cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Victoria Eugenia av Battenberg
Forlovelsen
Da Alfonso kom tilbake til Spania sendte han ofte brev til Victoria. Hans mor, dronning Maria Cristina, likte ikke sønnens valg, delvis fordi hun anså Battenbergs som ikke-kongelige. En annen hindring for et ekteskap mellom de to var religion ettersom Alfonso var romersk-katolske, og Victoria Eugenie var anglikaner. Etter over et år med rykter om hvilken prinsesse Alfonso skulle gifte seg med valgte hans mor å godta at sønnen var forelsket i den britiske prinsessen. Hun sendte så på vegne av sin sønn et brev til den britiske konge. Kong Edward var overlykkelig over den spanske kongens valg. Han kunne derfor noen dager senere på Windsor slott sin niese med sin velsignelse over ekteskapet.
Victoria Eugenie ankom Spania sammen med sin mor 22. januar 1906 og møtte sin fremtidige ektemann noen dager senere. De neste ukene brukte Alfonso til å vise sin fremtidige brud og svigermor resten av Spania. Han introduserte også Victoria Eugenie for mange av medlemmene i den spanske kongefamilien. I februar forlot Victoria Eugenie Spania og dro til Frankrike, her fikk hun en grundig innføring i den katolske troen som hun snart konverterte til. Den 5. mars returnerte hun til Spania som katolikk. Den britiske og spanske kongefamilien inngikk ikke en men to ekteskaps-avtaler. En avtale som skulle offentliggjøres og en privat hemmelig avtale som kun familiene viste om. Avtalene innebar blant annet spesifikasjoner rundt Victoria Eugenie sin status is de to nasjonene, hennes årlige apanasje og hva som skulle skje om hun noen gang ble enke. Avtalen stadfestet også at Victoria Eugenie ved inngåelse av sitt ekteskap med den spanske kongen for alltid mistet sin arverett til den britiske tronen.
Bryllupet og attentatforsøket
Prinsesse Victoria Eugenie giftet seg med kong Alfonso XIII i det kongelige klosteret San Jerónimo i Madrid 31. mai 1906. Til stede under seremonien var hennes mor og brødre, så vel som det kommende britiske kongeparet, daværende prinsen og prinsessen av Wales. Bryllupet skulle vise seg og bli alt annet enn en hyggelig begivenhet. Alt lå til rette for at dette skulle bli en minneverdig dag med pent vær og gatene fulle av folk. Bryllupet ble feiret og markert i de største byene i hele Spania. Kong Alfonso, giftet seg i sin admiral uniform, mens Victoria Eugenie bar en hvit kjole med detaljerte sølvbroderier og blonder. Hun bar også en tiara med diamanter og perler. Brudebuketten var blant annet pynter med appelsinblomster. Bryllupet ble ellers gjennomført som en tradisjonell katolsk vielse.
Etter at vielsen var ferdig gikk de nygifte til et rom bak kapellet. Her underskrev de ekteskapskontrakten før de ble tatt imot av gjestene med musikk og blomster som ble kastet mot dem. Militære korps spilte musikk mens Spanias nye dronning gikk om bord i en hestevogn med sin ektemann. Gatene var fylt til randen med folk som ønsket å se de kongelige å være med på den historiske feiringen.
Åtte hvite hester trakk vognen med kongeparet gjennom Madrids gater. Kirkeklokkene over hele byen slo til ære for paret og over dem regnet det gule og røde blomster. Vognen var på vei til Det kongelige palass da det ble gjort et attentatforsøk mot kongen og dronningen. Den spanske anarkisten Mateu Morral kastet en bombe fra en balkong mot vognen som kongen og dronningen kjørte.
Victoria Eugenies liv ble reddet fordi hun i akkurat det øyeblikket eksploderte, snudde hodet for å se Mariakirken, som Alfonso viste henne. Hun slapp unna med kun mindre skader. Kjolen hennes var malt nesten helt rød med blodet fra en vakt som syklet ved siden av vognen. Mange døde og enda flere ble skadet. Det eksisterer i dag en stor statue foran Det kongelige klosteret i San Jeronimo dedikert til ofrene for bombingen 31. mai 1906.
Tiden som dronning
Bombeattentatet og de mange døde gjorde den nye dronningen upopulær blant folket i Spania. Victoria Eugenie isolert seg fra det spanske folket og var sjeldent å se. Hennes gifteliv forbedret seg da hun fødte en sønn og en arving til riket, Alfonso, prins av Asturias. Etter fødslene til barna deres ble Victoria Eugenies forhold til Alfonso forverret. Dette førte til at Alfonso hadde flere affærer utenfor ekteskapet.
Som dronning av Spania er Victoria Eugenie mest husket for å ha viet tid og penger til å forbedre nasjonens sykehus og tjenester for de fattige. Hun var også involvert i omorganiseringen av det spanske Røde Kors. I 1929 reiste byen Barcelona en statue av henne i en sykepleieruniform til ære for hennes arbeid. Ulike spanske landemerker er oppkalt etter Victoria Eugenie. I 1909 ble for eksempel Madrids staselige nyklassisistiske bro over Manzanares-elven oppkalt etter henne. I 1923 tildelte paven henne «den gyllne rose», som var første gang denne æren ble tildelt en britisk prinsesse siden 1555.
Eksil
Kommunevalget i Spania i 1831 var en katastrofe for kongefamilien. Valget brakte republikanere til makten i de fleste av de store byene, noe som førte til proklamasjonen av Den andre spanske republikk. Alfonso XIII hadde håpet at hans frivillige eksil kunne avverge en borgerkrig mellom republikanerne og monarkistene. Kongefamilien dro først til Frankrike og senere Italia.
Det endte til slutt med at Victoria Eugenie og Alfonso skilte seg. Dette førte til at Victoria Eugenie først flyttet tilbake til Storbritannia før hun så flyttet til Sveits og kjøpte slottet Vieille Fontaine, utenfor Lausanne.
Victoria Eugenie døde i Lausanne 15. april 1969, 81 år gammel, nøyaktig 38 år etter at hun hadde forlatt Spania i eksil. Hun ble gravlagt i kirken Sacré Coeur i Lausanne. Den 25. april 1985 ble hennes legeme returnert til Spania og lagt ved siden av hennes fraskilte ektemann, kong Alfonso XIII.
Siv Ericks
Siv Gustava Ericks-Essy-Ehsing (født 31. juli 1918 i Oxelösund i Sverige, død 3. juli 2005 i Onsala i Sverige) var en svensk skuespiller.
IBM Personal Computer/AT
IBM Personal Computer AT, også kalt IBM AT og noen ganger PC AT eller PC/AT, var IBMs andre generasjons personlige datamaskin. Modellen ble lansert den 14. august 1984 og var konstruert omkring en 6 MHz 16-biter Intel 80286 mikroprosessor. Prisen var omkring $6000. Den hadde støtte for mellom 256 KB og 16 MB minne, hadde en harddisk på 20 MB og ble solgt i over 100,000 enheter.
Navnet AT stod for Advanced Technology og ble valgt fordi datamaskinen tilbød mange forskjellige teknologier som var nye i personlige datamaskiner på denne tiden, deriblant den beskyttede modus i mikroprosessoren Intel 80286. IBM lanserte senere en 8 MHz versjon av AT.
IBM AT ble levert sammen med operativsystemet PC-DOS 3.0. Senere ble også OS/2 1.x tilgjengelig, såvel som Unix-avartene PC/IX 1.1 og IBM/SCO Xenix.
IBM avsluttet produksjonen av IBM AT den 2. april 1987.
Sofie Magelssen Groth
Andrea Sofie Magelssen Groth (født Magelssen 2. juni 1859 på Austre Moland prestegård, død 29. oktober 1947 på Manhattan i New York ) var en norsk-amerikansk skribent og oversetter.
Liefde Schoemaker
Liefde Schoemaker (født 6. desember 2002) er en belgisk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i sprintløp. Hun fikk sølv på 400 meter under Sommer-EYOF 2019 (European Youth Olympic Festival).
Musée historique de Strasbourg
Musée historique de la ville de Strasbourg er et historisk museum i Strasbourg i departementet Bas-Rhin i Frankrike. Museet åpnet i 1920 i bygningen til det tidligere Grande boucherie de Strasbourg (Strasbourgs storslakteri), som ble opphørt i perioden 1586-1588. Den 30. juni 2007 åpnet museet igjen sine dører etter å ha holdt stengt i tjue år, med en avdeling som dekker perioden fram til året 1800. Endelig ble en andre avdeling for Napoleons tid og frem til våre dager åpnet 16. november 2013. Strasbourgs politisk, sosiale og økonomiske historie formidles gjennom en samling av blant annet militære objekter, klær, malerier, tegninger og skulpturer.
Liefde Schoemaker
2015 - 2016
Schoemaker løp 200 meter innendørs på 25,88 i desember 2015, 13 år gammel. I februar 2016 kom hun på fjerdeplass på 400 meter under det belgiske U16-mesterskapet i friidrett innendørs. Hun vant 400 meter under det belgiske U16-mesterskapet i friidrett i 2016 utendørs, og satte ny personlig rekord på 800 meter innendørs i desember 2016, med 2:21,15.
2017
Under det belgiske U16-mesterskapet innendørs 2017 vant hun 400 meter, med tiden 57,75. Utendørs deltok hun i Belgisk mesterskap i friidrett 2017, der hun kom på sjuendeplass på 400 meter, og i september vant hun 400 meter under det belgiske U16-mesterskapet i friidrett. I desember satte hun personlig rekord på 300 meter innendørs, med 39,58 sekunder.
2018
Den 20. januar 2018 senket hun sin personlige rekord på 200 meter innendørs til 24,92 under et stevne i Gent. Hun deltok i det belgiske U18-mesterskapet innendørs, men ble der diskvalifisert i forsøksheatet. Hun ble tatt ut til å delta i U18-EM i friidrett 2018 i Győr, men ble slått ut i semifinalen på 400 meter, der hun løp på 55,08 sekunder, som var ny personlig rekord. I september vant hun 200 meter under det belgiske U18-mesterskapet i friidrett, og hun deltok i Sommer-OL for ungdom 2018 i Argentina, der hun kom på femteplass totalt på 400 meter.
2019
Under IFAM Meeting i februar satte hun ny personlig rekord på 400 meter innendørs, med 55,03 meter, og hun vant 400 meter under det belgiske U18-mesterskapet innendørs. Hun deltok på det belgiske stafettlaget på 4 x 400 meter for kvinner under Stafett-VM i friidrett 2019 (IAAF World Relays), disse nådde ikke finalen, men kom på andreplass i B-finalen. Hun deltok også på det belgiske mixlaget, som satte ny belgisk rekord på 4 x 400 meter stafett (mix) med 3:18,03. Hun løp der sammen med Julien Watrin, Camille Laus og Dylan Borlée. Laget kom på åttendeplass i finalen, men Schoemaker løp ikke i finalen.
Hun representerte Belgia under Sommer-EYOF 2019 i Baku, der hun fikk sølv på 400 meter med ny personlig rekord på 54,56 sekunder, bak Olesja Soldatova fra Russland.
Sofie Magelssen Groth
Liv og virke
Sofie Magelssen Groth fikk hjemmeundervisning av en guvernante. Sammen med søsteren Elise og hennes ektemann Peter Voss reiste hun i 18-årsalderen til Sveits og Italia. Hun leste fransk i Genève, hvor hun studerte ved universitetet. I Italia lærte hun italiensk.
Hun reiste i 1887 til New York, der hun sluttet seg til ektemannen, som hadde kommet dit året i forveien. Der studerte hun amerikansk historie og litteratur. Hun tok i 1888 opptaksprøven ved Columbia University. Hennes første barnefødsel i 1888 satte imidlertid en stopper for studiene.
Hun beskjeftiget seg med litteratur fra 15-årsalderen, og oversatte fra forskjellige språk, blant annet for aviser og tidsskrifter.
Groth var blant bidragsyterne i kvinnesakstidsskriftet Nylænde. I 1888 var hun delegat for Norsk Kvindesagsforening og Kvindestemmerettsforeningen ved stiftelsen av Det internasjonale Kvinneråd i Washington D. C.
Familie
Sofie Magelssen Groth var datter av sogneprest til Østre Aker Hans Gynther Magelssen (1806–1886) og Drude Cathrine Haar Daae (1815–1888), en søster av politiker, historiker og journalist Ludvig Kristensen Daa. Hun var søster av billedhugger Christen Magelssen. Hun ble 4. november 1884 gift med filologen Peter Groth.
Todd McFarlane
Todd McFarlane (født 16. mars 1961 i Calgary) er en canadisk tegneserieskaper og forretningsmann mest kjent for sitt arbeid med tegneseriene Spawn og Spider-Man.
Han begynte å jobbe profesjonelt som serietegner i 1984 da han tegnet en historie for Steve Engleharts Coyote. Siden begynte han å tegne for DC Comics der han tegnet bl. a Infinity Inc, Batman og Invasion. I 1987 tok McFarlane over som tegner av The Incredible Hulk (med Al Milgrom og Peter David) for Marvel Comics, og i 1988 begynte han som tegner av The Amazing Spider-Man (med David Michelinie). MacFarlane opplevde en enorm popularitet mens han tegnet Spider-man, og i 1990 startet han en ny Spider-man-serie der han hadde ansvaret for både tegninger og manuskript selv.
I 1992 lanserte McFarlane sin nye serie Spawn, en superheltserie med okkulte undertoner. Serien ble utgitt av Image Comics et nytt forlag McFarlane selv hadde grunnlagt sammen med flere av Marvels mest populære tegnere. Den nye serien, som McFarlane både skrev og tegnet, ble en kommersiell kjempesuksess. Denne suksessen visste McFarlane å utnytte, for siden er det kommet både leketøy, tegnefilm og spillefilm med Spawn.
J. W. Prebensen
J. W. Prebensen var et norsk handelshus etablert i Risør i 1833 av Jacob Wetlesen Prebensen. Virksomheten omfattet skipsfart, butikk, skipshandel, iseksport, trelasthandel, sagbruk, skogsdrift og mølledrift. I 1860-årene var virksomheten det den største bedriften i Risør-området. Og alene var rederivirksomheten en av landets største.
Skipsfart
Firmaets historie skriver seg tilbake til 1833 da Jacob Wetlesen Prebensen etablerte egen forretning i Risør. I 1840 inkluderte virksomheten også skipsfart og trelasthandel. Det er utover på midten av 1800-tallet at rederivirksomheten vokser betraktelig. Mellom 1844 og 1870 tok han parter i 25 seilskuter. Flere av dem ble bygget på eget verft. I 1868 omfattet selskapet 15 skip, fordelt på 2148 kommerslester og et mannskap på om lag 150 mann.
Ny ledelse og konkurs
I 1876 flyttet Jacob Wetlesen Prebensen til Oslo og ledelsen av virksomheten ble overtatt av sønnen Jacob Christian Wetlesen Prebensen. Han drev firmaet videre og utvidet firmaet ved å satse på treforedling. Selskapet gikk konkurs i 1910.
Ny rederivirksomhet
Jacob Wetlesen Prebensens sønnesønn, Jacob Prebensen jr. satset fra 1912 på nytt som reder. I 1916 ble denne driften samlet i Prebensens Dampskibsselskap A/S. Dette selskapet gikk konkurs i 1920. I 1927 satset han på tankfart med skipet MT Akera. Det var et av de første tankskipene drevet av et rederi på Sørlandet.
Broren til Jacob Prebensen jr., Aleksander Prebensen, prøvde seg også som reder. Først med eget rederi, Alexander Prebensens rederi, fra 1916-1924. Senere i kompaniskap med Arne Blakstad. I 1931 dannet de rederiet Prebensen & Blakstads rederi. Dette rederiet ble avviklet i 1966.
Arkiv
Arkivet etter virksomhetene knyttet til J. W. Prebensen befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv, avdeling KUBEN i Arendal. Arkivet er det mest omfangsrike privatarkivet ved institusjonen og måler 158 hyllemeter. Tidsperioden for arkivet går fra oppstarten i 1833 frem til 1940. Det aller meste av arkivet stammer fra den maritime virksomheten. Men arkivet inkluderer også materiale fra skipsbygging, treforedling og mølledrift og iseksport. Arkivet omfatter protokoller, sakarkiv, korrespondanse og regnskap. Arkivet består også av dokumenter knyttet til rederiets fartøyer ordnet etter fartøynavn.
Arkivet etter Prebensens rederi ble innlemmet i Norges dokumentarv i 2018 som en del av Seilskutearkivene fra Aust‐Agder 1820‐1920. Arkivet dokumenterer etablering, drift og avvikling av et av de største seilskuterederiene i Norge.
Zhang Lexing
Zhang Lexing (, født 1810 i det som i dag er fylket Woyang i Bozhou i provinsen Anhui i Kina, død 5. april 1863) var en kinesisk geriljaleder under Nianopprøret i Kina.
Dircemella
Dircemella er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 4 arter.
Zhang Lexing
Bakgrunn
Zhang var godseier, og medlem av en mektig familie som var involvert i smugling av salt.
Dircemella
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, mørke bladbiller, pronotum og kroppens ytterkanter gjerne gule, kan også ha en gul midtstripe. Antennene er tynne, omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er bredere enn langt, firkantet, noe smalere enn de jevnbrede dekkvingene.
Zhang Lexing
Nien-leder
I 1852 bvle han valgt til å lede Nien-opprørerne, og i 1856 fikk han tittelen «Alliansens Herre» da Nien organiserte seg selv under et bannersystem inspirert av de åtte banner kjent fra det regjerende Qingdynastiet. Zhang tok seg også en annen tittel, «Det store Han-prins med det himmelske mandat». Senere gjorde han felles sak med Taipingopprøret og ble da «kommandant for Nord-ekspedisjonen».
Dircemella
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Zhang Lexing
Nien-leder
I motsetning til Taipingopprøret hadde Nian til å begynne med ikke satt seg noen klare mål, utover det at de var utilfreds med Qing-regjeringen. Deres slagord var «drep de tike og hjelp de fattige»."
Dircemella
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Zhang Lexing
Nien-leder
Nian-opprørerne var for det meste desperate og fattige bønder som hadde begynt å slå seg sammen i røverbander rett og slett for å overleve. Men ettersom den ene naturkatastrofe avløste den andre ble røverskarene stadig større, og ble til hærer som kunne utfordre regjeringen. Men for de fleste som var med var hovedinteressen å angripe og plyndre steder der forholdene var bedre, foruten å unndra seg skattlegging. } Religiøse motiver var ikke av særlig betydning for Nian-opprørerne. Skjønt de vel kunne ha overtatt noen av sine symboler, som for eksempek røde turbaner og åttetrigrammflagg fra Den hvite lotus, gjenspeilte ikke dette i noen særlig grad noen åndelig innflytelse fra bevegelser som Hvite Lotus eller Det gudtilbedende selskap. Det kunne nok være at Hvite Lotus-opprørere til tider kjempet sammen med Nian-opprørerne, men de sistnevnte kunne av og til angtipe de førsnevnte, hvis de trodde det var noe som kunne plyndres hos dem.
For det meste van Nian-gruppene i Henan mer å ligne med vanlige røverbander enn Nian-gruppene i Anhui. Det dreide seg i det store og hele om en overlevelsesstrategi, ifølge historikeren Elizabeth J. Perry; de var aldri revolusjonære, og ved siden av sine slagord om død over embedsmenn og de rike og håpet om et mer rettferdig samfunn, manglet de klare veldefinerte mål. At enkelte Nian-hærer ble til opprørsbevegelser hadde da mer med enkelte Ninan-lederes personlige ambisjoner om å bli legitime herskere å gjøre.
I 1863 ble han beseiret og tatt til fange sammen med sin sønn og sin adoptivsønn av den mongolske kavallerigeneralen Sengge Rinchen. Før han ble henrettet bekjente han at han ikke lenger kunne huske hvor mange steder han hadde utplyndret; han hevdet også at han ikke visste hvor hans hustru var. Hun var blitt jaget vekk av regjeringsstyrkene, eller av hans bror Zhang Minxing som hadde tatt avsted mot sørvest med flere tusen mann. De andre Nian-lederne var allerede blitt drept.
Opprøret fortsetter
Selv etter Zhangs og andre lederes død fortsatte nian-opprøret i fem år til. Zhangs nevø Zhang Zongyu overtok kommandoen over Nian-hærene.
Pilar (Surigao del Norte)
Pilar er en kommune i den filippinske provinsen Surigao del Norte.
Navn
Navnet Pilar er en kortform som viser til oppkalling etter det spanske valfartsstedet og mariahelligdommen Nuestra Señora del Pilar eller María del Pilar i Zaragoza; hun fremstilles vanligvis stående på en søyle (=pilar). Andakten fikk en oppsving i Spania på 1400-tallet og i 1730 forordnet pave Innocens XIII venerasjonens utbredelse i hele det spanske verdensrike, som Filippinene var en del av.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 15 barangayer.
4. serierunde i Eliteserien 2023
4. serierunde i Eliteserien 2023 startet med kampen mellom og  på Aspmyra stadion lørdag 29. april, mens hoveddelen av kampene ble spillt søndag 30. april. Runden avsluttet med kampen –  på Intility Arena i Oslo 1. mai.
Placer
Placer er en kommune i den filippinske provinsen Surigao del Norte.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 20 barangayer.
Frans Masereel
Frans Masereel (født 30. juli 1889 i Blankenberge i Belgia, død 3. januar 1972 i Avignon i Frankrike) var en belgisk (flamsk) grafiker og maler.
Frans Masereel regnes som en av 1900-tallets fremste tresnittkunstnere. Han er særlig kjent for flere serier med uttrykksfulle tresnitt i en stil sterkt påvirket av tysk ekspresjonisme. Trykkene ble utgitt som ordløse grafiske romaner eller tegneserier bestående av enkeltbilder med blant annet antimilitaristiske og humanistiske motiver av krigens redsler under første verdenskrig og enkeltmenneskets fremmedgjorthet i storbyen.
Masereel bodde i flere land, men fra 1921 i hovedsak i Frankrike (etter andre verdenskrig i Avignon og Nice), der han blant annet malte mennesker og natur fra kystområdene.
I 1953 var Frans Masereel med på å grunnlegge XYLON, den internasjonale foreningen for tresnittkunstnere, og ble selv foreningens første president.
Norges G17-landslag i fotball
Norges G17-landslag i fotball er et fotballandslag for gutter som er 17 år eller yngre på det tidspunkt kvalifiseringen til et mesterskap starter. Trener er Gunnar Halle.
2010–2013
I 2010 kom Norge til eliterunden av EM-kvalifiseringen, men endte sist i sin gruppe bak Tyrkia, Frankrike og Wales, med to tap og en uavgjort. I 2011 endte også Norges ferd i eliterunden, men denne gangen ble landslaget slått ut på målforskjell. Med to seire og en uavgjort måtte Norge ta til takke med en andreplass i gruppen da Frankrike hadde en målforskjell på +11 mot Norges +9.
I 2012 gikk Norge ut allerede i den første kvalifiseringsrunden, med kun én seier over Andorra og to tap mot henholdsvis Hviterussland og Ungarn. I 2013 var Norge tilbake i eliterunden, men endte på andreplass etter tap mot Italia, uavgjort mot Nederland og seier over Nord-Irland.
Nåværende tropp
Oppdatert 25. mars 2023. Norges tropp til EM-kvalifiseringskampene mot Kroatia U17 onsdag 22. mars 2023 kl 13:00, Slovenia U17 lørdag 25. mars 2023 kl 18:00 og Belgia U17 tirsdag 28. mars 2023 kl 17:00.
Andre spillere
Spillere som har vært med i landslagstroppen de siste 12 månedene.
Husværfjorden
Husværfjorden er en fjord i Vega og Herøy kommune i Nordland. Fjorden ligger nord for Husvær og strekker seg 17 kilometer nordøstover til Sør-Herøy. Fjorden starter mellom Sandvær i sør og Ytre Flesan i nord. I tillegg til Sør-Herøy ligger også øya Tenna i øst. På nordsiden ligger Ytre og Indre Flesan og Keggrauva.
San Benito (Surigao del Norte)
San Benito er en kommune i den filippinske provinsen Surigao del Norte.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 6 barangayer.
Mall of the Emirates
Mall of the Emirates er et kjøpesenter i Dubai. Det ble utviklet og er eid av Majid Al Futtaim Properties. Det ble åpnet i november 2005 og ligger på Sheikh Zayed Road.
Dette kjøpesenter på flere etasjer har for tiden mer enn 630 utsalgssteder, 7900 parkeringsplasser, over 100 restauranter og kafeer, 80 luksusbutikker og 250 kjedebutikker. Det har et totalt brutto areal 255 489 m². Det rommer også lokaliteter for familie- og fritidsaktiviteter, inkludert Ski Dubai (Midtøstens første innendørs skianlegg og snø-park), et 500-seters Dubai Community Theatre, kunstsenter og Magic Planet, et av de største innendørs setra for familieunderholdning i Dubai
I november 2005 ble det kåret til «Verdens Ledende Nytt Kjøpesenter» av World Travel Awards i London.
Konstruksjon og historie
Prosjektet ble etablert i oktober 2003 til en antatt kostnad AED 800 millioner (US $218 millioner dollar), og var planlagt å være ferdig i september 2005. Arkitekturen i det tre-etasjers komplekset kombinerer arabisk og Middelhavet elementer, og på hvert nivå er koblet til en parkeringshus
Kjøpesenteret ble designet av det amerikanske arkitektkontoret F+A Arkitekter. kontrakten for hovedbryggen tildelt ble Khansaheb, mens Ski Dubai kontrakten ble gitt til Pomagalski. stolheisene i Ski Dubaii og strukturelle stål arbeider ble utført av Emirates Building System og hoppet  av Bauer.
Kjøpesenter åpnet for forretnings-28. september 2005 med en offisiell åpning i november.
Shopping
Butikkene på kjøpesenteret inkluderer en Carrefour supermarkeder, Centrepoint, Debenhams, Harvey Nichols, Hjem Sentrum, Jashanmal og Marks & Spencer. Det er utsalgssteder for bøker, skrivesaker, leker, gave, mote, kunst, tilbehør, elektronikk, smykker, klokker, møbler, kosmetikk, parfyme og finansielle tjenester.
Ski Dubai
Hovedartikkel, se Ski Dubai Ski Dubai er et stort innendørs ski-anlegg med skiheiser ved Mall of the Emirates, og tilbyr snowboard, X-games, skiinstruksjon, lekeplass for barn og en kafé. Det åpnet i november 2005 og er verdens største innendørs skianlegg. Det drives av Majid Al Futtaim Leisure & Entretainment.
Dubai Community Theatre og Kunst Sentrum
Dubai Community Theatre and Fine  Arts Centre (DUCTAC), et non-profit kreativt senter som åpnet i november 2006, under beskyttelse av Prinsesse Haya bint Hussein. Det er fordelt over et område på 7 424 m² i andre etasje av Mall of the Emirates. Det er et teater med øvelsesrom, sammen med et kunstsenter, boliger, gallerier, klasserom, studioer, musikkskole og bibliotek
Magic Planet
Magic Planet er et innendørs famie underholdningssenter med adskilte soner for barn og unge voksne. Det har en ten-pin bowling alley med 12 baner og biljardbord, 180 underholdningsautomater og andre attraksjoner, inkludert en karusell, en racer-simulatorer, Jumping Star, myk sog radiobiler. Det inkluderer også den RoboCoaster (en to-persons spennende tur som er unik for Midtøsten) og XD Dark Ride, en "7D" eventyr med 3D-film, grafikk og 4D effekter inkludert motion, vind og lys.
Charles Kieffer
Charles M. Kieffer (født 11. august 1910, død 8. november 1975) var en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Kieffer ble olympisk mester i roing under OL 1932 i Los Angeles. Han vant toer med styrmann sammen med Joseph Schauers og Edward Jennings som styrmann.
Fernando Jardón
Fernando Jardón (født 16. august 1916, død ukjent) var en spansk landhockeyspiller.
Han representerte Spania under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Aerospace Industrial Development Corporation
Aerospace Industrial Development Corporation (kinesisk: 漢翔航空工業股份有限公司), forkortet AIDC, er en statseid flyprodusent i Republikken Kina. Produsenten er kjent for å ha utviklet jagerflyet AIDC Ching-Kuo.
Francisco Jardón
Francisco Jardón (født 29. mars 1911, død 19. mars 1988) var en spansk landhockeyspiller.
Han representerte Spania under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
San Francisco (Surigao del Norte)
San Francisco er en kommune i den filippinske provinsen Surigao del Norte.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 11 barangayer.
Den norske UNESCO-kommisjonen
Den norske UNESCO-kommisjonen er rådgivende organ for norske myndigheter og fungerer som et bindeledd mellom myndighetene og fagmiljøer på UNESCOs ansvarsområder. Kommisjonen deler ut tilskudd gjennom en tilskuddsordning en gang i året.
Hintere Schwärze
Hintere Schwärze (Italiensk: Cima Nera) er et fjell i Ötztal-Alpene, Tirol, på grensen mellom Italia (Syd-Tirol) og Østerrike (Nord-Tirol). Fjellet er det fjerde høyeste i Ötztal-Alpene.
Luis Pratsmasó
Luis Pratsmasó (født 9. september 1916, død 18. juli 2003) var en spansk landhockeyspiller.
Han representerte Spania under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Manuel Royes
Manuel Royes var en spansk landhockeyspiller.
Gjøco
Gjøco AS er en norsk produsent av maling, beis, lakk og epoxyprodukter. Bedriften har hovedkontor med teknisk avdeling, produksjon og lager i Torvikbukt i Møre og Romsdal. Den har også produksjon i Moss, og datterselskapet Gjøco AB som ligger i Perstorp i Sverige. Salgskontorer er etablert i Torvikbukt, Sørumsand, Kristiansand, Bergen, Trondheim, Ålesund, Oslo og Perstorp.
Manuel Royes
Han representerte Spania under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Gjøco
Gjøco AS ble av Møre og Romsdal fylkeskommune kåret til årets bedrift i 2010.
Historie
Fiskeforretningen Gjøen & Co. startet i Kristiansund i 1939, men de fikk en brå stopp der da forretningen ble rammet av bombingen i aprildagene 1940. Brødrene Sofus Gjøen og John Gjøen, med familienavn fra Jøa på Smøla, tok da med seg bedriften til Torvikbukt og startet på nytt der i august 1940. Her fikk de fart på bedriften som bar navnet Gjøen & Co. De etablerte en fiskematforretning nær ferjekaia i Torvikbukt. Under krigen var det vanskelig å få tak i nok blikkemballasje, noe som gjorde det nødvendig å etablere røykeri, kjøpe brønnbåt og satse på fersk fisk, rognkaviar, røkt laks og sild. Allerede to år etter gjenoppstarten hadde bedriften 10-15 ansatte og fortsatt vekst. Under hele krigen og fram til 1952 hadde firmaet fiskebiler som gikk helt inn til Eresfjorden og Isfjorden. I Torvika ble levede sei fra Griptaren lagret i store nøter. Brønnbåten gikk på det lengste til Træna og Svolvær for å hente fisk. I 1948 søkte Gjøen og Co. om tillatelse til å produsere egen hermetikkemballasje.
Fiskeforretning så langt inne fra de store fangstfeltene ble etter hvert tungvint og lite lønnsomt. Tran var naturlig nok et av produktene i fiskematindustrien. I 1949 begynte de for første gang å tilsette fargestoff til tran, sammen med harpiks fra Spania, og den første låvemalingen fra fabrikken ble produsert. På 50- og 60-tallet var landbruksmaling og salg i nærområdet satsingsområder. Om lag en en fjerdedel av omsetningen i Kristiansund.
Gjøen & Co. utviklet seg senere til et konsern, med enhetene Gjøco Holding, produksjonsselskapet Gjøco Industrier og eiendomsselskapet Gjøco Eiendom. Etter en regnfull vår og sommer i 1991, begynte det å hope seg opp på lageret i Torvikbukt. Produksjons- og eiendomsselskapet fikk økonomiske utfordringer som følge av dette, og de ble slått konkurs i januar 1992. Til tross for dette, rådet optimismen, og en omstrukturert bedrift som bærer dagens navn, Gjøco AS, kunne etter hvert videreføre ny drift fra senvinteren 1992.
På slutten av nittitallet ble det lagt en ny strategi, der hovedproduktene fikk større prioritet og ny design. Et eget fargebrekkesystem ble en del av porteføljen. Rolf Tage Gjøen tok over som daglig leder i 1998. I 2002 ble de første kjedeavtalene inngått.
Jacob Wetlesen Prebensen
Jacob Wetlesen Prebensen (født 12. mars 1808 i Larvik, død 29. april 1892 i Christiania) var kjøpmann, brukseier, skipsreder og lokalpolitiker.
Han kom i ung alder til Risør, ble handelsbestyrer hos konsul Niels Peter Boyesen. Prebensen begynte med sin egen forretning i 1833, som etterhvert omfattet kjøpmannshandel, skipsrederi, skipshandel, skipsverft, trelasthandel, mølle- og sagbruk. I 1876 overdro han sine vesentlige forretninger til sønnen Jacob Christian Wetlesen Prebensen og bosatte seg i Kristiania, der han døde i 1892.
Skipsreder
Prebensen bygde på midten av 1800-tallet opp en stor rederivirksomhet, J. W. Prebensen. På et tidspunkt var rederiet et av landets største.
Bankmann
Jacob Wetlesen Prebensen var én av stifterne av Risør Sparebank. Han var stadig medlem av styret og i flere år direksjonens formann.
Politikker
Prebensen var medlem av Risør bystyre 1837-1876 og var ordfører 1845, 1951 og 1862-1866. Han var også forlikskommisær i rundt 25 år.
Legat
Det finnes et eget Jacob Wetlesen Prebensen. Legat etter Til fordel for trengende i Risør opprettet Prebensen «J. W. Prebensens legat».
San Isidro (Surigao del Norte)
Barangayer
Kommunen er inndelt i 12 barangayer.
Ariannis Vichy
Ariannis Vichy (født 18. mai 1989) er en cubansk friidrettsutøver som konkurrerer i sleggekast. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i kvalifiseringen i sleggekast.
Arnold Wilson
Arnold Talbot Wilson (født 18. juli 1884, død 31. mai 1940 nær Dunkerque i Frankrike) var britisk civil commissioner i Bagdad i 1918-1920. I hans tid der brøt det ut opprør mot det britiske styre i Mesopotamiamandatet, og Wilson ble da raskt byttet ut med Percy Cox.
Biografi
Etter første verdenskrig, under Fredskonferansen i Paris i 1919, var han blant de få som foreslo, og med hell skulle få gjennomslag for, at det skulle hete Irak i stedet for det greske Mesopotamia. Iraq var hva araberne hadde kalt det aktuelle området i 1400 år, mens Mesopotamia var benyttet som områdenavn bare i vesten. Navneendringen var også antatt passende for å berede veien for britenes planlagte ekspansjon av det britiske mandatområdet til også å omfatte det oljerike for det meste kurdistanske vilajetet Mosul, i tillegg til de mesopotamiske vilajetene Bagdad og Basra.
I 1933 ble han valgt til Member of Parliament for Hitchin. Før annen verdenskrig pådro han seg mye kritikk for sine sterke synspunkter. Tidsskriftet New Statesman hevdet at han var en beundrer av Hitler og uforblommet propagandist for Mussolini og Hitler. George Orwell kalte ham fascist, skjønt han også roste hans mot og hans patriotisme.
Wilson ble senere det tredje medlem av det britiske underhus som ble drept under annen verdenskrig. I den for våpengrenen høye alder på 55 år var han mannskap på et av Royal Airforces bombefly, og styrtet over Frankrike.
Verker
Hans bok The Persian Gulf ble publisert i 1928. Hans bok S.W. Persia: Letters and Diary of a Young Political Officer 1907–1914 ble publisert posthumt, i 1941.
Julia Kadel
Julia Kadel (født 1986 i Berlin-Kreuzberg) er en tysk jazzpianist og komponist.
Biografi
Kadel begynte å spille piano i en alder av syv år. Hun studerte først klassisk piano og startet med jazz da hun var 15 år. Hun studerte psykologi ved Humboldt-Universitetet i Berlin og i 2009-2014 tok hun diplomstudier i jazz-piano ved Hochschule für Musik Carl Maria von Weber Dresden.
Hun leder en trio med den tysk-norske bassisten Karl-Erik Enkelmann (f. 1987), og Dresden-trommeslager Steffen Roth (f 1989). I 2014 kom debutalbumet Im Vertrauen ut på Blue Note Records/Universal. Denne ble presentert på Überjazz Festival i Hamburg, og i 2013 vant de den første jazzprisen fra Hochschule für Musik Saar.
Raketthendelsen på Andøya
I de minuttene misforståelsen rådet som verst var situasjonen kritisk, og ifølge russiske myndigheter er dette det nærmeste de har vært å iverksette et atomangrep. Man sammenlikner gjerne hendelsen med Cubakrisen i 1962.
Russisk oppdagelse
Raketten ble først oppdaget av varslingsradaren i Olenegorsk, som oppdaget den over Barentshavet. Man kunne ikke identifisere raketten, men russerne var kjent med at USA tidligere hadde patruljert farvannene langs norskekysten med atomubåter lastet med Trident-missiler, som kunne nå Moskva på 10 minutter. På radarsentralen så man også at det falt fra seksjoner fra raketten, noe som også er tilfelle for stridshodet i Trident-missiler. Ut ifra rakettens bane kunne det virke som om den var rettet mot Moskva.
Reaksjon
Etter 5 minutter ble russiske ubåter beordret til å innta kampposisjon, og å forberede et motangrep hvis ordre ble gitt. Russiske strategiplaner tillot et motangrep selv før en eventuell missil skulle treffe russisk territorium. I 4 minutter ventet ubåtmannskaper på motangrepsorderen. Men 8 minutter etter at alarmen først gikk falt raketten ned i Barentshavet. Ordren om å iverksette et motangrep ble aldri gitt.
Informasjonssvikt
De norske og amerikanske forskerne som var ansvarlige for oppskytningen hadde meldt fra om den uker i forveien til russiske myndigheter, men denne beskjeden ble ikke gitt videre til radaroperatørene, som tolket radarbildet som et fiendtlig stridshode. Som et resultat av dette ble varslings- og informasjonsprosedyrer reevaluert og omgjort.
AS Alpha
Aktieselskapet Alpha ble opprettet I 1892 av noen mosseborgere med ekspeditør Jens Chr. Olsen, skipper Anton Larsen og høyesterettsadvokat H. A. Knudtzon i spissen, et selskap med formål å "drive Fragtfart med en Damplægter mellom Moss og Christiania". Aksjekapitalen utgjorde kr. 25.000. Den første lekter(ferge) ble satt i drift året etter, og fikk navnet "Alpha". Selskapet/rederiet drev deretter en mengde ferger på ruten Moss - Horten frem til 1. mars 1987 da de ble overtatt av Kosmos-gruppen (bestående av Jahre Line, med flere).
Sodaurt
Sodaurt (Kali turgida) er en ettårig urt i amarantfamilien.
Vekstformen varierer; den kan bli opptil 50 cm høy og rikt forgrenet, men er ofte lav med en lite forgrenet stengel. Bladene er blågrønne, kjøttfulle, linjeformede og har en tornaktig spiss. Blomstene sitter enkeltvis i bladhjørnene; de har fem pollenbærere og to arr.
Sodaurt vokser på sand ved havet, ofte sammen med sølvmelde og strandreddik. Arten er nå snevret inn kun å omfatte plantene som vokser langs de europeiske kystene mot Atlanterhavet, Nordsjøen og Østersjøen. Lignende planter fra middelhavslandene, Øst-Europa og Sentral-Asia har fått status som egne arter. I 2007 ble sodaurt sammen med over 20 andre arter flyttet fra slekta Salsola til Kali.
I Norge forekommer sodaurt uregelmessig langs kysten fra Østfold til Rogaland og er også funnet én gang i Selje i Sogn og Fjordane. Frøene spres med havstrømmene. Voksestedene blir ofte ødelagt av stormer, og opprydding av badestrender er en trussel mot arten.
Navnet viser til at planten ble tørket og brent for å fremstille soda.
Dot com-boblen
Dot com-boblen (også kalt IT-boblen) var en finansboble som varte fra omtrent 1995 til 2001 (med et høydepunkt 10. mars 2000 da NASDAQ-indeksen nådde et toppunkt med 5132,52 poeng) hvor aksjemarkeder i vestlige land opplevde en enorm vekst i den nye internettsektoren og beslektede sektorer. Perioden ble karakterisert av opprettelsen av en rekke nye internettbaserte selskaper, ofte kalt dot com-selskaper. En kombinasjon av hurtig stigende aksjekurser, mange enkeltpersoners investeringer i aksjemarkedet og lett tilgjengelig risikokapital skapte et miljø hvor mange av disse foretakene så bort fra standard forretningsmodeller og fokuserte på å øke markedsandelene framfor å fokusere på bunnlinjen. Mange har datert starten på boblen til 9. august 1995 da Netscape ble børsnotert.
Bakgrunn
Medias fokusering på Internetts muligheter, først og fremst i Nord-Amerika, Storbritannia og Skandinavia, fikk mange til å få opp øynene for internett og det ble mange diskusjoner rundt hvilken måte dette skulle forandre eksisterende forretningsmodeller og klassisk forretningslogikk. I takt med at Internett fikk stadig flere brukere verden over og den gjennomsnittlige oppkoblingshastigheten mot Internett økte i takt med billigere oppkoblingskostnader og forbedret teknologi framstod mulighetene til å gjøre forretninger som nærmest uuttømmelige.
Selv om det var vanskelig å få oversikt over hvilke effekter Internett skulle få på menneskers hverdag og måten vi kommuniserer og gjør forretninger på, var det tydelig at Internett kunne påvirke alt. Suksessen med Internettbokhandelen Amazon.com var allerede et faktum, og mange bransjer fryktet at de skulle bli forbigått av nettaktører på samme måte som den amerikanske bok- og musikkindustrien hadde blitt. Dette gjorde at det i begynnelsen av denne perioden dukket opp mengder av foretak som håpet på å bli like fremgangsrike som Amazon.com når konsumentenes kjøpsvaner ble forandret. I slutten av perioden ble stadig flere forretningsidéer rettet inn mot salg mellom forretninger. Samtidig begynte eksisterende selskaper å lansere sine egne nettsatsninger som en del av sin virksomhet, men iblant også som helt frittstående selskaper.
Boblen vokser
Venturekapitalistene så den rekordstore veksten verdiene på dot com-selskaper, og handlet derfor raskere og med mindre forsiktighet enn vanlig. Risikoen ble spredd ved å starte mange selskaper i samme nisje for så å la markedet bestemme hvilke av disse som skulle lykkes. Det lave rentenivået i 1998-99 hjalp til med å øke tilgjengeligheten av startkapital. Selv om flere av de nye gründerne hadde realistiske planer og administrative evner manglet likevel flertallet disse egenskapene, men var likevel i stand til å selge sine idéer til investorer fordi dot com-konseptet var upløyd mark og så ut til å kunne gi gode avkastninger.
Dot com-selskapenes forretningsmodell baserte seg på å høste frukter av nettverkseffekter ved å operere med underskudd i startfasen for å kunne bygge markedsandeler og merkevarebevissthet. Disse selskapene satset på at når merkevaren hadde fått feste hos folk kunne de selge sine tjenester med god profitt senere. Mottoet «bli stor fort» reflekterte denne strategien. Under tapsperioden var selskapene avhengige av risikokapital og salg av aksjer til enkeltpersoner for å dekke inn sine utgifter. Nyhetens interesse kombinert med vanskeligheten med å sette en verdi på selskapene sendt mange aksjekurser til himmels og gjorde de opprinnelige aksjeinnehaverne styrtrike på papiret.
Historisk kan dot com-boblen sammenlignes med en rekke andre teknologiinspirerte bobler i fortiden, som jernbanen i 1840-årene, bil og radio på 1920-tallet, transistorelektronikk på 50-tallet og hjemmedatamaskiner og bioteknologi på begynnelsen av 80-tallet.
Boblens selvforsterkende effekt
I finansmarkedet er en finansboble en selvforsterkende økning i aksjekurser innenfor en spesiell bransje. Begrepet kan ikke brukes med sikkerhet før etter at boblen har sprukket og aksjekursene har rast nedover igjen. En boble inntreffer når tilskuere registrerer en hurtig vekst i verdi og bestemmer seg for å kjøpe med en forventning om videre økning heller enn at aksjene er underpriset. Mange selskaper blir på denne måten grovt overpriset i forhold til den reelle verdien på selskapet. Når boblen så sprekker går mange selskaper dukken.
Dot com-modellen hadde en innebygget svakhet; et stort antall selskaper hadde den samme forretningsplanen, å monopolisere sine respektive sektorer gjennom nettverkseffekter, og det var tydelig at selv om mange hadde gode og realistiske planer kunne det maksimalt være en nettverkseffektvinner i hver sektor og dermed ville de fleste selskapene med denne forretningsplanen feile. Faktum var at mange sektorer ikke engang kunne bære ett selskap drevet av nettverkseffekten alene.
Til tross for dette ble noen få gründere svært rike når deres selskaper ble kjøpt opp på et tidlig stadium av boblen. Deres suksess gjorde at boblen vokste seg enda større. Privatpersoner investerte i aksjer som aldri før, og pressen meldte om mange som sluttet i jobbene sine for å bli daghandlere på heltid.
Boblen sprekker
Da kleskjeden Boo.com ble lansert våren 1999 var det det mest omtalte dot-com-selskapet som tiltrakk seg noen av de tyngste investorene og de mest kjente motehusene for å selge streetwear på nettet. Siden var så teknisk avansert at de fleste kundene ikke kunne laste inn den og kundene uteble. I mai 2000 gikk selskapet under i en spektakulær konkurs som ble mye analysert og omtalt, og det ble begynnelsen på en tilknepping for hele bransjen.
I takt med dette begynte dot com-selskapene å få krav fra sine eiere til å kunne vise til substanser i selskapet ifølge den gamle økonomiens måte å regne på og snart begynte mange selskap å legges ned, gå konkurs eller selges.
Da boblen til slutt sprakk, forårsaket den store økonomiske tap over hele verden, og mange ble arbeidsløse. De fleste av de tidligere så verdifulle opsjonsprogrammene ble verdiløse.
Dot com-boblen betraktes i dag først og fremst som et markedspsykologisk fenomen, en spiral av overvurderinger av foretak som ligner den som rammet boligmarkedet på 1980-tallet eller tulipanmarkedet på 1630-tallet.
Y2K
Det har blitt antatt at År 2000-problemet (Y2K) skal ha bidratt til kollapsen i bransjen. I forkant av år 2000 vokste konsulentselskapene og databedriftene på å rette opp det såkalte «Y2K-problemet». Dette var kostbare operasjoner, og mange bedrifter benyttet sjansen til å oppgradere datautstyret sitt. Like etter opplevde IT-bedriftene en svikt i salget av varer og tjenester, samtidig som de var overbemannet.
Julio Dely Valdés
Julio Dely Valdés (født 12. mars 1967) er en fotballspiller fra Panama.
Amnion
Amnion er en fosterhinne som finnes hos krypdyr, pattedyr og fugler, men ikke hos fisk og amfibier. På grunn av denne hinnen kalles denne gruppen gjerne amnioter, mens fisk og amfibier gjerne omtales som anamnioter (gr. «uten amnion»).
Funksjon
Amnion har som sin hovedoppgave å holde vann inne i egget samtidig som den transporterer karbondioksid ut av egget og oksygen inn. Dette er en forutsetting for å kunne legge egg på tørt land. Det amniote egget ble utviklet i midtre Karbon med de første krypdyrene som helt løsrev seg fra en amfibisk livssyklus med egg og rumpetroll i vann, og i stedet hadde en fullstendig utvikling til et ferdig landdyr. Sammen med en velutviklet allantois-hinne som samlet opp fosterets avfallsprodukter tillot dette krypdyrene å kunne legge store egg og derved kunne vokse opp til å bli den dominerende faunaen i etterfølgende perioder.
Det finnes amfibier som legger egg på land (noen trangmunnfrosker og hele familien Brachycephalidae), men fordi de mangler amnion må eggene legges fuktig. De har heller ingen aktiv transport av oksygen og karbondioksid inn og ut av egget, og er avhengige av passiv diffusjon gjennom overflaten. Følgelig er eggene disse artene svært små, og de blir heller ikke store som voksne. De første amniotene var også små dyr.
Dannelse
Amion oppstår på et tidlig fosterstadium som en smultringformet blære rundt basis av plommesekken. Smultringen vokser så rundt fosteret slik at den ytre delen berører chorion (eggehinnen), og den indre delen omslutter fosteret. Senere i fosterutviklingen vil den ytre delen av amnion delvis vokse sammen med chorion, slik at plommesekk og allantois blir leiret inn mellom dem. Den indre delen vil omslutte fosteret.
Hos morkakedyrene som mangler eggeskall vil amnion utgjøre en seig og hos noen arter nesten læraktig hinne som omslutter den nyfødte dyret når det blir født. Amnion er fylt med fostervann, som beskytter fosteret mot slag og støt både under fostertiden og ved fødselen.
Sison
Sison (Bayan ng Sisom) er en kommune i den filippinske provinsen Surigao del Norte.
Tuğçe Şahutoğlu
Tuğçe Şahutoğlu (født 1. mai 1988) er en tyrkisk friidrettsutøver som konkurrerer i sleggekast. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i kvalifiseringen i sleggekast.
Gargallo
Gargallo er en kommune i provinsen Novara i regionen Piemonte i det nordlige Italia. Byen har 1,832 innbyggere (2018). Gargallo grenser til kommunene Borgomanero, Gozzano, Maggiora og Soriso.
Prajñā
Paññā (pāli) eller Prajñā (sanskrit) er et teknisk begrep i buddhismen som kan oversettes med «visdom». Prajna innebærer erkjennelsen av virkelighetens sanne natur, nemlig anicca (forgjengelighet), dukkha (lidelsen), anatman (ikke-selv) og śūnyatā (tomheten).
Firda Seafood
Firda Seafood AS er en norsk familieeid bedrift etablert i 1986 som driver oppdrett av fjordørret (Salmo trutta lacustris). Selskapet har sitt hovedkontor på Byrknesøyna i Gulen kommune.