cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emil i Lønneberget
Stora tabberaset i Katthult
Straks før jul blir den store julegrisen slaktet. Mor Alma sender Emil til fattighuset med en stor korg med julemat, og en boks med snus særlig til Alfreds farfar Stolle-Jocke, men på andre juledag kommer Jocke til Katthult, sammen med Lill-Klossan, for å fortelle at de ikke fått noen julemat, og han ikke fått sitt snus, på grunn av Kommandoran, det største og starkeste fattiglemmet som er satt til å kommandere i fattighuset - fordi hun saboterte alting gjennom å ta all julematen for seg selv, dette etter at ha oppdaget at en pølse var borte tross at hun bestemt at ingen fikk spise julemat før juleaften, og så langt som ingen bekjente at denne tatt pølsen, satt hun i sitt rom på loftet, hvor hun spiste og spiste all julemat Emils mor sendte så hun kunnet sprekke, og snuste opp alt snus som var til Jocke. Emil bestemmer seg for å lure Kommandoran til Skorphult, hvor mor Alma og pappa Anton er på julekalas, og siden bede alle fattiglemmene til Katthult på julekalas, hvilket senere er kalt Stora tabberaset i Katthult, med den julemat som ennå finnes i matbua, som var til kalaset på tredje juledagen da slektingene i Ingatorp kommer til Katthult, men Emil anser at de er "tjukke nok" og fattiglemmene som ikke fått noen julemat behøver julematen mye bedre. Samtidig som fattiglemmene avsluttet julekalaset og tilbakevender til fattighuset, har Kommandoran, som er tilbake fra Skorphult, gått til Katthult for å sende hjem alle sine fattiglemme, etter at ha fått rede på at de gått til Katthult, men hun finner på slump en pølse oppsatt på en pinne ved snikkerbua og går av hunger frem for å spise den, og faller ulykkelig nok ner i en ulvestue Emil gravd, presis som ulver ble fanget i Småland før i tiden. Emil finner Kommandoran i ulvestuen han gravd for å forsøke fange en ulve, og anser at det var en nødvendig straff for Kommandoran, för hennes synder og skrekkelige oppførsel mot Stolle-Jocke og de andre. Emil undrer hvem som må ha tatt den der pølsen som Kommandoran påstod hadde forsvunnet, og Kommandoran bekjenner at hun tok den men hun glømte at det var hun selv som tatt pølsen. Emil forlater Kommandoran til slutt, og ber Alfred å hjelpe henne opp fra ulvestuen, og Kommandoran bestemmer seg for å flykte fra Katthult og aldri sette sin fot der igjen. Gjesteskådespelare:
Krepsfiske, gjøkotte og andre fornøyelser
En sen augustikveld fisker Emil krepser i Katthultsjøen sammen med Alfred, for å gjøre pappa Anton glad, hvilket ikke går som Emil tenkt seg. En høstdag etter at ha kjørt oksetrukket plog sammen med Alfred, skremmer Emil nesten livet av Lina, som akkurat skuret golvet, gjennom å gå inn i kjøket med skitne skor som skitter ner golvet. Når julen og vinteren er slutt, har skytingforeningen fra Hultsfred sin årlige gjøkotte i kuhaven i Lönneberga, som de har i mai hver år, med familier, matpakke, musikkorps med mere. Emil vilt ridende på hesten Lukas, leker "Smålands husarer går till attack" og "attakkerer" og skremmer vettet av gjøkottefeirerne. Etter "attakken" går en musikkmann til Katthult for å fortelle at hans frue og barn "blitt i fra seg" og synes det er skrekkelig av Svenssons å ha en sådan gutt, og mor Alma siger (på svensk): ''Emil er egentlig en liten snell gutt... Vi elsker ham presis som han er, men jeg skal tale med ham om detta... Forresten anser jeg at ni skal ha gjøkotte hjemme i Hultsfred, IKKE i vår kuhave!''
Mor Alma finner Emil ridende i haven, og forsøker tale ham tilrette:
Anmerkning
I bøkene siger mor Alma og Emil dette i sluttet av kapittelet När Emil levde loppan på Hultsfreds slätt, hvilket ikke ble medtatt i filmatiseringen. Ifølge dette har Emil ennå ikke begynnet skolen, ettersom det er mai og skolestarten er i sluttet av august samme år som auksjonen i Backhorva. Dessuden er scenen der Alfred og Emil kjører oksetrukket plog fra innledningen av kapittelet om "Stora tabberaset i Katthult" i boken Nye sprell av Emil i Lönneberga, og scenene der Alfred siger nei til Linas foreslått giftemål, og senere på kvelden fisker i Katthultssjøen med Emil, fra sluttet av samme kapittel, hvilket viser at denne episod utspiller seg i høsten og våren før/etter fattiglemmenes julekalas i Katthult, som i denne episod er klippet bort. Derfor burde denne episod vara den sjette episoden, etter Stora tabberaset i Katthult og før Auksjonen i Backhorva, men ble sendt som den tiende, etter Husforhøret i Katthult i hvilken Emil har skolestart, og er altså i feil ordning. Noet annet verd å notere er at Emil leker "Smålands husarer" i innledningen av boken Emil fra Lønneberget gir seg ikke, men scenen, som ble innspilt på engene ved Skurusjön i Småland, ble i filmatiseringen omgjord, der han "attakkerer" et gjøkottefeirende selskap fra Hultsfred, som ikke er nevnet i boken. Scenen ble innspilt til filmen Emil og grisungen, men scenene der musikkmannen går til Katthult for å samtale om Emils "hyss" med mor Alma, og der mor Alma forsøker tale Emil tilrette, er klippet bort i filmen.
Auksjonen i Backhorva
En lørdag i juni er det auksjon i Backhorva, av anledningen at Backhorva-familien skal utvandre til Amerika og derfor må selge alle sine eiendommer. Emil drikker flere flasker sukkerdrikk og lykkes gjøre flere (til i børjan) vanvittige men lykkede innkjøp med penger han tjener gjennom å åpne grinden for hestevogner, hvilka i første hand gjør pappa Anton mye sint; han kjøper en brødspade (tross at de har en brødspade i Katthult - som senere sprekker), en fløyeleske som skal bli en present for Ida (men pappa Anton anser er verdiløs) og verst av alt en brannslukningsapparat - men den kommer til bruk ved en slåsskamp som utbryter mellom Alfred og noen andre gårdsgutter, da Emil lykkes gjøre slutt på den gjennom å sprute vann på alle gårdsgutter. Emil lykkes dessuten tjene 25 øre gjennom å selge brannslukningsapparaten han kjøpt for 25 øre for 50 øre til bonden fra Knashult, som også skal ha auksjon om en uke (og sikkert behøver den like mye som Emil). Gjesteskuespiller:
Kua er gal
Emil lykkes skaffe seg den bra verpehønen Halta Lotta og gjennom et knep få hjem den gale kuen Rölla som pappa Anton har kjøpt på auksjonen for 80 (svenske) kroner. Lina får kraftig tannverk etter auksjonen, hvor hun ble bedt på alt for mye karameller av bonden fra Kråkstorp.
Når Lina hadde tannverk
Dagen etter auksjonen gjør Emil tre forsøk å dra ut en tann på Lina, som fått kraftig tannverk. Før kirkekaffet i Katthult later Emil som at lille Ida blitt syk i tyfus gjennom å male henne blå i ansiktet. Prosten, som kommer på kirkekaffe, finner gamle brev fra esken Emil kjøpte til Ida på auksjonen, og noterer at et brev har et mye sjeldsynt frimerke han søkt i ti år, og beder Emil 40 kroner for å få kjøpe det til sin frimerkesamling.
Grisungens merkelige bravader
Mor Alma har akkurat brygt kirsebærvin til fru Petrell, men både Emil og grisungen kommer til å spise av de fermenterte kirsebærene, som gjør dem så fulle at de stiller til med så store forferdeligheter at man ikke kan tale om det. Etter den ulykken blir Emil sendt til Lönneberga godtemplarforening for å avlegge løfte om edruelighet for resten av livet, og ser siden til å holde hele Katthult edruelig, først gjennom å slå fru Petrells kirsebærvinflasker i stykker. Gjesteskuespiller:
Husforhøret i Katthult
Sommeren er nesten slutt og Emil skal begynne i skolen, og viser seg vara best i klassen, som både kan lese og skrive, og får for seg til å kysse lærerinnen (Gisela Hahn). På frukostrasten går Emil til fattighuset for å lese Smålands-Tidningen for fattiglemmene, som liker det, utenom Kommandoran som ikke liker Emil, fordi hun ble en gang fanget i Emils ulvestue og kan aldri glemme det.
Anmerkninger
Episoden Husforhøret i Katthult ble sendt som den niende episoden, før episoden Krepsfiske, gjøkotte og andre fornøyelser som utspiller seg i mai da Emil ikke begynnet skolen, og har da kommet feil i ordningen, og følger altså ikke handlingen i bokserien Emil fra Lønneberget korrekt, ettersom Emils skolestart og husforhøret eier rom etter sommeren med auksjonen i Backhorva og grisungens bravader. For å følge handlingen i korrekt ordning, burde denne episod vara den nest-siste, før Den store snøstormen og en oppfølger til episodene Sugge er også gal og Grisungens merkelige bravader.
Den store snøstormen
En dag da Emil telgjer rakepinner sammen med Alfred, telgjer Alfred seg i venstre tommelen, og blir straks før jul syk i en dødelig sykedom som trolig er sepsis, samtidig som en stor snøstorm inntreffer i Småland. Emil bestemmer seg for å, tross stormen og mammas og pappas ord at det ikke går å ta Alfred til doktoren, ta Alfred på sleden til doktoren i Mariannelund, hvor Emil og hesten Lukas til slutt er fremme etter en hard kamp i den harde snøen og takket være hjelp fra en snøplog. Dagen før julaften må Alfred reise hjem, og Lönneberga-boene som får rede på Emils heltedåd jubler og forlater ham for alle hans sprell.
Stengun
Stengun (eller sten gun, sten-gun) er en britisk maskinpistol fra andre verdenskrig, kjent for sin enkle utforming, konstruksjon og lave produksjonskostnad.
Den enkleste versjonen av Stengunen, Mark III, tok det bare fire timer å produsere. Navnet STEN er et akronym sammensatt av navnet på oppfinnerne, Major Reginald Sheperd og Harold Turpin, samt England. Det er en vanlig misforståelse at EN står for Enfield, slik som i Bren gun (sammensatt av våpenfabrikkene BRNO og Enfield), men konstruktørene har tilbakevist dette i intervju.
Stengunen benytter seg av 9 x 19 mm Luger ammunisjon, som var standard pistolammunisjon i den tyske hæren, slik at man kunne nyttiggjøre seg erobret tysk ammunisjon. Stengunen var et lite skytevåpen og kunne lett transporteres og demonteres, noe som gjorde det til et praktisk våpen for motstandsbevegelsene rundt om i Europa. En del Stenguns ble også sluppet over Norge og var i tjeneste i Milorg.
Historie
Stengunen var et nødtiltak. Den britiske hær hadde ved krigsutbruddet 3. september 1939 ingen operasjonelle maskinpistoler. Det var litt av et sjokk da de ved grensekonfrontasjoner på kontinentet traff på tyske styrker med maskinpistoler (mest sannsynlig MP28 og 38), et håndholdt våpen med høyere skuddhastighet enn det britene hadde i sitt arsenal.
Walker
Walker har flere betydninger:
Stengun
Historie
Dette førte til panikk høyt oppe i den britiske ledelsen, og ordre ble gitt om å produsere et tilsvarende våpen, i desember 1939. Siden en slik utvikling tok sin tid, ble det bestemt at man skulle bestille et større antall av den amerikanske M1 (Thompson), et vel prøvet våpen, kjent fra mellomkrigstiden som Tommygun. Denne var imidlertid kostbar, og tidkrevende å produsere, samt at forsyningene av disse var truet av de tyske ubåtene i Atlanteren. Etter anskaffelse forble den allikevel i britisk tjeneste under resten av krigen, da det var et solid, kraftig og pålitelig våpen.
De første maskinpistolene som ble produsert var basert på erobrede MP 28, men hæren fant dem for kompliserte og krevde et våpen mer likt MP 38/40, feilaktig betegnet Schmeisser. Resultatet var Stengunen (Sten MK I), presentert første gang i januar 1941 (åtte måneder etter at det var besluttet å produsere den). Denne første produksjonsmodellen var fortsatt litt for raffinert, hvilket resulterte i MK II, som var enklere og hadde samme type magasin som man fant i MP 38, et 32-skudds avtagbart stavmagasin. Denne ble akseptert og produsert i ca. 2 millioner eksemplarer, og utgjorde med det hovedstammen av britiske maskinpistoler gjennom andre verdenskrig. Senere kom MKIII, som var enda enklere konstruert, og MKIV, med foldbar kolbe, til bruk for fallskjermtropper (ble aldri produsert). MKV var litt mer raffinert, da man hadde tid til å lage en mer forseggjort versjon. Den åpne metallkolben ble erstattet med en kolbe i heltre og den fikk et pistolgrep i tre, for bedre grep og mer kontrollert avfyring. Det ble også gjort forbedring av siktet og i mekanikken. Det ble mot slutten av krigen også konstruert en MKVI.
Virkemåte
Stengun fungerer med masseretardert, åpent sluttstykke, og mates fra et 32-skudds magasin fra venstre side og kaster ut på høyre. Sten kan skyte både hel- og halvautomatisk ild og har en omstiller, merket A for Automatic og R for Rounds, som er plassert over avtrekkeren. Sikringen er et hakk i utskjæringen for ladehendelen som ladehendelen og sluttstykket kan låses i. Det finnes også en type som låser sluttstykket i fremre stilling der ladehendelen presses igjennom sluttstykket og låser i et hull på motsatt side.
Mark I
Den første Stengun ble laget i desember/januar 1941 på Philips Radio verkstedet i Middlesex, og hadde serial # T-40/1. T står for Harold Turpin og 40 for årstallet 1940. Dette våpenet befinner seg i British Army's Infantry and Small Arms School Corps i Warminster, Wiltshire.
Våpenet hadde en konisk flammedemper på løpet og et tregrep under (noen ble laget i stål) som kunne foldes forover. Ellers så var det brukt en del tre i utførelsen av våpenet. Ca 100 000 av Mark I ble produsert. Mark I* var en enklere versjon der man fjernet forgrepet, flammedemperen og tredeler, for forenkling av produksjonen.
Mark II
Denne modellen var kun laget i stål og uten flammedemper og grep foran, og hadde utskiftbare løp. Noen fikk stokk i tre. Ca 2 millioner eksemplarer ble laget. Lengden var 762 mm, løpslengden var 196 mm og de veide 3.2 kg. Den kom også med lyddemper, da med modellnavnet Mark IIS.
Mark III
Dette var en enda enklere versjon, og hadde fast løp.
Mark IV
Dette var en mindre versjon som aldri ble mer enn en prototype. Den hadde pistolgrep, flammedemper og et meget kort løp.
Mark V
Denne kom i 1943, og tredelene var nå tilbake, grep i tre, forgrep i tre, og trestokk. Den hadde også feste for bajonett.
Mark VI
Denne hadde en totallengde på 908 mm, løpslengden var 198 mm. Vekten var 4.5 kg, vesentlig tyngre enn tidligere modeller. Den hadde lyddemper og man hadde fjernet forgrepet i tre fra modellen før.
Norsk produksjon
Under annen verdenskrig organiserte Bror With i Milorg lokal produksjon av 800 Stenguns. Den norske varianten var tilpasset kravet om at produksjonen skulle skje kamuflert for okkupasjonsmakten. Det er likevel enkelte punkter som avslører en norsk Stengun, opphengsfjøra til avtrekkeren er på venstre kontra høyre side, magasinbrønnen er sveiset på tvers av våpenet oppå toppen, og løpet er kappet rett ved munningen. Magasinene er sveiset i bakkant. Slike Stenguns er sjeldne og relativt verdifulle.
Tysk produksjon
Tyskerne konstruerte kun noen få kopier av Stengun, og på slutten av krigen lagde tyskerne billigmaskinpistolen MP3008 som var sterkt inspirert av Stengun.
Best of Cato Sanden
Best of Cato Sanden er en samleplate utgitt av Cato Sanden i 1992.
Etnobiologi
Etnobiologi er det tverrfaglige studiet av relasjoner av planter og dyr med menneskelig kultur verden rundt, iberegnet tidligere og nåværende forhold mellom befolkninger og miljøet. Feltet omfatter etnobotanikk, etnozoologi, lingvistikk, paleoetnobotanikk, zooarkeologi, etnoøkologi og andre tilgrensende områder av antropologi og biologi.
Ján Chryzostom Korec
Ján Chryzostom Korec (født 22. januar 1924 i Bošany i Tsjekkoslovakia, død 24. oktober 2015 i Nitra i Slovakia) var en av Den katolske kirkes kardinaler og biskop av Nitra.
Liv og virke
Korec trådte i 1939 inn i jesuittordenen. På grunn av kommunistenes undertrykkelse av ordenen måtte han avbryte sine filosofiske studier.
Han ble presteviet i 1950. Ett år etter, i en alder av bare 27 år, ble han i all hemmelighet bispeviet av biskop Pavol Hnilica.
De følgende ni år arbeidet Korec i en fabrikk. Mellom 1960 og 1968 satt han i fengsel for sin tros skyld.
Under et generalamnesti i Tsjekkoslovakia våren 1968 ble han rehabilitert. Men etter at Prahavåren ble knust ble han likevel, og til tross for de helseprobleme han hadde pådratt seg under de forutgående forfølgelser og fengselsforhold, nødt til å ta arbeid som gatefeier og fabrikkarbeider. I 1974 også rehabiliteringen trukket tilbake, og Korec dømt til fengsel.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Nicolai Misje
Nicolai Misje (født 22. desember 1987) er en norsk fotballspiller. Han spiller for den norske klubben Åsane. Han har tidligere spilt for Brann, Bryne FK, Alta IF, Løv-Ham og Fyllingen Fotball.
Klubbfotball
Nicolai kommer fra SK Branns Fotballgymnas og debuterte for A-laget høsten 2005. Han har hatt mye skadeproblemer, men har likevel klart å imponere på andrelaget. Misje hadde problemer med å få spilletid på førstelaget, og spilte for det meste i tredjedivisjons for Brann 2, og noen få kamper i cupen.
Misje ble utlånt til Bryne ut sesongen 2008, og debuterte for jærklubben i en bortekamp mot Sogndal 3. august, som de tapte 1-0. Sesongen 2009 var han utlånt til Alta, etter sesongen signerte han for Løv-Ham.
På grunn av skade gikk Misje glipp av hele vårsesongen for Løv-Ham, og da han ble skadefri ønsket han å bli lånt ut til Fyllingen. På grunn av skaden fikk han ingen obligatoriske kamper for Løv-Ham. Etter 2011-sesongen gikk han fra Fyllingen til Åsane.
Landslagsspill
Nicolai har en rekke juniorlandskamper for Norge.
Grunde Vegard
Grunde Vegard vokste opp i Tønsberg i Vestfold, der han stupte for Stupklubben Spinn, og Tønsberg Svømmeklubb fram til 1970-årene. Han ble senere utnevnt til æresmedlem av Tønsberg Svømmeklubb.
I årene 1956 til 1972 tok han 14 NM-titler utendørs (derav 5 i sviktstup, 8 i tårnstup og en i kombinert stup), og 11 NM-titler innendørs (derav 7 i sviktstup og 4 i tårnstup).
Grunde Vegard var internasjonal stupdommer, og også trener for blant annet sin sønn Jon Grunde Vegard, som per 2007 er Norges mestvinnende stuper med 68 norske mesterskapstitler for senior og 8 for junior. Grunde er en av to norske trenere som har trent frem flere enn en stuper til deltakelse i OL. For Vegard sin del gjelder dette Roar Løken i 1968 (Mexico by) og 1972 (München) og Tine Tollan og Jon Grunde Vegard i 1984 (Los Angeles).
Grunde er fortsatt (pr. november 2009) aktiv stuper selv og har i over 20 år deltatt i EM og VM i Master over hele verden. Det er sjelden han kommer hjem fra et mesterskap med mindre enn 3 medaljer fra de 3 øvelsene 1m, 3m og tårn.
Skandinavisk litteratur
Skandinavisk litteratur er litteratur på norsk, svensk og dansk språk, de tre nasjonalspråkene i Skandinavia. Siden disse tre språkene er innbyrdes forståelige, og lingvistisk sett er et dialektkontinuum, gir begrepet skandinavisk litteratur mening når det er tale om litteratur på de tre landenes skandinaviske språk.Litteratur fra Skandinavia kan også betraktes under ett på grunn av den geografiske nærheten mellom landene og delvis felles historie og kultur.
Den skandinaviske litteraturen har en lang historie og har produsert en rekke kjente forfattere og dramatikere, blant andre Ludvig Holberg, Henrik Ibsen og en rekke nobelprisvinnere i litteratur: Selma Lagerlöf, Bjørnstjerne Bjørnson, Verner von Heidenstam, Karl Adolph Gjellerup, Henrik Pontoppidan, Knut Hamsun, Sigrid Undset, Erik Axel Karlfeldt, Frans Eemil Sillanpää, Johannes Vilhelm Jensen, Pär Lagerkvist, Nelly Sachs, Eyvind Johnson og Harry Martinson.
Som et eksempel på hvordan Skandinavia i stor grad hadde en felles litteratur kan man nevne at Henrik Ibsen utgav sine bøker i Danmark i en språkform som var tilpasset både et dansk og et norsk publikum. Oversettelser var ikke nødvendige, siden det dengang ikke var nevneverdige forskjeller mellom de to skriftspråkene.
I en utvidet forstand kan begrepet skandinavisk litteratur også omfatte islandsk og færøysk litteratur, selv om disse språkene ikke er innbyrdes forståelige med moderne skandinaviske språk. Ofte vil en da benytte begrepet nordisk litteratur.
Carl Gustav Jung
Carl Gustav Jung (tysk; IFA: [ˈkarl ˈɡʊstɑːv ˈjʊŋ], kjent som C.G. Jung, født 26. juli 1875 i Kesswil i Thurgau i Sveits, død 6. juni 1961 i Küsnacht i kantonen Zürich i Sveits) var en sveitsisk psykolog og psykiater som grunnla den analytiske psykologien. Denne utgjør en egen dybdepsykologi som skiller seg fra den rene psykoanalysen.
Hans arbeider har vært innflytelsesrike for psykiatrien, antropologien, arkeologien, litteraturen, filosofien og religiøse studier. Som en notabel skikkelse på sykehuset Burghölzli i Zürich, under ledelse av Eugen Bleuler (1857–1939), fikk kan oppmerksomhet fra Sigmund Freud (1856–1939) fra Wien, som grunnla psykoanalysen. De to samarbeidet i begynnelsen, og Freud så i den unge mannen en potensiell arving som kunne videreføre hans «nye vitenskap». Jungs personlige forskning gjorde det likevel umulig for han å bøye seg for sin eldre kollegas doktriner, og et skisma var uunngåelig. Splittelsen var personlig smertefull og fikk historiske konsekvenser som skulle vare helt til i dag. Jung var også en kunstner, håndverker og bygger så vel som en profilert forfatter. Mange av hans verker ble utgitt etter hans død, og noen venter fortsatt på publikasjon.
Jungs dybdepsykologi handlet om å tilrettelegge for konversasjon mellom bevisstheten og de ubevisste energier som finnes i mennesket. En fundamental forskjell på den analytiske psykologi og psykoanalysen er hvordan de ulikt oppfatter det ubevisste: Hos Jung er det et eget domene som transcenderer det personlige og hvor innholdet ikke ene og alene er å føre tilbake til bevisstheten. Jung er opphav til en rekke begreper som i dag er sentrale innen psykologi (og flere andre områder, f.eks. litteratur og kunst), blant annet anima og animus, arketyp og skygge.
Hans fortolkningsmetode handlet om symbolsk bevisstgjøring, om å finne dynamikken i den enkeltes personlighet – og materialet man arbeidet med var den enkelte persons historie og drømmer. Metoden handlet videre om å forstå de dypereliggende kollektive mønstre (det kollektivt underbevisste) som finnes i en kultur/et samfunn, og som er i stadig utvikling.
Bakgrunn
Jungs slektstavle er ført tilbake til dr.med. et jur. Carl Jung som døde i 1654. Familien Jung stammet opprinnelig fra Mainz i Tyskland; bestefaren av samme navn, Karl Gustav Jung (1794–1864), emigrerte i 1822 til Basel og virket der frem til 1864 som professor i medisin.
Carl Gustav var seks måneder gammel da faren, Johann Paul Achilles Jung (1842–1896) som var pastor i den reformerte kirke, flyttet til prestegården i Laufen nær Rheinfall. Fire år etter flyttet familien til Basel-Kleinhüningen. Etter farens død den 28. januar 1896 måtte Jung som ung student sørge for morens og søsterens underhold. Moren het Emilie, født Preiswerk (1848–1923); søsteren var Gertrud, som ble født i 1884 og døde i 1935.
I 1903 ble han gift med Emma Rauschenbach (1882–1955). Under navnet Emma Jung skrev hun blant annet om Den Hellige Gral og om anima og animus. De fikk sønnen Franz Jung-Merker (født 1908) og døtrene Agathe Niehus-Jung (født 1904), Gret Baumann-Jung (født 1906), Marianne Niehus-Jung (født 1910) samt Helen Hoerni-Jung (født 1914). Carl Gustav og Emma fikk 19 barnebarn. I juni 1909 flyttet han og Emma til huset Seestrasse 228, Küsnacht i Sveits, der Jung bodde til sin død i 1961. I 1923 begynte han å bygge Tårnet i Bollingen.
Jung fikk tidlig den 18 år gamle Sabina Spielrein som pasient. Hun var en av de første som gjennomgikk psykosebehandling ved psykoanalyse og skrev om sine erfaringer. Jung var en ung lege på Burghölzli da han fikk Spielrein som pasient, og hun var den første han behandlet med psykoanalyse. De to hadde et nært forhold, og Jung var i ferd med å forlate sin kone Emma til fordel for Spielrein. Hennes liv er dramatisert i filmen A Dangerous Method (2011) av David Cronenberg. På grunn av det kompliserte forholdet til Jung tok hun kontakt med Sigmund Freud. Brevene fra Spielrein til Freud omhandler blant annet forholdet til Jung. Spielrein skal ha medvirket til oppgjøret mellom Freud og Jung.
Studium og studier
Jung spesialiserte seg innen psykiatrien, en interesse som var blitt vekket i ham gjennom faren, som hadde virket som pastor og konsulent ved et hjem og hospital for psykisk syke. Utslagsgivende for Jungs beslutning om studieretning var boken Lehrbuches der Psychiatrie für praktische Ärzte und Studierendeav Richard von Krafft-Ebing.
I 1900 ble Jung etter sin statseksamen som assistent til Eugen Bleuler i Psychiatrische Universitätsklinik Burghölzli i Zürich. På denne tid utkrystalliserte det seg gjennom hans studier fenomenet splittet personlighet, en innsikt han hadde vunnet fra observasjoner fra spiritistiske seanser. Hans doktorarbeid fra 1902 het Zur Psychologie und Pathologie sogenannter occulter Phänomene.
Vinteren 1902/03 assisterte Jung Pierre Janet ved Hôpital de la Salpêtrière i Paris.
Hans studier ved Burghölzli av hjernevevsprøver og hans arbeide med hypnose tilfredsstilte ikke Jungs søken etter hvordan sinnssykdommer oppstod og hva deres natur er. Det ble videreutviklingen av Wilhelm Wundt assosiasjonsstudier som førte Jung til et første svar. Resultatet av hans assosiasjonseksperimenter, sammen med Pierre Janets arbeide i Paris og Théodore Flournoys i Genève, førte til det Jung kalte «gefühlsbetonten Komplexe». I dette så han en bekreftelse av Sigmund Freuds teori og fortrengning.
Personlighetstyper
I 1921 utga Jung sin teori om psykologiske personlighetstyper med tre dimensjoner : Senere kom en fjerde dimensjon (Myers & Myers 1980):
Arketyper
Jung skilte klart mellom arketyper og arketypiske forestillingsbilder. En arketyp er en medfødt ubevisst måte å oppfatte verden på, en slags mental innretning i sinnet som regulerer våre intuitive persepsjoner av verden. På samme måte som instinkter fremkaller instinktiv atferd, fremkaller arketypene arketypiske forestillingsbilder.
Gjenklang i new age-bevegelsen
Begrep fra Jungs arbeider, slik som arketyper, det kollektivt ubevisste og individuasjonsprosessen, er termer som «har sivet ut i populærkulturen. I New Age har Jungs tanker blitt videreformidlet og nyfortolket i flere retninger, ikke minst innen den stadig voksende selvutviklingslitteraturen, der åndelig utvikling står i sentrum». Et utdrag fra Arketypene og det kollektivt ubevisste er inkludert i antologien New Age, 2007.
Torill Ravnaas
Torill Ravnaas (født 17. mars 1948 på Fevik) er en norsk sanger og Marlene Dietrich-imitator.
Norsk karriere
17 år gammel debuterte Ravnaas på Triola med singleplaten Jeg vil dra min venn. Hun hadde en kraftig Broadway-klingende «belter»-stemme. Den høres først på singleplaten Ennu en dag»/«Jeg gir deg alt samt på hennes norske versjon av Harold Arlens «Over the Rainbow», «Over regnbuen» (Triola TN 414). Alf Prøysen laget teksten til Wenche Myhre for Oslo Nye Teaters oppsetning av Trollmannen fra Oz. B-siden var «Jeg går fra deg, min venn».
I norsk Melodi Grand Prix 1967 fremførte hun vinnersangen «Dukkemann» (Melodi: Tor Hultin, tekst: Ola B. Johannessen) med lite orkester. Kirsti Sparboe fremførte den med stort orkester i den norske finalen og sang den i den internasjonale finalen.
I slutten av 1960-årene og frem til «På et tog i Tennessee»/«Vår jord går rundt» (1970) spilte hun inn noen få singler. I 1973 medvirket hun dessuten blant annet sammen med Stein Ingebrigtsen på albumet Sommershow.
Ripbord
Ripbord er det øverste bordet på en robåt. Det kalles nesten alltid for ripbordet eller ripa, men på Sør-Østlandet har «rip» gått over til å bety øverste kanten på båten, og ofte blir esingen kalt «ripa».
Lunda Norte
Lunda Norte er en provins i Angola. Den har et areal på 103 000 km² og 799 950 innbyggere ved folketellingen i 2014. Lucapo er hovedstaden i provinsen. Provinsen er rik på diamanter.
Demografi
Lunda Norte er befolket av cokwe (tsoquoe), lundaer og andre stammer.
Petra Schneider
Petra Schneider (født 11. januar 1963 i Karl-Marx-Stadt) er en tidligere medley- og fristilsvømmer fra Øst-Tyskland som var aktiv på 1970- og 1980-tallet. Hun vant en olympisk gullmedalje på 400 meter individuell medley under OL i 1980 i Moskva, og sette fem verdensrekorder i svømming gjennom karrieren. Schneider hadde sitt gjennombrudd under VM i 1978 i Berlin, med bronsemedalje på 400 meter individuell medley, bak erkerivalen Tracy Caulkins fra USA. Dette var siste gang hun tapte for Caulkins, og hun forbedret verdensrekorden til Caulkin på denne distansen tre ganger i 1980 fra 4:40.83 til 4:36.29 (OL i Moskva). I finalen slo hun sølvmedaljøren Sharron Davies fra Storbritannia med ti sekunder. I VM i 1982 i Guayaquil senket hun rekorden til 4:36.10, en tid som sto helt til 1997.
Hun hadde også verdensrekorden på 200 meter individuell medley, men ble nektet en gullmedalje da denne distansen ble avlyst i OL i Moskva.
I VM i 1982 i Ecuador vant hun begge medley-distansene, samt en sølvmedalje på 400 meter fri. I 1979 og 1980 ble hun av «Swimming World» kåret til årets europeiske svømmer. I 2005 ba hun om at hennes siste gjenværende rekord (Øst-Tyskland sin nasjonale rekord på 400 meter medley) skulle bli strøket fra rekordbøkene, da rekorden var oppnådd ved hjelp av anabole steroider.
Urtre
Beskrivelse
Det blir opp til 50 meter høyt. Kronen er kjegleformet på unge trær, men blir bred og rund på eldre trær. Unge greiner vokser oppover, men de eldre greinene henger stadig mere, og vokser enten horisontalt eller nedover. Barken er rødbrun og trevlete.
Urtreets blader er spesielle; de myke, lange nålene sitter motsatt i to rekker på grønne skudd, som igjen sitter parvis motsatt på rødbrune skudd. Slik ser bladene mer ut som parflikede løvtreblad enn typiske barnåler. Om høsten skifter bladene og de grønne skuddene farge til rødt og oransje, og felles samlet.
Hannblomstene har rakleform, og hunnblomstene er små og kongleaktige og sitter i grupper ytterst på greinene. Når konglene modnes, blir de 2-3 cm lange, brune og går fra å peke oppover til å henge ned.
Økologi og utbredelse
Urtreet vokste langs elver i dalbunnene i lignende habitater som sumpsypress (Taxodium distichum), men disse områdene er i de siste århundrene gjort om til rismarker. Noen trær vokser på mindre gunstige steder i fuktige raviner i dalsidene. Urtreet dannet ikke rene bestander, og vokste sannsynligvis sammen med løvtrær som lønn, kastanje, poppel, eik, vingenøtt, ambratre og Nyssa. Jorda er leire eller sand som er dannet ved nedbryting av sandstein, og den er svakt sur eller nøytral. Grunnvannsspeilet skifter med årstidene, men ligger aldri dypt. Klimaet kjennetegnes av varme somre og kalde vintre.
Arten er utbredt i midtre deler av Kina: Shizhu i Chongqing, Lichuan og Zhonglu i Hubei, og Longshan og Sangzhi i Hunan. De gjenstående trærne står i kanten av rismarker, og det er vanskelig å skille mellom naturlige og plantede trær. De eldste trærne er rester av den opprinnelige skogen. I 2006 ble det forsøkt å telle alle naturlige, store trær. Flest trær, 5360, ble funnet i Lichuan; i Longshan fant man bare fem trær og i Shizhu 28.
Den største trusselen mot urtreet er befolkningsvekst og habitatødeleggelse. Treet ble tidligere brukt til bygningstømmer og ved, og under Det store spranget på 1950-tallet ble mange trær hugget for å smelte jern. Det er nå forbudt å hugge naturlig voksende trær. Bestandene er sterkt fragmentert, og det er få muligheter for naturlig tilvekst. I IUCNs rødliste er urtre vurdert som sterkt truet.
Oppdagelse og systematikk
Den japanske paleobotanikeren S. Miki beskrev i 1941 slekten Metasequoia basert på fossiler fra tidlig pliocen funnet på den japanske øya Honshu. Han plasserte også fossiler fra Mandsjuria, Sakhalin og Nord-Amerika i denne slekten.
Samme år fant den kinesiske vitenskapsmannen T. Kan et tidligere ukjent treslag sørøst for Wanzhou uten å samle inn materiale, og i 1944 samlet forstmannen T. Wang inn materiale fra samme sted. Wang trodde først at dreide seg om en art i slekten Glyptostrobus, men etter at materialet ble undersøkt av eksperter i 1945 kunne en fastslå at det dreide seg om en bartreslekt som tidligere var ukjent i Kina. I 1946 ble det sendt to ekspedisjoner til området som fant mange flere trær og samlet inn frø og annet materiale. Den formelle artsbeskrivelsen ble publisert i 1948. Funnet av dette levende fossilet vakte stor oppsikt, og frø ble sendt til botaniske hager rundt i verden.
Urtreet ble tidligere regnet til sumpsypressfamilien (Taxodiaceae), men genetiske og morfologiske studier viser at denne familien ikke er en naturlig gruppe. Urtre og alle andre arter i sumpsypressfamilien, unntatt skjermtre (Sciadopitys), er derfor flyttet til sypressfamilien (Cupressaceae). De nærmeste slektningene til urtreet er Sequoia og Sequoiadendron.
Planting
I Kina plantes det flere millioner urtrær hvert år. Treslaget blir også dyrket overalt ellers i tempererte strøk, men det utvikler seg best i områder med varm og fuktig sommer. Nesten alle trær utenom Kina stammer fra frø som ble samlet inn i 1947, og en har problemer med innavlsdepresjon. Urtreet tåler mye luftforurensning og egner seg godt til å plantes langs gater.
I Norge kan arten plantes i sørlige kyst- og fjordstrøk. Ett urtre står plantet i vestre del av Botanisk hage i Oslo og ett midt i parken ved den gamle hovedgården.
Fossiler
Omtrent tyve fossile arter er beskrevet, men en regner nå bare tre arter som gyldige: Metasequoia foxii, M. milleri og M. occidentalis. Det er funnet mange fossiler i Nord-Amerika og Eurasia fra tidsrommet tidlig senkritt til overgangen pliocen–pleistocen. I Europa er slekten bare kjent fra paleocen i Skottland og eocen på Svalbard. Metasequoia overlevde i Vest-Sibir og arktisk Canada til sen pliocen og i vestlige Georgia og Japan til sen pliocen–tidlig pleistocen. Utbredelsen ble redusert etter hvert som klimaet ble kaldere og tørrere. I Kina er det er ikke funnet fossiler fra pliocen eller pleistocen.
I paleocen og eocen var klimaet på jorda varmere enn i dag, og det vokste store skoger i Arktis. De største trærne hadde en høyde på 40 m og en stammediameter på 1 m. Lysforholdene var spesielle med lite intenst lys hele døgnet om sommeren og en mørketid der fotosyntese var umulig i mange måneder. Det viktigste treslaget i disse skogene var Metasequoia, og fossiler av slekten er funnet på Svalbard, Grønland og Axel Heibergs land i Canada. Eksperimenter tyder på at slekten tåler midnattssol bedre enn lerk (Larix) og sumpsypress (Taxodium). De to andre bartreslektene vokste også i den høyarktiske skogen og mister i likhet med Metasequoia nålene om vinteren.
Thor Jørgen Spurkeland
Thor Jørgen Spurkeland (født 12. mai 1987) er en norsk fotballspiller fra Knarvik i Lindås kommune. Han har spelt i Førde IL i 2. divisjon siden 2008.
Han har tidligere spilt for SK Brann, Løv-Ham og Fyllingen.
Spurkeland kom som guttespiller fra NBK i 2003. Han debuterte for Branns A-lag i 2. runde av NM mot Norheimsund 26. mai 2004. Han var da bare 17 år og 14 dager gammel. Noe som gjør han til en av tidenes yngste Brann-spillere.
Tylden & Co.
Men selskapet har også gitt ut en mengde andre kjente norske artister som Odd Børretzen, Lava, Guren Hagen, Ivar Medaas, Elisabeth Andreassen, Ryfylke Visegruppe, Alf Cranner, Bare Egil Band, Mohr, Marianne Krogness, Gaute Ormåsen, Kjell Bækkelund og Olav Stedje.
Tylden & Co. markedsfører også lablene Hells Bells, Regatta, Satellitt og Subway og Store Norske Grammofon. Distribusjonen av plater går via Diskos Distribusjon AS hvor Tylden & Co as selv er medeier. I tillegg eier og driver selskapet salgsselskapet Bare Bra Musikk AS.
Daglig leder for Tylden & Co. er Tonje Hovde. Selskapet er medlem av bransjeorganisasjonene FONO og GRAMO.
Esingsnelle
Esingsnelle er en 15-30 cm lang trepinne som står under en keip (et slags årefeste) i en del robåter.
Liste over mestvinnende vinterolympiere
Denne listen er en oversikt over de mestvinnende vinterolympiere siden vinterlekenes start i 1924. Listen sorterer etter antall gullmedaljer, deretter sølv og bronse, som for øvrig tilsvarer IOKs måte å rangere medaljelister på. Det kreves minst 3 gullmedaljer for bli inkludert.
Dambisa Moyo
Dambisa Moyo (født 2. februar 1969 i Lusaka) er en zambisk samfunnsøkonom og forfatter.
Moyo har tidligere arbeidet i to år for Verdensbanken og i åtte år for Goldman Sachs. I 2009 kom hun med boken Dead Aid: Why Aid Is Not Working and How There is Another Way for Africa, der hun kom med krass kritikk av tradisjonell utviklingshjelp.
Palazzo Barbaran da Porto
Palazzo Barbaran da Porto er et palass i Vicenza tegnet og bygget av den italienske renessansearkitekten Andrea Palladio. Palasset er et av de 23 bygg i Vicenza som har plassert byen på UNESCOs liste over verdensarven.
Det var grev Montano Barbarano som fikk det bygget, og Palladio hadde det hele ansvaret fra prosjektering i 1569 til bygget var ferdig i 1575. Det er det eneste store palasset hvor Palladio hadde totalansvar for byggingen. Det finnes bevart flere planer for bygget, men de er alle forskjellige fra det ferdige palasset. Palladios bokverk I Quattro Libri dell'Architettura omtaler palasset og har plantegning og fasaden samt detalj fra fasaden.
Barbarano skaffet seg også nabotomten noe som Palladio også omtaler i Quattro Libri. Palladio setter sammen de eksisterende husene på tomtene til et symmetrisk hele.
Dekorasjonene er utført av Battista Zelotti, Anselmo Canera and Andrea Vicentino, som alle var blant tidens viktige kunstnere. Lorenzo Rubini og sønnen Agostino laget stukkaturen.
David Starkey
David Robert Starkey (født 3. januar 1945) er en britisk historiker med tudortiden som sitt spesiale.
Bakgrunn
Starkey var det eneste barnet av en fattig kvekerfamilie i Kendal i Westmorland (i dag Cumbria) i England. Hans mor, en sterk personlighet, hadde en mektig innflytelse i Starkeys unge år, mens han har portrettert sin far som en vennlig om enn noe kraftløs mann.
Til tross for at han led av smertefulle fysiske funksjonshemminger (polio og en dobbel klumpfot) gjorde Starkey det bra på skolen og vant et stipend for å studere historie ved Fitzwilliam College på Universitetet i Cambridge hvor han fortsatt er medlem. Her ble han påvirket av den dominerende historikeren Geoffrey Rudolph Elton, også spesialist på tudorperioden. Deres forhold var stormfylt, og i henhold til Starkey ble Elton den faste farsfiguren han aldri hadde hatt og som han til slutt måtte gjøre opprør mot. Senere på 1980-tallet ble det viktig for Starkey å motsette seg Elton syn på Thomas Cromwells betydning, og argumenterte i boken Revolution Reassessed (1986), som han var medredaktør av, at Eltons tese om at Cromwell var hovedfiguren bak den moderne engelske regjeringen var feil.
Karriere
Fra 1972 til 1998 underviste Starkey historie ved London School of Economics. I løpet av denne perioden begynte han en karriere som kringkaster og deltok i BBC Radio 4s program «The Moral Maze» («Den Moralske Forvirring»), et debattprogram hvor han var en hensynsløs forhørsleder av «vitner» som utforsket samtidige moralske spørsmål. På 1990-tallet presenterte han et telefonprogram om aktuelle spørsmål på Talk Radio UK (senere relansert som talkSPORT) hvor hans oppførsel overfor innringerne økte hans frastøtende rykte. Imidlertid ble dette programmet, som han selv har beskrevet som «tre timer med hjerneslagsmål», ekstremt populært. Hans uhøflighet har blitt fremmet av hans motstandere. Under en oppsetning av en rettssak mot Rikard III opptrådte Starkey som et vitne for aktor, der han anklaget forsvaret ved Richard DuCann for å ha «en liten sakførers sinnelag». Selv foreningen Rikard III-samfunnet i sitt magasin The Ricardian innrømmet at Starkeys råhet under kryssforhøret var hovedgrunnen til at ‘Rikard III’ ble frikjent.
Hans fjernsynsserie om Henrik VIII av England, Elizabeth I av England, de seks hustruene til Henrik VIII (The Six Wives of Henry VIII) og om mindre kjente Tudormonarker har gjort Starkey til et kjent i britiske bevissthet. I 2004 startet han en ny serie på Channel 4, Monarchy, som kronikerer historien til engelske konger og dronninger fra angelsaksiske kongedømmer og framover.
Hans største bidrag til forskingen om tudortiden har vært i å forklare den kompliserte sosiale etikette i kong Henrik VIIIs husholdning, utforsket den kompliserte strukturen i Katarina Howards fall i 1541–1542, og reddet Anne Boleyn fra den historiske dysterheten ved overbevisende å vise hvordan hun var en religiøs reformator, en skarpsindig politiker og en glitrende intellektuell. Starkey har også avvist det historiske samfunnets tendens til å portrettere Katarina av Aragón som en «plaster-of-Paris saint».
I oktober 2006 begynte han å være vert for en andre serie av The Last Word som nå er kjent som Starkey's Last Word. Han gjør også ofte radioprogrammer og bidrar til mange magasiner og aviser. Han ble æret med kommandørgraden av Order of the British Empire i anledning dronningens fødselsdag i 2007.
Privat
Starkey er offentlig homofil og er en fremstående talsmann for homofile rettigheter. Han er også æresmedlem av National Secular Society som fremmer sekularisering. Han er medlem av Det konservative parti og er ateist.
Moe’s Tavern
Moe's Tavern (Moes pub) er en fiktiv pub i den amerikanske tegnede TV-serien Simpsons. Puben er oppkalt etter eieren Moe Szyslak. Moe driver den alene, men flere har tidligere jobbet der, som Montgomery Burns. Puben serverer Duff Beer og Red Tick Lager, en øl med smak av hund. Moe har også uttalt at ølet severt i baren er tysk. I tillegg har Moe i et avsnitt av episoden The Mansion Family servert Tuborg – the beer of Danish kings til Homer Simpson.
En episode avslører at barens skjenkebevilling har for lengst utløpt. I tillegg var den kun gyldig på Rhode Island, og ble signert av Moe selv. I en episode får Moe hjelp av Waylon Smithers for å forvandle baren til en homofil bar kalt Mo's, selv om han forandrer dette tilbake igjen til den vanlige puben mot slutten av episoden.
Gjester
Stamgjestene i baren (som også nesten er de eneste gjestene) er:
Interiør
Baren er forholdsvis falleferdig, men har flere ganger blitt pusset opp til en moderne klubb. Den består ellers av flere båser, en bardisk og en japansk TV.
Springfield (The Simpsons) Luoghi de I Simpson
Lunda Sul
Lunda Sul er en provins i Angola. Den har et areal på 77 637 km² og 516 077 innbyggere ved folketellingen i 2014. Saurimo er hovedstaden i provinsen.
Objet trouvé
Objet trouvé er et fransk uttrykk for funnet gjenstand i en kunstnerisk kontekst. På engelsk kalt for Found Object og Readymade. Begrepet betegner masseproduserte, hverdagslige gjenstander, som normalt ikke har en kunstnerisk hensikt, blir plassert inn i en bevisst kunstnerisk sammenheng, og sådan endrer dens opprinnelige betydning.
Slike objekter kan monteres uten å bli bearbeidet, men av en kunstner, på en måte og i en sammenheng som gjør dette til et kunstnerisk uttrykk. Gjenstandene kan omfatte alt fra hverdagsgjenstander til funn i naturen, og har det felles at de opprinnelig eksisterte av en annen grunn enn å bli kunst. Disse objektene kan karakteriseres som noe som ikke handler om smak eller estetikk, men som blir til kunst i det øyeblikk det velges ut av kunstneren. Bruken av objet trouvé som meningsbærende objekter skal engasjere tanken før øyet, og få betrakteren til å delta og reflektere.
Monterte ansamlinger av objekter kalles assemblage (om tredimensjonale montasjer) eller collage (collagen er tilnærmet to-dimensjonal, gjerne også mere bearbeidet enn assemblagen).
Objet trouvé som kunstnerisk uttrykksform er fortsatt i bruk, men ofte ved at noe ved objektet endres eller bearbeides slik at det ikke fremstår i ren form.
Historie
Begrepet «objet trouvé» dukket opp i forbindelse med arbeidene til den fransk-amerikanske kunstneren Marcel Duchamp, som først benyttet seg av denne metoden å produsere kunst på. Duchamp benyttet både begrepet «readymade» og «assisted readymade» (et bearbeidet objekt, eller en sammensetning av flere objekter) i omtalen av egne verker. Det første kjente objekt var Duchamps Sykkelhjul fra 1913: et sykkelhjul montert på en krakk. Duchamps kanskje mest kjente arbeid, ble vist på Armory Show i 1917. Under signaturen «R. Mutt» presenterte han et pissoar opp-ned på en sokkel, med tittelen «Fontene». Han fulgte opp året etter med et tørkestativ for vinflasker – også opp-ned.
Duchamps objekter revolusjonerte både måten kunst blir produsert på, og selve betydningen av begrepet «kunst». I dag er det nærmest utenkelig å besøke en utstilling av samtidig kunst noe sted i verden, uten å bli konfrontert med et readymade eller objet trouvéi en eller annen sammenheng. Andy Warhol og Jeff Koons er kjente kunstnere som har benyttet seg av dette konseptet, med klar referanse til Marcel Duchamp.
Wamba
Wamba var vestgoternes konge i Spania fra 672 til 680.
Militære hendelser
Umiddelbart etter at han kom på tronen i 672, stod Wamba overfor et opprør fra Hilderuk, guvernør i Nîmes. Mange undertrykkede jøder sluttet seg til hans opprør. Da Wamba sendte Flavius Paulus for å få slutt på fiendtlighetene, konverterte Paulus til jødedommen og ble selv opprører i Narbonensis og Tarraconensis.
Som del av sine forsøk på å slå ned opprøret, beleiret Wamba i 673 og tok Castellum Cauclibéri, en strategisk katalansk havn som lå hvor Pyreneene nådde Middelhavet (i dag kalt Collioure, i det sørligste hjørnet av Frankrike). Opprøret ble endelig slått ned og jødene i Narbonne ble utvist samme år. Faktisk var der en formell utvisning av alle jøder fra kongedømmet som ikke konverterte til kristendom.
Wamba gjenoppbygde de romerske murene rundt Toledo. Han befestet også andre steder på denne tiden, som Hondarribia (Fuenterrabia), en liten landsby i Spania på et lite utkikkspunkt mot den franske grensen over Txingurri-bukten.
Under hans styre brakte Wamba asturerne og rucconerne (luggonerne) under sin kontroll og innlemmet dem i en ny provins. De hadde kjempet for sin uavhengighet siden vestgoternes invasjon i det 5. århundre, men gav nå etter.
Alfonso IIIs krønike sier at «på Wambas tid, angrep 270 sarasenerskip Spanias kyst og der ble alle brent.» Et enkelt angrep av denne størrelsen er tvilsomt siden ingen andre kilder nevner det. Men det er fornuftig å anta at der var et antall små muslimske raid. Krøniken for 754, som gir utførlige detaljer om Wambas styre, sier at maurerne «hadde lenge raidet» Andalucía «og samtidig rystet mange byer». Videre bestemmer Wamba i de vestgotiske lovsamlingene at alle folk, uansett deres religion og selv om de er geistlige, er påkrevd å forsvare kongedømmet dersom det blir angrepet av en utenlandsk fiende. Loven ble opprettet for å løse problemet med deserteringer: «For når en fiende invaderer provinsene i vårt kongedømme...forsvinner (mange av) de som bor ved grensen...slik at, på denne måten, der ikke er felles støttet i kamp.» Denne tankegangen impliserer regelmessige angrep.
At folket sjelden var villige til å forsvare kongedømmet, klargjøres videre av en annen av Wambas vedtak hvor slaver ble frisatt for å fylle rekkene i hæren. Dette antyder ikke bare mangelen på frivillige blant de spansk-romerke innbyggerne som utgjorde hoveddelen av befolkningen som de vestgotiske herrene hersket over, men også en armé av utskrevne eller uvillige.