cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Colomesus
I likhet med andre kulefisker kan de blåse seg opp når de føler seg truet. Slik gjør de seg større og vanskeligere å svelge. Søramerikansk kulefisk skiller seg fra andre ferskvannskulefisk ved å være migrerende og ikke territoriell.
De leker i elver i regntiden. De tallrike eggene spres på substratet og yngelen flyter ned med strømmen.
Søramerikansk kulefisk er kjent for å inneholde giften saxitoksin. Colomesus psittacus har spiselig kjøtt, men en giftig lever, men om denne inneholder saxitoksin eller tetrodotoksin er ikke kjent.
Obojan
Obojan (russisk: Обоя́нь) er en by i Kursk oblast i Russland. Den ligger ved elva Psjol, rundt 60 km sør for Kursk. Innbyggertall: 14 100 (est. 2005), 14 618 (folketelling 2002).
Obojan ble grunnlagt i 1639 som en festning ved den russiske statens sydlige grenser. Den fikk innvilget byrettigheter i 1779.
Nordbotn kirke
Nordbotn kirke ligger ved Nordbotn på Fjellværsøya i Hitra i Trøndelag og ble innviet i 1900. Det er en laftet langkirke med 280 sitteplasser.
Det er kirkegård 100 meter sør for kirken samt på den andre siden av Botnviktjørna.
Aliança
Aliança er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Utfartsveien (Oslo)
Utfartsveien (1A–1B, 2–32) er en vei på Linderud i bydel Bjerke i Oslo. Veien er en blindvei som går nordover fra der Trondheimsveien møter Rødbergveien til Linderud leir (Krigsskolen), og fikk sitt navn i 1971.
Sandstad kirke
Kirka ble bygget på en tomt fra gården Sandstad, reist av byggmester Hovde. Kirkegården ble tatt i bruk i 1883. Dagens altertavle ble laget av Oskar Hokstad til kirkas 50-årsjubileum i 1938. I 1954–55 ble det gjennomført en større restaurering, og samtidig dekorerte Daniel Skipnes kirka innvendig, og laget brudestoler og tegnet lysekronene.
I 1909 ble fylkesvegen mellom Børøysund og Hamn åpnet, noe som gjorde landverts forbindelse enklere, blant annet til kirka, og det ble vanligere å ta seg dit med hest og karjol. Andre uten hest eller veg måtte fremdeles ro.
Sandstad nye gravplass ble anlagt vel en km unna, etter at gravplassen ved kirka var full i 1921.
På kirkegården i tilknytning til kirka er det reist en støtte til minne om lokale krigsseilere.
Allegany County (Maryland)
Allegany County er et fylke i den amerikanske delstaten Maryland. Det ligger vest i staten og det grenser mot Washington County i øst og Garrett County i vest. Det har også grense mot delstatene Pennsylvania i nord og Vest-Virginia i sør.
Allegany Countys totale areal er 1 113 km² hvorav 11 km² er vann. I 2010 hadde fylket 75 087 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Cumberland. Fylket som ble grunnlagt 29. desember 1789 av land som ble utskilt fra Washington County. Allegany County har fått sitt navn etter det indianske ordet oolikhanna som betyr skjønn elv.
Trang midtre urunda vokal
En trang midtre urunda vokal er en vokal som brukes i noen talespråk. Symbolet som representerer lyden i det internasjonale fonetiske alfabetet (IPA) er «ɨ», mens symbolet som brukes i X-SAMPA er 1.
Eksempler
er sjelden et eget fonem i indoeuropeiske språk, men er ofte et fonem i innfødte amerikanske språk, og er ofte i fonemisk kontrast med // og // i nålevende språk og rekonstruerte urspråk.
Juan van Deventer
Juan Pierre van Deventer (født 26. mars 1983 i Vereeniging) er en sørafrikansk mellomdistanse- og langdistanseløper. Han har deltatt i både OL og VM, og har bronse fra Afrikamesterskapet i friidrett 2008 som fremste medalje. Han har den sørafrikanske rekorden på 3000 meter med 7.41,06.
Åre (tettsted)
Åre (sørsamisk: Ååre) er et tettsted i Åre kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 417 innbyggere.
Juan van Deventer
Karriere
Han vant bronse på 1500 meter ved Afrikamesterskapet i friidrett 2008 i Addis Abeba, bak Haron Keitany og Gideon Gathimba. Senere samme år ble han den første sørafrikaneren som nådde OL-finalen på 1500 meter, ved sommer-OL 2008. Han løp på 3.36,32 i kvalifiseringen og 3.37,75 i semifinalen, deretter 3.34,77 i finalen, som holdt til 6.-plass.
Van Deventer hadde sin debut innendørs ved PSD Bank Meeting i Düsseldorf i februar 2010, da satte han ny sørafrikansk innendørsrekord med 3.37,25, og slettet med det Sydney Marees 31 år gamle rekord. Han nådde også finalen ved VM i friidrett innendørs 2010, og endte der på 6.-plass.
Åre (tettsted)
Allerede på 1100-tallet stoppet tusenvis av pilegrimer fra hele Europa ved Åre gamle kirke på sin vandring til Hellig Olavs grav i Nidaros.
Åre er et populært vintertsportssted og har også en 18-hulls golfbane. Åre har arrangert VM i alpint tre ganger, i 1954, 2007 og 2019.
Åre arrangerte VM i terrengsykling i 1999.
Åre har søkt om å få arrangere olympiske vinterleker sju ganger, i 1984 sammen med Göteborg og Falun, i 1988 og 1992 sammen med Falun, og i 1994, 1998, 2002 og 2006 sammen med Östersund uten å lykkes.
Sétif (provins)
Provinsen Sétif (arabisk: ولاية سطيف) er en av Algeries 48 provinser. Administrasjonssenteret er Sétif.
Rhett Davies
Rhett Davies (født 1949 i London) er en engelsk plateprodusent og lydtekniker kjent for sitt samarbeid med Brian Eno og flere andre band og artister.
Brusletto
Brusletto & Co AS er en norsk knivfabrikk. Selskapet ble etablert i 1896 av Rognald Brusletto på Geilo og fabrikken ligger fortsatt på samme sted. Brusletto lager kniver for jakt, fiske og fritid. Den mest kjente kniven er Hunter, som også er Norges mest solgte kniv med mer enn 1,4 millioner solgte kniver siden den kom på markedet i 1961. Bruslettos kniver er i tradisjonell nordisk knivdesign der andre kjente kniver er Bamse, Tiur, Storbukken og Fiskern.
Frank Willy Bjørneseth
Frank Willy Bjørneseth (født 2. januar 1961) er en norsk politiker som var ordfører i Åsnes kommune til 2007. Han representerer Arbeiderpartiet.
Bjørneseth er opprinnelig fabrikkarbeider ved Jordan på Flisa, etter endt tid som ordfører gikk han tilbake til å arbeide på Jordan(nå Orkla) som produksjonsmekanikker. Han er fortsatt en aktiv lokalpolitiker og ett aktivt medlem av LO og dreven innen fagforeningsarbeid.
Forhistorisk religion
Forhistorisk religion refererer til de hypoteser som angår det religiøse livet og oppfatningene til folk i forhistoriske tider.
Siphlaenigmatidae
Siphlaenigmatidae er en familiegruppe av døgnfluene. Denne er en av døgnflue-familiene som bare finnes på den sørlige halvkulen, og det er bare kjent én art hver fra New Zealand.
Forhistorisk religion
Det uforklarlige
Det er svært lite vi vet om forhistorisk religioner. Vi antar at mennesker som levde i steinalderen forsøkte å forklare det uforklarlige med en skjult åndverden med dyrånder og fugleånder, og på troen om forfedrene. Steinaldersamfunn i dag som er blitt studert av antropologer har avdekket kompliserte trossystemer hvor gode og farlige ånder eksisterer og som blir behandlet med ofringer av ulik slag. Trær, stein, og andre naturlige trekk har åndelige betydning. Denne typen av trossystem kalles animisme. Naturlige elementer som vind, ild og vann kan også ha hatt betydningsfull posisjon i trossystemet.
Forståelsens problem
De arkeologiske studier av forhistoriske religioner har vært preget av skiftende teoridannelser innenfor antropologi og sammenlignende religionshistorie. For arkeologer er det konkrete funn som må settes opp mot disse teoriene. Ved arkeologiske funn står arkeologien overfor tolkningsproblemer og problemet med å trekke konklusjoner som ikke nødvendigvis er riktige selv om de er åpenbare. Eksempelvis er ikke avdekking av våpen og skjelettrester i en steinaldergrav nødvendigvis konkrete spor av en dødskult, og forteller heller ikke noe om de ritualer som fortidens mennesker knyttet til slike gjenstander. I studiet av forhistorisk religion må man være forsiktig med å trekke bestemte og konkrete konklusjoner.
Neolittisk religion
Neolittiske religion viser til de hypoteser som vedrørende den neolittiske perioden, eller bondesteinalderen som tiden også har blitt kalt. De tidligste tekstkildene kommer fra bronsealderen, den perioden som etterfulgte den neolittiske epoken. Alle utsagn om trossystemer fra neolittiske samfunn hviler derfor utelukkende på arkeologi.
Arkeologen Marija Gimbutas har især fremmet synet som beskriver et matriarkalsk «gammeleuropisk» sett av samfunn dominert av gudinnedyrkelse. Spesielt har hun fremmet en fuglegudinne og en binnegudinne. Gimbutas betrakter bronsealderens minoiske sivilisasjon som en hjemlig fortsettelse av det neolittiske Europa med labyrinter og oksedyrkelse som fortsettende symboler på matriarkalsk makt. Gimbutas’ syn er blitt populære i dagens feminisme og har blitt synkretisert inn i nyhedenske religioner som Wicca, men Gimbutas' spekulasjoner er svært omdiskuterte og blitt avvist av blant annet antropologisk forskning som en form for feministisk ønsketenkning.
Små kvinnefigurer skåret ut i stein hvor de kvinnelige attributter er ekstremt fremhevet på bekostning av enten hode eller ansiktstrekk har blitt sett på som en fruktbarhetsdyrkelse, men også som mulige spor av matriarkalsk dyrkelse eller samfunnsstruktur. Tolkningen av kvinnefigurene er fortsatt debattert.
Bronsealderens religion
Den tidlige bronsealderens urindoeuropeiske religion og de attesterte tidlige semittiske guder er en antatt fortsettelse av bestemte tradisjoner fra den sene neolittiske epoken. Hentydninger til bronsealderens religion i Europa vises blant annet i arkeologiske spor som solskip, hyppig tilstedeværelse av solkors, ofrede bronseøkser og senere også sigder, såkalte måneguder, koniske hodepryd av gull, himmelskiven fra Nebra, gravhauger, men også kremasjon.
Sinti
thumb|222px| [[Romanifolkets flagg.]] Sinti er en undergruppe av romanifolket som kom til nordvest-Europa på slutten av middelalderen. De er beslektet med roma (kalt sigøynere) som hovedsakelig lever i Øst-Europa og opprinnelig kom fra India, men ønsker ikke å forveksles med dem. Det finnes likhetstrekk og mulig slektskap mellom sintene og de norske/svenske taterne, blant annet flere felles slektsnavn. Opprinnelig var sintiene nomader, idag er de fleste bofaste eller har en delvis nomadisk livsform.
En antar at sintiene brøt opp fra Sind eller fra strøkene langs elven Sindhu i India til Persia der stammesmedlemmene søkte arbeid som musikere. Fra Persia migrerte de så videre til Europa og Nord-Afrika. Musikktradisjonene i de strøkene der de levde i løpet av århundrene ble etterhvert en del av sintienes egen musikk.
Kultur
Sintiene har frembrakt et stort antall fremragende musikere, som for eksempel den den franske jazzmusikeren Django Reinhardt. Sintoen Häns'che Weis ga ut en plate i Tyskland på 1970-tallet hvor han sang om sigøynernes holocaust på sitt eget språk. Han utløste dermed en furore blant sitt eget folk, de ville ikke at deres språk skulle bli kjent hos «Gadjene». Mange unge tyskere fikk vite om denne delen av tysk historie gjennom plata. Titi Winterstein og flere medlemmer av Reinhard-klanen spiller fremdeles tradisjonell og moderne sigøynerjazz rundt i Europa.
Siphlaenigmatidae
Utseende
De ligner på familiene Siphlonuridae og Baetidae, enkelte har plassert dem i én av disse familiene. Forvingene er avrundede og forholdsvis brede, lengdeårene er ganske tydelige mens tverr-årene er utydelige og skyggeaktige bortsett fra nær vingespissen. Bakvingene er ovale og middels store (til døgnfluer å være).
Santos Futebol Clube
Santos Futebol Clube, oftest omtalt i kortformen Santos, er en fotballklubb fra havnebyen Santos i Brasil, stiftet 14. april 1912. Pele spilte for klubben i mange år og bidro sterkt til at laget ble en kvalitetsklubb. I starten av 2010-årene var Neymar den største profilen. Neymar ble solgt til den spanske klubben FC Barcelona i mai 2013. Klubben spiller i helhvite drakter. Hjemmebanen heter Vila Belmiro, og tar 20 120 tilskuere.
Spillerstall
20. april 2021
Siphlaenigmatidae
Forekomst i Australia eller rot med etiketter?
Lugo-Ortiz & McCafferty (1998) publiserte en andre art (Siphlaenigma edmundsi) i familien, basert på 30 år gammelt larvemateriale som ifølge etikettene skulle stamme fra New South Wales, Australia. De framholdt at dette viste et godt eksempel på en gruppe som har holdt seg temmelig uendret gjennom lang tid, siden New Zealand og Australia ble skilt fra hverandre ved kontinentaldrift for ca. 80 millioner år siden. Materialet stammet fra en samling som omfattet eksemplarer både fra Australia og New Zealand, og ved nærmere undersøkelse viste det seg at eksemplarer i den samme samlingen som helt åpenbart var australske, var etikettert som fra New Zealand. Siden det har vært samlet inn mye materiale fra den lokaliteten der arten skulle være funnet i Australia, uten at den er funnet igjen, konkluderte McCafferty (1999) med at materialet av Siphlaenigma edmundsi med høy sannsynlighet var fra New Zealand, og at de to nominelle artene var én og samme art.
Berlevåg lufthavn
Berlevåg lufthavn (IATA: BVG, ICAO: ENBV, nordsamisk: Bearalváhki) ligger et par kilometer nordvest for Berlevåg i Berlevåg kommune i Øst-Finnmark. Den eies og drives av Avinor, og trafikkeres av Widerøe med Dash 8-100 og Q200-fly med tre ruteavganger om dagen. I 2016 hadde lufthavnen 5,921 passasjerer gjennom terminalen. Flyplassen har én asfaltert rullebane, som måler 1040×30 meter og har retningen 06–24.
Flyplassen ble etablert av Wehrmacht høsten 1943; de stasjonerte jagerfly her for å beskytte tyskkontrollerte skip som passerte utenfor Varangerhalvøya. Det ble startet taxi- og ambulanseflyvninger i 1970, som ble utført av Varangfly. Planlegging av en lufthavn startet i midten av 1960-årene, og den sto ferdig i 1974. Den ble fra starten trafikkert av Widerøe med Twin Otter. I 1980 brant garasjen og verkstedet ned og en ny bygning ble åpnet i 1982. Passasjerterminalen ble sist utvidet i 1988. Rutene til og fra Berlevåg har siden 1. april 1997 vært konsesjonsruter med støtte fra Samferdselsdepartementet. Det har vært lokale forslag om å utvide flyplassen, men Avinor har ikke ønsket å gå videre med disse.
Historie
Den første flyvningen til Berlevåg fant sted 28. juli 1941, da en Messerscmitt Me 110 landet like ved gården Storsletta ca. 3 km vest for Berlevåg. Flyet hadde fått motorproblemer under luftkamp, og måtte nødlande. Senere samme sommer måtte også et annet tysk fly nødlande i samme område. Nødlandingene gjorde angivelig at de tyske styrkene ble oppmerksomme på at dette var en egnet plass for å anlegge en flyplass. Under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig var tyske Wehrmacht avhengig av forsyninger til Kirkenes, og de måtte sendes forbi Varangerhalvøya. Konvoiene var mål for sovjetiske bombefly, som var stasjonert på Kolahalvøya. Opprinnelig ble konvoiene beskyttet av den tyske Jagdgeschwader 5 basert på Alta lufthavn. Med et økende antall raid, besluttet Luftwaffe å bygge to flyplasser på Varangerhalvøya, Berlevåg og Vardø lufthavn.
Utstikkingen av flyplassen startet allerede høsten 1941, men den var ikke ferdig til bruk før høsten 1943, og da som framskutt flyplass til forsvar av tyskkontrollerte skip som passerte utenfor Varangerhalvøya. Landingsbanen var 950 meter lang, dekket av planker, slik at den skulle være lett å reparere i tilfelle bombeangrep. Flyplassen fikk en avdeling med jagerfly fra Jagdgeschwader 5, blant annet av typen Focke-Wulf Fw 190. Det ble bygd en radar på en bakketopp ved flyplassen i 1944. Flyplassen ble ødelagt av tyskerne under tvangsevakueringen og nedbrenningen av Finnmark og Nord-Troms i 1944. Treverket fra rullebanen ble senere brukt av lokalbefolkningen som byggemateriale til gjenoppbyggingen av bygda.
Planlegging
Berlevåg flyplass fikk offentlig godkjenning for taxiflyging 27. mai 1971. Varangfly var det første selskapet som startet med regulære flyforbindelser til Berlevåg. Ruten ble etterhvert forlenget til Gamvik, hvor det ble anlagt en landingstripe i nærheten av Slettnes fyr. Denne første flyforbindelsen var organisert som en linjetaxi. Det ble benyttet énmotors de Havilland Canada DHC-3 Otter, som kunne lande på både land og i vann. Det ble senere satt inn et tomotors, 8-seters Britten-Norman Islander.
I drift som lufthavn
Stortinget vedtok i 1972 å bygge seks kortbaneflyplasser i Nord-Troms og Finnmark, som den fjerde og siste fasen i utbyggingen av kortbanenettet. Både Widerøe og Norving søkte om konsesjon for å drive flyruter i Finnmark. Norving søkte om tillatelse til å drive rutene som linjetaxiruter, siden de stadig oftere hadde flyvninger til Berlevåg. Flyselskapet var på det tidspunktet nødt til å fly sine flytaxiruter på kundens angitte tidspunkter. En konsesjon til å fly faste taxiruter ville gjøre det mulig for flyselskapet å fly trafikk med faste rutetabeller. Norving planla å bruke fly av typene Britten-Norman Islander og Britten-Norman Trislander. Widerøe planla å bruke Twin Otter. Kontrakten ble gitt til Widerøe, som allerede hadde konsesjonsruter i resten av landet. 14. november 1980 brant garasjen og verkstedet ned; en ny bygning ble bygget og åpnet i 1982. Passasjerterminalen ble utvidet i 1988 med en ny ankomst- og avgangshall. Widerøe begynte å bruke Dash 8 på sine Finnmarksruter i 1995. Flyplassen ble overtatt av staten og Luftfartsverket (senere Avinor) 1. januar 1997. Staten betalte Berlevåg kommune 2,2 millioner kroner i erstatning for overtakelsen. 1. januar 2005 ble det åpnet sikkerhetskontroll ved flyplassen.
Fremtid
Berlevåg lufthavn ligger i et åpent og flatt område, og er derfor blant de gunstigste stedene for bygging av en ny hovedflyplass i Finnmark. En utvidelse til 2000 meter eller lenger vil føre til at det må bygges en helt ny rullebane. I midten av 2000-årene lanserte Berlevågs ordfører Erik Brøske planer om å utvide flyplassen med en rullebane på rundt 3000 meter, og med en helikopterbase. Planene var i starten rettet mot å etablere en fraktterminal for å eksportere fisk til Asia, mens helikopterbasen skulle betjene fremtidige oljefelt i Barentshavet. Avinor sa i 2012 at de ikke ønsket å gå videre med forslagene.
Avinor har satt i gang undersøkelser for å avklare hvilke flytyper som skal benyttes på kortbaneflyplasser når det forventes at Dash-8 100 fases ut i perioden 2025–2030. Avinor mener at det ikke er behov for å forlenge rullebanen, på grunn av lave passasjertall, og at det derfor ikke er behov for større flytyper. I Nasjonal transportplan (NTP) mener man at Berlevåg kan trafikkeres med småfly med 19 seter.
Berlevåg ligger 91 km fra Båtsfjord lufthavn langs veien. Kjøretiden er ca. 90 minutter og inkluderer en værutsatt strekning. Det har likevel blitt foreslått å utbedre veien mellom tettstedene for å klare seg med én flyplass, ettersom det bare er 38 km i luftlinje i mellom. Dette vil kreve bygging av en 12 km lang tunnel, som vil gjøre veien til Båtsfjord 30 km kortere og gjøre veien mer vintersikker. Fjellovergangen over Båtsfjordfjellet må ofte stenges på grunn av snøstorm og var stengt 65 ganger i vinteren 2016/2017.
Fasiliteter
Terminalbygget er 360 m² stort, hvorav passasjerdelen er 110 m² og har en kapasitet på 70 passasjerer i timen. Kontrolltårnet utgjør en egen fløy av passasjerterminalen. I tillegg finnes det et driftsbygg med garasjer.
Rullebanen er asfaltert, måler 1040×30 meter og har baneretningen 06–24, der rullebane 06 har 879 meter og rullebane 24 har 888 meter tilgjengelig for avgang. Flyplassen har parkeringsplasser for to Dash 8-100-fly, og er utstyrt med SCAT-I, et GPS-basert landingssystem.
Trafikk
Berlevåg lufthavn betjener i hovedsak innbyggerne i Berlevåg kommune og de nordøstre delene av Tana kommune. Widerøe har direkteflygninger fra Berlevåg med Dash 8-100 og Dash 8-200. Flyplassen betjenes med tre flygninger om dagen: et morgenfly som ankommer fra Hammerfest og Tromsø, som forsetter videre til Båtsfjord, Vardø, Vadsø og Kirkenes, et ettermiddagsfly som kommer fra Vadsø og Kirkenes og som fortsetter til Mehamn, Hammerfest og Tromsø, og et kveldsfly som kommer fra Kirkenes og fortsetter videre til de andre flyplassene på Varangerhalvøya. I Kirkenes og Tromsø er det korresponderende avganger til Oslo. Rutene er en anbudsrute som er subsidiert av Samferdselsdepartementet, som også bestemmer avgangstidene. I 2016 reiste 14 869 passasjerer gjennom lufthavnen. Berlevåg lufthavn var 2013 den mest subsidierte flyplass i Norge med et underskudd på 21 millioner kroner. Dette tilsvarer omtrent 3 500 kroner per passasjer. Underskuddet dekkes opp av overskudd fra de største flyplassene i Norge. Berlevåg lufthavn hadde 5,921 passasjerer (14,869 inkludert transittpassasjerer som ikke forlater flyet) i 2016.
Ulykker
11. mars 1982 klokken 13.27 styrtet Widerøe rute 933 i Barentshavet ved Gamvik (i ettertid kjent som Mehamn-ulykken). Flyet med registreringsnummer LN-BNK, var på tur mellom Berlevåg og Mehamn lufthavn etter å ha hatt to mellomlandinger siden det startet ruta i Kirkenes. Alle femten ombord omkom. Ulykken ble forårsaket av strukturell kollaps av flyhalen på grunn av turbulens. En mekanisk svikt i høyderorkontrollene førte til at pilotene mistet kontroll over flyets pitch. Deretter mistet flyet høyde, og pilotene kunne ikke justere høyden for å motvirke dette. Ulykken fant sted samtidig som en av NATOs millitærøvelser, innenfor flyforbudssonen for millitære fly på øvelse, øst for den 24. lengdegrad. Det oppsto derfor en konspirasjonsteori om at flyet hadde kollidert med et britisk Harrier-jagerfly. Dette førte til at det ble gjennomført fire undersøkelser, der ingen av dem fant noen tegn på kollisjon.
Sidi bel Abbès (provins)
Sidi bel Abbès (arabisk: ولاية سيدي بلعباس) er en av Algeries 48 provinser. Administrasjonssenteret er Sidi bel Abbès.
Morten Abel (album)
Sporliste
Disk 1
Disk 2
Irrawaddy
Irrawaddy (nyere stavemåte Ayeyarwaddy) er en elv som flyter gjennom det sentrale Burma/Myanmar. Utspringet er i Kina. Irrawaddy er Burmas viktigste kommersielle vannvei. Dens totale bekken er på omkring 411 000 km². Den er omkring 2 170 km lang. Elven starter i de tibetanske fjellene på kinesisk side av Myanmars nordgrense. Den renner ut i Andamanhavet gjennom et niarmet elvedelta. I kolonitiden, før jernbanens og bilveienes tid, ble elven omtalt som «veien til Mandalay».
De viktigste reguleringene er gjort i Myanmar, med hnhv Yeywa-demningen og Shweli-demningen, totalt utbygd effekt i vassdraget er drøye 2 000 MW. Begge de nevnte anleggene stod ferdige omkring 2010–11, og er utbygd med kinesisk teknologisk hjelp. Flere kraftprosjekter er planlagt, men ennå ikke realisert.
Navnet Irrawaddy antas å komme fra sanskrit «Airavati», som betyr «Elefantelven».
All Tomorrow’s Parties (festival)
All Tomorrow's Parties er en britisk musikkfestival, hvis navn er hentet fra en låt av The Velvet Underground. Den løper vanligvis over to til tre dager og avholdes opptil flere ganger årlig på feriestedene Camber Sands og Minehead, henholdsvis i East Sussex og Somerset. Festivalen ble startet i 1999 av Barry Hogan og Helen Cottage, og har alltid hatt en sterk helling mot alternative former for musikk. En eller flere artister inntar i anledning av hvert arrangement rollen som festivalens kurator(er) og bookingansvarlig(e).
Jedem das Seine
«Jedem das Seine» er et tysk ordtak som betyr «til hver sitt eget» (i meningen «til hver som fortjent»). Det er en oversettelse fra det latinske suum cuique - brukt blant annet av Cicero. Det har i sin tur sine røtter i Platons etiske betraktninger, ...τὸ τὰ αὑτοῦ πράττειν καὶ μὴ πολυπραγμονεῖν δικαιοσύνη ἐστί...
Historie
Jedem das Seine har vært et idiomatisk tysk uttrykk i århundrer. Man finner det for eksempel i hos Martin Luther og hans samtidige. Det forekommer også i en kantate av Johann Sebastian Bach, Nur jedem das Seine, som ble utoppført i Weimar i 1715.
Noen komedier fra 1800-tallet heter Jedem das Seine, blant dem verker av Johann Friedrich Rochlitz og Caroline Bernstein.
En humoristisk vri på ordtaket, «jedem das Seine, mir das Meiste» («til enhver sitt eget, til meg det meste») kan spores til Carl Zuckmayers skuespill Der Hauptmann von Köpenick (1931).
Da nazistene i 1937 bygde konsentrasjonsleiren Buchenwald, nær Weimar, ble mottoet Jedem das Seine satt inn i leirens hovedport.
Videovold
Videovold er et norsk ord som oppstod tidlig på 1980-tallet i forbindelse med lanseringen av en rekke voldelige filmer på video. Ordet ble raskt kjent og var velbrukt i mediene på hele 80-tallet.
Lgov
Byen Lgov ble første gang nevnt i en krønike i 1152 under navnet Olgov, en avledning av det russiske navnet Oleg. Lgov ble jevnet med jorden av mongolene. I 1669 ble Lgov-klosteret bygget på stedet til den tidligere byen. Klosterets sloboda fikk innvilget byrettigheter som byen Lgov i 1779.
Videovold
Debatten om antatte skadevirkninger av voldsskildringer på video pågikk i perioden i flere europeiske land og i USA.
Debatten om videovold i Norge
I 1980 var video noe nytt. Nordmenn var vant til kun én kanal på fjernsynet og at Statens Filmkontroll så igjennom hver eneste film som ble vist på kino. Plutselig fikk folk film inn i stuen, helt uten regulering fra staten. Dette var ofte en annen type film enn de hadde sett før, for de store filmselskapene satset på kino og publiserte dermed bare B-filmer på video.
Det var senhøsten 1980 at debatten om videovold startet for alvor. Det var i forbindelse med debattprogrammet På sparket, der det ble vist klipp fra en rekke voldsfilmer med etterfølgende debatt. Oppstyret førte til en stor økning i etterspørselen av leiefilmer i landet. I løpet av kort tid ble ordet videovold godt etablert i media og hos det norske folk. I 1982 ble videogram omfattet av straffeloven, med formuleringen «utilbørlig bruk av grove voldsskildringer». Året ble Aksjonsgruppa mot videovold dannet. De viste en rekke klipp av voldsscener til politikerne og anmeldte en rekke filmer til politiet. I 1984 ble filmen The Exterminator den aller første videofilmen som ble forbudt i Norge, like etter fulgte forbud av en rekke videoer. Særlig frykten for hvilken påvirkning videovold hadde på den oppvoksende generasjon ble brukt som argument for ønske om forbud.
Järpen
Järpen er et tettsted i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. Det er Åre kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 1 408 innbyggere. Järpen ligger cirka 25 kilometer øst for Åre og cirka 75 kilometer vest for Östersund.
Videovold
Debatten om videovold i Norge
På samme tid verserte påstander om at en del av filmene var såkalte snuff-filmer, dvs. at de viste virkelige mord.
Videovoldsdebatten pågikk gjennom hele 80-tallet og deler av 90-tallet. Debatten førte til at det i 1988 ble innført tvungen registrering av alle videogram i Norge. Dette la likevel ikke så mye demper på debatten, og i 1993-94 blusset debatten igjen opp i forbindelse med skrekkfilmen Child's play, som ble koblet til et barnemord i Storbritannia i 1993 der to år gamle James Bulger ble drept av to 10-åringer. Faren til de to guttene hadde leid "Child's Play 3" en måned tidligere, og dommeren i saken mente videovold kunne ha påvirket dem.
Utover 1990-tallet døde debatten og på 2000-tallet er videovold et ord som knapt brukes i media lenger. I Norge ble filmsensuren for spillefilmer avskaffet i 2003. Mange av de mest omdiskuterte filmene ble utgitt usensurert, hovedsakelig på DVD.
Utenfor Norge
I Norden, Tyskland og Storbritannia var det en lignende debatt. Særlig i Storbritannia var debatten til tider hard og det medførte at lovgivningen også der ble skjerpet inn midt på 80-tallet. Fenomenet ble der kjent som Video-nasties.
Filmene
Det var særlige voldsfilmer i subkategorien splatterfilm, zombie og cannibal som helte bensin på debatten i Norge. Motorsagmassakeren var den filmen som fremfor noen annen ble nevnt i forbindelse med videovoldsdebatten, men også filmer som Cannibal Holocaust, Cannibal Ferox, Eaten Alive, The Exterminator, Zombie Holocaust, Class of 1984 osv var titler som ble assosiert med videovold.
Terrengsykkelrittet
Terrengsykkelrittet er et terrengsykkelritt av type stisykling, med løype i Østmarka i Oslo. Det ble arrangert for første gang i 2008 av en gruppe entusiaster og veteraner innen norsk terrengsykling, og har blitt arrangert hvert år siden da. Rittet er kjent for å ta terrengsyklingen tilbake til røttene med en ambisjon om å være det tøffeste, morsomste og mest spennende terrengsykkelrittet i Norge. Rittet er et kjærkomment alternativ til de mer grusorienterte rittene.
Historikk
Rittet oppsto som et resultat av den sterkt økende interessen for terrengsykling i Norge, og da særlig etterspørselen etter ritt med mer teknisk krevende terreng enn de typiske grusrittene. Mest kjent av grusrittene er kanskje Birkebeinerrittet, som mange fullfører med terrengsykler uten knastedekk, dempere eller skivebremser, endog hybridsykler og landeveissykler. Visjonen til arrangørene er «å få terrenget tilbake til terrengsyklingen». Terrengsykkelrittet er et samarbeid mellom magasinet Terrengsykkel og IF Frøy og er et av rittene som gir deltagere poeng i Norgescupen i terrengsykling.
Rittprofil
Rittet går i Østmarka. Hver runde i rittet er på 30 kilometer med hovedvekt av traseen på sti. Vi prøver å ha minst mulig av løypa på grus. Du kan velge om du vil sykle en runde eller dobbel dose. Elite sykler 2 runder, altså dobbel dose. Bruk av hjelm er som ved alle andre sykkelritt i Norge påbudt.
Løypa er tiltenkt syklister som liker stisykling, med tekniske vanskeligheter og bratte kneiker. Da rittet har teknisk krevende terreng, vil det medføre større belastning på utstyr og syklist enn typiske grusritt. Det kan derfor være en fordel å benytte utstyr som er tilpasset slikt teknisk terreng, for eksempel dempergaffel, kraftige dekk med knaster, hydrauliske skivebremser og gjerne støtdemping på bakhjulet.
Selv om løypa er krevende, er Terrengsykkelrittet også en super utfordring for alle som liker å sykle i skogen. Løypa kan være en perfekt introduksjon for stisykling i Oslomarka. Foran 2011, 2012 og 2013-utgavene foretok vi betydelige utbedringer av traseen, bl.a. med klopping av de våteste partiene, for å skape bedre flyt i syklingen. 2014-utgaven fikk også en betydelig endring med enda mer sti og flere flytpartier. Rittet i 2015 bar preg av det våteste regnværet i manns minne og i 2016 la vi ned et godt stykke arbeid for at traseen skulle inneholde en bra kombinasjon av bæredyktig sti og grus. Vi opprettet da et samarbeid med Norsk Organisasjon for Terrengsykling (NOTS) og akter å fortsette med dette i årene framover. I 2017 hadde vi en fantastisk gjennomføring og like så i 2018 og 2019 med verdensmesterføre! Så da er det bare å krysse fingrene og gjøre arbeidet som skal til for en magisk 2020-utgave av Terrengsykkelrittet!
FA-cupen 1921/22
FA-cupen 1921/22 var den 47. sesongen av den engelske FA-cupen. Huddersfield Town slo Preston North End i finalen som ble spilt på Stamford Bridge.
Terrengsykkelrittet
Terrengsykkelrittet 2010
Terrengsykkelrittet 2010 ble avhold på Haraløkka lørdag 22. mai 2010 med start kl 09:00. Det var pengepremier for de beste plasseringer i rittet.
Terrengsykkelrittet 2009
Start for Terrengsykkelrittet 2009 var på Haraløkka i Østmarka i Oslo. Dato for arrangementet var lørdag den 23. mai 2009.
Terrengsykkelrittet 2008
Terrengsykkelrittet 2008 ble avholdt med stor suksess. Over 400 deltagere fullførte rittet. Vinner av herreklassen på 2-runders ritt var Anders Hovdenes på tiden 2:30:31 og vinner av kvinneklassen var Linda Larsen.
Torgrim Sollid
Torgrim Sollid (født 17. juni 1942 i Eidskog) er en norsk autodidakt folkemusiker, komponist og jazzmusiker (trompet, slagverk), kjent for å kombinere folkemusikk med jazz.
Etter oppvekst i Stor-Elvdal ble han trommeslager i Veitvet storband og Jan Garbareks kvartett (1962–63), før utdannelse innen musikkterapi i Mo i Rana, der han også spilte med Guttorm Guttormsens band. I Molde spilte han i Erling Aksdals sekstett, og de to ga så ut «fjelljazz»-prosjektet Østerdalsmusikk (1974) med musikk av Ole Mørk Sandvik. I samme ånd startet han i Trondheim, storbandet Søyr (1976–) som han har ledet siden til en rekke utgivelser. Sollid medvirket på utgivelser med Warne Marsh (Hot Club Records 1983, 87), og med Sidsel Endresen og andre i «Blue Moon» fremførte han på Oslo Jazzfestival 1995. Han bidro til Thomas Winther Andersens Line Up (1998).
Amaraji
Amaraji er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Kvadrat (kjøpesenter)
Kvadrat et et kjøpesenter i Sandnes som eies av Storebrand Livsforsikring AS og forvaltes av Olav Thon Gruppen. Det inneholder 170 butikker fordelt på ulike bransjer. Senteret ble åpnet 26. april 1984, og har siden da blitt ombygget og modernisert en rekke ganger, sist i november 2016.
Kvadrat er 88,000 kvadratmeter stort, har 2,000 parkeringsplasser samt 1,320 sitteplasser fordelt på 21 spisesteder.
Al-Gama’a al-Islamiyya
Al-Gama’a al-Islamiyya er en egyptisk islamistisk bevegelse som begynte som en paraplyorganisasjon for militante studentgrupper i Egypt. Gruppen regnes som en terrororganisasjon av USA, EU og egyptiske myndigheter. Gruppens endelige mål er å styrte den egyptiske regjeringen og erstatte den med en islamsk stat.
Gruppen er rapportert å være ansvarlig for drapene på hundrevis av egyptiske politimenn og soldater, sivile og mangfoldige turister i en voldelig kampanje på 1990-tallet. I 2003 ga gruppen avkall på blodsutgytelse, og en rekke høytstående medlemmer av gruppen ble etter det satt fri fra fengsel av de egyptiske myndighetene, og gruppen har efått lov til å gjenoppta semi-legal fredelige aktiviteter.
I sine tidlige dager var gruppen primært aktive på universitetets campuser, og gruppen hovedsakelig består av studenter. I tillegg rekrutterte Al-Gama'a al-Islamiyya enkelte innsatte i egyptiske fengsler. Etter hvert ble det færre medlemmer i gruppen, og de som ble medlemmer var yngre og hadde mindre utdannelse. Gruppens hovedbase for rekruttering bevegde seg etter hvert vekk fra universitetene og til de fattige nabolagene i byene og i distriktene.
I 1997 hadde store deler av bevegelsen blitt lammet. Minst 20000 av gruppens medlemmer satt i fangenskap i Egypt og flere tusen var blitt drept av sikkerhetsstyrkene. I juli 1997 meglet Al-Gama'a al-Islamiyya og den egyptiske regjeringen frem et ikkevold initiativ. I avtalen de lagde måtte gruppen formelt gi avkall på vold. Året ettere slapp Egypt 2000 medlemmer av den islamske gruppen ut av fengsel som en del av avtalen som de underskrev i 1997.
Al-Gama'a al-Islamiyya ga endelig avkall på blodsutgytelse i 2003, og i september 2003 satte Egypt fri endaat de ville inngå en allianse med Al Gama'a al-Islamiyya. Dette gjorde han i en video som ble sluppet på internett.
Rødtvetveien (Oslo)
Rødtvetveien (5A–77, 14–40, 850) er en vei på Rødtvet i bydel Grorud i Oslo. Veien går fra Trondheimsveien til Nordtvetveien, og fikk sitt navn i 1959 etter Rødtvet gård, som ligger i nr. 14.
Klein Priebus
Klein Priebus (oversorbisk: Přibuzk) er en landsby langs elven Neiße i kommunen Krauschwitz i Landkreis Görlitz i Fristaten Sachsen, Tyskland. Frem til 1. januar 1994 var den en selvstendig kommune i Landkreis Weißwasser. Da ble den innlemmet i kommunen Krauschwitz.
Herningverket
Herningverket er et kraftvarmeverk sør for byen Herning i Herning kommune på det sentrale-vestlige Jylland i Danmark. Det har en installert produksjonskapasitet på 89 MW fordelt på 1 blokk / turbin, og det produseres i tillegg 174 MJ/sek med fjernvarme. Årsproduksjonen av elektrisitet er om lag 270 GWh, og verket kan forsyne om lag 100.000 boliger med strøm og 40.000 boliger med fjernvarme. Operatør er Ørsted.
Anlegget ble utbygd i 1982. Brenselstypen er biobrensel (trevirke), naturgass og subsidiært olje. Fordelingen av andelen av disse drivstoffene var i 2006 om lag 60-17-13. Hvert år brennes 200.000 tonn trevirke. Det kan også fyres på biomasse i form av trevirke. Det er et av landets største gasskraftverk. Anlegget har ca. 30 ansatte.
Balisong
Kniven er velegnet å gjøre triks med, grunnet sitt design og utforming. Dette kalles manipulasjon eller flipping. Folk som utøver slik manipulasjon kalles ofte flippere. Balisonger er ofte kjent som butterflykniv, noe som kommer av at den kan se ut som en sommerfugl ved utførelsen av diverse triks.
Konstruksjon
Kniven er designet slik at skaftet er kløvd i to på langs slik at skaftdelene kan foldes over knivbladet. Bladet vil da være helt dekket av skaftet, og er dermed ufarlig. (På enkelte modeller er bladet lengre enn håndtaket, og det vil da stikke ut en spiss selv om kniven er "lukket".) Man kan med enkelt håndgrep få frem bladet og lukke det igjen.
Konstruksjonen fører til at kniven er den mest stabile foldekniven som finnes, når kniven er åpnet er det ingen mulighet for at den lukker seg over hånden til brukeren, slik en vanlig lommekniv vil kunne gjøre.
U-konstruksjon
Dette er konstruksjonsmetoden som tradisjonelt sett skriver seg fra filippinske balisonger. Skaftene lages ved at en flat metallplate (oftest messing) presses til en U-formet kanal (med spisse hjørner). Deretter festes biter av tre, bein eller lignende på de to motstående flatsider for å danne et mer fyldig håndtak.
Kanalkonstruksjon
En mer moderne konstruksjonsmetode er å frese spor i et metallstykke. Metallet består ofte av stål, aluminium eller titan, men kan også her være messing, selv om messing ikke er så velegnet fordi metallet er for mykt.
Sandwich-konstruksjon
Sandwich-konstruksjonen er antakeligvis den nyeste konstruksjonsmåten. Håndtaket består her av flere deler som må settes sammen. Det går med én plate til hver av sidene på håndtaket (altså to motstående plater til sammen). Mellom disse må det være en form for stoppere som holder platene fra hverandre.
Låsemekanismer
På ett av håndtakene sitter det ofte en lås, en slags slåe, som gjør at håndtakene kan festes i enten åpnet eller lukket tilstand. Denne låsen kan sitte enten på det håndtaket som slår mot knivseggen, eller håndtaket som slår mot oversiden av kniven.
Noen balisonger kommer uten noen form for lås.
Historie
Balisongens opprinnelse er omstridt. Det har lenge vært antatt at den ble funnet opp på Filippinene på starten av 1900-tallet, men det er også mye som taler for at den stammer fra Europa.
Filippinsk opprinnelse?
Mye kan tyde på at balisongen stammer fra Filippinene. Blant annet har det vært hevdet at balisong stammer fra en sammenskrivning av det filippinske uttrykket baling sungay, hvilket direkte oversatt betyr "brukkede horn". Balisonger ble tidligere laget av tilskårne dyrehorn. Kniven kalles også batanga eller batangas, hvilket stammer fra provinsen Batangas på Filippinene. Balisongen sies også å ha en bestemt stil, avhengig av hvilket håndtak låsen er plassert. Er den plassert på håndtaket som går mot knivseggen (hvilket er vanligst), kalles dette batangasstil, mens det kalles manilastil dersom den sitter på det andre håndtaket. Manila er hovedstaden på Filippinene.
På Filippinene ble kniven utviklet (i alle fall brukt) som et arbeidsredskap for fiskere. Ettersom fiskebåtene er ustabile og folk lett kan komme i ubalanse slik at ting de bærer med seg glipper, gjaldt det å forhindre at kniven utrettet skade, og at den kunne åpnes sikkert med en hånd. Slik kniven ble utviklet, kunne den skarpe eggen ikke bare fullstendig dekkes av grepene, men ville også være låst der ved hjelp av en sikringsmekanisme som hindrer den i å sprette ut ved et fall eller lignende uhell.
Kniven kunne også benyttes som kampvåpen og ble snart benyttet slik også på Filippinene, men dette er en sekundær bruk. De batangakniver som produseres for våpenmarkedet har utviklet seg videre fra den opprinnelige redskapskniven.
På Filippinene er denne knivtypen forbudt dersom knivbladet overstiger en viss lengde.
Som våpen, særlig for snikangrep, er kniven i virkeligheten ikke så veldig godt egnet. Kniven må åpnes, og gir da seg lyder som den angrepne kan høre; det kan være vanskelig å få riktig grep med det samme. Det er mulig at knivens ry som angrepskniv ved snikangrep har mest med utformingen å gjøre; en person som anskaffer seg en slik kniv, eller tilkjennegir at han har en slik, kan bli oppfattet som særlig farlig og aggressiv. Et slikt ry kan gi status i visse miljøer.
Europeisk opprinnelse?
Det er imidlertid senere kommet frem indisier både på at balisongen er mye eldre enn fra starten av 1900-tallet, og at den slett ikke er filippinsk. På Thiers-museet i Thiers i Frankrike kan man i den utstilte boken "Le Perret" finne tegninger av noe som helt klart er en balisong. Boken ble utgitt i 1710, og den indikerer at balisongen stammer fra så tidlig som 1600- eller 1700-tallet. Den har tilnavnet Le Pied de Roi (kongens fot), som er et lengdemål.
Filippinsk kniv men av europeisk bakgrunn?
Ordet balisong om kniven synes ikke å være belagt før i tiden etter annen verdenskrig da håndverkere - i en filippinsk barangay ved navn Balisong (i kommunen Taal i Batangas) begynte å lage kniver som de solgte til amerikanske soldater. At den synes så tydelig å minne om den franske Le Pied de Roi kan rime med at dens forbilde kan ha blitt introdusert på de filippinske øyer mot slutten av spanskestyret, etter at det moderne metriske system var blitt introdusert der. For på Filippinene omtales også kniven som veinte y nueve (den er 29 centimeter lang - veinte y nueve, når den er åpnet.
Norsk lov
Batangakniver er ikke tillatt å eie, erverve eller selge i Norge uten tillatelse, etter våpenforskriftens § 9-1:
Gigliola Cinquetti
Gigliola Cinquetti (født 20. desember 1947 i Verona) er en italiensk sanger, journalist og TV-personlighet.
Sanremo
Hun vant Sanremo-festivalen som 16-åring i 1964. Hennes seier der førte til at hun representerte Italia i Eurovision Song Contest samme år, hvor hun også vant med «Non ho l'età» (jeg er ikke gammel nok). Sangen er komponert av Nicola Salerno og skrevet av Mario Panzeri.
Seieren førte til internasjonal suksess. Hun kom til og med inn på topp 75-listen i Storbritannia, noe som er veldig uvanlig for en italiensk artist. I 1966 spilte hun inn «Dio, come ti amo», som ble en annen verdenshit.
Skikda (provins)
Provinsen Skikda (arabisk: ولاية سكيكدة) er en av Algeries 48 provinser. Administrasjonssenteret er Skikda.
Gigliola Cinquetti
Sensurert i hjemlandet
Hun fikk igjen stor berømmelse da hun deltok i Eurovision Song Contest 1974 for Italia. Hun fremførte sangen «Sì» med musikk og tekst av Mario Panzeri, Daniele Pace, Lorenzo Pilat og Carrado Conti. Hun endte på andreplass etter ABBAs «Waterloo».
Zhu Jiang
Zhu Jiang (også kalt Perleelva eller Perlefloden) (kinesisk: 珠江, pinyin: Zhū Jiāng, jyutping: Zyu1 Gong1; eller Yue Jiang), er Kinas tredje lengste elv (2 400 km når man regner med den lengste kildeelven, Xi Jiang), etter Chang Jiang og Huang He, og den nest største etter vannføring (etter Chang Jiang). Hovedløpet er 177 kilometer. Den munner ut i Sørkinahavet mellom Hongkong og Macao. Det lavere løpet utgjør et stort estuar og elvedelta.
Gigliola Cinquetti
Sensurert i hjemlandet
Ifølge John Kennedy O'Connors bok The Eurovision Song Contest – The Official History, ble opptredenen hennes i konkurransen sensurert av den italienske kringkasteren RAI fordi man var redd for at sangen hennes skulle påvirke folket til å stemme ja i en folkeavstemning som skulle arrangeres kort tid etter. Sangen forble sensurert av de fleste italienske medier i omtrent en måned etter konkurransen.
Zhu Jiang
Navnet Perleelva henger sammen med en øy i elva ved navn «Sjøperleøya» (Haizhu-øya). Nå er denne øya en del av elvebredden sør for sentrum av storbyen Guangzhou, ettersom elveløpet har endret seg. Den øverste delen av elva kalles ofte Nanpan med nordlig sideelv Beipan og deretter Hongshui He. Dette sidevassdraget har størst fallhøyde og dermed de største vannkraftverkene. Øverst ved vestlig begrensning av Nanpan ligger millionbyen Kunming nær der elva starter i østlige Yunnan.
Gigliola Cinquetti
Sensurert i hjemlandet
Den engelske versjonen av sangen, «Go (Before You Break My Heart)», oppnådde åttendeplass på de britiske listene i juni 1974.
Zhu Jiang
Zhu Jiang forener nederst alle kildeelvene konsentrert i tre store elver som renner sammen nær utløpet: Xi Jiang, Bei Jiang og Dong Jiang. Elvens nedbørområde omfatter det aller meste av provinsene Guangdong, Guangxi, Yunnan og Guizhou, og deler av Hunan og Jiangxi, i alt et område på 453,700 km².
Gigliola Cinquetti
Senere karriere
En av hennes andre sanger, «Alle porte del sole» (utgitt i 1973), ble spilt inn på nytt på engelsk og italiensk av Al Martino to år etter dens opprinnelige utgivelse, og oppnådde en 17.-plass på Billboard-listene i USA.
Zhu Jiang
Zhu Jiangs nedre løp og delta er et av Kinas mest dynamiske økonomiske områder. Her er Folkerepublikken Kinas to første særlige økonomiske soner, byene Shenzhen og Zhuhai, frisoner som siden ble utvidet til andre millionbyer som Guangzhou, Foshan og Dongguan, og de to tidligere britiske og portugisiske koloniene Hongkong og Macao. Seg i mellom danner disse og andre store byer et nesten sammenhengende bymessig befolkningsbelte med svært fruktbart jordbruk og omfattende industri.
Gigliola Cinquetti
Senere karriere
Da Italia arrangerte Eurovision Song Contest i 1991 var hun medprogramleder sammen med vinneren i 1990, Toto Cutugno. I 1990-årene ble hun en anerkjent journalist og programleder på TV.
Zhu Jiang
Større byer
En rekke storbyer ligger ved Zhu Jiang, i dens delta, eller ved dens sideelver. Blant dem kan nevnes Guilin, Dongguan, Foshan, Guangzhou, Hongkong, Jiangmen, Kaiping, Macao, Shenzhen, Wuzhou, Zhaoqing, Zhongshan og Zhuhai.
Vannkraft
Elva har stor utbygging av vannkraft, særlig i vest og nord hvor det er en del fallhøyde å utnytte. De største vannkraftverkene ligger helt vest i vassdraget, i fjellområdene rundt kildeelva Hongshui He og dens tilløp Beipan og Nanpan, mens det er en del pumpekraftverk lengre nede:
Rylsk
Rylsk (russisk: Рыльск) er en by i Kursk oblast i Russland. Den ligger ved elva Sejm (i Dneprs nedbørfelt), rundt 100 km vest for Kursk. Innbyggertall: 17 603 (folketelling 2002).
Historie
Rylsk ble første gang nevnt i en krønike i 1152 som en av de severiske byer. Den ble et senter for et apanasje-fyrstedømme på slutten av 1100-tallet før den havnet under Storhertugdømmet Litauens herskere engang på 1300-tallet. Kasimir IV tildelte den Dmitrij Sjemjakas sønn Ivan, som hadde bosatt seg i Litauen. Ivans sønn Vasilij hoppet over til Storfyrstedømmet Moskva, men litauerne holdt byen til 1522. I Russlands urolige tider var den en av de første byene som ønsket den falske Dmitrij velkommen som tsar. Etter Ukrainas innlemmelse i det russiske keiserdømmet dro Rylsk fordeler av handelen mellom Ukraina og det øvrige Russland, og det bodde mange handelsmenn i byen.