. Den 16. november ble Bata ekskludert fra partiet på grunn av sin stalinistiske fortid. Senere vendte han tilbake til Ungarn, hvor han jobbet for BKV. Bata døde 72 år gammel i 1982.
DR-DOS
DR-DOS et operativsystem for PC-er, opprinnelig utviklet av Gary Kildalls Digital Research og basert på CP/M-86. På slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet konkurrerte DR-DOS med Microsofts MS-DOS.
Jay Lynch
Jay Lynch (født 7. januar 1945 i New Jersey, død 5. mars 2017 i Candor) var en amerikansk tegneserietegner som spilte en nøkkelrolle i utviklingen av undergrunnstegneseriene med blader som Bijou Funnies og andre titler. Hans serier er tidvis signert «Jayzey Lynch». Han har bidratt til MAD og har siden 2008 bidratt innenfor barneboklitteraturen.
Liv og karriere
Lynch best kjente tegneseriefigur var en mann og hans menneskelignende katt, Nard n' Pat. En relativ tradisjonelt tegnet serie, men preget av undergrunnstegneserienes mangel på respekt for sosiale tabuer. Han tegnet serien Phoebe and the Pigeon People i 17 år sammen med Gary Whitney som ble trykket i avisen Chicago Reader på 1970- og 1980-tallet. Disse har også blitt samlet i en egen bok.
Fra 1968 ble Lynch også en betydelig bidragsyter til tyggegummifabrikanten The Topps Companys ulike serier av samlekort og andre humorprodukter fra samme selskap. På 1980-tallet ble det utgitt flere utgaver av Bijou Funnies som en bok, eksempelvis The Best of Bijou Funnies. I løpet av 1990-tallet begynte han å skrive for humormagasinet MAD.
Lynchs barnebok, Otto's Orange Day (Toon Books, 2008), var et samarbeid med avisen Syracuses politiske tegner Frank Cammuso. Boken handlet om katten Otto som møter en magisk ånd og får innvilget sitt ønske: å gjøre hele verden oransje.
Et annet samarbeid, Mo and Jo Fighting Together Forever, gjorde Lynch sammen med Dean Haspiel, og ble også utgitt av Toon Books høsten 2008. Det var en form for satire på amerikanske superhelter.
Jay Lynch var hovedoppslag i The Comics Journal #114 (februar 1987) med et omfattende intervju: «Jay Lynch and the Free Exploration of Ideas: An Interview», som dekket hans liv og karriere i detalj, og tegnet selv en karikatur av seg selv for omslaget.
Yoshima-broen
Yoshima-broen er en fagverksbro i Japan. Det lengste spennet er 246 meter og totallengden er 847 meter. Broen er en del av Seto-Chuo-motorveien og ble åpnet i 1988.
Great Seto Bridge
Liste over Libanons presidenter
Dette er en liste over Libanons presidenter. Selv om det ikke er spesifikt skrevet i konstitusjonen, har en muntlig enighet kjent som Nasjonalpakten (al-mithaq al-watani), besluttet i 1943, resultert i at tittelbæreren har vært maronittkristen i hver eneste valgperiode siden den gang. Flere av presidentene før 1943 kom fra ikke-maronittiske sekter, selv om de var kristne.
Presidenten velges av Det libanesiske parlamentet for en seksårsperiode. Teoretisk sett kan han bli valgt av et simpelt flertall, men i praksis blir han normalt valgt ved en oppnåelse av konsensus mellom landets politiske fraksjoner.
Peloponneskrigen
Peloponneskrigen var en serie av konflikter mellom det athenske sjøforbundet, og det peloponnesiske forbundet, ledet av Sparta. Krigen ble dokumentert av Thukydid, en athensk general og historiker, i hans verk Historien om Peloponneskrigen. De fleste av Aristofanes komedier ble skrevet under denne krigen, og setter et komisk preg på generalene og hendelsene. Peloponneskrigen er vanligvis knyttet til krigen som startet i 431 f.Kr. I denne artikkelen blir også krigen som startet i 460 f.Kr. tatt med. Den lange krigen, fra 431 f.Kr., varte i 27 år, med en 6-årig fredsavtale i midten. Konflikten endte med at Athen overga seg til Sparta i 404 f.Kr.
Mange historikere deler den lange krigen inn i tre faser – den arkhidamiske krig (etter den spartanske feltherren, politikeren og kongen Arkhidamos II ) fra 431-21; ettervirkningene av Nikiasfreden og den sicilianske ekspedisjon fra 421-13 og den andre krigen fra 413-04 f.Kr. – med hver sine årsaker. Dette blir også gjort i denne artikkelen.
Bakgrunn
Ifølge Thukydid var årsaken til krigen «frykten for den økte makten til Athen» i midten av det 5. århundre f.Kr.. Etter at en koalisjon av greske stater forhindret en invasjon av perserne, gikk flere av disse statene sammen i 477 f.Kr.og dannet det athenske sjøforbundet, i et forsøk på å danne en flåte som kunne stå i mot et persisk angrep. Athen, den største sjømakten i forbundet, tok ledervervet i forbundet og utnevnte finansoffiserer til å iaktta dets skattekammer, som lå på øya Delos, hovedkvarteret til forbundet. I løpet av de neste tiårene klarte Athen, gjennom sin store innflytelse, å konvertere forbundet til et athensk imperium. Dette skapte misnøye blant enkelte medlemmer, like mye som det gledet andre.
Den umiddelbare årsaken til krigen innebærer flere athenske handlinger som påvirket Spartas allierte, spesielt Korint. Den athenske marinen involverte seg i en tvist mellom Korint og Korfu, der de forhindret Korint i å invadere Korfu i slaget ved Sybota, og der de beleiret den korintiske kolonien Poteidaia. I tillegg førte krangelen om bystaten Epidamnus til en ytterligere spenning mellom det attiske forbundet (Athen og dets allierte) og det peloponnesiske forbundet (Sparta og dets allierte). Det athenske riket la også økonomiske sanksjoner over Megara, en alliert av Sparta. Disse sanksjonene, kjent som den megarske forordning, ble i stor grad oversett av Thukydid, men moderne historikere har pekt på at det måtte ha vært katastrofalt for megarerne å få handelsnettverket til det velstående Athen kuttet av. Denne forordningen var trolig en større katalysator for krigen enn det Thukydid og andre antikke forfattere har ment.
Krigen 460-457 f.Kr.
Den første krigen brøt ut mens Athen var i krig mot perserne. Konflikten begynte med at Megara meldte seg ut av det peloponnesiske forbundet og gikk i allianse med Athen. Dette førte til at Korint, som også var medlem av forbundet, kom i konflikt med Athen. Sammen med andre medlemmer av det peloponnesiske forbundet gikk Korint i krig mot Athen. Sparta var på denne tiden svekket på grunn av et helotopprør som hadde kommet i kjølvannet av jordskjelvet i 469 f.Kr. Av den grunn var spartanerne lite villige til å delta i en krig, men etter som krigen gikk dårlig for Korint og dets allierte, ble Sparta tvunget inn i krigføringen.
Med Sparta i føringen foretok det peloponnesiske forbundet en ekspedisjon i Midt-Hellas i 457 f.Kr., der de blant annet tok kontrollen over oraklet i Delfi. På denne tiden hadde Athen sluttet fred med perserne i Kalliasfreden, og var kampklar med full styrke mot det spartanske angrepet. Det gikk imidlertid ikke Athens vei, da de tapte stort i slaget ved Tangara i 457. Sparta på sin side, som ikke ønsket en direkte konfrontasjon med Athen, utnyttet ikke seieren, og vendte heller hjemover.