cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vessela Kristensen
Utdannelse og karriereløp
Hun er i 2018 professor ved avdeling for klinisk molekylærbiologi ved Universitetet i Oslo, samt leder forskningsgruppen "Cancer Genome Variation" ved Oslo universitetssykehus. Hun er også tilknyttet Akershus universitetssykehus.
Nygårdstranda
Nygårdstranda er ei grend i Lyngen kommune i Troms. Den ligger helt nord i kommunen, på vestsida av Nord-Lenangen. Nygårdstranda har veiforbindelse via Fv312. Avstanden til kommunesenteret på Lyngseidet er 57 kilometer, og til Tromsø 90 kilometer via Ullsfjordferga.
Petr Ginz
Petr Ginz (født 1. februar 1928, død 1944 i Auschwitz) var en tsjekkisk gutt av jødisk opphav, sønn av de kjente esperantistene Ota Ginz og Marie Ginzová. Hans tegning av Jorden betraktet av Månen var et verdenskjent symbol på holocaust.
Petr var en talentfull gutt, som drømte om reiser på hav og i rommet. Han elsket verkene av Jules Verne, som inspirerte ham i tegninger og i brev.
Petr selv var en morsmålsbruker av esperanto. I ghettoen Terezín startet han å skrive en esperanto-tsjekkisk ordbok.
En utgave av tegningen han tegnet på innsiden av konsentrasjonsleiren han ble deportert til, ble tatt med opp i rommet av den israelske astronauten Ilan Ramon som et symbol på holocaust. Tegningen gikk tapt i Columbia-tragedien, men originalen er utstilt i holocaust-museet Yad Vashem i Jerusalem.
I begynnelsen av 2005 ga det tsjekkiske postvesenet ut frimerker med den berømte tegningen, og navnet «Petr Ginz» ble satt på en av asteroidene på tegningen.
Administrative inndelinger i Nordland
Nordland er og har vært delt inn i en rekke ulike områder til å administrere ulike funksjoner.
Heggelia (Veme)
Heggelia er ei lita grend som ligger i Øst-Veme i Ytre Soknedalen, i Ringerike kommune i Buskerud. Gjennom grenda renner den vesle elva Hegga, som har utløp i Sogna ved Heggen.
Judo World Masters 2015
Judo World Masters 2015 ble arrangert i Rabat i Marokko i 2015.
Heggelia (Veme)
Adkomst til grenda går via riksvei 7 (eventuelt via fylkesvei 174, Heradsbygdveien) og fylkesvei 175, Vemeveien. Nærmeste by er Hønefoss, ca. 13 kilometer unna. Grenda sokner til Helgerud skole på barnetrinnet og Sokna skole på ungdomstrinnet, og ligger kirkelig i Veme menighet.
Nobbune
Nobbune er et fjell i Vinje kommune i Vestfold og Telemark. Det har en høyde på 1 551 meter over havet og er det 19. høyeste fjellet i Telemark av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.
Yao Lei
Yao Lei (født 24. februar 1990) er en singaporsk badmintonspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i gruppespillet i double.
Arkeologiåret 1791
Arkeologiåret 1791 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1791.
Referanser
1791 in archaeology
Turkanasjøens nasjonalparker
Turkanasjøens nasjonalparker er et sammensatt verdensarvområde i Kenya, bestående av to øyer i Turkanasjøen, og Sibiloi nasjonalpark på sjøens østre bredd. Området omfatter 161 500 hektar og er tørt, varmt (fra 19,2° til 39,9°C dagtemperatur) og vindfullt. Det ligger i nordenden av Riftdalen, på grensen til Etiopia.
Turkanasjøen, tidigere kjent som Rudolfsjøen eller Jadesjøen, ligger i Turkanaørkenen. Den er ca. 8 600 km² stor, og inntil 73 m dyp. Det er en saltvannssjø med rikt fiske- og fugleliv. Nasjonalparkene på de to øyene ble etablert for å beskytte leveområdet for nilkrokodillen, vanlig flodhest og flere slangearter. Sjøen er et viktig habitat for trekkfugler, og over 350 fuglearter er observert i området. Sjøen rommer 47 fiskearter, hvorav sju er endemiske.
Området regnes også som et meget viktig område for fossiler, og det er gjort verdifulle funn av fossiler fra både bløtdyr og pattedyr; også det første funnet av Homo rudolfensis.
Finstrukturkonstant
Finstrukturkonstanten, vanligvis betegnet ved den greske bokstaven alfa, er en dimensjonsløs fysisk konstant som angir størrelsen til elektromagnetiske vekselvirkninger mellom elementærpartikler. Med god nøyaktighet er dens numeriske verdi α = 1/137. Den ble innført av den tyske fysiker Arnold Sommerfeld i 1916 for å forklare finstruktur i atomspektra.
Turkanasjøens nasjonalparker
Området ble først oppført på verdensarvlisten i 1997 og ble utvidet i 2001 da den sydligste av de to øyene ble tilføyd. I 2018 ble oppført på listen over truede verdensarvsteder.
Finstrukturkonstant
Den er koblingskonstanten i kvanteelektrodynamikk hvor den gir størrelsen på korreksjonene til klassisk elektrodynamikk som skyldes kvanteeffekter. I Standardmodellen inngår den sammen med tre andre, tilsvarende fundamentale koblingskonstanter.
Definisjon
Sommerfeld definerte finstrukturkonstanten som forholdet mellom hastigheten til et elektron i laveste bane av et H-atom i Bohrs atommodell og lyshastigheten. Det betyr at
i det vanlige SI-målesystemet hvor ħ = h/2π  er den reduserte Planck-konstanten og c er lyshastigheten. Mer generelt kan den skrives som α = ke⋅e2/ħc  hvor ke  er Coulomb-konstanten. Den blir da spesielt enkel i det Gaussiske målsystemet hvor denne er satt lik med 1.
Definisjonen til Sommerfeld var basert på at den observerte finstrukturen skyldes relativistiske effekter forårsaket av den store hastigheten til elektronet i sin bane rundt atomkjernen. På den tiden var dette beskrevet ved Bohrs atommodell hvor elektronene beveget seg i kvantiserte, men sirkulære baner beskrevet ved klassisk mekanikk. Newtons andre lov sier da at sentripetalakselerasjonen mv2/r  til et elektron må være lik med Coulomb-kraften e2/4πε0r2  i H-atomet. Kvantisering av bevegelsen betyr at dreieimpulsen   kan bare ta de diskrete verdiene nħ  hvor kvantetallet bestemmer størrelsen til banen. Den innerste banen har som betyr at elektronet i denne banen har hastigheten  Relativt til lyshastigheten er da denne finstrukturkonstanten α = v/c.
Bohrs atommodell ble etter noen år erstattet med kvantemekanikken som gir et ganske annet bilde av atomene. Man kan ikke lenger snakke om veldefinerte, klassiske baner med gitte radier og hastigheter. I tillegg har elektronet i laveste energinivå til H-atomet den kvantiserte dreieimpulsen L = 0. Men samtidig ble det nå mulig å beregne nøyaktig finstrukturen i atomspektrene med det resultat at Sommerfelds konstant opptrådde omtrent på samme måte som i den semi-klassiske Bohr-modellen. Derfor har hans definsjon av denne naturkonstanten blitt stående.
Eksperimentell verdi
Men det var først ved etableringen av kvanteelektrodynamikk og bruk av nye, eksperimentelle teknikker at den største fremgangen ble gjort. Elektronets elektriske ladning e  sier hvor sterkt det kobler til et foton. Denne koblingen gir også modifikasjoner av verdien til elektronets magnetiske moment μe. Den første av disse kvantekorreksjone ble beregnet av Schwinger i 1948 med resultatet
En alternativ måte å bestemme finstrukturkonstanten kom med oppdagelsen av kvante-Hall-effektenen. Den elektriske motstanden i dette systemet viste seg å være kvantiserte i enheter av h/e2 = 25812.807 Ohm. Siden denne størrelsen bare skiller seg fra finstrukturkonstanten gjennom den definerte lyshastigheten  og konvensjonen μ0/4π = 10-7 N/A2, kan disse nye målingene også benyttes til å bestemme α. Det kombinerte resultatet av disse forskjellige fremgangsmåtene gir
Ved studier av spektrallinjer fra de fjerneste galakser og kvasarer har man ikke kunne påvise at verdien av finstrukturkonstanten har forandret seg gjennom Universets utvikling.
Flytende verdier
Finstrukturkonstanten gir et mål for størrelsen til kraften mellom elektriske ladninger. På enkleste nivå kan denne uttrykkes ved Coulombs lov som sier at den varierer omvendt proporsjonalt med kvadratet til avstanden r  dem. Men når denne blir mindre enn den reduserte Compton-bølgelengden, vil kvanteeffekter opptre som vil gi korreksjoner til denne lovmessigheten.
Livssynshumanisme
Livssynshumanisme er en norsk betegnelse på et sekulært livssyn, og brukes i stor grad sammenfallende med begrepet human-etikk, men kan også forstås som en noe videre betegnelse. Livssynet blir også kalt sekulær humanisme. Det er dermed en av mange bevegelser eller tankesett som knytter an til humanismebegrepet og ser seg selv i en bredere humanistisk tradisjon. Det vokste frem som et definert livssyn med egne organisasjoner i ulike land i det 20. århundre, særlig i andre halvdel av århundret.
Finstrukturkonstant
Flytende verdier
Det er vanlig å tilordne disse en variasjon av selve ladningene slik at disse blir avstandsavhengige. På den måten vil finstrukturkonstanten dermed forandres α → α(r)  hvor den vanlige verdien α = 1/137 opptrer når r >> λC. Denne variable verdien blir vanligvis omtalt som at finstrukturkonstanten er blitt «flytende».
Compton-bølgelengden til et elektron med masse me  er λe = ħ/mec  hvor er den reduserte Planck-konstanten. Denne avstanden er derfor 137 større enn den klassiske elektronradius som er rundt 10−13 cm.
Livssynshumanisme
Livssynshumanismen er en strømning som plasserer mennesket i sentrum for enhver forståelse av universet. De ser mennesket som utstyrt med fornuft, bevissthet og evnen til handling. Derfor bygger livssynshumanismen på rasjonell og kritisk tenkning, menneskelig erfaring og en vitenskapelig tilnærming til virkeligheten, og derfor avvises eksistensen av noe «overnaturlig», herunder også enhver religiøs tro. Livssynshumanismen kan sies å innebære at både Gud og religion «detroniseres» fra sin tradisjonelle og før-moderne plass i universets sentrum.
Finstrukturkonstant
Flytende verdier
Ved bruk av kvanteelektrodynamikk kan variasjonen av finstrukturkonstanten beregnes. Resultatet kan skrives på formen
Tilsvarende korreksjoner vil også komme fra andre leptoner og kvarker i Standardmodellen. Alle bidragene gjør at finstrukturkonstanten øker i verdi med avtagende avstand. Men denne variasjonen er meget langsom da den skjer gjennom en logaritmisk funksjon.
Livssynshumanisme
Det opprør mot religionen som ligger i denne forståelse av humanismen, betyr ikke at humanismen som livssyn bare er blitt oppfattet som en antireligiøs bevegelse. Da UNESCO i 1965 utgav en bok om verdens ledende religioner og livssyn, kom humanismen med som det eneste livssyn i tillegg til verdensreligionene.
Finstrukturkonstant
Flytende verdier
Denne effekten er eksperimentelt blitt påvist. Ved LEP-akseleratoren ved CERN fant man verdien α(rZ) = 1/128 for en avstand rZ  som er den reduserte Compton-lengden til Z0-bosonet. Denne avstanden er mindre enn en hundre tusendel av elektronets Compton-lengde.
Elektrosvak teori
Kvanteelektrodynamikk for elektriske og magnetiske vekselvirkninger er en gaugeteori basert på Lie-gruppen U(1). Svake vekselvirkninger mellom elementærpartikler kan kombineres i en elektrosvak teori med gaugegruppen SU(2)×U(1) med de to fundamentale koblingskonstantene g1  og g2. Fotonet blir da en blanding av to andre gaugebosoner fra hver av disse Lie-gruppene. Av denne grunn vil det også opptre med en koblingskonstant e som er en blanding av de to andre koblingskonstantene. Ved å innføre den svake miksevinkelen θW, kan dette skrives som at   hvis man bruker målenheter slik at den elektriske konstant ε0 = 1. Denne sammenhengen kan også uttrykkes ved de elektrosvake «finstrukturkonstantene» α1 = g12/4π ħc  og tilsvarende for α2. På den måten finner man relasjonen
Disse nye koblingskonstantene kan også betraktes som flytende. Med det eksperimentelle resultatet sin2θW = 0.23 for den svake blandingsvinkelen, finner man da for store avstander de inverse verdiene 1/α1 = 105.5 og 1/α2 = 31.5 som summerer seg opp til 137.
Livssynshumanisme
Begrepsbruk
Tidligere var det vanlig å omtale det humanistiske livssyn som profanhumanisme i offentlige sammenhenger som for eksempel i læreplaner for den norske skolen. Dette uttrykket kommer av profan, uinnvidd, ikke hellig, og humanisme. Uttrykket oppfattes av sekulære humanister som en kritisk-nedsettende betegnelse på det sekulære humanistiske livssyn, og står i motsetning til hvordan sekulære humanister og humanetikere betegner seg selv. Denne oppfatningen ble tatt til følge da de nye læreplanene for Kunnskapsløftet ble utarbeidet, og ordet er ikke lenger i bruk av det offentlige.
Eustace II av Boulogne
Eustace II av Boulogne (født ca. 1015/1020, død ca. 1087) var greve av Boulogne i tiden 1049–1087. Han kjempet på normannernes side i slaget ved Hastings i 1066, og mottok deretter store landområder i England som krigsbytte av Vilhelm Erobreren.
Livssynshumanisme
Livssynshumanismen internasjonalt
Da verdens første livssynshumanistiske organisasjon ble stiftet i New York i 1929, First Humanist Society, var det et positivt livssyn som ble proklamert, støttet av John Dewey, Helen Keller, Will Durant og andre fra tidens anerkjente åndselite. I 1933 kom «Humanist Manifesto» fra den samme krets. Senere er det kommet en rekke tilsvarende manifester og erklæringer om humanismens verdier og prioriteringer. Disse er signert av et meget stort antall av verdens mest kjente filosofer, forfattere, vitenskapspersoner. Selv om det er livssynshumanismens positive verdier som fremheves i disse dokumentene, gjøres det helt klart at livssynet avviser gudstroen og overnaturlige begrunnelser for verdiene.
Eustace II av Boulogne
Eustace II var sønn av Eustace I av Boulogne.
Livssynshumanisme
Livssynshumanismen internasjonalt
Etter hvert er det blitt etablert organiserte grupper som praktiserer dette livssynet i mange land, og det er arrangert 15 humanistiske verdenskongresser – to av dem i Norge (1962 og 1986) – i regi av International Humanist and Ethical Union (IHEU). IHEU ble stiftet i Amsterdam i 1952 og er den internasjonale paraplyorganisasjonen for sekulære humanister, ateister, rasjonalister, sekularister, skeptikere, fritenkere og lignende. Dr. Julian Huxley (UNESCOs første generaldirektør) var dirigent på stiftelsesmøtet.
Eustace II av Boulogne
Eustace II giftet seg første gang med Goda av England, datter av den angelsaksiske kong Ethelred II av England, og søster av kong Edvard Bekjenneren. Goda døde ca. 1047, men han giftet seg raskt igjen en gang rundt 1049 med Ida av Lorraine, datter av hertug Godefroid III av Nedre Lorraine. Han var barnløs i sitt første ekteskap, men fikk tre sønner i det neste; Eustace III, den neste greve av Boulogne, og Godfred av Bouillon og Baldwin, begge senere monarker av kongeriket Jerusalem.
Livssynshumanisme
Livssynshumanismen internasjonalt
IHEU har over tre millioner medlemmer organisert i over 100 nasjonale organisasjoner i 40 land. Størsteparten av disse medlemmene holder til i den tredje verden. Human-Etisk Forbund er IHEUs eneste norske medlemsorganisasjon.
Eustace II av Boulogne
I 1048 ble Eustace med i sin svigerfars opprør mot keiser Henrik III av Det tysk-romerske rike. Det neste året ble han bannlyst av pave Leo IX for å ha giftet seg med en innenfor de forbudte grensene av blodslektskap (etter kirkeloven). Det er mulig at pavens handling ble utført på anmodning av Henrik III. Opprøret feilet, men i 1049 ble Eustance og Godefroid igjen forsont med keiseren.
Livssynshumanisme
Livssynshumanismen internasjonalt
IHEUs visjon handler om en humanistisk verden, en verden hvor minoritetenes menneskerettigheter respekteres og alle er i stand til å leve verdige liv. Formålet er å bygge og representere den globale humanistbevegelsen, som ifølge organisasjonen skal forsvare menneskerettigheter og fremme livssynshumanistiske verdier over hele verden. IHEU arrangerer hvert tredje år en større humanistisk verdenskongress og gir ut magasinet International Humanist News hvert kvartal.
Eustace II av Boulogne
Eustace besøkte England i 1051 og ble mottatt med store ære ved hoffet til kong Edvard Bekjenneren. De var tidligere svogere og forble politisk allierte. På den andre siden var den dominerende kraften i England jarl Godwin av Wessex som forsøkte å forhindre normannisk innflytelse i England. Han hadde giftet sin sønn Toste Godwinson til datteren til Eustaces fremste rival, greven av Flandern, og hans sønn Svein Godwinson hadde vært i en feide med Eustaces stesønn Ralf av Mantes (på engelsk kjent som Ralph the Timid, «den fryktsomme»). Godwin hadde også giftet sin datter Edith med kongen.
Livssynshumanisme
IHEUs minimumserklæring
I 2002 vedtok IHEUs Generalforsamling enstemmig Amsterdamdeklerasjonen av 2002 (se eksterne lenker under) som gir uttrykk for hva det humansistiske livssyn omfatter.
Eustace II av Boulogne
Et slagsmål hvor Eustace og hans tjenere ble involvert med borgerne i Dover førte til en alvorlig krangel mellom kongen og Godwin. Sistnevnte, som hadde domsmakt over borgerne av Dover, nektet å straffe sine undersåtter på kongens anmodning etter klagemål fra Eustace. Godwins mangel på respekt for kongens autoritet ble unnskyldningen for å gjøre jarlen av Wessex og hans familie fredløse. De forlot England, men kom tilbake året etter, i 1052, med en stor hær, blant annet soldater fra Flandern, og kongen lot seg overtale til en overenskomst.
Livssynshumanisme
Livssynshumanismen i Skandinavia
Livssynshumanismen eller human-etikken har også en historie i Skandinavia. Human-Etisk Forbund er den eldste og største av de nordiske humanistorganisasjonene, men det finnes søsterorganisasjoner i Finland (Suomen Humanistiliitto (Humanist Union of Finland) og Vapaa-ajattelijain liitto ry (the Union of Freethinkers of Finland)), Sverige (Humanisterna) og Island (Sidmennt). I Danmark finnes Humanistisk Samfund, stiftet i 2008. Den kjente danske pedagogen K. Grue-Sørensens lærebøker i pedagogikk, omtaler humanismen på følgende måte:
Eustace II av Boulogne
I 1052 gjorde Guillaume d'Arques eller Vilhelm av Talou opprør mot sin nevø Vilhelm Bastarden, hertug av Normandie. Det er mulig at Eustace var involvert i dette opprøret, skjønt det er ingen håndfaste bevis for det, men etter at Vilhelm av Talou overga seg flyktet han til Boulonnais i Frankrike.
Livssynshumanisme
Livssynshumanismen i Skandinavia
Danske Gyldendals populære oppslagsbok Religion/Livsanskuelse skriver under stikkordet humanisme:
Eustace II av Boulogne
I det påfølgende året avanserte hans rivaler og fiender. Grev Boudewijn V av Flandern hadde konsolidert sitt grep over de landområder han hadde erobret i øst. I 1060 ble han regent over kongeriket Frankrike mens hans nevø Filip I av Frankrike var mindreåring. I kontrast feilet Eustaces stesønn Walter av Mantes i sine forsøk på å ta Maine. Han ble tatt til fange av normannerne og døde deretter kort tid etter av mystiske årsaker.
Livssynshumanisme
Livssynshumanismen i Skandinavia
Den norske humanetiske humanisme (humanetikk) med bakgrunn i Human-Etisk Forbund (HEF) har helt fra Kristian Horns tid sett seg selv, og blitt sett som stående i opposisjon til de religiøse livssyn og spesielt kristendommen. Denne forståelse samsvarer også med den legendariske kirkehøvding Eivind Berggravs syn på humanismen. Han hevdet at kristendom og humanisme er to atskilte livssyn og at kristendommen har fått en konkurrent i humanismen. Allerede i Samtiden (hefte 8/1950) skrev han en lengre artikkel om emnet, seks år før Human-Etisk Forbund ble dannet, hvor han blant annet sa følgende:
Eustace II av Boulogne
Disse hendelsene førte til et skifte i Eustaces politiske allianser og han vendte seg deretter til hertugdømmet Normandie. Han kom således til å spille en viktig rolle i den normanniske erobringen av England i 1066. han kjempet i slaget ved Hastings, skjønt kildene er noe motstridende til hans atferd i løpet av dette slaget. Kildene antyder at han var til stede sammen med Vilhelm Bastarden ved den såkalte Malfosse-hendelsen rett etter slaget hvor en angelsakser som hadde latt som han var død brått spratt opp og angrep, men ble etter sigende drept før han greide å nå fram til Vilhelm.
Livssynshumanisme
Livssynshumanismen i Skandinavia
Ikke alle deler Berggravs oppfatning. Nansenskolen, som gjenintroduserte begrepet humanisme i Norge på 1930-tallet, ser humanismen som en strømning som favner på tvers av religioner og livssyn. Grunnleggerne Anders Platou Wyller og Kristian Schjelderup var begge kristne humanister. I boken Kjempende humanisme presenterer Wyller sine visjoner om menneskeverd og kristen humanisme. Dag Hareide mener at «ulike religioner, livssyn kan brukes som begrunnelse for de humanistiske holdningene, og at humanismen har i europeisk historie i hovedsak vært knyttet til religiøse begrunnelser»:
Eustace II av Boulogne
Eustace mottok store landområder som krigsbytte etter slaget, noe som gir antydninger om at han hadde bidratt også på andre måter, muligens ved å skaffe transportskip for invasjonen.
Livssynshumanisme
Livssynshumanismen i Skandinavia
En samlende og samlet framstilling av den norske livssynshumanismen foreligger ikke. Verken Horn eller andre framtredende medlemmer skrev noen autoritativ presentasjon av det human-etiske livssynet. Det vises likevel gjerne til Corliss Lamonts bok The Philosophy of Humanism (1949) som etter initiativ fra Human-Etisk Forbund ble utgitt på norsk i 1988 (Det humanistiske livssyn). Der heter det sammenfatningsvis at «Humanisme er en overnasjonal filosofi for alle mennesker og med universell gyldighet.» I forordet skriver filosofen og livssynshumanisten Anfinn Stigen om dette verket:
Lamont posisjon er en naturalistisk humanisme, som «innebærer et verdenssyn der naturen er alt, der det ikke finnes noe overnaturlig, og der mennesket er en integrert del av naturen». «Naturen og naturlovene er alt som eksisterer». En gud eller guder har ingen plass i dette kosmos. Boka tilbakeviser således enhver «tro på en personlig Gud og en personlig udødelighet.» «Biologien har bevist at mennesket og alle andre livsformer er et resultat av en uendelig lang utviklingsprosess som strekker seg over minst tre milliarder år, og ikke av en overnaturlig, guddommelig skaperakt».
Eustace II av Boulogne
Det påfølgende året, muligens ettersom han var misfornøyd med sin andel av krigsbyttet, støttet han angelsaksere i Kent i et forsøkt på å erobre borgen Dover Castle. Dette opprøret feilet, og som straff mistet Eustace alle sine nye eiendommer og len i England. Likevel ble han forsont med Vilhelm Erobreren som da ga ham tilbake en del av hans konfiskerte landområder.
Eustace døde en gang rundt 1087 og ble etterfulgt av sin sønn, Eustace III av Boulogne. Det har blitt spekulert om Eustace var en av de som sørget for at Bayeuxteppet ble gjort. I moderne tid har han blitt portrettert på film av skuespilleren Leslie Bradley i filmen Lady Godiva of Coventry (1955) og av Joby Blanshard i BBCs TV-serie i to deler, Conquest (1966).
Livssynshumanisme
Livssynshumanismen i Skandinavia
Derfor setter Human-Etisk Forbund det selvstendige og ansvarlige menneske i sentrum. Forbundet baserer sin virkelighetsforståelse og etikk på menneskelig fornuft og erfaring, rasjonell og kritisk tenkning, men også følelser og medmenneskelighet. I dette humanistiske livssyn inngår ofte en forpliktelse til menneskerettighetene som uttrykk for sentrale og felles menneskelige verdier og idealer. Menneskerettighetene anses også å være et godt vern for menneskelig verdighet og mangfold. Selv om livssynshumanister ikke har monopol på menneskerettighetene, passer disse etiske prinsippene i et humanistisk livssyn fordi de ikke inneholder noen begrunnelseshenvisning til det guddommelige. Slik sett mener de at menneskerettighetene er sekulære.
Det er ellers karakteristisk for mange livssynshumanister, også i Norge, at man ikke ønsker noen endelig autoritativ fremstilling av det humanistiske livssyn fordi dette ville innebære etablering av en ny autoritet. De sekulære humanistiske prinsipper forutsetter at individene gjør selvstendige vurderinger av de moralske utfordringer de står overfor. Dessuten vil de etiske posisjoner man bør innta, utvikles i lys av vår viten som stadig utvides og fornyes. Dette har ikke forhindret Human-Etisk Forbund fra å drøfte og å fastsette et «Norsk humanistmanifest 2006».
Norsk humanistmanifest 2006
I dette manifestet heter det innledningsvis:
Avslutningsvis heter det:
Manifestet gir en kortfattet «tolkning» av det humanistiske livssyn slik det forstås av Human-Etisk Forbund i dag. Dateringen i manifestets tittel indikerer kanskje at man tenker seg innholdsmessige endringer i framtiden.
Det foreligger ikke lignende manifester fra de andre nordiske landene, selv om humanistorganisasjonene der har sine prinsipperklæringer og/eller programmer.
Sjønståelva
Sjønståelva er en elv i Fauske kommune, Nordland, og er hovedelva i Sulitjelmavassdraget. Øvre del av elva kalles også Langvasselva. Fallstrekningen fra Langvatnet til Sjønstå innerst ved Øvervatnet er bygd ut i Sjønstå kraftverk. Det er utallige sidebekker inn i elva. Langs Sjønståelva går fylkesvei 830. Tidligere gikk Sulitjelmabanen langs elva. Vassdraget er regulert med flere vannkraftverk. Elva er 12,7 km lang, og har et nedbørfelt på 779,45 km². Middelvannføringen ved munningen er 32,8 m³/s.
Sjønståelva renner rolig fra Langvatnet, men noen strykpartier. Eneste foss ligger ved kote 60, elva går gjennom en del trange partier med bratte lier. Elva har vært sterkt forurenset. Etter at Sjønstå kraftverk ble bygget ledes store vannmengder vekk fra Langvatnet og ned til Øvervatnet, dette har ført til mindre forurensning. Nedre del av elva er lakseførende og har en fast bestand av øret.
Vannkraftutbygging
Det er i 2013 søkt konsesjon hos NVE for utbygging av Sjønståfossen kraftverk. Det er planlagt et inntak 58,4 moh ved eksisterende terskel i elva. Installert effekt vil bli på ca. 2,7 MW. Etter planene vil årsproduksjonen være på 7,3 GWh. Utbyggingen vil føre til ytterligere redusert vannføring på en 1370 m lang strekning i Sjønståelva. Det er planlagt å slippe en minstevannføring på 600 l/s i sommersesongen og 150 l/s i vintersesongen.
Det foreligger også planer for Lappland kraftverk, som om det blir realisert, vil endre vannføringen i Sjønsåelva betydelig ved at store svenske vassdrag bli ført over til Norge.
Beijinggazetten
Beijinggazetten (Jing Bao, 京报, pinyin: Jīngbào, «Hovedstadsrapport», eller etter at Beijing ble hovedstad i Vesten kjent som Gazette de Pékin eller Peking Gazette) var en publikasjon utgitt av det kinesiske keiserhoff. Den går tilbake helt til Tangdynastiet på 700-tallet (Kaiyuan Za Bao), og ble utgitt omtrent daglig fra da av og frem til 1912, kort etter at Qing-dynastiet var falt og Republikken Kina ble etablert.
På kinesisk ble publikasjonen kalt Jing Bao, og den informerte om memorialer presentert for keiseren, og om beslutninger som var blitt fattet eller utsatt til senere. Den fungerte således som keiserdømmets offisielle kunngjøringstidende.
Forfatteren J.C. Sun skriver i sin bok Modern Chinese Press (publisert i 1946), at gazetten synes å ha vært
James Guthrie (plateprodusent)
James Guthrie (født 14. november 1953 i London, England) er en britisk plateprodusent og lydtekniker best kjent for sitt arbeid med Pink Floyd.
Guthrie var lydtekniker og medprodusent for Pink Floyds bestselgende album The Wall (1979), samt turneen og har i ettertid arbeidet med bandet i forskjellige roller på alle utgivelser siden da. Han har også ført oppsyn med nyutgivelsen til CD av hele katalogen og vært tekniker under nyutgivelser til 5.1 Surroundlyd. Guthrie fikk en «Grammy-pris» for beste lyd på Pink Floyd: The Wall i 1982. Guthrie var bindeleddet mellom Roger Waters og resten av Pink Floyd etter at Waters forlot bandet, og han klarte å få til et samarbeid mellom medlemmene om utgivelsen av samlealbumet Echoes i 2001.
Guthrie har vært å finne bak miksepulten på soloutgivelser til både Roger Waters, David Gilmour, Nick Mason og Richard Wright. Han har også produsert Totos «Grammyvinnende» debutalbum, Queensrÿches album The Warning (1984), Judas Priests album Stained Class (1978) og Hell Bent for Leather (1979) mens han i 1983 var lydtekniker på filmen The Dead Zone.
Flugten fra livet
Flugten fra livet (dansk: ) er en dansk drama-stumfilm fra 1920 i regi av Holger-Madsen. Manuset ble skrevet av Holger-Madsen og Valdemar Andersen. Norske Alf Blütecher gestalter rollen som Poul Berg.
Handling
En ung sekretær fristes av lettjente penger. Han involverer seg i en lyssky økonomisk transaksjon som går veldig dårlig. Når mannen blir truet av avsløring og vanære, begår han selvmord. Ikke bare tvinger det kona og ungene ut i fattigdom, det dømmer også datteren til å ende opp som prostituert og sønnen til å havne på skafottet som en kriminell. Mannens udødelige sjel vil bli dømt til evig pine og leve i en annen dimensjon. Han våkner opp og oppdager at alt bare var en drøm. Regissøren selv spiller den kloke professoren som gjentatte ganger advarer mot de grusomme konsekvensene av selvmord. Rollefiguren blir eksplisitt betegnet som en teosof. Skildringen av stedet hvor den overjordiske pinen foregår - med vridende skikkelser, innlinnet i flaksende, likkledeaktige slør - er antageligvis inspirert av den teosofiske doktrinen. Filmens svar på den danske originaltittelens spørsmål om en har rett til å ta sitt eget liv, er et rungende nei.
I Norge
Filmen ble forbudt av den norske sensuren med begrunnelsen «Usund og nærvespændende».
Guadalcacín-demningen
Guadalcacin-demningen er en demning med et lite vannkraftverk i provinsen Cádiz i Spania. Det ligger i elva Majaceite, like ovenfor der dene renner sammen med Garganta del Valle, i nedbørsfeltet til Guadalete-elva sør i landet. Stedet ligger 10 km rett sør for byen Arcos de la Frontera. Vannkraftproduksjonen er beskjeden.
Demningen er en 82 meter høy og 260 meter lang gravitasjonsdam i betong. Den skaper et reservoar som er 3.760 hektar (37,6 km²) stort, og har et største oppdemmet vannvolum på 800 millioner m³.
Prizrak
Prizrak (originaltittel: Призрак) er en russisk film fra 2015, regissert av Aleksandr Vojtinskij.
Norsk juridisk Tidsskrift
Norsk juridisk Tidsskrift var et norsk rettsvitenskapelig tidsskrift som utkom fra 1844 til 1846.
Prizrak
Handling
Yuri Gordeev en ambisiøs fly-designer og ung playboy, på randen av sin største triumf. Hans nyeste fly kalt YG-1 skulle være et virkelig gjennombrudd når det gjelder innenriks luftfart. Men en rivaliserende virksomhet sørger for å få Yuris selskap stengt. Når Yuri kjørte i alkohol-påvirket tilstand, havner han i en alvorlig bil-ulykke. Yuri døde, og ble deretter forvandlet til et spøkelse.
Norsk juridisk Tidsskrift
Historie
Tidsskriftet ble stiftet av Ole Hansen Rolfsen og Peter Jacob Homann for å avhjelpe savnet av et norsk tidsskrift for behandling av juridiske emner. Et tidligere forsøk på å drive et slik tidsskrift, Juridiske Samlinger, var gått inn i 1831. De to sendte ut oppfordring om å abonnere på det nye tidsskriftet i 1844, men det meldte seg få abonnenter. Likevel begynte de utgivelsen på egen risiko. Det viste seg at det også var vanskelig å skaffe stoff til tidsskriftet, som derfor kom ut med ujevne mellomrom. Det kom bare fire hefter før de ga opp i 1846.
Åpningsheftet av tidsskriftet inneholdt artikler av de to stifterne, samt av Wilhelm Adelsten Maribo.
Arkeologiåret 1792
Arkeologiåret 1792 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1792.
Referanser
1792 in archaeology
Panamerikansk mesterskap i håndball for menn 2002
Panamerikansk mesterskap i håndball for menn 2002 ble arrangert i Buenos Aires i Argentina i 2002.
Saltangará
Saltangará (foreldet dansk skrivemåte Saltangerå) er en bygd på Færøyene. Den inngår i en 10 km lang, sammenhengende bebyggelse på østsiden av Skálafjørður på Eysturoy. Kommunehuset i Runavíkar kommuna ligger i Saltangará, som ellers er et lokalt handelssentrum.
Bygda ligger på det som opprinnelig var utmarken til nabobygda Glyvrar. I 1846 ble den bosatt som en utflytterbygd fra Glyvrar. Det var først i andre halvdel av 1900-tallet at bygda vokste seg større enn noen spredte hus. Både Glyvrar og Runavík ble da bygget ut til viktige fiskerihavner.
Denne utmarken med lynghei har vært kalt Heiðarnar. Dette navnet lever videre på folkemunne. Bygda fikk allerede på 1800-tallet navnet Saltangará. Det kan være avledet av et gammelt fjordnavn fra norrønt angr, som i Stavanger og Hardanger, eller være en forvanskning av Salthandara, det vil si bortenfor Saltnes.
De juliske Alper
De juliske Alper er en fjellkjede som er en del av Alpene og strekker seg fra det nordøstlige Italia til Slovenia. Den høyeste toppen er Triglav med 2864 moh.
Fjellkjeden har navn etter Julius Cæsar og er en del av De sydlige Kalk-Alper. En stor del av fjellkjeden er en del av Triglav nasjonalpark.
De viktigste fjelltoppene er:
Viktige fjellpass er:
Avigayil
Avigayil eller Abigail (hebraisk: אֲבִיגַיִל) er en uautorisert israelsk utpost på Vestbredden. Den ligger mellom bosetningene Ma'on og Susya i sør i Hebronfjellene. Utposten ligger øst for Israels sperring på Vestbredden, 4,7 km kilometer fra Den grønne linje på det som offisielt blir kala Hilltop 850.
Den ble grunnlagt i oktober 2001 og hadde omkring 50 innbyggere i 2014. Den er underlagt Har Hebron regionale kommune.
Det internasjonale samfunn regner alle israelske bosetnger på Vestbredden som ulovlige i følge folkeretten, noe de israelske myndigheter bestrider. Uautoriserte utpostar er også ulovlige etter israelsk lov.
Etymologi
Avigayil er oppkalt etter den bibelske Abigajil, Nabals hustru, som i følge Bibelen bodde et stad i Judea kalt Maon.
Monasterevin
Byen har sitt navn fra et kloster fra 500-tallet. Lokalbefolkningen gjør krav på å være verdenskjente som «Irlands Venezia» grunnet dens mange broer, 25 av dem, hvorav den eldste av dem, The Pass Bridge, ble bygget på 1200-tallet. I henhold til folketellingen av 2016 har byen en befolkning på 4 246 innbyggere.
Steinalderen
Det er spor av steinalderbosetning i området under neolittisk tid (bondesteinaledren). En dysse, som siden har falt sammen, markerte en grav. Under dreneringen av elven Barrow ble det avdekket hundrevis av steinøkser ved de tre fremste vadestedene. I bronsealderen var det flere jordarbeider, og mønsteret med befestede bosetninger fortsatte inn i jernalderen. Myrområdene rundt Monasterevin gjorde det vanskelig å krysse området. En vei, nå under det misvisende navnet «The Danes Road», ble bygget ved å legge store grovhogde planker og et fundament av kvister på myrmarken. Det fordelte vekten av gruslaget på toppen slik at man kunne brukte veien til vogner.
Middelalderen
Sankt Abbán, en samtidig av av sankt Patrick, etablerte en klosterbosetning ved bredden av elven Barrow ved Rosglas, og ga Éimhín, latinisert som Eminus, ansvaret. Han brakte med seg et antall munker fra hans hjemland Munster, og bosetningen ble kjent som Rosglos-na-Moinneach («Grønnskogen til mennene fra Munster»). Éimhín sikret særskilt status reservat for området ved å plassere det utenfor irsk lov. Klosteret døde ut på 850-900-tallet ved ankomsten av vikingangrep og norrøne bosettere, og slaget ved Ballaghmoon i år 903 ble utkjempet mellom ulike irske småkonger for herredømmet over kirken.
Den neste religiøse etableringen på stedet var på 1100-tallet da cistercienserklosteret ble grunnlagt under beskyttelse av Ó Díomasaigh (anglifisert som Dempsey). Det ble begynnelsen på en lang forbindelse til klosterets moderhus i Mellifont i grevskapet Louth. Monasterevins betydning som et kryssingspunkt over Barrow ved de motstridende interessene til de innfødte irene i Laios, de normanniske jarlene i Kildare, og engelske The Pale i området rundt Dublin som Monasterevin lå i skjæringspunktet av. Abbedene av Monasterevin satt således i det irske parlamentet i Dublin og samtidig ga mer eller mindre støtte til irske rebeller som motsatte seg den engelske kronen.
I 1427 hadde Rosglas falt på harde tider, og i 1541 ble klosteret overtatt av engelske myndigheter som en del av kong Henrik VIII hans reformasjonen og nedleggelse av klostrene. Han leide dens eiendommer ut til sine adelsmenn. I løpet av den elisabethanske perioden var det flere som hadde kontroll, blant annet Robert Devereaux, jarl av Essex, Irlands stattholder|stattholder i Irland.
Tidlig moderne tid
Kong Jakob I ga klosteret og eiendommene til Adam Loftus i 1613. Jarlene av Drogheda giftet seg inn i Loftus-familien. Charles Lord Moore giftet seg med Jane Loftus i 1699. Deres sønn Edward ble den fjerde jarlen som solgte Mellifont-godset og overførte familiesetet til Monasterevin.
Moores tilstedeværelse var et vendepunkt for Monasterevin. Mange forbedringsarbeidene ble utført på vegne av familien og førte til innflytting av en blandet protestantisk og katolsk handelsklasse. Den første jarlen hadde lagt ut gatene i sentrum av Dublin, Drogheda Street (O'Connell Street), Moore Street, Henry Street og Mary Street. Hans etterkommere fortsatte denne tradisjonen med byplanlegging ved å legge ut rutenettet til byen med den parallelle Main Street og Drogheda Street som var forbundet med flere kryssende gater.
Monasterevin har et uvanlig høyt antall broer som har gitt opphav til kallenavnet «Irlands Venezia». Ved ankomst i 1786 ga Canal Grande støtte til dette navnet, og kanalen gjorde det mulig for den lokale destillasjonsindustri for å blomstre. Cassidy-familiens whisky og St. Patrick Cross Pale Ale ble verdensberømt. Rikdommen ga dem betydelig innflytelse i området.
Den 25. mai 1798 marsjerte opprørere fra det omkringliggende landskapet mot byen Monasterevin i et forsøk på å erobre den. Slaget ved Monasterevin fant sted i hovedgaten overfor St. John's-kirken, som var blitt befestet av lokale soldater og militsmenn.
Senere på året ble fader Edward Prendergast ble arrestert og dømt til døden for å ha administrert opprørerne i leiren deres i Iron Hill nær Nurney. Presten ble hengt i hagen til Monasterevin House og gravlagt der. Kaptein Padraig O'Bierne og en gruppe Derryoughter-båtmenn kom seg inn i byen i ly av mørket og tok liket for å føre det til hans hjemsted Harristown.
Moderne tid
1800-tallet ble preget av ytterligere forbedringer av byens infrastruktur, blant annet byggingen av en ny bybro i 1832 og ankomsten av jernbanen. Området var stort sett upåvirket av tidens utbredte masseutkastelser under den store hungersnøden i Irland 1845–1849, og adelsfamilien Drogheda ble generelt sett på som gode utleiere. En akvedukt bygget i 1826 fører Canal Grande over elven Barrow, innledet av en løftebro der hovedveien R424 krysser Barrowline-grenen til Grand Canal. 2. juli 1903 løp Gordon Bennett Cup gjennom Monsterevin. Det var det første internasjonale motorløpet som ble holdt i enten Irland eller Storbritannia.
Framveksten av irsk nasjonalisme på begynnelsen av 1900-tallet ble godt støttet i området. I 1900 et monument i keltisk korsstil til ære for fader Prendergast ble reist. Under den første verdenskrig ble mange unge menn fra byen og områdene rundt med i Leinster Regiment og Connaught Rangers. Mange døde på vestfronten. Under den irske uavhengighetskrigen mellom januar 1919 og juli 1921 ble jernbanelinjene rundt Monasterevin og Kildangan var hovedmålene for angrep fra IRA. Lokalbefolkningen led oppmerksomheten til de fryktede Black and Tans på vei nedover landet. Også en del menn fra Kildare tjenestegjorde sammen med britene.
Under nødsituasjonen 1939–1945 forberedte Monasterevin seg på å forsvare seg mot enhver aggressor ved å heve sin egen lokale forsvarsstyrke, forberede broer for riving og bygde små bunkere kalt pillbox for å forsvare byen.
I 1975 skapte Monasterevin internasjonale overskrifter. Om morgenen 21. oktober omringet det irske politiet et hus i St. Evins Park. Den nederlandske forretningsmannen Tiede Herrema var tatt til fange av den provisoriske IRA. «Beleiringen ved Monasterevin» varte i 17 dager og endte 7. november med overgivelsen av kidnapperne og Herrema satt fri.
Fylkesvei 6094
Fylkesveg 6094 går mellom Storsandøya og Hendstraumen i Averøy kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv261.
Internet Movie Cars Database
Internet Movie Cars Database (IMCD) er en hjemmeside, som inneholder en liste over hvilke biler, motorsykler og andre kjøretøy som er blitt brukt i en film eller tv-program. På denne siden kan man finne bilder av kjøretøyene samt informasjon om dem.
Ulf von Euler
Ulf Svante von Euler-Chelpin (født 7. februar 1905 i Stockholm, død 9. mars 1983 samme sted) var en svensk fysiolog og nevrokjemiker av delvis tysk opprinnelse.
Euler-Chelpin fant 1930 i menneskelig sperma det såkalte prostaglandin. Han oppdaget at noradrenalin fungerer som kjemisk informasjonsformidler.
Han fikk Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1970 sammen med Julius Axelrod og Bernard Katz.
Hans far Hans von Euler-Chelpin mottok Nobelprisen i kjemi i 1929.
Poon Lok Yan
Poon Lok Yan (født 22. august 1991) er en hongkongkinesiske badmintonspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i gruppespillet i double.
Carsten Thomassen
Carsten Thomassen (født 15. mai 1969, død 14. januar 2008 i Kabul i Afghanistan) var en norsk journalist og utenriksreporter i Dagbladet. Han hadde arbeidet for Dagbladet i ni år da han ble skutt og drept i forbindelse med terrorangrepet mot Kabul Serena Hotell.
Personlig bakgrunn
Thomassen hadde bakgrunn fra oppvekst i Frankrike, Tjøme og på Madagaskar, der hans far var misjonær. Han var tidligere elev ved Oslo katedralskole der han gikk ut av tredje klasse i 1988. Han var utdannet ved Gimlekollen Mediesenter og hadde grunnfag historie.
Han startet sin journalistiske karriere i redaksjonen i Natur og Ungdom. På 1990-tallet begynte han i avisen Klassekampen, der han i forbindelse med aviskonflikten i 1997 også ble aktuell kandidat til redaktørjobben. En kort periode fungerte han i stillingen som konstituert redaktør. Han ønsket imidlertid ikke å stille som redaktørkandidat, og valgte etter konflikten å slutte i avisen.
Han arbeidet en tid som frilans for Dagens Næringsliv, og for Vårt Land sommeren 1998. Thomassen arbeidet i Dagbladet fra 1999, og ble fast ansatt i 2001. Han arbeidet i avisens samfunns- og utenriksavdeling.
Tsunamikatastrofen i 2004
Thomassen var en av flere journalister og fotografer som dekket tsunamikatastrofen (i 2004-2005) for Dagbladet, gjennom reportasjeoppdrag ute i felt, både fra Thailand og Indonesia. Etterpå redigerte han sammen med journalist Gunnar Ringheim og fotograf Jan L. Dahl dokumentarboken Bølgen som traff oss alle.
Terrorangrepet mot Serena Hotell
Carsten Thomassen etterlot seg samboer og to døtre.
Reaksjoner
Jonas Gahr Støre kommenterte dødsfallet til Thomassen slik: «Carsten var en ener blant norske journalister. Han kombinerte solid journalistisk arbeid med integritet og store kunnskaper. Han har fulgt meg på mange reiser og han var inntil det siste fylt av sin gjerning som journalist. De som var sammen med Carsten i Kabul 14. januar er fylt av sorg og fortvilelse. Mine tanker går til hans nærmeste og alle hans venner og kolleger.»
Statsminister Jens Stoltenberg minnet Thomassen med disse ordene: «Jeg lærte Carsten Thomassen å kjenne som en dyktig journalist og et godt menneske gjennom mange års samarbeide. Mine tanker går til hans samboer, to barn og de andre pårørende». Stoltenberg sa også dette om Thomassen: «Han var et engasjert, kunnskapsrikt menneske som var opptatt av de viktige sakene i vår tid. Samtidig var han livsglad mann som det var hyggelig å samarbeide med.»
Finansminister Kristin Halvorsen sa: «Dette er helt fryktelig og ufattelig trist. Vi er mange i det sentrale politiske miljøet som kjente Carsten godt. Vi hadde kontakt med ham seinest på lørdag. Jeg hadde stor respekt for den kunnskapsrike, erfarne og reflekterte journalisten han var.»
Rødts leder Torstein Dahle minnet Thomassen slik: «Det var ufattelig trist å få meldingen om at Carsten Thomassen er drept under et reportasjeoppdrag i Kabul. Carsten Thomassen var en journalist som forente faglig dyktighet med stor personlig integritet og et dyptfølt engasjement mot urett og undertrykking. Han ville noe med det han gjorde i jobben sin, samtidig som han var nøye på etterrettelighet og faglig kvalitet. Hans død setter på nytt søkelyset mot journalisters sikkerhet under utøvelsen av yrket sitt. Han vil bli dypt savnet som journalist og som et varmt og omsorgsfullt medmenneske. Vi er mange som vil tenke på ham lenge – i takknemlighet.»
Bisettelse
Thomassen ble bisatt i en fullsatt Vestre Aker kirke 24. januar 2008.
Utenriksminister Jonas Gahr Støre holdt en minnetale i kirken. Miljø- og utviklingsminister Erik Solheim var også til stede.
Offentlig anerkjennelse
Den afghanske utdanningsministeren Mohammad Hanif Atmar fortalte 13. februar 2008 at et bibliotek ved Det nasjonale instituttet for ledelse og administrasjon i Kabul skulle oppkalles etter Thomassen. Skolen skulle åpne i mars 2008, blant annet betalt med norske bistandsmidler.
Akamenidedynastiet
Akamenide-dynastiet var et kongedynasti i oldtidens Perserriket og bestod blant andre av Kyros II den store, Dareios den store og Xerxes I. På høyden av sin makt styrte akamenide-herskerne av Persia over territorium som besto av deler av dagens Irak, Egypt, Syria, Pakistan, Jordan, Israel, Libanon, Armenia, Sentral-Asia, Kaukasus og den asiatiske delen av Tyrkia.
Ved ulike tider styrte akamenidene også over hele Egypt, selv om egypterne to ganger gjenvant sin uavhengighet fra Persia. Historikere viser til perioden i Egypt da akamenidedynastiet hersket som de 27. (525 f.Kr.–404 f.Kr.) og 31. (343 f.Kr.–332 f.Kr.) dynastiene.
Den siste akamenidekongen var Dareios III (336 f.Kr.–330 f.Kr.) som ble slått av Aleksander den store av kongeriket Makedonia. Etter den makedonske erobringen ble det persiske riket annektert av Aleksander.
Historie
Grunnleggeren av dynastiet skal ha vært Akamenes (gammelpersisk: Haxāmaniš «av vennlig sinn»). Han ble etterfulgt av sin sønn Teispes (Cišpi) som var den første som tok tittelen konge av Anšān etter å ha tatt byen fra elamittene. Inskripsjoner tyder på at da Teispes døde, delte to av hans sønner tronen som Kyros I (Kūru), konge av Anšān, og Ariaramnes (Ariyāramna «har iranerne i fred»), konge av Parsua (senere kalt Pārsa «Persia», derfor Fārsi, innbyggernes navn for moderne persisk). De ble etterfulgt av deres respektive sønner Kambyses I (Kambūjiya), hersker over Anšān, og Arsames av Persia (Aršāma «har en helts makt»).
I 559 f.Kr. ble Kambyses den eldre etterfulgt som konge av Anšān av sin sønn Kyros II den store som også etterfulgte den fortsatt levende Arsames. Kyros II er regnet som den første kongen av akamenidedynastiet som det er riktig å kalle det, siden hans forgjengere var underordnede Media. Kyros II erobret Media, Lydia og Babylon.
Hans etterfølgere var mindre suksessrike. Kyros ustabile sønn, Kambyses II, erobret Egypt men døde senere i juli 522 f.Kr. etter enten en ulykke eller et selvmord under et opprør ledet av en prest, Gaumata, som tok tronen ved å late som han var Bardiya (bror til Kambyses som hadde blitt myrdet i hemmelighet før Kambyses startet sitt egyptiske felttog i 525 f.Kr.) inntil han ble kastet i 522 f.Kr. av et medlem av en annen gren av akamenidefamilien, Dareios I (også kjent som Darayarahush eller Dareios den store).