cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Martin Buß
Buß kom på niendeplass i sitt første VM i Athen i 1997. To år senere i VM 1999 i Sevilla hoppet han 2,32 og tok bronse bak russiske Vjatsjeslav Voronin (2,37) og Mark Boswell (2,35) fra Canada. Buß misset OL 2000 i Sydney på grunn av skade, men kom sterkt tilbake året etter. Han ble verdensmester i 2001 i Edmonton med et hopp på 2,36 foran de russiske hopperne Vjatsjeslav Voronin og Jaroslav Rybakov som begge fikk sølv med høyden 2,33. Buß misset også OL 2004 i Athen på grunn av skade og han gav opp sin hoppekarriere i 2006 på grunn av de mange skadene. Hans personbeste 2,36 skriver seg fra 8. august 2001 satt i VM i Edmonton i Alberta i Canada.
Shoplifter
«Shoplifter» er en sang av det amerikanske punkrockbandet Green Day. Sangen var opprinnelig å finne som B-side på den australske utgivelsen av singelen «American Idiot». Sangen ble spilt inn i Oakland, California like før innspillingen av albumet American Idiot begynte, og den var heller aldri ment for albumet.
Sangen ble lagt ut for nedlasting eksklusivt på iTunes 21. september 2004. Senere, 16. april 2009, har den derimot blitt fjernet fra iTunes, men det går likevel ann å få tak i sangen ved å kjøpe American Idiot Deluxe Edition da den er med på denne versjonen av albumet.
Eksterne lenker
Green Day discography
Bjørn Holm
Bjørn Holm (født 13. mai 1971) er en norsk musiker (bass og gitar). Han spiller bass i blant annet Eldar Vågan and The Eldarados, Vidar Busk and his True Believers og Knut Reiersrud Band.
Tuscola County
Tuscola County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger øst på den sørlige halvøya ved Huronsjøen og grenser mot Huron County i nord, Sanilac County i øst, Saginaw County i vest, Lapeer County i sørøst, Genesee County i sørvest og mot Bay County i nordvest.
Tuscola Countys totale areal er 2 367 km² hvorav 263 km² er vann. I 2000 hadde fylket 58 266 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Caro.
Fylket ble grunnlagt i 1840 av land fra Sanilac County og navnet er skapt av etnologen Henry Rowe Schoolcraft.
Rett i lomma
Handling
Stykket handler om Erik Bruun (Nils Vogt) som melker trygdesystemet ved å dikte opp en masse leieboere med den ene trygdeberettigede skavanken verre enn den andre, dette begynner han med etter at han selv får sparken i e-verket to år tidligere. Hans kone Linda (Kjersti Døvigen) vet ingenting om dette, men så en dag når trygdeinspektør Fylking (Ole Jørgen Nilsen) brått banker på døra for å sjekke forholdene,starter en enorm og stadig mer komplisert og innviklet prosess for Bruun i håp om å unngå å bli avslørt.
Ringen
Ringen har flere betydninger:
Świdnica
Świdnica er en by i Sørvest-Polen, i det nederschlesiske voivodskap. Byen har 60 317 innbyggere ifølge estimater fra 2006. Fredskirken i Świdnica står på UNESCOs verdensarvliste.
Dakhini
Dakhini (urdu: دکنی), også kalt dakkhani og deccani, er et indoarisk språk som oppstod som et muslimsk hoffspråk på Deccanplatået omkring 1300 e.Kr. på lignende måter som urdu. Det ligner urdu i dens basis som en blanding av persisk og hindi, men skiller seg ut i dets sterke påvirkning fra marathi, konkani, kannada og telugu. Det finnes en omfattende litteratur på dakhini.
Jelenia Góra
Byen ligger nord i Jelenia Góra-dalen i det nederschlesiske voivodskap nær grensen mot Tsjekkia, og er omgitt av fjell og åser. I sør ligger Karkonosze med sine vintersportsteder. Innenfor kommunegrensen ligger kurstedet Cieplice Śląskie-Zdrój (tysk: Bad Warmbrunn) med varme svovelkilder. Elvene Bóbr og Kamienna møtes like nord for bykjernen.
Historie
Byen skal ha blitt grunnlagt mellom 1108 og 1111 og ble utvidet av hertug Bolesław II av Legnica i 1241. Landsbyen ble by etter magdenburgsk rett i 1288. I 1526 kom byen under det habsburgske Østerrike som Hirschberg, og ble senere annektert sammen med Nedre Schlesien av Kongeriket Preussen under de schlesiske krigene. Byen ble del av det tyske riket etter samlingen av 1871, og var en av de største byene i provinsen Schlesien. Etter første verdenskrig ble byen del av provinsen Nedre Schlesien i 1919. Etter slutten av andre verdenskrig kom byen under polske myndigheter som følge av Potsdamkonferansen, og ble offisielt kjent under sitt polske navn Jelenia Góra. De gjenværende tyske innbyggerne ble utvist vestover og erstattet med polske nybyggere.
Vennskapsbyer
Bautzen, Cervia, Erftstadt, Heidelberg, Jablonec nad Nisou, Randers, Sievjerodonetsk, Tequila, Tyler, Valkeakoski, Vladimir
Palestinaopprøret (1920)
Palestinaopprøret i 1920 eller Nabi Musa-opprøret var voldelige arabiske demonstrasjoner mot jødene i Jerusalem som da var under britisk styre, og fant sted fra 4. – 7. april 1920. 5 jøder og 4 arabere ble drept, mens 216 jøder og 23 arabere ble skadet. Opprøret var med å legge grunnlaget for etablering av en egen jødisk sikkerhetsorganisasjon i det palestinske mandatområdet.
Wangjing
Wangjing (kinesisk: 望京; pinyin: Wàngjīng) er et betydelig boligdistrikt i Chaoyang i nordøstlige Beijing, Kina. Navnet «Wangjing» betyr «utsikt over Beijing».
Koreatown
Wangjing er et subdistrikt som har mange nye, høyreiste boligkvarterer som ble bygget på midten av 1990-tallet og framover. På grunn av det store antallet koreanske innbyggere i Wangjing har subdistriktet fått tilnavnet «Beijings Koreatown» («Koreabyen»). Mer enn 70.000 koreanere bor her.
Aktiviteter
Wangjing ligger mellom nordøstlige 4. ringveg og nordøstlige 5. ringveg (en ny avkjørsel har blitt bygd), foruten også Jingchengmotorvei og flyplassmotorvegen. Mange busser dekker området, og Beijings undergrunnsbane, CityRail Linje 13, knytter forbindelse til Wangjing fra dets Wangjing Vest-stasjon. CityRail-stasjonen er derimot plassert noe utilgjengelig langt unna Wangjings sentrum, og dette har ført til en eksplosiv forretning av drosjer og motorsykler som frakter beboerne mellom deres hjem og undergrunnsstasjonen i rushtiden. Det er antatt at utvidelsen til flyplassen på Linje 13 vil legge til noen ekstra stoppesteder i Wangjing-området.
Wangjing er også stedet hvor Wangjings teknologipark ligger og har flere kontorer for China Telecom.
Eksterne lenker
Koreatown Grows in District of Beijing – Koreatown vokser i Beijings distrikter
Baobab
Baobabtrærne tilhører slekten Adansonia og er ofte omtalt som apebrødtrær, omfatter en slekt med åtte arter som er opprinnelig hjemmehørende på Madagaskar (som er senteret for den største variasjonen, nemlig seks arter), fastlandet av Afrika (to arter ) og Australia (én art). Trærne kan bli fra fem til opptil tretti meter høye, og stammene kan bli hele syv meter eller enda mer i diameter.
Fruktene blir brukt som mat. Det går an å hule ut et tre slik at det blir en hytte til å oppholde seg i.
Trærne kan blir over 2000 år gamle.
Philip Ruud
Philip Ruud (født Adolfo Arieta Cenabria 10. september 1987 i Bogotá i Colombia) er en norsk musiker med artistnavnet Philip. Han ble først kjent da han som Lille Philip gjorde gjesteopptreden våren og sommeren 2003 med gruppen Equicez. Den første plateutgivelsen han var med på med en egen låt var «Flipset» på mixtapen The Omen.
Hans første soloutgivelse var singelen «Sommerflørt» sammen med Sandra Lyng Haugen. Philip ga ut sitt første album, Skulk med stil, våren 2005 på Pass It Records.
Philip het Adolfo Arieta Cenabria og bodde på barnehjem i Bogotá i Colombia da han fire måneder gammel ble adoptert til Norge. Hans biologiske mor var 16 år da hun ble gravid. Han vokste opp hos sine adoptivforeldre på Greverud utenfor Oslo.
Infineon Raceway
Infineon Raceway er en Nascar- og IndyCar-bane. Den ble laget i 1968 og kostet 70 millioner USD. Banen måler 4,05 km, har tolv svinger og 102 010 sitteplasser. Den eies av Speedway Motorsports inc.
Kolonihagestien (Oslo)
Kolonihagestien (1–205, 2–206) er en vei i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går parallelt med Sognsvannsbanen mellom Ullevaal Stadion og Sogn hagekoloni.
Infineon Raceway
Banen ligger på Sears Point i de sørlige Sonoma-fjellene i California, USA.
Kolonihagestien (Oslo)
Navnet ble vedtatt i 1991. Mellom veien og banen (langs Vestgreansa) er det eldreboliger. Det meste av veien er gangvei.
Hypokalsemi
Hypokalsemi er en tilstand av lav kalsiumkonsentrasjon i serum og fører ofte til muskelkrampe, tetani. Tilstanden må ikke forveksles med den lant alvorligere tilstanden hypokalemi.
Apollo Lunar Module
Apollo Lunar Module var månelandingsfartøyet som ble bygd til det amerikanske Apollo-programmet. Fartøyets formål var å foreta en månelanding og deretter fly opp i månebane igjen. Modulen er også kjent som LM (uttalt LEM fra NASAs tidligere navn på den, Lunar Excursion Module).
Den 6,65 m³ store modulen ble designet for å ha et mannskap på to. Hele modulen var 6,4 meter høy og 4,3 meter bred og hvilte på fire ben. Den besto av to trinn – det nedre trinnet (nedstigningstrinnet) og det øvre trinnet (oppstigningstrinnet). Den totalen vekten på modulen var 15 264 kg, med størstedelen av vekten (10 334 kg) i det nedre trinnet. På grunn av forsinkelser under utviklingen var den til å begynne med upopulær fordi den hindret framdriften i hele Apollo-programmet. Etterhvert viste det seg at månelandingsfartøyet var den modulen i Apollo/Saturn systemet man kunne stole mest på, og det var den eneste komponenten som ikke hadde feil som påvirket ferdene i større grad. Under Apollo 13-ferden søkte astronautene tilflukt i månelandingsfartøyet etter at en oksygentank i kommandomodulen eksploderte. Månelandingsfartøyet berget dermed livet til romfarerne, selv om det ikke var designet for denne oppgaven.
Historie
Månelandingsfartøyet ble konstruert slik det ble fordi NASA valgte å komme seg til månen ved hjelp av frakobling og sammenkobling i månebane (Lunar Orbit Rendezvous, LOR), og ikke en direkte ferd fra Jorden eller sammenkobling i jordbane (Earth Orbit Rendezvous, EOR). En direkte ferd eller en EOR ville involvert hele romfartøyet i en landing. Da NASA bestemte seg for fra- og sammenkobling i månebane, ble det nødvendig å konstruere et eget romfartøy som kunne lande på månen, samt en kommando/servicemodul (Command Service Module, CSM) som skulle gå i bane rundt månen.
Utviklingskontrakter
Kontrakten på månelandingsfartøyet ble gitt til Grumman Aircraft Engineering Corporation og en del underleverandører. Grumman hadde begynt å studere LOR sent på 50-tallet og igjen i 1962. I juli 1962 ble elleve firmaer invitert til å komme med hvert sitt forslag til et månelandingsfartøy. Ni forslag ble lagt frem i september, og Grumman fikk kontrakten den samme måneden. Kontraktskostnadene ble antatt å være på rundt 350 millioner dollar. Det var i starten fire store underleverandører – Bell Aerosystems (oppstigningsmotoren), Hamilton Standard (miljøkontrollsystemer), Marquardt (kontrollsystem for styredysene) og Rocketdyne (nedstigningsmotoren).
Design
I tidlige stadier av utviklingen av månelandingsfartøyet var sammenkoblings-luken plassert på fremsiden. Grunnen til dette var at det var først tenkt at mannskapet ombord i månelandingsfartøyet skulle utføre sammenkoblingen med kommandoseksjonen, men dette ble etter hvert endret. Tidlige tegninger inkluderte også store buede vinduer. I april 1963, da nedstignings- og oppstigningsmotorene var blitt valgt, ble det grove designet på månelandingsfartøyet bestemt. I tillegg til Rocketdynes kontrakt ble et parallelt program for nedstigningsmotoren i juli 1963 bestilt av Space Technology Laboratories, og i januar 1965 ble Rocketdynes kontrakt kansellert. Etterhvert som programmet gikk videre, ble det stadig redesignet for å spare vekt (inkludert «Operation Scrape»), forbedre sikkerheten og løse problemer. For eksempel ble det i utgangspunktet planlagt at hele modulen skulle drives av brenselceller (bygd av Pratt & Whitney), men i mars 1965 gikk ingeniørene over til batterier.
Månelandingsfartøyet hadde tidlig i utviklingen tre landingsføtter. Selv om dette var det letteste alternativet, følte man at dette var det minst stabile dersom en av landingsføttene skulle bli skadet under landing. Det neste designet hadde fem føtter, og det var det mest stabile under landing i ukjent terreng. Til slutt fant ingeniørene ut at fem ben veide for mye, og det ble gjort et kompromiss med fire.
Testing og bruk
Første flytur for månelandingsfartøyet var 22. januar 1968, da den ubemannede LM-1 ble skutt opp i en Saturn 1B for å teste motorsystemene. Den neste flyturen var med Apollo 9, da de brukte LM-3 (3. mars 1969). Denne ferden var bemannet av (McDivitt, Scott og Schweickart) for å teste en rekke systemer i bane rundt Jorden. Dette innebar at mannskapet testet ut hvordan det var å komme seg inn og ut av månelandingsfartøyet, motorsystemet, separasjon og sammenkobling med kommandoseksjonen. På Apollo 10 (skutt opp 18. mai 1969) ble det også foretatt omfattende testing, denne gangen i månebane, blant annet separasjon fra kommandoseksjonen og nedstigning til 10 km over månens overflate, for så å koble seg sammen med kommandoseksjonen igjen. Etter suksessen med Apollo 10 landet månelandingsfartøyet LM-5 «Eagle» for første gang på Månen 20:17:40 UTC 20. juli 1969 under Apollo 11-ferden.
I april 1970 spilte månelandingsfartøyet Aquarius en uventet rolle, da det reddet livet til mannskapet på Apollo 13 (Kommandør James A. Lovell Jr., kommandoseksjon-pilot John L. Swigert Jr. og månelandingsfartøy-pilot Fred W. Haise Jr.). Da en elektrisk kortslutning førte til at en oksygentank i kommandoseksjonen eksploderte, ble månelandingsfartøyet brukt som «livbåt» under ferden tilbake til Jorden. Månelandingsfartøyets batterier ble brukt til å lade opp de viktige tilbakevendingsbatteriene i kommandoseksjonen, for at astronautene skulle kunne komme seg gjennom atmosfæren og lande trygt i sjøen 17. april 1970. Månelandingsfartøyets nedstigningsmotor, som skulle sørge for nedbremsing under månelandingen, ble brukt til å akselerere Apollo 13 rundt månen og tilbake til jorda. Etter ulykken så man at månelandingsfartøyets systemer, som var konstruert for to astronauter i 45 timer, faktisk holdt liv i tre astronauter i 90 timer.
Månelandingsfartøyene for de tre siste månelandingene i Apollo-programmet (Apollo 15, Apollo 16 og Apollo 17) ble oppgradert for å kunne lande med større vekt, og for å kunne være på månen lenger. Nedstigningsmotoren ble kraftigere ved at det ble satt på en ti tommers lang utvidelse på dysen. Drivstofftankene til nedstigningsmotoren ble også større. Den viktigste lasten på disse landingene var månebilen (Lunar Roving Vehicle, LRV). Denne ble festet på Quadrant 1 på månelandingsfartøyets nedstigningsmodul, og ble løsnet av astronautene etter at de landet på månen. Oppgraderingen av månelandingsfartøyet på de såkalte "J-oppdragene" gjorde at man kunne være tre dager på Månens overflate.
Månelandingsfartøyets spesifikasjoner
Månelandingsfartøyet var den delen av Apolloprogrammet som landet på månen og returnerte til månebane. Den er delt opp i to hoveddeler, nedstigningsmodulen og oppstigningsmodulen.
Nedstigningsmodulen består av landingsføtter, landingsradarantenne, nedstigningsrakettmotor og drivstoff for å lande på månen. Den hadde også rom for å oppbevare forskjellig utstyr, blant annet Apollo Lunar Surface Experiment Packages (ALSEP), Mobile Equipment Cart (en utstyrsvogn som astronautene dro etter seg, brukt på Apollo 14), månebilen (brukt på Apollo 15, 16 og 17), tv-kamera, verktøy og oppsamlingsbokser for månestein. Modulen inneholdt også mesteparten av batteriene og oksygenet til månelandingsfartøyet, og i tillegg en vanntank som ble brukt til å kjøle ned elektronikken, samt å gi astronautene drikkevann for to- til tredagers opphold. I tillegg er det festet en plakett på den ene landingsfoten bak stigen.
Oppstigningsmodulen består av mannskapskabin, instrumentpaneler, øvre luke/sammenkoblingsstasjon, fremre luke, reaksjonskontrollsystem, radar og kommunikasjonsantenner, styrings- og navigasjonssystemer (både primærsystem og et reservesystem), varmekontrollsystem (issublimator), oppstigningsrakettmotor og nok drivstoff, batteristrøm og oksygen til å returnere til månebane og foreta sammenkobling med kommandoseksjonen. Under oppstigning fra månen ble månestein og overflateprøver også fraktet i oppstigningsmodulen, og på Apollo 17 dreide dette seg om så mye som 108 kg.
.
Brownsville (Texas)
Brownsville er en by i Cameron County i Texas i USA. Den ligger sør i delstaten ved elven Rio Grande på grensen til Mexico. Byen ble grunnlagt 13. januar 1849 av Charles Stillman. Den er oppkalt etter en amerikansk major, Jacob Brown, som deltok i den meksikansk-amerikanske krig. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 175 023 innbyggere.
Brownsville er den sørligste byen i Texas, og en av de sørligste byene i den kontinentale delen av USA.
På den meksikanske side av grenseelven Rio Grande ligger den store byen Matamoros.
Jacques Freitag
Jacques Freitag (født 11. juni 1982 i Warrenton, Northern Cape-provinsen) er en sørafrikansk friidrettsutøver som konkurrerer i høydehopp.
Freitag vokste opp i Bronkhorstspruit, femti kilometer øst for Pretoria. Han er 2,04 meter høy og hans mor, Hendrina Pieters, ble i 1973 sørafrikansk mester i høydehopp og har et personbeste på 1,74. Freitag vant verdensmesterskapet for ungdom i 1999 og for juniorer i 2000. Han ble verdensmester for seniorer 2003 i Paris med et hopp på 2,35 foran svenske Stefan Holm (2,32) og Mark Boswell (2,32) fra Canada. Freitag har 2,38 som personbeste utendørs fra 2005.
Paronellidae
Paronellidae er en familie med seksbeinte leddyr som hører til ordenen spretthaler (Collembola).
Utseende
Cyphoderinae er bittesmå og bleke, med nokså korte antenner.
Levevis
Underfamilien Cyphoderinae lever i reirene til bier, maur og termitter. Mange Paronellinae lever i huler. Ellers finnes de på bakken, mellom løvstrø, og oppe i busker og trær.
Olav Norheim
Olav Norheim (født 13. oktober 1951 på Lillehammer i Oppland) er en norsk journalist, tekst- og faglitterær forfatter og tegneserieskaper bosatt i Norderhov like utenfor Hønefoss i Ringerike kommune, Buskerud. Norheim er oppvokst i Vestre Slidre i Valdres, der han gikk på Valdres gymnas på Fagernes. Deretter gikk han medielinja på Distriktshøgskolen i Volda.
Han har vært redaktør i Norsk Barneblad i åtte år (1983–1991), og har skrevet manus til Smørbukk og Tuss og Troll, begge deler til tegninger av Haakon Aasnes. Han har også arbeidet i Noregs Ungdomslag, og vært prosjektleder for Norsk Tegneseriesamling på Maihaugen (1993–1995).
Sammen med Mikael Holmberg har han laget fagbøker for barn: Potetboka (1993) og Bilde i berg (1997). For den første boka fikk de Kirke- og undervisningsdepartementets fagbokpris; for den andre fikk de Nynorsk barnelitteraturpris.
Væla (Soknedalen i Ringerike)
Væla er ei lita sideelv som dannes sør i Nedre Vælsvannet, ved det gamle damanlegget et lite stykke sør for Annammerodden. Elva drenerer sørover, gjennom Juva, Travdalen, Geiteryggen ned mot Bjørneplassen (gnr. 64/4) og Jonsrudgårdene, før den smyger seg under den flotte steinhvelvsbrua med Bergensbanen og riksvei 7 ved Væla bru ved avkjøringen til matrikkelgårdene Jonsrud (gnr. 65) og Fonkalsrud (gnr. 64). Like etter Væla bru renner Væla ut i Sogna, som siden drenerer til Nordfjorden ved Karlsrudtangen naturreservat.
Væla inngår i Soknavassdraget og er en del av Drammensvassdraget.
Skaftetryne
Skaftetryne er en kriminell skikkelse som opptrer i tegneseriene om Mikke Mus. Han har en lang snute med pistrete skjegg under og går gjerne med hatt. Skaftetryne er blant Mikkes verste fiender. Som regel skildres han som Svarte Petters høyre hånd, men han har også opptrådt alene eller sammen med andre banditter. Han har en betydelig likhet med Svarte-Petters andre medløper «Minken», men lengre og mer skjeggete tryne.
Skrue McDuck har i noen historier problemer med en kriminell familie kalt Skumlerudene, som av utseende ligner mye på Skaftetryne. Siden det aldri er blitt oppgitt noe etternavn på Skaftetryne, er det umulig å si om han har Skumlerud-bakgrunn.
Shortbus
Shortbus er en amerikansk film av regissøren John Cameron Mitchell som ble vist utenfor konkurransen ved Cannes filmfestival i 2006. Filmen søker å «avmystifisere» seksualitet ved å vise eksplisitt sex i flere av filmens scener. Filmen som har et budsjett på $ 2 millioner og for det meste er rollebesatt av amatørskuespillere forventes å få problemer med distribusjonen i USA. I Canada har filmen funnet en distributør som vil vise den fram i særskilte kinosaler i løpet av høsten 2006. Filmen ble vist på første kveld av Telecom New Zealand International Film Festival i Auckland i juli 2006.
Filmens handling finner sted i dagens New York, og filmens hovedrolleinnehaver er den canadiske sangeren og radio/TV-personligheten Sook-Yin Lee, en av filmens få profesjonelle skuespillere. Lee fikk nesten sparken av sin nåværende arbeidsgiver, Canadian Broadcasting Corporation (der hun er vert for et radioprogram), for å ha deltatt i denne filmen (anmeldere har bekreftet at hun deltar i flere av filmens usimulerte sexscener). Det endte med at hun beholdt jobben fordi CBC ga etter som en følge av støtte til Lee fra publikum i tillegg til kjente navn som Francis Ford Coppola, Michael Stipe og Yoko Ono.
Handling
Sofia Lin er bosatt i New York City, og er gift med den kjekke Rob. Sofia arbeider som par-rådgiver og sex-terapeut. Hun kommer i kontakt med et par: Den litt egoistisk tidligere barnestjernen Jamie og en tidligere prostituert James. I begynnelsen foreslår James at de burde leve i åpent forhold, og har sex med andre mennesker.
Orvault
Orvault er en kommune i departementet Loire-Atlantique i regionen Pays de la Loire vest i Frankrike. Orvault er den fjerde største forstaden til Nantes og ligger nordvest for sentrum.
Trinity College (Cambridge)
Trinity College er et av de mange kollegiene under University of Cambridge i England. Trinity ble grunnlagt i 1546 og er den største av alle skolene i Cambridge og Oxford, med omtrent 660 bachelorstudenter, 430 masterstudenter, og over 160 «fellowstudenter».
Khvalynsk
Khvalynsk (russisk: Хвалы́нск) er en by i Saratov oblast i Russland. Den ligger rundt 180 km nordøst for Saratov.
Byen Khvalynsk ble grunnlagt i 1556 som en russisk utpost på Sosnovyj-øya i Volga. I 1606 ble hele bosetningen flyttet til stedet hvor dagens Khvalynsk ligger, og ble kjent som Sosnovyj Ostrov (russisk: Сосновый Остров, oversatt: Granøya). I 1780 fikk byen innvilget byrettigheter og fikk nytt navn, Khvalynsk.
Trinity College (Cambridge)
Et rikt lærested
Det er også den desidert rikeste Oxbridge-skolen med en anslått finansiell styrke på ca. 700 millioner pund. I tillegg er Trinitys landområder forsikret for omtrent 266,5 millioner pund (dette inkluderer ikke alle anleggsmidlene). Trinity anser seg selv som «en verdensledende, akademisk institusjon med et enestående rulleblad på utdanning, læring og forskning». På studentbasis anser de seg som en av de best utrustede utdanningsinstitusjonene i verden. I likhet med sin søsterskole, Christ Church College i Oxford, har den tradisjonelt blitt ansett som den mest aristokratiske av alle Cambridge-skolene. Kong Edvard VII, Kong Georg VI og prins Charles gikk på Trinity College.
Khvalynsk
Byens navn (i likhet med det gamle navnet på Det kaspiske hav, «Khvalynsjøen») er avledet fra navnet «Khwalis» for innbyggerne i Khwarizm.
På 1700- og 1800-tallet var Khvalynsk kjent som et lokalt senter for handel med brød og jordbruksprodukter. Den var også et av sentrene for de gammeltroende.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Trinity College (Cambridge)
Historie
Lærestedet ble grunnlagt av kong Henrik VIII av England i 1546 ved å slå sammen to eksisterende collager: Michaelhouse (grunnlagt av Hervey de Stanton i 1324), og King’s Hall (etablert av kong Edvard II i 1317 og grunnlagt på nytt av kong Edvard III i 1337).
På denne tiden hadde kong Henrik utslettet og ekspropriert kirkeeiendommer fra abbedier og klostre. Kongen fikk gjennomført loven i parlamentet som tillot ham å undertrykke og konfiskere eiendommene til hvilket college han måtte ønske. Universitetene i Oxford og Cambridge, som begge var religiøse institusjoner og ganske rike, hadde grunn til å frykte at de sto nest i rekken.
Universitetene benyttet sine politiske kontakter til å bønnfalle kongens sjette hustru, Katarina Parr. Dronningen overtalte kongen til ikke å stenge universitetene, men isteden opprette et nytt college. Kongen ønsket derimot ikke å bruke egne midler og løste oppgaven ved å slå sammen to eksisterende colleger (King’s Hall og Michaelhouse) og syv studenthjem (Physwick (tidligere del av Gonville and Caius College, Cambridge), Gregory’s, Ovyng’s, Catherine’s, Garratt, Margaret’s, og Tyler’s) for å opprette Trinity. Dette, kombinert med landområder konfiskert fra kirken gjorde at Trinity ble det største og rikeste college i England.
Vertou
Vertou er en kommune i departementet Loire-Atlantique i regionen Pays de la Loire vest i Frankrike. Vertou er den femte største forstaden til Nantes og ligger sørøst for sentrum.
Trinity College (Cambridge)
Historie
De fleste av collegets viktigste bygninger ble oppført på 1500- og 1600-tallet. Thomas Nevile, som ble master (rektor) i 1593, ombygde og omformet mye av lærestedet. Dette arbeidet omfattet en utvidelse og fullførelse av Great Court, og konstruksjonen av Nevile’s Court og elven Cam. Nevile’s Court ble fullført på slutten av 1600-tallet da biblioteket Wren Library, formgitt av den store arkitekten Christopher Wren, ble bygget.
Vertou
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Vertou
Trinity College (Cambridge)
Historie
På 1900-tallet var Trinity College og King’s College i flere tiår steder hvor en elitistisk og hemmelig forening kalt Cambridge Apostles (Cambridge-apostlene) ble rekruttert.
Det fulle og offisielle navnet for lærestedet er «The Master, Fellows and Scholars of the College of the Holy and Undivided Trinity in the Town and University of Cambridge».
Partito Democratico Meridionale
Partito Democratico Meridionale (det «sørlige demokratiske parti», PDM) var et italiensk (sentrumsorientert) regionsparti med base i Calabria.
Partiet ble grunnlagt i 2006 som et resultat av en splittelse i den regionale delen av Democrazia è Libertà - La Margherita. Partiets leder var Agazio Loiero, president i regionen Calabria siden 2005. Partiet var en sterk støttespiller for dannelsen av det nye partiet Partito Democratico, selv om de fleste medlemmene var moderat konservative. Partiet ble oppløst ved dannelsen av det nye partiet den 14. oktober 2007.
Bernard von Brentano
Bernard von Brentano (di Tremezzo) (født 15. oktober 1901 i Offenbach am Main, død 29. desember 1964 i Wiesbaden) var en tysk forfatter, lyriker, dramatiker, essayist og journalist.
Bakgrunn
Han var bror av Clemens og Heinrich von Brentano. I motsetning til brødrene benyttet han aldri sin families langnavn, Brentano di Tremezzo.
Praentomobryidae
Praentomobryidae er en familie med seksbeinte leddyr som hører til ordenen spretthaler (Collembola). Gruppen omfatter bare to fossile arter fra midtre kritt, Burma.
Neve Campbell
Neve Adrianne Campbell (født 3. oktober 1973) er en canadisk skuespillerinne.
Reisesjekken
Reisesjekken er et norsk underholdningsprogram som gikk på TVNorge fra 1990 til 1997. Helge Hammelow-Berg var programleder, mens Siv Stubsveen var vertinne. Lillebror Sande Larsen spilte piano. Wenche Myhre var programleder for de 16 første programmene, men kunne ikke forlenge kontrakten på grunn av andre engasjementer. Hammelow-Berg ledet 450 programmer i perioden 1991 til 1997.
Neve Campbell
Tidlig liv
Campbell ble født i Guelph i Ontario. Hennes far, Gerry Campbell, er en immigrant fra Glasgow i Skottland, og arbeider ved en high school som dramalærer. Hennes mor, Marnie, er en psykiater som opprinnelig kommer fra Amsterdam i Nederland. Campbells besteforeldre på morssiden drev et teaterselskap i Nederland, og hennes besteforeldre på farssiden var også artister. Hennes eksotiske fornavn er pikenavnet til hennes mor, og betyr «snø» på italiensk og portugisisk, og «oase» på hebraisk og arabisk. Neve ble oppdratt som katolikk, men identifiserer seg selv også som jøde.
Glemmen
Glemmen, inntil 1918 kalt Glemminge, er en tidligere landkommune og et prestegjeld i Østfold. Sammenslåingen med Fredrikstad kommune ble vedtatt 23. november 1962 og gjennomført 1. januar 1964. Ved sammenslåingen var det ca 16 000 innbyggere i Glemmen mot 13 700 i Fredrikstad. Områder av Glemmen er siden 1994 organisert i kommunedel sentrum. Ved folketellingen i 1960 grenset Glemmen til Råbekken i nord, Glomma i øst, fulgte omtrent jernbanelinjen fra Guldbergsiden i øst til Seut i vest. Her var en utbuktning mot sørvest som omsluttet Glemmen kirke. Videre fulgte grensen Seutelva nordover til Kjølberg gård. Nord for linjen Kjølberg/Borredalen/Råbekken lå tellekretsen Evenrød som dekket store deler av den sentrale delen av Rolvsøy.
Historie
Kommunedelen har navn etter områdets eldste gård, Glymeimar som allerede i middelalderen ble delt i to bruk. Gamle Glemmen kirke ble bygget på østre Glemmens grunn (G.nr. 1) på 1100-tallet og dette gav bygden navn. I 2010 var Østre Glemmen helt utstykket til boligtomter og det tidligere våningshuset ble kirkestue for menigheten. Vestre Glemmen (G.nr. 2) var i 2010 fortsatt et gårdsbruk, men markene er sterkt nedbygget av industri.
I tidsrommet 1838-1908 var Glemminge en del av herredskommunen Glemminge og Kråkerøy. Da den ble opprettet i 1838, dekket landkommunen det samme området som prestegjeldet Glemmen. En byutvidelse som fant sted 3. mars 1866 overførte bygninger og tomter som var oppført på Kråkerøy fra Fredrikstad til Glemmen, og i 1867 ble en del av kommunen overført til Fredrikstad. Kråkerøy ble utskilt som egen kommune i 1908, og eget prestegjeld fra 1. juli 1909 ved kongelig resolusjon av 11. mai 1909. De resterende 23 km² forble selvstendig inntil 1964, da kommunen ble en del av Fredrikstad kommune.
The Teddybears
The Teddybears var et norsk rock'n'roll-band etablert i 1980. Bandet ble oppløst i 2016.
Glemmen
Skoler
Kommunen hadde seks barneskoler
Neve Campbell
Tidlig liv
Campbells foreldre tok ut skilsmisse kort tid etter hennes fødsel, og hun ble for det meste oppdratt av sin far. Hun begynte sin showkarriere som danser. Hun trente ved National Ballet School i Canada i en alder av 9, og opptrådte i forestillinger som Nøtteknekkeren og Tornerose. Etter å ha pådratt seg flere skader, begynte hun isteden med skuespill i en alder av 15, og opptrådte i skuespill som Operafantomet ved Pantages Theatre i Toronto. Hennes første hovedrolle var i den kortlivede canadiske TV-serien Catwalk.
Karriere
Campbell oppnådde større oppmerksomhet etter å ha fått en av hovedrollene, som «Julia Salinger», i tenåringsserien Party of Five, en rolle hun hadde fra 1994 til 2000. Campbells første rolle i en verdenslansert film var i 1996, da hun hadde en rolle i filmen Den onde sirkel. Etter sin debut fikk hun en rolle i den enormt suksessrike filmserien Skrik, samt i filmer som Wild Things, Blues Brothers 2000 og Tango for tre. Hun havnet på People Magazines liste over «de 50 vakreste personene» i 1998.
Da Skrik-serien var fullført, fikk Campbells karriere en lavere status, og hun opptrådte i flere filmer som hadde en noe begrenset lansering, men ble godt mottatt av kritikerne, som for eksempel filmen Panic fra 2000, der hun opptrådte sammen med William H. Macy og Donald Sutherland, og filmen The Company fra 2003, der Campbell var medforfatter, produsent og hovedrolleinnehaver. Campbell har hatt en tradisjon med å ha en klausul i kontraktene sine som sier at hun ikke skal opptre naken, en tradisjon hun brøt i kontrakten til filmen When Will I Be Loved fra 2004.
I mars 2006 hadde Campbell sin debut ved et teater i West End i London, i en versjon av Arthur Millers Resurrection Blues, ved Old Vic-teateret. I skuespillet, som mottok blandete kritikker, hadde Campbell Matthew Modine og Maximilian Schell som medskuespillere, og Robert Altman som regissør. Campbell hadde tidligere arbeidet med Altman i The Company.
Personlig liv
Campbell giftet seg med den canadiske skuespilleren Jeffrey Colt i 1995, og tok ut skilsmisse i 1998. Hun har også vært sammen med John Cusack, Matthew Lillard og Pat Mastroianni.
Campbell opptrer i kampanjelitteratur og –videoer for tourette syndrom-foreningen i Canada, og Tourette Syndrome Association i USA. Hennes yngre halvbror, Damian McDonald, har tourettes syndrom. Hun har også en eldre bror, Christian Campbell, samt en annen bror, Alex, som begge er skuespillere.
I 2005 begynte Campbell å gå ut med John Light, en britisk skuespiller som hun møtte under innspillingen av filmen Investigating Sex. Paret ble forlovet i desember 2005, og bor per dags dato 2022 i London.
Ryk eller reis
Ryk eller reis er et norsk gameshow med Ingeborg Heldal som ble sendt på NRK1 sommeren 2000. Her skulle to familier konkurrere mot hverandre om en vinnerbillett verdt 20,000 kroner. Taperne fikk hver sin koffert med «sommer-rariteter». Lagene konkurrerte både i teoretiske og praktiske oppgaver: bokstavlek, puslespill, barneord, stafett, Gal Guide og Kjendisferie. Heldal var både programleder og dommer. Alle som meldte seg på til programserien måtte ha en spesiell feriehistorie å fortelle. Programmet gikk på onsdagskvelder.
Premieren ble sett av 476,000.
Geir «Cast» Kristiansen
Geir Kristiansen (født 25. august 1980 i Norge) med artistnavnet Cast er oppvokst på Kolbotn utenfor Oslo og utgjør sammen med F'EM one rapgruppen Equicez. De tilhører begge musikkollektivet/plateselskapet Pass It.
Filippo Calandrini
Filippo Calandrini (født i 1403, død 18. juli 1476) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Bologna.
Reisesjekken
Reisesjekken var et såkalt sjekkeprogram der en deltager fikk velge mellom tre utvalgte som satt bak en skjerm og svarte på spørsmål stilt av deltageren. Deltageren skulle på basis av denne informasjonen velge en av de tre. Sammen skulle de reise på en ferietur og siden komme tilbake til programmet og fortelle hvordan det hadde gått. Programmet gikk en gang i uka den første sesongen, men ble fra 1991 utvidet til to sendinger.
Filippo Calandrini
Han ble kreert til kardinal den 20. desember 1448 av sin halvbror pave Nikolaus V, med Santa Susanna som tittelkirke. Senere vekslet han over til San Lorenzo in Lucina.
Reisesjekken
Programmet ble en stor suksess for TVNorge og ble en av de argeste konkurrentene til NRKs program på begynnelsen av 1990-tallet. Sammen med Flatlands Casino var Reisesjekken TVNorges store flaggskip på 1990-tallet.
Trivia
Den kjente Frp-politikeren Øystein Hedstrøm møtte sin fremtidige kone i dette programmet i 1993.
Stillehavstorsk
Stillehavstorsk (Gadus macrocephalus) er en fiskeart i torskefamilien som ligner på atlanterhavstorsk. Den er en viktig kommersiell art, og det foregår et omfattende fiske etter den.
Pedro Juan Gutiérrez
Pedro Juan Gutiérrez (født 27. januar 1950 i Matanzas, Cuba) er en cubansk forfatter. Han fikk sitt gjennombrudd som forfatter i Europa med Den skitne Havanna-trilogien i 1998.
Pedro Juán Gutiérrez bodde som barn nær ved havneområdet i Matanzas. Der brukte han ettermiddagene til å padle, svømme og dykke, eller han satt i horestrøket og byttet bort karibiske skjell og konkylier mot såpe, sigaretter, klær og parfyme fra de utenlandske marinegastene. Faren mistet iskremforretningen sin da alt ble ekspropiert etter revolusjonen, og familien flyttet mye på seg, bl.a. til Pinar del Río sørvest på Cuba. Etter endt obligatorisk militærtjeneste hadde han en rekke ulike yrker, blant annet jordbruksarbeider, bygningsarbeider, lærer i teknisk tegning, fagforeningsleder og radioskuespiller, før han ble journalist. Han har selv sagt at han forsøker å skrive så naturlig at det ikke virker som litteratur, og nevner Balzacs svar på spørsmålet om hva en romanskikkelse er: Det kan være en hvilken som helst person på gata, men det er alltid en person som utforsker ytterpunktene sine.
Bøker
Han har skrevet fem bøker som omtales som Centro Havana-syklusen:
I tillegg har han skrevet novellesamlingen
Priser
For Animal tropical mottok han den spanske romanprisen Alfonso García-Ramos i 2000, mens Carne de perro ble tildelt den italienske prisen Narrativa sur del mundo i 2003.
I dag bor Pedro Juan Gutiérrez i Havanna, der han skriver og driver med plastisk kunst.
Mark
Mark har flere betydninger:
Liste over værrekorder
Dette er en liste over værrekorder, en liste over de mest ekstreme værfenomener som har forekommet i forskjellige kategorier.
Temperatur
Standard betingelser for temperaturmåling er montering 1,2 - 2 meter over en bakke med naturlig og lav vegetasjon, skjermet fra direkte sollys (derav begrepet, x grader «i skyggen») men uten skygge fra omgivelsene.
Progetto Sardegna
Progetto Sardegna («Sardiniaprosjektet», PS) var et progressivt regionalistisk parti som var aktiv på Sardinia i Italia.
Partiet ble grunnlagt i 2003 og ble ledet av Renato Soru, Sardinias president. Det var en del av valgalliansen L'Unione. Ved siste regionale valg i Sardinia, i 2004 fikk partiet en oppslutning på 7,8 %.
Progetto Sardegna ble en del av det nye partiet Partito Democratico Sardo (Partito Democratico) ved dannelsen av dette den 14. oktober 2007.
Marie Therese Nordsletta Aslaksen
Marie Therese Nordsletta Aslaksen (født 19. mars 1979) er en norsk samisk politiker, som representerte Samer bosatt i Sør-Norge (SbS) på Sametinget i perioden 2009–2013 og 2013–2017. I perioden 2009–2013 var hun da medlem i plan- og finanskomiteen. I tillegg var hun leder av tilskuddsstyret.
Hun var også sametingsrepresentant i periodene 1997–2001 og 2005–2009, men da for Arbeiderpartiet. For perioden 2001–2005 var hun 1. vararepresentant, og var samtidig nestleder i tilskuddsstyret.
Hun er utdannet sosionom og bedriftsøkonom, og jobber som lærer ved Volla skole.
Familie
Hun er mor til Aina Madelén Nordsletta Aslaksen, som stilte som kandidat for Nordkalottfolket ved sametingsvalget i 2021.
Europavei 652
Europavei 652 går mellom Klagenfurt i Østerrike og Naklo i Slovenia. Veiens lengde er 51 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Klagenfurt – Loibl Pass – Naklo.
Fylkesvei 7376
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 358.
Federico Marchetti
Han spiller keeper, og er også en del av. Marchetti har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Torino FC og AlbinoLeffe fra Italia.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Quarter Moon in a Ten Cent Town
Quarter Moon in a Ten Cent Town er et album med Emmylou Harris som kom i 1978.
Kongsstien (Oslo)
Kongsstien (1–9, 2–10) er en vei på Holtet i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Heiasvingen mot Kongsveien, der det tidligere var gjennomkjøring. Nå er det stengt for gjennomkjøring.
Sanilac County
Sanilac County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger øst på den sørlige halvøya ved Huronsjøen og grenser til Huron County i nord, St. Clair County i sør, Tuscola County i vest og Lapeer County i sørvest. Det grenser (vanngrense) også til Canada i øst.
Sanilac Countys totale areal er 4 119 km² hvorav 2 496 km² er vann. I 2000 hadde fylket 44 547 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Sandusky. Fylket ble grunnlagt i 1822 av land fra St. Clair County.
Det har sannsynligvis sitt navn etter en indianerhøvding.
Primera División 1929–1930
Primera División var den andre sesongen av den spanske toppdivisjonen i fotball. Athletic Bilbao ble seriemester for første gang, mens Guillermo Gorostiza fra Athletic Bilbao ble seriens toppscorer med 19 mål.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Ebionittene
Ebionittene (fra hebraisk ebjonim, de fattige) var en jødisk-kristen gruppe som vanligvis forbindes med benektelsen av Jesu guddommelighet i oppfatningen av hans vesen. Ebionittisme og doketisme kan betraktes som to motpoler i lærestriden om den såkalte tonaturlære, som er læren eller dogmet om Jesus Kristus som både sann Gud og sant menneske.
Mens de såkalte doketister mente at Kristus bare tilsynelatende var et menneske – og vekten derved ble lagt på den guddommelige side – mente ebionitittene motsatt at Jesus kun var et menneske.
Ebionittene var en oldkirkelig sekt, hvis betegnelse sannsynligvis likesom nasareer opprinnelig var et fellesnavn for alle kristne, som i Jerusalem og omegn så godt som alle hørte til den fattige befolkning. Senere ble ordet kun brukt om de kristne av jødisk opprinnelse, og da disse ikke ville slutte seg til den katolske kirke, fikk navnet en sekterisk klang, men det ble en stund fremdeles brukt jevnsides med navnet nasareer. Først etter at Jerusalem i det 2. århundre var forvandlet til den romerske festning Aelia Capitolina, ble de jødekristne delt i grupper: Nasareerne ble dem som konsentrerte seg om å bevare den gamle jerusalemittiske urmenighets tradisjoner, og ebionittere som fulgte den alminnelige kulturutvikling.
Det ble mange avskygninger innenfor ebionittene, og kildene til deres historie er så mangelfulle at man vanskelig kan danne seg et helhetsbilde av dem. Felles var de om å betrakte Jesus som et menneske, født av Josef og Maria, som ånden steg ned i ved dåpen. De betraktet i praksis Paulus som forderveren av profeten Jesu lære, fordi de til forskjell fra Paulus ville at Moseloven skulle overholdes av alle. Av de fire evangelier holdt de kun på Matteus’.
Etterhvert tok ebionittene opp i seg så meget påvirkning fra gnostikerne, fra den gresk-romerske dannelse og kanskje også fra de orientalske religioner gjennom essenerne, at deres to hovedsærtrekk: deres partikularistiske fremhevelse af Moseloven og deres nøkterne betraktning av Kristus, vek plassen for universalisme og en spekulativ kristologi. Men derved fjernet de seg enda mere fra den katolske kirke.
Saint-Sébastien-sur-Loire
Saint-Sébastien-sur-Loire er en kommune i departementet Loire-Atlantique i regionen Pays de la Loire sør i Frankrike. Saint-Sébastien-sur-Loire er den tredje største forstaden til Nantes og ligger sørøst for sentrum, på motsatt side av elva Loire.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Saint-Sébastien-sur-Loire
Gamle Uppsala
Gamle Uppsala er et historisk område i Uppland i Gamle Uppsala sogn, Uppsala kommune i Uppsala län. Der finnes blant annet de kjente Uppsalahaugene og Gamla Uppsala kirke, som har vært både domkirke og erkebispesete.
Gamle Uppsala er også en del av tettstedet Uppsala som en forstad eller strøk, men har også tidligere vært et eget tettsted.
Gamla Uppsala som kommunedel
Uppsala kommune var i mange år oppdelt i kommunedeler, noe som tilsvarte for en stor del av den kommunale forvaltningen. Fra og med 2003 er kommunedelene avskaffet, og delvis erstattet av distriktsnemnder. I Gamle Uppsala var kommunedelen stort sett samme geografiske utstrekning som Gamle Uppsala sogn, og det finnes nå en distriktsnemnd med ansvar for deler av skolen og sosialtjenesten. Den viktigste endringen i geografisk grensedragning mellom sogn og kommunedel var at sognets tunabergsdistrikt, det vil si stadsdelene Svartbäcken og Tunabackar, som ble inndelt i en kommunedel.
Innenfor store deler av den gamle kommunedelen finnes del en del tettstedsidentifikasjon blant beboerne. De største bostadsområdene er Löten, deler av Gränby (hvis andre områder tilhører Vaksala), Nyby centrum, Nyby gård og villaområdet i Gamla Uppsala. Den største lokale forretningsvirksomheten skjer i Gamla Upsala sportklubb (GUSK).
Kungshögarna
I Gamle Uppsala finnes det tre store gravhauger som ofte kalles Kungshögarna eller «Uppsala högar». I henhold til mytologi og folkeminne er de reist over de gamle sveakongene på 500-tallet. Haugene er 55 – 70 meter i diameter og sju til elleve meter høye, og er dermed blant de største i Sverige, bare Anundshaugen er større. Noen myter vil til og med ha det til det skal være de norrøne gudene Tor, Odin og Frøy som ligger i haugene. Arkeologen Birger Nerman argumenterte for at de er reist over tre navngitte konger nevnt i Ynglingatal; Adils, Aun og Egil. I dag kalles de helst med det mer nøytrale Vesthaugen, Midthaugen og Østhaugen.
To av haugene er undersøkt. Østhaugen ble gravet ut under ledelse av riksantikvar Bror Emil Hildebrand i 1846. Under en mektig kappe av matjord lå det en kjernerøys som igjen inneholdt en branngrav. Vesthaugen ble undersøkt i 1874, den inneholdt også en branngrav med brente bein samlet i et laggekar. Selv om gravgavene er kraftig påvirket av varmen på likbålet viser de tegn på å tilhøre det aller høyeste sosiale skikt. Her er fragment av en hjelm med stor likhet til prakthjelmen fra Sutton Hoo, og gullgjenstander med filigransarbeid. Gjenstandene dateres til merovingertiden; mellom 550 og 625.
Tinghaugen
Øst for kirken ligger Tinghaugen (Tingshögen), en lav flat haug som etter tradisjonen ikke har vært et gravminne, men samlingsplass for tinget. Dersom dette er riktig kan den ha spilt en stor seremoniell rolle ved fortidens kongevalg. Ved flere anledninger har Tinghaugen vært brukt av Gustav Vasa som talerstol ved viktige anledninger.
Rundt Gamle Uppsala finnes også gravfelt som er beregnet til å ha inneholdt 200-300 graver, og levninger nær og under kirken.
Det er funnet over 1000 fornminner i Gamle Uppsala. En større mengde har også blitt fjernet ved jordbruk. Det finnes branngraver og spredte steinsettinger, noe som tyder på bosetning fra bronsealderen. De fleste fornminnene ligger på et gravfelt fra eldre og yngre jernalder. Særskilt bør tre av gravfeltene framheves. Det fremste feltet er kongehaugene. Dette gravfeltet ligger på åsen sør for kirken. Det andre gravfeltet ligger øst for kirkebyen. Der finnes et gravfelt fra eldre jernalder. Det har rundt 200 graver. Det tredje er Valsgärde. Dette gravfeltet ligger rundt 3 km nord for kirken, inntil Fyrisån. Det har skipsgraver fra yngre jernalder. Dessuten finnes det rester av flere gravfelt rundt kirkebyen. Det finnes også oppbygde terrasser etter kongsgården som fortsatt kan bli sett.
Tro og religion
Gamle Uppsala synes å ha vært et religiøst sentrum for åsatroen før kristendommen ble innført. Da landet ble kristnet ble sluttfasen for en stor del avgjort ved Uppsala hvor i henhold til landets lover at kongen ble valgt (om ikke ved Morasteinen som det senere ble lovlagt). Ved Uppsala skulle den valgte kongen forrette det årlige blotet, og minst en kristen konge, Inge den eldre, skal ha bli avsatt da han verget seg å fullføre denne plikten.
Landets endelige kristning skjedde ved at makten i Gamle Uppsala ble konvertert til kristendommen og deretter ble Gamle Uppsala først et bispesete som ble flyttet dit fra Sigtuna. Senere, i år 1164 ble Gamle Uppsala også et sete for erkebispestol. Domkirken, den nåværende Gamle Uppsala kirke kan ha bli reist på stedet hvor det tidligere sto et hedensk tempel, omtalt av Adam av Bremen som Uppsala tempel omkring 1076. I henhold til denne skribenten skal tempelet ha ligget en dagsreise fra såvel Sigtuna som Birka. Stedet for de kjente Uppsalahaugene kan også tyde på dette, dessuten støttet av arkeologiske funn.
Siden år 2000, da Svenska kyrkan opphørte å være en statskirke, har Sveriges Asatrosamfunn hatt årlige blot ved Uppsalahaugene. Vårblotet skjer under påskehelgen.