cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
DS «Karmøy» (1921)
DS «Karmøy» ble senket 28. oktober 1944 i Breivika i Lødingen av fly fra det engelske hangarskipet HMS «Implaceable». DS Karmøy var da på vei fra Ballangen til Tyskland med svovelkis, men var ankret opp i Lødingen i påvente av å gå i konvoi videre sørover.
Første angrepet mot skipene på havnen besto av 14 Barracuda Mk II fly lastet med torpedoer og bomber, og eskortert av fem Seafire Mk III fly og foregikk på formiddagen. Neste angrepsbølge, ca. kl 13:30 samme dag, besto av åtte Barracuda Mk II eskortert av fire Seafire MK III. DS «Karmøy» ble da senket og fem av mannskapet omkom.
Fly fra HMS Implecable foretok i perioden 26. - 29. oktober 1944 flere angrep på skip langs Nordlands-kysten. Totalt 7 skip ble senket og 7 skadet herunder den tyske ubåten 1060 som ble satt på grunn v/ Brønnøysund etter angrepet. Kilder benevner disse angrep som de siste torpedoflyangrep utført av Royal Navy under 2. verdenskrig.
Det var fly fra HMS Implecable som 27. november 1944 angrep og senket fangetransportskipet DS Rigel (se Rigel-katastrofen) ved Sandnessjøen – en av de verste skipskatastrofer noensinne.
DS «Karmøy» har i mange år vært et mål for dykkere.
De naturhistoriske samlinger
De naturhistoriske samlinger (Universitetsmuseet – Naturhistorie ) er et naturhistorisk museum i Bergen, som er en del av Universitetsmuseet i Bergen. På folkemunne kalles museet Naturhistorisk museum.
De naturhistoriske samlingene omfatter samlinger innen geologi, zoologi og botanikk.
Historie
Bergens museum ble opprettet i 1825 av stiftamtmann og tidligere stortingspresident Wilhelm Frimann Koren Christie (1778–1849). På oppdrag fra museets styreleder, overlege Daniel Cornelius Danielsen ved St. Jørgens hospital, fikk arkitekt Johan Henrik Nebelong oppgaven med å tegne musumsbygget på Nygårdshøyden. Nybygget ble plassert i utkanten av byen, på den gamle Rakkerhaugen, byens rettersted fram til 1803. Grunnsteinen ble nedlagt i 1864, museet sto ferdig i 1866 og utstillingene åpnet 4. april året etter.
Midtbygget er fra 1865, mens sidefløyene er frå 1898. Under lag på lag med maling har konservatorer funnet fargene som var der da museet var nytt.
Bergens museum var forløperen for Universitetet i Bergen som åpnet i 1946 og museet ble en del av det nye universitetet.
Åpningen
Da museet slo opp dørene for første gang i 1865, var det ikke helt ferdig. Men Den Internasjonale Fiskeriudstilling tvang frem en midlertidig åpning, og i løpet av utstillingen besøkte 23.000 mennesker bygningen. På denne tiden hadde Bergen bare 27.000 innbyggere.
Befestelse som forskningsinstitusjon
Sten for sten ble grunnlaget for et universitet i Bergen lagt. Etterhvert ble også selve museeumbygget utvidet med to sidefløyer og Muséhagen ble anlagt.
I 1946 vedtok Stortinget å opprette Bergens universitet med bakgrunn i aktiviteten ved museet. Nå skulle landet ha to likestilte universiteter som gjensidig stimulerte hverandre.
Samarbeidet mellom Universitetet i Bergen og museet fortsatte å være tett, og i dag er de ulike enhetene til museet samlet under det felles navnet Universitetsmuseet i Bergen.
Arkitektur
Bygningen er en klassisk museumsbygning fra slutten av 1800-tallet i historiserende rundbuestil. Den er strengt symmetrisk med markant midtparti og markerte fløyer. Utvendig er mursteinsflatene slemmet og overmalt. Gedigen pussdekor som friser med løvehoder under vinduene, brede vertikale hjørnelisener, brede lister under takløpet. På midtfløyen er listen kronet av en konsollrekke i sterkt relieff.
Ved sydfløyen oppførte Sparre en åpen underbygning, Runehallen, den ble oppført i kleberstein og gneis, og innvendig fikk hallen krysshvelv. Bygningen har en karakteristisk vindusløsning, der vindusglassene er satt inn i store sprosseverk av metall.
Museets arkitektur er preget av italiensk renessanse, slik man finner den i Palladios villaer og i palassarkitektur som Palazzo Strozzi og Palazzo Farnese. Fra Nebelongs samtid kan man finne forbilder i Karl Friedrich Schinkels og Friedrich August Stülers arkitektur, som Nasjonalmuséet i Stockholm (1848–1866), Universitetet i Königsberg (1844-1862) og Vitenskapsakademiet i Budapest (1862-65). Andre samtidige bygg en kan sammenligne med er Gottfried Sempers tekniske høyskole i Zürich (1861-1864) og Stortinget av Emil Victor Langlet (1860-1866).
Tårnsalen
Tårnsalen åpnet i 1867 og består av tre etasjer. Salen er omkranset av gallerier som blant annet opprinnelig ble bygget som et galleri for de naturhistoriske samlingenes kunstsamling, men ble omdisponert til zoologiske samlinger i 1875. I 1887 ble øvre galleri bygget.
Salen er bygget etter modell av det britiske Underhuset. Selve salen er 120 kvadratmeter. Den hadde naturlig overlys fra store vinduer i taket. På slutten av 1870-tallet ble bildene overført til Bergen Billedgalleri da en var bekymret for deres tekniske tilstand og ville redde dem fra ytterligere forfall.
Etter at bildene ble flyttet var deler av de naturhistoriske samlingenes zolofiske utstilling plassert her. Etter en tid begynte vinduene å lekke og dette førte til at overlyset ble kledd inn noe som gjorde at rommets opprinnelige storhet forsvant.
Den Gamle Foredragssalen
Museet hadde foredrag og kurs. Fra 1894 hadde museet overtatt de populære «Foredrag for Hvermand». Ved utvidelsen av museets bygning i 1898 ble det tatt særlig hensyn til foredragene. Det ble innredet en stor og en mindre foredragssal i samme fløy som arbeidsrommene.
Salen ligger i sørfløyen ble spesielt dekorert da den ble bygget i 1898. Den gamle festsalen rommet 220 personer. På 1960-tallet ble den festsalen i likhet med resten av sørfløyen bygget om til kontorer og laboratorier.
Sørfløyen er rikere dekorert enn nordfløyen. Den inneholder intakte originalflater som er godt bevart under innbygning fra 1960-tallet. Der er kommet frem nye funn i bygningen, som et tidligere ukjent stukkaturtak i 1.etasje. I rommet finnes stukklister, brystningspanel, gipsrosetter og originale smijernssøyler.
Hvalsalen
Hvalsalen har skjeletter av i alt 18 ulike hvalarter. 23 hvalskjeletter er montert hengende fra taket, og i tillegg finnes det flere kranier og annet beinmateriale av hval i utstillingen. 11 skjelletter er over 5m lange. Den aller største er en 24m lang blåhval. Alle skjelettene er mer en 100 år gamle, og noen av dem har hengt i taket siden åpningen av den store fiskeriutstillingen i 1865.
Museet kjøpte både hele hvaler og ferdigkokte skjeletter fra hvalfangerne langs kysten av Vestlandet, og allerede på slutten av 1800-tallet var dette en så stor samling at museet kunne bytte, selge og gi bort verdifulle skjeletter til andre museer i Europa. Museets ansatte preparerte og kokte selv skjeletter i museumshagen til et stykke ut på 1900-tallet.
I 2010-2012 arbeidet et internasjonalt team av konservatorer med å konservere, stabilisere og restaurere skjelettene.
Muséhagen
Muséhagen ble anlagt i årene 1897 – 1899 etter en plan av konservator dr. Jørgen Brunchorst. Hagen skulle opprinnelig være en utendørs fortsettelse av de botaniske utstillingene inne i museet. Hagen ble anlagt i et myrete terrenget og besto av avrundete bed, plener og hageganger. Lokalt ble hagen omtalt som «Brunchorsts hjerte og nyrer» og ble idligere brukt i vitenskapelige studier.
Flora
I Muséhagen finnes i dag ca 3000 forskjellige arter. De fleste er hentet inn som frø fra viltvoksende arter i Norge og andre land over hele verden, men det finnes også kulturformer, f.eks. av økonomisk viktige og særlig vakre sorter. Hagen er et resultat av 120 års utvikling, med stadig utprøving av nye arter og sorter.
Dagens hageanlegg er fra 1930-tallet og inneholder blan annet steinbed på vestsiden av museumsbygningen, parterret på sørsiden og rododendronterrasser nedenfor veksthuset.
<mapframe latitude="60.38762" longitude="5.32151" zoom="18" width="400" height="300" align="right"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": {}, "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 5.321550965309143,         60.387646787269965        ]      }    }  ] }
Rehabilitering av museet
I 2009 startet arbeidet med en utvendig rehabilitering, basert på en bevilgning på 30 millioner kroner i regjerings krisepakke. I 2010 ble det planlagt en innvendig rehabilitering av museumsbygningen, en opprusting av Muséhagen, da spesielt området mellom Studentsenteret og sørfløyen. I 2012 godkjente Finansdepartementet et forprosjekt for rehabilitering av sørfløyen. I mai 2013 ble det bevilget 20 millioner kroner i oppstartsbevilgning til første del av oppussingsprosjektet.
Stenging av museet
1. november 2013 stengte museet dørene, da det viste seg at bygget var i så dårlig i stand innvendig at det gikk ut over samlingene. Grunnet manglende finansiering fra regjeringen, ble museet stengt på ubestemt tid. Over en million objekter måtte flyttes til trygge magasiner, og dette startet allerede sommeren 2012. I november 2013 åpnet ett nytt museumsmagasin hvor hele samlingen var flyttet innen utgangen av 2015.
2. september 2015 åpnet sørfløyen, da ombygget fra kontorer til en museumskafé og Universitetsaula for Universitetet i Bergen. 18. august 2018 åpnet museet i tre timer med arrangementet Tomt museum hvor besøkende kunne få omvisninger i et rehabilitert, men tomt bygg.
Gjenåpning
14. oktober 2019 åpnet museet dørene igjen for publikum, etter 6 års renovering og oppgradering.
Rektor ved UiB og daværende statsminister Erna Solberg sto for åpningen. Det ble også arrangert et barnetog fra Festplassen opp til museet.
De 16 nye utstillingene rommer drøyt 100 nye pattedyr, like mange nye fugler og en lang rekke nye insekter og sjødyr, i tillegg til blant annet planter, krystaller og utstillinger om både geologi og evolusjon.
Bare to uker etter gjenåpningen av Universitetsmuseet hadde besøkstallene nådd 15000, og den gamle dagsrekorden ble nesten doblet.
Norsjö kommune
Norsjö kommune (umesamisk: Nuaráne) er en kommune i Västerbottens län i landskapet Västerbotten i Sverige. Kommunen har grenser mot nabokommunene Malå, Lycksele, Vindeln og Skellefteå i Västerbottens län og til Arvidsjaur i Norrbottens län. Kommunens administrasjonssenter ligger i Norsjö. I Norsjö kommune finns Bastuträsk jernbanestasjon. Bastuträsk fungerer også som stasjon for Skellefteå.
Tettsteder
Norsjö kommune hadde to tettsteder i 2010. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Robert Gernhardt
Robert Gernhardt (født 13. desember 1937 i Tallinn i Estland, død 30. juni 2006 i Frankfurt am Main, Hessen i Tyskland) var en tysk forfatter, maler, karikaturtegner og poet.
Martin Ebbertz
Martin Ebbertz (født i 1962 i Aachen, Tyskland) var en tysk forfatter av barnebøker.
Robert Gernhardt
Robert Gernhardt studerte maleri og tysk språk ved universitetene i Stuttgart og Berlin. Gerhardt var en av de faste bidragsyterne til det kjente satiriske magasinet Pardon, hvor han hadde ansvaret seksjonen Welt im Spiegel (Verden i speil) sammen med F. K. Waechter og F. W. Bernstein. I denne perioden brukte han pseudonymet Lützel Jeman. Gernhardt var medgrunnlegger det satiriske magasinet Titanic i 1979. Gernhardt bruker en satirisk stil ofte kombinert med samfunnskritikk.
Gernhardts mange dikt og prosa, som ofte presenterte sine komiske effekter gjennom en lek med språket og som gjerne siterer den litterære tradisjonen, har blitt en del av folks bevissthet i Tyskland. Gerhardt publiserte i 1998 verket Lobreden auf den poetischen Satz sammen med Anne Duden og Peter Waterhouse. Gjennom store deler av 1970-og 1980-tallet, skrev Gerhardt materiale til Otto Waalkes, en av Tysklands mest populære komikere på denne tiden. Gerhardt døde i juni 2006, da han var 68 år gammel etter lang tids kreftsykdom. Gerhardt ble tildelt utmerkelsen Deutscher Jugendliteraturpreis i 1983, og i 2004 ble han tildelt Heinrich-Heine-Preis, og i 2006 Wilhelm Busch Prize.
Lungeurt
Lungeurt (Pulmonaria officinalis) er en art i rubladfamilien. Den har blomster som først er røde, men etter hvert blir blå fordi krondbladenes pH-verdi forandres når de blir eldre. De ovale, flekkete bladene representerer lunger ifølge signaturlæren. Den har vært brukt som medisinsk urt siden middelalderen og er nevnt av Hildegard von Bingen.
Den finnes i det meste av Europa, bortsett fra Norge og De britiske øyer der den bare finnes forvillet.
Larvene til rubladmøllen Ethmia pusiella lever av bladene.
Sondre Bratland
Sondre Bratland (født 1938) er en norsk kveder, sanger og sangpedagog fra Vinje i Telemark. Bratland har samlet religiøse folketoner og formidlet folkemusikken gjennom plater, konserter og undervisning.
Han er utdannet lærer fra Oslo offentlige lærarskule og arbeidet 1969-1990 som lærer, senere rektor, ved Edland skole. Fra 1991 var han avdelingsleder ved Folkekulturstudiet ved Telemark lærerhøgskole. Han var medlem av Vinje kommunestyre 1970–1978 og var speiderleder i mer enn 25 år. Han har skrevet melodi til dikt av Olav H. Hauge, Tarjei Vesaas og Olav Mosdøl, musikk til to kirkespill, tekster til irske folketoner, og oversatt tekster av Hank Williams. Blant hans elever er Arve Moen Bergset. Bratland har samarbeidet med blant andre felespiller Annbjørg Lien og organist Iver Kleive. Bratland har hovedsakelig gitt ut musikk på Kirkelig kulturverksted. Han er kjent for sin varm og klangfulle stemme, lyriske og forkynnende fremføring, og som en ledende formidler av tradisjonsmusikk særlig fra Setesdal og Telemark. Bratland har blant annet videreført tradisjonen etter Brita Bratland.
Utmerkelser
Bratland har vært statsstipendiat siden 1997. Han fikk Spellemannprisen 1982 i klassen folkemusikk for albumet Pilegrimens Sangbok og ble utnevnt til kommandør av St. Olavs orden i 2019. <
Bakgrunn og familie
Foreldrene var Olav Bratland og Sigrid Gunvaldjord. Sangeren Ingebjørg Bratland er en slektning.
Rashtriya Jana Morcha
Rashtriya Jana Morcha (National People's Front, Den Nasjonale Folkefronten) var en valgfront for kommunistpartiet NKP (Masal) i Nepal.
RJM blei trolig grunnlagt i 1999, og blei slått sammen med en annen valgfront sommeren 2002.
I april 2007 skifta valgorganisasjonen Janamorcha Nepal (KC) navn til Rashtriya Jana Morcha . Parentesen (2007) blir uffisielt føyd til for å unngå forveksling med den opprinnelige SJM-organisasjonen.
Historie
Etter at flerpartidemokrati blei innført i Nepal i 1990, var NKP (Masal)s leder Mohan Bikram Singh i utgangspunktet prinsipielt mot å delta i valg. Hans parti boikotta valget i 1991. Valgboikotten var ikke vellykka, og det var et politisk tilbakeslag for ham at flere andre relativt små kommunistpartier som stilte opp, fikk valgt inn representanter.
Ved det neste parlamentsvalget i 1994 stilte NKP(Masal) flere formelt uavhengige kandidater, og fikk valgt inn 3.
Foran valget i 1999 hadde partiets valgpolitikk omsider dreid 180 grader. Det satsa åpent på valgdeltakelse, og stifta RJM for å delta. RJM stilte 53 kandidater, fikk 1,4 % av stemmene og 5 representanter. RJM blei nest sterkeste venstreparti i parlamentet etter UML, og det største partiet i gruppa av tre kommunistiske småpartier, som også omfatta Nepal Mazdoor Kizan Party og Samyukta Janamorcha Nepal.
Sammenslåing 2002
I 2002 slo NKP(Masal) seg sammen med NKP (Ekda Kendra). Det nye, sammenslåtte partiet fikk navnet NKP (Ekda Kendra Masal).
Det nye RJM (2007)
Leder var Chitra Bahadur KC, som også var leder av det opprinnelige RJM da det gikk inn i Janamorcha Nepal i 2002.
For å unngå forveksling med det RJM som fantes opp til 2002, blir årstallet (2007) noen ganger uoffisielt føyd til:
RJM (2007) har 3 representanter i Nepals overgangsparlament 2007.
Internt er valgfronten leda av kommunistpartiet NKP (Ekda Kendra Masal) (Singh).
Louise Ulrike av Preussen
Louise Ulrike av Preussen (født 24. juli 1720, død 16. juli 1782) var datter av kong Fredrik Wilhelm I av Preussen og Sophie Dorothea av Hannover, prinsesse av Storbritannia. Hun var det femte av seks søsken av Fredrik den store. Dronning av Sverige (som Lovisa Ulrika) fra 1751 til 1771.
Etter brorens ønske giftet hun seg den 29. august 1744 med Adolf Fredrik av Holstein-Gottorp, som ble svensk konge i 1751.
Paret fikk fire barn:
Ion (vindusbehandler)
Ion er en rutebasert vindusbehandler laget av finnen Tuomo Valkonen, som også laget PWM, den første vindusbehandleren som benytter seg av tabulerte vinduer. Den er designet med tastaturbrukere i minnet, og er derfor designet slik at man lett skal kunne navigere mellom de forskjellige programvinduene med hjelp av forskjellige hurtigtaster som brukeren definerer selv. Etter den første utgaven kom ut i 2000 har det dukket opp lignende tenkning i andre vindusbehandlere som LarsWM, WMI og TrsWM. Den første utgaven var lisensiert under Artistic License, mens Ion2 og Ion3 er lisensiert under LGPL. Siden andre utgave har Ion vært konfigurerbart gjennom programmeringsspråket Lua, noe som gjør den veldig fleksibel. Tredje utgave av Ion, Ion3, er for tiden under utvikling.
Tollboden
Tollboden kan vise til:
Fysiker
En fysiker er en person som på yrkesmessig basis jobber med fysikk.
Ordet fysiker sikter ofte til noen som har en akademisk grad i fysikk fra en master eller ingeniørutdanning, men en fysiker kan også være utdannet i andre naturvitenskapelige disipliner.
Et typisk arbeidsområde for fysikere er å etterprøve teorier gjennom fysiske eksperimenter eller å overføre teoretisk viten til fysiske prosesser. For eksempel utviklingen av kvanteelektronmikroskopet eller laserteknologien som først ble beskrevet i teorien. Et annet eksempel er målingen av lysets avbøyning når det passerer gjenstander med stor masse, som Solen. Denne målingen støttet Einsteins teorier om gravitasjonens påvirkning på lysstråler.
Trigger (film)
Handling
Hovedpersonen Alise er en 11 år gammel jente. Hun sier at hun er hestegal og har ridd lenge, men har løyet om alt. Alice er egentlig livredd dem. En dag, når hun og venninnen Rebekka er på vei hjem fra skolen, kommer en vill og galopperende hest rett mot dem. Rebekka forventer at Alise, som kan så mye om hester, skal gjøre noe. Det ender opp med at de stenger hesten inne på basketbanen. Alise må ha hjelp av morfaren sin, som eide en hest før, og som er den som virkelig kan noe om hester. Han og Alise tar hesten (Trigger) med seg til en stall i nærheten. Da kommer det noen som sier at hvis Trigger ikke har blitt ridd på innen to dager, så skyter de den. Noe som virker helt umulig. Alt mulig skjer på en gang, og når morfaren blir alvorlig syk, er alt opp til Alise. Hvordan skal hun klare dette, hun som ikke kan noe om hester?
Ekstraterritoriell status
Ekstraterritoriell status er en tilstand som gis til områder eller eiendommer som ligger i en stat, men som ikke er underlagt statens jurisdiksjon.
Det hevdes av og til at ambassader har ekstraterritoriell status, ved at de ikke er en del av territoriet til den staten de ligger i, men derimot del av territoriet til senderstaten. Dette er ikke riktig. En ambassade er underlagt vertsstatens lovgivning, noe som blant annet innebærer at straffbare handlinger vil være underlagt nasjonal straffelov fullt ut, utbygging på eiendommen vil kreve byggetillatelse osv.
Ambassadeområdet og ambassadens personell har derimot diplomatisk immunitet, slik at vertsstatens myndigheter ikke kan gjennomføre tvangstiltak på ambassadens eller residensen område eller overfor utsendte diplomater. Et unntak gjelder for pågående forbrytelser som kan stanses, for eksempel fyllekjøring. Dersom tvister oppstår er det forutsatt at disse løses gjennom diplomatiske kanaler. Det er imidlertid verdt å være oppmerksom på at immuniteten ikke eksisterer for å verne den enkelte person eller ambassade, men for å verne senderstaten. Av dette følger at senderstaten kan velge å oppheve immuniteten, slik at vertsstaten kan sette i verk tvangstiltak på vanlig måte. Det er bare akkrediterte diplomater i vertsstaten som nyter slik status, ikke enhver person som besitter et diplomatpass.
Vatikanstaten er en av de stater som har flest ekstraterritorielle områder. Da Vatikanstaten ble opprettet i 1929 måtte pavestolen gi opp sine territorielle krav i Italia, men en rekke eiendommer i Roma, samt det pavelige landstedet Castel Gandolfo, har ekstraterritoriell status og er dermed ikke underlagt italiensk lov. Dette gjelder en rekke av Vatikanets kontorbygninger og en del kirker. De fleste kristne katakomber i Roma er også ekstraterritorielle eiendommer under Vatikanstaten, og administreres av Den pavelige kommisjon for hellig arkeologi i stedet for de italienske arkeologiske myndigheter.
Hebban olla vogala
Hebban olla vogala er tre ord fra en setning som i lengre tid var den eldste kjente gammelnederlandske. I 1932 fant Kenneth Sisam setningen på omslaget til et latinsk manuskript. Dokumentet, en interlineær kvasi-glosse fra abbediet i Rochester, befant seg i Bodleian Library i Oxford (ms.340 fol. 169v). Man anslår at teksten ble skrevet i det 11. århundres tredje kvartal. De fleste språkkyndige mener at teksten er skrevet på gammel-vestnederfrankisk, men det er uenighet rundt dette. Den latinske setningen som ligger til grunn for den gammelnederlandske er:
Setningen lyder (uleselige bokstaver er angitt med punktum):
På dagens nederlandsk ville oversettelsen ha vært:
Francisco Javier Delgado Venegas
Han ble kreert til kardinal i 1. juni 1778 av pave Pius VI.
Hebban olla vogala
På norsk lyder setningen:
Francisco Javier Delgado Venegas
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Hebban olla vogala
Se non è vero...
Det antas at verset ble til da en skribent som arbeidet med et manuskript ville teste en ny penn (= probatio pennae, penneprøve) før han fortsatte med sitt egentlige arbeide. Skriveren skrev først verset på latin, og deretter oversettelsen i det man antar var hans eget språk.
En undersøkelse som professor Frits van Oostrom ved universitetet i Utrecht gjorde i 2004 antyder at teksten er skrevet av en mann, men at språkbruken er en kvinnes. Ifølge undersøkelsen har teksten likhetstegn med spanske folkesanger som kvinner sang rundt den tiden da setningen ble skrevet.
Betydning
Setningen kan tolkes på flere måter:
Uenighet
De fleste språkkyndige var inntil nylig enige om at språket i denne setningen var skrevet på en vestflamsk dialekt. Bakgrunnen for dette var at det kun er brukt sterke vokaler i setningen (hebban istedenfor hebben). I den latinske setningen står også abent istedenfor habent. Dette er et typisk fenomen fra nåtiden i de fleste ingveoonske dialekter, og ikke bare i vestflamsk. Det er fremdeles ikke utelukket at skriveren kan ha vært en vestflamsk munk, men nylig har nye ideer kommet rundt dette. Den belgiske professoren Luc De Grauwe ved Universitetet i Gent mener at setningen er skrevet på gammelengelsk eller mer nøyaktig, en dialekt som ble brukt i det engelske grevskapet Kent (gammelkentsk).
Atlanterhavslange
Atlanterhavslange (Molva macrophthalma) er en fiskeart i brosmefamilien.
Enantiomer
Enantiomerer eller speilbildeisomerer er betegnelsen for to molekyler hvis kjemiske struktur er ens, men hvis respektive romlige struktur er hverandres speilbilder. De to molekyler inneholder derfor samme grunnstoffer og de samme kjemiske bindingene, men har speilvendt romlig oppbygning. Slike to molekyler har ens kjemiske og fysiske egenskaper, bortsett fra at de roterer planpolarisert lys i motsatt retning. De kan også reagere ulikt med andre speilbildeisomere forbindelser. En blanding av like store mengder av to enantiomerer kalles en racemisk blanding. En racemisk blanding roterer ikke polarisert lys.
Hebban olla vogala
Ikke den eldste, men en av de eldste
I tidens løp har eldre skrifter med fullstendige tekster på gammelnederlandsk blitt funnet. Eksempler er Wachtendonckse Psalmen (fra midten av det 10. århundre), forskjellige setninger fra det 9., 8. og så langt tilbake som til det 6. århundre (i Lex Salica).
Tre andre setninger på gammelnederlandsk:
Enantiomer
Denne form for isomeri spiller en stor rolle i biologien, da det typisk kun er den ene enantiomer som brukes, mens den andre enten ikke har noe innflytelse, eller denne er negativ på organismen.
Kiralitet
Det finnes enantiomerer av en kjemisk forbindelse hvis forbindelsen har et (eller flere) karbonatomer som det er bundet fire forskjellige atomer/atomgrupper til. Et slikt karbonatom kalles et kiralt senter. Man benytter dog også betegnelsene asymmetrisk eller stereogent. Det simpleste eksempel på et molekyl med et kiralt senter er metan, hvor tre av hydrogenatomene er utskiftet med tre forskjellige atomer, f.eks. brom, klor og fluor. Dette molekylet har en romlig oppbygning som et tetraeder, hvor karbonatomet sitter inne i tetraederets sentrum, mens H, Br, Cl og F sitter i hjørnene. Hvis man lar to av atomene bytte plass vil det oppstå en ny forbindelse som er et speilbilde av den opprinnelige. De to forbindelsene har samme kjemiske formel (bruttoformel), men viser forskjell i den romlige oppbygning av deres molekyler. De to enantiomerene kan ikke bringes til å dekke hverandre fullstendig.
Fysiske og kjemiske egenskaper
Enantiomerer har alle de samme fysiske egenskaper, nemlig den retningen de dreier planpolarisert lys. Den ene enantiomeren dreier lyset mot høyre, mens den andre dreier det mot venstre. De dreier dog lyset like mye, kun i motsatt retning.
Enantiomerer har identiske kjemiske egenskaper, bortsett fra ved reaksjon med andre stoffer som selv er enantiomerer, optisk aktive reagenser.
Etter konfigurasjon: D og L
D - og L -konfigurasjonene er betegnelser for molekylenes romlige struktur. De finnes ved sammenligning med glyceraldehyd.
Etter konfigurasjon: R og S
Betegnelsene R og S benyttes til å skille mellom to enantiomers konfigurasjoner. Ved bestemmelse av konfigurasjonen for en enantiomer tas det utgangspunkt i et kiralt senter. Navngivningen skjer etter Cahn-Ingold-Prelogs prioritetsregler der man ser hvilke substituenter som er bundet til det kirale karbonatomet. En setter opp en prioritetsliste på disse og beskuer så forbindelsen fra motsatt side av den lavest prioriterte gruppen. Når man nå ser på de tre andre gruppene vil man ha en R konfigurasjon om den synkende prioriteten går med klokka og S- om det går mot klokken. Flere kirale sentra angis som vanlig er med tallnummerering, eksempelvis (2R,3S).
Biologisk betydning
De aller fleste enzymer foretrekker en bestemt enantiomer som substrat. I perioden 1958 til 1961 solgte det tyske firmaet Grünenthal et legemiddel som ble anbefalt til gravide kvinner mot kvalme. Det aktive stoffet i legemiddelet var thalidomid, som ble påstått å være fullkommen harmløst og virke beroligende. Imidlertid viste stoffet seg ikke å være så harmløst som først påstått. Av gravide kvinner som hadde inntatt middelet ble det i årene etter 1958 født omkring 8 000 misdannede barn på verdensbasis, som manglet både armer og ben. Thalidomid er siden blitt kalt tilbake fra markedet, og man har nå funnet ut av at thalidomid inneholder et asymmetrisk karbonatom, som medfører speilbildeisomeri.
Av de to speilbildeisomerene har det ene til egenskap å hemme kvalme, hvorimot det andre stanser blodtilførselen. Det sistnevnte anvendes i dag bl.a. til behandling av kreftsvulster, da det kan stanse blodtilførselen til kreftsvulsten.
For å avgjøre om to stoffer er R/S-isomere gjelder de samme prioriteringsreglene som ved bestemmelse av Z/E-isomeri mht. trans-/cis-isomeri. Prinsippet bak denne prioriteringen er at atomgrupper med høyest atomnumre prioriters høyest. Har man med to atomgrupper, hvorav det samme atomet er knyttet karbonatomet ser man på hvilket atom som inngår i atomgruppen.
Enantiomer
Torsten Evert Karsten
Torsten Evert (Tor) Karsten (født 20. august 1870 i Orivesi i Finland, død 12. september 1942 i Helsingfors) var en finsk filolog. Han ble student 1888, filosofisk lisensiat 1895, dosent i oldgermanske språk 1897 og i germansk filologi 1908, og professor i germanske språk 1913. Fra 1931 til 1937 var han professor i nordisk filologi. Karsten undersøkte særlig finske stedsnavn og spørsmål i forbindelse med svenskenes bosetning i Finland.
Fylkesvei 326 (Akershus)
Fylkesvei 326 i Akershus gikk mellom Tømmerbråten og fylkesgrensen ved Mørkåsen i Enebakk. Veiens lengde var 8,9 km.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1510 og av en delstrekning av fylkesvei 1030.
Thoralf Kristiansen
Thoralv Kristiansen (født 22. april 1900, død 2. april 1954 i Oslo) var en norsk fotballdommer og fotballeder. Han var medlem av Sportsklubben Gjøa og mest kjent som internasjonal dommer i Sommer-OL 1936 da han ledet kvartfinalen mellom Peru og Østerrike den 8. august 1936. Han dømte til sammen ni A-landskamper i fotball mellom 1932 og 1947.
Kristiansen dømte cupfinalen i 1929. Han var en av landets mest respekterte fotballdommere, og var leder av Norges Fotballforbunds dommerkomité fram til sin død i 1954.
Amalfi
På grunn av sin arkitektur og sitt dramatiske landskap og vakre kyst er Amalfi et viktig turistmål. Byen har fått plass på UNESCOs verdensarvliste.
Historie
Amalfi var en selvstendig bystat og en viktig handelsby ved Middelhavet mellom det 7. og det 12. århundre. Byen nevnes første gang i det 6. århundre, og ble tidlig en viktig sjøfartsby som solgte korn, salt og slaver til Midtøsten og kjøpte silke fra Det bysantinske riket, som ble videresolgt i Europa. På 1000-tallet hadde byen en befolkning på 70 000, og konkurrerte med Pisa og Genova om å være den ledende handelsbyen i det vestlige Middelhavet. Gjennom deler av middelalderen var Amalfi berømt for sine skoler for jus og matematikk.
I 1135 ble byen inntatt av Pisa, og gikk deretter inn i en nedgangsperiode. I 1343 ble hele den nedre delen av byen vasket vekk av en tsunami. Flodbølgen ødela også byens havn, som siden har hatt mindre betydning.
Henrik Ibsen, Richard Wagner og andre kunstnere
I dag kan byen Amalfi smykke seg av å ha vært stedet hvor dikteren Henrik Ibsen skrev sitt verdensberømte drama Et dukkehjem. Det skjedde i løpet av sommeren og høsten 1879. Han bodde på Hotel La Luna, på samme sted som også komponisten Richard Wagner slo seg til ro for sommeren 1881.
Den kjente kunstneren M.C. Escher besøkte stedet i mellomkrigstiden, og laget en tegning av byen sett ovenfra. Denne utsikten ble avfotografert omkring 1950, Bortsett fra noen få ombygninger og reparasjoner, er byen uendret fra tegning til foto.
Fylkesvei 6710
Fylkesvei 6710 (Fv6710) går mellom Solem og Fuglemsmoen i Selbu kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 962 (Sør-Trøndelag).
Norway Airlines
Norway Airlines var et norsk charterselskap basert i Oslo. Selskapet operererte med to Boeing 737-300 i perioden 1988 til 1992. Disse ble i 1992 erstattet av to fly fra McDonnell Douglas MD-80-serien, en MD-83 og en MD-87. Selskapet betjente én vanlig flyrute, mellom Oslo lufthavn, Fornebu og London Gatwick Airport, først på kontrakt med Air Europe, men fra 1991 på egen hånd. På det meste hadde Norway Airlines 196 ansatte. Etter langvarige økonomiske problemer og totale tap på om lag 100 millioner kroner begjærte selskapet oppbud i oktober 1992.
Mu Yuxin
Mu Yuxin (født 9. mai 1970) er en kinesisk fotballdommer, som dømmer i den kinesiske ligaen. Han ble aktiv som dommer i 1984, og dømmer som assistentdommer/linjedommer. Han har dømt ett verdensmesterskap i fotball, Fotball-VM 2010 der han var assistentdommer for Subkhiddin Mohd Salleh fra Malaysia.
Norway Airlines
Selskapet ble etablert 2. april 1987 av en gruppe investorer fra Trøndelag, og det opprinnelige formålet var å drive charterflygninger i middelhavsområdet. Flyselskapet Ansett Australia var en kort periode etter oppstarten inne som investor. Selskapets viktigste oppdragsgiver på charter, Sun Tours, gikk konkurs i 1988, noe som førte til at Norway Airlines flyttet sin virksomhet til det britiske chartermarkedet. Air Europes holdingselskap gikk inn som en tredels eier i oktober 1989, og det norske selskapet overtok Air Europes rute mellom Fornebu og Gatwick gjennom en såkalt wet lease-avtale, samt flygninger til en rekke andre internasjonale destinasjoner ut fra London. Air Europe gikk konkurs i 1991, noe som førte til at Norway Airlines måtte stoppe driften for en periode.
Sterling Airways kom inn som en ny strategisk minoritetseier, og disse to selskapene gikk sammen i en allianse med Transwede. Formålet var å sikre seg konsesjoner til å fly mellom de skandinaviske hovedstedene, men slike konsesjoner ble ikke gitt. I stedet opprettet Norway Airlines en egen rute mellom Oslo og London. Virksomheten opphørte 14. oktober 1992 da styret i selskapet begjærte oppbud.
Noe helt annet
Noe helt annet er en norsk spillefilm fra 1985.
Handlingen spinner rundt figuren Dracula, skapt av Bram Stoker, og er en crazykomedie. Et mangfold av norske kjendiser medvirket i filmen. Den var, som tittelen indikerer, inspirert av Monty Python-filmen And Now for Something Completely Different.
Handling
I åpningsscenen springer en merkelig mann med huggtenner (Trond Kirkvaag) gjennom Oslos gater. Han praier en taxi, men ender opp med å bite den kvinnelige sjåføren i halsen, og bilen krasjer. Fra mannens begravelse hopper filmen tilbake i tid for å dekke hele hans liv fram til hans dramatiske endelikt.
Det barnløse Bull-ekteparet oppdager en gråtende baby på trappen utenfor hjemmet sitt. En mørk vogn trukket av fire svarte hester forsvinner samtidig nedover veien i det fjerne. Bull-ekteparet beslutter å adoptere det nyfødte barnet i all hemmelighet.
Ekteparet får tak i en fødselsattest for barnet, via den mystiske doktor Vulvatt. Barnet får navnet Buffalo Bull. Men Buffalo vokser opp med en rekke merkelige handikap: han tåler ikke solskinn, hvitløk eller det kristne korset. Alt som barn oppdager han at han har sansen for blod, og kutter seg i samtlige fingre for å suge blod fra seg selv. I tillegg biter han, særlig ved fullmåne, og utvikler hoggtenner i steden for vanlige tenner.
Når han er omkring tjue, møter han en ung kvinne ved navn Svalbard (Linn Stokke) og blir forelsket i henne. Ved samme anledning bukker han imidlertid under for sin trang til blod og krever sitt første offer, uten at folk skjønner han er den skyldige. Etter forskjellige viderverdigheter går han berserk på en restaurant da han for første gang smaker pizza med hvitløk, og hans pinlige oppførsel får Svalbard til å gjøre det slutt med ham.
Flere år går, og en doktor overbeviser til slutt Buffalo om at hans vampyriske tilbøyeligheter bare er et utslag av sinnsforvirring; han må ganske enkelt isolere seg omkring fullmåne når trangen til blod er på det sterkeste. Samtidig møter han igjen Svalbard, som angrer på at hun brøt forlovelsen med ham tidligere. Hun inviterer ham hjem til seg og vil tilbringe natten med ham, men Buffalo vet at han vil ende opp med å bite henne, så han forlater leiligheten. Dermed er filmen tilbake i åpningsscenene, der den hardt plagede Buffalo biter en taxisjåfør og blir drept i bilkrasjet som følger.
Vi er igjen i Buffalos begravelse, der doktor Vulvatt er til stede, selv om de "religiøse" omgivelsene i kirken later til å plage ham sterkt (han er tydeligvis selv vampyr og muligens Buffalos sanne far). Plutselig går Buffalos kiste opp, og han står opp som en fullt utviklet vampyr (med make-up og påkledning i stil med Bela Lugosi s klassiske Dracula). Samtidig har doktor Vulvatt gått aldeles i oppløsning, som om de hellige symbolene i kirken ble for mye for ham.
I filmens siste scener er han ganske riktig blitt stand-up-komiker (og har på mystisk vis fått sitt menneskelige utseende tilbake). De flaue vitsene hans får imidlertid ingen i publikum til å le. Anledningen er et jubileum for norske bakere, som skal feires med en bløtkake så enorm at den må bringes inn med helikopter. Kablene ryker, monsterkaken lander på Buffalo, og publikum får seg endelig en latter.
Øivind Bergh
Øivind Ingvard Bergh (født 3. desember 1909 på Hamar, død 25. januar 1987 i Oslo) var en norsk dirigent og fiolinist. Han var med på å etablere Kringkastingsorkestret og var orkesterets dirigent fra starten i 1946, og frem til 1976.
Bakgrunn
Han var utdannet i Dresden i Tyskland og var frilansmusiker (klassisk og jazz) i 1930-årene, blant annet i kvartetten Funny Boys 1932–1939.
Dette ble til Kringkastingsorkestret, som han ledet frem til 1976 i over 5000 konserter og ved en lang rekke plateinnspillinger. En av de mest populære programposter han ledet, var Melodihalvtimen, og det var Bergh som fikk popularisert Edvard Fliflet Bræins Ut mot havet fra 1948. Bergh var programleder for den norske finalen i Melodi Grand Prix 1966. Han var bror av Sverre Arvid Bergh, og sammen dirigerte de Oslo Nye Teaters oppsetning av Cabaret i 1968. Til 150-årsjubileet for norsk-amerikansk utvandring i 1975, dirigerte han Carnegie Halls orkester.
Øivind Berghs minnepris ble innstiftet i 1989.
Sverre Arvid Bergh
Sverre Arvid Bergh (født 2. november 1915 på Hamar, død 8. desember 1980 i Bergen) var en norsk musiker, komponist og musikkorganisasjonsmann. Han var direktør for Festspillene i Bergen 1976-1980.
Bergh studerte med Fartein Valen. Han komponerte blant annet to strykekvartetter, en strykekvintett, en duo og en trio for strykere, korverk, konsert for klarinett og orkester, flere kantater. Korverket «And Death Shall Have No Dominion» (1976) til tekst av Dylan Thomas regnes som hans hovedverk. Han ble to ganger tildelt NOPA-prisen Årets verk: for «Fanitullen» i 1968 og for «Mini-kantate» i 1970.
Han var gift med skuespiller Eva Bergh (1926–2013) og bror av dirigenten Øivind Bergh (1909–1987).
Teaterproduksjoner
Sverre Bergh spilte både som komponist, arrangør og musiker en viktig rolle i norsk teaterliv gjennom mesteparten av sin karriere.
Fylkesvei 328 (Akershus)
Fylkesvei 328 i Akershus gikk mellom Eikebergdalen og Kirkebygda, og merllom Bjerke og Knurrestad i Enebakk.
Traséer: Bjerke – Knurrestad (2,6 km), Enebakk kirke – Eikebergdalen (2,2 km).
2013 ble veien erstattet av fylkesvei 1512 og fylkesvei 1513.
Kommuner og knutepunkter
Forbindelse via fylkesvei 120
Radja Jerosjina
Radja Nikolajevna Jerosjina (russisk: Радья Николаевна Ерошина; født 17. september 1930 i Izjevsk, død 23. september 2012) var en sovjetisk langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo og 1960 i Squaw Valley.
Jerosjina vant to olympiske sølvmedaljer i langrenn under vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Hun kom på andreplass på 10 km bak sin landsmann Ljubov Kozyreva. Hun var også med på det sovjetiske stafettlaget som kom på andreplass på 3 x 5 km bak Finland, de andre på laget var Ljubov Kozyreva og Alevtina Koltsjina. I 1958 ble hun og det samme laget verdensmestere på 3 x 5 km stafett.
Benair
Benair AS er et søsterselskap av det danske flyselskapet Ben Air. Selskapets hovedbase ligger i Oslo. Flyselskapet har i alt 3 fly av typen Cessna 208.
Eksterne lenker
Benair AS, offisiell nettside
Bit for bit, bilde for bilde
Bit for bit, bilde for bilde er en norsk TV-kviss med Roald Øyen som gikk sporadisk på NRK Fjernsynet mellom 1975 og 1987. Det første programmet ble sendt søndag 29. juni 1975. Konseptet gikk ut på at to deltakere (A og B) hadde hver sin trykknapp som de skulle trykke på når de gjenkjente et skjult bilde som gradvis ble avdekket bit for bit.
Deltakerne valgte bilder fra luker nummerert 1 til 20. Etter at en luke ble valgt, fikk deltakerne oppgitt hvilken kategori bildet var hentet fra – eksempelvis «dyr», «sted», «politiker», «kunst», «begivenhet» eller «historie». Bilder som skulle illustrere et ordspråk, forekom også. I sesongen 1987 ble det i noen luker brukt filmer som skulle illustrere en kjent person.
For hvert riktig svar fikk en deltaker ett poeng. Så snart en av deltakerne nådde tre poeng, ble motstanderen slått ut, og en ny motstander kom inn. Deltakerne vant også penger. I 1976 var hvert bilde skjult av til sammen tjue biter. En deltaker som klarte å svare riktig med bare én åpen rute, vant 200 kroner. For hver ekstra rute som ble avdekket, gikk premiesummen ned med ti kroner, slik at en bare fikk 10 kroner for å svare riktig når bare én uåpnet rute gjenstod.
Karakteristisk var lydene når en deltaker trykket på knappen. Da ble deltakerens bokstav gjentatt flere ganger, slik som «A–A–A–A–A». Når svaret var riktig, ble det spilt en trudelutt; hvis svaret var feil, ble det spilt lyden av et toalett som spylte ned. Lydeffektene varierte imidlertid noe gjennom sesongene.
Tittelen på NRK-programmet Beat for beat, som er sendt siden 1999 og iblant kalles Beat for beat, tone for tone, er trolig inspirert av Bit for bit, bilde for bilde.
Partnair
Partnair var et norsk charterselskap som ble etablert i 1985 ved en sammenslåing av flere selskaper, deriblant Nor-Fly Charter. Selskapet hadde hovedbase på Fornebu. Flyselskapet opererte en flåte bestående av Beechcraft King Air, Cessna 550 Citation II og Convair 580; hovedsakelig i Ad hoc markedet med oljeindustrien som primærkunder.
Selskapet opphørte kort tid etter at ett av flyene, en Convair CV-580, LN-PAA styrtet i Skagerrak den 8. september 1989.
Kort tid etter konkursen oppsto «nye Partnair». Dette ble starten til det som senere ble til Air Stord
Den store Atonhymnen
Den store Atonhymnen er en religiøs tekst fra oldtidens Egypt. Teksten ble funnet i farao Kheperkheprure Ais klippegrav ved el-Amarna, og tilskrives farao Akhnaton (ca 1351-1334 f.Kr.) i det attende dynasti.
Teksten er en av de viktigste kildene til den monoteistiske egyptiske religionen atonismen, og formulerer tanken om at Aton som den eneste gud, og som universets skaper og livgiver. Teksten kan minne om Salme 104 i Bibelens Salmenes bok.
Flere lignende solhymner ble skrevet i denne monoteistiske perioden. Brødrene Suty og Hor, som var ingeniører i farao Amenhotep IIIs tjeneste, skrev bare noen tiår tidligere hymner til Ra og til Aton.
August von Trott zu Solz
August Bodo Wilhelm Klemens Paul von Trott zu Solz (født 29. desember 1855 på Gut Imshausen ved Bebra i Hessen-Kassel, død 27. oktober 1938 samme sted) var en tysk politiker. Han var overpresident i Kassel fra 1899 til 1905 og kulturminister i Preussen fra 1909 til 1917. Han hørte til grunnleggerne av Kaiser-Wilhelm-Gesellschaft og var kommendator i Johannitterordenen.
Han tilhørte den hessiske adelsslekten Trott zu Solz, og var far til diplomaten og antinazisten Adam von Trott zu Solz.
Edward Lloyd
Edward Lloyd (født ca. 1648, død 1713) drev Lloyd's kaffehus i London som ble møtested for handelsfolk og skipseiere. Chambers Biographical Dictionary, 1990 5th ED. Pub Chambers UK (Edinburgh) oppgir Edward Lloyds dødsdato til 'd.c.1730' i tillegg til at han drev et kaffehus i Lombard Street, London fra 1688 til 1726. Londons forening av meglere ble kjent (til i våre dager) som Lloyd's, fra deres sedvanlige sammenkomster der.
Lloyd's Coffee House var forløper til Lloyd's of London, Lloyd's Register, og Lloyd's List. Det er ingen forbindelse til Lloyds Bank.
Måns Zelmerlöw
Måns Petter Albert Sahlén Zelmerlöw (født 13. juni 1986 i Lund i Skåne) er en svensk programleder, danser og sanger innen pop, slager og musikal. Som artist har han deltatt i blant annet Idol Sverige, Let's Dance, Melodifestivalen, Så ska det låta og Beat for beat. Han vant Eurovision Song Contest 2015 for Sverige med sangen «Heroes», og han ledet Eurovision Song Contest 2016 sammen med Petra Mede. Han har også vært programleder for svenske programmer som Sommarkrysset, Melodifestivalen og Allsång på Skansen. Han har også skrevet låter til flere danseband.
Bakgrunn
Måns Zelmerlöw er sønn till Olle Zelmerlöw, lege og spesialist i kirurgi, og Birgitta Sahlén, professor i logopedi ved Lunds universitet. Etternavnet Zelmerlöw har en hundre år lang historie etter Måns Zelmerlöws tippoldemor Selma Löf. Zelmerlöw gikk ved en musikklinje ved Lars-Erik Larsson-gymnaset i Lund. Han konsentrerte seg om korsang og sang senere i koret i Lunds studentsångare. I 2002 medvirket han i en oppsetning av musikalen Joseph and the amazing technicolor dreamcoat, der han spilte en av Josephs elleve brødre. Musikalen ble satt opp på Slagthuset i Malmö.
2005–2006
I 2005 deltok Måns Zelmerlöw i talentkonkurransen Idol 2005 på svensk TV4, der han til slutt havnet på femteplass. Før han slo igjennom som artist, hadde han sommerjobb som sanger utestedet G. Swensons Krog i Torekov 2005. Året etter vant han TV4-programmet Let's Dance sammen med Maria Bild. Paret vant finalen der de konkurrerte mot sangeren Anna Book. Høsten 2006 spilte han hovedrollen som Danny Zuko i musikalen Grease, som ble satt opp i Malmö.
2007–2008
Zelmerlöw deltok i Melodifestivalen 2007 og endte på tredjeplass med låten «Cara Mia». Låten vant senere fankonkurransen Second Chance Contest och National Finals Song Contest i 2007 og toppet den svenske singellisten. Samme år fremførte han «Cara Mia» i en rekke tv-programmer som Allsång på Skansen og Lotta på Liseberg.
5. oktober 2007 var han programleder for Lilla Melodifestivalen, Sveriges svar på MGPjr. Han deltok samtidig i musikalen Footloose, der han spilte skurken Tommy. Musikalen hadde premiere 8. november 2007 på Storan i Göteborg, og den ble spilt i Stockholm fra 20. februar 2008.
I 2008 medvirket han i sommerturneen Diggiloo, sammen med artister som Lasse Holm, Linda Bengtzing, Lotta Engberg, Thomas Pettersson, Molly Sandén, Nanne Grönvall og Magnus Johansson.
2009–2011
Han deltok i Melodifestivalen på nytt i 2009, denne gangen med sangen «Hope & Glory», skrevet av Måns Zelmerlöw, Fredrik Kempe og Henrik Wikström. Sangen gikk videre til finalen, der den endte på fjerdeplass med 144 poäng.
I 2009 deltok han i tv-programmet Så ska det låta sammen med Lill Lindfors. Han opptrådte også i Allsång på Skansen og var programleder for Sommarkrysset direkte fra Gröna Lund. Han turnerte også med The MZW Tour, bestående av et femmannsband og fire dansere. Turneen startet i Västerås 26. juni og ble avsluttet 15. august 2009 i Kristinestad. Zelmerlöw opptrådte også under kronprinsesse Victorias bursdag 14. juli 2009.