cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uførereformen
Uføreforliket
Under behandlingen av reformen i 2011, ble den rødgrønne regjeringen utfordret av Stortinget med spørsmål om noen kom dårligere ut. Regjeringen svarte da at «den nye uføretrygden blir høyere etter skatt», og dokumenterte dette gjennom modeller og utregninger. Fremskrittspartiet la inn en merknad om at «endringer i skatteregler ikke må ramme løpende ytelser og effekten for den uføretrygdede må bli den samme», og at de ville «komme tilbake til dette spørsmålet om det skulle oppstå utilsiktede virkninger».
Under forhandlingene om uføreforliket den 8. desember 2011, fikk Høyre og KrF gjennomslag for å gi uføre som er i arbeid en høyere inntekt enn den rødgrønne regjeringen la opp til. Forliket innebar også at nettoinntekten ikke skulle reduseres, men at det påførte inntektstapet skulle kompenseres med økt bruttoinntekt.
Gjennomføringen
Den 4. oktober 2013 la regjeringen Stoltenberg II frem en proposisjon, den 8. november kom en tilleggsproposisjon, og den 28. november ble det lagt frem en innstilling. Den 8. oktober 2014 kunngjorde regjeringen Solberg at reformen trer i kraft fra 1. januar 2015. Den ble dermed innbakt som en del av Statsbudsjettet 2015.
Et faktaark fra Finansdepartementet fra 2014 gjør rede for overgangsregler, og forklarer at skattebegrensningsregelen oppheves. Den innebærer at uføretrygden skattelegges liksom vanlig inntekt, og gir uføre en høyere skatteprosent.
Nye innspill fra interesseorganisasjonene
I oktober 2014 kom det nye innspill fra interesseorganisasjonene, etter lekkasjer om statsbudsjettet. NAV hadde da sendt ut brev til landets 309 000 uføre med informasjon om reformen. Norges Handikapforbund ved leder Arne Lein tok kontakt med arbeids- og sosialminister Robert Eriksson og ba han stanse deler av reformen. Det ble hevdet at omkring 34 000 uføre vil tape mellom 3 000 og 6 000 kroner årlig, mens rundt 50 000 uføre taper mellom 6 000 og 20 000 kroner fra 2014 til 2015.
Opel Adam
Opel Adam er en «bybil» fra den tyske bilprodusenten Opel. Den er oppkalt etter Adam Opel. Den selges som Vauxhall Adam i Storbritannia. Den ble vist på Paris Motor Show i 2012, og er den minste bilen Opel tilbyr på det norske markedet.
Uførereformen
Budsjettforhandlingene i 2014
Solbergregjeringens forslag til Statsbudsjettet 2015 ble presentert 8. oktober 2014 av finansminister Siv Jensen. KrF la frem sitt alternative budsjettforslag for 2015 den 31. oktober 2014. Der ble det hevdet at regjeringen hadde brutt uføreforliket, og at reformen burde legges fram for Stortinget som en egen sak:
I sitt budsjettforslag foreslo regjeringen å redusere skattefradraget fra 55 % til 27 %, slik at skatteprosenten økes. I resultatet av budsjettforhandlingene ble dette gjennomført, uten at KrF og Venstre fikk gjennomslag for å stanse det. Dette gir et inntektstap som delvis blir kompensert gjennom økt bruttoinntekt.
I uføreforliket ble Stortinget enige om å kompensere for tapt inntekt med økt bruttoytelse. I Solbergregjeringens budsjettforslag var denne kompensasjonsordningen omdannet til noe midlertidig. Den økte bruttoytelsen var blitt en treårig overgangsordning for 2015, 2016 og 2017, som er ment å opphøre fra 2018.
Reduksjon av barnetillegget
Et annet diskusjonstema under budsjettforhandlingene i 2014, var det behovsprøvde barnetillegget for uføre. Regjeringen foreslo å erstatte dette med et standardisert barnetillegg som er på nivå med mottakere av arbeidsavklaringspenger; dette ville gi offentlige besparelser på 590 millioner kroner.
Forslaget var ikke nytt. Sosialpolitisk talsmann for Sosialistisk Venstreparti, Karin Andersen, sa 23. oktober at Arbeiderpartiet under Jens Stoltenbergs andre regjering hadde det samme i tankene i november 2010, i tråd med anbefalingene fra Brochmannutvalget, men at dette ble lagt på is i slutten av mai 2011, grunnet motstand hos regjeringspartneren SV: ''«Arbeiderpartiet i regjering mente dagens barnetillegg var for generøst, og la frem flere ulike modeller for kutt. Et av dem gikk ut på et standardisert beløp på 7020 kroner i året pr. barn, det samme forslaget som Høyre-/Frp-regjeringen nå har lagt frem».'' SVs leder Audun Lysbakken bekreftet 17. november at partiet hindret kuttet i å bli en del av uførereformen under den rødgrønne regjeringen.
Under forhandlingene 10. november 2014 foreslo KrF og Venstre å utsette kuttet. Den 12. november viste tall fra Finansdepartementet at 18 790 uføre mottar tillegget, hvorav 625 tjener mer på stønadene enn de kunne gjort om de jobbet. Den 13. november gikk regjeringspartiene med på å droppe kuttet i barnetillegget.
Strid om uførereformen, barnetillegget for uføre, såvel som det etterfølgende budsjettbråket i forhandlingene med KrF og Venstre, ga regjeringsslitasje på meningsmålingene.
<references group="lower-alpha"/>
Fekting under Panamerikanske leker 1979
Fekting under Panamerikanske leker 1979. Fekting var en av flere sporter under i de åttende Panamerikanske leker 1979 som ble arrangert i San Juan på Puerto Rico fra 1. til 15. juli. Det var i alt åtte øvelser, seks for menn og to for kvinner. Individuelt og lag i kårde, florett og sabel for menn og individuelt og lag i florett for kvinner. Cuba ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran USA og Argentina med en hver.
Bergh-Berskog gård
Bergh-Berskog gård er en lystgård på Åssiden i Drammen. Den fredete hovedbygningen ble oppført i 1801 for kjøpmann Hans Kirkegaard og er den eneste gjenværende bygningen på eiendommen. Tidligere var tunet omgitt av en stor hage med frukttrær og store løvtrær, men mesteparten av jord og skog har nå blitt lagt ut til boliger og industri. Tidligere har tunet hatt en hesteskoform med åpning mot nord, og hovedbygningen mot sør. I øst var det en sidebygning, som tidlig ble tatt ned. I vest var det en sidebygning i tømmer-panel med bryggerhus og drengestue, sammenbygd med en driftsbygning, som inneholdt fjøs i naturstein. Disse bygningene brant i 2001. Gården var fra 1823 til 1857 eid av Paul og Hans R. Bergh. 28. november 2012 fikk gården drammenhistorielags kulturminneskilt, 1. februar 1923 ble den fredet. Tidligere lå adkomsten til tunet øst for hovedbygningen, men er nå på vestsiden. KulturminneId: 86456 Stedsnummer: 143585
Indra Mohan Rajbongshi
Indra Mohan Rajbongshi (bengali: ইন্দ্রমোহন রাজবংশী; født 26. januar 1946 i Britisk India, død 7. april 2021 i Bangladesh) var en bangladeshisk folkesanger. I 2018 mottok han regjeringens utmerkelse Ekushey Padak.
Bakgrunn
Tidlig i 1950-årene fikk Indra Mohan Rajbongshi musikkundervisning fra sin bestefar, Krishna Das Rajbongshi. Han var involvert i jatra, palagaan, nasrul sangeet og folkesang. Han ble opptatt ved Bulbul Lalitakala-akademiet i Dacca for å lære nazrulsang sent i 1960-årene og fullførte et femårig studium dere. I 1963 begynte han å lære folkesanger under Hafizur Rahman. Han begynte ved Government College of Music i 1974.
Karriere
I 1971 deltok Rajbongshi på Swadhin Bangla Betar Kendra.
I 1998 etablerte Rajbongshi organisasjonen Bangladesh Lok Sangeet Parishad (Folkesangrådet), som skulle vireke for å prakisere, bevare, fremme og forske på folkesang. Han skev selv om lag hundre folkesanger for barn, blant annet sanger om frigjøringskrigen og om språkbevegelsen.
Rajbongshi mottok sitt Certificate of World Master fra Kim Sung Oak, leder av Association of World Masters for the Exchange of Arts and Culture.
Død
Indra Rajbongshi døde 7. april 2021 etter å ha blitt smittet av covid-19 på et sykehus i Dhaka.
Liste over fotballklubber i Lesotho
Liste over fotballklubber i Lesotho inneholder lesothiske fotballklubber som er en del av seriesystemet.
Afrosorius
Afrosorius er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).
Utbredelse
Gruppen forekommer i Afrika.
Via Trionfale
Via Trionfale (latin: Via Triumphalis) er en romervei som leder inn i byen Roma fra nord. Den gamle Via Triumphalis var en gammel konsularvei som knyttet Roma til Veii. I nord knytter den an til Via Cassia.
Historie
Navnet knytter etter høy grad av sannsynlighet til den seier Marcus Furius Camillus høstet over byen Veii ca år 396 f.Kr., aom gav ham retten til truimfinntog i Toma på den vei som førte fra Veii til Kapitolhøyden (Campidoglio) i Roma. Romerske general som ble tilerkjent triumf hadde tradisjonelt inntoget fra Campus Martius til Kapitol langs denne vei.
Ruten ble identifisert i renessansen og beskrevet av Flavio Biondo i Roma Triumphans bok X. Viktige landemerker vat triumbroen (Pons Neronianus) over Tiberen (nå revet), Triumfporten (Porta Triumphalis), så Arcadius', Honorius' og Theodosius' bue, og til sluttpunktet ved tempelet til Janus Quadrifrons.
Boken A Tour in Italy and Sicily (1828) opplyser at Via Trionfale var «only eight feet wide and completely arched over with trees» den gang. Der fiortelles videre at den var «paved with stones two or three feet in diameter, irregular, yet closely fitted together, and so deep set in the ground as to now be in perfect order after the lapse of so many centuries.» Da hadde noen av steinene markeringen «V.N.»", som står for «via numinis».
Historisk landemerke
Langs ruten passerer man Fontana di Piazza Pia. Den ble anlagt i 1862 under pave Pius IX, til erstatning av en tidligere fontene fra pave Paul Vs tid, 1614. Fontenen er tegnet av Filippo Martinucci. Den er på grunn av den moderne gatens utvidelse og heving ikke lenger direkte synlig fra veibanen.
Algajola
Algajola er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
William Charles Quinn
William Charles Quinn C.M. (født 16. desember 1905 i Savanna i California i USA, død 12. mars 1960 i Denver i Colorado) var en amerikansk ordensgeistlig og katolsk biskop av Yujiang i Jiangxi i Kina.
Prest i lasaristordenen
William Charles Quinn trådte inn hos lasaristene i 1923 i en alder av 17 år. Han ble presteviet i Los Angeles den 31. oktober 1931 av John Joseph Cantwell, biskop av Los Angeles-San Diego.
Han ble utsendt som misjonær til Kina.
Apostolisk vikar og titulærbiskop
Pave Pius II utnevnte ham den 28. mai 1940 til apostolisk vikar av Yükiang [Yujiang] og til titulærbiskop av Halicarnassus. Han ble bispeviet den 3. oktober 1940 av biskop John Andrew O'Shea, C.M.; medkonsekrerende var biskop Patrick Cleary, S.S.C.M.E. og biskop André-Jean-François Defebvre, C.M.
Biskop av Yujiang
Den 11. april 1946	ble hans apostoliske vikariat opphøyet til bispedømme, og med det ble biskop Quinn dens første ordinarie biskop.
Han ble nødt til å forlate Kina etter den kommunistiske maktovertakelse, og døde i Denver den 12. mars 1960.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Fagskolen i Agder
Fagskolen i Agder er en offentlig fagskole i Agder. Skolen er en sammenslåing av Fagskolen i Kristiansand og Sørlandets fagskole Grimstad i 2020. Skolen tilbyr undervisning innen tekniske fag, maritime fag, helse- og oppvekstfag, og industrifagskolen. I august 2022 får skolen nytt skolebygg i Grimstad.
Fekting under Panamerikanske leker 1975
Fekting under Panamerikanske leker 1975. Fekting var en av flere sporter under de sjuende Pan Amerikanske leker som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. til 26. oktober 1975. Det var i alt åtte øvelser, seks for menn og to for kvinner. Individuelt og lag i kårde, florett og sabel for menn og individuelt og lag i florett for kvinner. Cuba ble beste nasjon med fem gullmedaljer foran USA med to.
Filosofiåret 1903
Filosofiåret 1903 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1903.
Tostkar
Tostkar er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia (Nepal).
Filosofiåret 1903
Fødsler
|| maler, fagbokforfatter og filosof ||align=center| ||align=center|1994 ||
|| jødisk filosof ||align=center| ||align=center|1993 ||
|| kunst-, språk og religionsfilosof ||align=center| ||align=center|1998 ||
Eriopeltastes
Eriopeltastes er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.
Utseende
Nokså små, langbeinte, brunlige gullbasser. Hannens antenner har lange lameller (blader). Oversiden er kledt med ganske lange hår. Hunnene har reduserte vinger.
Levevis
Disse billene finnes i tørre områder.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Afrika.
Adlikon bei Andelfingen
Adlikon bei Andelfingen  (eller bare Adlikon) er en kommune i distriktet Andelfingen i kantonen Zürich. Kommunen har 579 innbyggere (desember 2011).
Adlikon ble først nevnt i 1255 som Adilinkon. Kommunen ligger sør for elven Thur.
Altiani
Altiani er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
Tap av den klerikale status
Tap av den klerikale status, vanligvis omtalt som laisering, fra laisere (gresk/latin) sikter i den katolske kirke til den kirkerettslige akt som løser eller fratar en kleriker (biskop, prest eller diakon) fra de plikter og rettigheter som tilkommer den geistlige i kraft av ordinasjonssakramentet.
Terminologi
Ordet kommer fra laicus, legmann. Til tross for ordet laisering betyr ikke dette at den katolske geistlige blir lekmann i egentlig forstand, og laisering er da heller ikke den terminologi som benyttes i katolske lovbøker og rettsbestemmelser. Men personen blir for praktiske formål nokså likestilt med en lekmann, og ordet holder seg som en kortform særlig i dagligtale for det ordrike tap av den klerikale status.
Laiseringsprosess
I den katolske kirke er laisering den prosess hvor en diakon, prest eller biskop blir løst fra sine ordinasjonsløfter, det vil si lydighets- og kyskhetsløfte (med blant annet sølibat), og for ordensprester fra fattigdomsløftet.
Bare paven kan løse en person fra ordinasjonsløftene. Dersom det ikke dreier seg om en ugyldig ordinasjon skjer dette enten på vedkommendes eget ønske, eller som en straffeforføyning.
- som straffereaksjon (ad poenam): Laiseringer kan også finne sted dersom kirken finner at personen er uegnet til prestegjerningen, gjerne i forbindelse med visse spesielt alvorlige forbrytelser som seksuelle overgrep mot barn, skjending av nattverden, og krenkelse av skriftemålets hemmelighet.
Konsekvenser
Etter laiseringen er personen igjen å regnes som likestilt en legmann i det praktiske liv. Ettersom han også er fri fra lydighetsløftet kan han bosette seg der han vil, men er ikke automatisk fri fra sølibatsløftet, og for å kunne gifte seg i Den katolske kirke trengs det en egen dispensasjon. Den viktigste grunnen til at personer søker om laisering har historisk vært at han har et ønske om å gifte seg.
Selv om den laiserte igjen regnes som legmann, er han det strengt tatt ikke; han er bare ikke lenger underlagt de prestelige løfter og har heller ikke rett til å virke som prest. Årsaken til dette er at ordinasjonen i Den katolske kirke regnes som et pregende sakrament, hvilket vil si at man mener det setter et uutslettelig spor på den som har mottatt det gyldig, og at det bare kan mottas en gang. Det er dermed slik at dersom personen på et senere tidspunkt ønsker å vende tilbake til prestegjerningen, og omstendighetene er slik at en søknad om dette blir innvilget av kirken, vil det ikke bli foretatt en ny ordinasjon, bare ny avleggelse av løftene. Det følger også at en laisert prest vil kunne formidle sakramentene gyldig, men ulovlig etter kirkeretten. Unntaket er dersom det gjelder skriftemål fra en person i dødsfare, som vil være gyldig og lovlig.
I et brev fra februar 2001, undertegnet av kardinal Ivan Dias oppfordret Vatikanet biskopene å engasjere laiserte prester, som hadde giftet seg, at disse ble engasjert i menighetsarbeidet. Under de nye og mer presiserte reglene, og under biskopens veiledning, kan disse undervise både på skoler og universiteter, ivareta kontakt med menigheten der hvor prester ellers ville ha gjort det, og administrere utdelingen av kommunionen.
Laisering av biskoper
Laisering av biskoper, frivillig eller ufrivillig, forekommer svært sjelden, selv om det har skjedd noen ganger gjennom historien.
De mest kjente tilfellene er Charles-Maurice de Talleyrand i Frankrike i 1802, Emmanuel Milingo i Zambia i 2009 og Raymond Lahey i Canada i 2012. Józef Wesołowski, en polsk erkebiskop som hadde vært nuntius (pavelig ambassadør), ble utestengt fra den klerikale stand i 2014 på grunn av seksuelt misbruk av mindreårige. Vatikanet reiste dessuten kriminell anklage mot Wesołowski knyttet til dette seksuelle misbruk, og rettstremin var fastsatt. Den ble imidlertid utsatt i juli 2015 på grunn av Wesołowskis dårlige helse. Han døde den 27. august 2015 før rettssaken hadde kunnet komme i gang.
Fernando Lugo, biskop av San Pedro i Paraguay søkte om å bli laisert i 2005 for å kunne stille til som presidentkandidat. Søknaden ble først avslått, men Roma suspenderte ham fra embetet da han allikevel stilte som kandidat. Etter å ha blitt valgt til president i 2008, ble han laisert.
Den 13. februar 2019 ble den 88 år gamle amerikanske tidligere kardinal Theodore Edgar McCarrick, som hadde vært biskop av Metuchen og erkebiskop av Newark og så Washington DC, fratatt sin klerikale status. Pavestolen fant ham skyldig i en rekke seksuelle overgrep.
I middelalderen
I middelalderen forekom det at laiserte prester ble brennemerket i hendene for at de ikke skulle kunne utgi seg for å være i prestetjeneste, spesielt i noen områder hvor man hadde problemer med tidligere prester som profitterte på å selge kirkelige tjenester. Dette ble ansett som en nødvendig fremgangsmåte fordi det ikke fantes identitetspapirer eller andre måter å bekrefte en personer kirkelige status på, og en som kunne sin latin ville lett kunne utgi seg for å være aktiv prest til tross for laiseringen. I moderne tid utstedes det etter behov en celebret, et identitetskort som viser at presten har rett til å formidle sakramentene. Et slikt kort har ett års varighet, og inndras ved laisering.
Liste over fotballklubber i Libanon
Liste over fotballklubber i Libanon inneholder libanesiske fotballklubber som er en del av seriesystemet.
Gorowa (språk)
Gorowa er et sørkusjittisk språk som snakkes av rundt 50,000 av gorowa-folket i regionene Dodoma og Arusha i Tanzania.
Saprinillus
Saprinillus er en slekt av biller som tilhører familien stumpbiller (Histeridae).
Utseende
Små (1,4-1,8 millimeter), nærmest sylindriske, halvmatt brunlige stumpbiller. Oversiden er tett og kraftig punktert.
Utbredelse
Begge artene er beskrevet fra Mongolia.
Gyula Gömbös
Gyula Gömbös de Jákfa (født 26. desember 1886 i Murga i Komitat Tolna i Ungarn, død 6. oktober 1936 i München) var en ungarsk general, ledende høyreradikal politiker i Horthy-tiden og statsminister 1932–1936. I hans regjeringstid tilnærmet landet seg det fascistiske Italia, det austrofascistiske Østerrike og det nasjonalsosialistiske Tyskland.
Liv og virke
Gömbös kom fra en familie med tysk bakgrunn, fra en landsby av dels tysktalende og dels ungarsktalende innbyggere. Familien tilhørte den ungarske lutherske kirke.
Gömbös ble yrkesoffiser i hæren. Han ble tidlig bemerket for sine nasjonalistiske, anti-habsburgske holdninger. Han var kaptein første verdenskrig. I 1918 var han medgrunnlegger og leder for den antisemittisk-nasjonalistiske organisasjon «Oppvåknende Ungarn» og støttet i 1919 admiral Miklós Horthy i den militære motstand mot den ungarske kommunistiske rådsrepublikk.
Politiker
I den reaksjonære motregjeringen som organiserte seg i 1919 i Szeged, var Gömbös statssekretær i det av Horthy ledede krigsministeriet. På denne tiden opprettet han to antisemittiske hemmelige forbund, for henholdsvis sivilister og for militære.
I 1920 ble Gömbös representant for småbøndenes parti (Országos Kisgazdapárt, OKGFP) i det ungarske parlament. I 1923 trådte han ut av det konservative regjeringspartiet og grunnla det høyreekstreme Partiet for ungarsk nasjonal uavhengighet (også kalt rasevernpartiet).
I den konservative statsminister István Bethlens kabinett ble Gömbös krigsminister den 10. oktober 1929.
Statsminister
Etter stadig økende påtrykk fra høyreekstremt hold ble han den 1. oktober 1932 utnevnt av riksforvalter Horthy til statsminister. Han holdt samtidig fast på sin tidligere ministerpost.
Gömbös avsverget offentlig sin tidligere antisemittisme da han tiltrådte statsministerembedet. Det jødiske lederskap under Stem og Szanto støttet utnevnelsen av Gömbös og hans politikk, etter å ha mottatt Gömbös' løfter om ikke å innføre noen antijødiske lover og ikke føre en politikk som kunne skade jødene økonomisk. Gömbös holdt sitt løfte og iverksatte ingen antijødiske lover.
Som statsminister bedrev han en autoritær innenrikspolitikk, innsatte offiserer i mange statlige embeder og forsøkte å omdanne Ungarn til en totalitær stat etter fascistiske forbilder. Utenrikspolitisk fremmet han landets samarbeid med Benito Mussolinis Italia og Engelbert Dollfuß' Østerrike (Romaprotokollene 1934). Dessuten fikk han etterhvert inn for samarbeid med Nazi-Tyskland.
Ved å innføre verneplikt klarte han å gjøre hæren vesentlig større. Hans autoritære politikk brakte ham til slutt på kollisjonskurs med moderate konservative. Småbøndenes parti gikk over til opposisjonen.
Ingeborg Storm Jørgensen
Ingeborg Storm Jørgensen (født 2. august 1905, død 4. april 1987) var en norsk forfatter. Hun har skrevet to bøker, debutromanen for ungdom Parthenia seiler i natt som kom i 1958 og romanen Et øye på hver finger fra 1959 som ble filmatisert i 1961.
1991 i Japan
Begivenheter i året 1991 i Japan.
Bruskespar
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia.
Gyula Gömbös
Statsminister
Gömbös døde i embedet i München, av kreft.
Endomysium
Endomysium betegner den delen av støttevevet i den ekstracellulære matriksen som omslutter muskelcellene. Musklene og endomysiet danner videre lag, som igjen er adskilt av og omsluttet av perimysiet. Endomysiet er viktig for å overføre krefter generert av de enkelte cellene gjennom hele vevet, slik at hjertet kan pumpe slik det skal.
Baeoceroxidium
Baeoceroxidium er en slekt av biller som lever av og på sopp. De hører til underfamilien dråpebiller (Scaphidiinae) i den artsrike familien kortvinger (Staphylinidae).
Endomysium
Endomysium består primært av type I-kollagen, og sekundært av type III-kollagen. Det antas at type I-kollagen tilfører vevet strekkstyrke og stivhet, mens type III-kollagen tilfører vevet elastisitet. Endomysiet er knyttet til cellemembranen gjennom en ytre membran, som hovedsakelig består av type IV-kollagen og laminin. Forholdet mellom disse komponentene varierer mellom ulike typer muskler.
Baeoceroxidium
Levevis
Slekten Scaphisoma er knyttet til poresopper (kjuker) som vokser på død ved, trolig har denne slekten et lignende levesett. Dråpebillene er stort sett skogsinsekter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia, fra India i vest til Japan i øst og Thailand i sør.
Diapraksis
Diapraksis er et begrep som betegner hvordan representanter fra ulike religioner deler et felles engasjement, og derfor går sammen om et felles arbeid.
Begrepet ble introdusert av Lissi Rasmussen som bruker det for å vise til hvordan god dialog mellom forskjellig troende utvikler seg ved at mennesker gjør ting sammen. Dette fant hun ved sin forskning i blant annet Nigeria og Tanzania. Mye forskjellig diapraksis foregår i dag, og oppstår ofte fordi mennesker fra ulike religioner har likt syn på hvordan de på en praktisk måte kan møte ulike utfordringer i samfunnet lokalt og globalt.
Euscopaeus
Euscopaeus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien smalkortvinger (Paederinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små (gjerne 2,5-3 millimeter), slanke kortvinger. Hodet er stort, tvert avskåret bak med markerte bakhjørner – dette er det beste kjennetegnet på slekten. "Halsen" som forbinder hodet med kroppen er ganske smal. Dekkvingene er korte.
Evciler
Evciler er en by og et distrikt i provinsen Afyonkarahisar i Egeerregionen i Tyrkia. Byen ligger meter over havet og hadde  innbyggere på slutten av 2012. Distriktet hadde til sammen innbyggere i 2012 og et areal på  kvadratkilometer.
Kongeriket Montenegro
thumb|250px|Prroklamasjonen av Kongeriket Montenegro, [[Cetinje, 28. august 1910.]] Kongeriket Montenegro (montenegrinsk: Краљевина Црна Гора, Kraljevina Crna Gora) var et kongerike i Sørøsteuropa.
Hovedstad var Cetinje. Valutaen var montenegrinsk perper. Staten var et konstitusjonelt monarki, men fungerte i praksis som et absolutt monarki. Kongeriket Serbia og Montenegro gikk 1918 sammen for å bli et jugoslavisk kongerike sammen med de tidligere Habsburgområdene.
Historie
Kongeriket Montenegro ble proklamert av Knjaz Nikola i Cetinje den 28. august 1910.
Devle gård
Devle gård (gnr. 412/1, tidligere 3/1 i Strinda kommune) er en gård på Ladehalvøya i Trondheim, beliggende på en haug mellom Ringve og Leangen. Navnet kommer fra norrønt Depill, og er muligens et navn på et tjern eller en dam som har ligget på gårdsvaldet. Det er funnet en gravrøys på gårdsvaldet, som trolig hørte under Lade gård opprinnelig, og det er ikke mulig å si når Devle ble et eget bruk. De tre husmannsplassene Berget, Devlemarken og Nybryggen tilhørte gården.
Kongeriket Montenegro
Historie
Balkankrigene (1912 – 1913) ble starten på kongerikets oppløsning. Montenegro gjorde territorielle erobringer gjennom å dele Sandžak med Serbia den 30. mai 1913. Dette viste seg dog å være til skade, da det innebar at et territorium ble innlemmet utan at stor deler av befolkningen kjente noen enighet med Montenegro. Dessuten ble Skadar overlatt til Albania etter stormaktenes befaling, til tross for at Montenegro allerede hadde ofret 10 000 liv for å innta byen fra Det osmanske rikes (Albanias) soldater ledet av Esad Pasha.
Devle gård
I middelalderen tilhørte Devle Bakke kloster, før den deretter lå under Lade. Gården hadde samme eiere som Lade fram til Caspar Schøllers død i 1661, da den ble overtatt av hans sønner. De solgte den videre til kjøpmann Jochum Hinsche. I 1708 kjøpte kjøpmann Jonas Angell gården, og overdro den til sin svigersønn, Just Wide. Devle ble så overtatt av Wides svigersønn Henrik Meincke i 1784, og deretter av hans sønn, Just Meincke, som i 1840 overdro den videre til sin sønn, Henrik Meincke. Ved Meinckes død i 1855 ble Devle overtatt av datteren Louise, som var gift med Johan T. Finne. Gården var i familien Finnes eie fram til Trondheim kommune overtok den i 1962. Det meste av jordveien hadde tidligere blitt overdratt til Strinda kommune, som hadde utstykket den til bolig- og industriformål.
Kongeriket Montenegro
Historie
Under første verdenskrig (1914 – 1918) var Montenegro alliert med de allierte. Frs 15. januar 1916 til oktober 1918 var Montenegro okkupert av Østerrike-Ungarn.
Devle gård
Hovedbygningen på Devle ble oppført av Just Meincke etter 1827/28. Bygningen er et midtsalshus i en og en halv etasje, og har to fløyer med fremspringende takark på begge sider. Den ble satt i stand utendørs i årene 1980–81. I årene 1940–1945, under andre verdenskrig, var gården beslaglagt av tyskerne, og husene ble sterkt ramponert. Innendørs preges bygningen fremdeles av skilleveggene tyskerne satt opp. I dag benyttes hovedbygningen på Devle som leiegård, og består av sju leiligheter. Den er omgitt av kommunale aldersboliger. Gården er omringet av en park med flere store, gamle trær.
Kongeriket Montenegro
Historie
Den 20. juli 1917 ble Korfu-deklarasjonen undertegnet, om Montenegros enhet med Serbia. Den 26. november 1918 ble Montenegros enhet med Serbia proklamert. Knez Nicholas støttet gjenforeningen med Serbia for å muliggjøre en stor serbisk stat for alle serbere, men havnet i konflikt med kong Alexander, som var regent i Serbia. Uenigheten handlet om hvem som skulle styre det nye kongeriket. Knez Nicholas ble avsatt og gikk i eksil.
Fagerheim allé
Fagerheim allé er en vei på Lade i Trondheim. Den går fra Lade allé ved Devle og ender som blindvei ved Ringvebukta. Veien ble oppkalt i 1955 etter eiendommen Fagerheim, som lå i nærheten av veien.
Marie-Philip Poulin
Marie-Philip Poulin-Nadeau (født 28. mars 1991) er en canadisk ishockeyspiller som spiller for PWHPA Montréal i Professional Women's Hockey Players Association (PWHPA). Poulin anses som en av de beste kvinnelige ishockeyspilleren noensinne og har blitt sammenlignet med blant andre den canadiske NHL-stjernen Sidney Crosby.
I sin profesjonelle karriere har Poulin spilt og vært kaptein for Les Canadiennes de Montreal i den nå nedlagte Canadian Women's Hockey League (CWHL) innen hun sluttet seg til PWHPA. Hun vant Clarkson Cup to ganger med Les Canadiennes og ble valgt til CWHLs mest verdifulle spiller (Jayna Hefford Trophy) tre ganger.
Hun debuterte på landslaget ved VM 2009 og har siden vært en av viktigste spillerne og lederskikkelsene på det canadiske landslaget. Hun har representert landslaget ved ni VM-turneringer og fire OL-turneringer og vært landslagskaptein siden 2015. Hun har vunnet VM-gull to ganger (2012 og 2021), olympisk mester tre ganger (2010, 2014 og 2022) og ett OL-sølv (2018). Hun er berømt for å ha scoret det avgjørende målet i finalen i tre av fire OL-turneringer (2010, 2014 og 2022) og har derfor fått kallenavnet «Captain Clutch» av landslagkammeratene og media. Etter sitt matchavgjørende mål i VM-finalen i 2021 oppnådde hun et enestående «golden goal hat trick» ved internasjonale mesterskap.
Romas rioni
Romas rioni er en type administrative regioner man finner i den indre delen av byen Roma, og dette systemet går tilbake til flere århundrer f.Kr. I dag har de ikke noen vesentlig administrativ betydning, men gjenspeiles i kart og lokalpatriotisme. Flere andre italienske byer er inndelt i slike rioni.
Romes rioni
Roma har 22 rioni. Ikke alle går tilbake til antikkens Roma.
Norges U19-kvinnelandslag i håndball
Norges U19-kvinnelandslag i håndball, også kalt «juniorjentene», er Norges juniorlandslag i håndball for kvinner, som blant annet spiller i U19-EM og U20-VM.
Nepalumpia
Nepalumpia er en slekt av fjærvinger.
Rothschildia zacateca
Rothschildia zacateca er en sommerfugl som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).
Norges U19-kvinnelandslag i håndball
Europamesterskap
Europamester  Sølv   Bronse   4.-plass
Tropp
20. juni 2023 ble 16 spillere tatt ut til å representere Norge under U19-EM i 2023, som ble avholdt 4.–17. juli 2023 i Romania:
Nepalumpia
Utseende
Bittesmå, smale, gulbrune fjærvinger. Antennene har en markert, spoleformet klubbe (det ytterste leddet er smalere). Hodet er rundet med nokså store fasettøyne, pronotum rektangulært, betydelig lengre enn bredt.
Ampriani
Ampriani er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
Nepalumpia
Levevis
Arten lever i poresopper, der de kryper ut og inn av de sporebærende porene.
Rothschildia zacateca
Utseende
En middelsstor (vingespenn 75-80 millimeter) påfuglspinner med store vinger sammenlignet med kroppen. Vingene er mørkbrune hos hannene, mørkt brunrøde hos hunnene. Midt i hver vinge er det en stor, kantete, sølvfarget flekk, som hos denne arten er særlig stor, på bakvingene opptar de hvite flekkene mesteparten av arealet hos hannene, noe mindre hos hunnene. Utenfor dette er det et svart, hvitt og rosa tverrbånd.
Nepalumpia
Utbredelse
Slekten er kjent fra Nepal.
Rothschildia zacateca
Levevis
Larvene lever på ulike slags busker og trær. Disse artene kan utnytte en rekke forskjellige fødeplanter. De voksne sommerfuglene tar ikke næring til seg, men overlever på fett de har lagret fra larvetiden. De store hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som de aktive hannene kan merke på lang avstand.
Utbredelse
Arten er utbredt i Colombia og Peru.
Lars-Gunnar Björklund
Lars-Gunnar Björklund (født 24. februar 1937 i Stockholm, død 30. november 2012 samme sted) var en svensk journalist i radio og TV.
Björklund var særlig kjent som sportskommentator fra Vasaloppet og ishockey-VM. Björklund regnes som Tippekampens far. Han fikk formidlet den første nordiske Tippekampen noensinne, da svensk, norsk og dansk TV samtidig sendte kampen mellom Wolverhampton og Sunderland den 29. november 1969. Björklund fikk ideen til å sende engelske toppdivisjonkamper som «tippekamp» midt i 1960-årene, og fikk innstiftet Tipextra i svensk fjernsyn, mens NRK under ledelse av Jarle Høysæter også ble med på samsending fra første stund.
Björklund arbeidet i Sveriges radio i 1950-årene, og bygde opp sportsredaksjonen i Sveriges Television i 1960-årene. Selv kommenterte Björklund engelske ligakamper fra 1973.
Nord-Makedonias herrelandslag i volleyball
Nord-Makedonias herrelandslag i volleyball er det makedonske landslaget i volleyball for herrer som konkurrerer for Nord-Makedonia under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 49 på FIVBs verdensranking.
Liste over fotballklubber i Liberia
Liste over fotballklubber i Liberia inneholder liberiske fotballklubber som er en del av seriesystemet.
Bjørn Guldvog
Bjørn Guldvog (født 16. juni 1958) er en norsk lege, og er direktør i Helsedirektoratet fra 2012.
Guldvog ble ansatt i Sosial- og helsedirektoratet i 2002, først som divisjonsdirektør i divisjon for helse- og sosialtjenester og fra  2004 som assisterende direktør og fast stedfortreder for helsedirektøren. Han var også konstituert direktør fra 10. mars 2011 til 10. juli samme år og fra 26. oktober 2012 til han ble utnevnt i embedet 14. desember. I desember 2018 fikk han fornyet åremål for seks år, frem til 2024.
Otto Johan Tandefelt
Otto Johan Tandefelt (født 13. april 1782 i Sysmä i Voipala i Finland) var en finlandssvensk straffedømt. Han døde høyst sannsynlig i Amerika.
Bjørn Guldvog
Guldvog er utdannet cand.med. ved Universitetet i Oslo fra 1985 med turnustjeneste i Kristiansund og Surnadal, og dr.med. fra 1993 med avhandlingen Epilepsy surgery in Norway. Guldvog deltok på AFF Solstrands topplederprogram i 2003–2004.
Fra 2005 har han hatt stilling som professor II i sosialmedisin ved Universitetet i Bergen. Fra 1993 til 2001 var han instituttsjef ved Stiftelse for helsetjenesteforskning (HELTEF). I perioden 1989–1992 var han forsker og senere forskningsleder ved Folkehelseinstituttet. Som forsker har han publisert innenfor helsetjenesteforskning, kvalitet i helsetjenesten, nevrologi og skade- og ulykkesforskning. Han har bred erfaring fra helsetjenesten, og har arbeidet som fastlege, sykehjemslege og lege i sykehus.
Hocalar
Hocalar er en by og et distrikt i provinsen Afyonkarahisar i Egeerregionen i Tyrkia. Byen ligger meter over havet og hadde  innbyggere på slutten av 2012. Distriktet hadde til sammen innbyggere i 2012 og et areal på  kvadratkilometer.
Otto Johan Tandefelt
Han var en nøkkelskikkelse under lynsjingen av Axel von Fersen den 20. juni 1810 i Stockholm. Han var den som ble kjent ansvarlig for selve drapet; han skal ha hoppet opp og ned på Fersens brystkasse.
Etter noen års fengsling på Nya Älvsborgs festning ble han benådet av kong Karl XIII av Sverige, og han emigrerte senere til Amerika under navnet Pettersson.
Han var nevø til Adolf Tandefelt.
Olav Engelbrektssons allé
Olav Engelbrektssons allé er en vei på Lade i Trondheim. Den tar av fra Lade allé mellom Lade kirke og Lade gård, og går i en bue sørøstover tilbake til Lade allé ved Ringve gård. Veien ble oppkalt i 1955 etter erkebiskop Olav Engelbrektsson (ca. 1480–1538).
Stein Bondevik
Han studerte ved Universitetet i Bergen der han mottok en cand.scient. 1993 og dr.scient. 1996. Så var han postdoc samme sted 1996–99 og førsteamanuensis i geologi ved Universitetet i Tromsø 1999–2007. Siden 2007 har han vært ved Høgskolen i Sogn og Fjordane, først som førsteamanuensis, etterhvert som professor. Bondevik mottok Reuschmedaljen i 2001 fra Norsk geologisk forening for artikkelen Tsunami sedimentary facies deposited by the Storegga tsunami in shallow marine basins and coastal lakes, western Norway. Samme året vant han Universitetet i Tromsø sin forskerpris på 50 000 kroner for yngre forskning. Ved University of Washington var han gjesteforsker ved Quaternary Research Center 1998 og 2003–04.
Jordan Bauth
Hun deltok i kunstløp under Vinter-OL for ungdom 2012, der hun vant klassen Blandede lag sammen med Shoma Uno fra Japan og Eugenia Tkachenka / Yuri Hulitski fra Hviterussland.
Referanser
<References />
Bergsnevtunnelen
Bergsnevtunnelen er en 730 meter lang tunnel på fylkesvei 78 i Vefsn kommune på Helgeland i Nordland. Tunnelen ble åpnet 7. november 2014 sammen med Åsentunnelen, som en del av en ny veitrasé mellom Mosjøen og Leirfjord.
Scotticus
Scotticus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan kjennes på lang og smal, mer eller mindre sylindrisk kroppsform og nokså kort bein. Disse billene lever på bakken der den smale kroppsformen hjelper dem å ta seg lett fram mellom løvstrø og røtter.
Utseende
Middelsstore (3 – 10 mm), slanke biller, mer eller mindre sylindrisk kroppsform. De fleste artene er mer eller mindre gul- eller brunaktige. Hodet er ganske stort, gjerne mer eller mindre firkantet, og skilt fra brystskjoldet (pronotum) ved en tydelig, smal "hals". Fasettøynene er vanligvis ganske små og antennene tynne. Antennene er festet under en "hylle" dannet av pannens fremkant. Brystskjoldet (pronotum) er gjerne lengre enn bredt, noen ganger smalere enn hodet. Dekkvingene er omtrent så lange som brystskjoldet, omtrent parallellsidige. Bakkroppen er lang og mer eller mindre sylindrisk, oftest kraftig punktert. Beina er vanligvis ganske korte, og, særlig hos den artsrike slekten Lathrobium, kraftige, tilpasset graving.
Alfredo Horacio Zecca
Alfredo Horacio Zecca (født 7. september 1949 i Buenos Aires i Argentina, død 4. november 2022 samme sted) er en argentinsk katolsk prelat som var erkebiskop av Tucumán fra 2011 til 2017, da han i en alder av 67 år fikk avskjed av helsegrunner.
Scotticus
Levevis
Smalkortvingene er bakkelevende rovdyr som særlig finnes på litt fuktige steder.
Alfredo Horacio Zecca
Prest
Alfredo Zecca studerte pedagogikk, teologi og filosofi i Buenos Aires, og ble presteviet der den 19. november 1976 av erkebiskopen, kardinal Juan Carlos Aramburu.
Scotticus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Etiopia.
Alfredo Horacio Zecca
Prest
Som stipendiat for Stipendienwerk Lateinamerika-Deutschland gjennomførte nan et doktorstudium i Tyskland, og ble pronovert til doktor i 1988 ved Universitetet i Tübingen med en dissertasjon om Ludwig Feuerbach.
Tilbake i Argentina ble han professor for fundamentalteologi ved Pontificia Universidad Católica Argentina «Santa María de los Buenos Ayres», (UCA), og var fra 1999 til 2009 dets rektor. Fra 2006 til 2009 var han president for Organización de Universidades Católicas de América Latina – ODUCAL) innenfor rammen av Den internasjonale føderasjon av katolske universiteter (FIUC).
Han ble i 2005 utnevnt til rådgiver for Kongregasjonen for det katolske utdannelsesvesen, og den 12, juni 2012 til medlem av samme kongregasjon.
Erkebiskop av Tucumán
Erkebiskop Zecca var totalt imot lovforslaget om at provosert abort skulle være lovlig og fritt i Argentina. Han uttrykte at abort både er i strid med Kirkens lære, men også mot naturretten.
Fratreden
Dette avvek fra vanlig prosedyre siden 1970-årene: En biskop som går av, regnes vanligvis som biskop-emeritus av sitt gamle bispesete, og blir ikke lenger istedet tildelt noe titulærsete. Det ble fra noen hold hevdet at det var pave Frans som fjernet Zecca fra stillingen, ikke av helsegrunner, men fordi han hadde akseptert myndighetenes kjennelse om selvmord vedrørende en prest, Juan Viroche, som ble funnet hengt den 6. oktober 2016 - presten hadde i lang tid drevet en kampanje mot narkotikahandel.
Erkebiskop Zecca døde av hjertesvikt den 4. november 2022; han var 73 år gammel.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Bjørn Johannessen
Bjørn Johannessen (født 17. april 1944 i Laksevåg, Bergen) er en norsk diplomat som blant annet var ambassadør i Afghanistan og Malawi.
Utdannelse
Johannessen er magister i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo med internasjonal politikk som hovedeksamen og med politisk historie, sosialøkonomi og statsvitenskap som deleksamener. Han innehadde sentrale vern i flere frivillige organisasjoner/ solidaritetsorganisasjoner i studietiden og senere, herunder Studentenes og Akademikernes Internasjonale Hjelpefond(SAIH), hvor han var ansatt som sekretær i 1969 og valgt formann i 1970-74. Våren 1966 var han formann i Student-venstrelaget i Oslo. Han var politisk nestformann i Norges Unge Venstre 1968-70.
Diplomat
I 1972 ble han lektor/førsteamanuensis ved Norsk Journalisthøgskole (norsk og internasjonal politikk), fra 1975 var han konsulent ved Norads Fredskorpskontor. Så ble han førstekonsulent ved internasjonalt kontor i Miljøverndepartementet i 1977, deretter kontorsjef og leder for Norads kontor for private organisasjoner (Privorg) fra 1979. Han var medlem av kommunestyret i Nittedal (for Ap) 1979-1987. I 1981 fikk han permisjon fra stillingen i Norad, da han fra å være nestleder i styret for lokalavisen Varingen i Nittedal ble redaktør for avisen.
Fra 1986 hadde Bjørn Johannessen tjeneste utenlands. Først var han chargé d'affaires, Norads stedlige representant og leder for Norges ambassade i Dhaka, Bangladesh fra april 1986 og fram til februar 1989. Deretter var han sekretær for bistandsminister Kirsti Kolle Grøndahl 1989-90 før han ble underdirektør i Norads avdeling for Asia og Latin-Amerika. Fra juni 1999 var han ministerråd ved Norges ambassade i Islamabad, Pakistan fram til årsskiftet 2001/02, da han ble knyttet til Norges nyåpnete ambassade i Kabul, Afghanistan. Fra februar 2002 og fram til november 2004 ledet han ambassaden.
Ved retur til Oslo var Johannessen knyttet til UDs Seksjon for humanitære spørsmål som seniorrådgiver og med særlig fokus på departementets arbeid med forebygging av naturkatastrofer. Høsten 2007 ble han utnevnt som ambassadør i Lilongwe, Malawi. Han ledet ambassaden fram til medio november 2010.
Bibliografi
Bjørn Johannessen har gjennom mange år vært foredragsholder, leksikograf og skribent/publisist.
«De politiske ungdomsorganisasjonene» (Gyldendal, 1971)
Gjennom mange år har han vært bidragsyter til Aschehoug Forlag og Kunnskapsforlaget. Siden 2011 har Bjørn Johannssen vært fagmedarbeider i Store norske leksikon (SNL).
The Enigma
The Enigma er verdens største slepne diamant ifølge Guinness rekordbok. Den antas å ha blitt til da en meteoritt eller en asteroide traff jorden for over 2,6 millioner år siden.
Diamanten er en carbonado (sort diamant) og har 55 fasetter. Den veier 555,55 karat og ble ferdigstilt i 2004 etter flere år med omhyggelig bearbeidelse og fasettering. Den gjentagende anvendelsen av tallet 5 i designet er bevisst; hentet fra hamsa, en håndformet amulett som er populær blant muslimer og jøder i Midtøsten og Nord-Afrika.
I 2022 ble The Enigma solgt for 3,2 millioner pund på en auksjon i regi av Sotheby’s.
Christoffer Stixrud
Christoffer Stixrud (født 29. mai 1900 i Kristiania, død 17. desember 1968) var en norsk maler og grafiker.
Studier og liv
Stixrud ble født i Kristiania. Han var sønn av Teodor S. og Mathea Enerholm. Gift med Olaug Longva. Han studerte ved Statens kunstakademi mellom 1923 og 1927 under Christian Krohg, Halfdan Strøm og Jean Heiberg, og ved Statens håndverks- og kunstindustriskole 1924 - 25, 1930 - 31. Stixrud var hovedsakelig by- og folkelivsskildrer. Han hentet sine motiver fra Oslos og Paris' gater der menneskene utgjør en viktig faktor i miljøet. Han var ikke opptatt av å formidle det samfunnskritiske aspekt, men malte flyktige øyeblikksituasjoner av hverdagsmennesker i forskjellige aktiviteter. Å gjengi menneskene på kino, sirkus o.l. gav ham mulighet til å framstille kunstig belysning og dens virkning på motivene. Stixruds tidligste produksjon var preget av et raskt, impresjonistisk strøk og en behersket fargeskala, ofte med grått som grunntone og med noen få, spenningsbærende fargeflekker. I slutten av 50- begynnelsen av 60-årene fikk penselstrøk og farge større betydning. Strøket ble bredt og pastost, og fargen drevet opp i intensitet. Ada (1963, NG) er et vellykket eksempel på dette.
Kunstnervirksomhet
Separatutstillinger
Apateisme
Apateisme er betegnelsen på en filosofisk holdning til religion som går ut på at det er likegyldig hvorvidt Gud eksisterer eller ikke. Den skiller seg fra andre ikketeistiske retninger som ateisme, agnostisisme og ignostisisme/teologisk nonkognitivisme. Ateisten sier: «Jeg tror ikke på Guds eksistens», agnostikeren sier: «Jeg vet ikke om Gud eksisterer.», mens en ignostiker sier: «Jeg aner ikke hva du snakker om, når du sier: Gud eksisterer». Apateisme må altså heller ikke forveksles med ignostisisme, i det ignostikeren hevder at dersom noen (mot formodning) kom opp med en koherent definisjon av ordet «Gud», ville det sannsynligvis være interessant å definere dennes eksistens. Mens synspunktet til apateismen er at det uansett definisjon av Gud ikke er noe å bry seg om hvorvidt Gud eksisterer eller ikke. Mange apateister er troende kristne eller mosaiske. Til og med folk som går i kirken regelmessig kan være, og er ofte, regnet blant apateistene.,
Christoffer Stixrud
Kunstnervirksomhet
Kollektivutstillinger
Apateisme
Historie
Det er rimelig å anse Kant som en forløper for apateismen med sin definisjon av filosofisk indifferentisme   i  sin  Kritikk av den rene fornuft. Ifølge Kant er indifferentisme en ekstrem form for skeptisisme som hevder at det er ingen rasjonell grunn for å akseptere noen som helst filosofisk påstand. Anvendt på religion skulle dette tilsi at "det er ingen grunn til  at den ene religion eller filosofi  er en annen overlegen."
Det eldste kjente utsagnet some er klart apateistisk stammer fra den franske syttenhundretallsfilosofen Denis Diderot, som I et svar på hvorvidt han var ateist skal ha svart:
Christoffer Stixrud
Kunstnervirksomhet
Offentlige arbeider
Apateisme
Historie
Selv om vi altså finner røttene til apateismen tilbake i opplysningstiden, har det inntil forholdsvis nylig vært vanlig fra religiøst hold å anse all opposisjon som enten kjettersk eller ateistisk. Det siste har i stor grad vært oppfattet som ensbetydende med umoralsk atferd, dovenskap, uvitenhet og blasfemi. Unntaket har vært erklært ateistiske samfunn som de kommunistiske i det 20. århundre. Så sent som i 1961 skrev den franske katolske filosofen Étienne Borne: "Praktiserende ateisme er ikke (bare) fornektelsen av Guds eksistens, men en fullstendig gudløshet i gjerning;  det er et moralsk onde og innebærer ikke (bare) en fornektelse av den moralske lovens absolutte gyldighet, men simpelthen et opprør mot denne loven."
Christoffer Stixrud
Litteratur
Norsk kunstnerleksikon