cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HTC Hero
HTC kaller Andriodmodellene sine A-serien, der HTC Magic og HTC Dream var de to første. Hero er den første modellen i A-serien med 3,5 mm kontakt for lyd og multitouch skjerm og brukergrensesnittet HTC Sense. Telefonen ble annonsert 24. juni 2009 i London, og lansert i juli 2009.
Telefonen ble etterfulgt av HTC Legend.
European Open (snooker)
German Open, Irish Open og Malta Grand Prix var rankingturneringene i Europa de neste tre sesongene før European Open ble gjennopplivet foran 2001/2002 sesongen. Sesongen 2000/2001 ble det ikke arrangert en rankingturnering i Europa for første gang på tretten sesonger.
European Open ble omdøpt til Malta Cup foran sesongen 2004/2005 som ble invitasjonsturnering for første gang i sesongen 2007/2008.
Alfa Romeo 8C
Alfa Romeo 8C var navnet på en serie bilmodeller fra den italienske bilprodusenten Alfa Romeo på 1930-tallet, brukt på både vanlige gatemodeller og løpsbiler. Navnet 8C refererte opprinnelig til bilens rekkemotor, som hadde åtte sylindre. Motoren var designet av Vittorio Jano, og ble benyttet i Alfa Romeos løpsbiler fra introduksjonen i 1931 og frem til 1939. Senere ble motoren videreutviklet, og ble også brukt i modeller som Bimotore fra 1935, som var utstyrt med to separate motorer, Monoposto 8C 35 Type C fra 1935, og 8C 2900B Mille Miglia Roadster. I 2004 hentet Alfa Romeo frem 8C-navnet på en V8-motorisert konseptbil, som ble satt i produksjon i 2007 under navnet Alfa Romeo 8C Competizione.
Historie
I 1924 designet Vittorio Jano sin første rekkemotor med åtte sylindre og et volum på to liter, brukt i P2. Denne motoren ble benyttet i racing frem til 1930, men 8C-navnet ble ikke brukt. Senere kom P3, denne gangen med navnet P3 8C, som første gang ble brukt i 8C 2300 i 1931, navnet henspiller på bilens 2,3 liter sylindervolum. En nylig regelendring gjorde at racerbiler ikke lenger behøvde å ha plass til en mekaniker, og Alfa Romeo designet dermed sin første énseters løpsbil, Monoposto Tipo B P3 før Grand Prix-sesongen 1932. Denne bilen ble kjørt av Tazio Nuvolari, og vant løpet Targa Florio på Sicilia i både 1931 og 1932, før den tok seieren i Italienske Grand Prix på Monza-banen, og fikk dermed navnet Monza.
Flere varianter, både roadster- og coupé-modeller, var tilgjengelige, vanligvis med karosserier fra flere karosseribyggere, selv om Alfa Romeo også laget karosserier selv.
I 1933 ble rekkemotoren videreutviklet, og sylindervolumet økte til 2,6 liter (8C 2600), men Alfa Romeos økonomiske problemer gjorde at det meste av racingaktiviteten ble organisert av Scuderia Ferrari. Med denne motoren klarte modellen Monoposto 8C Type B (P3) 0-100 km/t på under syv sekunder, og hadde en toppfart på 217 km/t. Før sesongen 1934 ble motorens sylindervolum ytterligere økt til 2,9 liter.
I 1935 ble produksjonsmodellen 8C 2900A introdusert, men kun 11 eksemplarer ble bygget før 8C 2900B ble introdusert to år senere.
1935 Bimotore
I 1935 bygget Enzo Ferrari (som ledet Alfa Romeos racingteam) og designeren Luigi Bazzi en løpsbil med to 3,2-liters motorer, en foran og en bak. De to motorene ble koblet via separate drivaksler til en girkasse med to aksler inn samt to vinklede aksler ut, som var koblet videre til hvert sitt bakhjul. Bilmodellen gjorde det ikke særlig bra mot konkurrentene, og både dekkslitasje og bensinforbruk var uforholdsmessig høyt. Den 12. mai 1935 startet bilen i Tripolis Grand Prix, med Nuvolari og Chiron bak rattet, som fullførte til henholdsvis fjerde- og femteplass. Chiron tok en andreplass i et senere løp, men etter dette ble bilen faset ut til fordel for modellen Tipo C.
Kroumata slagverkensemble
Kroumata slagverkensemble fra Sverige er et svensk slagverkensemble som ble startet i 1978 og siden har turnert verden rundt. I 2015 meddelte Kroumata at gruppen legges ned.
Utgivelser
Kroumata slagverksensemble på CD
Michael Mukasey
Michael Bernard Mukasey (født 28. juli 1941 i The Bronx i New York) er en amerikansk jurist og tidligere føderal dommer. Den 17. september 2007 ble han nominert av USAs president, George W. Bush, til justisminister i USA. Han tiltrådte 9. november.
Mukasey fikk sin juridiske grad ved Yale Law School i 1967. Han ble utnevnt av president Ronald Reagan til en føderal distriktsdomstol i New York i 1988.
Lingvong
Lingvong (Linnvong, Lindvang) er en fraflyttet fjellgård i Hylsfjorden, Rogaland. Gården er best kjent for den spektakulære Lingvongfossen, som var sterkt i søkelyset da Saudefaldene AS søkte om å bygge ut vassdraget. Naturvernorganisasjonene gikk sterkt imot, men utbyggingen ble vedtatt av Stortinget i 2003. Fossen har minstevannføring.
Tunet ligger på en fjellhylle 460 moh., med utsikt utover Hylsfjorden. Tilkomsten går via en opparbeidet kløveveg bratt opp fra sjøen hvorav flere slyng går like inntil fossen. Gården ble fraflyttet i 1961 etter å ha vært i drift i alle fall siden rundt 1600. Foreningen Lingvongs Venner har siden 1998 gjennomført restaurering av gårdens fem gjenværende hus, i tillegg til kulturlandskapet. Innmarka brukes til beite.
Lavinia Fontana
Lavinia Zappi (født Lavinia Fontana 24. august 1552 i Bologna i Kirkestaten, død 11. august 1614 i Roma) var en italiensk maler. Hun var datter av manieristen Prospero Fontana.
Lavinia Fontana bosatte seg i Roma, hvor hennes portrettkunst ble populær blant de ledende familiene, deriblant pave Gregor XIIIs slekt Boncampagni.
Skapelse (teologi)
Skapelse er den oppfatningen innen mange religioner og filosofiske lærer og systemer som anser at en enkelt gud eller flere guddommer er ansvarlig for universets tilblivelse.
De fleste religioner har fortellinger som prøver å forklare hvordan verden ble til. Slike opprinnelses- eller skapelsesmyter representerer et forsøk på å gjøre universet forståelig i menneskelige begrep og forklare opprinnelse til alt. Gud(ene) har ofte menneskelige trekk i slike fortellinger, og skapelseshandlingen kan framstilles som en fødsel, en kamp mellom orden og kaoskrefter, eller som en byggeprosess.
Den kristne skapelsesberetningen står først i Bibelen, én versjon i Første moseboks kapittel 1, og en annen versjon i kapittel 2. Det er også en tredje versjon av skapelsesberetningen i Salmenes bok kapittel 33. Skapelsesberetningene i første Mosebok har ulike perspektiv på skapelsen av verden og dette har bidratt til en debatt om de skal forstås helt bokstavelig. Det er likevel enighet om at skapelsesberetningen er teologi, ikke naturvitenskap og den grunnleggende hensikten er å si at Gud skapte og hvorfor, men ikke nødvendigvis hvordan.
I den kristne teologi står skapelsen svært sentralt, ikke bare fordi den er plassert først i Bibelen, men også fordi den utnevner Gud til skaper og opphavet til alle ting. Gud som skaper viser til den første personlige manifestasjon i den kristne lære om den treenige Gud. Skapelsesteologi er en teologisk retning som spesielt tar utgangspunkt i verden som skapt av Gud og tolker verden og den kristne tro i dette perspektivet.
Tidfestelse
Biskop James Ussher (1580–1656) regnet ut at jorden skulle være skapt søndag 23. oktober 4004 f.Kr. Siden utregningen ble trykket i 1701-utgaven av King James' Bible, ble den nærmest enerådende. Ussher tok utgangspunkt i Bibelens kronologi og slektstavler. Høstjevndøgn ble tillagt særlig betydning, siden Edens hage da ville bugne av mat for Adam og Eva. Jorden måtte være skapt på en søndag, mente Ussher, for syvende dag ble da hviledagen, og hos jødene er det jo lørdag, sabbaten, som skal minne om skapelsen. Utregnet etter juliansk kalender, hadde året Jesus Kristus ble født, samme almanakk som året 4004 f.Kr. Tallet 4,004 er nemlig delelig på 28, og det er 28 år mellom hver gang ukedagene faller på samme dato (solsyklusen).
Hadeland Bergverksmuseum
Historikk
Hadeland Bergverksmuseum ble fra 1. januar 2010 en del av Randsfjordmuseene, som siden har endret navn til Randsfjordmuseet. Bergverksmuseet holder til i våningshuset på det nedlagte småbruket Bråten, Grua. I tillegg til våningshuset er det en driftsbygning og et stabbur på bruket. Bråten-bruket var sommerbostedet til bergingeniør Hans Kristian Borchgrevink fra 1907. Borchgrevink var en tid også bergverksdirektør på Grua.
Museet har utstilt ulike bergarter, mineraler og fossiler fra gruvene på Grua og regionen rundt. På museet finnes også utstilt en rekke gjenstander, dokumenter og foto fra gruvedriften på Grua. Museet tilbyr omvisning i de nedlagte sinkgruvene på Nyseter, Nysetergruvene.
En natur- og kultursti på Grua går fra Grua stasjon, forbi ulike kulturminner og et landskapsvernområde, og ender opp ved Nysetergruvene. Blant kulturminnene langs natur- og kulturstien ligger en av Norges eldste jerngruver, Hadelandsgruben, kalkgruven og kalkovnen fra Grua kalkverk og restene av det gamle taubaneanlegget til Nysetergruvene.
Gruvedriften på Grua har etterlatt seg en mengde spor i landskapet. Rundt i Grua-området er det et stort antall gruver, skjerp og berghalder etter drift på sink, jern, bly og kobbermineraler. Det er også flere gamle granittbrudd, brudd for svart marmor, kalksteinsbrudd, kalkovner, samt ruiner av vaskeverk, taubane og ulike bygninger knyttet til gruvedriften. De mange kulturminnene stammer fra ulike driftsperioder fra første halvdel av 1500-tallet til nedleggelsen av sinkgruvene i 1927.
Jerngruvene
Den eldste kjente gruvedriften på Grua skriver seg fra første halvdel av 1500-tallet. En jerngruve, Hadelandsgruben, ligger i Østhagan landskapsvernområde. Gruva stammer fra kong Christian IIIs tid (1536–1559). Det er også fra hans regjeringstid det finnes informasjon om Hadelandsgruben. I 1538 reiste Hans Glasèr rundt i Norge på oppdrag av kong Christian III. Oppdraget var å sikre kongen rettighetene til det som var verdt å utvinne. Hans Glasèr kom snart over Hadelandsgruben på Grua, og den ble lagt under kongen. Jernmalmen fra Hadelandsgruben ble transportert til Hakadals Jernverk. Muligens ble jernmalmen fraktet til mer lokale jernverk før Hans Glasèr sikret jerngruva for kongen. Det er funnet jernslagg på Roa og Grua som antakelig er spor etter eldre jernverk. Den siste informasjonen om drift i jerngruven stammer fra en bergmannsbefaring datert 14. august 1799. I rapporten står det at det jobbes i alle gruver. Få år senere ble gruvene stengt.
Blygruvene
Første gang utvinning av bly på Grua er nevnt er sannsynligvis februar 1631. Da skrev Christoffer Urnes ned en oversikt over nedlagte blygruver på Grua. Dette betyr at det mest sannsynlig var utvinning av bly på Grua før 1631. På Grua er det de senere årene blitt registrert gruver som med sikkerhet er gamle blygruver.
I et dokument fra Kongsberg Sølvverk, datert 26. februar 1632, står det at når det gjelder å fortsette sølvutvinning i blygruvene på Grua så er det opp til ledelsen. Det er imidlertid usikkert om driften i blygruvene fortsatte etter 1632. Det var drift i blygruvene mellom 1734 og 1741. En tredje driftsperiode startet i 1790 og varte til 1805. I den siste perioden ble et blyverk bygd ved Myllselva like nord for Harestua.
Sinkgruven på Nyseter
I 1886 oppdaget Torstein Raknerud og Ole Wien en større forekomst av sinksulfider på Nyseter. Oppdagelsen var begynnelsen på Gruas siste gruvehistorie.
Den viktigste perioden startet I 1904 da det belgiske selskapet Lès mines Du Hadeland kjøpte rettighetene til gruven på Nyseter. De ansatte bergingeniør Hans Kristian Borchgrevink til å lede arbeidet. Selskapet etablerte også gruver på Skjerpemyr og Mutta. Mellom 1905 og 1907 ble det bygd et maskinhus, mannskapsbrakke og smie både på Skjerpemyr og Mutta. Det ble også bygget taubane som fraktet malmtønnene fra Nyseter til vaskeriet. En annen taubane gikk fra Mutta til vaskeriet. Fra vaskeriet gikk en tredje taubane til Grua jernbanestasjon. Taubanen fra Nyseter ble drevet av en kulldrevet dampmaskin.
Nysetergruven er delt i fire etasjer. Øverst ligger dagbruddene som er forbundet med de underliggende stoller ved hjelp av sjakter. Andre og tredje stoll er 350 meter lange. Begge stoller inkluderer sideganger. Tredje stoll, også kalt midtre stoll, har to dype vannfylte sjakter. Den første sjakta er 25 meter dyp og den andre er 45 meter dyp. Alle stollene er forbundet med hverandre ved hjelp av sjakter. Sjakter ble laget for å få luftsirkulasjon og til å brukes som fordresjakter for malmheising. Den nederste stollen kalles Tveitmarktunnelen. Stollen er 700 meter lang.
Skarn
Skarn er dannet i kontaktsoner mellom bergartsmelter og karbonatbergarter. Mer nøyaktig kan vi si at skarn blir dannet ved at varme gasser og væsker tilhørende bergartsmelter (granitt) trenger inn i karbonatbergarter (kalkstein) og dermed omdanner dem. Skarn er opprinnelig en tysk betegnelse for bergarter som ikke hadde noen betydning for bergverksdriften. I dag brukes gjerne uttrykket om kalkbergarter som er omdannet ved kontaktmetamorfose til kalksilikatbergarter.
I tillegg til malmmineralene, finnes det som regel silikatmineraler som granat, vesuvianitt, skapolitt, epidot, pyroksen/amfibol m.m. i skarnsoner. Skjerpemyr har blitt kjent blant mineralsamlere for de store mengder andradittkrystaller (=granat) samt andre mineraler som ble funnet her.
I tillegg til den rent temperaturavhengige omvandlingen, kan andre ting virke inn. Magma som avkjøles kan inneholde vann. Vannet har oppløst slikt som for eksempel svovel, jern, sink, bly og kobber. Vannet med de oppløste elementene trenger gjerne inn i sidebergartene og feller der ut malmmineraler som sinkblende, svovelkis, blyglans, kobberkis, magnetitt og hematitt. Malmmineralene finnes gjerne i en parallell sone langs kontakten mellom magmaen og kalkbergarten, eventuelt som uregelmessige soner langs sprekker i kalkbergarten. Denne typen mineralisering kalles hydrotermal, og den forekommer gjerne i tilknytning til skarnmineraliseringer, men kan også forekomme separat. Sidebergarter kan kjemisk styre mineraliseringen av mineralene oppløst i vannet. Ofte er vannløsningene sure. Når de sure løsningene kommer i kontakt med kalksteinen, løses denne opp. Den kjemiske reaksjonen medfører at løsningen da blir mindre sur. Løseligheten til de forskjellige elementene er ofte avhengig av pH-graden, og dersom den endrer seg, kan elementene felles ut som mineraler i hulrom som er igjen etter den oppløste kalsitten.
Bergarter som hornfels er relativt upåvirket av denne typen sure løsninger, mens marmor og karbonatdominerte bergarter kan bli kraftig omvandlet. Sidebergarter kan også inneholde vann, som under oppvarming løser opp elementer fra sine nærmeste omgivelser, og av og til blande seg med vannet fra magmaen. Selv blandingen kan medføre felling av mineraler. Dette vannet kan også trenge inn i den nå størknede bergarten, og forårsake mineraliseringer i denne.
Håverstad kraftverk
Håverstad kraftverk er et vannkraftverk i øvre Mandalselva i Åseral kommune i Agder.
Kraftverket utnytter et fall på 82 meter fra innsjøen Øre, og regulerer elven Mandalsåni.
Samlet effekt er 44–47 MW, og midlere årsproduksjon er på 245–282 GWh.
Produksjonen startet i 1957. Vannet ledes i en 4 km lang tunnel fra inntaket til kraftstasjonen.
Kraftverket eies av Å Energi.
Kilder
..
Sikahjort
Sikahjorten (Cervus nippon) er et medlem av hjortefamilien (Cervidae), og kommer opprinnelig fra Øst-Asia. I sitt naturlige leveområde er den derimot truet med utryddelse, på grunn av kjøtt, det praktfulle geviret og menneskets oppdyrking av dets habitat. Sikahjorten er imidlertid også innført i deler av Europa, New Zealand og Nord-Amerika, hvor bestanden nå tar seg opp. Sikahjorten har en kastanjebrun pels med hvite flekker på sidene og ryggen om sommeren. Om vinteren er pelsen gråbrun.
Atferd
God luktesans og hørselssans gjør at sikahjorten som regel oppdager at det er fare på ferde lenge før den faktisk ser det. Sikahjorten har en særskilt galoppmåte, med stive bein. Denne løpeteknikken gjør det vanskeligere å følge luktesporet til sikahjorten for eventuelle rovdyr, siden den etterlater seg merkbart mindre duft. Den gir også hjorten bedre oversikt, siden hodet holdes høyt og rett, og øynene i samme høyde nesten hele tiden.
Bukkene (hanndyrene) lever adskilte eller i små flokker, mens hindene (hunndyrene) danner små familiegrupper bestående av hunndyr og kalver som er opp til to år gamle. Sikahjorten har en kort hale som er hvit og svart, og når sikahjorten blir skremt reiser den halen opp.
Føde
Sikahjorten spiser for det meste løvblader og gress, men nøtter, sopp og frukt står også på menyen om høsten. Om vinteren hender det også at bukkene river av den næringsrike barken på trærne og eter den. Sikahjorten er som andre hjorter, en drøvtygger, og etter at den har inntatt maten, flykter den inn i tettere skog for å fordøye maten i fred.Sikahjorten pleier å spise om natten, men det hender også at man kan se den spise om dagen om den får være uforstyrret. De er mer hardføre enn det litt mer kresne rådyret, og de er ofte ute og spiser i pøsende regnvær.
Forplantning
Det hender ofte at sikabukken kan miste opptil en tredjedel av kroppsvekten sin i paringstiden om høsten, da den spiser svært lite og bruker mye energi på å forsvare sitt eget revir mot andre bukker. Sikahjortens brunstlåt er forskjellig fra hjortedyr flest, og består av en serie lange plystrelyder.
Hinden er drektig i litt over 7 måneder, og føder vanligvis kun en kalv. Denne kalven dier i en periode på 8-10 måneder, og følger moren til hun får en ny kalv neste år. I de første ukene er kalven spesielt sårbar for rovdyr, og moren gjemmer den ofte blant tett vegetasjon til den er sterk nok til å bli med flokken.
Tilstand og utbredelse
Sikahjorten har hatt et turbulent liv, og har vært truet med utryddelse flere ganger i mange land. Sikahjorten finnes i Japan, Vietnam, Taiwan, Korea, Kina og Mansjuria. I tillegg er den innført til deler av Europa på 1800-tallet, og også til New Zealand og USA.
Taiwan
I sitt opprinnelige utbredelsesområde er sikahjorten nå drevet til nær utryddelse av oppdyrking av habitat og sterk jakt grunnet kjøttet og geviret. En taiwansk underart (Cervus nippon taiouanus) ble utryddet ute i naturen i den senere delen av 1960-årene, men et oppdrettsanlegg har blitt opprettet og det er et sterkt ønske om å få sikahjorten tilbake ut i naturen igjen.
Japan
Den japanske underarten (Cervus nippon nippon) ble i en tid regnet som hellige dyr, men på slutten av 1800-tallet ble de jaktet til randen av utryddelse. Eksport var en viktig årsak til at sikahjorten ble utsatt for så hardt jakt. Mens hermetisert kjøtt ble solgt til USA, gikk skinnene til Frankrike. Gevir med basthud ble på sin side eksportert til Kina, siden dette var en populær ingrediens i tradisjonell kinesisk medisin. Takket være lovtiltak i 1950-årene, og det faktum at Sikahjortens eneste naturlige fiende på Japan, ulven, var blitt utryddet, tok bestanden seg raskt opp igjen. For å begrense skadene på landbruket i Japan blir det nå oppfordret til regulert jakt på sikahjorten.
Lysette Anthony
Lysette Anthony (født 26. september 1963 i London) er en engelsk skuespillerinne som har spilt innen engelsk film, fjernsyn og teater. I 1980 i en alder av 16 år ble Anthony proklamert som Face of the Eighties av fotografen David Bailey. Anthony ble en svært vellykket modell før hun debuterte som skuespiller i en alder av 20 år. Hun er best kjent for sine roller i Woody Allens film Husbands and Wives fra 1992 og situasjonskomedien Three Up, Two Down.
Hun bor sammen med komponist Simon Boswell og har en sønn som heter Jimi og ble født i 2004. I 2008 ble hun diagnostisert med leddgikt, men har kommet til hektene igjen etter en operasjon året etter. Hun bruker mye av sin tid til å samle midler til forskning. Anthony har også dukket opp i en rekke musikkvideoer for forskjellige artister, blant annet Bryan Adams' video Summer of `69.
Horten videregående skole
Horten videregående skole tilbyr videregående opplæring innenfor 8 ulike utdanningsprogrammer. I tillegg har skolen ansvar for fengselsundervisning og et eget ressurssenter. Den samarbeider med Horten kommune og Horten natursenter, et ressurssenter som brukes til opplæring innen naturvitenskapelige fag. Skolen har en sentral beliggenhet i Horten, og har et veletablert eksternt samarbeidsnettverk.
Skolen har fokus på digital arbeidsform og er opptatt av medbestemmelse og medvirkning på alle nivåer, og setter fagutvikling og kunnskapsformidling i sentrum. Skolen er en kombinert videregående skole beliggende i Horten i Vestfold.
Nye Horten videregående skole (2019)
Nye Horten videregående skole stod klar til skolestart høsten 2019, og er Norges mest moderne og høyest miljøklassifiserte utdanningsbygg. Den huser også egen tannklinikk.
Den nye skolen bygges etter plusshus-standard. Det betyr at bygningen i løpet av sin levetid genererer mer energi enn den forbruker.
For å oppnå dette er det installert en brønnpark hvor det bores ned i fjell for å hente opp varme. I tillegg får bygget et av Norges største solcelleenergianlegg på rundt 3 700 kvadratmeter, noe som gir en energiproduksjon på ca. 560 000 kWh/år. Det brukes også massivtre i etasjeskillene for å nå mål om klimagassreduksjon på minst 40 prosent.
European Open
European Open kan vise til:
Groms
Groms var et norsk death metal band fra Kristiansand som gav ut platen Ascension i 1994. De ble dannet i 1991, og ble oppløst i 1996. Før de gav ut albumet sitt, hadde de blant annet turnert i Polen. De gav også ut demokassetten God Rules Over My Soul. Navnet Groms var en forkortelse som stod for dette; God Rules Over My Soul.
Stapelrett
Stapelrett var et privilegium som fra middelalderen kunne tildeles en by. Stapelretten gav byen rett til å kreve at varer som ble ført gjennom byen skulle bys fram for salg der i et visst tidsrom før de kunne føres videre.
Slaget ved Ömossa
Slaget ved Ömossa var et slag under finskekrigen og fant sted ved Ömossa (finsk Metsälä) den 6. september mellom svenske og russiske styrker. De svenske styrkene vant trefningen og den unge svenske offiseren Wilhelm von Schwerin utmerket seg.
Christian prins av Danmark
Christian (født 10. april 1603 på Københavns slott, København, død 2. juni 1647 i Gorbitz nær Dresden) var nesteldste sønn til  Christian IV og Anna Kathrine og kronprins til Danmark og Norge. Han ble kalt Den utvalgte prinsen.
Christian ble hyllet til tronfølger allerede i 1610, som barn. Presten og dikteren Claus Christoffersen Lyschander skrev et hyllingsdikt til anledningen og dette er den eneste bevarte øyenvitneskildringen man kjenner til. Hyllingen i Oslo foregikk på Hovedtangen 17. juni 1610. Arveprinsen var kommet til byen i følge med begge sine foreldre.
Danmark var et valgkongedømme, hvor riksrådet valgte konge, men det ble praksis at sittende konge i sin egen levetid sørget for at en sønn ble hyllet som tronfølger. Dette var en måte å utmanøvrere riksrådet på.
Han giftet seg i 1634 med Magdalena Sibylla av Sachsen (1617–1668), datter til kurfyrste Johann Georg av Sachsen. Deres bryllup, på dansk kalt «Det store bilager», var svært praktfullt og framfor alt dyrt – under bryllupsfesten framførte den aller første oppsetningen av den kongelige ballett i Danmark. Ekteskapet var barnløst.
I hans fars fravær under trettiårskrigen styrte han landet med tre riksråd. Han ble imidlertid upopulær på grunn av sitt utsvevende liv og ble fratatt styret. Christian, som var fet, slapp og førte et utsvevende liv, døde på Körbitz slott under et kuropphold i Tyskland; han drakk seg til døde.
Dermed ble kongevalget etter Christian IVs død mer åpent enn det ellers ville vært. Prins Christians bror Frederik ble valgt, uten de helt reelle motkandidater, men usikkerheten var stor nok til at den nye kongens håndfestning bandt kongen sterkt til valgkongedømmet (og ikke arvekongedømmet). Kongemakten var på et «historisk lavmål», skriver Ståle Dyrvik, men bygde seg fort opp igjen fram mot eneveldet i 1660.
Erik Hivju
Erik Hivju (født 1947) er en norsk skuespiller. Han har mottatt flere utmerkelser og fikk Amandaprisen i 1988, Teaterforeningens stipend og Nationaltheatrets venners stipend i 1994.
Göteborg-Landvetter lufthavn
Flyplassen er oppkalt etter byen Landvetter, som ligger i Härryda. Landvetter ligger 25 km fra Göteborg og 40 km vest for Borås. Den er Göteborgs eneste internasjonale flyplass etter at Göteborg City Airport ble nedlagt i 2015.
Erik Hivju
Han har vært engasjert ved Nationaltheatret siden 1968, og har hatt en rekke større og mindre roller, blant annet i flere av Henrik Ibsens skuespill og andre klassikere. I 2009 spilte han tittelrollen i John Gabriel Borkman ved Trøndelag Teater, hvor også sønnen Kristofer var med. Han er også kjent for rollen som Pozzo i Vente på Godot av Samuel Beckett. Han gjorde seg også bemerket i rollen som Sigmund Freud i Gjesten av Éric-Emmanuel Schmitt.
Göteborg-Landvetter lufthavn
Flyplassen åpnet 1. oktober 1977.
Erik Hivju
Erik Hivju er sønn av skuespiller Inger Worren (25. desember 1908 – 20. september 1997) og far til skuespiller Kristofer Hivju.
Göteborg-Landvetter lufthavn
Den har 110 daglige avganger til 30 destinasjoner.
Transport til og fra
Man kan komme seg til flyplassen enten med offentlig transport eller med bil.
Erik Hivju
Hivju er også en mye brukt lydbokinnleser. Han har blant annet lest inn romanserien om Bjørn Beltø av Tom Egeland og Idioten av Fjodor Dostojevskij, hvor han også spilte rollen som Rogosjin i Oslo Nye Teaters oppsetning i 1996. Han har også lest inn bøker av forfatterne Dan Brown og Arto Paasilinna.
Göteborg-Landvetter lufthavn
Offentlig transport
Flybussen fra Göteborg går ca. tre ganger i timen. Holdeplassene i Göteborg er Nils Ericson-terminalen (ved Sentralstasjonen), Kungsportsplatsen, Park Aveny og Korsvägen. Det tar ca. 20-30 minutter å komme til flyplassen. I tillegg stopper Swebus Express sine busser (busslinje nummer 830) på flyplassen på vei mot Stockholm og Göteborg.
Bil
Göteborg Landvetter ligger ved Riksväg 40 ca. 25 kilometer fra Göteborg og 40 km fra Borås. Fra Oslo, Malmö eller Karlstad, må man ganske enkelt følge skiltene etter hvert som man nærmer seg Göteborg. Det tar 20 minutter å reise fra sentrum til flyplassen. Fra Oslo må man regne med 15 minutter ekstra tid i rushtidene.
Geitsjøen (Nore og Uvdal)
Geitsjøen er et vann i Nore og Uvdal kommune i Viken. Den ligger øst på Hardangervidda, nederst i nedbørfeltet til elva Djupa, ei sideelv til Numedalslågen.
Kromme Rijn
Kromme Rijn («Den krumme Rhinen», av dens mange svinger) er en elv i provinsen Utrecht i Nederland. Elven kommer fra Nederrijn-Lek ved den gamle byen Wijk bij Duurstede (kalt Dorestad før middelalderen), og etter dette svinger den seg gjennom provinsen Utrecht, forbi byene Cothen, Werkhoven, Odijk, Bunnik og Zeist, og ender opp i Stadsbuitengracht (vollgraven) ved byen Utrecht. Elven er ca. 28 km lang og har en maksimal bredde på 15 meter, mens den er 2 meter dyp. Fra Wijk bij Duurstede til Utrecht har den et fall på 2 meter.
Elven ble antagelig til rundt år 1000 f.Kr. og i romertiden var den rikets nordligste grense, Limes Germanicus. På denne tiden var Kromme Rijn 100 meter bred, og dessuten Nederrijns hovedløp frem til middelalderen. Langs elven lot romerne flere castella bygge for å beskytte grensen.
I 1122 lot biskop Godebald av Utrecht en demning bli bygget ved Wijk bij Duurstede, for slik å beskytte de bakenforliggende områdene mot oversvømmelser. Dermed ble Kromme Rijn med årene mindre og mindre dyp. Elven Lek overtok dens funksjon, og byen Utrecht mistet sin direkte tilknytning til en viktig vannvei. I 1440 ble en kanal gravet ved Werkhoven slik at en av buktene ble avskåret, noe som gjentok seg ved Ossenwaard og Odijk i 1870.
Opprinnelig ble byen Utrecht bygd av romerne ved et vadested nær der Kromme Rijn forgreiner seg til elvene Vecht (nordlig løp) og Leidse Rijn (vestlig løp). Innenfor Utrechts bymurer passerer vannet fra Kromme Rijn gjennom kanalene Stadsbuitengracht, Oudegracht, Nieuwegracht, Kromme Nieuwegracht, Drift, Plompetorengracht og slusen Weerdsluis før det går over i Utrechtse Vecht. Fra Stadsbuitengracht fortakker også Vaartse Rijn (mot Nieuwegein) og Leidse Rijn (mot Harmelen) seg, før de går over i Oude Rijn mot Nordsjøen.
Skipsfart er ikke mulig, med unntak av strekningen Beverweerd-Utrecht. De to slusene i elven, en ved Werkhoven og den andre ved Cothen, brukes nå kun til å regulere vanngjennomstrømning og -nivå (nederlandsk: stuw) i elven.
Langs elven ligger flere slott og landsteder / gods, eksempler på dette er Amelisweerd, ridderhofstad Rhijnauwen (adelig gods), Rhijnestein og Beverweerd.
Robin
Robin er et fornavn som brukes både som mannsnavn og kvinnenavn. Det er en opprinnelig engelsk kjæleform av Robert eller Roberta, som har opprinnelse i det germanske navnet Hrodebert, dannet av gammelsaksiske hrôt, «prisning, berømthet», og gammelhøytyske beraht, «lys, skinnende».
Utbredelse
Robin var et populært navn på guttebarn i Norge på 1990-tallet.
Adolf Wagner
Adolf Wagner (født 1. oktober 1890, død 12. april 1944) var en tysk nazist og SA-general som hadde stillingen som riksforsvarskommissær under andre verdenskrig.
Robin
Utbredelse
I Sverige har Robin vært et populært navn siden 1980-årene.
Adolf Wagner
Wagner ble født i Algringen i Lothringen. Under første verdenskrig gjorde han tjeneste som offiser. Han ble tildelt Jernkorset.
Robin
Utbredelse
Robin er i dag utbredt både som mannsnavn og kvinnenavn, men i forskjellige land.
Kjente personer med navnet
Personene i listene er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Adolf Wagner
Etter krigen meldte han seg inn i NSDAP, og ble utnevnt til gauleiter for Øvre Bayern. Han støttet ølkjellerkuppet i 1923 og ble senere oppnevnt som seremonimester for de årlige 9. november-markeringene til minne om kuppforsøket.
I 1933 ble han innenriksminister og visestatsminister i Bayern, og han var også representant i Riksdagen for valgkretsen Bayern-Schwaben. To år senere ble han innlemmet i Adolf Hitlers personlige stab i Det brune hus i München, etter at han i 1934 hadde hatt ansvaret for utrenskningen av SA-medlemmer i München under De lange knivers natt. Han ble forfremmet til Obergruppenführer i 1937.
I 1936 ble han utnevnt til utdannings- og kulturminister i Bayern. Han gjennomførte da den nazistiske kampanjen mot den katolske kirkes selvstendige skolevesen i Bayern slik at alle disse skolene ble omgjort til «samfunnsskoler». Prosessen hadde skutt fart i 1937 etter at pave Pius XII fordømte den nasjonalsosialistiske ideologi i sin tyskspråklige encyklika Mit brennender Sorge, og var fullført før utgangen av 1938. Ensrettingen hadde startet tidligere med en ideologisk kampanje koblet med pressmidler for å få foreldrene til å sende sine barn til nazikontrollerte skoler. Politikken ble fordømt fra prekestolen av kardinal Michael von Faulhaber.
I september 1939, kort tid etter utbruddet av andre verdenskrig, ble han utnevnt til riksforsvarskommissær for militærdistriktene VII og XIII.
Hasselfors
Hasselfors ligger mellom de to innsjøene Toften, der man før fløtet tømmer, og Teen, som har fine badeplasser. I Hasselfors finnes et naturreservat og en nesten 400-årig brukshistorie. Hasselfors Bruks AB drev jernbearbeiding, torvbrytning og skogbruk fram til 1996, da bruket ble avviklet og solgt. Fra 1996 er det Sveaskog som driver skogbruket. I Hasselfors bruksmuseum finnes historien bevart.
Adolf Wagner
Wagner irriterte Hitler i 1941 da han insisterte på å fjerne kors fra skolene i Bayern. Denne avgjørelsen provoserte katolikker ikke bare i Bayern, men i hele Tyskland. Dette ble, sammen med den katolske motstand mot eutanasiprogrammet, sentralt ansett som alvorlig, idet landet var i krig og man ved tiltakene risikerte å svekke lojaliteten til regimet fra en stor nasjonal minoritet. Motstanden mot denne ordren var så stor at Wagner måtte trekke den tilbake. Dette var en sjelden og vellykket folkelig motstand mot beslutninger under det tredje riket.
Hasselfors
I 2014 ble det bestemt at stedets barneskole, Hasselfors skola, skulle flyttes til Laxå.
Adolf Wagner
Wagner fikk slag i 1942 og døde to år senere. Han fikk en statsbegravelse, som var en av de siste gangene Blodfanen ble vist offentlig.
Hasselfors
Næringsvirksomhet
Hasselfors Sågverk drives av Setra Group AB. Trevirket som foredles ved sagverket er gran. På 2010-tallet har foretaket investert stadig større beløp i sagverket.
Hasselfors Värdshus gikk konkurs på nyåret 2015, og det var høsten 2015 planer om å opprette såkalte HVB-boliger (HVB: «hem för vård eller boende») i anlegget.
TKM
TKM kan referere til:
June Allyson
June Allyson (født 7. oktober 1917 i New York City, død 8. juli 2006 i Ojai i California) var en amerikansk skuespiller som var populær på 1940- og 1950-tallet. Allyson vant en Golden Globe for beste kvinnelige hovedrolle for sin rolle i filmen Too Young to Kiss (1951).
I april 1918, da Allyson var seks måneder gammel, forlot hennes alkoholiserte far, som hadde jobbet som vaktmester, familien sin. For å få nok penger til at endene kunne møtes måtte moren jobbe både som telefonoperatør og kasserer i en restaurant.
I 1925, da Allyson var 8 år gammel, falt en gren fra et dødt tre ned på henne mens hun var på sykkeltur. Hun brakk flere ben og legene sa at hun aldri noensinne ville klare å gå igjen. Hun gjennomgikk flere måneder med badeøvelser og klarte etter iherdig trening til slutt å få tilbake sin mulighet til å kunne gå.
Allyson debuterte som skuespiller i filmen Best Foot Forward (1943). Hennes siste film var A Girl, Three Guys and a Gun (2001). Allyson har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame, ved 1537 Vine Street, for sin innsats i filmindustrien.
Anti-ballistisk missil
Anti-ballistiske missiler forkortet ABM brukes som forsvarsystem mot ballistiske missiler. De er en grunnleggende komponent i det såkalte rakettskjoldet. De inneholder ikke eksplosiver ettersom kollisjonen er nok for å ødelegge målet.
The Raven (album)
The Raven er et musikkalbum med Morten Holm, utgitt i 2005.
Joseph Zhou Jishi
Joseph Zhou Jishi, C.M. (kinesisk: 周濟世, pinyin: Zhōu Jìshì; født 23. januar 1892 i landsbyen Xiaoguangyang i fylket Gaocheng i Zhili i Kina, død 1972) var katolsk biskop av Baoding sør for Beijing, og senere erkebiskop av Nanchang i Jiangxi i Kina.
Han ble medlem av lasaristenes prestekongregasjon i ung alder og ble presteviet i 1919 i Beijing. Han var filosofiprofessor ved seminaret i Beijing da han ble utnevnt til apostolisk vikar av Baoding den 2. august 1931. 18. juli 1946 ble han promovert til erkebispesetet Nanchang.
Han satt fengslet i mange år etter kommunistenes maktovertakelse i 1949 og døde i 1972.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Mudi
Mudi (FCI #238) er en ungarsk gjeterhundrase som har blitt avlet i Ungarn gjennom generasjoner, spesielt av bønder og gjetere. Hunden ble primært avlet for å vokte og gjete buskap, men den har også egenskaper som jakthund på storvilt, f.eks. villsvin.
Opprinnelse og alder
Mudi (lat. Canis ovilis fenyesi) er trolig en krysning mellom puli og en eller flere lokale spisshundraser, men dette er ikke stadfestet. Rasen skal ha blitt «oppdaget» mot slutten av 1800-tallet av Dr. Dezsö Fényes, som var museumsdirektør (ref. det latinske navnet), men noen hevder den har røtter tilbake til 1200-tallet. Det siste har ikke latt seg verifisere.
FCI anerkjente den som en egen rase i 1936, men fortsatt er størsteparten av disse hundene å finne uten stamtavle eller registreringsbevis ute på den ungarske landsbygden. Stamboken er fortsatt åpen (2006), og hunder «fra landet» kan tas til bedømming og registreres i et B-register, dersom de tilfredsstiller rasestandarden. Uten dette registeret hadde avlsgrunnlaget kanskje blitt for dårlig til å opprettholde rasen, så det er ingen enkel oppgave å være oppdretter av mudi.
Til Norge kom rasen først i 1996. Interessen for denne hunden er stigende, spesielt blant hundesport og brukshundinteresserte.
Utseende, anatomi og fysikk
Mudi er en forholdsvis liten gjeterhund med en karakteristisk bølgete pels og en rektangulær kropp. Ideal høyde er 43–45 cm for hanner og 40-42 for tisper, mens vekten ligger på ca. 8–13 kg. Flesteparten er sorte. De kan imidlertid også være hvite, brune, gyldne, askegrå eller blue merle. Hvit brystflekk og hvitt på labbene er godtatt. Hodet er langstrakt og skallen lett hvelvet med et smalnende snuteparti. Ørene er trekantede og stående. Du får den både med og uten hale, men stumphale er sjeldent. Sporer på bakbeina er uønsket.
Bruksområde
Mudiens viktigste oppgave har vært å vokte og gjete bufe som en drivende gjeterhund. Den er også en god vakthund for hus og eiendom, skadedyrbekjemper og jaktkamerat på storviltjakt. Jaktegenskapene kan den ha arvet fra spisshundene. Den har dessuten en rekke andre flotte egenskaper som brukshund, f.eks. innen agility og lydighet. Den er også en god familiehund, selv om den passer best for svært aktive mennesker.
Lynne og væremåte
Mudi er ingen hund for nybegynnere. Den er en energisk, robust og gjerne svært livlig hund. Den passer derfor best for aktive friluftsmennensker som vet å gi den oppgaver i livet, herunder både fysiske og mentale oppgaver. Mudien knytter seg ofte til en person, gjerne den som gjør noe meningsfylt med hunden. Den trenger en bestemt, konsekvent og varsom leder, men absolutt ingen hårdhent behandling (dressur). For den rette personen (familien) blir den gjerne en «drømmehund». Den kan være litt reservert overfor fremmede. Det er viktig med tidlig og rikelig sosialisering.
Vikevåg
Vikevåg er et tettsted i Stavanger kommune i Rogaland. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger ved Mastrafjorden sørvest på øya Rennesøy. Hausken kirke ligger her.
Februus
Februus var i henhold til etruskisk mytologi en guden for både død og renselse. Måneden februar har fått sitt navn etter ham. For etruskerne var han også en gud for rikdom (penger/gull) og død, begge forbundet med underverden på samme naturlige vis som en langt bedre kjente romerske gud Pluto.
Finsevatnet
Finsevatnet er en innsjø i Ulvik kommune på 1212 moh i Hordaland. Det er reguleringsmagasin for Ustekveikja kraftverk. Finse med Finse stasjon ligger ved vannets nordøstre bredd.
Februus
Renselseritualer
Februus ble en del av romersk mytologi under samme navn, men som en gud hovedsakelig for renselse. For romerne ble han også Febris, guddom for malaria. Febris på latin betyr feber. Disse er muligens forbundet med utsvetting av feber, noe som var betraktet som en prosess med avføring, vasking og renselse.
Februus er muligens navngitt i ære for den langt eldre Februa, (også Februalia og Februatio), en vårfestival med vasking og renselse. Februus' hellige måned var Februarius (av Februa), derav den norske ordet februar, en måned navngitt for en vårlig festivalen for renselse, Februa/februalia, som skjedde den 15. denne måneden. Måneden februar også hellig for Juno, gudinne for ekteskapet, og hun fikk derfor epitet Februata eller Februtis. Navnet Februus i romersk sammenheng er knyttet til februare («å rense») og februae («lutring, renselser»).
Disse våraktivitetene renselsene skjedde på omtrent samme tid som Lupercalia, en romersk festival i ære for faunene, satyrlignende vesener i villmarken, og for ulven som oppfostret Romulus og Remus. I løpet av denne festivalen ble rituelle renselser framført sammen med forsonende ofringer. Grunnet dette sammentreffet har det blitt spekulert i om disse Februus på et eller annet vis var forbundet med faunene.
De kalte oss helter
De kalte oss helter (originaltittel: Casualties of War) er et amerikansk krigsdrama fra 1989 regissert av Brian De Palma, med Michael J. Fox og Sean Penn i hovedrollene. Manus er ved David Rabe og er basert på en virkelig hendelse fra 1966. Filmens hovedkilde var en artikkel fra 1969 i The New Yorker skrevet av Daniel Lang.
De kalte oss helter ble godt mottatt av filmkritikerne, men ble ingen publikumssuksess i USA.
Handling
Max Eriksson (Michael J. Fox) er en ung soldat som forsøker å forhindre at fem andre amerikanske soldater med sersjanten i spissen (Sean Penn), bortfører og voldtar en ung landsbypike under Vietnamkrigen. Sersjanten, som står i spissen for den grusomme udåden, er en mektig og karismatisk ung mann som skyves over grensen til barbarisme på grunn av de redselsfulle og brutale kampene. Eriksson blir etterhvert tvunget til å ta parti alene mot sine medsoldater og bataljonssjefen, som forsøker å dysse ned saken.
Filmens essens kan beskrives som en ung manns søken etter sunn dømmekraft og rettferdighet midt i krigens forferdelige kaos.
Anmelderne og publikum
Filmen fikk god mottakelse av filmanmelderne og har oppnådd 85% på Rotten Tomatoes. Til tross for det ble den ingen publikumssuksess i USA og klarte heller ikke å overgå den produksjonskostnader. Den innbrakte $18,7 millioner ved amerikansker kinoer og havnet på en 58.-plass over de mest innbringende filmene i USA for 1989.
Priser og nominasjoner
Filmen ble i 1990 tildelt en pris av Political Film Society. Det kan også nevnes at den ble nominert til en Golden Globe for musikken og en Golden Reel Award ved Motion Picture Sound Editors (også for musikken).
I Norge
Dagbladets anmelder gav filmen terningkast fem.
Vurderinger i ettertid
I Found My Gold
I Found My Gold er et musikkalbum med Morten Holm, utgitt i 2011.
De kalte oss helter
I Norge
På slutten av 2001 vurderte CINERAMA DVD-utgivelsen og endte opp på terningkast fire. Anmelderen skrev følgende sluttkommentar: «Casualties Of War er ingen film du blir glad til sinns av. Historien er skildret på en meget god og realistisk måte, og Michael J. Fox briljerer som soldat omgitt av en hard virkelighet. Det er en film til ettertanke, og det er en film som enhver burde få med seg». DVD arkivet vurderte filmen i 2006 og endte opp på 6 av 10 oppnåelige stjerner. Anmelderen (Thomas Smith) mente at historien den forteller både flott og viktig, og at skuespillerne er glimrende. Men han mente også at filmen feilet på det punkt der den forsøker å spille filosoferende og at den der ble noe ufrivillig komisk og «i overkant melodramatisk og pompøs». Anmelderen konkluderte på følgende måte: «En god antikrigsfilm som kunne vært langt bedre med mer realistisk dialog og mer passende musikk».
Kjell Skøien
Kjell Skøien (født 7. januar 1917, død 10. april 2003) fra Løten representerte Oslo Østre skytterlag da han ble dobbelt skytterkonge, først på Landsskytterstevnet i Bodø i 1956 og deretter i Kristiansand i 1962. Skøien var ansatt i NSB, og bodde i den forbindelse også i Elverum og på Tynset.
Det niende korstog
Det niende korstog ble holdt i 1271–1272.
Den framtidige Edvard I av England startet det siste av hovedkorstogene i 1271, etter å ha vært med på det åttende under Ludvig IX. Han oppnådde svært lite i Syria, og trakk seg tilbake etter å ha inngått en våpenhvile i 1272.
Antiokia hadde falt i 1268, Tripoli falt i 1289, og med Acres fall i 1291 forsvant den siste rest av korsfarerstatene.
Helena (andre betydninger)
Helena har flere betydninger:
Berge Furre
Berge Ragnar Furre (født 13. april 1937 i Sjernarøy i Finnøy kommune, død 11. januar 2016 ) var en norsk politiker (SV/SF), historiker og teolog. Som ekskludert arbeiderpartipolitiker var han med på grunnleggelsen av Sosialistisk Folkeparti (senere SV) i 1961, og han var partileder for Sosialistisk Venstreparti fra 1976 til 1983. Som historiker var han kjent for sine oversiktsverk over norsk 1900-tallshistorie. Fra 1971 til 1986 var han ansatt ved Universitetet i Tromsø, fra 1971 som universitetslektor i historie, fra 1975 som dosent og som professor 1985–86. Fra 1991 var han professor i teologi ved Universitetet i Oslo.
Helena (andre betydninger)
Se også
Helen (ujednoznacznienie) Helena (rozlišovacia stránka)
Berge Furre
Tidlige år
Berge Furre ble født på Sjernarøy i Ryfylke, men flyttet til Oslo tidlig i tenårene da hans far, Berge Bergesen Furre, døde i 1951. Han gikk på Oslo katedralskole fra 1952 til 1955. Gudleiv Forr skriver i Furres biografi i Norsk biografisk leksikon at han der søkte mot et «karismatisk kristelig miljø». Han begynte på teologisk fakultet ved Universitetet i Oslo i 1955 med det siktemål å bli prest, men fullførte ikke studiene før han ble cand.philol med historie, statsvitenskap og kristendomskunnskap i 1968.
Ifølge Forr kom Furre fra et «høyrehjem», men ble «venstreradikal i den nasjonale, pasifistiske tradisjonen, der utenrikspolitikken bestemte de konkrete politiske veivalg og der Hans Nielsen Hauge var en større inspirator enn Karl Marx.» Bestefaren Johannes Furre var stortingsrepresentant for Moderate Venstre, og stefaren Elisæus Vatnaland var stortingsrepresentant for Senterpartiet. Allerede i gymnastiden ble han medlem av AUF, og han engasjerte seg i Folkereisning mot krig og Kristent fredslag. Han var en av stifterne av gymnasiastmållaget «Von» i Oslo i 1954, og han ble i 1955 formann for Oslo Kristelige Gymnasiastsamband. Han var leder av Den norske studentforening fra 1958. Furre deltok i arbeidsgruppa som ga ut boken Målreising i 1967.
Gjennom fredslaget kom han i kontakt med presten Ragnar Forbech, en ledende pasifist og sosialist i 1950-årene. Forbech ble i 1955 tildelt Stalins fredspris (i 1956 omdøpt til Lenins Fredspris) for sitt internasjonale fredsarbeid. Med prisen fulgte det i 1955 formidable beløpet 180 000 kr, som Forbech blant annet brukte til å ansette Furre som sekretær i fredslaget. Forbech skrev selv om prispengene at han hadde «brukt dem til støtte for organisasjoner, særlig fredsarbeid og enkeltpersoner. Når jeg ser på mitt regnskap over pengene gleder jeg meg over alle jeg har kunnet gjøre noe for.» Furre fortalte selv i 2010 at universitetsutdannelsen hans var finansiert av disse pengene.
Opprørsk arbeiderpartimann
Berge Furre meldte seg inn i Sosialistisk Studentlag ved Universitetet i Oslo da han ble student i 1955. Han beskrev senere studentlaget han kom inn i som «en traust gjeng av gamle folk som skulle ha sine karrierer», og ifølge Ragnar Kvam jr. ble Furre del av en gruppe som «ønsket å gjøre Sos.Stud. til en opposisjonell gruppe innenfor Det norske Arbeiderparti». Frank Rossavik skriver at Furre tidlig bestemte seg for å erobre makten i studentlaget, sammen med blant andre Per Maurseth og Georg Johannesen, som i likhet med Furre var nykommere. Dette lyktes de med, og laget kom deretter i mange spørsmål i opposisjon til Arbeiderpartiet, særlig når det gjaldt spørsmålet om norsk medlemskap i NATO. Furre var formann for Sosialistisk Studentlag fra 1956 til 1957.
Furre hadde også andre tillitsverv i Arbeiderpartiet. Han var medlem av representantskapet til Oslo D-lag av AUF 1957-58 og varamedlem til representantskapet i Oslo Arbeiderparti i 1957. I 1957 deltok han også som delegat på Arbeiderpartiets landsmøte. Her stemte han, som den eneste, mot at Haakon Lie skulle gjenvelges som partisekretær.