cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hægeland kirke
Historie
Arbeidet med murer til kirken tok til omkring 1824 og i et møte i 1826 ble menigheten enige om et åttekantet bygg av tømmer. I søknad sendt departementet i 1827 står det blant annet at daværende annekskirke var «såre brøstfeldig og meget forliden efter menighetens tiltagende størrelse». Søknaden var vedlagt tegning som viser en kirke med valmtak over korenden og tårn over inngangspartiet. I desember 1827 var byggenemnda til å Hornnes for å se på den nye kirken der, de brukte trolig Hornnes kirke som modell. Hornnes kirke sto ferdig i 1828. Det skal ha vært klager over at den endelige kirken avvek fra de godkjente tegningene. Minneskriftet nevner Anders Thorson Syrtveit som «kyrkjebyggjaren». Syrtveit bygde også Hylestad kirke og Sandnes kirke (Bygland), trolig etter mønster av Hægeland kirke.
Tidligere kirke
Den forrige kirken var av trolig oppført i middelalderen. De eldste regnskapene er fra 1625 og kirken er nevnt i dokumenter fra 1565. Kirken eide på 1600-tallet flere kyr (opp til ni) som var utleid til gårdbrukere. Ved store reparasjonsarbeider i 1677 ble det notert at bygget var svært dårlig stand. På samme måte som de fleste andre norske kirker solgte kongen Hægeland kirke for å finansiere krigføring. Allmuen kjøpte kirken på auksjon i oktober 1723 for 395 riksdaler. Minneskriftet omtaler den gamle kirken som tømret og bordkledd, en vanlig langkirke med sakristi og tårn. Bordkledningen skal ha vært liggende og festet med trenagler. Minneskriftet mener også at den var dekorert innvendig med rosemaling, tekst og bilder. Den gamle kirken ble revet i 1829 (siste messe var 29. april) og deler av treverket brukt i den nye. Bygget var 8,5 m langt og 7 m bredt.
Henri Larnoe
Henri Larnoe (født 8. mai 1897, død 1978) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen.
Larnoe var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. De hadde en ledelse med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang.
Norgesmesterskapet i skiskyting 2019
Norgesmesterskapet i skiskyting 2019 ble arrangert på Liatoppen Skisenter i Ål av Ål Skiskyttarlag, for første gang som et todelt mesterskap. Første del med sprint og fellesstart ble arrangert fra 3. til 6. januar 2019, mens andre del med normalprogram, jaktstart og stafett ble arrangert fra 28. til 31. mars 2019.
I utgangspunktet skulle hele mesterskapet arrangeres fra 27. til 31. mars 2019, men Norges Skiskytterforbund forespurte arrangøren i mars 2018 om å arrangere todelt mesterskap fordi det passet med den internasjonale terminlisten.
Sist det ble arrangert senior-NM på Ål var i 2001, mens det ble arrangert junior-NM samme sted i 1993 og 2008.
Kongepokalen ble delt ut til norgesmesterne på normaldistansen; Hilde Fenne og Sindre Pettersen.
Sprint
Dato: 5. januar
Tid: 12:30
Sted: Ål Ingela Andersson fra Sverige gikk inn til andreplass i rennet, men deltok ikke i NM. <br style="clear:both;" />
Fellesstart
Dato: 6. januar
Tid: 09:30
<br style="clear:both;" />
Normaldistanse
Tid: 09:00
Sted: Ål Ingrid Landmark Tandrevold kom på 12.-plass og Tiril Eckhoff kom på 13.-plass. <br style="clear:both;" />
Jaktstart
Dato: 30. mars
Tid: 10:30
Sted: Ål
<br style="clear:both;" />
Stafett
Dato: 31. mars
Tid: 09:00
Sted: Ål
<br style="clear:both;" />
Sprint
Tid: 10:00
Sted: Ål
<br style="clear:both;" />
Fellesstart
Tid: 11:15
Sted: Ål
Normaldistanse
Dato: 29. mars
Tid: 12:30
Sted: Ål
<br style="clear:both;" />
Jaktstart
Tid: 11:45
Stafett
Tid: 11:15
Massimo Giacoppo
Massimo Giacoppo (født 10. mai 1983) er en italiensk vannpolospiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv med det italienske landslaget.
Øyvind Grøn
Øyvind Geelmuyden Grøn (født 11. mars 1944 i Oslo) er en norsk fysiker. Han er professor ved Oslomet – storbyuniversitetet og professor II ved Universitetet i Oslo.
Han studerte realfag ved Universitetet i Oslo, ble meteorolog og lektor i 1973. Han forsvarte doktorgraden i fysikk ved universitetet i Oslo 1990 på en avhandling om frastøtende gravitasjon. Han mottok Høgskolen i Oslos pris for forskning og utvikling, FoU- prisen, i 2004 og Høgskolen i Oslos formidlingspris i 2010.
Faglig profil
Sammenhengen mellom gravitasjon og tid og mellom gravitasjon og entropi er også et av de områdene Grøn interesserer seg for, noe som har resultert i flere artikler om dette temaet. Han har også studert Kaluza-Klein teori som representerer en geometrisk forening av elektromagnetisme og gravitasjon. Ifølge denne teorien er verden femdimensjonal med en kompakt romlig dimensjon som har så liten utstrekning at vi ikke greier å observere den direkte. Elektrisk ladning skyldes bevegelse rundt den kompakte femte dimensjonen. Grøn har vist at det elektriske feltet rundt en ladning er projeksjonen av det relativistiske draggingfeltet på grunn av en partikkels bevegelse rundt den femte dimensjonen inn i vårt firedimensjonale  tidrom Grøn har skrevet tre bøker om relativitetsteorien.
Øvrebø kirke
Øvrebø kirke (Sangisland kirke) er en korskirke med vesttårn fra 1800 på Øvrebø i Vennesla kommune, Agder fylke. Den eies av Øvrebø menighet og forvaltes av Vennesla kirkelige fellesråd i Otredal prosti, som inngår i Agder og Telemark bispedømme.
Byggverket er i tre og har 300 plasser.
Adkomst til stedet er via Fv54 og Fv454.
Chr. Bjelland & Co
'''Chr. Bjelland & Co''' er et tidligere norsk fiskeforedlingsselskap som ble etablert i Stavanger i 1882 av Christian Bjelland. Selskapet utviklet seg raskt til å bli Skandinavias ledende hermetikkfabrikk. «Ikke noe snikk-snakk, Bjellands hermetikk, takk» var et allment kjent munnhell på 1900-tallet. Logoen til Bjelland, «Mannen med fisken» tegnet av Th. Kittelsen ble sammen med bedriftens varemerke «King Oscar», verdenskjente. Selskapet åpnet allerede i 1902 kontor i New York og eksport av selskapets produksjon fra Norge til USA, Canada, Sør-Afrika og Japan utgjorde hoveddelen av omsetningen. Chr. Bjelland & Co var i mange år Stavangers største arbeidsgiver. Selskapet er nå aktiv som investerings- og eiendomsselskap. Det ble aksjeselskap fra 1927.
U.S. Immigration and Customs Enforcement
U.S. Immigration and Customs Enforcement (ICE) er den største etterforskningsetaten i det amerikanske sikkerhetsdepartementet. Etaten har ansvar for håndhevelse av toll- og immigrasjonslover i USA, beskyttelse av føderale bygninger og rettshåndhevelse i luften og til sjøs. ICE, som har omkring 20 000 ansatte, inngår i sikkerhetsdepartementets direktorat for grense- og transportsikkerhet.
Chr. Bjelland & Co
Historie
Selskapet ble ledet av grunnleggeren Christian Bjelland, siden av sønnen Ragnvald Bjelland (1886–1955), deretter av hans sønner Christian Wilhelm Bjelland (1913–84) og Frithjof Ragnvald Bjelland (1914–92). Sistnevntes sønn Christian Bjelland overtok som administrerende direktør i 1982.
U.S. Immigration and Customs Enforcement
ICE består av følgende operative avdelinger:
Chr. Bjelland & Co
Historie
Da Søren Opsal, den 17. mai 1900 lanserte den første brukbare falsemaskinen for firkantet blikkboks, kjøpte Chr. Bjelland & Co to av Opsals falsemaskiner.
I 1905 fant hermetikkformann, Ole Andreas Rasmussen, ansatt hos Chr. Bjelland & Co A/S opp en måte å konstruere åpningshempen i ett stykke med lokket, slik at man slipper loddeoperasjonen. Patentet i Bjellands blir etterhvert tatt i bruk av hele industrien.
Samme år skjedde det flere store oppfinnelser i Stavanger. Den helpressede boksen, «Reinertsmaskinen» og Opsals presseverktøyoppfinnelser revolusjonerte den emballasjemessige siden av sardinproduksjonen og fortrengte den «franske» boksen fra markedet. Chr. Bjelland & Co A/S kjøpte maskin nr. 3 og 4 av «Reinertsmaskinen».
I 1930 kjøpte Chr. Bjelland & Co fem av Benz & Hilgers etiketteringsmaskiner, som de eneste i landet. Maskinene hadde en kapasitet på om lag 40 bokser per minutt. Denne maskinen var unik i sitt slag og pakker boksen både med pergamynpapir, garantiseddel, sideetikett og toppetikett. En av maskinene står i dag utstilt på Hermetikkmuseet i Stavanger.
I 1957 tok Bjellands fabrikker i bruk frosset sardinråstoff, og de andre fabrikkene fulgte etter. På den måten kunne produksjonen foregå året rundt.
I 1958 ble det bygget en stor sentralfabrikk på Verven i Stavanger. Den hadde en kapasitet som tilsvarte tre fabrikker av gammel størrelsesorden, med en dagskapasitet om lag 800 kasser à hundre bokser. Fabrikken hadde helårsdrift med frosset råstoff utenom fiskesesongen og var utstyrt med en ny type leggelinje hvor boksene automatisk ble rettvendt, dosert med olje og transportert enkeltvis ut til leggerne. Fiskebrettene ble tømt for fiskerester og vasket før de ble lagt automatisk inn i klippemaskinen for påføring av ny røkt fisk. Leggelinjen med utstyr ble utviklet ved hermetikklaboratoriets maskinavdeling og ga større yteevne og en betydelig innsparing av arbeidskraft.
I 1972 kjøpte Chr. Bjelland & Co. A/S opp byens eldste hermetikkselskap, Stavanger Preserving Co.
I 1981 ble Chr. Bjelland & Co og de gjenværende norske sardin-produsenter slått sammen i ett konsern, Norway Foods Ltd., med hovedkontor i Stavanger. Det medførte at Norway Foods overtok all produksjon, og at Chr. Bjelland & Co. ble et eiendoms- og holdingselskap.
Norway Foods ble 1996 overtatt av Rieber & Søn.
Sydacini
Sydacini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små, gulaktige, spinkle trebukker. Hodet er omtrent kvadratisk med litt ustående fasettøyne. Antennene har et forstørret tredje ledd. Pronotum er mye lengre enn bredt, omtrent rørformet. Dekkvingene har avrundede "skuldre" og smalner litt av bakover. Beina er temmelig lange og tynne.
Utbredelse
Slekten Sydax er utbredt i tropiske områder av Sør-Amerika.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
Superkviss
Superkviss er et norsk spørreprogram for og med barn som gikk på NRK Super fra 2007 til 2015. Programmet har eksistert i mange ulike former siden NRK Super startet 1.desember 2007.
Marais Viljoen
Marais Viljoen (født 2. desember 1915 i Robertson i Kapprovinsen i det som nå er Sør-Afrika, død 4. januar 2007 i Pretoria) var statspresident i Sør-Afrika fra 4. juni 1979 til 3. september 1984. Han var den siste statspresident (seremoniell rolle) i Sør-Afrika.
Superkviss
Programmet ble sist ledet av Per Søreide Senstad, tidligere programledere inkluderer blant annet Kåre Magnus Bergh, Heidi Marie Vestrheim, Kristine Magnesen, Phung Hang, Erik Solbakken og Marthe Sveberg Bjørstad.
Marais Viljoen
Bakgrunn
Marais var den yngste i en søskenflokk på seks. Han giftet seg med Dorothea Maria Brink (17. september 1917 – 5. oktober 2005) 20. april 1940. Han hadde en datter fra dette ekteskapet, som igjen fikk en sønn. Før han ble politiker jobbet han på et postkontor, og etter det i en afrikaans-språklig avis; Die Transvaler. Redatøren i avisen var Hendrik Verwoerd, som senere ble statsminister i Sørafrika.
Superkviss
I tillegg til å først sendes på nett er det unike i den nye sesongen at deltakerne, fire barn (10-12 år), konkurrerer hjemmefra via webkamera og det kun er programleder og crew som leder programmet fra studio. Deltakerne har en hjelper (hjemmefra) i noen oppgaver, men spiller ellers alene, også det til forskjell fra tidligere sesongers lagkonkurranser.
Underveis i programmet elimineres en og en deltaker frem til vinneren når finalen: Supermeteret. Finalen er en stige med opptil 15 poeng hvor man svarer ja/nei og får så mange riktige svar som mulig. Mer enn 10 poeng gir status som gullspiller og man inviteres tilbake for å delta i egne runder for gullspillere senere.
Marais Viljoen
Politisk karriere
Marais var i egenskap av å være senatets president fungerende statspresident fra 21. august 1978 til 10. oktober 1978, da Balthazar Johannes Vorster overtok embetet. Marais var sett på som en relativt moderat medlem av nasjonalpartiet, som var for apartheid.
Statspresident
Etter Vorsters avgang i 1979 var Marais statspresident fra 4. juni 1979 til 3. september 1984. Statspresidentskapet på denne tiden var et seremonielt embete, lik generalguvernørposten, som det erstattet i 1961.
Superkviss
Superkviss har mange egne kvisser og oppgaver på nett, og innslag på radio i programmet Skolefri som sendes alle hverdager fra kl 14-16.
Marais Viljoen
Statspresident
Under grunnloven av 1983 ble statspresidentrollen forandret fra å være et seremoniell embete til å bli en utøvende rolle. Marais pensjonerte seg og ble etterfulgt av Pieter Willem Botha 1984.
Død
Marais Viljoen døde 4. januar 2007 på grunn av hjertekollaps. Han fikk en statlig begravelse 13. januar 2007.
Superkviss
Taperpremier og tidligere sesonger
Taperpremiene ble introdusert i 2009/2010 og var i flere sesonger finalen i programmet hvor den eller de som tapte måtte utføre noe pinlig som var avtalt mellom deltakerne på forhånd. Det kunne for eksempel være å få en bløtkake i ansiktet, å spise noe ekkelt, eller fremføre en pinlig dans eller sang iført merkelige kostymer. Superkviss (2015) har ikke taperpremier siden det ikke lenger er en duell med vinner og taper.
Tidligere var Superkviss også en del av det nå nedlagte radioprogrammet Lørdagsbarnetimen, med Marthe Sveberg Bjørstad som programleder.
Superkviss hadde sin første sending 1. desember 2007.
Susan Külm
Susan Külm (født 13. august 1996) er en estisk skiskytter.
Hun representerte Estland under Vinter-OL 2022.
Nikomedes II
Nikomedes II var en konge av Bitynia 149 f.Kr.- 127 f.Kr.
Nikomedes var en svak og uselvstendig fyrste, som gjorde landet sitt avhengig av Romerriket.
Troides plateni
Troides plateni er en sommerfugl i familiegruppen svalestjerter. Den hører til blant de sommerfuglene som kalles fuglevinger. En gruppe av svalestjerter som har fått sitt navn fordi framvingene er store og trekantet, noe som gjør at de ligner fugler når de flyr.
Troides plateni lever helt sørøst i Asia.
Utseende
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.
Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Levevis
Troides plateni tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Systematisk inndeling
Troides plateni slektskap er ennå uavklart. Den plasseres av noen entomologer, som en underart til Troides rhadamantus. I annen litteratur er den regnet som en egen art.
Gift med mafiaen
Gift med mafiaen (originaltittel Married to the Mob) er en amerikansk filmkomedie fra 1988, regissert av Jonathan Demme.
A Man of Sorrow
A Man of Sorrow er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Oscar Apfel.
Gift med mafiaen
Handling
Angela de Marco er kone til mafia-medlem Frank "The Cucumber" de Marco, som får problemer med mafia-sjef Tony "The Tiger" Russo etter at Marco blir oppdaget i en kompromissløs situasjon med Tonys elskerinne Karen. Angela ønsker å unnslippe mafiaen sammen med sønnen sin. Men FBI-agentene Mike Downey og Ed Benitez driver overvåking av gjengen, også Tonys kone Connie - som gjentatte ganger konfronterer Angela med beskyldninger om å ha stjålet ektemannen hennes.
For ytterligere å komplisere hendelsene, får Mike Downey i oppdrag å overvåke alle Angelas bevegelser som en del av en hemmelig FBI-operasjon. Men FBI-agenten klarer ikke å motstå å bli romantisk involvert med Angela selv. Angelas forsøk på å komme seg unna hele mafiaen resulterer i komisk kaos, og ett oppgjør i løpet av en bryllupsreise til Miami Beach.
A Man of Sorrow
Handling
Men tvilling-søsteren hennes setter ut for å ødelegge dette ekteskapet. Hun forsøker å få det til å se ut som om søsterens nye ektemann er en beryktet kjeltring, som lenge har terrorisert området.
Parlamentsvalget i Italia 1979
Parlamentsvalget i Italia 1979 ble holdt den 3. juni.
Valentino Gallo
Valentino Gallo (født 17. juli 1985) er en italiensk vannpolospiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv med det italienske landslaget.
Sami Mohy El Din Muhammed Al Hajj
Sami Mohy El Din Muhammed Al Hajj (født 15. februar 1969 i Khartoum), også kjent som Sami al-Haj, er en sudanesisk journalist som arbeider for Al Jazeera. Desember 2001–mai 2008 satt han fengslet i Guantanamobukten fangeleir.
Han ble satt fri 1. mai 2008, fløyet til Khartoum sammen med to andre sudanesiske fanger og overlatt til de sudanesiske myndighetene. Fordøyelsen hans har blitt ødelagt etter den lange sultestreiken og han anvender krykke, ettersom et ben ble ødelagt under fangetransport.
Bakgrunn
Al Hajj er den eneste journalisten som ble fengslet uten lov og dom og som ble sendt til Guantanamobukten fangeleir.
Han arbeidet som assisterende kameramann for Al Jazeera. Al Hajj ble 15. desember 2001 anholdt av pakistansk politi i nærheten av grensen til Afghanistan. Han var på vei til Kandahar for å dekke den amerikanske krigen mot Taliban i Afghanistan og hadde arbeidstillatelse med seg.
Al Hajj var den eneste personen i Tv-teamet som ble anholdt, ettersom pakistansk politi fant hans navn på en etterretningsliste. Tre uker senere ble han overført til amerikanerne og tatt med til flybasen Bagram med et like beryktet fengsel som Guantanamobukten fangeleir. Der var han de verste seksten dagene i sitt liv. En anvendte hunder mot ham. Han ble innestengt i et bur og fikk svært lite og frossen mat. Juni 2002 ble han overført til Guantanamobukten fangeleir.
Thommesengården
Thommesengården er en kjøpmannsgård i Kirkegaten på Friholmen i Arendal sentrum. Gården er oppført etter den store bybrannen i 1868, og var klar til innflytting i 1872. Kjøpmannsgården var sentrum for virksomheten til Handelshuset Thommesen - Smith. Virksomheten omfattet bl.a. skipsrederi, skipsbyggeri og tømmerhandel.
Sami Mohy El Din Muhammed Al Hajj
Bakgrunn
Al Jazeera svarte at Al Hajj hadde rapportert at hans pass ble stjålet i Sudan i 1999 og at alt som ble gjort med passet etter tid sannsynligvis ble gjort av identitetstyver. Det stjålne passet samt reisevirksomheten til Al Hajj var blant indisiene mot ham.
Thommesengården
Det var Hanne Marie Dorothea Thommesen (født Aalholm), enke etter Thor Thommesen som fikk bygget huset. I første etasje var kontorene for handelsvirksomheten. Andre og tredje etasje var bolig for familien. I fløybygningen var det blant annet stall for hester.
Røssesund bru
Røssesund bru eller Røssesundbrua er en buebro over Røssesundet mellom øyene Tjøme og Brøtsø i Færder kommune i Vestfold. Veien over brua (fylkesvei 380) fører fra Tjøme og sørøstover mot Hvasser.
Røssesundbrua er oppført i armert betong med mellomliggende brubane. Brudekket er i armert betong, og rekkverket er av stål. Brua består av ni pilarer og to bueformede fundamenter i betong. Hovedspennet er på 76 meter. Brua er belyst med lysstolper.
Planlegging av bru over Røssesundet startet 1937, men Røssesundbrua stod, på grunn av 2. verdenskrig, ferdig først i 1952. Brua ble blant annet finansiert av bompenger fra trafikken over Vrengenbrua nord på Tjøme. Brua er 14 meter høy og hovedspennet er 76 meter. Byggeprosjektet er knyttet til Tjøme-ordføreren Chr. R. Granøe. En byste av ham er plassert rett før brua på Ormelet.
Thommesengården
Arkitekt for gården var Nestor Georgius Thomassen i Christiania. Han var utdannet i München og Berlin, og tegnet skolebygninger og villaer i Christiania. De beste fagfolk ble engasjert i arbeidet med Thommesengården, bl.a. det italienske stukkatørfirmaet Brødrene Guidotti.
I 1979 – 1983 ble gården restaurert etter undersøkelser av Riksantikvaren. Fasaden ble malt i sine opprinnelige farger, og nesten alle gipsornamentene ble fornyet. Innvendig dekor ble kopiert, blant annet i trapperommet. Malermester Giovanni Sabadelli sto for dekormalingen. Firmaet Drange & Aanensen Arkitektkontor sto for restaureringen.
I 1990 fikk gården Aust-Agder fylkes bygningsvernpris.
Sami Mohy El Din Muhammed Al Hajj
Sultestreik
Al Hajj begynte å sultestreike 7. januar2007. Sultestreiken varte i mer enn 438 dager og var en protest mot dårlige fengselsforhold og for å ha sittet i fengsel uten rettssak. Da sultestreiken var over, ble han (fange nummer 345) fraktet direkte til sykehus og var blitt tyve kilo tynnere enn da han ble anholdt.
I dag
Han jobber for Al Jazeera igjen. Han skal være leder for en ny menneskerettighetsavdeling i Tv-selskapet. I tillegg skal han skrive bok om sine og sine medfangers fengselsopphold.
Eksterne lenker
Liste de détenus de Guantánamo
Røssesund bru
Røssesundbrua avløste en eldre kabelferge.
Brua er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner, og har status hos Riksantikvaren som "statlig listeført". Brua ble totalrenovert i 1999.
Ichnestoma
Ichnestoma er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore (ca. 20 millimeter), brede gullbasser uten metalliske farger. Oversiden er tynt kledt med fine hår. Grunnfargen er svart eller brunsvart, dekkvingene er ofte brungule, eller har hvite kanter. Hannen har et kort fremspring av ulik form på hodet.
Levevis
Artene lever på og nær fjelltopper. De voksne billene (ofte bare hannene) flyr etter regnskyll. De voksne billene har reduserte munndeler, tar ikke næring til seg og lever ganske kort. Slekten har trolig et lignende levevis som hjortebille-slekten Colophon, som lever i de samme områdene.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Yushu (Qinghai)
Yushu (Forenklet kinesisk: 玉树; tradisjonell kinesisk: 玉樹; pinyin: Yùshù; tibetansk : ཡུལ་; Wylie: Yul-shul) er et autonomt prefektur for tibetanerne i provinsen Qinghai i Folkerepublikken Kina. Arealet er på 267,000 km² . Befolkningen var på 260,000 innbyggere i 2004.
Elven Mekong, i Kina kalt Lancang Jiang, har sine kilder i Yushu fylke i Zadois fjell.
Administrative enheter
Det autonome prefektur Yushu har jurisdiksjon over 6 fylker (县 xiàn).
Samferdsel
Kinas riksvei 214 løper gjennom området. Den fører fra Xining i provinsen Qinghai til Jinghong i Yunnan.
Colobonthophagus
Colobonthophagus er en underslekt av biller som hører til den artsrike slekten Onthophagus i familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever av møkk som de graver dypt ned i jorda.
Utseende
Middelsstore (6-12 millimeter), blankt svarte skarabider, hannene gjerne med to horn på hodet.
Levevis
Gjødselgraverne er knyttet til møkk. De graver tunneler under møkka, som ofte kan være overraskende lange sammenlignet med billens størrelse, og leder ned til et ynglekammer der hunnen arbeider møkka til en ball som hun legger egg på.
Lederskolen (Filadelfia)
Lederskolen er en kristen skole med lederutdanning på kristent verdigrunnlag. Skolen har utspring i Filadelfia Oslo, men har flere avdelinger i Norge. Den er tilknyttet pinsebevegelsen i Norge. Aril Svartdahl er initiativtaker til og daglig leder.
Studiet er modulbasert og fleksibelt, og kan gi formell kompetanse med tilsammen 20 studiepoeng i samarbeid med Menighetsfakultetet. Mer enn 1 500 har tatt én eller flere av modulene.
Spartansk pederasti
Historie
Spartanerne var de første som erotiserte mannlig atletisme ved å introdusere nakenhet, samt at de oljet inn sine kropper under treningsøktene for å fremheve sin skjønnhet, en dyrebar praksis som brøt med det måteholdne lakoniske synet på den tiden.
Struktur
I Sparta måtte mannen, i likhet med i de fleste andre greske bystater, først vinne kjærligheten hos gutten han søkte, og gutten hadde rett til å velge sin elsker. Derimot hadde ikke gutten et fullstendig fritt valg. Dersom to menn ønsket ham, hvorav begge var vel ansett, men bare én av dem var rike, og gutten valgte den mest velstående av de to, ble han bøtelagt av eforene for sin grådighet. Dersom to menn elsket samme gutt, ville de heller inngå et vennskap med hverandre, og «jobbe sammen for å gjøre gutten så god som han kan bli», i stedet for å være rivaler. Et annet særpreg ved de spartanske guttene, som skilte dem fra annen gresk ungdom, var deres beskjedenhet overfor sine elskere – vanligvis på en hovmodig og arrogant måte. Guttene valgte selv hvem de ønsket som sin mentor.
Selv om Platon antyder noe annet i sine lover, hvor han påstår at den spartanske praksisen om at menn har seksuell omgang med andre menn var παρὰ φύσιν «i strid med naturen», står mange oldtidsforfattere fast ved at spartansk pederasti var ærbart, men samtidig erotisk. Lykurg, som selv var en ærlig mann, bestemte at dersom noen beundret en gutts sjel, og prøvde å innlede et vennskap uten bebreidelse, så ville han godkjenne det, og han hadde tro på at slik trening var verdifullt. Hvis det derimot ble klart at attraksjonen gikk på guttens kroppslige skjønnhet, ville han bannlyse forholdet med avsky; han erklærte derfor at «mannen bør avholde seg fra gutter, akkurat som foreldre avholder seg fra seksuell omgang med sine egne barn». Xenophon antydet at dette systemet skapte de mest beskjedne, pålitelige og selvbeherskede mennene i hele Hellas.
Plutark beskriver også disse forholdene som ærbare, og uttalte at det var utenkelig for en elsker å bruke seksuell omgang til å fullbyrde et forhold til en gutt, på samme måte som om en far skulle ha gjort det med sin egen sønn. Cicero hellet i samme retning, og hevdet at «Lakonerne, som tillater alt bortsett fra utukt (stuprum, = gresk hybris, refererer her til analsex) i deres kjærlighet til de yngre, hadde uklare retningslinjer i forhold til regelbrudd, da de tillot omfavnelser og et felles bosted for elskere». Aelian gikk enda lengre, og uttalte at dersom et par bukket under for fristelsen og inngikk sanselige forhold, måtte de forløses fra synden ved å ære Sparta. Dette kunne gjøres ved enten å gå i eksil eller å ta sitt eget liv.
Utførelsen av spartansk pederasti som en utelukkende ærbar handling, er i strid med epigrafiske skrifter funnet på øya Thera i 1898; en øy som var kolonisert av spartanerne. Disse skriftene er veggtegninger, bevart på klippesteiner i nærheten av det som senere ble en gymnastikksal. De viser til seksuelle handlinger, alltid med en mann over en annen. Et eksempel er fra IG 12(3).538b hvor det står «Ἀμο[τ]ίωνα ὦιπ<h>ε Κρίμων [τ]ε(ῖ)δ[ε]», som betyr «Krimon knullet Amotion her» (verbet οἴφω er utelukkende fysisk). Thera, derimot, ble også påvirket av Kreta, en kultur som ikke privilegerte ikke-seksuelle forhold. Den påståtte seksuelle toleransen i spartansk pederasti ble konstant gjort narr av blant athenske komikere, og verbet λακωνίζω / lakōnízō («å gjøre det på den lakoniske måten»; bokstavelig betydning «å lakonisere») fikk betydningen «å sodomere». Det er uklart i hvilken grad dette gjenspeiler fiendskapet mellom athenerne og spartanerne.
Militære aspekter
Pederasti og militær trening var nært knyttet i Sparta, i likhet med i mange andre byer. Athenaeus hevdet at spartanerne ofret til Eros før hver eneste kamp: «Lakonerne utfører forberedende ofringer til Eros før troppene gjør seg klare til kamp, fordi de tror at en trygg seier og hjemkomst avhenger av deres vennskap med de opptegnede mennene». I motsetning til andre byer som stilte opp elskere side om side til kamp, for å oppfordre dem til å mane hverandre opp til bedre prestasjoner, var spartanerne så godt trent at de kjempet tappert uavhengig av hvor de ble utplassert.
Elskeren var ansvarlig for guttens trening. En anekdote forteller historien om en høyt respektert spartaner som ble bøtelagt av byen fordi hans elskede hadde begynt å gråte under en slåsskamp, noe som ble ansett som et tegn på at den unge gutten var altfor feminim, og dermed ikke hadde blitt skikkelig utdannet av sin utkårede. Eforene var skånsomme mot den unge gutten som begikk denne misgjerningen, men var desto mer opptatt av å straffe hans elsker, siden det var hans ansvar å passe på og kontrollere sin elskede.
Kvinner
I likhet med det som var tilfellet for yngre menn, var det forventet at kvinner også inngikk romantiske forhold med yngre jenter. Det finnes langt færre kilder om institusjonalisert kjærlighet mellom lesber, noe som også går igjen for kvinnenes dagligliv fra den tiden. Plutark skriver «Og selv om denne formen for kjærlighet (f.eks. pederasti) var såpass godtatt blant dem, at de mest dydige kvinnene også ville utøve det på yngre jenter, var det likevel ikke noe rivalisering...» Den klareste kilden til «kvinnelig pedasteri» finnes i en sangtekst av Alkman, komponert i 700 f.Kr.. Her uttrykker jentenes korsang en meget intens hengivenhet for sin korleder (engelsk tekst):
Det er trolig en aldersforskjell mellom Hagesichora (korlederen) og de andre jentene. Det vites ikke om det også var en fysisk side ved denne kjærligheten. Forholdet er likt med de som ble beskrevet i tekstene til den samtidige dikterinnen Sapfo fra Lesbos. Det må også bemerkes at, siden jentene ikke skrev sangen selv, så var kjærligheten som uttrykkes i teksten forventet og oppfordret av samfunnet, som en del av deres opptaksritus.
Festivaler og religion
Hyakínthia, den nest viktigste spartanske festivalen, ble feiret om sommeren i Amykles. Den æret Hyakinthos, den mytiske unge prinsen av Sparta, som var elsket av Apollon. Festivalen varte i tre dager, hvorav den første sørget over Hyakinthos' død, og de to siste feiret både hans gjenfødsel og majesteten Apollon. Det har blitt spekulert i om denne syklusen symboliserer et ungt menneskes utvikling i et slikt forhold, hvor han dør som et barn for å bli født på ny som voksen.
Gymnopaedia er navnet på de årlige nakendansene av spartanske gutter, hvor tilskuerne var begrenset til gifte menn.
En annen pederastisk, spartansk helt var Elacatas, som skal ha vært en eromenoi av Herakles. Han ble æret med en helligdom og årlige leker. Myten om deres kjærlighet stammer tilbake fra oldtiden.
Referanser
Pederasty in ancient Greece
Sæming
Sæming (norrønt Sæmingr) eller Seming var en sagnkonge, angivelig sønn av Odin som satte Sæming til å styre over Norge.
Øyvind Skaldespiller hevder i Håløygjatal avsnitt 3 at Sæmings mor var jotunkvinnen Skade og i avsnitt 9 at hans far var Yngve-Frøy.
Ladejarlenes kobling til Sæming finnes også i noen utgaver av Skaldskaparmål i Den yngre Edda av Snorre Sturlason. Han nevnes også i innledningen til Ynglingesagaen hvor Snorre oppgir hans foreldre som Odin og Skade.
Gro Steinsland mener at Sæming først og fremst er en prototypisk fyrste, verken gud eller jotun, men «en jordisk, dødelig skikkelse av en annen kategori enn sine mytiske aner, en helteskikkelse som rommer hele spekteret av livspotenser».
Sæming var første kjente konge av Hålogaland. Etter hans død ble sønnen Godhjalt Sæmingsson konge.
Nasjonalrådsvalget i Østerrike 2019
Nasjonalrådsvalget i Østerrike 2019 er det 27. valget til Østerrikes nasjonalråd. Valget ble holdt 29. september 2019 som et nyvalg. Det var opprinnelig satt til 2022.
De konservative ÖVP ble største parti foran det sosialdemokratiske SPÖ. Størst fremgang hadde De grønne og størst tilbakegang fikk det høyreorienterte FPÖ. ÖVP ble størst i samtlige delstater, bortsett fra Wien, der SPÖ ble størst.
Det nye nasjonalrådet vil holde sitt første møte 23. oktober 2019.
Bakgrunn
Forbundskansler Sebastian Kurz kunngjorde 18. mai 2019 at det ville bli avholdt nyvalg på et «tidligst mulig tidspunkt» i løpet av 2019. Deretter vedtok Nasjonalrådet 14. juni 2019 å oppløse seg selv med virkning 3. juli samme år.
Den sittende koalisjonsregjering ÖVP-FPÖ, ledet av forbundskansler Sebastian Kurz, tapte deretter et mistillitsvotum i Nasjonalrådet. Etter en kortvarig overgangsregjering basert på ÖVP men uten Sebastian Kurz, samt ekspert-statsråder, ble regjeringen Brigitte Bierlein utnevnt. Bierleins regjering var partiløs og besto kun av fagfolk på sine områder.
Utgangsposisjon
Etter valget i 2017 hadde ÖVP 63 medlemmer i parlamentet, SPÖ 52, FPÖ 51, NEOS 10 og JETZT 8 medlemmer. Foran nyvalget var to av ÖVP trådt ut av gruppen og registrert som gruppeløse (OK = Ohne Klub).
Valgsystem
Nasjonalrådet har 183 medlemmer.
Landet er inndelt i ni delstatsvalgkretser, som igjen er inndelt i tilsammen 39 regionalvalgkretser.
Hver velger har kun én stemme som gis til et parti. Dette gjelder i motsetning til systemet i Tyskland og flere av Tysklands delstater, der man får to stemmer, en for partiet og en for en person i valgkretsen. Velgerne i Østerrike kan imidlertid gi en preferansestemme for en kandidat på den partilisten velgeren bruker.
Mandatfordelingen
Medlemmene velges etter en fordeling av stemmene i tre trinn. Første trinn er de 39 regionalvalgkretsene, andre trinn de ni delstatene, og tredje trinn det nasjonale plan. Setene som tildeles på et lavere nivå, blir regnet sammen med det høyere, slik at det skjer korrigeringer, og ingen summering.
Første trinn
Ved opptellingen blir det på delstatsnivå fastsatt et valgtall, som er samtlige avgitte, gyldige stemmer, dividert med antall kandidater fra delstaten.
Bare partier som oppnår minst ett mandat i en regionalvalgkrets, eller minst 4 % av de avgitte stemmer i hele landet, blir med videre til fordelingen på delstatsnivå.
Andre trinn
På delstatsnivå blir hvert parti tildelt et antall representanter ved å dividere stemmer for partiet med valgtallet. Dersom for eksempel valgtallet er 25 000 stemmer, må partiet oppnå 50 000 stemmer for å få to kandidater.
Internt på partilistene influeres hvem som endelig skal få sitte i parlamentet, av hvor mange preferansestemmer vedkommende har fått.
Tredje trinn
Ved fordelingen på nasjonalt plan fordeles de 183 mandatene etter partienes oppnådde stemmetall. Dersom et parti har oppnådd flere mandater etter andre trinn, enn forholdstallet etter fordelingen på tredje trinn skulle tilsi, er det oppstått et overskuddsmandat. Partiet beholder overskuddsmandatet, som trekkes fra det antall mandater som skal fordeles blant de øvrige partiene, slik at summen uansett blir 183.
Valgresultat
Valget ga fremgang ÖVP som gikk frem med seks prosentpoeng til 37,5 %, men særlig for De Grønne som gikk fra 4 % til 13,8 % av stemmene. FPÖ fikk 16,2 %, gikk sterkt tilbake og tapte 10,5 prosentpoeng sammenliknet med forrige valg. Det sosialdemokratiske SPÖ fikk 21,2 % av stemmene og gikk også tilbake, med 5,5 prosentpoeng. NEOS fikk 8,1 %, en fremgang på 3,1 prosentpoeng.
Portugal under EM i friidrett 1966
Portugal deltok med en utøvere i EM i friidrett 1966 som ble arrangert 30. august–4. september 1966 i Budapest. Portugal hadde ingen plasseringer blant de åtte beste i noen øvelser i mesterskapet.
Helena
Som med alle legendariske figurer i den heroiske tidsalder, tilskrev legendene et guddommelig opphav for henne. I henhold til myten hadde guden Zevs kommet til hennes mor Leda i form av en svane, forført henne og gjort henne gravid. Leda frambrakte fire barn fra to egg: Kastor og Klytaimnestra i det ene egget, og Polydevkes og Helena i det andre. Således hadde Kastor og Klytaimnestra Tyndareos som far, mens Helena og Polydevkes hadde Zevs som far.
Sammendrag av legendene
På den tiden da hun var klar for å bli gift var hun fortsatt svært ung, og betraktet som den vakreste kvinnen i verden. Hun hadde mange friere før hun giftet seg med Menelaos. Legendene er uklare om hennes påfølgende engasjement med Paris var kvinnerov eller forførelse. Populære myter tenderte å bli utbrodert og gitt ytterligere og ofte gjentakende detaljer: det ble sagt at hun allerede hadde blitt bortført av helten Thesevs og født ham et barn. Frierne konkurrerte om henne og Menelaos ble den seirende, og det ble sverget en hellig ed blant de øvrige frierne, kjent som Tyndareos' ed, og da Paris bortførte henne, påberopte Menelaos eden og krevde militær støtte for å få henne tilbake; en ed som endte i Trojakrigen.
Legendene har motstridende fortellinger om Helenas skjebne i Troja. Den fremste poeten Homer har i Iliaden framstilt henne som en tenksom og selv sorgfylt figur som kom til angre på sitt valg og som ønsket å bli gjenforent med Menelaos. Helena er beskrevet som ensom og hjelpeløs, og søkte å finne trygghet mens Troja sto i brann. På den annen side er det motstridende redegjørelser av en forræderirsk kvinne som simulerer dionysiske ritualer og fryder seg i krigens blodbad. Til sist ble hennes valg tatt av skjebnen da Paris ble drept i kamphandlingene. Homers epos lar hennes endelige skjebne å bli forent med Menelaos, men andre versjoner etter Homer lar henne stige opp til gudene i Olympos.
En kult knyttet til henne utviklet seg Lakonia, både ved Sparta og andre steder. I Therapnes delte hun en helligdom med Menelaos. Hun ble også dyrket i Attika og på Rhodos. Både Helena som Menelaos ble enten dyrket som guder, eller som guddommeliggjorte helter.
Om hennes skjønnhet skrev den engelske dramatikeren Christopher Marlowe i 1592 i dramaet Doktor Faustus de udødelige linjer i britisk litteratur:
Inspirert av legenden om hennes skjønnhet, som «kunne sjøsette tusen skip», inneholder billedkunsten i klassisk tid, middelalderen, renessansen og moderne tid svært mange representasjoner av Helena, og de avbilder personifiseringen av en idealskjønnhet, typisk for hver epoke. Hun ble først avbildet på stein, leire og bronse fra 600-tallet f.Kr. I antikkens Hellas var hennes bortføring av Paris et populært motiv. I middelalderens illustrasjoner var denne hendelsen jevnlig framstilt som forførelse, mens renessansens maleri forestilte seg henne som voldtatt av Paris. Et populært tema på slutten av 1800-tallet var Helena på Trojas festningsvoll.
Hvitbrystastrild
Hvitbrystastrild er en fugl i gruppen Nigrita i familien astrilder. Den forekommer i Angola, Benin, Kamerun, Den sentralafrikanske republikk, Republikken Kongo, Den demokratiske republikken Kongo, Elfenbenskysten, Ekvatorial-Guinea, Gabon, Ghana, Guinea, Kenya, Liberia, Mali, Nigeria, Rwanda, Sierra Leone, Tanzania og Uganda.
Underarter
Det er beskrevet to underarter av hvitbrystastrild :
Helena
Sammendrag av legendene
En del avarter av legenden nekter for at Helena i det hele tatt dro til Troja, og flere greske dramaer lar henne oppholde seg i Egypt under Trojakrigen mens trojanerne fortalte grekerne at Helena ikke er i deres by og grekerne mistror dem. De fremste litterære kildene for legendene om Trojakrigen og Helena er først og fremst Homers to epos, Iliaden og Odysseen, men også Aristofanes, Evripides og Cicero har skrevet om henne.
VM i seiling 2007
VM i seiling 2007 (verdensmesterskapet i seiling) ble arrangert i Cascais i Portugal i 2007. Dette var det andre verdensmesterskapet i seiling der flere øvelser var samlet.
Helena
Forhistorisk og mytologisk kontekst
Opprinnelsen til myten om Helena går tilbake til mykensk tid. De første nedtegnelser av hennes navn som er bevart, opptrer i diktene til Homer, men forskere forutsetter at slike myter ble funnet på og innlemmet av mykenske grekere før de fikk sin form hos Homer. Hennes mytologiske fødested var i Sparta i heroisk tid. I senere minne i antikkens Hellas ble den mykenske bronsealderen tidsalderen for greske helter, det vil si tiden rundt den trojanske krig, kanskje på 1200-tallet f.Kr. Kongene, dronningene og heltene i den litterære trojanske syklus er ofte knyttet til den greske gudeverden ettersom guddommelig opphav ga sosial status til de greske etterkommerne som skrev slektstavler som beviste at de nedstammet fra en gresk helt som igjen nedstammet fra et guddommelig opphav. Fallet og ødeleggelsen av Troja kom til å representere et fall fra en glansfull heltetid, minnet i århundrer etter i den muntlige tradisjonen før den ble skrevet ned og fant sin endelige form en gang mellom 700- og 500-tallet f.Kr.
Nyere arkeologiske utgravninger og undersøkelser i Hellas synes å antyde at dagens Lakonia var et særskilt område i den senere bronsealder, men mens poetene framstilte det som et rikt og blomstrende kongerike, har arkeologien ikke funnet et mykensk palasskompleks under jorden i dagens Sparta. Et betydningsfullt mykensk sted lå ved Menelaion og et heroon (kultbygning for gresk helt) for Helena og Menelaos. Det ble ødelagt en gang rundt 1200 f.Kr. og de fleste andre mykenske steder i Lakonia har også forsvunnet. Det er sammenskrumping og svinn fra rundt femti steder til femten tidlig på 1100-tallet f.Kr. og deretter enda færre på 1000-tallet.
Fødsel
De fleste kilder, inkludert Iliaden og Odysseen, nevner Helena som datter av Zevs og Leda, og som hustru av Menelaos, konge av Sparta. I Evripides' drama Helena, skrevet på slutten av 400-tallet f.Kr., er den eldste kilde som nevner den mest kjente redegjørelse av Helenas fødsel; at selv om hennes antatte far var Tyndareos, var hun faktisk datter av Zevs. I form av en svane ble gudenes konge jaget av en ørn og søkte tilflukt hos Leda. Svanen fikk hennes hengivenhet, og de to lå med hverandre. Leda frambrakte deretter et egg som Helena ble klekket fra. Første vatikanmytograf (de anonyme forfattere av tre tekster i et middelaldermanuskript) innførte forestillingen om at det var to egg som kom fra denne foreningen: det ene inneholdt Kastor og Polydevkes og det andre med Helena og Klytaimnestra. Uansett, den samme forfatteren uttrykte senere at Helena, Kastor og Polydevkes ble frambrakt fra et enkelt egg. Pseudo-Apollodorus forklarte senere at Leda hadde samleie med både Zevs og Tyndareos den natten hun ble gravid med Helena.
På den annen side, i Kypria, en av tekstene i Den episke syklus, var Helena datteren til Zevs og gudinnen Nemesis. Dateringen av Kypria er usikker, men det er generelt antatt å bevare tradisjoner tilbake til minst 600-tallet f.Kr. I Kypria ville ikke Nemesis gå til sengs med Zevs, og hun forvandlet derfor form til ulike dyr i sine forsøk på å unnslippe Zevs, før hun til sist tok form som en gås. Zevs forvandlet seg til samme type fugl og besteg henne i denne formen. Nemesis la deretter et egg som Helena ble klekket fra. Formodentlig ble det beskrevet i Kypria, tekst som ikke er bevart, at dette egget ble gitt til Leda. Senere kilder uttalte enten at egget ble fraktet til Leda av en gjeter som oppdaget det i en lund i Attika, eller at det sluppet i fanget hennes av Hermes.
Asklepiades fra Tragilos og Pseudo-Eratosthenes har kommet med en lignende fortelling, bortsett fra at Zevs og Nemesis ble svaner istedenfor gjess. Timothy Gantz har foreslått tradisjonen med at Zevs kom til Leda i form av svane som avledet fra versjonen hvor Zevs og Nemesis ble forvandlet til fugler.
Pausanias uttalte at på midten av 100-tallet e.Kr. var levningene av eggeskall, knyttet opp i sløyfer, fortsatt hengende fra taket i tempelet på akropolis i Sparta. Folk mente at dette var «det berømte egget som legenden sier Leda brakte fram». Pausanias reiste til Sparta for å besøke helligdommen, dedisert til prestinnene Hilaeira og hennes søster Foebe, for å kunne se relikvien med egne øyne.