cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peter Schrøder
Fra TV huskes han spesielt fra satireprogrammet Den gode, den onde og den virkelig sjove, hvor han medvirket i monologen Det er fand'me uhyggeligt, du. Dessuten skal man heller ikke glemme hans store roller i Flemming og Berit samt Madsen og co.
Han har også gjort seg bemerket som regissør, blant annet av spillefilmene Det forsømte forår (1993), Kun en pige (1995) og Lotto (2006).
Han har siden 1989 vært gift med skuespillerkollegaen Susanne Heinrich.
Brosna
Brosna kan sikte til:
Rusta leir
Rusta leir ligger i Bardufoss i Målselv kommune, like ved og nord for Heggelia leir, og er en av mange militærleirer i Indre Troms. Rusta og Heggelia var tidligere én leir, Bardufoss leir, men er nå delt i to.
Rusta leir ligger helt inntil Bardufoss flystasjon, som huser 139 Luftving, Luftforsvarets flygeskole og 718 skvadron (dronetjeneste) og FLO/Luft Bardufoss.
Stridstrenbataljonen (tidligere Logistikkbataljonen), Hærstaben og brigadestaben har Rusta leir som standkvarter. Tidligere holdt Luftvernbataljonen til ved Rusta leir, men denne er nå nedlagt. Voksenopplæringen i Rusta leir og Heggelia leir er slått sammen, og befinner seg nå på Rusta leir. Delen av leiren som huser Stridstrenbataljonen har tre kaserner, messe, VO, vaktbod,samt administrasjons- og kontorbygg.
Rusta leir ligger ca. 30-40 km unna Setermoen leir og Skjold leir som huser andre bataljoner fra Brigade Nord.
Gunnhilde Høyer
I 2013 mottok Gunnhilde Høyer Aust-Agder fylkeskommunes kunstnerstipend på deling, sammen med tekstilkunstner Elin Igland. Hun har mottatt stipend fra Billedkunstnernes Vederlagsfond (2011, 2015 og 2017), Norske Grafikeres fond (2010) og Bildende Kunstneres Hjelpefond (2010).
Gunnhilde Høyer er medlem av Landsforeningen Norske Malere og Norske Grafikere.
Caenis
Caenis er en slekt av døgnfluene i familie (biologi)|familien skjoldgjelledøgnfluer, dvergdøgnfluer eller slamdøgnfluer. Gruppens mange norske navn har oppstått på grunn av ulike norske dialekter og fra litteraturen. Slamdøgnfluer fordi de helst foretrekker steder med mudderbunn, mens skjoldgjelledøgnfluer henviser til nymfenes store skjoldformede trakégjeller. Dvergdøgnfluer kommer av at de generelt er små døgnfluer. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve), de voksne tar ikke til seg føde og lever ikke så lenge.
i Norge er det registrert fire arter, men to nye kan dukke opp, Caenis macrura og Caenis robusta, som begge er funnet i Sverige.
Utseende
Små, spinkle døgnfluer, ofte med mørk forkropp og hvitaktig bakkropp. Forvingene er smale og har få tverr-årer, ofte melkeaktig hvite, bakvinger mangler. De voksne har tre haletråder. Hos nymfene danner trakégjellene på det andre bakkroppsleddet et skjold som dekker over de andre gjellene.
Kråkefotfamilien
Kråkefotfamilien (latin: Lycopodiaceae) er en familie av relativt primitive karsporeplanter som tilhører kråkefotplantene (Lycopodiopsida) Kråkefotplantene blir av enkelte botanikere inndelt i to familier, men i nordisk botanikk henføres alle slektene til kråkefotfamilien. De er flerårige og har gaffelformede skuddgreiner.
Caenis
Levevis
Nymfene finnes vanligvis i rennende vann med silt-bunn, der de kryper omkring på bunnen, men de kan også forekomme i stillestående vann. Trakégjellenes spesielle bygning hindrer at de blir ødelagt av silten. I motsetning til de fleste andre døgnfluer er de lite følsomme for miljøendringer og kan finnes i vassdrag sterkt påvirket av menneskelig aktivitet.
Kråkefotfamilien
Karsporeplanter formerer seg gjennom generasjonsveksling, og ved sporer i stedet for frø. Den ukjønnede generasjonen er den dominerende. Når sporen vokser dannes det et protallium, som er en liten kjønnet mellomgenerasjon som ikke lever lenge. Fra denne vokser det opp en langt større, kjønnsløs (ukjønnet) men langtlevende generasjon av planter, som produserer nye sporer.
Caenis
Systematisk inndeling med europeiske arter
I Norge er det 4 arter og 14 i Europa. I 1993 ble det i bladet InsektNytt, publisert en liste (Johansen & Lunde, 1993), med forslag til norske navn på døgnfluene. Norsk entomologisk forenings foreslåtte navn står først i listen, andre norske navn er skrevet inn bak. Det forvirrende med norske navn er at ulike bøker bruker ulike navn og navnene kan variere med dialektene. De fleste nummer av InsektNytt kan lastes ned og leses på siden til Norsk Entomologisk forening.
Norsk entomologisk forening har også utgitt en rekke Insekttabeller. Dette er små og billige hefter der en kan bestemme insekter til artsnivå. Et av heftene (se kilde) tar for seg døgnfluelarvene.
Kråkefotfamilien
Sporene sitter øverst i skuddet eller i egne aks. Plantene har enten bare én sporetype (homospori, som er den opprinnelige tilstanden og er bevart i kråkefotfamilien), eller både hunnlige storsporer og hannlige småsporer (heterospori, som hos brasmegras og dvergjamner). Dvergjamnefamilien har stor- og småsporer i ulike grupper, brasmegrass har storsporer innerst ved de ytre rosettbladene og småsporer ved de indre.
Kråkefotfamiliens taksonomi
Taksogrupperingen av kråkefotfamilien i nordisk botanikk gjøres slik, med angivelse av noen vanlige norske arter:
Stig Tenold
Stig Tenold (født 29. november 1970) er en norsk økonomisk historiker. Han er professor ved Norges Handelshøyskole.
Thor Eggen
Thor Eggen (født 18. mai 1952 i Oslo) er en norsk journalist og sportskommentator på fjernsyn. Eggen har figurert i fjernsynet siden midten av 1980-tallet. Han har jobbet i NRK radio, NRK sporten, Canal+, TV 2 sporten, TVNorge, Viasat og TV3.
Han er spesielt kjent for sitt brede register som dekker de aller fleste sportsgrener og har blant annet kommentert sykling, trav,boksing, fotball, golf, alpint, ishockey, håndball og amerikansk fotball.
Karriere
Thor Eggen er utdannet ved journalisthøyskolen i Volda. Han var i 1988 med å starte fjernsynskanalen TVNorge. Tidlig på 1990-tallet jobbet han i NRK sporten, blant annet annet som programleder. Av store begivenheter har han kommentert finalen i Super Bowl som gikk direkte på TV 2 i 1999, Olympiske vinterleker på Lillehammer i 1994 og i Albertville i 1992. På begynnelsen av milleniet kommenterte han i flere år Tour de France og alpint sammen med Finn Aamodt på TV 2. Eggen har også kommentert store begivenheter som VM og EM i håndball og fotball.
Videografi
Eggen er spesielt populær for sin uortodokse stil og har de siste årene arbeidet alene som kommentator. Eggens kommentatorspor kan imidlertid høres på flere offisielle utgivelser.
Harbakhula
Harbakhula er en naturlig grotte i Harbakfjellet i Åfjord kommune i Trøndelag. Hulen er den største i landsdelen og er 30–40 m høy og 130–140 m dyp. Inne i hulen finnes det spor etter en mur som har gått fra vegg til vegg, dette viser at hula sannsynligvis har hatt en funksjon som bygdeborg.
Det går merket sti opp til hulen, og den er tidvis åsted for konserter og andre kulturarrangementer.
Chengzihe
Chengzihe (kinesisk: 城子河区; pinyin: Chéngzǐhé Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Jixi i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 181 km² og teller 150 000 innbyggere (2004).
Stefan I av Ungarn
Stefan I av Ungarn, den hellige Stefan, ung: István 1 den hellige eller St. Stefan av Ungarn (på slovakisk Štefan) (født ca. 969 i Esztergom i Ungarn, død 15. august 1038 i Székesfehérvár) var Ungarns første konge.
Fyrste, konge
I perioden 995 og 997 levde Stefan under fødenavnet Vajk som prins av Nitra, en gammel slovakisk kristen by som nå ligger i sørvestlige Slovakia). I 997 ble han lederen for madjarene i Transdanubia.
I 1006 hadde han klart å forene så å si alle de magyarske klanene. Ifølge ungarsk tradisjon sendte pave Sylvester II ham i januar 1001 en storslagen gullkrone og et kors sammen med et velsignelsesbrev for å offisielt anerkjenne ham som en kristen konge i Europa. Stefanskronen utgjør den dag i dag den øverste del av Ungarns kongekrone.
Innenrikspolitikk
Stefan etablerte lenssystemet, som ble praktisert i hele middelalderen. Lenene i Ungarn på denne tid ble kalt for ispánság, som ble ledet av en såkalt ispán. Ungarske runer ble benyttet på ungarst område innen Stefan beordrete at alle førkristne skrifter, med de ungarske runer, skulle ødelegges, ettersom de ble ansett som hedenske].
Stefan ville styrke kirkens makt ved en ordre om å bygge en kirke i hvr tiende landsby.
Etter år 1000 og i 1030-årene utgav Stefan sine to lovbøker, med hvilke han blant annet ville styrke den kongelige makt og sikre tronfølgen.
Utenrikspolitikk
I 1018 sluttet Stefan fred med Polen. Kongen innbød to folkegrupper, székelyene og russerne, til å bosette seg langs landets østre grenser. Deres oppgave var å beskytte Ungarn fra de forventede hedenske invasjoner. Etter Konrad II av Østerrikes død invaderte Stefan den østre del av det tysk-romerske rike.
Tronfølge
Stefan ville at hans sønn prins Imre (Emmerich) skulle etterfølge ham på tronen og skrev derfor i Libellus de institutione morum at han betraktet det karolingiske forbilde som den rette vei å gå vedrørende suksesjonsordningen. Men Imre døde i en jaktulykke og Stefan ble idetedet etterfulgt av Peter Orseolo i 1038.
Død, begravelse, helligkåring
Stefan ble begravet i Székesfehérvár. Han ble kanonisert av pave Gregor VII i 1083. I 1687 ble St. Stefans fest utvidet til å gjelde hele kirken, og hans festdag ble feiret 2. september til minne om seieren og tyrkerne ved Budapest. Det andre Vatikankonsil ble hans festdag flyttet til 16. august, siden hans dødsdag dagen før var opptatt av Marias opptagelsesdag i himmelen. I Ungarn feires han allikevel 20. august som var dagen for hans begravelse. Selv under det kommunistiske styret måtte respektere dette og innstiftet denne dagen som «forfatningsdag».
Litteratur
Bibliografi:
Monografier:
Leksikonartikkel
Parecon
Parecon (fra eng. Participatory Economics) eller deltagerøkonomi er et økonomisk system foreslått av blant andre aktivisten og teoretikeren Michael Albert og den radikale økonomen Robin Hahnel. Økonomien bruker deltagerstyrte beslutninger som en økonomisk mekanisme for å veilede produksjonen, konsumpsjonen og distribusjonen av ressurser i et gitt samfunn. Parecon foreslås som et alternativ til vår tids kapitalistiske markedsøkonomier og også som et alternativ til sosialistisk planøkonomi.
Albert og Hahnel understreker at parecon bare er en alternativ økonomisk teori, og derfor må komplementeres av like viktige alternative visjoner innen det politiske, kulturelle og familiære livet. Forfatterne har også diskutert anarkistiske elementer innen det politiske feltet, multikulturalisme innen det kulturelle feltet, og feminisme innen familie- og kjønnsfeltet som mulige hjørnesteiner for de andre samfunnssfærene. Stephen R. Shalom har begynt å arbeide med en deltagerpolitisk visjon som han kaller «par polity». Begge disse systemene utgjør til sammen den politiske filosofien som kalles Deltagerisme.
Christian Holst (prest)
Etter å ha tatt examen artium og anneneksamen ved universitetet med laud reiste han tilbake til Norge og ble huslærer. I 1766 tok han teologisk embetseksamen, og kom 19. november i tjeneste hos sin far i Røyken. Han ble sokneprest samme sted i 1775. Holst mottok i 1821 borgerdådsmedaljen, og ble etter 50 års prestetjeneste kalt til prost for Drammen prosti 1822-23.
Holst ble første gang gift med prestedatteren Marthe Grønbech i 1775. Hans andre hustru var Marthe Grønvold, som var datter av en oberstløytnant.
Utdrag fra «Plankekjørerne»
Det ryktet som heftet ved Røykenpresten, at han var svarteboksprest og hadde sin utdannelse fra Wittenberg, savner grunnlag i virkeligheten, ettersom han faktisk studerte i København. Påstander skyldes sagnet som hefter ved såkalte svarteboksprester at de etter endt presteutdannelse hadde fortsatt studiene i svartekunste ved Nedgangsskolen. Det er om Christian Holst at Peter Chr. Asbjørnsen gjenforteller de kraftfulle sagnene om å mane Fanden i stykket «Plankekjørerne» i Norske Huldre-Eventyr og Folkesagn, Anden Samling (s. 103-108): « … Nei real Karl maa det være; han maa inte være foret med Brisk og Baghun og inte fare med Filler og Fanteri, den som skal mane Fanden. Svarteboka maa han skjønne ligesaagodt som Kakjisma og vel saa det.
«Det var sandt det, Anders Smestad-Bakken,» sagde Soldaten. «Jeg har hørt om en Præst, som var Karl til det. Det var Røkenpræsten. Morbror min fortalte det, for han var derude paa Branæs og i Røkenbygden. Han havde Svarteboka, og han kunde læse i den ligesaa godt fremlængs som baglængs, og han kunde løse og binde paa een Gang. Gud bevars for Mand det var baade til at lægge ud og til at mane Fanden. Det var en Gang, mens Morbror min var saadan en Fremslænging, saa var han med ham en Søndagseftermiddag nede paa Tangen hos En, som Fanden drev saadant et forskrækkeligt Spil med – det var nok en Kjøbmand, tror jeg. Det havde været Mange, baade Præster og Andre, som havde prøvet sig med ham det beste de kunde; men der var ikke nogen Raad skabt, for Fanden blev værre og værre med hver Dag. Tilsidst saa sendte de Bud efter Røkenpræsten. Det var endda lidt ud paa Høsten i den værste Høstbløden. Ja han kjørte ned til Gullaug i Lier og satte over Drammensfjorden til Tangen om Søndagseftermiddag, og Morbror min var med; men aldrig før var han kommen ind der, før det tog paa at pibe og hvine i hver evige Væggesprunge. Men saa sagde Røkenpræsten:
'Det hjælper ikke, at du piber, du faar flytte.' Han havde ikke sagt det, før Fanden for op igjennem Skorstenspiben som en svart Røg, og det var mangfoldige Mennesker, som saa ham. Saa blev det roligt da, maa vide, og Præsten satte over Fjorden igjen og kjørte hjemover. Men da han var kommet et Stykke op i Gullaugkleven, saa blev det mørkt, og allerbedst som de kjørte – han Morbror gik endda udmed, – saa ryger Kariolaxelen af paa to Steder, saa Hjulene trillede nedover Kleven.
'Haa haa, er du slig Karl!' sagde Røkenpræsten, 'saa skal du Pine Død ogsaa faa Noget at bære paa.' – 'Sett dig paa Per og hold dig vel fast,' sagde han til han Morbror. Da kan det vel hænde det gikk. Saa fort er aldrig noget Menneske kommet fra Bakken til Grini; for det sagde Morbror han gladelig skulde gaa til Things og dø paa, at de for mere bortigjennem Veiret som en Skjekte, end de holdt sig til Veien. Men naar de holdt sig til Marken en liden Stub, sprudede Sølen og Gnisterne om Ørene paa dem, saa de saa ud værre end Fanden, da de kom frem til Præstegaarden.
'Nu skal du have Tak for Skydsen, Gutten min,' sagde Røkenpræsten – En kan nok vide, det var Fanden han sagde det til – 'men gaa nu efter Kariolhjulene mine i Gullaugkleven og sveis Axelen, du brød istykker, saa kan vi være kvit for denne Gangen,' sagde han, og Morbror han havde ikke faaet op den ene Sælepinden, før Kariolaxelen var som da de reiste af Gaarden med den; men det lugtede Svovl baade af Hesten og Kariolen vist over tre Uger efter.
Men saa var det siden en Gang han Morbror tjente paa Huseby i Lier, at Fanden holdt saadant Leven paa Store-Valle hos han Aage Sandaker, at de næsten ikke kunde faa Fred for ham hverken Dag eller Nat. For denne Aage Sandaker havde solgt Sjælen sin til ham, har jeg hørt; vist er det, at det ikke fandtes en slemmere Krop paa mange Mil. De sagde, at Fanden hjalp ham med Alting, og hele Bygden laa han i Krangleri med. Men saa var det en Nat, han Morbror kom kjørendes med et Plankelas fra Svangstranden, og da han kom forbi Store-Valle, hørte han, at der var Folk derinde; de slog i Bordet og var uens. Han holdt og lod Hesten hvile lidt for Moro Skyld, for han tænkte, det altid kunde blive Slagsmaal; men saa med Eet fik han se saa skjellig, at Fanden stod med Benene i Tag-Gluggen og bøiede sig ned til Stuevinduet, og han var saa lang, at han maatte slaa Bugt paa sig, saa han stod kroget som en Felebue. Men ret som det var, tog han til at dundre paa Vinduesposten, saa han Morbror blev rent fælen, for det var akkurat, som Tordenen skulde skrelde og smelde, og saa slog han paa og kjørte alt det han kunde.
'Tænker du at faa mig ut, Christian Svartsærk?' sagde Fanden. 'Du er en Tyveknegt, for du har stjaalet et Traadnøste og en Brødskalk!'
'Traadnøstet tog jeg for at bøde min Brok, og Brødskalken for at stille min Hunger,' svarede Præsten og manede igjen. Men Fanden vilde ikke ud. Da tog Præsten til at mane og mane, saa det begyndte at brage og knage i Fanden, for det brød ham for haardt.
'Faar jeg Lov at gaa gjennem Piben?' sagde Fanden.
'Nei,' svarede Præsten, for havde han faaet Lov til det, havde han revet Taget med sig, kanskje da.
'Faar jeg Lov til at gaa igjennem Nøglehullet da,' sagde Fanden igjen.
'Nei, her skal du ud, min Mand!' sagde Præsten og borede et lidet Hul paa Vinduesblyet med en Stoppenaal. Og der maatte han ud, enten han peb eller laat, men ud maatte han.
Saa var det stilt en Stund. Men mot den Tid, at han Aage skulde til at dø, begyndte Fanden at grassere igjen i Lier, og det baade paa Store-Valle og andetsteds. Paa den Tid var der en Gjente i en Plads under Linnæs, som havde faaet en Løsunge. En Søndagsaften som hun stod paa Vigerbroen og kopte og glante ned i Vandet, kom han til hende som en stor sort Hund og slikkede hende paa Haanden, og med det samme kastede hun Ungen til Elvs. Og paa Store-Valle blev han rent desperat, og det var nu ikke at undres over, for han gik der og ventede det ene Aaret efter det andet, paa at han Aage skulde slukne; men han Aage levede ligefuldt han, og tilsidst troede Folk mest, at han havde snydt Fanden ogsaa. Ja, det var mykje til Karl den Aage, men styggere Mand kunde Ingen se. Nu ja, de vidste ingen anden Raad da end at sende Bud paa Røkenpræsten igjen. Da han vel var kommen ind og havde sagt 'God Kveld,' saa skulde han sætte sig ned paa en Stol. Men i det samme kom det En og nappede Stolen unda ham, saa hele Præsten dat i Gulvet.
'Kom med en tom Brændevinsbuttel, Mor,' sagde Præsten – da var han bleven sindt –, og da han havde faaet den, tog han til at mane og mane, saa det ordentlig krak i alle dem, som i Stuen var. Og allerbedst som det var, kom Fanden indigjennem Nøglelhullet, og saa krøb han og peb og vispede med Rumpen som en Hund bortover Gulvet til Røkenpræsten, og ned i Brændevinsbuttelen maatte han. Da han vel var kommen nedi, slog Præsten i en Kork, og saa sagde han: 'Nu skal du Fanden gale mig være min Gris.'
Siden den Tid fornam de ikke noget til Fanden paa Store-Valle. 'Det var Sugg til Præst!' udbrød en af Kjørerne.»
Det er to viden berømte vandresagn som Asbjørnsen har fått tillagt Christian Holst, nemlig Fanden som fjerde hjul på vogna (ML 3010) og Kortspillerne og Fanden (ML 3015).
I krangel om frukttrær og hekseri
Det rent mytiske tar fullstendig overhånd når det gjelder vitnesbyrd fra Christian Holsts embetsgjerninger, men mye tyder også på at han var en diskusjonsglad og stridbar natur. Med tanke på det rykte han hadde ervervet om å være svarteboksprest, var det en oppsiktsvekkende kontrovers han la ut på med presten Christian Teilman (1743–1821) på Modum. Selv om diskusjonen dreide seg om noe så trivielt som fruktdyrking og hagestell, fikk Holst det innfall å titulere stridsskriftet Lys i Mørket om den bekjendte Hexeproces paa Modum .... Argumentasjonen i det lille oktavheftet ble ellers holdt i en forholdsvis nøktern stil.
Året etter, i 1800, svarte Teilman på anklagene med å anføre nettopp de folkelige fortellingene som i samtiden verserte omkring Holsts person: «Mulig han ogsaa sigter til den Reputation han staar i hos den overtroiske Almue at besidde frem for alle nulevende Præster Cyprianus og de magiske Kunster.»
Christian Holst var far til stortingsrepresentant og statsråd Poul Christian Holst og farfar til senere kammerherre Christian Holst. Barnebarnet arvet blant annet prestens store skatoll, som senere kom til å pryde hans kongelige tjenestebolig i Palæet som lå på nåværende Christian Frederiks plass.
Bjergøyna
Bjergøyna (også skrevet Bjergøy) er en av Sjernarøyene som hører til Stavanger kommune i Rogaland. Bjergøyna og Kyrkjøy er de to største øyene i øygruppa, som inntil 1965 var egen kommune, Sjernarøy. Øya ble brukt i innspillingen av den norske filmen Kimen (1974) basert på en bok av Tarjei Vesaas.
Slovenia under Sommer-OL 1996
Slovenia under Sommer-OL 1996. Trettisju sportsutøvere, tjuefem menn og tolv kvinner fra Slovenia deltok i åtte sporter under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Det var andre gangen som Slovenia deltok i et sommer-OL. De kom på delt 55.-plass med to sølvmedaljer. Friidrettsutøveren Brigita Bukovec var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Stavros Niarchos
Stavros Spyros Niarchos (gresk Σταύρος Νιάρχος – Stávros Niárkhos) født 3. juli 1909, død 16. april 1996) var en gresk storreder, noen ganger kjent som «Den gylne greker.»
Tidlig liv
Han var født i Athen, sønn av Spyros Niarchos. Hans foreldre emigrerte til USA og fikk amerikansk borgerskap. Foreldrene hadde en forretning i Buffalo, New York før de returnerte til Hellas, tre måneder før Stavros ble født. Stavros studerte jus ved universitetet i Athen, og begynte å arbeide i noen slektningers firma som drev med import. I forbindelse med disse forretninger ble han involvert i shipping og han overbeviste sine slektninger at det kunne være større profit å hente ved å selv eie skip i stedet for å chartre disse.
Shippingvirksomheten
Han var marineoffiser under andre verdenskrig, og på den tiden ble deler av flåten som han hadde bygget opp sammen med sin onkel tapt som følge av krigshandlinger. Han brukte forsikringspengene til å fornye flåten. Stavros Niarchos grunnla Niarchos Ltd., et internasjonalt shippingkonsern som på en tid opererte mer enn 80 tankskip på verdensbasis. I 1952, bugde han den første supertanker for olje. Hans rival rival, Aristoteles Onassis gjorde det samme. Under Suezkrisen som startet 1956 ble det stor etterspørsel etter supertankere. Forretningene blomstret og lhan ble snart milliardær.
Eketeskap og familieliv
Stavros Niarchos var gift seks ganger med fem forskjellige koner og fikk fem barn, første ekteskap ble inngått i 1930, og siste i 1971 da han var 62 år gammel.
Senere karriere
Etter oljekrisen i 1973 solgte Nicharos seg ut av noen av sine selskaper og iversterte i handel med diamanter På 1980-tallet styrte han sin internasjonale handel fra Genève. «Den gyldne greker», som hans landsmenn likte å kalle ham, trakk seg tilbake fra sine forretninger på 1990-tallet og oppholdt seg mest i sin residens i St. Moritz, hvor han dyrket sin favititthobby, skisport.
I 1956 fikk Niarchos hånd om en betydningsfull kunstsamling av kunstneren Edward G. Robinson Hans kunstsamling ble etterhvert en av tidenes mest betyningsfulle med malerier av mer enn hundre Impressionister og post-Impressionistiske malerier. I 1989, kjøpte han Picassos sevportret «Yo Picasso» for 79,3 millioner dollar at han tilførte sin samling arbeider av Van Gogh, Goya, El Greco, and Rubens.
Interesse for rasehester og hesteveddeløp
Tidlig på 1970-tallet begynte Stavros Niarchos å investere i fullblodshester ved å kjøpe seg inn i stutterier i Frankrike og England og senere i USA med suksessrike veddeløpshester som deltok i konkurranser i Frankrike og England. Han kjøpte opp stutteriet «Haras de Fresnay-le-Buffard» i Neuvy-au-Houlme i Frankrike og «Oak Tree Farm» i Lexington, Kentucky hvor han i 1984 fikk avlet frem den vellykkede Miesqu. Niarchos var den ledende hesteeier i Frankrike to ganger, i (1983, 1984) og toppet oppdretterlisten tre ganger, i (1989, 1993, 1994). Efter hans død i 1996, var det hans datter, Maria Niarchos-Gouazé som overtok ansvaret for forretningene med veddeløpshester. Hun fortsatte å bygge opp farens suksess og i 2004 vant hennes hest «Bago» Frankrikes viktigste veddeløp, Prix de l'Arc de Triomphe. Stavros Niarchos døde i 1996, i Zürich. Han er gravlagt på familiens gravsted i Lausanne.
Aksel Tjora
Aksel Hagen Tjora (født 19. juni 1967 i Stavanger) er en norsk sosiolog og professor ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap ved NTNU. Fra høsten 2017 er han innvalgt i NTNUs styre, som representant for de fast vitenskapelig ansatte (i undervisnings- og forskerstilling). Han er også forskningsleder ved instituttet.
Mye av hans forskning er relatert til interaksjon mellom mennesker, i organisasjoner og i det offentlige rom, ofte i forbindelse med teknologiske endringer. Hans studier av kafékultur har fått mye oppmerksomhet, likeså eksperimentet der 14 mennesker, som vanligvis bruker internett mye i det daglige, var «offline» i tre uker.
Tjora har sin utdannelse fra NTNU og tidligere NTH (nå integrert i NTNU). Han er utdannet sivilingeniør (datateknikk og industriell økonomi) fra NTH i 1991 og cand.polit. i sosiologi samme sted 1995. I 1998 ble han dr. polit. ved NTNU med avhandlingen Caring machines : emerging practices of work and coordination in the use of medical emergency communication technology.
Siden 1998 har han vært ansatt ved NTNU, fra 2008 som professor ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap.
«Hans forskning tar ofte utgangspunkt i ulike randsoner, mellom ulike kunnskapsformer og ansvarsenheter (i organisasjonsstudier), mellom det private og det offentlige (i bymiljø og ved bruk av kommunikasjonsmedier), mellom syk og frisk (innen helsesosiologi), mellom ulike former for sosialitet og fellesskap (på festivaler, kaféer og i sosiale media) og mellom kreativitet og teknologi (for eksempel ved bruk av musikkteknologi)».
I 2005 stiftet han den årlige norske workshopen i helsesosiologi, og i 2013 den årlige Sosiologifestivalen.
Han er eier og stifter av foretaket «Sosiologisk poliklinikk AS», som driver rådgivning og mer praktisk rettet og utadvendt arbeid, med utgangspunkt i egen forskning. Fra høsten 2014 har de et eget lokale i midtbyen i Trondheim. Tjora kaller etableringen av dette møtestedet et 'stunt', finansiert uavhengig av oppdrag fra private og offentlige aktører, gjort mulig ved stor dugnadsinnsats fra en rekke studenter og stipendiater.
Tjora er perkusjonist og spiller i flere band: «Strapfkernerator», som eksperimenterer med blanding av ulike musikksjangre fra klassisk musikk til techno; psykedeliabandet «Lonely Crowd» og folkrock- og kultbandet «Skrømt», som ble startet i 1995. Deres nyeste plateutgivelse er «Gutan e samla» fra 2011. . Han spilte tidligere i Vampire State Building og Studentersamfundets symfoniorkester.
Bibliografi (utvalg)
. Innførslene i CRIStin viser at Tjora, i tillegg til å publisere vitenskapelige artikler, legger vekt på formidling, gjennom tidsskrifter, aviser og foredrag.
Uskjo
Uskjo (også kalt Usken) er ei øy nær Hommersåk i Sandnes kommune i Rogaland. Øya har båtforbindelse til Stavanger og Hommersåk. Den er et populært friluftsområde, og har en god del hyttebebyggelse, men få fastboende.
Barbadisk dollar
Barbadisk dollar er valutaen i Barbados. Valutakoden er BBD. Valutaen ble innført i 1935. Den forvaltes av Central Bank of Barbados.
Barbadisk dollar har en fast vekslingskurs opp i mot amerikansk dollar slik at 2 barbadisk dollar = 1 amerikansk dollar. Denne kursen ble vedtatt 5. juli 1975.
Olympisk rekordhistorikk på 3000 m hurtigløp
Olympisk rekordhistorikk på 3 000 m hurtigløp. Øvelsen er kun på OL-programmet for damer og var første gang OL-øvelse i 1960.
Sjernarøyane
Sjernarøyane er ei øygruppe nord i Stavanger kommune i Rogaland fylke. Øygruppen består av åtte øyer med fast bosetning sammen med et mylder av holmer og skjær. Det er fast bosetning på Bjergøyna, Kyrkjøy, Aubø, Eriksholmen, Tjul, Nord-Talgje, Helgøy og Nord-Hidle. Med unntak av sistnevnte er det broforbindelse internt. Sjernarøyane var fra 1868 til 1965 en egen kommune; Sjernarøy. På de fleste bebodde øyene er det opparbeida turstier.
Australsk dollar
Australsk dollar er valutaen i Australia. Valutakoden er AUD. En dollar deles opp i 100 cent. Australia var i 1988 det første landet til å innføre polymersedler, og i dag er alle australske sedler laget av polymer.
Verdien til australsk dollar er i en viss grad korrelert med utviklingen til råvarepriser, da Australia er en stor eksportør.
Australsk dollar benyttes også i disse statene:
Intel Cilk Plus
Intel Cilk Plus er et programmeringsspråk som er konstruert for parallelle beregninger ved hjelp av multitråder. Syntaksen i Cilk Plus er basert på syntaksen til programmeringsspråkene C og C++.
Den 31. juli 2009 kunngjorde Cilk Arts, som var opphav til programmeringsspråket Cilk++, at dets produkter og utviklingsteam nå var en del av Intel. En videreutvikling av denne teknologien førte i september 2010 til lanseringen av Intel Cilk Plus.
Bahamansk dollar
Den bahamanske dollaren har en fast vekslingskurs opp i mot amerikansk dollar, slik at 1 bahamansk dollar = 1 amerikansk dollar.
Cilk
Cilk er et programmeringsspråk som er konstruert for parallelle beregninger ved hjelp av multitråder. Syntaksen i Cilk er basert på programmeringsspråket C. Cilk ble laget i Laboratory for Computer Science ved Massachusetts Institute of Technology, og blir idag videreutviklet av Intel. På tross av flere likheter, er Cilk ikke direkte avledet av Concurrent C.
En kommersiell versjon av Cilk, kalt Cilk++, bygger på syntaksen til både C og C++.
José Rizal
José Protasio Rizal Mercado y Alonso Realonda (født 19. juni 1861 i Calamba, Laguna, Filippinene, henrettet 30. desember 1896 i Manila) var en filippinsk forfatter og frigjøringsaktivist. Han grunnla La Liga Filipina i 1892, og regnes som en filippinsk uavhengighetsmartyr og nasjonalhelt. Han var utdannet lege, og er også kjent for sine to romaner.
Barndom, oppvekst, studier på Filippinene
Rizal var av kinesiskmestizo bakgrunn (av blandet kinesisk og filippinsk avstamning), og var født i Calamba i Laguna av ekteparet Francisco Mercado og Teodora Alonzo, som begge tok nye etternavn etter spansk skikk pr dekret i 1849, henholdsvis Rizal og Realonda. Faren kom fra Biñan i Laguna, moren fra kineserkvarteret Meisic i Santa Cruz, Manila. Hans kinesiske aner gikk langs farslinjen tilbake til Jinjiang nær Quanzhou i Fujian fem generasjoner tidligere. Familien beskrives som «velhavende».
Rizal begynte sine studier under Justiniano Cruz i Laguna. Han dro til Manila for å studere ved Ateneo Municipal de Manila der han tok bakkalaureat i de frie kunster i 1877. Han fortsatte på samme læreanstalt for å ta utdannelse som landmåler og assessor, og studerte samtidig filosofi og litteratur ved Santo Tomás-universitetet. Da han fikk vite at moren var i ferd med å bli blind, bestemte han seg for å studere medisin ved Santo Tomás, men fullførte ikke der fordi han var av den oppfatning at filippinere ble diskriminert av dominikanerne som drev universitetet.
I Europa
I stedet reiste han, mot sin fars ønsker, til Madrid i Spania, der han studerte medisin ved «Universidad Central de Madrid» og tok lisensiatsgrad i medisin.
Han fortsatte sine studier i Paris, og i Heidelberg, der han tok sin annen doktorgrad. Det var under sin tid i Tyskland at han ble kjent med den østerrikske geografen og etnologen dr. Ferdinand Blumentritt, som vel var det ikke-spanske Europas fremste Filippinene-ekspert. Rizal besøkte ham på hans bosted i Leitmeritz (tsjekkisk: Litoměřice) i Böhmen, og det utviklet seg et sterkt vennskap og en brevveksling som skulle pågå helt til Rizals død. Det siste brevet Rizal skrev til Blumentritt var om aftenen den 29. desember 1896, bare timer før han ble henrettet.
Noli Me Tangere, El Filibusterismo, reformarbeid
José Rizal er særlig kjent for de to romanene Noli Me Tangere (1887), og El Filibusterismo («Opprøret», 1891, utgitt i Gent i Belgia og skarpere enn Noli). De beskrev filippinernes sosiale kår under det spanske kolonistyre. Disse to bøkene spilte en vesentlig rolle for fremveksten av filippinsk nasjonalbevissthet og samhørighetsfølelse.
Rizal ønsket reformer, og var ingen agitator for politisk uavhengighet. Som en av lederne for propagandabevegelsen blant filippinske studenter i Spania bidro han med artikler til avisen La Solidaridad i Barcelona, der han gikk inn for den følgende dagsorden:
Hjemkomst til Filippinene
Den spanske øvrighet oppfattet denne ikkevoldelige dagsorden som truende; slike reformer ville rokke ved status quo. I juni 1892 lyktes det dem å lokke Rizal til Manila.
Rizal forlot Hongkong den 21. juni 1892, sammen med sin søster Lucia. De hadde med seg pass og brev som gav dem forsikringer om at de ville bli latt i fred på Filippinene. Men skipet hadde knapt forlatt havnen før den spanske generalkonsul i Hongkong sendte telegram til generalguvernør Despujol i Manila om at Rizal nå var «gått i fellen». Nå gjenstod det for Despujol å forsikre seg om at Rizal ikke hadde tatt tysk statsborgerskap, for det ville ført til internasjonale forviklinger hvis de arresterte en tysk borger. Samtidig ble en formell anklage lagt inn mot ham som antireligiøs og antipatriotisk virksomhet. De trodde de hadde vunnet en fullstendig seier, og var uvitende om at han hadde forutsagt det mulige løftebrudd i to brev han etterlot seg i Hongkong.
Da José og Lucia steg i land i Manila søndag 26. juni 1892 ble de møtt av en militær avdeling på kaien. De gjennomsøkte bagasjen deres på tollhuset og lot dem så i gå, uten et ord. Etterpå bragte de til generalguvernøren en «pakke med oppviglerske papirer» som de hevdet å ha funnet i Lucias koffert.
Pakken inneholdt flere eksemplarer av en pamflett kalt De fattige tiggermunkene og som rettet kraftige angrep mot dominikanerne, en av de viktigste munkeordenene på Filippinene og mektige støttespillere til de spanske myndigheter. De var også nokså mektige, ettersom de kunne påvirke – av og til bestemme – hvem som ble generalguvernør og hvor lenge de fikk sitte. Rizal sa senere at han ikke trodde at Lucia hadde forsøkt å smugle inn disse pamflettene – det ville han helt sikkert ha viss i så fall. Uansett: Lucia kan nok ha vært bitter på de spanske ordensbrødrene på Filippinene, hennes avdøde mann var blitt nektet begravelse på katolsk kirkegård.
La Liga Filipina
Den 3. juli 1892 grunnla Rizal La Liga Filipina (det filippinske forbund). Blant dets medlemmer var Andres Bonifacio. Hensikten med forbundet var:
Hvert medlem skulle betale inn ti centavos månedlig til forbundets felleskasse, og kunne ta seg et symbolsk tilnavn. Pengene skulle benyttes til:
Arrestasjon og forvisning
La Liga Filipina var en ikkevoldelig sammenslutning, men spanjolene – som nokså umiddelbart fikk nyss om den, betraktet den som farlig. Rizal ble umiddelbart og i all hemmelighet arrestert den 6. juli 1892. Påskuddet var de pamflettene som kritiserte dominikanerne som man angivelig hadde funnet i søsteren Lucias bagasje da de kom fra Hongkong. Intet ble nevnt om La Liga. Han ble fengslet i Fort Santiago, og deretter beordret generalguvernør Eulogio Despujol y Dusay ham sendt i indre eksil til det fjerntliggende Dapitan på Mindanao. Han ble sendt med dampskipet «Cebu» den 8. juli og ankom Mindanao den (15. juli).
Løslatelse, reisetillatelse til Cuba
Tidlig i 1896 skrev Rizals nære venn dr. Blumentritt til ham fra Böhmen og fortalte ham om at gulsott hadde brutt ut på Cuba og at det var alt for få leder der som kunne pleie de syke. Rizal, som hadde medisinsk doktorgrad, så på brevet som et uttrykk for et guddommelig kall. Å reise til Cuba under slike omstendigheter ville ikke være å svikte fedrelandet, men å komme nødlidende til unnsetning og risikere selv å bli smittet. Han skrev til den spanske generalguvernør Ramon Blanco i Manila (1893 –1896) og bad om tillatelse til å reise. Guvernørens svar var positivt; han hadde ordnet det slik at Rizal kunne bli frivillig ved regjeringssykehus på Cuba. Han uttrykte sin glede i et av sine vakreste dikt, «Canto del viajero» (Den reisendes sang).
Rizal var således en fri mann og fikk reise fra forvisningsstedet Dapitan på Mindanao. Han tok dampskipet España til Manila den 1. august 1896, og ankom den 5. august. Der var Andres Bonifacio klar over at han kom, men visste ikke at han faktisk var en fri mann nå. Han sendte Emilio Jacinto og andre forkledt som sjøfolk ombord. De lot som om de skurte dekket til de fant Rizal og tok ham til side: «Hvis de holder deg fanget, vil vi befri deg, vi er alle godt bevæpnet». Rizal svarte: «Ikke gjør noe slikt! La meg ta meg av alt, jeg vet hva som skal gjøres». Mer tid til å snakke alene sammen fikk de ikke.
Han hadde ikke rukket postskipet fra Manila til Spania, og fordi han fryktet at hans nærvær i byen ville utløse uro bad Rizal om å holde ham isolert inntil neste skipsleilighet. General Blanco overførte ham da til krysseren «Castilla», der bare familien fikk besøke ham.
Imens brøt den filippinske revolusjon ut på land. Rizal holdt seg utenfor, på skipet.
Avreise til Spania
Den 3. september, to uker etter revolusjonsutbruddet seilte endelig skipet «Isla de Panay» fra Filippinene med kurs for Barcelona, med Rizal ombord. Med seg hadde han anbefalelsesbrev fra guvernør Blanco som bad de spanske krigs- og utenriksministre om å ta ham vel imot i Spania, og hjelpe ham videre til Cuba der han aktet å starte legepraksis. Men det viste seg at Blanco ikke fikk det som han ville; både de spanske munkene og erkebiskopen av Manila mente at han hadde vært alt for mild Rizal, som de anså som revolusjonens egentlige leder. Munkene sendte telegram til Spania og gjorde dette klart, og foreslo samtidig at Blanco skulle hjemkalles øyeblikkelig.
På «Isla de Panay» var det flere som fryktet at det ville være farlig for Rizal å reise til Spania. Både den filippinske medpassasjer Pedro B. Roxas og en representant for tobakksmonopolet «Tabacalera», kaptein Camus, rådet ham til å gå i land i Singapore og gjemme seg der. Men Rizal nektet; det ville få folk til å konkludere at han var en revolusjonær anfører og at han gikk i dekning. «Blanco vil berge meg, hva enn skjer». Dermed forlot Roxas skipet alene, og berget livet.
Arrestasjon og retur
Men Blanco var ikke den som hadde det siste ord. En militærdomstol beordret Rizal bragt for retten, og guvernøren måtte adlyde domstolens ordre. Da Isla de Panay kom til Suez ventet det et telegram på det. Kapteinen fikk ordre om at Rizal skulle arresteres og at han skulle returneres til Manila. Han ble lagt i jern og ført som fange til Barcelona. Der ble han holdt fanget i det beryktede Mantjuich-fengselet i en uke til neste skipsleilighet tilbake. Fengselskommandanten der, Eulogio Despujol, hadde tidligere vært generalguvernør på Filippinene, og der narret Rizal i en felle. Nå møttes de igjen.
Rettssaken begynte den 3. desember, og få dager etter mistet Rizal den eneste som kunne ha reddet ham da generalguvernør Blanco ble avløst – avsatt, egentlig, og beordret til Cuba. Den nye generalguvernøren, general Camilo Polavieja, så helt annerledes på ham og engasjerte seg med voldsom kraft mot Rizal.
Henrettelsen
Den 30. desember 1896 ble han henrettet ved eksekusjonspelotong på Bagumbayan-feltet (nå Rizal Park) i Manila. Citation from his last letter: ''Prof. Fernando Blumentritt – My dear Brother, when you receive this letter, I shall be dead by then. Tomorrow at 7, I shall be shot; but I am innocent of the crime of rebellion...''
To timer før henrettelsen fikk han gifte seg med sin dulce estranjera, Josephine Bracken. Den spanske jesuitten Victor Balaguer viet dem kl. 5.30 om morgenen. Den unge enken sluttet seg kort tid etter til revolusjonen, men ble tatt til fange og oppfordret til å forlate landet. Ellers ville hun bli torturert. Hun reiste til Hongkong i mai 1897.
Ettermæle
Etter hans død fikk de revolusjonære et nytt slagord: Mabuhay Dr. José Rizal!. Det oppstod en religiøs kult rundt hans person, og det finnes fremdelses innenfor filippinsk folkereligiøsitet en rekke rizalistiske kulter som ærer Jose Rizal som en gudeskikkelse.
Som filippinsk nasjonalhelt tilhører han samme klasse som sine samtidige Andres Bonifacio og Emilio Aguinaldo. Også andre asiatiske frigjøringshelter som Mohandas Gandhi og Rabindranath Tagore i India, og Sun Yat-sen i Kina, ble født på 1860-tallet.
Rizals roman Noli Me Tangere brukes av Benedict Anderson som en av hovedeksemplene i utleggingen av nasjonal diskurs i hans studie av den moderne nasjonalisme, Imagined Communities (Forestilte fellesskap).
Halden Skiklubb
Halden Skiklubb er en idrettsklubb som ble stiftet Halden i 1891. Aktiviteten består i hovedsak av orientering, men også ski og sykling.
Halden Skiklubb er blant verdens beste klubber i orientering med mange verdensmestere. De mest kjente er Petter Thoresen med fem VM-gull i perioden 1989 til 1999 og Olav Lundanes med tre VM-gull mellom 2010 og 2014. Klubben er blant de mestvinnende orienteringsklubbene i verden. Klubben har vunnet Tiomila-stafetten i Sverige ni ganger i herreklassen (1998, 1999, 2000, 2002, 2003, 2004, 2006, 2007 og 2012) og tre ganger i dameklassen (2002, 2009 og 2012). I Jukola-stafetten har klubben syv seire (1993, 1997, 1998, 2000, 2003, 2010 og 2011) og i Venla-stafetten fem seire (1986, 1988, 1990, 2012 og 2016). Den største klubbstafetten i Norge, Night Hawk, har damene vunnet to ganger (2013 og 2015), mens herrene har en seier (2015). Klubben har vunnet over 300 norgesmesterskap, og har sitt tilholdssted på Høiåshytta som ble innviet i 1903.
Meritter
Tiomila, herrer (9) : Tiomila, damer (3) : Jukola, herrer (7) : Venla (Jukola), damer (5) : Night Hawk, herrer (1) : Night Hawk, damer (3) : 25-manna (7) : Smålandskavlen, herrer (2) : Smålandskavlen, damer (1) : NM stafett, herrer (11) : NM stafett, damer (13) : NM sprintstafett (2) :
Fylkesvei 164
Fylkesvei 164 (Fv164) går mellom Levre og Blommenholm i Bærum. Veiens lengde er 4,5 km.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Edgewater kullkraftverk
Edgewater kullkraftverk er et kullkraftverk i Sheboygan County i delstaten Wisconsin i det nordlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 700 MW, fordelt på tre blokker / turbiner. Operatør er Wisconsin Power & Light Co.
Anlegget ble bygget ut i årene 1951–1985. Brenselkilden er sub-bitumenøst kull og bildekk.
Britisk pund
Britiske pund (offisielt navn: Pound Sterling) er offisiell valuta i Storbritannia. Et pund er delt i 100 pence. I daglig tale blir pund ofte kalt for quid.
Radomir Putnik
Radomir Putnik, også kjent som Vojvoda Putnik (serbisk: Радомир Путник – Војвода Путник) (født 24. januar 1847 i Kragujevac, død 17. mai 1917) var en serbisk feltmarskalk militærleder under balkankrigene og Balkanfronten (første verdenskrig).
Britisk pund
Navnet, tegn og koder
Valutakoden er GBP og symbolet som blir brukt er £, som på engelsk står foran summen, som £10. I sammenhenger der det er nødvendig å skille valutaen fra andre valuta med samme navn blir det offisielle navnet, pound sterling brukt i stedet for bare pund, som er vanlig i lokale sammenhenger. ISO 4317 koden GBP er en forkortelse for Great Britain Pound. Aksjepriser blir ofte listet opp i pence sterling. Når dette er tilfelle, blir kodene GBX eller GBp brukt. Av og til blir forkortelsen UKP brukt, men dette er ikke offisielt anerkjent. Kronbesittelsene og enkelte oversjøiske territorier bruker ofte sine egne, dog ikke ISO-registrerte koder hvis de vil vise valutaens særegenhet. Verdien av disse vil likevel i praksis alltid være den samme som for pund sterling, ettersom dette ikke er reelle valutaer, men «varianter» av britisk pund som følger dets verdi.
Valentyna Semerenko
Valentyna Oleksandrivna Semerenko (ukrainsk: Валентина Олександрівна Семеренко; født 18. januar 1986) er en ukrainsk skiskytter. Hun er tvillingsøster til Vita Semerenko. Under VM i skiskyting 2015 i Kontiolax ble hun verdensmester på fellesstart, og under VM i Östersund 2008 var hun med på det ukrainske stafettlaget som tok sølv.
Britisk pund
Navnet, tegn og koder
Opprinnelig tilsvarte et pund verdien av ett pund (vekt) i sterlingsølv, derav navnet pund sterling.
Valentyna Semerenko
Hun gikk på Ukrainas lag som ble olympisk mester på 4 x 6 km stafett under OL 2014 i Sotsji.
Britisk pund
Før sterling
Under den angelsaksiske tiden ble små sølvmynter kalt «sceats» brukt i handel. Disse var påvirket av frisiske mynter og veide ca. 1,3 gram.
Kong Offa av Mercia (ca. 790 e.Kr.) introduserte en sølvmynt som veide rundt 1,5 gram. 240 av disse ble laget av et mål for sølv kalt «Tower pound», som tilsvarte ca. 373,9 gram.
I 1526 ble standarden forandret til Troy pound som tilsvarer 373,242 g.
Sterling
Som valutaenhet kommer ordet pund fra verdien av et pund (masse) fint sølv kjent som sterlingsølv.
Sterling-pundet, etablert mellom 1560-61 av Elisabeth I og hennes rådgivere, blant dem da særlig Thomas Gresham, brakte ro til det finansielle kaoset i Tudor England som var forårsaket av inflasjonen mellom 1543-51. Det var den såkalte "store degraderingen" av myntpregingen, som hadde ført til inflasjonen. I henhold til den franske historikeren Fernand Braudel hadde en penny i 1551 sunket ned til 1/3 sølv i forhold til tidligere innhold.
Den norske Revisorforening
Den norske Revisorforening (DnR) er en kompetanse- og interesseorganisasjon for registrerte og statsautoriserte revisorer. Medlemskap er også åpent for bachelor- og masterstudenter som studerer revisjon/økonomi og de som har begynt praksisperioden som revisor.
Revisorforeningen driver informasjons- og veiledningsvirksomhet overfor medlemmene, og er engasjert i utvikling av revisjons- og regnskapsfaget både nasjonalt og internasjonalt.
Revisorforeningen har mer enn 5,000 medlemmer som arbeider i ekstern revisjon, offentlig sektor og i næringslivet. Om lag 1,000 av medlemmene er studenter innenfor økonomifagene.
Revisorforeningen gir ut tidsskriftene Revisjon og Regnskap, Revisor informerer og Facta Årsoppgjøret.
Revisorforeningen er sertifisert Miljøfyrtårn.
Puntius
se teksten
Puntius er en gruppe karpefisker. De største artene blir opptil 25 cm lange, mer vanlig er 15 cm. Mange blir bare ca. 5 cm lange. Gruppen Puntius ligner veldig på barber (Barbus), og mange av artene har blitt flyttet frem og tilbake mellom gruppene i taksonomiske debatter. Dette er grunnen til at mange av Puntius-artene har «barbe» i navnet.
Fiskene er altetende. De sprer eggene nær bunnen, gjerne i nærheten eller i tett plantevekst. De vokter ikke eggene, og voksne fisk kan ete yngel. Mange av artene holdes i akvarium.
Mashan (Jixi)
Mashan (kinesisk: 麻山区, pinyin: Máshān Qū) er et bydistrikt i den byprefekturet Jixi i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 411 km² og teller 40 000 innbyggere (2004).