cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Storstormen i Vest-Europa 1987
I Sør-England og Nord-Frankrike
I Sør-England var vinden på sitt sterkeste i 3-4 timer. Uværet kulminerte tidlig om morgenen, noe som kan ha bidratt til å redusere antall omkomne. I England felte stormen 15 mill. trær (hvorav seks av de syv eiketrærne i Sevenoaks) og ødela båter, skip og hus. Veier ble stengt; jernbaner og båtruter innstilt. Da mange kraftlinjer ble skadet fordi trær falt over dem, tok elverket (National Grid) ut strømmen over store områder for å unngå overbelastning. Dermed ble bl.a. London mørklagt. Størst skader fikk grevskapene Kent, Sussex og Hampshire, samt kysten av Essex, Suffolk og Norfolk. Ødeleggelsesmønsteret tydet på at tornadoer fulgte stormen.
I Frankrike ble Bretagne og Normandie hardest rammet. 1,79 mill. husstander mistet strømmen og vannet. ¼ av skogene i Bretagne ble ødelagt. Bølger på 16 m ble observert utenfor Ushant og Belle Île.
Med stormen fulgte regn – til dels som tordenbyger da kaldfronten slo inn, med lokalt mye nedbør, men med store variasjoner. Trawsfynydd (Gwynedd) i Wales fikk 69.5 mm. London, som ble hardt rammet av stormen, fikk 5,6 mm.
Norge
Stormen traff også Danmark og Norge, riktignok ikke med samme styrke som i områdene rundt Kanalen. I Norge krevde stormen et menneskeliv og forårsaket skader for ca. 650 mill. kr.
Når sterke lavtrykk i vinterhalvåret hjemsøker Norge, går de som regel inn i Norskehavet og bøyer av nordøstover langs kysten (som nyttårsorkanen 1992) – eller følger en sørligere bane i Nordsjøen og Skagerrak så først og fremst Agder og Rogaland blir berørt. I Norge ligger derfor Østlandet vanligvis i le for stormene. Ikke denne. Vinden var sørlig og stod rett inn Oslofjorden, hvor det lave lufttrykket og vannmassene som ble presset nordover førte til Oslos høyeste stormflo siden 1914. Stormen rammet også innlandet. Den felte hundretusener av trær, ødela hus og gjorde at mange tusen mistet strømmen, og kraftig regn førte til flommer (bl.a. i Mjøsa) og oversvømmelser. Den gav også stormflo i Oslofjorden (se f.eks. Flommen i Sandviksvassdraget 1987. Ca. 300 000 m³ tømmer ble oppgitt felt på Østlandet – tallet kan virke lavt, da nærmere 150 000 m³ skal ha gått med i Engerdal alene. Virkningene av den sterke vinden ble forsterket av at mye nedbør hadde gjort bakken bløt så trerøttene hadde dårlig feste. Stormen gjorde også betydelige skader lengre nord, som i Steinkjer.
Kritikk av varslingen
I England gjorde stormen at aksjemarkedet først mandagen etter (den 19.) fikk reagert på krakket på Wall Street. I etterhånd ble Met Office kritisert for mangelfull varsling. De hadde varslet sterk vind, men prognosene tilsa en sørligere lavtrykksbane enn det ble, slik at den sterkeste vinden ble antatt å ramme Nord- og Midt-Frankrike. Feilen skyldtes bl.a. at de hadde inndratt et værskip sørvest for Land’s End. Dette skyldes offentlige nedskjæringer og en feilaktig tro på at satellitter kunne erstatte værskipene. Da landet i 1990 ble rammet av en ny, kraftig storm, var varslingssystemet bedre utbygget, med værskip og automatiske bøyer sørvest av Land’s End. Dermed ble varslingen bedre. Franske meteorologer brukte andre datamodeller enn de britiske og unngikk sine kollegers banefeil.
Giftig hale-teorien
Ved å analysere stormen utviklet en gruppe ved University of Reading, ledet av professor Keith Browning, en teori om lavtrykkets giftige hale (engelsk: Sting jet). De identifiserte en mesoskala-luftstrøm hvor den mest ødeleggende vinden var forårsaket ved fordampning fra skytopper i syklonens sørflanke. Fordampningen gjorde luften kjøligere og dermed tyngre, så det dannet seg en smal, men intens jetstrøm som nådde bakken. Fenomenet fikk navn etter denne skyens krokform. Også enkelte intense «norske» lavtrykk, som nyttårsorkanen 1992 og ekstremværet Ulrik i 2008, har hatt en giftig hale.
Crimson Glory (album)
Crimson Glory er det selvtitulerte debutalbumet til amerikanske progressiv metal-bandet Crimson Glory.
Albumet ble utgitt 20. oktober 1986 på Roadrunner Records. Albumet ble utgitt på nytt i 2008 av Metal Mind Productions i kun 2000 eksemplarer.
Sporliste
Alle spor av Jon Drenning, Jeff Lords & Midnight
Andrei Kovalenko
Andrei Kovalenko (født 6. november 1970) er en australsk vannpolospiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hans ble nummer 8. Han deltok for Ukraina under Sommer-OL 1996, og tok bronse med SUS under Sommer-OL 1992.
Herman Hedning
Herman Hedning er en svensk tegneserie, som også blir publisert i Norge. Serien blir utgitt i et eget blad åtte ganger i året, samt som bi-serie til Fantomet i en årrekke. Tegneren heter Jonas Darnell, og har tegnet den noe usympatiske hodefotingen siden 1988.
The Clemenceau Case
The Clemenceau Case er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Herbert Brenon.
Handling
I Paris besøker maleren Pierre Clemenceau kameraten sin Constantin Ritz i atelieret hans. Der møter han og forelsker seg i Iza, en fascinerende modell - som først avviser hans romantiske fremskritt. Men når kvinnen får vite at moren hennes - grevinne Dobronowska - planlegger å gifte henne bort til en velstående russisk aristokrat, hertug Sergius, bestemmer hun seg for å akseptere Pierres ekteskapsforslag. Men etter bryllupet avviser Iza den nye ektemannen sin, og inngår i stedet en utenomekteskapelig affære med Sergius.
Etter å ha oppdaget Izas svik, utfordrer Pierre sin kones kjæreste til en duell og Sergius blir drept. Pierre reiser derfor til Amerika, sammen med vennen Constantin og Constantins forlovede. Men fast bestemt på å ta hevn, reiser Iza også til Amerika. Der forfører hun snart Constantin. Men for å redde vennen sin, inviterer Pierre henne til leiligheten sin. Der knivstikker han henne, og hun dør av disse skadene. Deretter overgir Pierre seg til politiet.
Blanca García
Blanca García (født 7. april 1947) er en meksikansk volleyballspiller.
Hun representerte Mexico under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor hun ble nummer 7.
Badge
«Badge» er en sang som ble skrevet av Eric Clapton i samarbeid med George Harrison og delvis Ringo Starr (men sistnevnte blir ikke kreditert), og var opprinnelig en sang uten tittel. I løpet av innspillingen av albumet Goodbye for The Cream ble det lagd noter, og det eneste ordet på notearket som kunne tydes var «Bridge» – et merke for å markere en overgang. Claptons håndskrift var imidlertid så dårlig at da Ringo Starr tittet ned på det, trodde han det sto «Badge». Og det ble navnet på melodien.
Harrison har derimot fortalt en annen historie:
Det kan også nevnes at mellompartiet var det stedet som ga melodien et løft og kraft. For å øke melodiens stemning kjørte Clapton gitaren gjennom en Leslie-høyttaler.
Både kritikere og fansen fortsatte å peke på at mellompartiet var det beste som noen gang kom ut av The Cream. Det var også det samme mellompartiet som ga inspirasjon for Harrisons senere Beatles-sang «Here Comes the Sun» for albumet Abbey Road, og den ville faktisk dukke opp to ganger til på slutten av to andre spor fra Abbey Road: «You Never Give Me Your Money» og «Carry That Weight».
Sosialistisk Valgforbund
Sosialistisk Valgforbund var en allianse av sosialister på venstresiden i norsk politikk i årene 1973–1975. Alliansen ble inngått av fire parter: Sosialistisk Folkeparti, Demokratiske Sosialister (AIK), Norges Kommunistiske Parti og partiløse venstreorienterte. DS var en fortsettelse av deler av «Arbeiderbevegelsens Informasjonskomite mot norsk medlemskap i EF», de organiserte EF/EU-motstanderne i Arbeiderpartiet. Disse fire gruppene hadde stått sammen i syn og argumentasjonsmåte i kampen mot norsk medlemskap i EF før folkeavstemningen i 1972, og etter seieren for nei-folket følte de at det var naturlig å gå sammen i et samlet alternativ ved stortingsvalget i 1973.
Sosialistisk Valgforbund viste seg å være en stor suksess. Over 11 prosent av stemmene og 16 representanter på Stortinget, det beste resultatet for noe parti til venstre for Arbeiderpartiet siden brakvalget for NKP i 1945.
Valgforbundet hadde gått til valg på et konkret program på 33 punkt alle partene var enige om. Etter valget ville de fleste gå videre i samlingsprosessen, og etablere ett felles parti. Da var det nødvendig å avklare flere prinsipielle spørsmål, og da viste det seg store motsetninger, særlig mellom de fleste fra SF på den ene siden og de fleste fra NKP på den andre.
Samlingsprosessen gikk likevel videre, og endte med at Sosialistisk Venstreparti ble etablert i 1975. De enkelte partene fikk frist ut året 1976 med å avvikle egne organisasjoner. Det viste seg da at flertallet i NKP til slutt stemte mot å legge ned eget parti. Mindretallet med partileder Reidar T. Larsen i spissen valgte likevel å gå inn i det nye samlingspartiet.
Til en viss grad kan en derfor si at Sosialistisk Venstreparti er en slags fortsettelse av Sosialistisk Valgforbund. De aller fleste medlemmene i det nye partiet kom fra SF og Arbeiderpartiet eller var nye i politikken.
Hoplax jernbanestasjon
Hoplax jernbanestasjon (finsk: Huopalahti) er en jernbanestasjon i Helsingfors i bydelen Södra Haga. Jernbanestasjonen er et jernbaneknutepunkt for Kystbanen Åbo-Helsingfors, Vandaforsbanan og Alberga stadsbana. Stasjonsbygningen ble bygget i årene 1920 og 1921, men er ikke lenger i bruk. Hovedstadsregionens lokaltrafikks tog M (Helsingfors-Vandaforsen), A (Helsingfors-Alberga), E (Helsingfors-Köklax), S (Helsingfors-Kyrkslätt), U (Helsingfors-Kyrkslätt) og L (Helsingfors-Kyrkslätt) stopper ved stasjonen. Avstanden fra Helsingfors sentralstasjon er 6,4 kilometer.
Cochinchidema
Cochinchidema er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore (11-15 millimeter), avlange, hårete oldenborrer.
Utbredelse
Slekten lever i Vietnam.
Fagertunveien (Bærum)
Fagertunveien (1-72B) er en vei på Bekkestua i Bærum.
Den går fra Jens Rings vei via gangvei, krysser Gopledalsveien, Parksvingen og Hosleveien, herfra videre som blindvei inn i boligfeltet på Grav. Før ombyggingen av Bekkestua gikk Fagertunveien fra Gamle Ringeriksvei. Den tidligere strekningen mellom Jens Rings vei og Gamle Ringeriksvei har blitt gangvei, og har ingen husnummer.
Samvirkelags eiendom «Fagertun» ga sitt navn til veien i 1928. Denne eiendommen er nå revet og erstattet av et stort forretningssenter på Bekkestua.
Carroll County (Arkansas)
Carroll County er et fylke i den amerikanske delstaten Arkansas.
National Archaeological and Anthropological Memory Management Foundation
National Archaeological and Anthropological Memory Management Foundation (NAAM) er en kulturverninstitusjon for Curaçao, Sint Maarten, Bonaire, Saba og Sint Eustatius. Hovedkontoret ligger i Pietermaai i Willemstad på Curaçao.
Amfipolis
Amfipolis (gresk: Ἀμφίπολις) er en gresk kommune i prefekturet Serres. Setet for kommunen er Rodolivos. I antikken var Amfipolis en by i region som en gang var befolket av edonere, et trakisk folk, i dagens region i Sentral-Makedonia. Byen ble bygd på et opphøyd platå med utsyn mot den østlige bredden av elven Strymon som renner fra innsjøen Kerkinitis, rundt 3 km fra Egeerhavet. Amfipolis var i antikken en viktig koloni for bystaten Athen som hentet tømmer herfra for å bygge og opprettholde sin flåte. Deretter ble den erobret av kongeriket Makedonia.
Opprinnelse
Arkeologi har avdekket levninger fra stedet som er datert til rundt 3000 f.Kr. Grunnet stedets strategiske posisjon ble det befestet fra svært tidlig av. På 700- og 600-tallet f.Kr. var stedet Amfipolis behersket av illyriske stammer. Xerxes I av Persia passerte området i løpet av hans invasjon av det greske fastlandet i 480 f.Kr. og begravde levende ni unge menn og ni unge kvinner som et offer for elveguden. I nærheten av Amfipolis beseiret Aleksander I av Makedonia (en av forfedrene til den senere Aleksander den store) restene av Xerxes' slagne hær i 479 f.Kr.
Gjennom hele 400-tallet f.Kr. forsøkte Athen å opprettholde sin kontroll over Trakia. Mens Amfipolis var strategisk viktig for sine ressurser, gull- og sølvgruver i Pangaionfjellene og store skoger som ga tømmer for å bygge krigsskip. Via Amfipolis gikk også viktige sjøruter som forsynte Athen med korn fra Skytia. Etter et første mislykket forsøk på å kolonisere i 497 f.Kr. av tyrannen Histiaios fra den greske bystaten Miletos ved kysten av Anatolia, grunnla athenerne en første koloni ved Ennea-Hodoi («Ni veier») i 465 f.Kr., men disse første ti tusen kolonister ble massakrert av trakere. Et andre forsøk skjedde i 437 f.Kr. på det samme sted, da ledet av hærføreren Hagnon, sønn av Nikias.
Den nye bosetningen tok navnet Amfipolis (bokstavelig «rundt byen») et navn som har vært emne for en del diskusjon om leksikografi. Thukydides hevder at navnet kommer fra det faktum at elven Strymon strømmer «rundt byen» på begge sider; imidlertid tilbyr et notat i det senere leksikalske verket Suda en annen forklaring åpenbart gitt av Marsyas, en sønn av Periander; en stor andel av befolkningen levde «rundt byen». Likevel er en mer sannsynlig forklaring gitt av Julius Pollux (Ioulios Poludeukes), en gresk grammatiker på 100-tallet e.Kr.: navnet indikerer nærheten til et eide eller landtange. Etymologicum Genuinum, et leksikalsk bysantinsk verk fra 800-tallet, har gitt følgende definisjon: en av athenerne eller av trakerne, som en gang ble kalt for «De ni veier», (såkalt) ettersom den er omsirklet og omgitt av elven Strymon. Denne beskrivelsen sammenfaller med byens faktiske sted (se tilstøtende kart), og til beskrivelsen til Thukydides.
Amfipolis deretter den viktigste maktbasen for Athen i Trakia og som en konsekvens et angrepsmål for deres motstandere i Sparta. Den athenske befolkningen ble i stor grad en minoritet i byen. En redningsekspedisjon ledet av den athenske strategos (og senere historiker) Thukydides måtte slå seg til for å sikre Eion og kunne ikke gjenerobre Amfipolis; en forsømmelse som førte til at Thukydides ble dømt til landflyktighet. En ny athensk styrke under ledelse av Kleon feilet enda en gang i 422 f.Kr. under et slag hvor både Kleon og Brasidas mistet sine liv. Brasidas overlevde for øvrig lenge nok til å høre om athenernes nederlag, men ble gravlagt under storstilte prakt i Amfipolis. Fra da av ble han regnet som byens grunnlegger,  og deretter æret årlig med leker og ofringer. Byen selv klarte å holde seg uavhengig fram til kongedømmet til Filip II av Makedonia til tross for utallige angrep fra Athen, særlig på grunn av regjeringen til Kallistratos fra Afidnai.
Romersk erobring
I 357 f.Kr. fjernet Filip II den hindringen som Amfipolis representerte på vegen til makedonsk kontroll over Trakia ved å erobre byen, og som Athen hadde forsøkt forgjeves gjentatte ganger de siste årene. I henhold til historikeren Theopompos var denne erobringen en del av en hemmeligholdt avtalt mellom Filip og Athen, om at han skulle levere byen tilbake i bytte for den befestede byen Pydna, men den makedonske kongen gikk tilbake på sitt ord, nektet å oppgi Amfipolis, og beleiret isteden Pydna.
Etter Filips erobring ble byen ikke umiddelbart underlagt det makedonske riket, og for en tid beholdt den sine institusjoner og en viss grad av selvstyre. Makedonias grense ble ikke flyttet lengre øst, men Filip sendte et antall makedonske guvernører til byen, og på mange måter ble byen likevel «makedonisert». Terminologi, kalender, og valuta (gullstater, opprettet av Filip for å utnytte gullreservene i Pangaionfjellene, erstattet drakmer fra Amfipolis) ble erstattet med tilsvarende makedonske. Under styret til Aleksander den store ble Amfipolis en viktig marinebase, og fødestedet for tre av de mest kjente makedonske admiraler: Nearkhos, Androsthenes, og Laomedon. Deres gravsted er mest sannsynlig markert med den berømte løvemonumentet i Amfipolis.
Amfipolis ble et av hovedstoppestedene langs den makedonske kongevegen, noe som er bevitnet av en milepæl funnet mellom Filippi og Amfipolis som angir distansen til sistnevnte, og senere langs Via Egnatia, den romerske hovedveien som krysset de sørlige Balkanfjellene. Bortsett fra festningsvoller i den nedre del av byen (se foto), gymnasion og en rekke godt bevarte freskoer fra en rik villa, er det de eneste levninger fra denne perioden som er synbare. Selv om det er lite som er kjent av byens utforming, moderne kunnskap om dens institusjoner er betydelig bedre grunnet en rik epigrafisk dokumentasjon, inkludert en militær forordning fra Filip V av Makedonia og en såkalt efebarkisk lov fra gymnasion. Etter det endelige seieren til Romerriket over kongeriket Makedonia i et slag i 168 f.Kr., ble Amfipolis hovedstad for den ene av fire minirepublikker, eller merides, som ble opprettet av romerne ut av Makedonia. Disse merides ble deretter gradvis underlagt den romerske klientstaten og senere romerske provinsen Trakia.
Senantikk oppblomstring
I løpet av senantikken kunne Amfipolis dra fordel av økende økonomisk framgang i Makedonia, noe som er bevitnet i det store antallet av kristne kirker som ble bygd. Betydningsfullt er det at disse kirkene ble bygd innenfor en begrenset område av byen, beskyttet av murene til akropolis. Det har blitt sett på som bevis for at den større befestede omkrets av den antikke byen ikke lenger var mulig å forsvare og at befolkningen i byen hadde minsket betydelig.
Uansett er det antallet, størrelsen og kvaliteten på de kirkebygg som ble reist mellom 400- og 500-tallet imponerende. Fira basilikaer smykket med rike mosaikkgulv og rike arkitektoniske skulpturer, eksempelvis søylekapiteler former som bukkehoder, se foto, har blitt avdekket, foruten også en kirke med et heksagonalt sentralt plan som minner om basilikaen til sankt Vitalis i Ravenna. Det er vanskelig å finne grunner for en slik kommunal og samfunnsmessig storslåtthet, både økonomisk og i menneskelige ressurser, for en slik liten by på denne tiden. En mulig forklaring gitt av historikeren André Boulanger er den økende villigheten til de rike øverste samfunnsklasser i senantikken til å benytte penger på lokale gentrifiseringprosjekter (som han har gitt det nye begrepet euergetisme fra det greske verbet εύεργετέω i betydningen «jeg gjør godt»), noe som ble utnyttet av de lokale kirkene til deres fordel, noe som førte til en betydelig gentrifisering av byen urbane sentrum og av boområdene til de rike jordeierne. Amfipolis var også et seffragabbispedømme under metropolitanbispedømmet Thessaloniki. En biskop av Amfipolis ble første gang nevnt i 533.
Byens forsvinning
De slaviske invasjoner på slutten av 500-tallet førte gradvis til inngrep i baklandet og byens levestil og til sist også en nedgang for det urbane livet. I denne perioden trakk byens innbyggere seg til området rundt akropolis. Festningsvollene ble bevart til en viss grad, takket være at materialer ble plyndret fra monumenter i den nedre byen, og de store ubrukte vannbeholderne i den øvre byen ble okkupert av små hus og håndverkeres verksteder. Rundt midten av 600-tallet var det ytterligere en reduksjon av innbyggere, fulgt av en økning av byens befestningsverker og konstruksjon av ny en festningsvoll med femkantede tårn som skar gjennom det midten av de gjenværende monumentene. Akropolis, de romerske badene, og særlig de episkopal basilika ble krysset av denne nye muren.
Byen ble antagelig forlatt på 700-tallet da den siste biskop ble bevitnet i 787. Dens innbyggere flyttet sannsynligvis til det nærliggende området ved oldtidens Eion, havnen til Amfipolis, og som hadde blitt ombygd og befestet under den bysantinske periode under navnet Krysopolis (ikke til å forveksles med en bydel i tidligere Konstantinopel med tilsvarende navn, men som i dag er omdøpt til Üsküdar i Istanbul). Denne lille havnebyen hadde en del framgang før også den ble forlatt under den osmanske perioden. Den siste nedtegnede aktiviteten i regionen til Amfipolis var byggingen av et befestet tårn i nord i 1367 av primikerios (tilnærmet «storadministrator») Jean og stratopedarke (en form for militær kommandant) Alexis for å beskytte det land som de hadde gitt til klosteret Pantokrator på Athos
Arkeologi
Området ble gjenoppdaget og beskrevet av mange reisende og arkeologer i løpet av 1800-tallet, blant annet flere franskmenn. Under første verdenskrig var det britiske King's Shropshire Light Infantry i lenge tid i området, og da ble det foretatt utgravninger i 1916. Mange av funnene ble bragt til British Museum. Fra museet ble det i november 2014 meddelt at det dreide seg om artefakter fra et annet gravkammer enn det som ble avdekket i 2010-årene.
I 1934 ledet en M. Feyel fra École française d'Athènes, den franske skole i Athen, en epigrafisk ekspedisjon til stedet og avdekket levningene av en skulptur av en løve, et særskilt og imponrende gravmonument fra antikken. Imidlertid kom det ikke i gang arkeologiske undersøkelser før etter den andre verdenskrig.
Utgravninger siden 1950-årene
I en nekropolis nordøst for Amfipolis gelegenen ble det fra 1956 for første gang foretatt mer omfattende utgravninger.
Den greske arkeologiske samfunn (Εν Αθήναις Αρχαιολογική Εταιρεία) under ledelse av D. Lazaridis gjorde utgravninger i 1972 og 1985. De avdekket mer av nekropolisen, festningvollene i den gamle byen (se bilde), basilikaene, og akropolis.
Siden 2012 er et uvanlig stort enkeltgravanlegg med et omfang på runst 500 m blitt utgravd. Det stammer formodentlig fra 300-tallet f.Kr. Sommeren 2014 ble et staselig utformet inngangsparti avdekket. Det består av en forseglingsmur, en gjennomgang voktet av to sfinxer, et forrom fylt av jord, en ytterligere forseglingsmur og der innenfor en port med to karyatider. Funn siden 2014: Gulvet bak karyatidene og foran marmorporten som danner inngangen til det neste kammeret, er utsmykket med en kunstferdig mosaikk. Billedfeltet forestiller Persefones rov. Den med to hester forspente Hades angøres av Hermes som brudefører. Hodet og deler av vingene til en av sfinxene ble funnet sammen med deler av den oppbrukne marmordøren inne i gravkammeret. . Den kisteformede graven, kledt med steinplater, som er nedsenket i gulvet dekket med blokker. Fra bisettelsen er ifølge det greske kulturministerium det i den ellers plyndrede graven (plyndret antakelig i oldtiden) blitt funnet et skjelett, hvorav det er deler både innenfor og utenfor steinkisten, og dessuten er det funnet nagler fra en trekiste og utsmykningselementer av bein og glass. Hvem skjelettet tilhører, er ikke fastlagt.- Men det spekuleres foreløpig (2014) på om det kan være en sentral slektning av Aleksander den store.
Det arkeologiske museum
Det arkeologisk museum i Amfipolis ligger to km fra riksveien Thessaloniki-Kavala, rett over munningen til elven Strymon.
Museet har gjenstander fra den antikke byens historie datert fra arkaisk til kristen tid. Dets utstillingshaller viser den kulturelle historie til Amfipolis fra forhistorisk tid og fram til bysantinsk tid. Museet har en bygning som ble fullført i 1995.
Funn er vist fram i kronologisk orden og består av følgende grupper: forhistorisk tid (fra fjellene Pangaio og Ketil Tepes); den arkaiske tid (fra fjellet Kasta og gravplassen fra jernalderen i Amfipolis); klassisk og hellenistisk tid (fra det arkaiske gymnasion, den hellenistiske gravplassen, hellenistisk hus, og fra utgravningene på det arkeologiske området); romersk tid (mosaikker fra et romersk hus og fra utgravningene ved den lokale gravlunden); tidlig kristen tid (fra fem tidlige kristne basilikaer i Amfipolis); og moderne tid (fra et kapell funnet ved lav høyde i nærheten av Nea Amphipoli).
Kommunen
Kommunen Amfipolis ble opprettet ved lokalstyrereformen av 2011 ved å slå sammen 4 tidligere kommuner, som da ble kummunale enheter, Amfipolis, Kormista, Proti, og Rodolivos.
.pw
.pw er Palaus nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.
.pw har blitt åpnet for personlige registreringer under en lignende struktur som .name hadde ved dets opprinnelige lansering, hvor personer kunne oppnå tredjenivå registreringer på formen john.smith.pw sammen med den korresponderende e-mail adressen john@smith.pw. Andrenivå domeneregistrering er ikke tillatt, slik at registreringsenheten kan reservere alle andrenivå-navn til bruk i konstrueringen av disse adressene. Eiere av varemerker har muligheten til å søke om en defensiv registrering som vil forhindre andre i å registrere et tredjenivå-domene som inneholder det varemerket.
Dette domenet er veldig lite brukt til noe som helst som har med Palau å gjøre, ut over et nettsted på survivorpw.pw som dreier seg om reality-tv-programmet Survivor: Palau. Selv regjeringen på Palau bruker ikke dette domenet for sine egne nettsider. Eksempelvis så er Palau's ambassade i USA på palauembassy.com.
Eksterne lenker
Toppdomän
Liberland
Liberland, eller Den frie republikken Liberland (tsjekkisk: Svobodná republika Liberland), er en selverklært mikronasjon som hevder å gjøre krav på et området på vestsiden av Donau, på grensen mellom Kroatia og Serbia. Den ble utropt 13. april 2015 av tsjekkeren Vít Jedlička.
På nettsiden til Liberland sier Jedlička at nasjonen kunne opprettes på grunn av den uløste grensetvisten mellom Kroatia og Serbia.
Området kontrolleres av Kroatia, som har blokkert adgang til området siden mai 2015.
Geografi
Liberland er rundt 7 km² stort, og er for det meste dekket av skog. Det bor ingen mennesker i området. Et flagg ble heiset i Liberland av Vít Jedlička og noen kollegaer dagen nasjonen ble erklært uavhengig.
Siden Jugoslavia-krigene har noen deler av grensen mellom Serbia og Kroatia vært omstridt, slik som Vukovarska ada og Šarengradska ada. Det er manglende sammenfall mellom den de facto grensen som følger Donaus løp, etablert etter krigen som fulgte ved Kroatias løsrivelse fra Jugoslavia i 1991, og grensen som ble fastsatt mellom Kroatia og Serbia i 1945, da begge var en del av Jugoslavia. Liberland baserer seg på et kroatiskkontrollert område, som Kroatia mener egentlig skulle tilhøre Serbia dersom grensen trekkes slik Kroatia mener er riktig.
Personene bak Liberland hevder at området er terra nullius, slik at det er fritt å erklære det som sitt. De hevder at grensen til landet følger grensene til Serbia og Kroatia og ikke overlapper med territoriet til noen andre land. Jedlička sa at i april 2015 skulle han sende et formelt brev til Serbia og Kroatia, og senere flere stater med en forespørsel om anerkjennelse. Kroatias utenriksdepartement legger til grunn at selv om grensespørsmålet er uavklart innebærer ikke det at det finnes ingenmannsland (terra nullius) som en tredjepart kan gjøre krav på. Ifølge departementet kontrollerer Kroatia høyrebredden av Donau. Området patruljeres av kroatisk grensepoliti og de som ferdes i området er underlagt kroatisk lov.
Ingen anerkjennelse
Ingen stater har anerkjent Liberland, men Liberland har blitt nevnt av noen staters regjering.
Lienfoss
Lienfoss, ligger i Notodden kommune i Telemark. Har en 17 meter høy foss i Tinne, som utnyttes i Svelgfoss kraftverk.
Prøvestansavtalen
Prøvestansavtalen, på engelsk Comprehensive Nuclear-Test-Ban Treaty (CTBT), er en avtale som forbyr atomprøvesprengninger. Avtalen ble vedtatt i 1996 og setter forbud mot alle typer kjernefysiske prøvesprengninger.
For at avtalen skulle tre i kraft må alle de 44 landene som har atomvåpen, atomkraftverk eller andre kjernefysiske installasjoner både skrive under og ratifisere avtalen. Av de fem atomstormaktene har Storbritannia, Frankrike og Russland gjort dette, mens Kina og USA signert, men ikke ratifisert. Norge har både signert og ratifisert avtalen.
I dag (2007) er avtalen signert av 177 land og ratifisert av 138.
The Climbers (1915)
The Climbers er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Barry O'Neill.
Handling
For å holde sin kone og deres døtre i den flotte livsstilen som de har blitt veldig godt vant til, gjør den velstående John Hunter flere større investeringer i aksjemarkedet. Men dette slår fullstendig feil, og han taper veldig mye penger.
Yueqin
Yueqin (kinesisk: 月琴, pinyin: yuèqín, Wade-Giles: Yüeh-ch'in), også kalt månegitar, månesitar, gekkin eller laqin, er et tradisjonelt kinesisk strengeinstrument. Den er en lutt med rund og hul resonansekasse av en form som har gitt den tilnavnet månegitar. Den har kort hals og fire strenger i par på to (hvert par er stemt likt).
The Climbers (1915)
Handling
Når Hunter oppdager at hans svigersønn Dick Sterling har tapt cirka tre millioner dollar på å investere i navnet hans, begår Hunter selvmord. Hans velstående tante tilbyr deretter å redde familien. Men bare på den betingelse av at pengene hun gir dem skal være under streng kontroll av Dick Sterling. Det oppstår derettter en rekke komplikasjoner.
Yueqin
Det hender også at en yueqin er utformet oktagonaltfoto Legenden vil at instrumentet ble til i Kina under Qin-dynastiet. Det er et viktig instrument for beijingoperaens orkester, og overtar ofte melodistemmen fra strykeinstrumentene.
Et lignende japansk instrument ved navn gekkin var tidligere mye i bruk i Japan. Et annet svært likt instrument, kalt đàn đoản eller đàn tứ, brukes av og til i Vietnam.
Daniel Granli
Landslaget
Han har spilt landslagsfotball for Norge U21-herrelandslag.
Den 18. november 2020 fikk han sin første landskamp for mot.
Langsæ gård
Langsæ gård er en gammel gård i Arendal kommune, i gangavstand til Arendal sentrum. Eiendommen ble brukt som lystgård av Arendals kjøpmenn og som kjøpmannsgård på slutten av 1800-tallet. Hovedbygningen er en sveitserstilvilla oppført i 1857 som en av de første sveitserstilbygninger i Aust-Agder. Gården lå fra 1837 i Østre Moland kommune, og fra 1878 i Barbu kommune fram til 1902 da Barbu ble en del av byen Arendal. Den grenser i nord mot matrikkelgården Torbjørnsbu, og i sør mot gården Barbu. Her var fra 1585 noen av Norges første og beste jerngruver. En kort tid ble det også drevet jernverk i nær tilknytning til Langsæ gård. Barbu Jernverk ble etter en tid nedlagt og nytt verk ble etter en tid etablert i Holt, og det er direkte linjer til dagens Næs jernverk.
Lensherren Erik Munk
På 1570-tallet ble Erik Munk eier av Langsæ gård, som ble en del av hans eiendomsimperium omkring Barbugård, som hadde tunområde på heia der Barbudalen og Engekjærdalen møtes. Tømmer, sagbruksmuligheter og jernmalm var ressursene han var interessert i. Trolig var det slik at jernmalmen fram til dette tidspunkt var en ukjent ressurs i arendalsområdet.
Den best kjente eier av Langsæ var Lauritz Pedersen Brinch (1632-1703), som var gruveeier, reder og kjøpmann. Han forpaktet også Barbu kvern, og Barbuelven var i en årrekke tilknyttet gården.
Hans Herloffsen
Konsul Hans Herloffsen oppførte den nye hovedbygning i sveitserstil i 1857. Bygningen har tre stuer på rekke med utsikt over Langsæparken. Ifølge folketellingen 1865 bodde det da åtte mennesker i huset: Hans og Hanna Herlofsen (som da var 61 og 59 år gamle), deres døtre Constance og Jacobine (20 og 18 år gamle). Også deres tre tjenestejenter og en tjenestekarl bodde i huset. Gården hadde 4 hester, 4 kuer og 2 svin. Uthusbygningen med fjøs, stall og låve sto parallelt med våningshuset, der museumsbygningen står i dag.
Redereiendom
Gården ble kjøpt av skipsreder Jens Lassen Ugland i 1880. I årene 1888-1892 bodde skipsreder Christoffer Hannevig snr med familie på Langsæ gård. Han solgte eiendommen til Arendal kommune i 1899.
Arendal kommune
Arendal kommune brukte Langsæ gård til mange ulike formål. Det herskapelige våningshuset ble i en periode stilt til rådighet for byens borgermester. Etter kommunesammenslåingen mellom Arendal og Barbu i 1902 var ny skole i Barbu skolekrets en viktig oppgave, og Langsæ gård var lenge et aktuell sted. Våningshuset skulle da bli en del av den nye skolebygningen. Arendal kommunale husmorskole hadde fra 1935 til 1975 lokaler i hovedbygningen på Langsæ. I 1939 ble det bestemt at Langsæ gård skulle brukes til museumsformål. Tanken var at det gamle Arendals Museum skulle utvides til et fylkesmuseum, og at man skulle bygge opp et stort friluftsmuseum omkring det gamle gårdstunet.
Langsæ idag
Eiendommen inneholder i dag hovedbygning, flere mindre bygninger og Aust-Agders fylkesmuseum Kuben, bygget i nyere tid.
Trachyderini
Trachyderini er en artsrik gruppe av biller som tilhører underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Ketil Lehland
Ketil Lehland (født 26. februar 1942 i Oslo, død 20. september 2013) var en norsk organisasjonsmann og direktør i adopsjonsorganisasjonen Adopsjonsforum.
Trachyderini
Utseende
Middelsstore, litt flate, ofte rødlige eller gulaktige trebukker. Hode og pronotum er forholdsvis store og brede. Antennene er noe kortere enn kroppen hos hunnene, betydelig lengre enn kroppen hos hannene. Dekkvingene er ofte tegnet i rødt eller gult og svart, sjeldnere ensfargede. Spissen er rundet.
Ketil Lehland
Lehland var utdannet sosiolog. Han arbeidet bl.a. ved Universitetet i Oslo, Forsøksgymnaset i Bærum, Rådet for internasjonale adopsjoner og Norges kommunal- og sosialhøgskole, før han begynte i adopsjonsorganisasjonen Adopsjonsforum. Lehland ledet sekretariatet fra 1982 og var direktør i Adopsjonsforum til 2004. Han var deretter seniorrådgiver til han gikk av med pensjon i februar 2009. I løpet av hans tid i organisasjonen fant 7 000 utenlandske barn ny familie i Norge.
Kongen utnevnte i 2010 Lehland til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats for å fremme barns rettigheter.»
Sverige under Paralympiske sommerleker 2008
Sverige sendte en tropp til Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing. Sveriges Television kom for første gang til å sende viktigere konkurranser direkte fra paralympiske leker.
Trachyderini
Levevis
De voksne billene besøker gjerne blomster, og er dagaktive. De er aktive flygere.
Utbredelse
De aller fleste av artene og slektene lever i varme områder av Amerika. Ca. 70 arter forekommer i den palearktiske sone. 15 arter forekommer i de sørlige og sentrale delene av Europa, disse hører alle hjemme i de slektene som ofte plasseres i stammen Purpuricenini.
Sverige under Paralympiske sommerleker 2008
Bordtennis
Anna-Carin Ahlquist, Göteborg, Josefin Abrahamson, Malmö, Marleen Bengtsson Kovacs, Köpenhamn, Ingela Lundbäck, Luleå, Fredrik Andersson, Falköping, Ernst Bolldén, Hudiksvall, Linus Karlsson, Grästorp, Örjan Kylevik, Sköllersta og Simon Itkonen, Örebro.
Bueskyting
Ann-Christin Nilsson, Sörberge, Zandra Reppe, Östersund, Anders Grönberg, Björklinge og Håkan Törnström, Karlskrona.
Sykling
Michael Lindgren, Borås.
Friidrett
Madelene Nordlund, Umeå, Nathalie Nilsson, Osby, Gunilla Wallengren, Hålanda, Aron Andersson, Nacka, Per Jonsson, Bollnäs og Henrik Rüffel, Saltsjö-Boo.
Waiting for Rosie
Øystein Sundes versjoner
Øystein Sunde har gitt ut to versjoner av «Waiting for Rosie». Første versjon ble gitt ut november 1974 på Sundes instrumental album Klå; denne var med elektrisk gitar. Versjon 2 ga han ut 4. april 2005 på albumet Sånn er'e bare. Denne var med akustisk gitar.
Sverige under Paralympiske sommerleker 2008
Goalball
Damelaget: Malin Gustafsson, Göteborg, Åsa Alverstedt, do, Maria Juliusson, Stockholm, Anna Nilsson, do, Josefine Jälmestål, do, Sofia Naesström, Hammarby IF Goalballförening. Herrelaget: Jimmy Björkstrand, Malmö, Stefan Gahne, Stockholm, Niklas Hultkvist, do, Oskar Kuus, Farsta, Fatmir Seremeti, Trelleborg, Mikael Åkerberg, Farsta.
«Melankoli»
Versjoner
De to siste kalles også «Sjalusi». Motivet er gjentatt som tresnitt.
Sverige under Paralympiske sommerleker 2008
Judo
Elvira Kivi, Trollhättan og Nicolina Pernheim, Västra Frölunda.
Waiting for Rosie
Øystein Sundes versjoner
1974-versjonen spilles i Fiss-dur, som tyder på at Sunde brukte capo på gitarens andre bånd. En slags metronom høres i mesteparten av innspillingen. Dette kan teoretisk også være lyden av at Sunde tramper takten mens han spiller.
2005-versjon spilles i E-dur og mot slutten gjør Sunde bruk av overtoner (flageoletter).
Sverige under Paralympiske sommerleker 2008
Rullstollbasket
Det svenske landslaget i rullestolbasket deltar. Konkurrerende er bl.a. Enoch Ablorh, Dallas, Texas, Joachim Gustavsson, Rimbo, Hussein Haidari, Spånga, Peter Kohlström, Årsta, Joakim Lindén, Björkvik, Patrik Nylander, Järfälla og Tomas Åkerberg, Svärtinge.
Rullstoltennis
Stefan Olsson, Sundborn, Peter Wikström, Sollentuna, Johan Andersson, Virsbo, Christer Jansson, Solna TK.
Seiling
Konkurrerende i to-persons kjølbåt (SKUD18): Carl Gustav Fresk, Stocksund og Birgitta Jacobsson Nilén, Enskededalen.
Svømming
Anders Olsson, Hagfors, Jennie Ekström, Vara, Christoffer Lindhe, Ulricehamn og Lalita Loureiro, Lund.
Herrer
Viktoria Wedin fra Sundsvall og Jonas Jacobsson fra Kolmården er hver for seg regjerende verdensmestere og konkurrerer også i år for Sverige.
Ytterligere konkurrerende er Lotta Helsinger, Sundsvall, Håkan Gustavsson, Skee og Kenneth Pettersson, Falun.
Joe Rosenthal
Joe Rosenthal (født 9. oktober 1911, død 20. august 2006) var en amerikansk fotograf som mottok Pulitzer-prisen det legendariske bildet av seks amerikanske marineinfanterister som reiser et amerikansk flagg på Suribachi-fjellet på stillehavsøya Iwo Jima i februar 1945. Rosenthal ble født i Washington, DC, og hans interesse for foto ble hans hobby under Den store depresjonen mens han søkte etter arbeid. Han fikk jobb som fotograf for San Francisco News i 1932. Under andre verdenskrig ønsket han å bli fotograf i Hæren, men ble avvist fordi han hadde for dårlig syn. I stedet ble han ansatt i Associated Press (AP) og fulgte Marinen i slagene i Stillehavet under krigen.
Bildet han tok av de seks amerikanske marineinfanteristene som heiste flagget på Iwo Jima, har blitt et av de mest kjente bildene fra krigen. Etter krigen forlot han AP og begynte som fotograf i San Francisco Chronicle, der han arbeidet i 35 år frem til han gikk av med pensjon.
Within You Without You
«Within You Without You» er en sang skrevet av George Harrison og innspilt med en gruppe indiske musikere uten hjelp fra de andre medlemmene av The Beatles. Dette var den andre sangen fra Harrison som var utstrakt inspirert fra klassisk indisk musikk etter «Love You To». Den ble utgitt i 1967 på The Beatles legendariske Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band-album. Det var den siste sangen på albumet som ble gjort ferdig.
Harrison skrev sangen som et stykke for 30 minutters framføring. Han trimmet den ned til en miniversjon for albumet. Latteren på slutten av melodien var Harrisons egen ide for å lette stemningen og følge albumets tema. Noen mente at det betydde at de andre medlemmene lo av Harrisons komposisjon, men det er altså ikke tilfelle.
«Within You Without You» var skrevet på et orgel til gammel venn av the Beatles, den tyske musikeren og kunstneren Klaus Voormann, da «mengder av joints ble røykt». Harrison søkte etter indiske musikere til å hjelpe ham å spille inn sangen, skjønt ingen av dem blir kreditert på platen. Av de to som faktisk ble kreditert var produsent George Martin som arrangerte strykerseksjonen og fikk utbetalt 33 pund for jobben og assistent Neil Aspinall som spilte tambura, et slags bulgarsk strengeinstrument.
Reno
Reno er navnet på fire byer i USA:
Reno kan også vise til:
The Coal King
The Coal King er en britisk stumfilm fra 1915, regissert av Percy Nash.
Handling
En sykepleier bytter sin egen baby, med arbeidsgiveren sin baby.
Beijings pedagogiske universitet
Beijings pedagogiske universitet (kinesisk: 北京师范大学, pinyin: Beijing Shifan Daxue, kortform: Beishida, offisielt engelsk navn Beijing Normal University) er et statlig pedagogisk universitet grunnlagt i 1923 i Beijing.
I 1952 ble det konsolidert da Fu Jen katolske universitet ble lagt inn under det.
Acochaca (distrikt)
Acochaca er et distrikt i provinsen Asunción i regionen Ancash i Peru. Distriktet grenser til provinsen Yungay i vest og i nord, til provinsen Carlos Fermín Fitzcarrald i øst og til distriktet Chacas i sør. Distriktets nasjonale statistikkode er 020402 og hovedstaden er Acochaca. Distriktet ble opprettet den 30. desember 1983 med lov nr. 23 764.
Irkutsk kraftverk
Irkutsk kraftverk nr 1-16 er et kompleks av ulike kombinerte olje- og kullkraftverk med en installert produksjonskapasitet på inntil 1.100 MW for største enhet, og beliggende på ulike steder i regionen Irkutsk oblast i Russland. Brenselskildene er brunkull fra Azeisk-depotet, og råolje. Anlegget ble påbegynt i 1932, og stod ferdig med dagens kapasitet i 1959. Operatør er selskapet Irkutsk Power Generation and Distribution Company (Irkutskenergo) OAO.
Jajvinsk kraftverk
Jajvinsk kraftverk er et kombinert gasskraftverk og kullkraftverk med en installert produksjonskapasitet på 600 MW, beliggende i Perm fylke ved Uralfjellene i Russland. Brenselskildene er kull og naturgass. Anlegget stod ferdig med dagens kapasitet i 1963.
Carolina Mendoza (volleyballspiller)
Carolina Mendoza (født 27. mai 1946) er en meksikansk volleyballspiller.
Hun representerte Mexico under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor hun ble nummer 7.
Safarilink
Safarilink Aviation Limited (opererer som Safarilink) (IATA: F2, ICAO: XLK) er et regionalt flyselskap med base på Wilson lufthavn i Nairobi, Kenya.
Safarilink ble dannet i januar 2004 og opererer i 2021 med 14 fly i størrelsen 13 til 52 seter. Safarilink flyr i 2021 daglige ruter til 22 destinasjoner og har 165 ansatte hvorav 34 er piloter.
I september 2019 ble Safarilink medlem av African Airlines Association (AFRAA).
Flyflåten i 2021
Cessna Caravan C208B
DeHavilland Dash 8-106 (5Y-SLD)
El Tor
El Tor er en variant av bakterien Vibrio cholerae. Den gav opphav til koleraepedemien fra 1961-1975 og startet i Indonesia etter det Bangladesh.
En liste over kolerasmitten
1961 Indonesia
1963 Bangladesh
1964 India
1966 Sovjetuniunen
Chicot County
Chicot County er et fylke i den amerikanske delstaten Arkansas. Ved folketellingen i 2010 hadde fylket 11800 innbyggere.
El Tor
1970 Ukraina
1972 Aserbajdsjan
1973 Italia
Sent på 1970 tallet Afrika Japan Sørstilehavet
Viruse kom tilbake i 1991 i Latin-Amerika og drepte mange menesker i Peru.
Clark County (Arkansas)
Clark County er et fylke i den amerikanske delstaten Arkansas.
Magnetisk monopol
En magnetisk monopol i fysikken er en hypotetisk partikkel som har netto magnetisk ladning. Det vil si en magnetisk ekvivalent til en elektrisk ladet partikkel. Ifølge klassisk elektromagnetisme og Maxwells ligninger kan ikke magnetiske monopoler eksistere. Med andre ord kan man si at en magnet alltid har en nordpol og sydpol.
Det har vært en del interesse for magnetiske monopoler innen elementærpartikkelfysikken, som åpner for mulig eksistens.
Innen kosmologien har Big Bang sammen med "Grand Unified Theory" (GUT) forutsagt at magnetiske monopoler burde eksistere. Fraværet av observerte monopoler har vært utgangspunktet, og et hovedargument, for Alan Guths inflasjonsteori.
Høsten 2009 rapporterte Science at: "Fysikere lager magnetiske monopoler - på en måte" som noen populærvitenskapelige magasiner rapporterte som at den første monopolen var observert.
Dr. Seuss
Theodor Seuss Geisel (uttales IPA: /ˈsuːs ˈɡaɪzəl/; født 2. mars 1904, død 24. september 1991), best kjent under kunstnernavnet Dr. Seuss, var en amerikansk forfatter og illustratør. Han ble særlig kjent i USA for en lang rekke populære barnebøker med morsomme rim og tegninger, blant annet The Cat in the Hat og How the Grinch Stole Christmas! (begge 1957). I studietiden skrev han under pseudonymet Dr. Theophrastus Seuss. Han arbeidet også som avistegner og skrev under signaturene ''Theo. LeSieg og Rosetta Stone''.
Navnet Seuss skal på tysk uttales omtrent «såjs», men blir på amerikansk uttalt «suus».
Katten med hatten
Den høyt elskede bildebokskaperen Dr. Seuss anses av mange for å ha hatt sin beste periode på 1950-tallet, der særlig bestselgeren The Cat in the Hat (1957) er blitt et varemerke for hans forfatterskap, utgitt på norsk i 2005 som Katten med hatten.
Boka er skrevet på rim og skildrer to barn som får besøk av en gal katt som snur huset på hodet. Barna opplever en utrolig klovnedag, og likevel er alt ryddet på plass når mor kommer hjem. Både språket og tegningene i boka har et gammeldags preg, men representerte i 1957 en genial enkelhet. Med et ordforråd på 220 ord formulert i elegante rim var boka svært godt egnet som lettlest begynnerbok i engelsk.
Katten med hatten ble filmatisert i 2003 med Mike Myers i katterollen. Filmen, som på norsk fikk tittelen Katten – tull ikke med hatten, ble kritisert for å være for moraliserende, i motsetning til boka som bare er tøysete og befriende leken. Dr. Seuss fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Friedrich Olbricht
Friedrich Olbricht (født 4. oktober 1888 i Leisnig, Kongeriket Sachsen; død 21. juli 1944 i Berlin) var en tysk general som deltok i 20. juli-attentatet i 1944. Han ble henrettet like etter attentatet. Olbricht deltok i første- og andre verdenskrig.
Bakgrunn
Han var sønn av den saksiske matematikkprofessoren Richard Olbricht.
Militær karriere
Etter Abitur (artium) trådte han som fanejunker inn i infanteriregiment 106 i Leipzig, og deltok mellom 1914 og 1918 i første verdenskrig. I 1919 ble han som kaptein overført til det reduserte Reichswehr.
I 1926 ble han leder for avdelingen Fremde Heere (militæretterretningen) i Forsvarsministeriet, og 1933 ble han stabssjef for divisjonen i Dresden. I 1935 ble han stabssjef for armékorps IV, stasjonert i Dresden, og i 1938 overtok han ledelsen av den 24. infanteridivisjon.
Han deltok som divisjonskommandør i den polske kampanjen i 1939 og ble tildelt ridderkorset. 15. februar 1940 ble han utnevnt til general av infanteriet. Han fikk ansvar for ledelsen av det alminnelige hærkontoret i overkommandoen for hærledelsen. I 1943 ble han i tillegg leder for reservehærkontoret ved OKW.
Han hadde kontakt med antinazistiske kretser rundt generaloberst Ludwig Beck, Carl Friedrich Goerdeler og Henning von Tresckow, og deltok i utarbeidelsen av attentatet på Hitler. I 1943 skaffet han Claus von Stauffenberg en stilling i Bendlerblock. Den 20. juli utløste han sammen med Albrecht Ritter Mertz von Quirnheim planen «Operasjon Valkyrie» som forsøkte å ta kontroll over Tyskland ved hjelp av reservehæren.
Han ble arrestert samme dag og gjennomgikk en hasterettssak der han ble dømt til døden og skutt allerede natt til 21. juli (sammen med Stauffenberg, Quirnheim og løytnant Werner von Haeften).
Thomas Gallatin
Thomas Gallatin (født 30. desember 1989) er en norsk trommeslager fra Fjotland i Kvinesdal. Han spilte trommer i bandet Tôg, og har jobbet med artister som Garness, Morten Abel, Marit Larsen, Daniel Kvammen, Darling West, Odd Nordstoga, Siri Nilsen og Marianne Engebretsen.