cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kapere fra Dunkerque
Åttiårskrigen
Dunkerque ble ofte brukt som havn for spanske galjoner som fraktet penger og mannskaper til den Flamske hæren for de Spanske Nederlandene, og admiral-løytnant Philips van Dorp gjorde frem til 1637 ingen stor hindring for dette. Det var grenser for hvor store transportene kunne være og da ruten over land ble avskåret av franskmenne, prøvde man å bryte denne med en armada i 1639. Dette ble forhindret av den nye øverstkommanderende Maarten Tromp som drev armadaen til ankerplassen ved Downs. I det påfølgende slaget ved Downs deltok også kapere fra Dunkerque, og selv om den spanske flåten nesten ble tilintetgjort greide de fleste kaperne å unnslippe. Etter dette ble kapernes framferd verre, spesielt etter at de var blitt erklært fredløse etter 1641, det var fritt frem for alle å angripe dem – om de hadde kaperbrev eller ikke. For de største krigsskipene ble belønninger på opptil 30 000 gylden utlovet.
Bortsett fra rundt tredve kongeskip hadde private redere cirka sytti kaperskip som brukte Dunkerque som base. Den eneste måten for nederlandske skip å ferdes noenlunde trygt i Den engelske kanal på var i konvoi. Kaperne begynte til og med å gjøre omveien rundt Skottland utrygg. Staten-Generaal avgjorde at det var på tide å stoppe kaperne, og ga admiral-løytnant Maarten Tromp ordre om å blokkere kapernes havner. Samtidig inntok Ludvig XIII med sin hær først Grevelingen (29. juli 1644), deretter fortene 10. juli 1645 og 11. oktober 1646 Dunkerque. Frem til fredsavtalen ble underskrevet i Münster i 1648 kunne kaperne nå kun operere fra Oostende.
I fransk tjeneste
Frem til den fransk-nederlandske krigen var det rolig, men fra 1662 ble den tidligere partneren Frankrike fienden, og fikk landet helt og holdent herredømme over Dunkerque da det kjøpte byen av Karl II av England. Allerede i 1672 ble under Ludvig XIV igjen kaperbrev utstedt mot republikken De forente Nederlandene. Kaperne kom denne gangen ikke bare fra Flandern, men også fra Zeeland og Holland. En av kaperne Jean Bart (Jan-Bart) ble senere en fransk sjøhelt. Han brøt i 1691 gjennom den nederlandske blokaden av Dunkerque, og i 1694 og 1695 avverget han angrep fra den kombinerte engelsk-nederlandske flåten. Hans største prestasjon var at han greide å gjenerobre en flåte som transporterte korn og lose den trygt tilbake til havnen i Dunkerque i 1694 da hungersnød truet det franske folk. At Jean Bart var mer en militær enn en kaper ble bekreftet da han i 1698 ble utnevnt til kommandant over en eskadre. Etter at et antall private kaper-rederier hadde blitt overtatt av republikken i 1697, ble trusselen, som kaperfarten var, sterkt redusert.
Demonata
Bøkene (utgitt til nå):
Kronologisk rekkefølge :
Li Junsheng
Li Junsheng (født 19. januar 2000) er en kinesisk handikappet svømmer, som konkurrerer i klassene S4 og S5. Han har cerebral parese, en diagnose han fikk da han var ett år gammel.
Idrettskarriere
Huang deltok ved Paralympiske sommerleker 2016, der han vant én gullmedalje. Han vant 100 meter bryst i klassen SB4, med tiden 1:35,96. Han deltok også på 200 meter fri, men der nådde han ikke finalen.
Jacques Dubochet
Jacques Dubochet (født 8. juni 1942) er en sveitsisk biofysiker og nobelprismottaker. I 2017 ble Dubochet tildelt Nobelprisen i kjemi, sammen med Joachim Frank og Richard Henderson, «for utvikling av kryoelektronmikroskopi for høyoppløsende strukturbestemmelse av biomolekyler i løsning»
David Lean (friidrettsutøver)
David Lean (født 22. august 1935) er en australsk friidrettsutøver.
Han representerte Australia under Sommer-OL 1956, hvor han tok sølv på 4 × 400 meter stafett. Han løp også hekkeløp.
Chevrolet Monte Carlo
Chevrolet Monte Carlo er en bilmodell fra amerikanske Chevrolet. Monte Carlo ble lansert i 1970, og er i dag inne i sin sjette generasjon. Alle Monte Carlo-modeller har vært todørs coupé-modeller.
Monte Carlo har også vært en av General Motors' største suksesser i racing, særlig i NASCAR.
Bente Bratlund
Bente Bratlund (født 12. mars 1952 i Bergen) er en norsk forfatter. Hun har skrevet barnebøker, romaner og dikt.
Bratlund vokste opp på et småbruk i Os i Hordaland, tok lærerutdanning på Stord lærerskole, og studerte siden et år drama i Bergen. Hun arbeidet deretter som lærer i ungdomsskolen, og var også et år journalist i lokalavis. Hun har siden 1992 vært forfatter på heltid; hun holder skrivekurs, reiser rundt med opplesing/lyrikkprogram, og besøker skoler. Skriver seriebokserien Hav og himmel.
Bente Bratlund har også utgitt bøker under navnet Bente Bratlund Mæland.
Hat
Hat kan være personlig eller kollektivt, og kan være en drivkraft for en rekke handlinger og konflikter, blant annet vold, rasisme og terror. Hat er også et viktig element i propaganda, for eksempel når politiske krefter skal bygge opp fiendebilder og motivere til krig.
Ordet kommer fra det norrøne hatr.
Kevan Gosper
Kevan Gosper (født 19. desember 1933) er en australsk friidrettsutøver.
Han representerte Australia under Sommer-OL 1956, hvor han tok sølv på 4 × 400 meter stafett.
Brunla
Brunla eller Brunlaug er en herregård i Tanum sogn i Larvik kommune. Den har gitt navn til lenet og amtet av samme navn og det tidligere herredet Brunlanes.
I skriftlige kilder er gården første gang nevnt i 1376. Nikolas Galle, riksrådsmedlem i 1392, bodde der. Svigersønnen Markvard Bukk fra Pommern, og hans sønn Olav Bukk hadde også høye nasjonale embeder; Olav ble høvedsmann på Akershus festning. I 1438 ble Brunla gård plyndret av Hallvard Gråtopps opprørere. Den var da setegård til Markvards enke, fru Sigrid Niklasdotter Galle. Den danske fogden Jusse Jacobson bodde der også, og måtte gjemme seg med familien i Tanum kirke like ved. («Hallvard Ketilsson fra Hjartdal anklages for, sammen med Hallvard Gråtopp, å ha overfalt Jusse Jacobson med kone og barn på Brunla og i Tanum kirke på Brunlanes.» )
Mihomuseet
Miho Museum er et japansk kunstmuseum nær byen Koka i prefekturet Shiga. Museet ble grunnlagt av Mihoko Koyama (1910-2003), som var arving til det familieeide tekstilselskapet Toyobo og en av sin samtids rikeste kvinner i Japan, og ble åpnet i 1997. Hun var grunnlegger av den religiøse bevegelsen Shinji Shūmeikai.
Kunstsamlingen
Mihomuseet har en omfattende samling av klassisk kunst fra forskjellige kulturer i Asia, Egypt, Hellas og Roma, til stor del basert på innkjøp på det internasjonale kunstmarked på 1990-tallet.
Bygningen
Museets arkitekt I. M. Pei hadde tidligere tegnet et høyt frittstående klokketårn i Shumeis åndelige sentrum ved landsbyen Misono, innen synsvidde fra museet. I.M. Pei ble også engasjert for museet, som han utformet konsepsjonelt på basis av Fortellingen om ferskenblomstkilden av den kinesiske dikteren Tao Qian. Museet ligger i fjell- og skoglandskap og er innbygd i en fjelltopp. Om lag tre fjerdedeler av bygningsvolumet på 17.400 m2 ligger undergrunns. Bygningen er interiørt og eksteriørt kledd med en beige kalkstein fra Magny Doré i Frankrike, samme stein som Pei tidligere benyttet for inngangslokalene i Louvre. Taket består av glass og stålrør i en konstruksjon basert på triangulære former.
I likhet med Fortellingen om ferskenblomskilden nærmer besøkere seg museet ved å passere først en lund med ferskentrær og deresster en tunnel, som går gjennom en nærliggende ås. Tunnelen munner ut i en hengebro, opphengt på den ene siden, som leder over en dyp ravine til den åsen der museet ligger. Museet er bygd ved at en stor del av åsen er løftet bort, bygningene konstruert og jord deretter lagtpå ighen og blitt beplantet med opprinnelig vegetasjon. Bare mindre yter er eksponerte mot sider og oppad.
Brunla
Opprørsflokken dro videre mot Oslo mens de, ifølge Olav Bukk i 1439, «rofuæde badhæ kirkiur oc min nadighe herræ konungens almughe, slogho oc gripo dandæmen oc trugadhe lærdæ oc leiktæ, swa wæl rikæ som fatikæ, quinnor som men». Olav Bukk klarte å drive flokken tilbake ved hjelp av «Svarte Jöns», den tidligere høvedsmannen på Akershus.
Olav Bukks datter Katarina ble gift med riksråden Hartvig Krummedike, og bodde på gården.
Senere ble gården til dels vanskjøttet, og inngikk i godssamlingen Larvik grevskap. En av brukerne var generalmajor Otto Henrik Schleppegrell, far til Friderich Adolph Schleppegrell. Familien Schleppegrell bodde der fra 1760 til 1808. Amtmannen Fredrik Wilhelm Wedel-Jarlsberg bodde der på festekontrakt fra 1816, og fikk skjøte i 1843. Familien Wedel-Jarlsberg solgte eiendommen i 1878.
Canada under Vinter-OL 1976
Canada under Vinter-OL 1976. Femtini sportsutøvere, trettiåtte menn og tjueen kvinner, fra Canada deltok i åtte sporter, aking, alpint, bobsleigh, kunstløp, langrenn, kombinert, hurtigløp på skøyter og skihopping under Vinter-OL 1976 i Innsbruck i Østerrike. Canada kom ellevteplass med en gull-, en sølv- og en bronsemedalje. Dave Irwin var Canadas flaggbærer under åpningsseremonien.
Afrikamesterskapet i fotball for kvinner
Afrikamesterskapet i fotball for kvinner arrangeres av CAF, og har til hensikt å finne ut hvilket av CAFs medlemsland som er best i kvinnefotball. Det er blitt arrangert ni afrikamesterskap, og åtte av dem er vunnet av Nigeria.
De to første arrangementene ble spilt til og med finalen med hjemme- og bortekamper, og hadde derfor ingen arrangørland. Fra 1998 ble det både arrangørland og toårlige arrangement. Med arrangørland kom også bronsefinalen. En av grunnene til denne forandringen kan ha vært en stadig økende interesse. Det var langt flere land som meldte sin interesse for kvinnefotball og dermed Afrikamesterskapet før 1998 enn tidligere, og det ble arrangert kvalifiseringsrunder og gruppespill fra og med dette Afrikamesterskapet.
Et stort problem med Afrikamesterskapet er imidlertid at flere landslag trekker seg i siste liten. Senest i 2010-mesterskapet trakk to lag seg fra innledende kvalifisering. Imidlertid har det bare skjedd én gang – i 1998 – at et lag har trukket seg fra mesterskapet etter å ha bli kvalifisert. Mosambik trakk da laget. I tillegg trakk Gabon seg som arrangør i 2006, og trakk også laget, men det fikk ingen innvirkning på antallet lag i mesterskapet, da det skjedde så tidlig at det ble korrigert i andre kvalifiseringsrunde.
Deltakelse i Afrikamesterskapet
Nedenfor følger en oversikt over de enkelte landenes deltakelse i Afrikamesterskapet:
Solør-Arbeideren
Solør-Arbeideren var en norsk avis som kom ut i Åsnes i Solør i Innlandet noen måneder i 1935. Den var talerør for Norges Kommunistiske Parti.
Asbjørn Enger var redaktør til april. Deretter overtok Oscar Lindberget redaktørvervet. Forretningsførere i avisen var først K. Stensberg, deretter Tobias Skjøthaug.
Avisen fikk et kort liv. Siste nummer kom 19. juli 1935.
Lillo
Lillo er en liten tettbebyggelse i Østre Toten. I dag framstår Lillo som en «satellitt» til Lena, men Lillo var fra ca. 1880 til tidlig på 1900-tallet et av de største tettstedene på Toten. Etter at det på 1880-tallet ble bygd nye «chausseer» i retning Minnesund, Reinsvoll, Kapp og Gjøvik, ble Lillo et svært viktig vegkryss. I Lillos glansperiode var det flere butikker, kafeer og håndverkere her. Stedet hadde også legekontor, meieri, poståpneri, apotek og lensmannskontor, i hovedsak bygd på garden Alstads grunn. Alt fra 1720-åra hadde det imidlertid vært et landhandleri ved Lillo, først i Kuskestuggua, fra ca. 1800 på Kremmerbakken.
Nå (2007) er det kun en kjolebutikk, et advokatkontor og en liten verktøyforretning igjen på Lillo. Stedet ble svekka da stasjonsbyen Lena ble bygd opp, fra 1902. Lillo fikk ingen stasjon på den nye Skreiabanen. Langs vegnettet beholdt Lillo imidlertid sin sentrale plassering. Fylkesvei 33 fra Minnesund til Gjøvik passerer igjennom tettstedet. I rundkjøringa ved Lillo begynner motorvegparsellen i retning Gjøvik. Lillo har også god bussforbindelse, med holdeplass for Ringruta og ekspressbuss til Gardermoen og Oslo.
Pilegrimsleden går dessuten gjennom tettstedet, som ligger bare 500 meter fra Hoff kirke. Det er også et gammelt rettersted på Lillo, Alstadhaugen.
Stedsnavnet Lillo er fra slutten av 1800-tallet. Det er nevnt i 1875-folketellinga som navn på et landhandleri. Dette opprinnelige Lillo ga seinere navn til tettstedet. Det er sannsynlig at Lillo er et oppkallingsnavn, trulig etter den gamle storgarden Lillo i Aker. Seinere har Lillo på Toten indirekte gitt navn til gruppa deLillos. Lars Lillo-Stenbergs bestefar, kunstmaleren Paul Lillo-Stenberg, var oppvokst på Lillo og tok derfor dette som del av sitt etternavn.
I 2011 har Østre Toten kommune innført veinavn og husnummer i hele kommunen, så det er mange som har nytt veinavn og nummer, og ikke bare "Lillo" som adresse i tillegg til 2850 LENA.
Magdeburgs domkirke
Magdeburgs domkirke (tysk: Magdeburger Dom), offisielt Katedralen for helgenene Mauritius og Katharina (tysk: Dom zu Magdeburg St. Mauritius und Katharina) er en protestantisk katedral i Tyskland og den eldste gotiske katedral i landet. Den er den tidligere katedralen for erkebispedømmet Magdeburg i delstaten Sachsen-Anhalt. Den inneholder Otto den stores grav. En av dens kirketårn er 99,25 meter høyt og det andre er 100,98 meter. Totalt sett utgjøre dens høyde til 104 meter, noe som gjør den til en av den til en av de høyeste katedralene i østlige Tyskland. Katedralen er likeledes landemerke for byen Magdeburg. Siden reformasjonen har katedralen vært den evangeliske sogne- og biskopskirken.
Longman
Longman er et britisk forlag. Det ble grunnlagt i 1724.
Magdeburgs domkirke
Den første kirken på stedet var en klosterkirke som i 937 ble viet til helgenen Mauritius. Klosterkirken ble etter hvert bygget om til en romansk basilika som ble ødelagt i en bybrann 1207. I 1209 ble den gotiske katedralen påbegynt, et arbeid som varte over 300 år – tårnene sto først ferdig i 1520. Til tross for at kirken ved flere anledninger er blitt plyndret inneholder den rike kunstskatter fra antikken til moderne tid.
LASIK
LASIK, som er akronym for LAserassistert in Situ Keratomileusis, er et kirurgisk inngrep på øyets hornhinne for å korrigere synsfeil. Inngrepet utføres ved hjelp av en såkalt excimer laser. Ved hjelp av denne fjerner oftalmologen (øyenlegen) et ytterst tynt lag av vev fra hornhinnen, typisk noen titalls mikrometer tykt, slik at krummingen på hornhinnen endres. Målet med operasjonen er at pasienten skal oppnå godt syn uten å måtte bruke briller eller kontaktlinser. Denne metoden for synskorrigerende kirurgi ble lenge foretrukket fremfor andre metoder som PRK og LASEK, ettersom den medfører noe mindre ubehag for pasienten de første dagene etter operasjonen, og en raskere rekonvalesens. Imidlertid har forskjellige typer overflatebehandlinger, som cTEN, PRK og LASEK, de siste årene økt i popularitet, hovedsakelig på grunn av en betydelig mindre risiko for komplikasjoner under og etter operasjonen sammenliknet med LASIK.
Den nyeste varianten av overflatebehandling kalles cTEN ("customized, transepithelial, no touch laser treatment"), og er den eneste formen for laserbehandling som utføres uten at man behøver å berøre øyet med instrumenter. Universitetssykehusene i Norge benytter denne formen for laserbehandling.
Hans-Joachim Reske
Hans-Joachim Reske (født 9. april 1940) er en tysk friidrettsutøver.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1960, hvor han tok sølv på 4 × 400 meter stafett.
Hyde Park (New York)
Historie
Bosetningen i region begynte offisielt en gang rundt 1742, men kan ha skjedde så tidlig som 1710. Navnet på området ble endret til «Hyde Park» i tiden rundt 1810. Tidligere var området en del av «Fauconnier Patent», tildelning av jord, og het da «Stoutenburgh» etter en tidlig bosetter. En del av byen var fra «Great Nine Partners Patent» av 1697.
Doktor John Bard kalte sin eiendom for «Hyde Park» til ære for Edward Hyde som var lord Cornbury og guvernør av New York. I 1804 hadde en vertshuseier, Miller, som hadde lav omsetning, kalt sitt vertshus for «Hyde Park Inn», til stor irritasjon for Bard. Miller hadde søkt for at et postkontor kunne bli lokalisert i hans vertshus, hvilket ikke var uvanlig den gang at postkontoret lå der hvor folk ferdes. Søknaden ble innvilget som «Hyde Park Post office». Ettersom vertshuset het «Hyde Park», ble postkontoret hetende det samme, og således ble postadressen også «Hyde Park», og gradvis begynte folk å omtale området som «Hyde Park». Dette førte til at området offisielt endret navn i 1812 fra Stoutenburgh til Hyde Park. Stedet var inkludert i byen Clinton fram til 1821 da byen Hyde park ble opprettet. Åtte år senere, i 1900, bodde det 2 806 mennesker i byen.
Terriere
Terriere er en gruppe hunder hvis morfologi og anatomi har en rekke fellestrekk, men der størrelsen varierer mye. Terriere er opprinnelig jakthunder, men de fleste rasene er også populære familiehunder. Noen har også blitt avlet fram som gårdshunder og kamphunder. Terriere er kjent for å ha en energisk væremåte og et livlig temperament. Hundene inngår i FCIs gruppe 3, som er delt inn i fire seksjoner.
Bakgrunn
Forskere og kynologer er enige om at nesten alle terriere kan føre sitt opphav tilbake til Storbritannia. Det hersker imidlertid en viss usikkerhet om opprinnelsen av begrepet terrier, selv om de fleste er enige om at det stammer fra det latinske ordet terra, som betyr jord, og nok har sammenheng med at disse hundene ofte jaktet på byttedyr i jordganger under bakkenivået.
Det er stor usikkerhet knyttet til typens opprinnelse. Den nå utdødde old white english terrier var vanlig i England før 1850, men hvordan den oppsto og hvor den kom fra vet man ikke. Flere har imidlertid antydet at den kunne ha vært en fjern etterkommer av den for lengst utdødde talbothunden. Dette var en stor støverlignende hundetype som fantes i England alt på Vilhelm erobrerens tid.
Den første skriftlige kilden som nevner terriere stammer fra boka The Boke of St. Albans (The Bokys of Haukyng and Huntyng; and also of coot-armuris), første gang publisert i 1486, der Dame Juliana Berners nevner «terroures» som en gruppe jakthunder. Dr. John Caius nevner «terrars» i en avhandling om britiske hunder, De Canibus Brittanicus, skrevet på latin i 1570 (oversatt av Abraham Fleming i 1576). Han hevder at dette var en gruppe hunder som egnet seg til jakt på flere dyrearter. Han hevdet dessuten at hundene ofte ble kategorisert i henhold til det viltet hundetypen egnet seg til å jakte på.
Jakthundene
Man har antatt at terriere som type oppsto i middelalderen. De eldste typene er gjerne småvokste og benvenes ofte som jaktterriere. Dette var opprinnelig hunder som ble avlet for jakt på byttedyr som søkte tilflukt i hi og underjordiske ganger, derfor måtte de ha mot og lynhurtige reflekser. Jaktterriere regnes derfor som hetsende hihunder. På grunn av disse ferdighetene ble de også i stor grad benyttet til å utrydde skadedyr, f.eks. rotter, rev, grevling og oter. Dette kommer også til uttrykke i enkelte av rasenavnene, f.eks. hos foxterrier (reveterrier), cairn terrier («steinrøysterrier») og border terrier (grenseterrier) med flere. De fleste har imidlertid fått et rasenavn som peker til stedet der rasen oppsto.
Mange av disse små terriertypene har en ruhåret pelstype, ofte med øyenbryn, barter og rik behåring nedover beina. Dette skyldes ofte at de har jobbet som rottedrepere. Pelsen skulle være en slags «rustning» mot angrep fra rottene. Flere raser har også i utstrakt grad vært benyttet til revejakt, ofte i samarbeide med flokker av såkalte foxhound (en engelsk støvertype). Disse terrierne har gjerne en korthåret (glatt) pelstype der hvit er grunnfargen. Dette for at jegere og revehundene ikke skulle ta feil av terrieren og reven under jakten. Mange av disse hadde også jobb som renholdere og rottedrepere på båter. Slik ble terriergener spredd til stadig nye steder. Kerry blue terrier har skjegg, så den ikke skal bli skadet når den jakter på grevlig og rotter.
Kamphundene
Det som får hunder til å slåss er dominans. På 1800-tallet oppsto det et nytt fenomen blant vanlige mennesker, nemlig at hundene ikke lenger bare skulle være nyttedyr, men også benyttes til underholdning. Dette resulterte i de såkalte «moderne kamphundene» (bull terriere), som ble avlet fram gjennom å krysse spesielt iherdige terrierraser med bulldograser. Den engelske staffordshire bullterrieren er i så måte nærmest for en stamfar å regne, men også vanlig bull terrier oppsto omtrent samtidig. Også amerikanske pitbull terrier er et eksempel på disse hunderasene, som nå mer opplever å bli forbudte i flere land. Fellsestrekkene er en forholdvis liten og kompakt, med en muskuløs kropp og et rundt hode.
Opprinnelig ble slike hunder brukt til kamper mellom hunder og okser, men etter hvert ble også regulære hundekamper vanlig. Slike kamper foregikk i såkalte kampgroper (på engelsk kalt pits – derav navnet pitbull), der hundene i lag med sine eiere og en dommer. Det hendte at en hund kunne bli drept i kamp, den ble da erklært «dead game» (omkommet i kamp).
Ekte og uekte terriere
FCIs inndeling i grupper har lenge vært grunnlag for debatt. Mange mener for eksempel at de såkalte bullterrierene ikke egentlig hører hjemme sammen med «ekte» terriere, men heller skulle vært plassert i gruppe 2. Andre, på sin side, hevder at pinschere og schnauzere best passer sammen med terriere.
Michael Gaughan
Michael Gaughan (irsk Mícheál Ó Gaibhtheachain, født 1950, død 3. juni 1974) var et irsk medlem av Den provisoriske IRA (PIRA), som døde etter tvangsmating under sultestreik.
Gaughan ble født i Ballina i Mayo. Etter å ha fullført grunnskolen flyttet han til England for å finne arbeid, og hans sluttet seg der til en av PIRAs enheter i London.
Under et forsøk på å rane en bank for å skaffe penger til organisasjonen ble han arrestert. Etter to år i Wormwood Scrubs ble han overført til Albany fengsel, hvor han begynte å sultestreike for å få status som politisk fange. Han ble først plassert i isolat, og avbrøt sultestreiken. Han ble så overført til Parkhurst fengsel hvor fire andre PIRA-fanger sultestreiket, og den 31. mars 1974 sluttet han seg til dem sammen med Frank Stagg, Paul Home og Hugh Feeney.
Den britiske reaksjonsmåten overfor sultestreikende fanger var på dette tidspunkt å tvangsmate fangen. Dette ble gjort på en brutal måte, ved at fangen ble holdt fast av seks til åtte fengselsbetjenter, fikk en blokk med et hull i plassert mellom tennene og deretter en sonde ført ned i magen gjennom hullet i blokken. Prosessen er potensielt skadelig, ettersom det er lett for utrente å føre sonden ned i lungene i stedet for i magen.
Gaughan gjennomgikk tvangsmating sytten ganger i løpet av sultestreiken. Den siste gangen, 2. juni, ble sonden ført ned i lungene, og forårsaket et sår samt at mat ble liggende i lungene. Han døde dagen etter som følge av dette, etter 67 dagers sultestreik.
Belfast balladen-skribent Seamus Robinson skrev «Take Me Home To Mayo» som hyllest.
Gert-Dietmar Klause
Gert-Dietmar Klause (født 25. mars 1945 i Reumtengrün) er en tidligere østtysk langrennsløper.
Gert-Dietmar Klause vant sølvmedaljen på 50 km under OL 1976 i Innsbruck. Under VM 1970 i Vysoké Tatry deltok han (sammen med Gerd Hessler, Axel Lesser og Gerhard Grimmer) på Øst-Tysklands stafettlag, som tok sølvmedaljen. To år senere, under VM 1974 i Falun, var han med på å ta gull på stafetten.
Gert-Dietmar Klause var den første ikke-nordiske løperen som gikk til topps i Vasaloppet. I 1975 vant han det 90 kilometer lange løpet på tiden 4 timer, 20 minutter og 29 sekunder.
Joachim Frank
Joachim Frank (født 12. september 1940) er en tyskfødt amerikansk biofysiker og nobelprismottaker. I 2017 ble Frank tildelt Nobelprisen i kjemi, sammen med Richard Henderson og Jacques Dubochet, «for utvikling av kryoelektronmikroskopi for høyoppløsende strukturbestemmelse av biomolekyler i løsning»
Ståle Stein Berg
Ståle Stein Berg (født 14. august 1971 i Hovet i Hol kommune) er en norsk dramatiker og manusforfateer.
Han ble ble uteksaminert ved Den norske filmskolen på Lillehammer i 2000 hvor han skrev filmmanusene Himmelstormaren og Hormoner og andre demoner som elevarbeider.
Berg ble senere tatt opp som stipendiat på filmskolen med fagområdet film og dramaturgi. Som den nørste i Norge førte dette i mai 2009 til en doktorgrad i kunstnerisk utviklingsarbeid med vekt på film.
Under Kosmorama 2006 vant han sammen med Sara Johnsen Kanonprisen for beste manus med Vinterkyss. De to ble også nominert til Amandaprisen 2005 i klassen beste filmmanuskript for filmen.
Berg er fra 2019 seksjonsleder ved Norsk filminstitutt.
AFC Champions League 2021
AFC Champions League 2021 var den 40. sesongen av mesterligaen for Asian Football Confederation (AFC).
Mihály Mayer
Mihály Mayer (født 27. desember 1933 i Budapest, død 4. september 2000 i Budapest) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i flere olympiske leker;  1956 i Melbourne, 1960 i Roma, 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by. Mayer ble olympisk mester i vannpolo under OL 1956 i Melbourne.Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Det ungarske laget vant alle fem kampene i finalerunden som besto av seks lag. Ungarn fikk ti poeng og sølvvinnerne Jugoslavia sju. Mayer spilte fire kamper i turneringen og scoret et mål.
AFC Champions League 2021
Gruppespill
Gruppe A–E er vestlige avdelinger, mens gruppe F–J er østlige avdelinger. Fra både vest og øst avanserer gruppevinnerne og de tre beste toerene videre til åttendedelsfinalen.
Sluttspill
<section begin=Bracket /><section end=Bracket />
Gyula Márfi
Gyula Márfi (født 17. desember 1943 i Pördefölde i Ungarn) er en ungarsk katolsk prelat og emeritert erkebiskop av Veszprém.
Prest
Etter å ha blitt uteksaminert fra benediktinerklosterets gymnasium i Pannonhalma, gikk Gyula Márfi på presteseminar i Budapest, og ble ordinert til prest for bispedømmet Szombathely den 18. juni 1967.
I 1969 tok han teologisk doktorgrad i Budapest. Fra 1976 til 1978 studerte han økumenisk teologi i Paris, og han virket deretter som biskoppelig vikar og kontorleder.
Hjelpebiskop i Eger
Den 11. november 1995 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av Amantia og hjelpebiskop i Eger. Erkebiskopen av Esztergom-Budapest, kardinal László Paskai, bispeviet ham den 2. desember samme år; medkonsekratorer var erkebiskop István Seregély av Eger og biskop István Konkoly av Szombathely.
Erkebiskop av Veszprém
14. august 1997 ble Márfi utnevnt av Johannes Paul II til erkebiskop av Veszprém. Innsettelsen i embedet fant sted 5. september 1997.
Pave Frans innvilget hans aldersbetingede fratreden den 12. juli 2019.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Oreligrenda (Bærum)
Oreligrenda (1-16) er en vei på Jar i Bærum.
Oreligrenda går som blindvei ca. 100 meter nordvestover fra Ringstabekkveien på Jar i Bærum. Veien fikk i 1979 navn etter eiendommen Oreli, tomtene skilt ut fra Vold-gårdene. Svartor (oreved) ble tidligere brukt til flere typer nyttegjenstander, da den er lett å bearbeide, ble blant annet brukt til tresko, skaft på redskaper og sigarkasser. Under den annen verdenskrig ble or benyttet til knottgenerator på bilene.
Veien inneholder blant annet arkitekttegnede eneboliger av Kvam og Skjønsberg AS (Oreligrenda 3) og Homlong og Raknestangen Arkitektfirma AS (Oreligrenda 16).
Litteratur
Tor Chr. Bakken, red. (2008). Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1534-4.
Lorents Lange
Lorents Lange (født 23. desember 1783 på Vang, død 8. mars 1860 i Kristiania) var en norsk jurist, professor og stortingsmann. Lange ble født på Vang i Hedmark, hvor faren Carl var prest. I 1801 ble han tatt inn som student ved Bergen katedralskole, og i 1805 ble han i Candidatus juris. I perioden 1809 til 1810 arbeidet han ved det danske kancelli i København. Fra 1810 ble han deretter assessor ved prisretten i Kristiansand og i 1812 ble han assessor ved stiftsoverretten. I 1816 ble han utnevnt til ekstraordinær juridisk professor (lovkyndighet) ved Universitetet i Oslo, et verv han hadde frem til 1825. I perioden 1825 til 1858 var Lange assessor i Norges Høyesterett. Lange var også 2. representant på Stortinget for Kristiansand på det overordentlige storting 1814 og på Stortinget i 1815-1816.
I 1814 var han medlem av Lagtinget og av forhandlingskomiteen. I årene 1815-1816 var han president i Lagtinget, og visepresident i Stortinget. Han var da medlem av hele 17 komiteer, blant annet som formann i komiteen om odelsloven og av gasje- og pensjonskomiteen, sekretær i protokollkomiteen av 4. august. Lange var også president i riksretten i perioden 1815-1816.
Lange var i 1833 på Stortinget, valgt for Akershus. Han var da president i Lagtinget, samt formann i justiskomiteen og i kriminallovkomiteen. Han ble den 21. august 1847 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Lange døde i Kristiania den 8. mars 1860.
Clint Bowyer
Clint Bowyer (født 30. mai 1979 i Emporia, Kansas, USA) er en fører i den amerikanske motorsporten NASCAR. Han kjører bil #07 Jack Daniel's Chevrolet Monte Carlo i Nextel Cup og bil #2 AC Delco Chevrolet Monte Carlo i Busch Series, begge for teamet Richard Childress Racing.
Christopher R. Fee
Christopher R. Fee er en amerikansk filolog og middelaldershistoriker. Han er professor i engelsk ved Gettysburg College.
Mercedes (navn)
Mercedes er et opprinnelig spansk kvinnenavn. Det er hentet fra en av de spanske tituleringene av jomfru Maria, María de las Mercedes. Det spanske ordet la merced, som i flertall blir las Mercedes, betyr «nåde».
Utbredelse
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Mercedes i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Strathclyde
Strathclyde (gælisk Srath Chluaidh i betydningen «Dalen til elven Clyde») er et historisk område i Skottland, tidlig i middelalderen et selvstendig kongedømme, og var ett av de regionale kommuneområdene i Skottland fra 1975 til 1996.
Historisk område
I middelalderen var Strythclyde språklig sett et bretonsk kongedømme mens Argyll var kjerneområdet for det gælisk kongedømmet Dalriada som ble overtatt av pikterne. Bute og Arran var brythoniske inntil de ble besatt av Dalriada, og deretter av norrøne grupper som blandet seg med lokalbefolkningen.
Med tanke på at dette skulle bli det mest betydningsfulle områdene i dagens Skottland, med de store byene Glasgow og Edinburgh (sistnevnte er ikke en del av dagens Strathclyde), er det tankevekkende at Strathclyde ikke overlevde som selvstendig nasjon, men ble innlemmet av sterkere naboer i nord, som Argyll, som utviklet seg til å bli dagens Skottland. Grunnen er at Strathclyde var omgitt av mektige naboer i både nord og sør, men uten naturlige grenser.
Områdets utstrekning
Regionen dekker det største landområdet i Skottland med en befolkning på rundt 2 millioner og strekker seg fra Det skotske høylandet i nord til de sørlige Uplands. Politisk sett har området vært dominert av Arbeiderpartiet. Den største byen er Glasgow.
Underregioner og distrikter
Det er 19 distrikter innenfor regionen Strathclyde som består av 6 underregioner.
Argyll underregion
Ayr underregion
Glasgow underregion
Lanark underregion
Renfrew underregion
De moderne fellesautoritetene i den tidligere regionen Strathclyde
De regionale inndelingene av styret ble avskaffet i 1996 og deres ansvarsområder ble slått sammen med distriktskommuner for å skape en felles autoritet (som det er 32 av i Skottland). De følgende fellesautoriteter dekker deler av den tidligere regionen Strathclyde:
Noen regionale tjenester som pleide å bli utøvet regionalt er nå fellesstyrt av de nye autoritetene. Disse inkluderer transport, politistyrkene og brannvesenet.
Richard Henderson (biolog)
Richard Henderson (født 19. juli 1945) er en britisk biolog og nobelprismottaker. I 2017 ble Henderson tildelt Nobelprisen i kjemi, sammen med Jacques Dubochet og Joachim Frank, «for utvikling av kryoelektronmikroskopi for høyoppløsende strukturbestemmelse av biomolekyler i løsning»
Henderson ble i 2018 utnevnt til medlem av Order of the Companions of Honour.
Lurcher
Lurcher er tradisjonelt en blandingshund mellom skotsk hjortehund, greyhound og en eller flere terriertyper, men i dag kalles gjerne alle blandinger der hjortehund inngår for en lurcher. Mange bruker også betegnelsen så lenge det inngår ei mynde i blandingen.
Opprinnelse og alder
Lurcheren har sin opprinnelse fra middelalderen i Storbritannia, da det ikke var tillatt for andre enn konge og adel å holde mynder. Lurcher betyr krypskytter, så denne hunden kan kalles en krypskytterhund.
Tradisjonelt skulle lurcher være en blanding mellom skotsk hjortehund, greyhound og en eller flere terriertyper, men nå mer er det en hvilken som helst blanding mellom en mynde og en eller flere andre hunderaser. En god lurcher var mye verd i tidligere tider, i det man primært benyttet disse hundene til å supplere matforrådet på en ulovlig måte. Lurchere har således alltid vært synonymt med tyvjakt på De britiske øyer, der viltet gjerne tilhørte konge, adel og rikfolk i tidligere tider.
I noen grad førers visse linjer av lurchere videre. Det fortelles blant annet at det skal finnes linjer som går tilbake til tidlig 1800-tallet i både Storbritannia og Irland. I USA finnes også en lurcher som kalles amerikansk staghound, hvilket tyder på et opphav fra hjortehund. Likeledes finnes det i Australia en såkalt australsk kenguruhund som også skal ha sitt opphav fra hortehund. Begge disse lurcherblandingene skal ha linjer som går langt tilbake i tid, uten at dette har latt seg verifisere.
Utseende, anatomi og fysikk
Lurcher skal alltid ha myndepreg, men naturlig nok varierer både utseende, anatomi og fysikk mye, alt etter hvilke hundetyper som er inngår i blandingen. Lurchere er gjerne nesten like hurtige som mynder, men ofte mer utholdende og røffe. Den skal tåle mer og orke mer.
Bruksområde
Lurcher har først og fremst vært arbeirklassens jakthund på rådyr, hare og annet småvilt på De britiske øyer. Den er tradisjonelt en hetsende hund, men avhengig av blanding bruker den såvel lukt som hørsel når den jakter.
Lynne og væremåte
Det er nærmest umulig å gi en beskrivelse av lurcherns lynne og væremåte, fordi dette naturlig nok varierer med både blandingen og individet. En «ekte» lurcher skal imidlertid være tøff, pågående og lojal til «the bitter end». Den skal ha jaktinstinkt, men må kunne kontrolleres. Lurchere er ofte litt sky og skeptiske av natur.
Charles Hector
Liv og virke
Han var født i slottet Codignat i Ravel i Auvergne. Han gikk inn i hæren som oberst i infanteriet og var med grev de Lally i 1757 til Ostindia som brigadegeneral. I 1759 ble han tatt til fange i beleiringen av Madras, men ble løslatt på vilkår. Før ratifiseringen av utvekslingen av ham, gikk han inn i tjeneste hos det franske østindiakompaniet og (med to fartøyer) ødela de britiske fabrikkene i Sumatra og Persiagulfen.
På vei tilbake til Frankrike i 1760 falt han ved et uhell i hendene på engelskmennene. Han ble kastet i fengsel i Portsmouth siden han hadde brutt sine løslatingsbetingelser, men da anklagen ikke kunne bevises, ble han kort tid etterpå løslatt. I 1763 ble han utropt til generalløytnant i marinen og ble forfremmet til viseadmiral i 1777. Et år senere forlot han Toulon i ledelsen for en flåte på tolv linjeskip og fjorten fregatter for å støtte de amerikanske koloniene mot Storbritannia. Han seilte den 13. april og la Richard Howe under blokade mellom den 11. og 22. juli ved Sandy Hook, men klarte ikke å angripe ham, selv om han hadde en overlegen styrke.
Sammen med de amerikanske generalene, planla han et angrep på Newport i Rhode Island som tvang britene til å ødelegge noen krigsfartøyer som var i havnen. Men før det koordinerte angrepet kunne finne sted, satte han til sjøs igjen mot den britiske marinen under lord Howe, da en voldelig storm tvang de to flåtene fra hverandre før trefningen kunne finne sted. Mange av hans fartøyer ble så skadet at han måtte seile til Boston for reparasjoner. Han seilte så til Karibia den 4. november. Etter et fånyttes forsøk på å ta tilbake St. Lucia fra admiral Barrington, erobret han St. Vincent og Grenada.
6. juli 1779 kjempet han et uavgjort slag med admiral Byron som trakk seg tilbake til St. Christopher. Selv om Hector hadde en overlegen styrke, ville han ikke angripe engelskmennene på veien, men seilte direkte til Savannah. Alle hans forsøk, samt forsøkene til amerikanerne, på å ta byen, ble slått tilbake, og han ble tvunget til å trekke seg tilbake.
Han returnerte til Frankrike i 1780, men han falt i unåde ved hoffet. Tre år senere fikk han derimot kommandoen over den fransk-spanske flåten som ble satt sammen foran Cádiz, men fredsavtalen ble signert og ingen operasjoner ble satt i verk. Fra da av konsentrerte han seg om politikk. Han ble først gjort til spansk adelsmann og i 1787 valgt til adelsforsamlingen i Frankrike.
Da den franske revolusjon brøt ut, likte han de nye idéene. Han ble utnevnt til nasjonalvakt ved Versailles i 1789 og valgt til admiral av nasjonalforsamlingen i 1792. Selv om han var for nasjonal reform, forble han lojal mot kongefamilien og forsvarte Marie Antoinette som vitne i hennes rettssak i 1793. På grunn av dette og noen vennlige brev som han hadde utvekslet med dronningen, ble han selv ført for retten og sendt til giljotinen 28. april 1794.
I sine rolige tider skrev han et dikt, Le Rêve (1755), tragedien Les Thermopyles (1789) og en bok om koloniene.
Jigzhi
Jigzhi (kinesisk: 久治县; pinyin: Jiǔzhì Xiàn) er et fylke i det autonome prefektur Golog i provinsen Qinghai i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 17,931 i 1999.
Hellas under Kortbane-EM i svømming 2015
Hellas deltok under Kortbane-EM i svømming 2015 i Netanya i Israel fra 2. til 6. desember 2015 og tok en medalje.
Jeff Burton
Jeffery Brian Burton (født 29. juni 1967 i South Boston, Virginia) er en fører i den amerikanske motorsporten NASCAR. Han kjører bil #31 Cingular Chevrolet Monte Carlo for Richard Childress Racing i Nextel Cup. Han er også deltidsfører i Busch Series.
Steve Coppell
Han spilte i to klubber i sin karriere: Tranmere Rovers og Manchester United. I United ble det 322 kamper og 53 mål. Han begynte som manager i en alder av 29 år i Crystal Palace. Her var han i fire perioder. Han var også manager for Manchester City i seks kamper i 1996. I 2001 ble han manager i Brentford FC, og han tok dem til play-off-finale i 2002.
9. oktober 2003 overtok Coppell managerstolen i Reading etter Alan Pardew. I sesongen 2005/06 var Reading overlegne i The Championship og de rykket opp til Premier League. Reading rykka ned i 2008. Coppell trakk seg etter at Reading tapte semifinalen i Playoffspillet til Premier League 2009/10.
12. august 2010 sa han opp jobben i Bristol City, etter bare 112 dager i sjefsstolen. Coppell opplyste samtidig at han slutter som fotballtrener, men sa også at han føler at han kan ha noe å bidra med en gang i framtida.
Manfred Kinder
Manfred Kinder (født 20. april 1938) er en tysk friidrettsutøver.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1960, hvor han tok sølv på 4 × 400 meter stafett. Han tok også bronse på samme distanse under Sommer-OL 1968.
Elaine Treharne
Elaine Treharne er en britisk middelaldershistoriker. Hun har doktorgraden sin fra University of Manchester.
Priti Patel
Priti Sushil Patel (født 29. mars 1972 i London) er en britisk konservativ politiker og medlem av Underhuset. Hun var minister for internasjonal utvikling i Theresa Mays regjering frem til hun den 8. november 2017 ble tvunget til å gå av.
Bakgrunn
Priti Patel vokste opp i South Harrow og Ruislip. Hennes foreldre er av indisk bakgrunn – familien har røtter i delstaten Gujarat – og kom i 1960-årene fra Uganda til Hertfordshire etter at Idi Amin var kommet til makt i Uganda og utviste mange av de indiere og pakistanere som det britiske veldet hadde hentet til landet. Hun gikk på pikeskole i Watford og studerte deretter økonomi, sosiologi og sosialbiologi ved Keele University og University of Essex.
Politisk karriere
Hun er nå Home secretary, statsråd, i Boris Johnsons regjering.
I 2010 vant hun en plass i Underhuset etter valgseier i valgkretsen Witham i Essex. Hun ytret seg i særdeleshet i forsvarssaker.
Hun var juniorminister i Finansdepartementet, og etter de britiske underhusvalgene i 2015 ble hun i mai minister for sysselsetting i David Camerons regjering.
I regjeringen Cameron var hun del av det mindretall i kabinettet som ytret seg til fordel for et Brexit. Som begrunnelse anførte hun at man derved kunne bruke flere ressurser på skolene og NHS, men kunne ikke tallfeste dette.
I Theresa Mays første regjering fra 13. juli 2016 ble hun minister for internasjonal utvikling og beholdt denne posten etter valgseieren i nyvalgene i 2017.
Den 8. november 2017 måtte Priti Patel gå av som minister i Mays regjering fordi hun ikke hadde vært åpen om sin virksomhet under en reise til Israel i august 2017. Turen ble opprinnelig beskrevet som ferie, men Patel møtte ledende politikere og forretningsfolk på turen, blant andre Israels statsminister Benjamin Netanyahu. Patel uttalte til media i begynnelsen av november 2017 at hun hadde informert utenriksminister Boris Johnson og andre i det britiske utenriksdepartementet om møtene. Noen dager senere trakk hun tilbake denne påstanden.
Acartia bermudensis
Acartia bermudensis er en art av hoppekreps innen underslekten Acartiura innen slekten Acartia som Dana beskrev i 1849. Den er et dyreplankton som utgjør føde for blant annet fiskeyngel. Den lever av alger og plankton.
Arten ble første gang beskrevet av Esterly i 1911.
Sør-Afrikas kvinnelandslag i fotball
Sør-Afrika debuterte i 1993, og var derfor ikke med på det første Afrikamesterskapet i fotball for kvinner. Imidlertid ble de med på det andre, og de kom til finalen etter en kvartfinale og en semifinale som ikke voldte store bekymringer. I finalen ble imidlertid Nigeria for sterke, og Sør-Afrika måtte ta til takke med sølv. I 1998 møtte Sør-Afrika begge de to argeste rivalene om plassen bak Nigeria; Ghana og Kamerun. Sør-Afrika tapte begge kampene, og kom sist, i og med at Mosambik hadde trukket laget sitt.
I 2000 arrangerte Sør-Afrika mesterskapet for første gang. Etter en lett innlediningsgruppe møtte Sør-Afrika Ghana, som selv hadde slått ut Kamerun i gruppespillet. Sør-Afrika vant 1-0, og kom til finalen. Imidlertid ble sannsynligvis stoltheten av å ha kommet til finalen skjemmet av skammen etter at tilskuere kastet gjenstander på dommerne etter at Nigerias andre mål ble godkjent. Kampen ble først midllertidig stoppet, før opprørspoliti og ungdom engasjerte seg i en privat krig med tåregass. Ettesom det var umulig å gjennomføre kampen på det daværende tidspunkt, ble kampen avsluttet og Nigeria tilkjent seieren 2-0 (som var resultatet da kampen ble avbrutt). Neste mesterskap foregikk i Nigeria. Sør-Afrika slo Kamerun i gruppespillet, men begge gikk videre. I semifinalen ventet Nigeria, og Sør-Afrika tapte under mindre dramatiske tilstander 0-5. I bronsefinalen ventet Kamerun igjen, og denne gangen vant Kamerun 3-0.
Sør-Afrika fikk gjenvunnet tillit hos CAF, fordi også mesterskapet i 2004 ble arrangert i Sør-Afrika. Det ble ikke noen større episoder, men dette kan være knyttet til at et usedvanlig svakt lag tapte samtlige kamper i gruppespillet, også mot ellers beskjedent plasserte land som Etiopia og Zimbabwe. Neste mesterskap gikk bedre. Sør-Afrika tapte en kamp i gruppespillet, mot Nigeria, men slo Ekvatorial-Guinea. I semifinalen møtte Sør-Afrika Ghana og tapte 0-1. I bronsefinalen ble det uavgjort mot Kamerun etter full tid, og Sør-Afrika vant på straffespark, og tok dermed sin første og hittil eneste bronse.
Afrikamesterskapet i 2008 var annerledes på flere måter. For det første ble det arrangert utenfor Sør-Afrika og Nigeria. For det andre spilte de dominerende Nigeria uavgjort mot Ghana og Tunisia, et relativt umerittert land. Nigeria kom på andreplass bak Sør-Afrika, som tapte mot nettopp Nigeria, men slo de to andre lagene. Sør-Afrika møtte Kamerun i semifinalen, og vant overbevisende 3-0. I finalen ventet vertene, som overraskende slo ut Nigeria som første lag. Det ga Ekvatorial-Guinea et favorittstempel de levde opp til; Sør-Afrika tapte 1-2, og fikk sitt andre sølv.
Sør-Afrika er også regjerende COSAFA-mestre, det vil si det beste landslaget blant de sørlige afrikanske landene.
Sør-Afrika arrangerte for tredje gang Afrikamesterskapet i 2010, og tok bronse. I 2012 og 2018 ble det sølv.
Westehever
Westerhever (dansk: Vesterhever) er en kommune i Kreis Nordfriesland på halvøya Eiderstedt i Schleswig-Holstein. Bygdene Leikenhusen, Stufhusen, Sparhörn, Sieversbüll og Schanze finnes innenfor kommunens grenser. Westerheversand fyr er et vartegn for kommunen. Kirketårnet fra 1370 er Eiderstedts eldste. I Westerhever finnes per 2022 ni haubarger.
Greyster
Greyster er en blandingshund, der vorstehhund iblandes greyhound for å oppnå en hurtig hundetype med god utholdenhet, eventuelt også pointer for å redusere på størrelsen. Denne hundetypen er av norsk opprinnelse og benyttes først og fremst til konkurranser i hundespannkjøring av trekkhundmiljøet, men det er ikke en stabil hunderase.
Opprinnelse og alder
På 1980-tallet begynte en gruppe mennesker i trekkhundmiljøet å eksperimentere med å krysse inn greyhoundblod i vorstehhund, for å oppnå en hurtig hund med god utholdenhet. Det er på det rene at vorstehhund iblandes greyhound for å oppnå større hurtighet, men det egentlige blandingsforholdet rasene i mellom er ukjent. Noen hevder også at pointer har blitt blandet inn for å gjøre hundene fysisk mindre, siden greyhound er betydelig større enn vorstehhund.
Hundekjøreren Lena Boysen Hillestad har vært sentral i arbeidet med å få fram denne hunden, og hennes arbeider har blitt hedret nasjonalt og internasjonalt. I dag dominerer greystere de korte trekkhundkonkurransene. Boysen Hillestad har vunnet 14 VM, 13 EM og 20 NM i nordisk stil.
Utseende, anatomi og fysikk
Den ligner en storvokst vorstehhund, men har kraftigere fysikk og lengre lemmer, og spesielt lårene er meget kraftige.
Bruksområde
Den er avlet for konkurranser i hundespannkjøring, men fungerer også godt som familiehund.
VM i ishockey for menn 2024 (toppdivisjonen)
Toppdivisjonen i VM i ishockey for menn 2024 skal etter planen arrangeres i Praha og Ostrava i Tsjekkia fra 10. til 26. mai 2024. Det vil bli det 87. verdensmesterskapet i ishockey for menn arrangert av Det internasjonale ishockeyforbundet (IIHF). I toppdivisjonen vil 16 lag delta fordelt på to grupper med åtte lag hver der de fire beste i hver gruppe går videre til kvartfinale.