cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georg von Hertling
Politisk karrière
9. februar 1912 ble han utnevnt av prinsregent Luitpold av Bayern til formann for den bayerske regjeringen. Utnevnelsen av en representant for flertallsfraksjonen i den bayerske landdagen til statsminister innebar at parlamentarismen slo igjennom i Bayern.
Under første verdenskrig støttet Hertling rikskansler Theobald von Bethmann Hollwegs politikk, og avviste etter Bethmann-Hollwegs avgang i 1917 tilbudet om å bli kansler. Først etter at Georg Michaelis hadde mislyktes med sin politikk, overtok den skrøpelige Hertling embedene som kansler og som prøyssisk statsminister. Regjeringen Hertling gikk et skritt videre i parlamentariseringen av Tyskland, da den nye kansleren måtte underkaste sitt regjeringsprogram parlamentets godkjennelse, og med venstreliberaleren Friedrich von Payer som visekansler og den nasjonalliberale Robert Friedberg som visestatsminister inkluderte kabinettet to viktige parlamentarikere som forbindelsesledd til partiene.
Hertling lyktes imidlertid ikke å få den øverste hærledelsen med på en fred uten anneksjoner (se: Freden i Brest-Litovsk, Freden i București), og heller ikke valgreformen i Preussen som ble krevet av flertallspartiene (mens Tyskland føderalt hadde like valg, hadde Preussen et treklasse-valgsystem). 3. oktober 1918 ble Hertling etterfulgt som kansler og prøyssisk statsminister av prins Maximilian av Baden.
Fra sitt ekteskap med Anna von Biegeleben (1845–1919) hadde Hertling en sønn og fem døtre (hvorav én døde tidlig). Hertling ble i 1914 opphøyet i grevestanden.
Retten til liv
Retten til liv er et menneskerettsprinsipp som beskriver ethvert menneskes grunnleggende rett til å ikke bli urettmessig eller vilkårlig drept av et annet menneske.
Rettigheten er definert i FNs verdenserklæring om menneskerettigheter artikkel 3, hvor det heter at «enhver har rett til liv, frihet og personlig sikkerhet.» Videre er retten stadfestet i FNs konvensjon om sivile og politiske rettigheter artikkel 6, hvor det heter «ethvert menneske har en iboende rett til livet. Denne rett skal beskyttes ved lov. Ingen skal vilkårlig berøves livet.» I Den europeiske menneskerettighetskonvensjon er retten til liv inntatt i artikkel 2.
Barnekonvensjonens artikkel 6 slår fast at: «.. hvert barn har en iboende rett til livet».
Norge
Retten til liv ble tatt med i den norske grunnloven i 2014. ''Ethvert menneske har rett til liv. Ingen kan dømmes til døden.'' Lovforslaget brukte i utgangspunktet formuleringen "iboende rett til liv", men denne ble endret for å unngå en mulig konflikt med abortloven. Retten til liv begrenser muligheten for eutanasi i Norge, uten at lovenendingen fra 2014 er prøvd for noen domstol (per 2018).
Boys Noize
Alexander Ridha, bedre kjent under artistnavnet Boys Noize, er en tysk musikkprodusent og DJ som lager electrohouse. Han startet plateselskapet Boysnoize Records i 2005.
Karriere
I 2007 ga Boys Noize ut sitt debutalbum «Oi Oi Oi». Albumet inneholdt sanger som «Lava Lava», «Frau feat. iRobots» og «Oh!». Albumet fikk blant annet en firer av nettavisen "Natt og Dag" I oktober 2009 lansert Boys Noize med albumer «Power», med singlene; «Jeffer» og «Starter».
Sønder Asmindrup kirke
Sønder Asmindrup kirke er en romansk kirke som ligger i Vipperød, Holbæk kommune på Sjælland.
Kor og skip er oppført på 1100-tallet av rå og kløvet kampesten blandet med frådsten. I korets østmur og i nordmuren av skipet skipets er det bevarte rester av romanske vinduer. Begge de rundbuede dørene er bevart, den søndre i bruk.
Det nåværende tårnet og våpenhuset ble oppført i sengotikken. I det nåværende tårnet finnes rester av et romansk tårn og bevarte pilarer og arkaderester i skipets murer tyder på at det romanske tårnet har hatt forbindelse til skipet gjennom tre arkader.
I våpenhuset finnes figurstener med anevåpen over Erik Madsen Vasspyd til Søgård (død 1557) og Ermegaard Brockenhuus, gravsten over Kirsten Juul (død 1629) og Else Nielsdatter (død 1637).
Kor og skip fikk innbygget krysshvelv rundt år 1450. Korbuen er bevart med kragebånd, som også ses på de bevarte pilarene fra det gamle romanske tårnet. Det nåværende tårnet er oppført lenger mot vest enn det romanske tårnet var. Mellom det nåværende tårns østmur og skipets vestmur er det satt inn en smal hvelvingskappe.
Inventar
Altertavlen er fra 1624 og er utført av samme verksted som har utført altertavlen i Butterup kirke.
Prekestolen fra 1602 er utført av samme verksted som har utført prekestolen i Soderup kirke. Prekestolen bærer våpen for familiene Ahlefeldt, Vasspyd, Brockenhuus og Kaas.
I kirken henger et korbuekrusifiks fra ca. 1275.
Ved en istandsettelse i 1909 ble det avdekket romanske inskripsjoner i korets nordvegg, blant annet en hest og flere runeinnskrifter, hvorav én lyder: «TOKE TOG SØLV TIL LÅNS AF RAGNHILD».
Kalkmalerier
Kirkens kalkmalerier ble avdekket og restaurert i 1909/1910 og gjenrestaurert i 1936. I 1958 ble skipets malerier avdekket. På triumfveggen fant man rester av etterreformatoriske våpenskjold bl.a. for Erik Vasspyd, i skipets østkappe ble det avdekket spor av kalkmalerier fra tre perioder, disse kalkmaleriene ble overkalket igjen.
I korets hvelv ble det avdekket kalkmalerier fra Isefjordsverkstedet. I østkappen ses en Dommedagsmajestas. Kristus troner på regnbuen flankert av Maria og Johannes Døperen.
I sydkappen ses Erasmus` martyrium, to bødler vikler Erasmus` tarmer opp på en vindsel, i tekstbåndet står «MISERERE MEI DOMINE, MISERERE MEI» («Forbarm deg over meg, Herre, forbarm deg over meg») «IN MANUS TUAS DOMINE COMMENDO SPIRITUM MEUM» («I dine hender; Herre, befaler jeg min ånd»), øverst ses Herrens hånd komme ut av skyene som tegn på sjelens mottagelse. Erasmus` martyrium foregikk ved koking og tarmuttrekkingen stammer ikke fra kjente kilder, muligens har hans attributt med et tau viklet opp på en vindsel eller snelle gitt stoff til en muntlig overlevering om uttrekking av tarmene.
I vestkappen ses Sankt Sebastians martyrium, Sebastian blir beskutt med piler av en bueskytter til venstre og en armbrøstskytte til høyre, armbrøstskytten er i ferd med å spenne sin armbrøst og har en taske til piler i beltet.
I nordkappen ses Sankt Laurentius` martyrium, Laurentius stekes på risten, to bødler står med stekegafler, to andre med blåsebelger, Laurentius sier «ASSATUS SUM» (:«Jeg er mørnet»).
I skipets første fag ses et primitivt livshjul og en rosett, begge er formodentlig utført av håndverkerne som har bygget inn hvelvet. I skipets andre fag i vestkappen ses en Dommedagsmajestas som formodentlig er utført av Isefjordsverkstedet.
Den romanske granittfonten er av Roskildetypen og er registrert i Mouritz Mackeprangs Danmarks middelalderlige Døbefonte.
Rajiv Gandhi internasjonale lufthavn
Lufthavnen ble åpnet 23. mars 2008, og erstattet den eldre flyplassen i bydelen Begumpet, Begumpet lufthavn.
Lufthavnen begynte i 2008 med én start- og landebane, men i 2012 var enda en bygget og tatt i bruk.
Fausto Acke
Fausto Acke (født som Fausto Padovini 23. mai 1897 i Italia, død 14. mai 1967) var en svensk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Burning Daylight (sang)
«Burning Daylight» (norsk oversettelse: brennende dagslys) er en popballade fra 2023 med den nederlandske duoen Mia Nicolai og Dion Cooper. Sangen ble utgitt 1. mars 2023 og var Nederlands bidrag i Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool.
Om sangen
Sangen ble sendt inn til kringkasteren AVROTROS' konkurranse for å finne Nederlands bidag til Eurovision Song Contest 2023. Gjennom en intern utvelgelse besluttet kringkasteren at Mia Nicolai og Dion Cooper skulle representere landet. Avgjørelsen ble kunngjort 1. november 2022, og sangtittelen ble kunngjort seks dager etter.
Den 1. mars 2023 ble sangen offentliggjort og sluppet for strømming og nedlastning.
«Burning Daylight» var Nederlands bidrag til Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool. Sangen deltok i semifinale 1 tirsdag 9. mai 2023. Der ble den nummer 13 av 15 med kun 7 poeng. Sangen kvalifiserte seg dermed ikke til finalen lørdag 13. mai 2023. Dette var første gang på åtte år at Nederland ble slått ut i semifinalen.
Haldenstøver
Haldenstøver (FCI #267) kan være den eldste av de norske drivende jakthundrasene, men ingen vet akkurat når den oppsto. Den var tidligere også kjent som bisseberghund og ankerstøver.
Morfevs
Morfevs er mer en litterær enn en religiøs gud. Han er nevnt i Odysseen av Homer.
Haldenstøver
Opprinnelse og alder
Rasen oppsto trolig i Østfold på første halvdel av 1800-tallet, men akkurat når vet man ikke sikkert. På 1860-tallet drev gårdbrukeren Hans Larsen Bisseberg i Østfold med oppdrett på rasen, derav fikk rasen navnet bisseberghund i en periode. Senere har den hatt flere navn, blant annet som ankerstøver. Først i 1938 fikk rasen sitt nåværende navn haldenstøver.
Morfevs
Det narkotiske stoffet morfin er oppkalt etter Morfevs.
Haldenstøver
Opprinnelse og alder
Opprinnelsen til rasen antas å være en lokal støver fra Østfoldtraktene, som i forrige århundre ble krysset med harrier, foxhound og sannsynligvis beagle. Haldenstøveren har mange fellestrekk med disse, både hva farger og kroppsbygning angår.
Morfevs
I litteraturen
Morfevs opptrer også i moderne populærkultur, blant annet i tegneseriene Lille Nemo (1905–13) av Winsor McCay og The Sandman (1989–1996) av Neil Gaiman, boka Den siste olympier av Rick Riordan, filmen The Matrix, fjernsynsserien Xena: Warrior Princess og videospillet God of War: Chains of Olympus.
Eksterne lenker
Oneiroi
Haldenstøver
Opprinnelse og alder
Rasen gjorde det bra fram mot 1930, men i 1931 kom det hundepest til Østfold, og rasen bukket nesten under. Oscar H. Nylænde fra Skjeberg må kunne sies å ha vært rasens redning, idet han jobbet målbevisst med å redde den gjennom mange år. Dette arbeidet ble i 1952 kronet med at rasen fikk full anerkjennelse som egen rase. Nylænde begynte med et meget spinkelt hundemateriale, nemlig restene av rasen etter hundepestens herjinger. Ett av avlsmålene var å avle bort de hvite og røde hundene, slik at en fikk en homogen rase av hvite og svarte hunder. Nylænde avlet fram en rekke gode jagere. En må nevnes, LISE, som i en periode tidlig på 50-tallet var en av Skandinavias høyest premierte jakthunder, både på utstilling og jaktprøver. Tispen var også en meget god avlstispe, og fødte i alt 72 levende valper. I perioden fra 1960 og til idag har populariteten variert ganske mye, og rasen er ikke særlig tallrik noen steder. Haldenstøverklubben ble stiftet i 1982, etter initiativ fra avlsrådet for rasen, og var således tidlig ute i denne typen miljø.
Utseende, anatomi og fysikk
Haldenstøveren er en rektangulær hund, stolt og kraftig, men ikke tung. Den har kraftig rygg og et bredt muskuløst lende med svakt hellende kryss. Dypt, eggformet bryst med godt hvelvede ribbein, de bakerste lange, og ubetydelig opptrukket buklinje. Pelsen er glatt med rette, tette dekkhår og tett underull. Fargen er hvit med sorte flekker, tanfargede (brune) tegninger på hodet, på beina og undersiden i overgangen mellom sort og hvitt. Sort farge får ikke dominere, og små sorte og brune spetter er uønsket. Hannene blir 52-60 cm i mankehøyde (ideelt 56 cm) og tispene 50-58 cm (ideelt 54 cm) høye. Haldenstøverens farge er spesiell blant de langbeinte støverne og det legges stor vekt på at fargen bevares ved avl.
Bruksområde
Haldenstøver er en drivende halsende jakthund som brukes til jakt på hare, rødrev og gaupe. Den regnes som energisk og utholdende og tåler godt kulde.
Lynne og væremåte
Haldenstøveren regnes som en snill og omgjengelig familiehund som trenger en del mosjon for å trives.
Annet
Pelsen trenger moderat vedlikehold.
I 2016 var Haldenstøver Alma med som gårdshund i Farmen på TV 2. Innspillingen fant sted på Finnsvika i Halden.
Hunden på bildet er Tanja f.12.08.91 Reg.nr.39844/91
Zack Steffen
Zackary Thomas Steffen (født 2. april 1995) er en amerikansk fotballspiller som spiller for den engelske klubben.
One-Thing-at-a-Time O’Day
One-Thing-at-a-Time O'Day er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av John Ince.
Antonis Tsotras
Antonis Tsotras (gresk: Αντώνης Τσότρας; født 9. mai 1990) er en gresk seiler som spesialiserer seg i starbåt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 14.
Harald Duschek
Harald Duschek (født 5. oktober 1956 i Thale) er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for DDR.
Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 4.-plass i Oberstdorf 30. desember 1976. Han var blant de ti beste sammenlagt i alle de fire hoppukene han deltok i; han ble nummer 4 i 1978/79, nummer 5 i 1976/77, nummer 6 i 1979/80 og nummer 10 i 1977/78. Hans beste enkeltplassering var 3.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1977.
Harald Duschek var på det østtyske laget som vant lagkonkurransen i VM i Lahtis i 1978. Han ble nummer 33 i storbakken i OL i Lake Placid i 1980. I VM i skiflyging ble han nummer 5 i Vikersund i 1977 og nummer 9 i Planica i 1979.
Harald Duschek ble fire ganger østtysk mester, i normalbakke i 1977, 1978 og 1980, og i storbakke i 1979. Han vant Holmenkollrennet i 1978.
Bank Rossija
Bank Rossija (russisk: Банк «Россия», engelsk navneform Bank Rossiya) er et russisk kredittinstitutt, grunnlagt 27. juni 1990. Dets hovedkontor er i St. Petersburg.
Bank Rossija skal ha vært en bank for etterretningstjenesten KGB og for Sovjetunionens kommunistparti. I begynnelsen av 1990-årene, etter Sovjetunionens sammenbrudd, ble banken privatisert; den ble oppkjøpt og utbygd av private investorer i kretsen rundt Vladimir Putin.
Hans Schmid
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1966 til 1977, og ble nummer 4 sammenlagt i 1972/73 og 1973/74. Hans beste enkeltresultat var 2.-plass i Innsbruck 3. januar 1974.
Han var med VM i 1970 og 1974, der hans beste resultat var 8.-plass i normalbakken i Falun i 1974. Han deltok i OL i 1972 og 1976, og hadde som beste resultat 13.-plass i normalbakken i Seefeld i 1976. I VM i skiflyging ble han nummer 21 i Oberstdorf i 1973 og nummer 27 i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1975.
Hans Schmid vant Holmenkollrennet i 1973.
Laran
Laran var i etruskisk mytologi en gud for krig.
I kunsten ble han portrettert som en naken, ung mann med hjelm og med et spyd. Som med tallrike krigsguder var han assosiert med ild og solen. Imidlertid var han også assosiert med ansvaret å opprettholde freden.
Hans ledsagerske var Turan, en gudinne for kjærlighet og fruktbarhet, og som ble likestilt med Venus i romersk mytologi. Laran ble med tiden slått sammen med den greske guddom Ares, som i kunsten ble framstilt tilsvarende (se bilde), og siden likestilt med den romerske krigsguden Mars.
Samoria
Samoria er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 8 arter.
Utseende
Små, avlange, blanke, svarte bladbiller, dekkvingene mer eller mindre brungule. Pronotum er noe bredere enn langt, avrundet sekskantet, noe smalere enn de jevnbrede dekkvingene. Antennene er tynne og halvparten så lange som kroppen.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere. De voksne billene flyr godt og kan forflytte seg over betydelige avstander.
Utbredelse
Slekten forekommer i det sørlige Afrika.
Systematisk inndeling
Listen er ufullstendig.
Usambarahubro
Usambarahubro (Bubo vosseleri) er en ugle i slekten Bubo.
De britiske Jomfruøyer under Sommer-OL 1996
De britiske Jomfruøyer under Sommer-OL 1996. Sju mannlige sportsutøvere fra De britiske Jomfruøyer deltok i to sporter, friidrett og seiling i Sommer-OL 1996 i Atlanta. Det var fjerde gangen De britiske Jomfruøyer deltok i et sommer-OL, de vant ingen medaljer. Friidrettsutøveren Keita Cline var flaggbærer under åpningsseremonien.
Open Your Eyes (1919)
Open Your Eyes er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Gilbert P. Hamilton.
Bishopsgate
Bishopsgate er ei gate i sentrale London. I romertida og middelalderen var Bishopsgate en av portene i Londons bymur. Den lå i krysset mellom dagens Bishopsgate og Camomile Street, og ledet ut mot den romerske vegen Ermine Street til Cambridge og York. Bishopsgate er den dag i dag begynnelsen på hovedvegen A10 mellom London og Yorkshire. På 600-tallet ble porten ombygd på initiativ av Londonbiskopen Eorconweald, og lenge hadde bispesetet rett til å skattlegge varetransporten gjennom Bishopsgate. Porten ble revet i 1760.
I eller inntil Bishopsgate finner en Liverpool Street station, den kjente puben Dirty Dick's, Bishopsgate Institute og kirkene St Ethelburga's church og St Botolph without Bishopsgate. Først og fremst er likevel Bishopsgate et finansstrøk, der flere kjente finansinstitusjoner har sitt Londonkontor, bl.a. Royal Bank of Scotland, ABN AMRO og European Bank for Reconstruction and Development.
Her lå også handelshuset South Tea Company og det tradisjonsrike vertshuset London Tavern. Den gamle forretningsbanken Baring Brothers hadde sitt hovedkontor i Bishopsgate, inntil den gikk over ende på slutten av 1980-tallet etter en utro tjeners uhemma aksjespekulasjoner.
Det foreligger planer for en skyskraper – Bishopsgate Tower – i nordenden av gata.
Flavio Marazzi
Flavio Marazzi (født 7. februar 1978) er en sveitsisk seiler som spesialiserer seg i starbåt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 13.
Anatela
Anatela er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Håndball under Sommer-OL 1996
Håndball under Sommer-OL 1996. Håndball var med på det olympiske programmet for åttende gang under OL 1996 i Atlanta. Tolv herrelag og åtte kvinnelag deltok. Kroatia vant gullmedaljene i herreturneringen og Danmark vant dameturneringen.
Plasseringer
{|
Medaljevinnere
{|
Molen
Molen er en rullesteinsøy utenfor Flosterøya i Arendal kommune i Agder fylke, mellom skipsleia inn til Tromøysundet og havet utenfor. Molen er en del av Raet nasjonalpark.
Molen stikker ca. 2 meter over havet, og er en del av raet som i østre del av Aust-Agder følger kysten som et nesten sammenhengende rev fra Jomfruland til Molen og videre under vann til Tromlingene.
Øya er dynamisk, og forandrer seg etter vær og vind ettersom den består av løse steiner og ikke av fast fjell.
For skipsfarten er øya Molen og grunnene rundt den farlige. Skip som vil inn Tromøysund er avhengige av gode sjøkart og / eller los. Dette er innseilingen fra øst mot Arendal havn på Eydehavn.
Havområdet som omgir Molen er en av Sørlandets største skipskirkegårder, og det er over 20 skip som er registrert strandet eller forlist der. Episode nr. 5 i NRK Gulls «Storm og stille» ved Sigurd Rimstad og Hartvig W. Dannevig handlet om to forlis på Molen.
En tolkning av navnet er at øya gir lyd fra seg når steinene beveger seg og gnis mot hverandre. Stedsnavnet Molen uttales og skrives lokalt Målen. Men det finnes og en annen geologisk liknende lokalitet innen Arendal kommune, nemlig en liten holme vest for Jerkholmens sørspiss. Denne holmen kalles også Målen, og dette stedsnavnet skrives Målen. En tredje språklig variant er Mølen, rullesteinstranda der raet går ut i havet i Brunlanes.
William Regis Fey
William Regis Fey (født 6. november 1942 i Pittsburgh i Pennsylvania i USA, død 19. januar 2021 samme sted) var en katolsk biskop som virket i Papua New Guinea.
Bakgrunn
William Fey avla sine første ordensløfter som medlem av kapusinerne den 14. juli 1963, og sine evige løfte rden 14. juli 1966.
Prest
Han ble presteviet den 19. oktober 1968. Hans overordnede i St. Augustine Province i kapusinerordenen sendte ham til Oxford University i England der han tok sin DPhil. Oxeniensis i filosofi. Han underviste ved St. Fidelis Seminary College i Herman i Pennsylvania og Borromeo College i Wickliffe i Ohio før han ble utsendt til Papua New Guinea i 1986. Først overtok han oppgaver ved sin ordens novisiat i Pangia, og så underviste han i filosofi ved presteseminaret i Port Moresby. Han dro derfra for en toårsperiode for å undervise i filosofi i Zambia, og vendte så tilbake til Papua New Guinea. Han var til slutt også viseprovinsial for kapusinerne.
Biskop
Fey ble utnevnt av pave Benedikt XVI til biskop av Kimbe på øya New Britain i Bismarckarkipelet i Papua New Guinea den 8. juni 2010, og ble bispeviet den 19. oktober samme år. Hovedkonsekrator var erkebiskopen av Rabaul, Karl Hesse M.S.C., medkonsekrerende var erkebiskop Francisco Montecillo Padilla, apostolisk nuntius i Papua New Guinea, og Stephen Reichert OFM.Cap., biskop av Mendi.
Han foretok et al limina-besøk til pave Benedikt XVI i Roma i juni 2012.
Han arbeidet for å etablert et kateketisk treningssenter i sitt bispedømme, og ble anmodet av provinsregjeringen i New Britain og å samarbeide med dem om å etablere en lærerhøyskole. Han og kardinal Sean O'Malley, OFM.Cap., erkebiskop av Boston, og biskop Donald Francis Lippert, OFM.Cap. hadde alle begynt i sitt ordensliv i St Augustine Province of Capuchins basert i Pittsburgh i Pennsylvania.
Han døde 19. januar 2021 av covid-19 på sykehus i Shadyside i Pittsburgh i Pennsylvania.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Kvinnegruppa «Xantippene»
Kvinnegruppa «Xantippene» ble dannet i Lillesand i 1975 som en utbrytergruppe fra Kvinnefronten i Lillesand – en del av den nasjonale kvinnefront-bevegelsen. Bakgrunnen skal ha vært den dominerende stilling som AKP(m-l) hadde i bevegelsen.
Vestkanten kjøpesenter i Bergen
Vestkanten Storsenter er et kjøpesenter som ligger i Loddefjord i Laksevåg bydel, ca. 9 km vest for Bergen sentrum. Kjøpesenteret har over 110 butikker, badeland og ishall. Senteret ble i sin tid bygget som Loddefjord Torg og ble åpnet 1. november 1973. I 1991 ble det bygget på en etasje, og omfattende rehabilitering, og det skiftet navn til Vestkanten. Kjøpesenteret var fra 1973 til 1989 eid av Bergen kommune, før det ble solgt til Stor-Bergen Boligbyggelag.
Kvinnegruppa «Xantippene»
«Xantippene» hadde åpenbart hentet navnet sitt fra antikkens Xanthippe, Sokrates trettekjære kone. Gruppa arbeidet aktivt for kvinners kår i lokalmiljøet, både de hjemmearbeidende og de yrkesaktive, og en av de store kampsakene var å få etablert barnehagetilbud i Lillesand.
Arkivet
Arkivet etter Kvinnegruppa «Xantippene» befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder avisutklipp, møtereferater, trykksaker og lignende fra perioden 1972-1976.
Vestkanten kjøpesenter i Bergen
Senterets strategi er å være et opplevelsessenter like mye som et kjøpesenter og hadde i 2010 en omsetning på 1,2 milliarder. Vestkanten ble i desember 2009 solgt til Olav Thon (55 %) av senterets tidligere eiere Stor-Bergen Boligbyggelag, som sitter igjen med en eierandel på 8 %.
Vestkanten ble kåret til "Årets kjøpesenter 2014" på Kjøpesenterkonferansen på Clarion Hotel & Congress Oslo, den 23.okt 2014.
Vannkanten
Vannkanten er en del av kjøpesenteret Vestkanten. Det ble åpnet i november 2000 og inneholder badeland, bowling, treningsstudio, bingo, restauranter m.m. Vannkanten er direkte knyttet til kjøpesenteret via en bro over hovedveien gjennom Loddefjord.
Bechara Boutros al-Rahi
Bechara Boutros al-Rahi (arabisk ‏مار بشارة بطرس الراعي‎, Mār Bishārah Buṭrus al-Rā'ī, fransk Béchara Pierre Raï; født 25. februar 1940 i Himlaya, Libanon) er den nåværende maronittiske patriarken av Antiokia og hele Orienten og dermed overhodet for den maronittisk-katolske kirke. Han har sitt sete i klosteret Bkerke nord for Beirut (Libanon).
Vestkanten kjøpesenter i Bergen
Iskanten
Iskanten er det andre satellittbygget til kjøpesenteret og inneholder ishall med 3 curlingbaner, legekontorer, bibliotek og diverse butikker/spisesteder. Selve ishallen ble åpnet 23. august 2007. Iskanten er sammenknyttet til kjøpesenteret via broen til Vannkanten.
Bechara Boutros al-Rahi
Al-Rahi ble ordinert til titulærbiskop i 1986. Fra 1990 til 2011 var han biskop av Jbeil. Den 15. mars 2011 ble han valgt til ny maronittisk patriark av Antiokia, og tok da tilnavnet Boutros (Peter). Han ble samtidig biskop av Joubbe, Sarba og Jounieh.
Vestkanten kjøpesenter i Bergen
Utvidelse 2012
Vestkanten åpnet den 22. november 2012 utvidet del av senteret. Størrelsen på utvidelsen var 22 000 kvm. Blant leietakere i nybygget er Obs (Coop) som har areal på 9000 kvm. Samtidig ble betegnelsen «Storsenter» lagt til navnet Vestkanten. Veidekke stod som hovedbyggherre.
Bechara Boutros al-Rahi
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Svjatoslav Sjevtsjuk
Svjatoslav Sjevtsjuk (Святослав Шевчук; født 5. mai 1970 i Stryj, Ukraina) er storerkebiskop av Kiev-Halytsj og dermed overhodet for den ukrainsk-katolske kirke.
Tinnsjøfergene
Tinnsjøfergene betjente en jernbanefergestrekning på innsjøen Tinnsjå som knyttet sammen jernbanen på Rjukanbanen og Tinnosbanen. Den 30 kilometer lange fergestrekningen gjorde det mulig for Norsk Hydro å transportere kunstgjødsel fra Rjukan til havnen i Skien. Strekningen ble drevet av datterselskapet Norsk Transportaktieselskab fra 1909 til 1991, da produksjonsanlegget på Rjukan ble nedlagt.
Svjatoslav Sjevtsjuk
Biografi
Fra 2000 var han nestleder og fra 2007 leder for presteseminaret i Lviv.
Tinnsjøfergene
En av ferjene var i 1944 målet for den norske tungtvannsaksjonen da den ble senket til 430 meters dyp for å hindre det nasjonalsosialistiske Tyskland fra å utvikle kjernefysiske våpen.
Svjatoslav Sjevtsjuk
Biografi
Etter å ha blitt ordinert til titulærbiskop i 2009 fungerte han frem til 2010 som hjelpebiskop og til 2011 som apostolisk administrator av det ukrainsk-katolske eparkiet i Buenos Aires.
Tinnsjøfergene
Historikk
Fergestrekningen på Tinnsjå ble åpnet i 1909 sammen med Tinnosbanen og Rjukanbanen. De to linjene ble elektrifisert i 1911 som den andre jernbanestrekningen med godstrafikk i Norge etter Thamshavnbanen. Transportforbindelsen gikk videre med lektere på Norsjø–Skienkanalen frem til 1919 da Notodden fikk jernbaneforbindelse til Skien via Bratsbergbanen. Strekningen ble brukt både til å frakte råvarer til fabrikken, og til å transportere ferdig gjødsel til havna ved Skien. Det ble også drevet passasjerttrafikk.
Svjatoslav Sjevtsjuk
Biografi
Den 23. mars 2011 ble han valgt til ny storerkebiskop av Kiev-Halytsj. Som sådan er han også erkeepark av Kiev og leder for den ukrainsk-katolske kirke og det ble forventet at han skulle bli utnevnt til kardinal.
Tinnsjøfergene
Historikk
I 1929 ble Norsk Hydro også etablert på Herøya i Porsgrunn, og i 1991 ble fabrikken i Rjukan nedlagt, og med den også jernbanelinjen. Passasjertrafikken, som var drevet av Norges Statsbaner, hadde blitt avviklet allerede i 1970. I 1997 ble eierskapet av banen overført til Stiftelsen Rjukanbanen, en stiftelse som startet museumsdrift av linjen i 1999.
Svjatoslav Sjevtsjuk
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Tinnsjøfergene
Fergene
Driften av fergestrekningen ble betjent av fire forskjellige skip, DF «Rjukanfos», DF «Hydro», DF «Ammonia» og MF «Storegut». De tre førstenevnte var dampskip, de to sistnevnte ligger fortsatt ved kai ved Mæl. Strekningen var den eneste jernbanefergestrekning på en innsjø i Norge, og DF «Ammonia» er idag verdens eneste gjenværende dampjernbaneferge.
DF «Rjukanfos»
DF «Rjukanfos», bygget i 1909, var den første jernbanefergen på Tinnsjøen. Den var 42,2 m lang og 9,8 m bred og på 338 bruttotonn. Den ble drevet med opp til to daglige avganger hver vei, og med en kapasitet på 120 passasjerer. For å kompensere for manglende kapasitet etter at «Hydro» hadde blitt senket ble skipet i 1946 forlenget til 648 brutto tonn, men ble tatt ut av tjenester og opphugget i 1969.
DF «Hydro»
DF «Hydro» var det neste skipet som i 1914 ble tatt i bruk som jernbaneferje. Den var litt større enn «Rjukanfos» med 439 bruttotonn, 53 m lang og med to 186 kW (250 hk) maskiner. Den 20. februar 1944 ble skipet sprengt ved Tinnsjås dypeste punkt (430 m) av den norske motstandsbevegelsen, den hadde en last av tungtvann ombord på vei mot Tyskland. Det antas at 18 mennesker omkom og 29 overlevde sabotasjen.
DF «Ammonia»
Etter at Norsk Hydro hadde utvidet sine anlegg i 1929 ble det behov for en tredje ferje. DF «Ammonia» ble bygget samme år og var den største av de tre dampskipene med 929 bruttotonn, to 336 kW (450 hk) maskiner og en lengde på 70,4 m. Den hadde en kapasitet på 250 passasjerer. Fra 1957 ble hun brukt som reserveferge når «Storegut» var til vedlikehold. Skipet ble tatt ut av tjeneste i 1991 da jernbanetrafikken ble nedlagt, men kan fortsatt sees ved kai ved Mæl. Det er den eneste gjenværende dampdrevne jernbaneferge i verden.
US Open 1976 (tennis)
US Open 1976. US Open er en Grand Slam-turnering i tennis. US Open i 1976 ble arrangert i perioden 1. til 12. september i Forest Hills i New York. Jimmy Connors beseiret Björn Borg i herrefinalen i single og Chris Evert vant damefinalen over Evonne Goolagong.
Erkeengelen Mikael
Erkeengelen Mikael er den eneste av englene som i Bibelen klart omtales som erkeengel. Av alle englene som er omtalt i Bibelen så er kun tre nevnt ved navn i Bibelens kanon – Mikael, Gabriel og Rafael. Med Den ortodokse kirkes kanon nevnes også Uriel ved navn.
Hans festdag er 29. september eller mikkelsmess som også var høsttakkefest. Fram til 1770 var dette en helligdag i den lutherske statskirke. Engelen er fremdeles sterkt vektlagt i katolsk liturgi og hagiografi, med egen minnedag, og en felles minnedag med de øvrige erkeengler. Erkeenglene har en sterk posisjon i den katolske kirkes hagiografi og liturgi.
Nevnt i Bibelen
Erkeengelen Mikael er nevnt følgende steder i Bibelen:
Teologi
Ut ifra det som står i Judas 9 og Daniel 12:1 identifiserer mange Mikael med den engelen som ledet israelittene gjennom ødemarken.
Innenfor koptisk kristendom regnes Mikael som «Guds hærfører og den fremste av de sju erkeenglene som står foran Gud.» Boken om erkeengelen Mikaels innsettelse er en koptisk tekst fra 400- eller 500-tallet.
I 1. Tessaloniker 4:16 snakkes det om Guds sønn, Jesus Kristus, og det sies at han skal rope «med en erkeengels røst». I Matteus 28:18 sier Jesus selv: «Jeg har fått all makt i himmelen og på jorden». Dette gjør at noen trosretninger trekker den slutning at engelen Mikael er identisk med Jesus Kristus. Kristendommens hovedstrømmer vil imidlertid avvise et slikt syn, siden Kristus heller blir ansett som én av tre personer innen selve guddommen, helt adskilt fra englene.
Syvendedagsadventistene mener at Mikael er den samme som Jesus. De mener at Mikael var den samme som «Ordet» i Johannesevangeliet kapittel 1, som alle ting ble skapt ved. De mener imidlertid at han er en del av treenigheten og derfor ikke en engel i vanlig forstand.
Jehovas vitner identifiserer også Mikael med Jesus. De peker på at navnet betyr «øverste engel», og at uttrykket aldri finnes i flertall i Bibelen. Selv om ordet bare forekommer to ganger i bibelteksten, mener de at dette antyder at det kun finnes én erkeengel. De henviser til Daniel 10,13 ,20, Daniel 12,1 og Judas 1,9 , som de mener identifiserer Mikael som erkeengel. I Matteus 28,18 sier Jesus: «Jeg har fått all makt i himmelen og på jorden.» Dette gjør at Jehovas vitner trekker den slutning at erkeengelen Mikael er identisk med Jesus Kristus.
Fekting under Sommer-OL 2008 – Kårde lag
Herrenes kårde – lagkonkurranse under Sommer-OL 2008 fant sted den 10. august 2008 på Olympic Green Convention Centre.
Marmina
Marmina er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 2 arter.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
David Tod Roy
David Tod Roy (født 1933 i Nanjing i Kina, død 31. mai 2016) var en amerikansk sinolog og fagmann for kinesisk litteratur som var professor for østasiatiske språk og sivilisasjoner ved University of Chicago fra 1967 til han pensjonerte seg i 2006. Han er kjent sin oversettelse av Jin Ping Mei, eller Plommeblomsten i gullvasen, en av Ming-dynastiets fire store klassiske romaner. Dette var den første fullstendige oversettelse til et vestlig språk.
Jussens venner
Jussens Venner (JV) er et norsk, juridisk tidsskrift som ble etablert i 1952. Det gis ut av Universitetsforlaget.
Tidsskriftet er spesielt tilpasset jusstudentenes behov, og er hyppig referert i juridisk litteratur og på pensumlistene til de juridiske fakultetene. Tidsskriftet publiserer nye fremstillinger av klassiske juridiske tema, fremstilling av emner som mangler rettsvitenskapelig behandling, samt omtale av ny lovgivning og rettspraksis. Artikkelforfatterne er blant Norges fremste jurister, deriblant høyesterettsdommere, dommere i de lavere domstoler og professorer ved landets juridiske fakulteter. Artiklene i Jussens Venner blir ofte sitert av Norges Høyesterett.
Tidsskriftet ble grunnlagt i 1952 av Carstein Smith og Jens Bugge. Fra starten har tidsskriftets redaktører utelukkende vært jusstudenter. Tidsskriftet er en vitenskapelig publiseringkanal på nivå 1 i norsk vitenskapsindeks. Flere av artiklene er fagfellevurderte.
Per Silnes Tandberg og Eline Sandnes Fosse er ansvarlige redaktører i tidsskriftet per 2023. Jussens Venner har også et redaksjonsråd bestående av ferdig utdannede jurister, som i årenes løp har hatt en rekke medlemmer som har vært professorer eller dommere; de fleste med juridisk doktorgrad.
Alt om Eva
Alt om Eva (originaltittel: All About Eve) er en amerikansk dramafilm fra 1950, regissert og skrevet av Joseph L. Mankiewicz og produsert av 20th Century Fox. I hovedrollene spiller Bette Davis, Anne Baxter, George Sanders, Celeste Holm, Gary Merrill og Hugh Marlowe. Filmen handler om en ung og tilsynelatende uskyldig kvinne som innynder seg med en eldre og berømt skuespillerinne. Manus er basert på novellen «The Wisdom of Eve» (1946), skrevet av Mary Orr.
Filmen ble hyllet av kritikerne da den ble sluppet i 1950. Den ble også nominert til 14 Oscar, der den vant seks, inkludert Oscar for beste film. Nå regnes filmen som en klassiker og er nummer 28 på Det amerikanske filminstituttets liste over 100 beste amerikanske filmer.
Handling
Neste dag får Eve strålende kritikker for sin innsats og dramatikeren Lloyd Richards ønsker å la henne spille hovedrollen i hans nye teaterstykke. Hans kone Karen, Margos beste venninne, protesterer kraftig ettersom den rollen var lovet til Margo. Samme kveld er ekteparet på restaurant sammen med Margo og Bill. Karen blir brakt en lapp om at Eve ønsker å snakke med henne på toalettet. Selv om hun ikke lenger har særlig høye tanker om Eve, bestemmer hun seg for å høre hva hun vil. Eve ønsker å spille hovedrollen i Lloyds nye teaterstykke og truer med å avsløre hva som egentlig skjedde den kvelden Margo ble forhindret fra å møte på jobb. Karen vet ikke hva hun skal gjøre. Tilbake ved middagsbordet blir hun reddet da Margo annonserer at hun og Bill er forlovet og at hun slett ikke ønsker å spille i Lloyds nye teaterstykke. Hovedrollen går dermed til Eve som raskt blir en stjerne. Etterhvert forfører hun Lloyd som er villig til å forlate sin kone for henne.
Ting går likevel ikke helt som planlagt; En kveld blir Eve konfrontert av den beryktede filmkritikeren Addison DeWitt. Han har funnet ut at alle historiene fra hennes vanskelige liv er løgn. Han truer med å avsløre dette dersom hun ikke aksepterer at hun tilhører han og avslutter forholdet til Lloyd. Hun innser at hun ikke har noe valg. Senere mottar Eve Sarah Siddons Award for sin innsats i teaterstykket. Da hun kommer hjem samme kvelden finner hun en ung kvinne, Phoebe, i leiligheten sin som forteller at hun er en stor fan av henne. Da det ringer på døren tilbyr den Phoebe seg å åpne. Det er Addison som har kommet med prisen som Eve vant, hun hadde glemt den i drosjen. Phoebe tar den imot. Alene foran speilet tar hun på seg noen av Eves klær og poserer med prisen.
Bakgrunn
Historien til Alt om Eva kommer fra en anekdote om skuespillerinnen Elisabeth Bergner. Mens hun spilte i Broadway-teaterstykket The Two Mrs. Carrolls, i 1943 og 1944, møtte Bergner en ung kvinnelig fan som pleide å stå utenfor teateret hver kveld. Kvinnen fortalte at hun hadde flyktet fra England til USA i frykt for en tysk invasjon. Bergner ble rørt av historien og ansatte henne som sekretæren til sin ektemann Paul Czinner. Han var produsent for The Two Mrs. Carrolls. Kvinnen gjorde en god jobb, og kom godt overens med ekteparet som prøvde å hjelpe henne med å få sin debut på Broadway. Da fant de imidlertid ut at hun hadde løyet om bakgrunnen sin og ikke var engelsk, men amerikansk. Den unge kvinnen prøvde også å forføre Czinner. Bergner fortalte historien om den unge kvinnen til Mary Orr, som brukte det som basis i sin novelle «The Wisdom of Eve». I hennes versjon ble den unge kvinnen, som hun kalte Eve Harrington, gitt en mer ubarmhjertig karakter, og tillates å stjele karrieren til den eldre skuespillerinnen som hun kalte Margola Cranston. Novellen ble publisert for første gang i mai 1946-utgaven av Cosmopolitan. En radioteaterversjon av novellen ble fremført på NBCs Radio Guild Playhouse 21. januar 1949 med Claudia Morgan og Marilyn Erskine i hovedrollene. Orr spilte rollen som Karen Richards. I denne versjonen var rollefiguren Margola Cranstons navn endret til Margo Cranston, og hun går også glipp av en forestilling på teateret, noe hun ikke gjorde i novellen.
Kort tid senere kjøpte 20th Century Fox filmrettighetene til «The Wisdom of Eve» for 5000 dollar. Joseph L. Mankiewicz leste novellen og tok kontakt med produksjonssjef Darryl F. Zanuck. Mankiewicz' første versjon av manuset hadde tittelen Best Performance. Han endret navnet på hovedrollen fra Margola Cranston til Margo Channing og droppet ektemannen hennes, Clement Howell, fra historien. I tillegg ble hun gjort noen år yngre enn det hun var i novellen. Rollefigurene Eve Harrington, Lloyd og Karen Richards og frøken Caswell ble beholdt. I tillegg ble rollefigurene Bill Sampson, Addison DeWitt, Birdie Coonan, Max Fabian og Phoebe lagt til. I novellen var rollefiguren Karen Richards en skuespillerinne, og fungerte også som fortelleren. Mankiewicz endret dette til at hun var en hjemmeværende kone, og rollefiguren Addison DeWitt overtok som fortelleren.
Etter å ha lest manuset kom Zanuck med flere forslag til å forbedre det. I noen tilfeller mente han at manuset til Mankiewicz var for lite subtilt, og ga for mange opplysninger. Han foreslo å tone ned rollefiguren Birdie Coonans sjalusi overfor Eve Harrington, slik at publikummet ikke skulle se på henne som en skurk før senere i filmen. Forholdet mellom rollefigurene Eve Harrington og Lloyd Richards ble også tonet ned. Zanuck foreslo også tittelen Alt om Eva, tatt fra åpningsscenen der Addison DeWitt sier at han snart «skal fortelle mer om Eva... Faktisk alt om Eva».
Rollebesetting
Ann Blyth, Elizabeth Taylor, June Allyson, Olivia de Havilland, Donna Reed og Mona Freeman ble vurdert i rollen som Eve Harrington. Zanucks førstevalg i rollen var Jeanne Crain, mens Mankiewicz ønsket seg Anne Baxter. Ifølge Baxter fikk hun rollen etter at Crain ble gravid.
Clifton Webb, Claude Rains, Basil Rathbone, Charles Laughton, Vincent Price og Adolphe Menjou ble vurdert i rollen som Addison DeWitt. Zanucks førstevalg i rollen var José Ferrer. Den gikk til slutt til George Sanders. Han var gift med Zsa Zsa Gábor, som ønsket seg rollen som Phoebe, men ble også, uten å selv være klar over det, vurdert som frøken Caswell. Andre som ble vurdert i denne rollen var blant annet Barbara Britton, Marie McDonald, Joi Lansing, Adele Jergens, Marilyn Maxwell, Gale Robbins, Lois Andrews, Angela Lansbury, Cleo Moore, Dolores Moran og Marjorie Reynolds. Det ble til slutt Marilyn Monroe som fikk rollen som frøken Caswell, mens Barbara Bates fikk rollen som Phoebe.
Ronald Reagan, Montgomery Clift, Robert Cummings, William Holden, Edmond O'Brien, Zachary Scott, Glenn Ford og Robert Young ble vurdert i rollen som Bill Sampson. Zanucks førstevalg i rollen var John Garfield. Mankiewicz tilbudte rollen til Gary Merrill som takket ja. I rollen som Max Fabian ble Everett Sloane, Walter Slezak, Fred Clark, George Jessel og Zero Mostel vurdert. Den gikk til slutt til Gregory Ratoff.
Nancy Davis, Alexis Smith, Ann Sothern, Shirley Booth, Patricia Neal, Margaret Sullavan, Ruth Warrick, Jessica Tandy, Barbara Bel Geddes, Arlene Dahl og Joan Fontaine ble vurdert i rollen som Karen Richards. Hugh Marlowe og Celeste Holm var Zanucks førstevalg i rollene som Lloyd og Karen Richards. Mankiewicz skrev rollen som Birdie Coonan spesielt til Thelma Ritter.
Innspilling
Scenene som foregikk inne på teateret ble filmet i Curran Theatre i San Francisco. Utsiden av teateret man får se i filmen er imidlertid John Golden Theatre på Broadway. Innspillingen av filmen startet 11. april 1950 i San Francisco. Da Davis våknet den dagen oppdaget hun at hun hadde mistet stemmen etter en høylytt krangel med ektemannen William Grant Sherry noen dager tidligere. Mankiewicz likte imidlertid den hese stemmen hennes og insisterte på at hun måtte beholde den slik resten av innspillingen. Journalister som besøkte settet ble informert om at hun hadde slitt ut stemmen under innspillingen av den forrige filmen sin, Betal mitt liv.
Til tross for at Davis og Baxter spilte rivaler på film kom de godt overens privat og utviklet et livslangt vennskap. Davis og Holm kom dårlig overens helt fra begynnelsen. Holm uttalte senere: «Bette Davis var så frekk. Hele tiden frekk.» Davis kom heller ikke overens med Sanders. Han uttalte senere: «Hennes mangel på grunnleggende høftlighet overfor sine medskuespillere synes jeg var avskyelig.» I tillegg mente han at det ikke var rollefiguren Margo Channing som var heltinnen i historien, men rivalen hennes Eve Harrington. Han begrunnet dette med at Margo Channing var «en forfengelig, aldrende, flamboyant og temperamentsfull dame (...) Hvor mange i publikum kunne, eller ønsket å identifisere seg med henne?» Alle kom imidlertid godt overens med Ritter.
Davis og Merrill innledet raskt et forhold til tross for at de begge var gift på hver sin kant. Hun uttalte senere at det siste stedet hun hadde forventet å finne kjærligheten var på filmsettet. Hun innrømmet også at hun hadde problemer med å skille mellom Merrill og rollefiguren Bill Sampson, som var kjæresten til Margo Channing. Innspillingen av filmen ble fullført i begynnelsen av juni 1950. I slutten av juli hadde både Davis og Merrill skilt seg fra sine ektefeller og giftet seg med hverandre. Ekteskapet varte i ti år. Kort tid etter at de hadde blitt skilt møttes Davis og Mankiewicz på en fest. Hun hadde lenge forsøkt å overtale han til å lage en oppfølger til Alt om Eva, for å finne ut hva som skjedde videre med Margo Channing og Bill Sampson, men fortalte han at hun hadde ombestemt seg: «Du kan glemme oppfølgeren, Joe. Gary og jeg spilte i den og det funket ikke.»
Mottakelse
Filmen ble hyllet av kritikerne da den ble sluppet. Den spilte inn 2,9 millioner dollar i USA og 4,2 millioner på verdensbasis. Variety mente det var en flott film som ble krydret med strålende skuespillerprestasjoner. Spesielt Davis' og Baxters innsats ble trukket frem. De påpekte også at den hadde en dyp og heldekkende dramatisk og romantisk substans, og Zanuck og Mankiewicz fikk ros for sin fantastiske produksjon. New York Morning Telegraph mente at Alt om Eva «mest sannsynlig var den vittigste, mest effektive, mest voksne og mest opplysende filmen som noensinne har hatt noe å gjøre med New Yorks teaterscene». I tillegg mente de at Davis gjorde sin «beste prestasjon noensinne på filmlerretet». Time kåret den til en av årets ti beste filmer. Davis selv mente at hun hadde sin beste rolle i filmen og takket Mankiewicz for å ha «vekket meg fra de døde».
I ettertid har filmen blitt en klassiker som stadig blir rost av kritikerne. Filmen er nummer 28 på Det amerikanske filminstituttets liste over 100 beste amerikanske filmer, mens rollefiguren Eve Harrington er nummer 23 på deres liste over 50 beste skurker i amerikanske filmer. Margos replikk «Fasten your seatbelts. It's going to be a bumpy night.» («Fest setebeltene. Dette blir ei urolig natt.») ble i 2005 kåret til en av de ti beste replikkene i amerikansk filmhistorie, i kåringen AFI's 100 Years…100 Movie Quotes.
I 1990 ble filmen utvalgt til bevaring i det amerikanske National Film Registry.
Sarah Siddons Award
Den fiktive Sarah Siddons Award, som blir presentert i filmen, ble i 1952 virkeliggjort av en gruppe anerkjente teaterpublikummere fra Chicago. Selve statuetten ble utformet for å ligne den som rollefiguren Eve Harrington mottar i filmen. Prisen deles ut årlig og tidligere prisvinnere er blant annet Bette Davis, Anne Baxter og Celeste Holm.
Andre versjoner
Den 8. mars 1951 ble en radioteaterversjon av Alt om Eva fremført på The Screen Guild Theater. Bette Davis, Anne Baxter og George Sanders gjentok rollene som de hadde spilt i filmen. En annen radioteaterversjon ble fremført på Theatre Guild on the Air 16. november 1952 med Tallulah Bankhead i rollen som Margo Channing og Mary Orr som Karen Richards.
I populærkulturen
Historien fra filmen har blitt brukt flere ganger i senere tid, gjerne som en direkte hyllest til originalfilmen. Det mest kjente eksempelet er episoden «A New Sue Ann» fra The Mary Tyler Moore Show i 1974. I denne episoden ansetter Sue Ann Nivens, en populær vertinne for et lokalt matprogram, en ung og pen fan som hennes lærling og assistent. Den unge jenta ønsker imidlertid å ta over jobben til Nivens, og begynner kjapt å sabotere for hennes læremester. I motsetning til Margo Channing, slår Nivens tilbake og stopper den unge jentas forsøk. I Simpsons-episoden «All About Lisa» får Lisa Simpson jobb som assistenten til Krusty the Clown. Det ender med at hun tar over for han på TV og mottar en pris.
Vestrefjorden
Langs fjorden kan man se tydelige spor etter den siste istiden. 40 de Geer-morener ligger på rad og rekke langs hele fjorden.
Avgrenset av et smalt tidevannssund, er den innerste delen av fjorden en brakkvannspoll. Her er store områder tørrlagt ved fjære sjø. Videre utover fjorden har man flere fjordterskler.
På våren er det vanlig at store mengder sild kommer inn i Vestrefjorden under gytetiden.
Vealøs Opp
I tillegg til motbakkeløpet arrangeres det samtidig trimklasse for alle, uten tidtaking.
Løpstrasé
Løperne starter ved bommen på Skifjell 150 moh. og løper derfra på eneste grusvei østover mot vestre Vealøs 500 moh. Første del av løypa går slakt oppover i ca. 1,5 km hvor du går inn i de virkelig tøffe motbakkene, her fra er det relativt bratt hele veien til toppen. Løypa er 4,5 km lang.
Washington Spirit
Washington Spirit er en amerikansk kvinnefotballklubb fra Washington D.C. i USA, som spiller i National Women's Soccer League. Klubben er en fortsettelse på D.C. United Women, under nytt navn og logo fra 2012.