cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lucretius
Om diktets stil
Blant de mange poetiske høydepunktene bør noe få nevnes: Introduksjonen til Bok I (en høystemt hyllest til Venus som symbol på det livsoppholdende prinsipp) er uovertruffen, både i dens innledende ekstatiske adresse til livets kraft og gjenfødelse, og i dens feiring av motet og klarsyntheten til Epikur og dens krasse didaktiske polemikk mot overtro (latin «religio») som gir en bro til hoveddidaktikken i diktet. Åpningsseksjonene til de ulike bøkene framhever det nye som Lucretius har satt seg og den takknemlighet som menneskeheten skylder Epikur for å befri den fra ubegrunnet frykt og et tomt, gledesløst og underdanig liv. Og de store sluttbemerkninger til Bok III (om døden og hvorfor den ikke skal fryktes) og Bok IV (om sykdom, spesielt pest) er like så grafisk som noe annet i litteraturen, tilsvarende er også de ulike opptegnelser gjennom diktet av stormer, kamper, branner og oversvømmelser.
Lucretius' omdømme
Cornelius Nepos, i hans Livet til Atticus, nevner Lucretius som en av de største poeter i sin tid.
Ovid, i hans Amores, skriver: «Carmina sublimis tunc sunt peritura Lucreti / exitio terras cum dabit una dies» (versene til den store Lucretius vil fortapes kun den dag som verden selv går til grunne.)
Vitruvius (i hans De Architectura), Quintilian (i hans Institutiones Oratoriae) og Statius (i hans Silvae) viser også stor beundring for Om verdensaltet.
Tekstens utbredelse og senere innflytelse og anvendelse
De rerum natura hadde stor innflytelse på augustanske diktere som Vergil (i Æneiden og Georgica, og i noe mindre grad i Eclogae) og Horats.
Verket mistet sin innflytelse og så godt som gikk i glemmeboken i middelalderen. Men det ble ikke desto mindre bevart og kopiert (laget nye avskrifter av) i klostervesenet. Og de ble under en dokumentjakt i klostrene i Sør.Ruskland «gjenoppdaget» av Poggio Bracciolini, og det skulle spille en rolle både for utviklingen av atomismen (Lucretius fikk betydning for Pierre Gassendi) og på den fremvoksende humanismen.
Enda senere skulle senere materialistiske filosofer berope seg på Lucretius. Blant dem var de la Mettrie på midten av 1700-tallet. Denis Diderot satte innledningsvis i sitt verk Zur Interpretation der Natur (1754) et utsagn fra De rerum natura. Den materialistiske Karl Marx, en av grunnleggerne av den marxistiske sosialisme, forfattet i 1841 sitt doktorarbeide over temaet «Differenz der demokritischen und epikureischen Naturphilosophie», og benyttet seg blant annet av Lucretius.
Men også Michel de Montaigne gjorde seg kjent med De rerum natura og siterte kommenterende derfra i sitt verk Essais.
I den postmoderne filosofis erkjennelsesteori kan man finne spor av Lucretius tanker, kanskje særlig i det sentrale begrepet simulacrum.
Norsk Stålpress
Norsk Stålpress (1947–2007) var en produsent av bestikk i Breiviken i Bergen, eid og drevet av Finn Henriksen (1923–2004). Bedriften er særlig kjent for produksjonen av bestikket «Maya».
Oppstarten
Finn Henriksen startet i 1947 å produsere kjøkkenutstyr i metall i en tyskerbunker på Dokkeskjærskaien (Møhlenpris) sammen med Ragnvald Fosse. I starten ble det produsert mest fiskesleiver og øser.
Flytting og satsing på bestikk i rustfritt stål
Produksjonen ble flyttet til Breiviken i 1956, og begynte deretter sin produksjon av rustfritt stålbestikk designet av dansken Erik Herlow og nordmannen Tias Eckhoff.
Firmaet hadde på det meste (1970-tallet) over hundre ansatte og filial på Sotra. Knivproduksjonen ble flyttet til Japan rundt 1980, og senere ble deler flyttet til Sør-Korea og Kina.
Norsk Stålpress gikk nesten konkurs etter at bedriften i 1993 tapte den 25 år lange leveransen av bestikk til SAS, som hadde utgjort over seksti prosent av produksjonen.
Firmaet endret navn til Norstaal på 1990-tallet.
Eierskifter
Etter Henriksens død i 2004 overtok datteren Kari Bell foretaket, og drev det videre til det ble solgt i 2007 til danske Stelton, som markedsfører bestikkene som Stelton norstaal.
Bestikkserien «Maya»
Mayaserien ble lansert i 1961, og var formgitt av Tias Eckhoff. Med årene fikk serien stadig flere komponenter, og i 1991 hadde serien 23 deler og var solgt i fire millioner enheter i over tjue land. I 1995 ble «Maya» stilt ut på Design Museum i London, og noe senere ble også Una stilt ut samme sted. Norsk Stålpress har ellers vært representert i museer og utstillinger ved Cooper-Hewitt Museum, New York; The Museum of Modern Art, New York; The Museum of Modern Art, Seattle; Philadelphia Museum of Modern Art, Pennsylvania; Deutsches Klingenmuseum, Solingen; Museum für Kunst & Gewerbe, Köln og Stuttgart; Röhsska museet, Göteborg; Nationalmuseum, Stockholm; Kunstindustrimuseet i København; Kunstindustrimuséene i Oslo, Trondheim og Bergen; The Design Centre, Singapore; Design Museum, London; Stedelijk Museum, Amsterdam.
Emi Koussi
Emi Koussi er en skjoldvulkan i den sørlige delen av fjellkjeden Tibesti i den sentrale delen av Sahara, og i det nordlige Tsjad. Det er det høyeste fjellet i Tsjad, og det høyeste i Sahara. Vulkanen er en av mange i Tibesti-fjellene, og har en høyde på 3445 meter over havet, og det rager om lag 2300 meter over de omkringliggende sandsteinslettene. Vulkanen er 80 ganger 60 kilometer.
Vulkanen har to krater, det ene er 12 ganger 15 kilometer, det andre er omtrent 2-3 kilometer bredt og har en dybde på 350 meter.
Tasmansk djevel
Tasmansk djevel eller pungdjevel (Sarcophilus harrisii) er et rovpungdyr som nå bare finnes på den australske øya Tasmania. Tidligere fantes den også på det australske fastlandet, men der er den nå utryddet. Pungdjevelen er det største nålevende pungrovdyret, såfremt ikke pungulver fortsatt finnes.
Biologi
Kroppen blir opptil 80 cm lang, og vekten ligger på omkring 4–12 kg. I tillegg kommer halen, som måler i underkant av 30 cm. Forbena er lengre enn bakbena, noe som er uvanlig blant pungdyr. Den er kraftig bygd og har kraftige kjever og velutviklede tenner som kan knuse knokler på dyr den spiser.
William Pettersson
Reinhold William Eugen Pettersson (senere Björneman, født 6. oktober 1895 i Sandby på Öland, død 10. mai 1965) var en svensk friidrettsutøver som konkurrerte i lengdehopp og sprint.
Tasmansk djevel
Biologi
I dag finnes arten naturlig kun på Tasmania, men tidligere fantes den også i Australia. Nå har imidlertid australske myndigheter reintrodusert arten til fastlandet. 15 individer ble sluppet i Barrington Tops National Park i mars 2020, omkring 210 km nord for Sydney. Deretter ble ytterligere 11 individer sluppet på senhøsten. Området er predatorfritt og dyra er sjekket for den smittsomme kreftsykdommen DFTD (Devil Facial Tumor Disease).
William Pettersson
Under OL 1920 i Antwerpen tok han gull i lengde. Han var dermed den første OL-mesteren i lengde som ikke kom fra USA. Neste gang dette skjedde, var i 1964, da waliseren Lynn Davies gikk til topps.
Tasmansk djevel
Biologi
Pungdjevelen er kjent for sitt hissige temperament. Når den blir skremt, skriker, freser og bjeffer den. Pungdjevelen har et formidabelt bitt. Om man sammenligner bittet med andre rovdyrs bitt kilo for kilo (såkalt BFQ eller bitestyrkekvotient), er bittet uten sammenligning det kraftigste av alle nålevende rovdyrs. I en vitenskapelig studie der 39 ulike nålevende og utdødde rovdyr inngikk, ble pungdjevelens BFQ målt til 181 (418 kg/cm²). Nærmest av de kjente rovdyrene var bittet til afrikansk villhund, som hadde en BFQ på 142 (428 kg/cm²), mens for eksempel vanlig gråulv hadde en BFQ på 136 (593 kg/cm²), rødrev 92 (164 kg/cm²), flekkhyene 117 (773 kg/cm²) og tiger 127 (1 525 kg/cm²).
William Pettersson
I de samme lekene var Pettersson også med på det svenske laget som tok bronse på 4 x 100 m stafett, sammen med Agne Holmström, Sven Malm og Nils Sandström. Han var innehaver av den svenske rekorden i lengde fra 1918 til 1927 og ble fire ganger svensk mester i lengde.
Tasmansk djevel
Biologi
Pungdjevelen bor i ganger eller mellom steiner og røtter. Den er hovedsakelig nattaktiv og spiser alt fra insekter til pungekorn, wallabyer og åtsler. Den fortærer så å si alt på dyret, inkludert skinn, ben og innvoller. Mennesker i Tasmania setter derfor pris på dette dyret, som fungerer som en effektiv renovatør i faunaen.
William Pettersson
Han konkurrerte for klubbene Kalmar IS, IFK Malmö og IFK Norrköping.
Tasmansk djevel
Biologi
Hunnen går drektig i rundt 3–4 uker og føder 20–30 unger på størrelse med et riskorn, men bare 2–4 av dem overlever.
Tyngdeakselerasjon
Tyngdeakselerasjonen er den akselerasjonen et legeme i fritt fall får i et gravitasjonsfelt. Vanligvis skyldes dette gravitasjonen skapt av Jordens masse og dens rotasjon. På andre planeter og måner har tyngdeakselerasjonen derfor forskjellig verdier bestemt av deres tilsvarende egenskaper.
Ekvivalensprinsippet sier at tyngdeakselerasjonen i hvert punkt er lik med gravitasjonsfeltet i samme punkt. Begge er vektorfelt og betegnes vanligvis ved det samme symbolet g. På Jorden vil størrelsen variere med breddegrad og høyde over havet. Ved polene er tyngdeakselerasjonen 9.832 m/s2, mens den har verdien 9.780 m/s2 ved ekvator. Oslo som ligger på breddegrad 60°, er tyngdeakselerasjonen 9.819 m/s2.
Symbolet g0 brukes som en måleenhet for akselerasjon hvor 1g0 er definert som 9.80665 m/s2. Verdien er valgt som en tilnærmet gjennomsnittsverdi for tyngdeakselerasjonen på havoverflaten ved 45.5° bredde.
I SI-systemet måles tyngdeakselerasjon i enheter av 1 m/s2. Men i mange praktiske sammenhenger benyttes ofte fremdeles den eldre enheten fra det tidligere CGS-systemet. Den er oppkalt etter Galileo Galilei som var den første som målte tyngdeakselerasjoen på Jorden. Slike målinger omtales som gravimetri og kan i dag bestemme tyngdeakselerasjoner med en nøyaktighet ned til 10-8 m/s2.
Tyngdeakselerasjon på Jorden
hvor G er gravitasjonskonstanten og man ser bort fra jordrotasjonen. Dette er da også verdien til tyngdeakselerasjonen på jordoverflaten. Setter man her inn og, får man resultatet  som tilfeldigvis er den målte verdien i Oslo.
I en høyde h over havet gir Newtons lov at tyngdeakselerasjonen er redusert til GM/(R + h)2. Så lenge h << R, kan den derfor skrives som
og avtar forholdsvis langsomt. Først i en høyde av 300 km er den blitt 10 % mindre. I denne høyden beveger mange kunstige satellitter seg.
For å beregne tyngdeakselerasjonen inni Jorden, behøver man å vite mer om dens indre oppbygning. I det enkleste tilfellet kan man anta at den har en uniform massetetthet ρ. Ved å bruke Newtons skallteorem er da tyngdeakselerasjonen i en avstand r  fra Jordens sentrum gitt som hvor   er massen innenfor en kuleflate med denne radius. Det gir direkte
slik at i denne modellen øker tyngdeakselerasjonen proporsjonalt med avstanden fra sentrum hvor den er null. Mer nøyaktig kjennskap til Jordens indre vil gi et noe annet resultat.
Bidrag fra rotasjonen
Tyngdeakselerasjonen på Jorden som skyldes dens masse, er en vektor gN  som er rettet mot dens sentrum og en størrelse som er gitt ved Newtons gravitasjonslov, under antagelsen at massen er kuleformet. Men i tillegg kommer et bidrag gs  som skyldes jordrotasjonen som skjer rundt en nord-syd akse med periode T = 24 timer. Dette bidraget tilsvarer sentrifugalkraften i et roterende referansesystem og er rettet utover vinkelrett på denne aksen. Størrelsen er gitt som hvor ω = 2π /T er vinkelfrekvensen og  er avstanden til aksen hvis stedet på jordoverflaten har breddegrad λ. Den totale tyngdeakselerasjonen har da en komponent med størrelse
rettet inn mot sentrum, mens den andre komponenten ω2R cosλ sinλ  er parallel til overflaten og peker mot ekvator. Den medfører at Jordens masse forskyves i denne retningen slik at den her vil bli litt videre og tilsvarende sammentrykt ved polene. Den får samme form som en oblat sfæroide.
Det er den første komponenten som oppleves som tyngdeakselerasjon. Den har en variasjon med breddegraden som er bestemt av forholdet ω2R 3/GM = 0.00346 og gir resultatet
Ved ekvator λ = 0° reduserer Jordens rotasjon derfor tyngdeakselerasjonen til Mer nøyaktige verdier oppnås ved å ta hensyn til at den samme rotasjonen også vil gi et bidrag til det newtonske gravitasjonsfeltet som ikke lenger skyldes en kuleformet massefordeling.
Jordens form
Begge bidragene til tyngedeakselerasjon på Jorden kan kombineres og skrives som hvor Φ = Φ(r,λ)  er det totale gravitasjonspotensialet som virker. Jordens overflate vil være en ekvipotensialflate gitt ved ligningen Φ = konstant. Den kan løses og gi som beskriver formen til overflaten. Tyngdeakselerasjonen g vil da stå overalt vinkelrett på denne.
De to komponentene til sentrifugalakselerasjonen gs følger fra potensialet
og avtar når avstanden r øker. Det tilsvarer at den virker utover. Mer komplisert er det å finne det newtonske gravitasjonspotensialet som ikke lenger kan antas å ha kulesymmetri. Men da avviket skyldes rotasjonen, vil det ha aksial symmetri. Potensialet kan beregnes ved en multipolutvikling hvor de første leddene vil gi de nødvendige korreksjonene til Newtons gravitasjonslov. Når man videre antar at massefordelingen er symmetrisk om ekvatorialplanet, vil ikke dipolleddet bidra. Den viktigste korreksjonen kommer da fra kvadrupolleddet. Denne delen av gravitasjonspotensialet blir dermed
hvor lengden a er definert som Jordens radius ved ekvator og J2 er en dimensjonsløs parameter som beskriver avviket fra en eksakt sfærisk symmetrisk massefordeling. Den kan uttrykkes ved treghetsmomentene til Jorden som
hvor C er treghetsmomentet rundt rotasjonsaksen og A om en akse normalt på denne gjennom sentrum.
Formen til Jorden er nå bestemt ut fra kravet at det totale potensialet Φ(r,λ) = ΦN + Φs skal være konstant på overflaten. Mens a er radius ved ekvator, kan radius til en av polene kalles c. Da må Φ(r = a, λ = 0°) = Φ(r = c, λ = 90°). Det relative forholdet mellom disse to lengdene uttrykkes ved flattrykningen
som for Jorden er observert å være f = 3.35×10-3 = 1/298. Formen til overflaten er en flattrykt rotasjonsellipsoide gitt ved ligningen
Denne ligger til grunn for «referanseellipsoiden» som brukes i World Geodetic System.
Kravet om konstant potensial på overflaten gir nå til laveste orden at
Agnelo Rossi
Agnelo Rossi (født 4. mai 1913 i Joaquim Egidio i bispedømmet Campinas i Brasil, død 21. mai 1995 i Campinas) var en av Den katolske kirkes kardinaler, erkebiskop av São Paulo 1964–1970, og deretter kalt til Vatikanet der han ble prefekt for Kongregasjonen for folkenes evangelisering 1970–1984, president for Administrasjonen av Den Apostoliske Stols patrimonium 1984–1989, Dekanus for kardinalkollegiet 1986–1993.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1965.
Tyngdeakselerasjon
Jordens form
hvor forholdet = 3.46×10-3. Da verdien til flattrykningen f er kjent, kan herav asymmetrien til massefordelingen J2 finnes.
Agnelo Rossi
Agnelo Rossi deltok i konklavet august 1978 som valgte Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte Johannes Paul II.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Tyngdeakselerasjon
Nøyaktigere tyngdeakselerasjon
Tyngdeakselerasjonen som er gitt ved gradienten, vil ha to komponenter hvorav den radielle - ∂Φ/∂r er dominerende. Den har en størrelse gitt ved
Ved å benytte her ligningen for rotasjonsellipsoiden, finner man formelen for tyngdeakselerasjonen. Til laveste orden i de små størrelsene f, m og J2 kan den skrives som
Setter man inn de numeriske verdiene, gir den resultatet
Mens verdien ved ekvator er blitt redusert til 9.780 m/s2, er den øket til 9.832 m/s2 ved polene. Det kan forstås ved at punkt langs ekvator er kommet litt lenger bort fra Jordens sentrum, mens polene er kommet tilsvarende nærmere. Enda nøyaktigere formler kan utledes ved å ta med høyere ordens ledd i denne beregningen.
Konstant massetetthet
Tyngdeakselerasjonen på hvert sted er avhengig av rotasjonshastigheten ω og massefordelingen til Jorden. Disse to størrelsene er generelt ikke uavhengig av hverandre. I det enkleste tilfellet kan man tenke seg at den har en konstant massetetthet ρ. Med en bestemt form gitt ved ellipseaksene a og c = a (1 - f ), er da dens masse gitt som
mens de to treghetsmomentene er
Denne massefordelingen gir dermed asymmetriparameteren
Siden flattrykningen f << 1, har man derfor at J2 = 2f /5 som igjen betyr at  rotasjonsparameteren m =  4f /5. Dette stemmer ikke helt med de observerte verdiene, og man må konkludere at massetettheten i Jorden er mer komplisert.
Kristiansandsfjorden
Kristiansandsfjorden, eller Byfjorden, er fjorden utenfor Kristiansand i Agder. Det er vel 5,5 nautiske mil (10 km) fra Vestre havn til åpent hav i Skagerrak sør av Oksø og Grønningen fyr. Otra, Norges åttende lengste elv renner ut i Kristiansandsfjorden.
Fjorden er opptil 260 meter dyp og det dypeste området midt i leia er tidligere brukt til ammunisjonsdumping. På fjordbunnen, spesielt i de indre områdene, er det mye forurensing fra tidligere tiders virksomheter langs strendene. Mye av fjordbunnen er de senere årene blitt dekket til med fyllinger av stein og sand.
Fjorden har to innløp, Østergapet (gabet på dialekt) mellom Oksøy og Grønningen og Vestergapet mellom Flekkerøy og Møvik/Kroodden. Før sa man at Vestergapet lå mellom Indre og Ytre Flekkerøy og i sundet mellom øya og fastlandet var den viktigste havnen langs Skagerrakkysten fra omkring 1550.
Fylkesvei 3590
Fylkesvei 3590 går mellom Rennebakken (Kolbjørnsvik) og Hisøy kirke i Arendal kommune.
Kristiansandsfjorden
I området ved Torsviga og Kongsgårdbukta på Lund mellom Marvika og Ringvoldåsen/Ringknuten i Topdalsfjorden bygges for tiden (2006) et nytt havneanlegg for Kristiansand.
Fylkesvei 3590
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 214 (Aust-Agder).
Sekstentallsystemet
Sekstentallsystemet, bedre kjent som det heksadesimale tallsystemet, forkortet hex, er et tallsystem med grunntall eller base 16. Navnet «heksadesimal» er en hybrid sammensatt av det greske hexa (έξι (exi)) for «seks» og decimal fra det latinske ordet for «ti».
Tallsystemet har 16 ulike siffer: 0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, A, B, C, D, E og F. Det tallsystemet vi bruker til vanlig kalles titallsystemet eller det desimale system. De heksadesimale sifrene A, B, C, D, E og F representerer titallsystemets verdier 10, 11, 12, 13, 14 og 15.
Når det er tale om ulike tallsystemer, bruker matematikere grunntallet (tallbasen) i senket skrift (subskript) etter tallet. Forrige setning kan da skrives slik: A16 = 1010, B16 = 1110, C16 = 1210, D16 = 1310, E16 = 1410, F16 = 1510. Grunntallet kan eventuelt skrives med bokstaver, på denne formen: Ahex = 10dec.
De første 32 positive heltallene skrives på følgende måte:
Det heksadesimale tallsystemet er meget nyttig i arbeid med datamaskiner. Årsaken er at det er nært forbundet med totallsystemet, bedre kjent som det binære tallsystemet, som datamaskiner er basert på. Sammenhengen er slik: Siden 16 = 24, kan ethvert firesifret binært tall skrives som et ensifret heksadesimalt tall og omvendt. Fire bit (fire binære siffer) kan altså uttrykkes ved ett enkelt heksadesimalt siffer. (Se tabellen nedenfor.) En byte som består av 8 bit kan da kompakt angis med et tosifret heksadesimalt tall. Dette er en stor fordel for mennesker, som leser for eksempel «B4» mye lettere enn byten «10110100».
Titallsystemets 0–15 i fire ulike tallsystem
Tabellen nedenfor viser titallsystemets verdier 0–15 uttrykt i henholdsvis sekstentall-, titall-, åttetall- og totallsystemet.
Omregning fra heksadesimalt til desimalt og omvendt
Vi vet fra vanlig titallsmatematikk at et flersifret tall, for eksempel 273, har følgende betydning:
27310 = 2·102 + 7·101 + 3·100 = 200 + 70 + 3 = 273
Når man skal regne om (konvertere) et tall fra heksadesimalt til desimalt går man ut fra samme prinsipp: siffer nr. 1 bakfra skal multipliseres med grunntallet i nullte potens (160=1), siffer nr. 2 med grunntallet i første potens (161=16) osv. Å konvertere det heksadesimale 2D4 til desimalt blir da slik:
Frogner nye kirke
Frogner nye kirke er en langkirke fra 1925 i Lillestrøm kommune i Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nedre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Sekstentallsystemet
Notasjon i ulike programmeringsspråk
Det er mange måter å betegne heksadesimale tall i ulike programmeringsspråk:
Det finnes ingen enighet om en felles notasjonsstandard, så alle konvensjonene over er i bruk, noen ganger også i samme fremstillng. Forøvrig, siden det er få andre bruksområder for disse, byr dette på lite problemer.
Brøker
Fordi tallbasen er kvadratisk, danner heksadesimaler oftere uløselige brøker enn titallsystemet. Repeterende desimaler oppstår når nevneren har en primfaktor som ikke finnes i telleren. I sammenheng med heksadesimale tall, gjelder dette hvis og bare hvis nevneren ikke er en toer-potens.
Se tallsystemer for en oversikt over systemer med andre tallbaser.
Nanxiang
Nanxiang (kinesisk: 南翔) er et subdistrikt i bydistriktet Jiading i Shanghai.
Her ligger Guyi yuan (古漪园), et stort hageparkanlegg i suzhou-stil fra Mingdynastiets tid. Et av Shanghais største templer, Yun Xiang Si (云翔禅寺), liggre sentralt i subdistriktet.
Nanxiang er opphavsstedet til Nanxiang Xiaolongbao, den type bakstsnacks (fylt deigbolle) som er blitt kjent som typisk shanghainesisk ''xiaolongbao.
Huntsville (Alabama)
Huntsville er en by i Madison County i den nordlige delen av den amerikanske delstaten Alabama, nær grensen til Tennessee, og strekker seg vestover inn i Limestone County og sørover inn i Morgan County. Byen har et areal på 451,8 km². Byen har betydelige virksomheter innenfor romforskning og forsvarsindustri, spesielt raketter, og blir ofte omtalt som Rocket City. Forskning og utvikling innen bioteknologi er også viktig. Skuespilleren Tallulah Brockman Bankhead ble født i Huntsville i 1902.
Befolkning
Huntsvilles befolkningsantall utgjorde 180 105 i henhold til folketelling i 2010. Befolkningen i byens storbyområde («Huntsville Metropolitan Area») var på 417 593. Huntsville er den fjerde største byen i Alabama og den største byen det kombinerte statistiske området Huntsville-Decatur bestående av fem fylker (det mest befolkningsrike området) som i folketellingen av 2013 hadde en beregnet befolkning totalt på 683 871. I 2013 ble Huntsvilles storbyområde den nest største i Alabama med en befolkning på 435 737.
Fylkesvei 3588
Fylkesvei 3588 går mellom Hisøy kirke og Havsøy brygge i Arendal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 213 (Aust-Agder).
Slagverkinstrument
Et slagverkinstrument er en betegnelse for et musikkinstrument, det vil si et instrument hvor lyden blir produsert ved at noe (trommestikker, visper, køller, hender eller annet) slåes mot en del av instrumentet, eller ved at instrumentet ristes eller på annen måte lager lyd ved bevegelse. Det skilles mellom rytmiske og melodiske slagverkinstrumenter, et skille som i hovedsak betegner det normale bruksområdet til de ulike instrumentene.
Blant rytmiske slagverkinstrumenter finnes blant andre ulike trommer og cymbaler. Eksempler på melodiske slagverkinstrumenter er, xylofon, vibrafon, marimba, klokkespill, rørklokker, og pauker.
Slagverk kalles også perkusjon, som er en fornorsking av det engelske ordet percussion. Spesielt afrikansk, latinamerikansk, calypso og reggaemusikk bruker mye perkusjon. En av de mest fremstående latinamerikanske perkusjonsmusikerne gjennom tidene er Uziah «Sticky» Thompson fra Jamaica. Moderne perkusjonister blander ofte perkusjonsinstrumenter fra mange forskjellige verdensdeler. Et god eksempel på dette er Nate Werth, som spiller i bandene Snarky Puppy og Ghost Note.
Den danske gruppen Safri Duo ble verdenskjent da de blandet perkusjon og Elektronika. Folk som spiller perkusjon kalles perkusjonister.
Slagverksinstrumenter, uavhengig av om de er rytmiske eller melodiske (stemte eller ustemte), deles inn i idiofone instrumenter og membranofone instrumenter.
Idiofone instrumenter lager lyd ved at instrumentet selv vibrerer, mens membranofone instrumnter lager lyd ved at en membran (f. eks et trommeskinn) vibrerer.
Sushi og golf
Sushi og golf er et musikkalbum utgitt med Unit Five i 2008.
Ngari
Ngari har et areal på 304 683 km² og ca. 80 000 innbyggere (2002). Ngari er dermed et av de tynnest befolkede områdene i Tibet.
Området er meget høytliggende; også det som er av dalfører er på en høyde som stort sett overskrider 4 300 moh. På grunn av høyden og de sparsommelige ressursene var og er en stor del av befolkningen nomader. Deres dialekt kalles «øvre dialekt» (tibetansk: stod skad).
Administrative enheter
Prefekturet Ngari har jurisdiksjon over 7 fylker (县 xiàn). Et område i vest, Aksai Chin, er kontrollert av Kina, men India anser området som en del av Kashmir og gjør følgelig krav på det.
MF «Preikestolen»
MF «Preikestolen», tidligere MF «Bjørnefjord» og MF «Stavanger», er en bilferge bygget i 1990 for Det Stavangerske Dampskibsselskab (DSD) for fergesambandet Stavanger – Tau. Under sitt tidligere navn trafikkerte hun dette sambandet frem til 2001, da hun ble solgt til HSD (nå Norled). Etter å ha vært brukt i ulike samband, ble hun i 2010 på nytt satt inn i trafikk i Tau-sambandet sammen med søsterskipene MF «Ullensvang» og MF «Stord», og gikk her frem til januar 2013 da hun ble flyttet til Ranavik–Skjersholmane i Sunnhordland. Fergen ble i 2019 solgt til Boreal Sjø og trafikkerte fra 2019 sambandet Lauvvik–Oanes til Ryfylketunnelen åpnet desember 2019, og fergesambandene Stavanger–Tau og Lauvvik–Oanes ble lagt ned. Per 19. juni 2020 var MF «Preikestolen» lagt i opplag i Sandnes for prøve-kjøringer, for å starte kjøre en annen plass i fremtiden. Den 11. oktober 2020 ble MF «Preikestolen» satt inn i Høgsfjordsambandet. i 2021 ble den satt i Molde - Vestnes
Skipet
MF «Stavanger» var byggnummer 11 ved Myklebust mek. Verksted A/S i Gurskebotn. Skroget ble bygd ved Liaaen Nordfjord AS, Nordfjordeid. Ved overlevering var tonnasjen 2 871 bruttoregistertonn, 861 nettoregistertonn, og lasteevnen var 786 dødvekttonn. Hovedmaskinen er en åttesylindret totakts dieselmotor bygd av Wärtsilä-Wichmann AS på Rubbestadneset. Oppgitt ytelse er 3 000 bhk.
Mathias Blumenthal
Mathias Blumenthal (født ca. 1719, død november 1763 i Bergen) var en norsk maler.
Liv og arbeid
Blumenthal regnes for å være en av Skandinavias viktige kunstnere på 1700-tallet og den som avløste barokken og innførte rokokkoen i norsk kunst.
Han kom fra en dansk-tysk slekt, og fikk antakelig sin kunstutdannelse i Riga. Hans tyske far var først skipskirurg i Grønlandsfart, slo seg ned i København i 1710, og ble overkirurg ved flåten i 1715. I 1736 ble han bergmedikus på Kongsberg, der han døde ved nyttårsskiftet 1741-1742. Mathias Blumenthal skal ha kommet til Norge fra København på 1740-tallet, og ble fast bosatt i Bergen fra 1749.
I 1747 malte han et portrett i Fredrikshald (nå Halden) av «den Gudfrygtige og Dydige Jomfrue Maria Epeyubs Daatter, som Ao 1746 med Missionarius Hr Sylo Reyste fra Grønland til Kjøbenhavn». Dette maleriet er det første vi kjenner til at Blumenthal har malt i Norge. Blumenthal selv malte for øvrig en kopi av portrettet i 1753, og dette senere bildet tilhører den etnografiske samlingen i København. I 1748 malte han en rekke byprospekter av Fredrikshald med Fredriksten festning.
Tidlig i 1749 slo Mathias Blumenthal seg ned i Bergen, etter å ha mottatt en invitasjon fra Bergens magistrat og «eligerede mænd» om å designe en æresportal i anledning et forestående besøk av kong Fredrik V. Det foreligger en kontrakt for oppdraget, datert 17. april 1749. I henhold til kontrakten skulle «Konstskieldrer Blumenthal» levere 21 emblemer og ornamenter, mot en betaling på 600 riksdaler. Kontraktssummen skulle dekke arbeidet, maling (pigmenter og olje) og gull, mens byen skulle betale ekstra for lerret, spiker og blindramme.
Gjennom sitt virke i Norge malte han blant annet dekorasjoner, portretter og byprospekter. Han har etterlatt seg flere storslagne malerier av figurer og landskap, særlig i Bergen, men også i Halden. Et iøynefallende arbeid er det gjennomdekorerte «Blumenthal-rommet», opprinnelig utført ca. 1756 i spisestuen til den bergenske kjøpmannen og hollandske konsulen Hendrich Jansen Fasmer (1698 - 1779). Bildene har en mytisk-allegorisk karakter, hvor for eksempel byen Bergen er avbildet som en lærd kvinne med laurbærkrans, og gjenspeiler samtidens borgerlige dyder og tidens økonomiske virksomhet. Blumenthal-rommet har siden 1916 vært en del av Rasmus Meyers samlinger.
Salmonsens konversationsleksikon beskriver ham slik: Uden at eje megen malerisk Charme, er hans Arbejder dog ganske festlige og virkningsfulde.
Slaget ved Dębe Wielkie
Slaget ved Dębe Wielkie ved Warszawa i Polen ble utkjempet 31. mars 1831 i forbindelse med novemberoppstanden. Den polske hæren, ledet av Jan Skrzynecki, vant en seier over en russisk hær kommanderte av general Geismer.
Zander Kaaes stiftelse
Zander Kaaes stiftelse er en bygning i senbarokk byggestil i Kong Oscars gate 67 i Bergen som opprinnelig ble bygget som bolig for «eldre trengende». I 2017 startet nye eiere hotelldrift i bygningen under navnet Villa Terminus.
Mika (navn)
Mika er en finsk kortform av mannsnavnet Mikael, som er dannet av de hebraiske ordene micha, «hvem er som», og el, «Gud».
Zander Kaaes stiftelse
Historikk
Bygningen ble tegnet av Johan Joachim Reichborn og oppført i 1769–1770. Den «milde stiftelsen» ble opprettet av kjøpmann og legatstifter Zander (egentlig Alexander) Kaae (1712–1765). Senbarokkbygningen har en hovedbygning og to sidefløyer. Bygget hadde ifølge Reichborns tegning en rikt utformet ark i rokokkostil, men denne arken ble bygget om.
Grønlands Lufthavnsvæsen
Grønlands Lufthavnsvæsen (grønlandsk: Mittarfeqarfiit) er den virksomheten som driver lufthavnsvirksomheten på Grønland. Selskapet tilsvarer dermed Avinor i Norge. Virksomheten har sitt hovedkontor i Nuuk på Grønland.
Mika (navn)
Mika er også noe brukt som kvinnenavn.
Zander Kaaes stiftelse
Historikk
Christopher Frimanns bok «Almindelig Samling af Stiftelser og Gavebreve i Kongeriget Norge : med fornødne Oplysninger», fra 1774-1777, beskrev «Zander Kaaes Huus» på følgende måte:"Bygningen bestaaer af 16 rummelige Kammere, eet til hver person, et Værelse til Portneren, en Liigstue, en Bønnestue, et Forsamlings=Værelse for Inspecteurerne, og et dito Værelse ledigt for hvem der for Penge vil lade sig indlemme. Ved Huuset er en smuk og rummelig kiøkken=have til fælles Brug og Nytte for Lemmerne, ligesom og for hver Person er indrettet ved afdelinger en liden Kielder under Huuset, og et Brændekammer oven paa med Laase og Lukkelser for."Det opprinnelige aldershjemmet framstår som en bygning i en europeisk palé- eller herregårdstradisjon, og skiller seg de institusjonsbygg for syke eller fattige som allerede eksisterte da bygget ble reist, som St. Jørgens Hospital eller Stranges stiftelse. Like ved Zander Kaaes ble Danckert Krohns stiftelse oppført i 1789. Denne stiftelsen ble også bygget som aldershjem for folk av borgerlig stand.
Mika (navn)
Utbredelse
Mika er utbredt som mannsnavn. I 2008 var Mika et populært navn på jentebarn født i Israel.
Alleanza Democratica
Alleanza Democratica («Demokratisk Allianse», AD) var et sosialliberalt italiensk politisk parti, grunnlagt våren 1993, i den hensikt å samle progressive krefter på sentrum-venstre-siden i italiensk politikk, men som samtidig nektet adgang til partier som 'apparater' i sin eksisterende form. Prosjektet lyktes imidlertid ikke og partiet forble lite, bestående hovedsakelig av tidligere republikanere og tidligere kommunister. Partiets leder var Willer Bordon.
Mika (navn)
Kjente menn med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Alleanza Democratica
AD hadde som mål å samle sentrum-venstre, med både Patto Segni og det post-kommunistiske Partito Democratico della Sinistra og å skape et “Italias demokratiske parti”, inspirert av Det demokratiske parti i USA. Partiet gikk inn for økonomisk liberalisme, endringer i det italienske politiske systemet og var kritisk til venstresidens statsorientering. Likevel var partiet ved valget i 1994 en del av valgalliansen Alleanza dei Progressisti.
Grønlands Lufthavnsvæsen
Per 2009 driver de 60 plasser med trafikk, hvorav 13 lufthavner, 6 heliporter og 41 helistop. I 2003 drev de 59 plasser med trafikk, fordelt på 12 lufthavner, 5 heliporter og 42 helistop. I 2009 har Grønlands Lufthavnsvæsen 400 ansatte. I tillegg til lufthavnene driver virksomheten også lufthavnshotellene i Narsarsuaq og Kangerlussuaq.
Alleanza Democratica
I 1996 utviklet partiet seg til Unione Democratica (som i 1999 ble en de av I Democratici) i det andre republikanere, som Antonio Maccanico, og noen sosialister, som Giorgio Benvenuto, sluttet seg til partiet.
Mika (navn)
Kjente kvinner med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Norske fiskerier
Norge kommer på tiendeplass blant verdens største fiskerinasjoner, med en total fangst på 2,6 mill. tonn i 2003 (oppdrettsfisk ikke inkludert). Målt i eksportverdi kommer Norge på tredjeplass, etter Kina og Thailand.
Bestandsutvikling
Bestanden av norsk vårgytende sild  ligger for tida godt over det nivået som havforskerne anser som en føre-var-grense.
Lodda i Barentshavet har etter et høyt nivå på 1970-tallet vist en sterkt svingende bestandsutvikling, og er for tida i en kritisk tilstand. Sammenbruddet skyldes sannsynligvis ikke overfiske, men har å gjøre med økt beitepress fra torsk og sild. Den norsk-russiske fiskerikommisjonen har etter råd fra ICES vedtatt å forby fiske på lodde.
Gytebestanden av nordøstarktisk torsk  ligger over føre-var-nivået. Forskerne mener likevel at kvotene er høyere enn de bør være. Fangstene har i tillegg ligget godt over kvotene i flere år. Ulovlig fiske er et stort problem.
Bestanden av kysttorsk er i nedgang. Den er redusert fra 300 000 tonn i 1994 til 60 000 tonn i 2005. ICES har anbefalt at fisket stoppes, men den norsk-russiske fiskerikommisjonen har likevel gitt tillatelse til en mindre kvote.
Nordsjøsilda har på 2000-tallet vist en gledelig økning, etter nær totalt sammenbrudd på grunn av overfiske på 1970-tallet..
Bestandene av bunnfisk i Nordsjøen har ligget på et lavt nivå i lang tid. Torskebestanden er hardt beskatta, og er i dag på et historisk lavmål. Norge og EU har likevel tillatt fortsatt fangst. Sei og hyse har hatt en positiv utvikling i seinere år. Bestandene av industrifiskeartene øyepål og tobis er usikre, men vurderes å være lave.
Bestanden av nordøstatlantisk makrell  i Nordsjøen og Norskehavet anses nå å være lavere enn føre-var-grensa. Bestandene av uer og blåkveite er lave, mens industrifisken kolmule ser ut til å være i god forfatning, til tross for hard beskatning.
Økonomi og sysselsetting
Antallet fiskere er gått jevnt tilbake siden før krigen. Ved utgangen av 2004 var det registrert 15 000 fiskere, mot 125 000 i 1939.
Ifølge nasjonalregnskapet bidro fiske, fangst og oppdrett med 6,2 milliarder kr (0,4 %) til bruttonasjonalproduktet i 2004. Førstehåndsverdien av fisk fra tradisjonelle fiskerier var 10,4 milliarder kr. i 2004.
Målt i fangstverdi er torsken det klart viktigste fiskeslaget, med en førstehåndsverdi på 2,5 milliarder kr. På de neste plassene kommer sild og brisling (1,9 mrd), makrell (1,2 mrd.), skalldyr og skjell (900 mill.) og sei (800 mill.) I fangstmengde er kolmule o.a. industrifisk klart størst, men verdien utgjør under 1 milliard kr.
Regulering av fisket
For å sikre fiskebestandene mot overfiske er alt fiske kvoteregulert. Den norske kvoten for hvert enkelt fiskeslag blir satt etter anbefaling fra Det internasjonale råd for havforskning (ICES) og i samråd med andre stater. Kun en tidel av bestandene i norske farvann er særnorske bestander. Fiskeri- og kystdepartementet deler totalkvoten mellom trålerflåten og kystfiskeflåten, og deretter på de ulike fartøygruppene og det enkelte fartøy. For havfiskeflåten har deltakelsen i fisket lenge vært regulert gjennom konsesjoner. Fra sesongen 1989/90 ble det også innført konsesjonsordning i kystflåten – først for torskefisket og fra 1997 også for andre fiskeslag.
Damsgård hovedgård
Damsgård hovedgård (eller Jansongården) ligger i Alléen 29 (gnr 154), på Damsgård i Laksevåg bydel i Bergen kommune. Hovedgården anses for å være et av de norske hovedverkene i rokokko. Hovedgården er kanskje det best bevarte trehuset fra 1700-tallet i Europa.
Historie
Fra gammelt av het området Håsteinar – fra norrønt Hásteinar som betyr «høy sten». Det er to teorier om hvordan navnet oppstod, men man antar at navnet enten refererer til det 284 meter høye Damsgårdsfjellet, eller en gruppe med store stener som lå nede ved strandkanten i Damsgårdsbukten. Bosetting i området kan spores tilbake til middelalderen, da det lå under Munkeliv kloster. Man antar at området ble brukt allerede rundt begynnelsen av 1100-tallet, men første sikre etablering er i 1427, da området beskrives i Munkeliv jordbok. I kjølvannet av reformasjonen i 1536 ble gården – som annet kirkegods – overtatt av kongen. Det gikk imidlertid ikke mange år før området igjen ble solgt til private eiere – og da selvfølgelig til overklassen, gjerne til utenlandske stormenn: både tyskere, nederlendere, franskmenn og dansker eide området på denne tiden.
Reformasjonen
1536-1699 I forbindelse med reformasjonen i 1536 ble alle Klostergodsene inndradd. Domkirken, og senere kong Frederik II av Danmark og Norge, eide så Håsteinar en del år. Men kongen solgte gården videre til Tønnes Claussøn i 1562. Deretter følger diverse private eiere. Forfatteren Fossen nevner personer både av bergensk, nederlandsk, tysk, dansk og fransk opphav. I skjøtet forpliktet Claussøn seg til å oppføre en «kjøpstedsbygning».
Dam Tønnessøn
Det finnes ikke noe belegg for at kjøpstedsbygningen kom før ut i 1600-årene. Da overtok Dam Tønnessøn gården. Han regnes for den som har gitt navn til gården Damsgaard (skrivemåte inntil 1917), som første gang nevnes i Bergens sagefallsregnskap i 1643. I 1600-årene brukes gårdsnavnene Håsteinar og Damsgård om hverandre.
J. van Geelkercks kart
I 1653 avbildes den på J. van Geelkercks kart, dette finnes i dag på Bysamlingen på Historisk museum. To plater til bileggerovner ble funnet under restaureringen, merket med årstallene 1673 og 1699. I løpet av århundret kan forfatteren W.M. Schelderup påvise at bygningen påbygges og inndeles i flere rom, storstue, dagligstue, kamre, kjøkken med skorstein og et spiskammer med jordkjeller. Bygningen hadde «pandetak», blir det opplyst i en «besiktigelses og tagsationsforretning» fra 1731. Kjøpstedsbygningen utgjør kjernen i nåværende Damsgårdsveien 174.
Gården
Navnet Damsgård tror man kommer fra navnet på en av eierne, Dam Tønneson. Han overtok gården rundt 1643 etter sin far Tønnes Klausson, som hadde fått skjøtet til gården av kong Fredrik II, etter sine bidrag til Den nordiske syvårskrigen. De eldste delene av den nåværende bygningen stammer sannsynligvis fra den tiden da stiftamtskriver Severin Seehusen (1664–1726) eide gården, og er trolig oppført før 1720. Det var på denne tiden at gården ble tatt i bruk som et lyststed, samtidig som den også fungerte som en vanlig gård. Gården var på denne tiden malt i sterke farger: rødt og grønt. Rominndelingen fra denne tiden er kjent da de nevnes i et takstdokument fra 1731, og samsvarer med de en finner i dag. I 1769 ble bygget overtatt av generalkrigskommissær Joachim Christian Geelmuyden Gyldenkrantz (1730–1795) – som i 1783 ble adlet under det mer kjente bergenske navnet Gyldenkrantz. Han bestemte allerede få år etter overtagelsen at gården skulle bygges om til slik vi kjenner den i dag. På slutten av 1770-årene fikk Damsgård hovedgård sin berømte rokokko-fasade, sin hesteskoform og det lett gjenkjennelige tårnet på hovedbygget. Fasaden ble også vendt inn mot innseilingen av Bergen. Et av byggets mer fascinerende trekk kommer også fra denne tiden: nemlig at husets fasade er større enn selve bygningen. Dette medfører at huset fremstår som større enn det egentlig er fra forsiden. For å skape en illusjon om perfekt symmetri er det også malt to vinduer på veggen ut mot Herrens have.
Fylkesvei 3648
Fylkesvei 3648 går mellom Hesthagen og Åmlandsneset i Lillesand kommune. Veien er 1,7 km lang.
Damsgård hovedgård
Gården
Gyldenkrantz døde på hovedgården fjerde juledag i 1795, og gården ble auksjonert bort i 1796 til hoffagent Herman Didrich Janson (1757–1822), en av datidens rikeste kjøpmenn. Janson utførte mindre ombygginger, og rundt 1865 ble det gjennomført en omfattende innvendig oppussing, hvor mange rom ble malt om og tapetsert. Fra rundt 1870 ble gården brukt som helårsbolig. Hovedgården forble i Jansonfamiliens eie fram til 1983, da den ble overtatt av Staten og Bergen kommune ved Vestlandske kunstindustrimuseum. Hovedgården behøvde da omfattende restaurering, men var – forholdene tatt i betrakning – godt ivaretatt. Restaureringsarbeidet tok ti år, og Damsgård hovedgård ble høytidelig åpnet som museum den 28. juni 1993. Bygningen har siden fungert som museum, sesongåpent fra mai til september. Den har også blitt brukt som lokaler for møter, samlinger og middager – blant annet var den ærverdige hovedgården i sammenheng med Festspillene i Bergen sommeren 2005 åsted for en middag med kong Harald.
Nyboder
Nyboder er et gammelt boligkvarter nær Østerport i København, mellom Store Kongensgade og Øster Voldgade. Det ble oppført etter initiativ av Christian IV og var ment for ansatte i marinen og deres familier. Det ble oppført i en da ny bydel, dengang kalt Ny-København som opsto med en utvidelse av byen mot øst.
Kamenka (Penza oblast)
Kamenka (russisk: Ка́менка) er en by i Penza oblast i Russland. Den ligger ved elva Atmis (ei bielv til Moksja i Okas nedslagsfelt), rundt 80 km vest for Penza. Kamenka ble grunnlagt på 1700-tallet og fikk bystatus i 1951.
Nyboder
Oppførelse og anvendelse
De første 20 husene sto ferdig i 1631 på grunn som kongen hadde kjøpt nord for byen. Navnet på den nye bydelen kaltes først "dy Boer til Søefolckied" – senere "Bådsmandshusene" før de fikk navnet Nyboder etter ferdigstilling. Det ble bygget ca. 200 boliger. Hver bolig var på om lag 40 m², bestående av stue på 19 m², kammers, forstue og kjøkken felles med naboleiligheten. Leilighetene var speilvendte to og to og med ryggen mot hverandre, noe som ga problemer med varme og kulde, fordi noen fikk sol og andre ikke. Til tross for den idag beskjedne størrelsen var de langt bedre ann datidens arbeiderboliger.
Ansvarlige for oppføringen var to av kongens mest betrodde arkitekter og byggmestre – Hans van Steenwinckel d.y. og Leonhard Blasius.
Damsgård hovedgård
Gården
Vestlandske kunstindustrimuseum eier Damsgård hovedgård, men administrasjonen ble i 2005 overtatt av Bymuseet i Bergen. Damsgård hovedgård ble fredet av Riksantikvaren 27. februar 1924.
Sursk
Sursk (russisk: Сурск) er en by i Penza oblast i Russland. Den ligger på elva Sura's venstre bredd, 92 km øst for Penza. Innbyggertall: 7 500 (estimat 2005), 7 981 (folketelling 2002), 9 920 (folketelling 1989).
Byen ble grunnlagt ca. 1860 som landsbyen Nikolskij Khutor (russisk: Нико́льский Ху́тор), da den ble skilt ut fra landsbyen Nikolskoje. I 1953 fikk den bystatus og ble omdøpt til Sursk (etter elva Sura).
Nyboder
Oppførelse og anvendelse
I 1641 var delen sydvest for Suensonsgade ferdigstilt. Husenes farve var dengang nasjonale, dvs. røde og hvite (som i flagget) – og ikke okkergule med rødt tak som i dag.
Biblioteca Medicea Laurenziana
Biblioteca Medicea Laurenziana i Firenze i Italia er en kjent forvaringsplass med over 11 000 manuskripter og 4500 tidlige trykte bøker. Biblioteket ble bygd i klosteret til Basilica di San Lorenzo di Firenze under utforming og tilsyn av pave Klemens VII. Arkitekturen er ved Michelangelo Buonarroti (1525).
Nyboder
Oppførelse og anvendelse
Nyboder anvendes fortsat som leieboliger for forsvarets personel. Frem til 2006 hadde marinen fortrinsrett til boligene, men etter det har også Hæren og Flyvevåpnet bruksrett på like vilkår. Hjemmevernets personel har ikke bruksrett til boligene. I dag omtales hele Nyboder-området som ett samlet område, det men er faktisk inndelt i De Grå Stokke, De Gule Stokke samt flere omkringliggende gater.
Biblioteca Medicea Laurenziana
Biblioteket betegnes ofte som kroneksempel på manierisme når det gjelder arkitektur.
Damsgård hovedgård
Den sittende søyle - en kuriositet
Dette arkitekturtrekket er ikke kjent fra andre steder. Derimot finner vi det igjen i et antall vestlandske altertavler, som antagelig alle er produsert i Bergen. I noen av dem er det selve søylen som er bøyd. Valentin Wedels tegning til frontfasaden har så påfallende likhetstrekk med toppstykket på altertavlen i Sykkylven (kirken nå nedbrent) at opphavsmannen må være en og samme (fasaden er senere endret til trekantgavl, antagelig i 1797). . Bakgrunnen for dette spesielle vestlandsfenomen er, ifølge kunsthistorikeren Jan Hendrich Lexow, en bok, Prospettiva de pittori e architetti (Roma 1693-1700), av jesuittpateren Andrea Pozzo, hvor der er gjengitt 13 ulike alterkomposisjoner hvor én, er omtalt som altare capriccioso og som har slike bøyde søyler. En slik søyleutforming virker påfallende fordi den er i strid med søylens bærende funksjon. Boken fikk stor utbredelse i Europa, men dette arkitekturmotiv er ikke påvist brukt andre steder enn på Vestlandet.
Nyboder
Vedlikehold
Forsvaret eier alle Nyboderboligene. De administreres av Forsvarets Bygnings Etablissement (FBE) med et lokalt boligkontor kalt Lokalt Støtte Element Nyboder (LSENYB). Forsvaret begynte i 2011 å selge flere av boligblokkene i Nyboder-kvarteret, men dette gjaldt kun utenfor De Gule Stokke. De Gule Stokke ble samtidig renovert, flere i samarbeid med A.P. Møller og Hustru Chastine Mærsks Fond, som også har betalt istandsettelse av Nyboder Mindestue. Devar igjen klar til å huse forsvarets ansatte fra 2013.
Å (Senja)
Å er ei bygd og en grunnkrets i Senja kommune i Troms og Finnmark. Bygda ligger på Sør-Senja 7,5 kilometer vest for Stonglandseidet, ved veikrysset der fylkesvei 224 mot Rødsand svinger av fra fylkesvei 221, veien mellom Stonglandseidet og Skrolsvik.
Kamenka (Penza oblast)
Innbyggertall: 40 400 (estimat 2005), 40 712 (folketelling 2002).