cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Einar Flydal
Liv og yrkeskarriere
Einar Flydal er sønn av filologen Leiv Flydal og Kamilla Flydal. Han tok examen artium ved Oslo katedralskoles latinlinje med gresk i 1969, ble i 1983 cand.polit. ved Universitetet i Oslo og tok i 2001 en mastergrad i teknologiledelse ved NTNU. Han har arbeidet med sikkerhet på sokkelen ved Arbeidsforskningsinstituttene, i Teledirektoratet med kontorautomasjon, med innføring av IT i skoleverket (i Datema AS, Logos AS, og i Utdanningsdepartementet), ved Televerkets forskningsinstitutt (senere Telenor FoU/R&D), og som seniorrådgiver i strategienheten i Telenor ASAs konsernstab. Han var fram til 2012 tilknyttet NTNU som universitetslektor II innen telematikk og samfunn.
Han ledet i perioden 2005–2010 den norske speilkomiteen for utvikling av internasjonal ISO-standard for organisasjoners samfunnsansvar.
Skribent og blogger
Som pensjonist har Flydal arbeidet for økt oppmerksomhet om en påstått helserisiko av elektromagnetisk stråling, et tema han holder foredrag om og skriver om på sin blogg. Han har også skrevet kapittelet «Elektromagnetisk stråling – gambler vi med våre barns helse?» i boken Kritiske blikk på skolen samt en rekke avisartikler om emnet. Flydal støtter seg blant annet på den amerikanske professoren Martin Pall. I 2014 holdt disse to foredrag sammen i Oslo der de hevdet at norske myndigheter tok feil om strålingsfare.
Siddhaṃskrift
Siddhaṃskrift eller siddhāṃskrift, kjent i en senere utviklet form som siddhamātṛkā, er en middelaldersk indisk skrift, som utgikk fra guptaskriften og som var forgjengeren til nāgarīskrift, det assamesiske alfabet, bengalsk skrift, tirhutaskrift, oriyaskrift og nepalsk skrift.
Einar Flydal
Skribent og blogger
Etter installasjonen av smarte strømmålere har det blitt økt oppmerksomhet rundt Flydals påstander.
Flydals synspunkter går imot vitenskapelig konsensus som ligger på at stråling fra mobiltelefoner, trådløse nett, smarte strømmålere og lignende ikke representerer noen helsefare. I den offentlige debatten i Norge har Flydals synspunkter om helsefare for mennesker blitt kritisert av blant andre Gunnar Tjomlid, Statens strålevern og Nasjonal kommunikasjonsmyndighet.
Flydals påstand om at elektromagnetisk stråling fra mobiltelefoni utløser massedød blant fugler og insekter ble i en artikkel på nettstedet faktisk.no imøtegått av zoologene Petter Bøckman (universitetslektor ved UiO) og professor Svein Dale ved NMBU.
I februar 2020, etter koronavirusutbruddet i Wuhan, skrev Flydal at «Faktisk.no tar helt feil» da de konkluderte med at: «Nei, mobilstråling påvirker ikke immunforsvaret slik at man lettere får influensa.»
I en aksjon på sosiale medier samlet Flydal inn 3 millioner kroner for å finansiere et søksmål der målet var å avvise strømselskapenes krav om automatiske strømmålere som premiss for strømleveranse. I januar 2021 sendte advokatformaet Schjødt en henvendelse til Arbeidstilsynet, Nasjonal kommunikasjonsmyndighet og Direktoratet for strålevern og atomsikkerhet på vegne av aksjonistene. I mai samme år kom saken opp i Søndre Østfold tingrett der strømselskapet Elvia ble saksøkt av ti strømkunder. Retten festet ingen lit til påstandene fra Flydal og strømkundene, og ga Elvia fullt medhold i at de kunne stenge strømmen til kunder som nektet å få installert automatisk strømmåler. Strømkundene anket saken, men tapte også ankesaken i Borgarting lagmannsrett, der retten konkluderte med at det ikke var presentert overbevisende dokumentasjon på at strålingen under fastsatte grenseverdier kunne medføre helseplager. Saksomkostningene som den tapende part ble idømt var da totalt kommet opp i 6,6 millioner.
Anthony Fokker
Anton Herman Gerard «Anthony» Fokker (født 6. april 1890 i Blitar på Java i daværende Nederlandsk Østindia og senere Indonesia, død 23. desember 1939 i New York) var en nederlandsk flykonstruktør.
Bakgrunn
Anthony Fokker var sønn av Herman Fokker, som eide av kaffeplantasje på øya Java. Familien dro tilbake til Nederland i 1894 og bosatte seg i Haarlem. Den tyve år gamle Anthony skulle i 1910 gå på et kurs for bilbygging ved ingeniørskolen i Bingen. Men han innskrev seg i stedet som elev på et kurs for flykonstruksjon i Zahlbach ved Mainz.
Karriere
Mens han ble forsørget av penger fra faren og hans medkjempende Oberleutnant Franz von Dau, bygde han et fly etter egne oppfatninger på Goedecker Flugmaschinenwerken, De Spin eller Fokker-Spinne. Den 7. juni 1911 fikk han pilotførerkort for dette flye(Flugschein Nr. 88 fra Deutsche Luftfahrerverband - DLV), etter regelverket gitt av Fédération Aéronautique Internationale (FAI). Dermed er han å regne som en Alter Adler - «gammel ørn».
Blant pilotene som fløy Fokker-fly var Manfred von Richthofen, kjent som «den røde baron». Etter ordre fra hærledelsen arbeidet Fokker fra 1917 til 1919 sammen med Hugo Junkers.
Siden Tyskland ikke fikk lov til å opprettholde et flyvåpen som følge av Versaillestraktaten flyttet Fokker til Nederland. I Nederland grunnla han «Fokker» i 1919, som produserte sivile fly.
I 1922 flyttet han til USA og fikk senere amerikansk statsborgerskap. Her etablerte han i 1924 et amerikansk datterselskap til Fokker, kalt Atlantic Aircraft Corporation. I 1927 ble Fokker gift med Violet Austman i New York City. Hun døde under mystiske omstendigheter 8. februar 1929, etter et fall fra deres hotellværelse.
Anthony Fokker døde av meningitt den 23. desember 1939 på Murray Hill Hospital i New York City, etter å ha vært alvorlig syk i tre uker. Fokkers urne ble bragt til Holland og Westerveld Kirkegård i Driehuis, der han ble sted til hvile i familiegraven.
Annen armé (Storbritannia)
Annen armé (Second Army) var en armé i den britiske hæren under første og andre verdenskrig.
Første verdenskrig
Annen armé ble opprettet 26. desember 1914 da korpsene i British Expeditionary Force ble delt i Første armé under generalløytnant Douglas Haig og Annen armé under general Horace Smith-Dorrien og senere general Herbert Plumer. Annen armé tilbrakte det meste av krigstiden rundt Ieper, men ble flyttet til Italia mellom november 1917 og mars 1918.
Annen verdenskrig
Annen armé ble opprettet på nytt i annen verdenskrig under generalløytnant Miles Dempsey og underlagt 21. armégruppe. To av armeens forband, I korps og XXX korps, tok del i operasjon Overlord.
Helen Upperton
Helen Lesley Upperton (født 31. oktober 1979 i Kuwait) er en canadisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 2006 i Torino og 2010 i Vancouver.
Upperton vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under vinter-OL 2010 i Vancouver. Sammen med Shelley-Ann Brown kom hun på andreplass i toerbob for damer bak sine landsmenn Kaillie Humphries og Heather Moyse.
Første intifada
Første intifada (1987–1991) var et omfattende palestinsk opprør mot de israelske makthaverne, og den første av intifadaene. Det startet i Jabalaya flyktningleir i Gaza den 9. desember 1987, med at innbyggerne kastet stein og bensinbomber mot israelske patruljer, og spredte seg hurtig til resten av Gaza, Vestbredden og Øst-Jerusalem. Den palestinske motstanden ble utført på mange måter, blant annet ved sivil ulydighet, boikott av israelske varer, graffiti, barrikader og steinkastende barn og unge mot israelsk militære. Sistnevnte var årsaken til at intifadaen fikk stor oppmerksomhet internasjonalt. Israel svarte på opptøyene med forholdsvis omfattende militære midler og ble fordømt av FN for dette. Opprøret startet spontant, men PLO forsøkte etter kort tid å ta mere kontroll over opprøret.
Maracaibosjøen
Maracaibosjøen, (spansk: Lago de Maracaibo) er en bukt i den nordvestlige delen av Venezuela. Bukta har forbindelse til Venezuelabukta og Det karibiske hav gjennom et strede som går 65 kilometer i sørlig retning fra Zaparaøya til Cabimas. Det kommer mye vann fra Catatumbo-elva, men flere elver renner ned fra Andesfjellene.
Første intifada
I løpet av intifadaen ble rundt 1100 palestinere drept av israelsk militære og jødiske bosettere. 160 israelere mistet livet, og det anslås at palestinere drepte rundt 1 000 landsmenn på grunnlag av å være angivelige kollaboratører. Fra intifadaens begynnelse i desember 1987 til begynnelsen av andre intifada i september 2000, ble totalt 1 551 palestinere og 422 israelere drept. Radikale islamske organisasjoner, som Jihad og Hamas gjorde seg gjeldende under denne intifadaen.
Bakgrunn
Årsaken til opprøret var en voksende følelse av frustrasjon blant palestinere over den manglende utsikten til en holdbar løsning på den humanitære og nasjonale situasjonen etter opprettelsen av den israelske staten i 1948. Den utløsende årsaken var dødsfallene til fire palestinere som ble nedkjørt av en israelsk lastebil den 8. desember 1987. Dagen etter kom det til store protester blant innbyggerne i Jabalayaleiren i Gaza som begynte å kaste stein og bensinbomber mot israelske patruljer. Israel satte inn harde mottiltak de nærmeste dagene, noe som førte til flere drepte og skadde. Flere land reagerte negativt på Israels opptreden, inkludert USA. Protestene spredte seg raskt til flere steder i Palestina og etter et par uker ble situasjonen så urolig at den ble beskrevet som den alvorligste på okkupert område siden seksdagerskrigen i 1967. Den 23. desember ble Israel fordømt i FNs sikkerhetsråd.
Maracaibosjøen
Det går mye båttrafikk til havnebyene Maracaibo og Cabimas. General Rafael Urdaneta-broen forbinder byen Maracaibo med resten av Venezuela.
Maracaibosjøen ligger sentralt i Maracaibo-bassenget, og inneholder store petroleumsressurser, noe som gjør området til et viktig senter for Venezuelas økonomi.
Første intifada
Intifadaen
I desember 1987 startet den palestinske befolkningen på Vestbredden og Gaza et omfattende opprør mot den israelske okkupasjonen. Opprøret var ikke organisert av PLO-lederskapet i Tunis, men var i stor grad et folkelig opprør. Hundretusenvis av mennesker var involvert, hvorav mange ikke hadde noe tidligere erfaring fra lignende konflikter. De første årene var intifadaen preget av sivil ulydighet, store demonstrasjoner, streik, boikott av israelske produkter, og at mange nektet å betale skatt. Det ble også tatt i bruk steinkasting, Molotov cocktail og reisning av barrikader for å forhindre israelske styrker i å bevege seg fritt.
Intifadaen var ingen organisert geriljakrig, men var likevel til en viss grad organisert av bevegelser som opererte under paraplyorganisasjonen al-Qiyada al Muwhhada (engelsk:Unified National Leadership of the Uprising, UNLU). UNLU var en koalisjon av Fatah, DFLP, PFLP og PPP. Andre organisasjoner, som Hamas, spilte også en viktig rolle.
Australia under OL
Australia er en av de 14 nasjonene som deltok i de første moderne olympiske leker under Sommer-OL 1896 i Athen, og har siden deltatt i samtlige sommerleker. Australia deltok i vinterlekene første gang under Vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen og har deltatt i samtlige vinterleker fra og med Vinter-OL 1952 i Oslo.
Første intifada
Intifadaen
Intifadaen bidrog til å fyre opp indre stridigheter og rivalisering palestinerne imellom, spesielt mellom PLO og Hamas. Palestinske militante drepte over 1 000 landsmenn som var mistenkt for å være kollaboratører med de israelske myndighetene, og omkring 100 israelske sivile strøk med i løpet av opprøret. Omkring 1 000 palestinere døde i konfrontasjoner med israelske sikkerhetsstyrker i løpet av konflikten.
Australia under OL
Australia deltok under Sommer-OL 1908 og Sommer-OL 1912 sammen med New Zealand som Australasia.
Australia har vært arrangør for OL to ganger; Sommer-OL 1956 i Melbourne og Sommer-OL 2000 i Sydney.
Første intifada
Utfall
Intifadaen var med på å fremskyve prosessen som førte til fredsavtalen i 1993, da PLO erkjente Israels rett til å eksistere og fikk tillatelse til å opprette en palestinsk myndighet i Gaza og på Vestbredden.
Byambasuren Daava
Byambasuren Daava (født 1971 i Ulaanbaatar, Mongolia) er en mongolsk dokumentarfilmskaper og regissør.
Hun begynte sin karrière som programleder og regiassistent i det statlige fjernsynet i Mongolia i 1989. Fra 1995 til 1998 studerte hun ved høyskolen for filmkunst i Ulaanbaatar. Fra 2000 til 2005 studerte hun dokumentarfilm og fjernsynsjournalistikk ved Hochschule für Fernsehen und Film München.
Hennes annen film, Historien om den gråtende kamel (Die Geschichte vom weinenden Kamel) som hun laget sammen med en italiensk medstudent i München, ble en stor suksess i hele verden og nominert til Oscar i kategorien «beste dokumentarfilm». Filmen ble satt opp på kino i Norge.
Montague Toller
Montagu Henry Toller (født 1. januar 1871 i Barnstaple i Devon død 5. august 1948 i Titchfield i Hampshire) var en britisk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris
Toller ble olympisk mester i cricket i OL 1900 i Paris. Han var med på det britiske laget Devon & Somerset County Wanderers som beseiret det franske cricketlaget Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques med 262-104 i finalen, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen cricket har vært med som olympisk sport.
Rolf Lindemann
Rolf Lindemann (født 30. mars 1942, død 27. juni 2012) var en norsk barnelege, som var særlig kjent for sin innsats innen neonatologi (nyfødtmedisin).
Lindemann ble utdannet lege ved Universität Heidelberg i 1967 og avla den medisinske doktorgrad ved Universitetet i Oslo i 1976, med en avhandling om regulering av blodproduksjonen hos nyfødte, utgått fra Pediatrisk forskningsinstitutt, hvor han var ansatt som forsker i flere år. Han begynte å jobbe klinisk med nyfødtmedisin i 1976, først ved Barneklinikken på Rikshospitalet og fra 1979 ved Ullevål sykehus. Han var frem til sin død overlege ved Nyfødtintensiv avdeling, Barneklinikken, Ullevål universitetssykehus og fra 2001 til sin død professor II ved Universitetet i Oslo. Han har særlig arbeidet med for tidlig fødte barn. Lindemann har publisert en rekke vitenskapelige artikler og forfattet veiledninger for helsestasjonsvirksomhet for barn, nyfødtomsorg og premature barn. Han var gjesteprofessor ved Temple University i USA i 2009 og ved Childrens Hospital University of Illinois, Chicago i 2010.
Det kongelige hoff kunngjorde 2. desember 2009 at kongen har utnevnt Lindemann til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for samfunnsnyttig virke innen helse.»
I forbindelse med at Lindemann avsluttet sin tjeneste ved Ullevål universitetssykehus ble det arrangert et symposium til ære for ham på Ullevål 15. juni 2012. Han ble i 2012 utnevnt til æresmedlem av Norsk barnelegeforening.
Lindemann døde brått onsdag 27. juni 2012, tre dager før han skulle gå av med pensjon.
Ungarn under Sommer-OL 1964
Ungarn under Sommer-OL 1964. 182 sportsutøvere fra Ungarn deltok i sytten grener under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Ungarn kom på sjetteplass på den uoffisielle medaljestatistikken med ti gull-, sju sølv- og fem bronsemedaljer. Friidrettsutøveren Gergely Kulcsár var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Sprintløp
Sprintløp eller sprint er en betegnelse på de korteste løpsdistansene i friidrett. Ferdigheter som kreves av en god sprinter er hurtig reaksjonsevne, eksplosiv styrke, anaerob utholdenhet og teknikk.
I senere tid er begrepet sprint også tatt i bruk for andre idrettsgrener, som for eksempel langrennssprint og skøytesprint.
60 meter
60 meter er den vanligste sprintdistansen for aldersbestemte klasser, og mange vil også kjenne distansen fra skoleidrettsdager og lignende. Et utrent naturtalent vil gjerne oppnå gode resultater på 60 meter, men vil få problemer på den siste delen av en 100 meter. Dette er imidlertid et problem som lett kan overvinnes med litt trening. For seniorløpere er dette en distanse det nesten aldri konkurreres i utendørs. Derimot er det en mesterskapsøvelse og en offisiell rekordøvelse for innendørs friidrettskonkurranser. Det er også en vanlig distannse i trening og testløp, også for å måle hurtighet hos utøvere i andre idretter.
100 meter
100 meter er den klassiske sprintdistansen. Det er allment akseptert at den som holder verdensrekorden på 100 meter er verdens raskeste person.
150 meter
150 meter er en ukurant distanse som det av og til arrangeres konkurranser i. Det er ikke mesterskapsøvelse, og det noteres ikke offisielle rekorder på 150 meter.
200 meter
200 meter sprint starter i begynnelsen av kurven. Akselerasjonen og de første 100 metrene løpes i sving, mens de siste 100 metrene løpes rett fram på oppløpssiden. De beste 100 meter-løperne er som oftest også gode 200-meterløpere. Men det finnes også eksempler på 200 meter-spesialister, som f.eks Pietro Mennea, og løpere som kombinerer 200 meter og 400 meter, som f.eks. Michael Johnson.
300 meter
300 meter er også en ukurant distanse som det av og til arrangeres konkurranser i. Det er ikke mesterskapsøvelse, men det noteres faktisk offisielle rekorder på 300 meter.
400 meter
400 meter er nøyaktig en runde rundt banen, dersom man løper i indre bane. Øvelsen løpes i delte baner, slik at det kan være vanskelig å se hvem som leder løpet før løperne kommer ut på oppløpssiden etter 300 meter. Distansen krever en spesiell kombinasjon av anaerob utholdenhet og hurtighet, og 400 meter-løpere er oftest spesialiserte på denne ene distansen. Noen løpere kombinerer 400 meter og 200 meter, mens det hører til sjeldenhetene at en løper er på topp på 400 meter og 800 meter. Et unntak er Alberto Juantorena, som tok OL-gull på 400 meter og 800 meter i Montreal-OL i 1976.
500 meter
500 meter er også en ukurant distanse som det av og til arrangeres konkurranser i. Det er ikke mesterskapsøvelse, og det noteres ikke offisielle rekorder på 500 meter.
Amoghavajra
Amoghavajra (sanskrit; devanagari: अमोघवज्र; tradisjonell kinesisk: 不空, pinyin: Bùkōng; japansk: Fukū, vietnamesisk: Bất Không, koreansk: 불공, 705–774) var en profilert oversetter som ble en av de mest politisk meltige buddhistiske munker i Kinas historie. Han er anerkjent som en av de åtte patriarker innenfor Shingon-shū.
Australasia under OL
Australasia besto av utøvere fra Australia og New Zealand som deltok samlet under Sommer-OL 1908 og Sommer-OL 1912. Dette var første gangen utøvere fra New Zealand deltok. Fra og med Sommer-OL 1920 har Australia og New Zealand deltatt med egne separate tropper.
Raga
Raga (sanskrit रागः /rāgaḥ/, hindi राग /rāg/, tamil ராகம் /rāgam/) er melodireglene som blir brukte innan klassisk indisk musikk. Både hindustani- og karnatisk musikk bruker ragaer, men utforming, namngivin og klassifisering er forskjellig. En raga kan skildres som en sekvens av mellom fem og sju noter. Grunnformen av denne sekvensen kan skildres omtrent som en skala. Ragaen danner utgangspunkt for improvisasjon, der man følger notesekvensen frem og tilbake. Oppgangen og nedgangen kan være noe forskjellig.
I hindustanimusikk er ragaene organiserte i thát. Hver raga er tilknyttet en viss stemning, årstid, tid på døgnet, hendelser, følelser og etiske kvaliteter. Man har også organisert ragaer i 6 rāga-rāgini med en «mannlig» og en «kvinnelig» raga i hvert par, i tillegg til «sønner» og «svigerdøtre» av desse parene. Personifiseringen av ragaene inspirerte en rekkje ragamalamalerier. Denne klassifiseringaen er likevel ikke vanlig i dag.
I karnatisk musikk inndeler man ragaene etter grunnleggende ragaer (melakarta) som har gitt eller kan gi opphav til en rekke underragaer.
Alex Plante
Han representerte Sør-Korea under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i gruppespillet med det sørkoreanske landslaget.
Ole Marius Håbestad
Ole Marius Håbestad (født 24. oktober 1996 i Arendal) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Al Kufrah
Al Kufrah (arabisk: الكفرة), også stavet Cufra, er en kommune i Libya. Kommunen har 51 433 innbyggere, og dens hovedstad er Al Jawf. Al Kufrah har grenser mot Egypt, Sudan og Tsjad, foruten også fem andre libyske kommuner.
Navnet Kufra er i seg selv en avledning fra kafir, den nedsettende arabiske betegnelser på ikke-muslimer.
Humanity: Hour I
Humanity: Hour I er et konseptalbum og det sekstende studioalbumet fra det tyske hard rock-bandet Scorpions, utgitt i mai 2007.
Ying
Ying kan være:
Mikrodatamaskin
En mikrodatamaskin er vanligvis forstått å være en datamaskin med mikroprosessor som CPU. Disse kom med lanseringen av verdens første mikroprosessor, Intel 4004, 15. november 1971.
Jugoslavia under EM i friidrett 1978
Jugoslavia deltok med 14 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Jugoslavia tok to medaljer under mesterskapet.
Mikrodatamaskin
Etter hvert som programvare ble tilgjengelig og prisene sank, så førte utviklingen fram til hjemmedatamaskiner og PC-er. Begrepet mikrodatamaskin gikk ut av alminnelig bruk på slutten av 1970-tallet.
Nina Li Chi
Nina Li Chi (kinesisk: 利智, pinyin: Lì Zhì, født 31. desember 1961 i Shanghai i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk tidligere skuespillerinne. Hun er gift med den kinesiske actionskuespilleren Jet Li.
Filmografi
The Seventh Curse (1986) – Jente som drikker champagne
Dodge Ram (andre betydninger)
Dodge Ram er en samlebetegnelse som brukes på lette lastebilder produsert av Dodge.
Se også:
Høiere og høiere
Høiere og høiere (originaltittel Safety Last!) er en amerikansk romantisk stumfilmkomedie fra 1923 med Harold Lloyd i hovedrollen.
Høiere og høiere er i dag sett på som en av historiens beste filmkomedier. Filmen ble innlemmet i National Film Registry i 1994, et utvalg av filmer til bevaring i det amerikanske nasjonalbiblioteket Library of Congress, filmer som regnes som «kulturelt, historisk og estetisk betydningsfulle». Det amerikanske filminstituttet (AFI) har i tillegg kåret Høiere og høiere til tidenes 97. beste spenningsfilm fra USA.
Handling
En ung mann fra landet (Harold Lloyd) drar inn til byen for å søke lykken. Han får seg straks jobb i en forretning og jobber hardt for å stige i gradene. Han får i oppgave av sjefen å skaffe flere kunder til butikken. Forslaget hans er så spektakulært at folk ikke tror sine egne øyne.
Liste over innsjøer i Storbritannia
De største innsjøene i Storbritannia
Ying (Chu)
Hovedstaden lå i sine viktigste velmaktsdager i det som i dag er fylket Jiangling i provinsen Hubei. På kong Zhao av Chu (楚昭王) ble hovedstaden igjen gjentatte flyttet, men den beholdt hele tiden sitt navn Ying.
Linqing
Linqing (kinesisk: 临清市; pinyin: Línqīng Shì) er en by og et byfylke i den østkinesiske provinsen Shandong. Den har 720 000 innbyggere (2003) og fylket er på 950 km² og er understilt byprefekturet Liaocheng. Linqing ligger der elven Wei He og Keiserkanalen møtes.
Historie
Linqing spiller en viktig rolle i Kinas historie. Her var for eksempel landets første teglsteinsfabrikk, og den leverte teglstein til Den forbudte by i Beijing. I 1813 ble det her at De åtte trigrammers opprør ble slått ned. Denne religiøs-sosiale opprørssekten hadde inntatt byen, og anså seg uovervinnelige på grunn av magiske egenskaper. Qing-styrkene fratok dem deres overbevisning om egen styrke ved å utvikle sine egne magiske mottiltak: De forurenset forsvarernes stillinger med å beskyte dem med hundemøkk og urin fra prostituerte.
Den gamle bymuren er i relativt god stand.
Benton County (Washington)
Benton County er et fylke i den amerikanske delstaten Washington. Det ligger i den sørøstlige delen av staten og det grenser mot Grant County i nord, Franklin County i nordøst, Walla Walla County i øst, Klickitat County i sørvest og mot Yakima County i vest. Det har også grense mot delstaten Oregon i sør.
BESA Heavy Machine-Gun
«BESA Heavy Machine-Gun» var en britisk luftavkjølt 15 mm mitraljøse, egentlig en forstørret versjon av BESA Medium Machine-Gun, som ble brukt som hovedbestykning på lette stridsvogner og panserbiler fra 1939.
Benton County (Washington)
Benton Countys totale areal er 4 559 km² hvorav 148 km² er vann. I 2000 hadde fylket 141 475 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Prosser, fylkets største by er Kennewick. Fylket, som ble grunnlagt i 1905, har fått sitt navn etter senator Thomas Hart Benton.
Linqing
Samferdsel
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou, Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.
Fra Linqing
Lingvisten, paleografen, indologen og historikeren Ji Xianlin (1911–2009) kom fra Linqing.
The Edge of the Abyss
The Edge of the Abyss er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Walter Edwards.
Handling
Neil Webster forsøker å fri til Alma Clayton. Men ved en offentlig bankett blir Alma kjent med Wayne Burrous, en strålende advokat. Overvunnet av mannens veltalenhet, kaster hun Neil til side, og gifter seg til slutt med Wayne.
Men Wayne bruker alt for mye tid på arbeidet, og har sjeldent tid til å være sammen med sin kone. Hun gjenoppretter snart kontakt med Neil igjen, men er usikker på om hun burde stikke av sammen med ham - eller satse videre på giftermålet sitt.
Bhajan
Bhajan er en lovsang som uttrykker kjærlighet til en guddom i hinduismen. Bhajansang er karakteristisk for hinduretningen bhakti. Sangene blir ofte fremført i grupper. De er gjerne på de lokale folkespråk, ikke på sanskrit som mer formelle hymner kan være.
Bhajansynging er svært populært i India, både i tempel, på gater og på tog.
ISO 3166-2:CH
ISO 3166-2:CH er Sveits' del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Sveits er det definert koder for 26 kantoner.
Om forkortelsen «CH»
Bruken av «CH» kan synes pussig for en som ikke er godt kjent med Sveits. Forkortelsen kommer ikke av navnet på Sveits på noen av landets offisielle språk: «die Schweiz» på tysk, «Suisse» på fransk, «Svizzera» på italiensk eller «Svizra» på retoromansk. «CH» er isteden forkortelse for Confœderatio Helvetica, det vil si «Den helvetiske (sveitsiske) konføderasjonen». «Helvetia» er det latinske navnet på landet, og alle sveitsiske mynter og frimerker bærer denne betegnelsen. «.ch» er også Sveits' nasjonale toppnivådomene for Internett.
Virgílio do Carmo da Silva
Virgílio do Carmo da Silva S.D.B. (født 27. november 1967 i Venilale i Portugisisk Timor) er en østtimoresisk katolsk ordensgeistlig og biskop av Dili i Øst-Timor, og til erkebiskop da Díli i 2019 ble elevert til erkebispedømme.
Den 29. mai 2022 kunngjorde pave Frans at han ville kreere ham til kardinal ved et konsistorium planlagt til 27. august.
ISO 3166-2:CH
Endringer
Følgende endringer i Sveits' oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Virgílio do Carmo da Silva
Bakgrunn
Etter å ha gått på grunn- og videregående skoler i Fatumaca, sluttet han seg til salesianerordenen]] 31. mai 1990. Han studerte filosofi og teologi i Manila på Filippinene. Den 19. mars 1997 avla han sine evige løfter.
Prest
Fra 1999 til 2004 og igjen 2007 til 2014 var da Silva novisemester for salesienerne. Fra 2005 studerte han i Roma for et lisensiat i spiritualitet ved Università Pontificia Salesiana. Fra 2009 til 2014 var han direktør for den tekniske skole Nossa Senhora de Fátima i Fatumaca. I 2015 ble han provinssuperior for salesianerne i Øst-Timor og Indonesia.
Biskop av Díli
Den 30. januar 2016 ble han utnevnt av pave Frans til biskop av Dili. Han ble bispeviet 19. mars 2016 i en friluftsseremoni ved katedralen i Díli av den apostoliske nuntius Joseph Salvador Marino; medkonsekrantene var biskop Basílio do Nascimento av Baucau og biskop Norberto do Amaral av Maliana.
Da Silva lanserte i 2018 en pilegrimsreise rundt til viktige religiøse steder i Øst-Timor, og sa da at «det er på tide at kirken og regjeringen å enes og utvikler former for religiøs turisme som er rik ikke bare på den åndelige side, men også hva angår de sosiale, økonomiske, kulturelle og historiske aspekter.» Landet hadde begynt å utvikle religiøs turisme for å gi den skjøre økonomien et sårt tiltrengt løft.
Zarepta
Zarepta var et norsk plateselskap drevet av Ole Paus. Det ble stiftet i 1975. De første årene ble selskapets plater distribuert av Arne Bendiksen på etiketten Sonet. Foruten Paus' egne utgivelser er Zarepta hovedsakelig kjent for sine utgivelser innen norsk jazz.
Virgílio do Carmo da Silva
Erkebiskop av Díli
I september 2019 utnevnte pave Frans biskop Virgílio do Carmo da Silva til Øst-Timors første erkebiskop.
I mai 2022 ble det kunngjort at pave Frans ville gjøre da Silva til kardinal ved et konsistorium den 27. august 2022.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
The Electric Alarm
The Electric Alarm er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Tod Browning.
Eivindvik
Eivindvik er et tettsted og administrasjonssenteret i Gulen kommune i Vestland. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger ca 1 mil fra  Gulafjorden. Fv7 går gjennom stedet og forbinder det med Fv57.
Navnet
Prestegården i Gulen har vært kalt Eivindvik fra etter reformasjonen, som var i 1536. I Diploma Norwegicus IV er det skrevet om «ecclesia de Æyvinddarviik» eller kirken i Eivindvik. Navnet på gården før den ble prestegård er ikke kjent, men en antar at det kan ha vært Haugr eller Haugar. I kristen tid har det så vært et navnebytte, muligens etter at den første presten bosatt seg her.
I bygdeboken for Gulen, utgitt i 1973, skriver Ivar Kleiva at det forekommer at eldre folk uttaler navnet «øi'nnjevik». En lignende notering finner man i en utgave av «Budstikken» fra 1824, der prost Dahl skriver at han har hørt at navnet er «Ønevig» eller «Eyarvig». Dahl skriver blant annet: «Virkelig udtales det ogsaa af Almuen Ønevig, og ikke Evindvig».
Skrivemåtene har variert mye: Øyuindarviik, Øyfindarvik, Æyvindarviik, Ewyndeveyck, Evendvijg, Evindvig, Evenvik, Eivinvik og Eivindvik. Edvindvik skal også forekomme på et gammelt kart.
Noen påstår at navnet kan ha utvikla seg fra Eidvin, som visst nok skulle bety «sletta der de gjorde eden». E. Bjordø, som har skrevet avhandlinger om kirka og plassen ellers. I en artikkel i «Syn og Segn» fra desember 1917 skriver Albert Joleik også dette. Her nevner han også navneformene «Øyuindarviik, Øyfindarvik, Æyvindarviik, Ewyndeveyck, Evendvijg, Evindvig, Evenvik, Eivinvik og Eivindvik. Edvindvik skal også forekomme på et gammelt kart». Han legger til at navneformen Eivinvik er mer eller mindre i samsvar med det som var normal uttale da (1917), «ingen segjer namnet med d, utan naar dei les».
En annen mulighet er at plassen har fått sitt navn av en kjent person, som Eivind, Øyvind eller lignende. Dersom dette skulle være tilfelle vil noen hevde at plassen har hatt et annet navn tidligere.
En annen mulighet er en vindvik, som tyder nettopp det, det er vindfullt. Prost Dahl brukte det opprinnelige navnet som var Evjevik.
Historie
Fra først av var Eivindvik en storgård som strekte seg fra Dingja til Flolid. Etterhvert ble den oppdelt og er nå delt på 165 bruksnummer. rDet er mulig at den første kristne presten i Gulen var bosatt her.
Det er ikke mange funn på gården, men det er funnet tre håndteinshjul i en gravhaug på prestegården, en trinnøks i fjæren, en kvinnegrav fra yngre jernalder, et par flintfunn, en klebergryte fra yngre jernalder og en del andre gjenstander.
Kristian 5. besøkte Eivindvik i 1685, Ulrik Fredrik Gyldenløve i 1695 og Fredrik 4. i 1704. I 1936 ble stedet besøkt av Håkon 7..
Henrik Wergeland besøkte Eivindvik i juni 1832 og etter besøket skrev han diktet «Eivindvig».
Eivindvik prestegård
I 1360 er Eivindvik ( Øyuindarviih) nemnt som skattebetalende gård.
Sognepresten i Eivindvik hadde ikke bare den store embetsgården. I tillegg hadde han s benefisert gods på mange gårder og gårdparter rundt omkring i det store prestegjeldet.Han bygslet også bort en del jord. Til dette kom noen gårder i Solund, Brekke og Bø sogn. En har ikke navn på de lutherske prestene i Eivindvik før i 1556. I årene 1556–64 er det nevnt en Niels eller Nicolaus Jørgensson fra Fyn i Danmark.
I Årene 1705–26 var Nikolai Stabel sogneprest i Eivindvik. I 1724 kjøpte han kirken i Eivindvik med eiendommer og inntekter. Kirkekjøperen forpliktet seg til å holde kirken i skikkelig stand og holde den med nødvendig utstyr som brød og vin til altertjenesten, renhold og messebøker. Den gamle kirken var trolig bygget rundt 1600. Men det var dyrt å ha en kirke og den ble dårlig vedlikeholdt.
1734–69 var Thomas Sommer sogneprest i Gulen. I hans tid ble det bygget noen nye hus på prestegården. I 1754 kjøpte han kirken av Matias Stabel som hadde arvet kirken etter far sin. Thomas enke Ingeborg Stoltenberg kom i gjeld og måtte selge en rekke eiendommer. Kirken ble solgt til sogneprest i Fana Iver Munthe Daae i 1809.
Prost Dahl
En viktig person i Eivindviks historie er prosten Niels Griis Alstrup Dahl (1778—1852).
Dahl gjorde et stort arbeid på prestegården i Eivindvik. Han gjorde mye dreneringsarbeid og prøvde ut nye plantesorter. I tillegg bygde han et to kilometer langt steingjerde rundt markene. Dette gjerdet står fremdeles. I 1819 fikk han bygd den staslige prestegården i Eivindvik. Han bygget også «Herresalen» som var kommunehus i Gulen og  nå blir brukt til bibliotek. Mot sjøen bygde han en kai som går under navnet «prestekaien» og videre en forseggjort trapp til kirken. Han bygde også et hus som skulle tjene som mal for bøndenes hus. Dette ble senere den første faste skolen i ytre Sogn. I 1829 opprettet Dahl Gulen folkeboksamling som en av de første i landet. Boksamlingen fikk 134 av hans egne bøker og noen og tjue fra bispearkivet. Det er satt opp en minnestøtte over Niels Griis Alstrup Dahl i Eivindvik som er laget av Elisabeth Steen.
Ny kirke
Sogneprest Arnold Meyer 1857–77 klaget på kirken, først og fremst fordi den var for liten. I noen år drøftet han kirkeutvidelse med eieren prostinne Daae i Fana, men hun nektet å gjøre dette. I 1859 skrev derfor Meyer til prostinne Daae og medeiere og spurte om de kunne få kjøpe kirken tilbake. I 1860 fikk de det. I noen år ble det diskutert om en skulle utvide kirken eller bygge en ny. 16. april 1863 vedtok en at det skulle bygges en ny kirken og tegningene til den ble godkjent. Året etter ble den gamle kirken revet og det ble holdt auksjon på «gamlekirken» med innbo. Den nye kirken ble overtatt 28. august 1864.
Matrikkel
I 1360 er Eivindvik (Øyuindarviih) nemdt som skattebetalende gård.
Da matrikkelen skulle settes opp i 1868, ble gården beskrevet. Gården lå nær sjøen, men den var tungdrevet og hadde verken fiske eller fiskerettigheter. Jordene var spredt, den hadde syv husmannsplasser.
1900-tallet
På 1900-tallet ble det vanlig at prestegården ble paktet bort.
I årene 1957–64 var Johannes Sivertsson Holten sogneprest i Gulen. I hans tid kjøpte Gulen kommune størstedelen av prestegården. Mye av det kommunen kjøpte ble brukt til tomter. I 1967 ble den store uthusbygningen på gården revet og det ble også pakterboligen. Noen år før var store deler av den beste bøen blitt fraskilt og brukt til utviding av kirkegården. Det meste av skogen eies fortsatt av staten.
Det ble bygget en ny kommunal prestebolig på Kirkeneset og Signe Margrethe Sandberg, som var prest i Gulen i årene 1985–93, var den første som tok den i bruk.
Kulturminner
Herredshuset, kirka, steinkorsene og den gamle steingarden omkring prestegarden i Eivindvik er viktige historiske kulturminner.
Tusenårssted
Tusenårsstedet for Gulen og Sogn og Fjordane ligger på Flolid like utenfor Eivindvik på den plassen Gulatinget har ligget. Her er det reist et monument over tingstedet laget av billedhoggeren Bård Breivik.
Kai og butikk
I 1901–02 bygget Peder Rasmusson Sandal, som var ekspeditør for Fylkesbaatane kai på Kirkeneset. I 1924 ble det støpt kaidekke. I 1905 ble butikken flyttet ned på kaien til en bu som var satt opp der. I 1930 ble det satt opp et nytt hus til butikken. Kaien ble utvidet i 1936. I 1937 fikk en solaroljetank på 50 kubikkmeter fra Norsk Brændselolje a/s i Bergen. I 1953–54 ble det oppført et nytt forretningsbygg i mur. Lagerbygningen ble oppført i 1960, og utvidet med en etasje som kunne brukes til bolig i 1964. I 1986 ble det bygget en ny forretning i forlengelsen av de tidligere tre butikkene. Den siste butikken ble leid ut til postkontor i en periode fra 1988. Posten ble flyttet til butikken i Dingja etter at det var kommet vei dit i 2007.
Andre bygninger
Gulen sykehjem som ligger på Krossteig ble oppført i 1959–60, og er blitt utvidet og modernisert flere ganger.
Gulen Sparebank fikk en tomt i 1975.
Eivindvik Fjordhotell ble oppført i 1979 under navnet Eivindvik Vertshus, etter initiativ fra bygdefolket. Det ligger på Kirkeneset som fra gammelt av var bruk nummer 4 i Eivindvik. Arkitekt var Erik Dogger. Hotellet gikk konkurs et par år senere og ble kjøpt av E. Galtung Døsvik som var kjøpmann i Bergen. Hotellet ble utleid til forskjellige bestyrer før det sommeren 1995 ble solgt til Jonny Pedersen fra Sotra. Siden august 2006 er det drevet av Laila Indrebø og Gustav-Erik Blaalid. Hotellet ligger i Eivindvik sentrum ikke langt fra butikken, banken og båthavnen. Nærmeste nabo var lensmannen som nå er slått sammen med andre lensmannsdistrikt. Det har 46 sengeplasser,storsal, 2 konferanserom og restaurant.
I 1979 ble også Eivindvik Sosialsenter med legekontor, trygdekontor og lensmannsetat oppført. Det ble satt av tomter til prestebolig, Bolig og omsorgsenter og privatboliger i området. I 1996 ble det åpnet et husflidutsalg i kjelleren under Eivindvik Sosialsenter.
Eivindvik Slipp og mekaniske verkstad
Lars Johannesson Nygård fikk bygsle en del av Gulen prestegård og tok til med å reparere småbåter. I 1955 ble verkstedet utvidet, og nye hus ble bygget. Lars og sømmen Johannes gikk sammen om å bygge opp Eivindvik Slipp og mekaniske verkstad. To slipper ble satt opp, og den største kan ta båter på opptil 83 fot samtidig som en kan ta mindre båter på den andre slippen. Verkstedet har flere ganger blitt utvidet. Inntil 1960 hadde Lars bodd over verkstedet, men da fikk han kjøpe en tomt og satt opp et hus. På verkstedet arbeidet tre personer i 1995.
Svein Larsen
Svein Larsen (født 1952) er en norsk politiker (Ap) og radiogründer. Han var aktiv i oppbygningen av P4, der han fra 1993 til 1999 var redaktør og administrerende direktør.
Larsen har grunnfag i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo, og ble senere utdannet fra Norsk Journalistskole. Fra 1976 til 1979 var Larsen informasjonssekretær i Oslo Arbeiderparti, før han fra 1979 til 1981 var politisk sekretær for kirke- og undervisningsminister Einar Førde. Fra 1982 til 1988 var Larsen valgt sekretær i Oslo Arbeiderparti. Han var også varamedlem i partiets landsstyre. Som sekretær i Oslo Arbeiderparti var blant annet Larsen aktiv i planer om å danne en nærradiostasjon for partiet i Oslo.
Larsen var viseformann i Vålerengens Idrettsforenings hovedstyre fra 1985 og var klubbformann fra 1986 til 1988. Larsen skulle som formann rydde opp i den svake økonomien som preget klubben, og Vålerenga ble i 1987 den første norske idrettsforeningen som ble satt under administrasjon. Larsen ble igjen leder i Vålerengens Idrettsforening i 2018.
Etter et par år i Singapore der han jobbet for Norges Eksportråd kom Larsen tilbake til Norge i 1991, og fra 1992 til 1993 var han formann i Oslo Arbeidersamfunn. Han arbeidet så som daglig leder i Radio Hele Norge, og ble også administrerende direktør og redaktør i P4 Radio Hele Norge når kanalen begynte ordinær drift i 1993. Den nye radiokanalen leverte raskt gode resultater, og i 1994 var enkelte programmer oppe i 500,000 lyttere samtidig som P4 hadde et overskrudd på fem millioner kroner av en omsetning på 75 millioner. Høsten 1996 ble P4 notert på Oslo Børs, og selskapets børsverdi var da 700 til 800 millioner. Under Larsens ledelse ekspanderte også P4 utenlands, og stod bak radiostasjoner i Sør-Afrika. Larsen gikk av som leder ved årsskiftet 1998-99.
På nyåret 2000 var Larsen aktuell som ny leder for Oslo Arbeiderparti etter Britt Hildeng.
Grant County (Washington)
Grant County er et fylke i den amerikanske delstaten Washington. Det ligger i den sørøstlige delen av staten og det grenser mot Douglas County i nord, Okanogan County i nordøst, Adams County og Lincoln County i øst, Franklin County i sørøst, Benton County i sør, Yakima County i sørvest og mot Kittitas County i vest.
Svein Larsen
Etter at Larsen gikk fra P4 solgte radiostasjonen seg ut fra Sør-Afrika. Larsen fulgte imidlertid selv opp prosjektet, og dro i 2000 nedover for å overta. Fra 2000 til 2003 var han leder for selskapet Makana Investment, og fra 2003 til 2006 var han radiosjef i P4 Cape Town og P4 Durban. Larsen var også via selskapet 21st Venture inne på eiersiden i Kanal 24. Fra 2006 til 2008 var han daglig leder i 21st Venture.
Fra 2008 har Larsen vært administrerende direktør og redaktør for Radio Metro. Som Radio Metro-sjef har Larsen trukket kulturminister Trond Giske for retten etter et Giske opphevet Medietilsynets konsesjonstildeling i Oslo-området. Fra 2014 til 2018 var han styreleder i Norsk Lokalradioforbund.
Svein Larsen er sønn av fylkesmann og stortingsrepresentant Gunnar Alf Larsen.
Grant County (Washington)
Grant Countys totale areal er 7 229 km² hvorav 285 km² er vann. I 2000 hadde fylket 74 698 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Ephrata, fylkets største by er Moses Lake. Fylket, som ble grunnlagt i 1909, har fått sitt navn etter president Ulysses S. Grant.
Synoptisk
Synoptisk er avledet fra de greske ordene σύν (syn, «sammen») og ὄψις (opsis, «syn» eller «synspunkt»), og betyr kortfattet, sammentrengt, og/eller oversiktlig. Det brukes for å beskrive situasjoner der det gjøres flere observasjoner inn på et felles punkt eller tema.
Begrepet brukes blant annet på:
Haltdalen kirke
Haltdalen kirke er en langkirke fra 1881 i Holtålen kommune, Trøndelag fylke.
Byggverket er i tømmer og har 300 plasser.
Kirken erstattaet Haltdalen stavkirke fra rundt 1170 som sognekirke. Stavkirken var blitt revet og flyttet til Trondheim der den i dag står på Trøndelag Folkemuseum.
Ved kirken har det siden 2004 stått en kopi av den gamle stavkirken, kalt Haltdalen nye stavkirke.
Pietro Morosini den yngre
Pietro Morosini (den yngre) (død 11. august 1424 i Gallicano nel Lazio) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var kannik i Treviso i Italia.
Han ble kreert til kardinal den 19. september 1408 av pave Innocens VII, med Santa Maria in Domnica og senere dessuten San Nicola in Carcere som tittelkirker.
UNIVAC
UNIVAC var avdelingen for forretningsdatamaskiner hos det amerikanske selskapet Remington Rand. Det ble skapt ved oppkjøp av Eckert-Mauchly Computer Corporation (EMCC) i 1950. EMCC var stiftet og oppkalt etter to personer som sto for utviklingen av ENIAC, verdens første programmerbare, elektroniske datamaskin. Navnet på selskapet var et akronym, og sto for UNIVersal Automatic Computer.
På 1960-tallet var UNIVAC en av verdens største datafirmaer.
Gotthard Heinrici
Gotthard Heinrici (født 25. desember 1886 i Gumbinnen i Østpreussen, død 13. desember 1971 i Waiblingen) var en tysk general som deltok i første- og andre verdenskrig.
Bakgrunn og familie
Heinrici tilhørte en familie med lange militærtradisjoner, og var sønn av den protestantiske presten Paul Heinrici. Moren tilhørte adelsslekten Rauchhaupt. Han var Gerd von Rundstedts fetter.
Gotthard Heinrici var en dypt religiøs mann som gikk regelmessig til kirke. Hans religiøse overbevisning gjorde ham senere upopulær i nasjonalsosialistiske kretser. Han stilte seg positiv til deler av nasjonalsosialismens politikk, blant annet Lebensraum, men tok avstand fra rasepolitikken.
Han var gift med Gertrude Heinrici, som hadde en jødisk forelder. De fikk en sønn og en datter. På grunn av hans fremstående stilling i det tyske forsvaret opplevde familien ikke nasjonalsosialistisk forfølgelse.
Militær løpebane
Han trådte inn i den prøyssiske arméen i 1905. Under første verdenskrig tjenestegjorde han som løytnant ved Østfronten og deltok i slaget ved Tannenberg. Senere tjenestegjorde han på Vestfronten og deltok i slaget ved Verdun. Etter en skade fikk han stabstjeneste og var frem til krigsslutt kaptein i 203. infanteridivisjons stab.
Han fortsatte i hæren etter 1920 og var kompanisjef for et infanteriregiment mellom 1924 og 1927. De neste tre årene arbeidet han i forsvarsministeriet. Frem til oktober 1932 var han bataljonskommandør i 3. infanteriregiment. Han ble deretter operasjonsoffiser ved gruppekommandoen i Berlin og senere avdelingsleder i forsvarsministeriet. I oktober 1937 fikk han kommandoen over 16. infanteridivisjon.
Heinrici ble utnevnt til generalmajor i 1936. Ved utbruddet av andre verdenskrig tjenestegjorde han som generalløytnant med sin divisjon på Vestfronten. 20. april 1940 ble han befordret til general av infanteriet og fikk kommandoen over XII armékorps. Dette førte han under det franske felttoget mot Maginotlinjen.
Vinteren 1941-1942 fikk han kommandoen over 4. armé og ledet denne vest for Moskva der han stabiliserte fronten. 1. januar 1943 ble Heinrici befordret til generaloberst. Sommeren 1943 måtte han trekke seg tilbake til Orscha med sin 4. armé, der han lyktes i å stabilisere fronten. Arméen ble knust under den sovjetiske Operasjon Bagration sommeren 1944 og måtte bygges opp på nytt.
17. august 1944 ble Heinrici kommandør for 1. panserarmé. Han måtte trekke seg tilbake gjennom Polen, Østpreussen og Slovakia under store kamper. Heinrich fikk da rykte som en defensiv-spesialist.
I mars 1945 ble Heinrici på grunn av sin suksess som defensivtaktiker utnevnt til kommandør for Heeresgruppe Weichsel. Med denne deltok han i slaget om Berlin. Han ble løst fra posten av Wilhelm Keitel etter å ha foretatt en tilbaketrekning uten å spørre om lov, og det var meningen å stille ham for krigsrett. Karl Dönitz valgte imidlertid å ignorere ordren om krigsrett mot Heinrici.
Den sene fasen i Heinricis militære løpebane er typisk for hans anstrengte forhold til nasjonalsosialistisk militærledelse. Han hadde flere ganger ignorert ordrer, blant annet når det gjaldt bruk av den brente jords taktikk. Flere ganger hadde han derfor blitt fratatt sin kommando, men på grunn av sin faglige dyktighet ble han alltid gjeninnsatt.
Heinrici overga seg til britiske styrker 28. mai 1945 og ble repatriert i mai 1948.
MS «Symphony of the Seas»
Skipet ble bygget på Chantiers de l'Atlantique-verftet i Saint-Nazaire i Frankrike. Skipet ble satt i drift i april 2018 og hadde sin første kommersielle tur 7. april 2018 fra Barcelona.
Beskrivelse
Skipet er 361,011 meter langt og har 18 dekk. Det har plass til 5,535 passasjerer, opp til en maksimal kapasitet på 6,780 passasjerer, samt et mannskap på 2,100.