cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erik Prince
Erik Dean Prince (født 6. juni 1969 i Holland i Michigan i USA) er en amerikansk forretningsmann og tidligere offiser i U.S. Navy SEALs, kjent for å ha stiftet sikkerhetsselskapet Blackwater USA, senere kjent som Academi. Han var administrerende direktør frem til 2009 og senere som styreleder, inntil Blackwater Worldwide ble solgt i 2010 til en gruppe investorer. Prince leder i dag private equity-selskapet Frontier Resource Group og er styrelder i det Hongkong-registrerte Frontier Services Group Ltd. Han er bror til USAs tidligere utdanningsminister Betsy DeVos.
Tidlig liv og utdannelse
Prince ble født i Holland i Michigan, som sønn av Edgar D. Prince og hans kone, Elsa (Zwiep), og den yngste av fire barn. Han ble uteksaminert fra Holland Christian High School.
Etter college fikk Prince bestalling som offiser i den amerikanske marinen via Officer Candidate School i 1992. Han ble etterhvert opptatt i Navy SEALs og deployerte med SEAL Team 8 til Haiti, Midtøsten og Balkan. I sin selvbiografi forteller han at han skjønte han at det var et behov for private treningsanlegg for spesialoperasjoner.
Privat karriere
Prince flyttet til Virginia Beach og finansierte selv grunnleggelsen av Blackwater Worldwide i 1997. Han kjøpte av Great Dismal Swamp i North Carolina og etablerte en skole for spesialoperasjoner. Navnet Blackwater kommer fra en torvfarget myr der skolen ligger.
Prince trakk seg som administrerende direktør i Blackwater 2. mars 2009, og var styreleder frem til han solgte selskapet på slutten av 2010 til en gruppe investorer.
Privatliv
Prince bor både i Middleburg i Virginia og Abu Dhabi i De forente arabiske emirater. Han konverterte til katolisismen i 1992 og beskriver seg selv som praktiserende medlem av kirken.
Bidrag til politiske og veldedige formål
Mellom 1998 og 2007 donerte Prince mer enn 200.000 dollar til republikanske og tredjepartis interesser. I 2006 bidro Prince med penger til Green Party i Luzerne County i Pennsylvania som del av en mislykket plan for å hjelpe den republikanske politikeren Rick Santorum å beseire demokraten Bob Casey. Han har også donert til forskning,  siden 1980-tallet.
Familie
Prince er yngre bror av tidligere utdanningsminister i USA Betsy DeVos, og svoger til tidligere sjef i Alticor (Amway) Dick DeVos.
København-tolkninga
København-tolkninga er en av de mest utbredte tolkningene av kvantemekanikken. Den ble formulert av Niels Bohr og Werner Heisenberg rundt 1927 i København og ble fort akseptert av mange fysikere.
Forskjellen til andre kvantemekaniske interpretasjoner ligger i hvordan de ulike kvantemekaniske formalismene tolkes. For eksempel forstås uskarphetsrelasjonen innenfor København-tolkninga slik at visse egenskaper ved partikler er prinsipielt udefinerte. Bølge–partikkel-dualiteten tolkes slik at samme kvanteobjekt både kan være partikkel og bølge, avhengig av målinga. «Overgangen» av et kvantesystem fra en sannsynligetsfordeling til en konkret, målt verdi forklares med at bølgefunksjonen «kollapser» når en observatør utfører en måling på systemet.
København-tolkninga har lenge vært dominerende, men har også blitt kritisert fra flere hold, både med vitenskapelige og med filosofiske argumenter. Ifølge de sistnevnte kritiseres København-tolkninga for å være instrumentalistisk, subjektivistisk og anti-realistisk.
Bakgrunn
Matematisk, empirisk og teknologisk sett er kvantemekanikken en veldig suksessrik teori: Den er koherent (fri for selvmotsigelser), kan gjøre presise forutsigelser av utfallet til mange fysiske og kjemiske eksperimenter og danner grunnlaget for kvantedatamaskiner og lignende nyvinninger. Samtidig mener noen at kvantemekanikken er uforenlig både med «sunn fornuft» (folkelig intuisjon) og med klassisk fysikk. (I hvert fall har man ikke lykkes med å gi en konkret beskrivelse av kvantemekanikken som er forenlig med alle disse.) Derimot gir kvantemekanikken et form for bevis på at klassisk fysikk er sann med sin sannsynlighetsregning uten at dette gir tilfredsstillende forklaring for mange.
Kvantemekanikkens utsagn kan derfor tolkes på ulike måter. Slike tolkninger bygger på de samme matematiske formalismene, men fyller disse med ulike fysiske betydninger. Samtidig har de ulike tolkningene også ulike metafysiske (ontologiske og epistemologiske) implikasjoner, f.eks. når det gjelder determinisme, realisme og kausalitet.
Det eksisterer en rekke kvantemekaniske tolkninger (eller «skoler») ved siden av København-tolkninga. Noen av de mest utbredte er den statistiske (eller ensemble-), pilotbølge- og multivers-tolkninga.
Beskrivelse
Gitt København-tolkningas brede oppslutning er det noe overraskende at det ikke fins noen konkrete, «offisielle» kilder som beskriver tolkningas innhold. Istedenfor har ulike tilhengere i ulike sammenhenger presentert deler av sine oppfatninger. Den nedenstående lista beskriver det som antagelig er de viktigste karakteristikkene ved København-tolkninga.
Det er en del variasjon i hvilke metafysiske («utenomvitenskapelige») konklusjoner de ulike tilhengerne har trukket (og trekker) av København-tolkninga. En utbredt holdning har blitt sammenfatta som «hold kjeft og regn!» Ifølge en slik form for instrumentalisme (eller pragmatisme) består kvantemekanikkens oppgave utelukkende i å bruke og utvikle formalismene, ikke i å forstå eller forklare dem (altså et brudd med realismen). Flere tilhengere (f.eks. Bohr) var dessuten av den oppfatning at kvantemekanikken har ontologiske konsekvenser, at det altså ligger i partiklers natur at deres egenskaper ikke er definerte; hvis man ikke kan måle den nøyaktige bevegelsesmengden til et elektron, så er det fordi elektronet ikke har noen nøyktig bevegelsesmengde (en holdning som kan karakteriseres som positivistisk eller logisk-empiristisk). Heisenberg m.fl. helte derimot mer mot å trekke epistemologiske konklusjoner fra kvantemekanikken; i så fall leverer ikke kvantemekanikken en beskrivelse av naturen som sådan, men av vår kunnskap om naturen: Noen tilhengere (f.eks. von Neumann ) antok helt eksplisitt at indeterminismen skyldtes observatørens mangel på kunnskap. I så fall skjer f.eks. bølgefunksjonens kollaps fordi og i det øyeblikk observatørens kunnskap øker gjennom en bevisst iakttagelse. (Siden kunnskapen varierer mellom observatører, kan en slik forestilling betegnes som subjektivistisk).
Kritikk
København-tolkninga har blitt kritisert fra mange hold og med ulike argumenter, spesielt for sin instrumentalisme og anti-realisme. Kritikerne utgjør imidlertid ikke noen felles «skole», i og med at deres tolkninger av kvantemekanikken ikke bare er uforenlige med København-tolkninga, men til dels også med hverandre.
Enkelte fysikere har argumentert mot København-tolkninga helt fra starten av. Blant disse var så tunge navn som Albert Einstein (som én av forfatterne bak det såkalte EPR-argumentet), Erwin Schrödinger (bl.a. ved å utvikle sitt berømte katte-tankeeksperiment) og Max Planck. Vitenskapsfilosofen Karl Popper må også nevnes som én av de første og sterkeste kritikerne av København-tolkninga (han utvikla bl.a. et eksperiment for å teste tolkningas påstander). Likeså har filosofen Grete Hermann tidlig bidratt til debatten.
Andre fysikere aksepterte og støtta København-tolkninga til å begynne med, men distanserte seg på et senere tidspunkt. Dette gjelder bl.a. David Bohm, Louis de Broglie og Alfred Landé.
Ruten Opp
Ruten Opp er et motbakkeløp i Hemne som arrangeres av Kyrksæterøra IL. Løpet ble første gang arrangert i 2000, og med unntak av 2002 har det blitt arrangert hvert år siden dette.
Løypa starter på Borstad på 232 meters høyde, og har målgang på toppen av Ruten på 1039 meter. Løypa er 5,5 km lang og ved målgang er man på kommunens høyeste punkt.
Vinnere
* I 2007 ble målgang flyttet lenger ned pga. sterk vind
København-tolkninga
Historie
København-tolkningas grunntrekk ble hovedsakelig utvikla i samarbeid mellom Niels Bohr og Werner Heisenberg, mens Heisenberg i 1926/27 gjesta Institut for teoretisk fysik ved Københavns Universitet. Tolkninga ble raskt kjent gjennom Heisenbergs artikkel om uskarphetsrelasjonen våren 1927 og Bohrs og Heisenbergs foredrag og diskusjonsbidrag ved konferansene i Como (fysikerkongressen) og Brussel (Solvaykonferansen) høsten 1927. Den ble fort akseptert av bl.a. Max Born, Wolfgang Pauli, John von Neumann og Carl Friedrich von Weizsäcker.
Selve navnet ble prega av Werner Heisenberg en stund etter at tolkninga ble utarbeida. Heisenberg ser også ut til å være opphavsmannen til oppfatninga at tolkninga ble allment akseptert i 1927 etter at Einstein hadde «tapt kampen» mot Bohr på Solvaykonferansen – dette har imidlertid blitt betegna som en «myte» som ble skapt i etterkant. Konferanseprotokollene dokumenterer ikke noen slik ordkrig. Det var åpenbart heller snakk om uformelle (og vennligsinnede) samtaler mellom Einstein og Bohr, der ingen av partene klarte å overbevise den andre.
Super Mario
Den sentrale figuren, Mario, opptrådte for første gang som protagonisten i spillet Donkey Kong, men da under navet Jumpman, I oppfølgeren Donkey Kong Junior (1983) dukket samme karakter opp som antagonist, men da omdøpt til Mario. I spillet Mario Bros. (1983) dukket Marios bror Luigi opp. I 1985 kom videospillet Super Mario Bros. ut, som definerer starten på Super Mario-serien. Mario er definert av skaperen Shigeru Miyamoto som et gjennomsnittlig menneske som enhver kan kjenne seg igjen i. Han var i sin start i Donkey Kong referert til som snekker, men har i senere spill blitt referert til som rørlegger.
Liste over spill
Mange av spillene i listen under har blitt utgitt på ny på andre konsoller, i både originale og oppussede utgaver. Årstallet i lista er spillets utgivelsesår første gang spillet ble gitt ut.
Filmer
I 2023 ble filmen Super Mario Bros. filmen gitt ut.
1. divisjon fotball for kvinner 2003
1. divisjon fotball for kvinner 2003 besto av ti lag. Sandviken og Byåsen rykket ned fra Toppserien 2002, og Amazon Grimstad og Kattem rykket opp fra 2. divisjon før sesongen begynte. Etter avsluttet sesong rykket Sandviken tilbake til Toppserien i følge med årets norgesmester Medkila. Vålerenga og Haugar rykket ned.
Roger Alex Hansen
Roger Alex Hansen (født 1939 i Honningsvåg i Nordkapp kommune) er en norsk forfatter, gründer, bedriftseier og lokalpolitiker (Ap) som var ordfører i Lyngen 1995-1999.
Han er fagutdannet som elektromontør med rett til autorisasjon og skipselektriker, og har bachelorgrad som ingeniør i elkraft fra NKI 1965-1968 i Oslo og strategisk ledelse og økonomi ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet i 1993-94.
Roger Alex Hansen stiftet i 1968-70 bedriften Lyngen Plastfabrikk AS (skiftet senere til Lyngen Plast AS) som han ledet fra starten i 1970 til 1995, da han gikk ut i permisjon for å være ordfører. I perioden oktober 1999 til 12. januar 2005 var han tilbake i Lyngen Plast til oppnådd pensjonsalder. Selskapet ble solgt i 1. januar 2015. Fra 1988 til 1991 var han styreleder i NHO Troms og var tidligere styremedlem i Troms Industriforening og regjeringsoppnevnt styremedlem av Svensk-Norsk Industrifond.
Fra 2007 har han vært forfatter og freelance­journalist. Han har skrevet skjønnlitterære bøker og publisert dikt, noveller og fagprosa i magasiner og tidsskrifter og er medlem av Nordnorsk forfatterlag.
Laki
Laki eller Lakagígar (Lakikraterne på norsk) er en vulkansk sprekk som ligger sør på Island, ikke så langt fra kløften Eldgjá og det lille tettstedet Kirkjubæjarklaustur i Skaftafell nasjonalpark.
Laki er en del av et vulkansk system med senter i Grímsvötnvulkanen og som inkluderer Eldgjá og Katlavulkanen. Området ligger mellom isbreene Mýrdalsjökull og Vatnajökull.
I år 934 hadde Lakisystemet et stort vulkanutbrudd, i form av en flombasalt i Eldgjáutbruddet, som produserte 19,6 km³ med lava. I 1783–84 hadde systemet igjen et utbrudd, denne gangen fra Lakisprekken og den tilstøtende Grímsvötnvulkanen, noe som produserte 15 km³ med basaltlava og skyer av fluor- og svoveldioksidforbindelser som tok livet av over 50% av husdyrene i området og førte til en hungersnød som tok livet av 21% av befolkningen på Island.
Utbruddet i 934
Eldgjáutbruddet i Lakisystemet i 934 produserte 19,6 km³ med flombasalt og var et av de større vulkanutbrudd på Jorden i historisk tid.
Utbruddet i 1783–84
8. juni 1783 åpnet eksplosivt en sprekk med 130 kratere, først på grunn av at stigende strømmer av basaltisk magma kom i kontakt med grunnvann. Etterhvert ble utbruddene mindre eksplosive, og de endret type fra pliniske til strombolianske utbrudd, og senere til hawaiiske utbrudd med store mengder lava. Dette utbruddet var vurdert til 6 på skalaen for Volcanic Explosivity Index, men det 8 måneder lange utbruddet av svovolholdige gassene resulterte i en av de viktigste klimatiske og sosiale hendelser i det siste årtusenet.
Utbruddet, som også er kjent som Skaftáreldar («Skaftáelvbrannene») eller Síðueldur, produserte rundt 15 km³ med basaltisk lava og den totale mengden tefra var 0,91 km³. Det har blitt estimert at lavafontenene nådde en høyde på mellom 800 og 1 400 m. I Storbritannia ble sommeren 1783 kjent som sandsommeren på grunn av nedfallet av vulkansk aske. Gassene fra utbruddet nådde en høyde på rundt 15 km, og mengden av de luftbårne småpartiklene økte gradvis og forårsaket en nedkjøling av den nordlige halvkule.
Utbruddet varte til 7. februar 1784, men mesteparten av lavaen strømmet ut i løpet av de første fem månedene av utbruddet. Grímsvötnvulkanen som Lakisprekken strekker seg fra hadde også utbrudd i samme periode – 1783–1785. Gassene fra vulkanutbruddet, inkludert 8 millioner tonn fluor og 120 millioner tonn svoveldioksid, ga opphav til det som siden har blitt kjent som Lakidisen rundt omkring i Europa.
Konsekvenser på Island
Konsekvensene for Island var katastrofale. Rundt 21% av befolkningen døde i hungersnøden fra 1783 til 1784 etter at sprekkutbruddene døde ut. Rundt 80% av sauene, 50% av storfeet og 50% av hestene døde på grunn av fluorforgiftning (fluorose) fra de 8 million tonn fluor som ble frigitt under utbruddet.
Sognepresten Jón Steingrímsson ble berømt på grunn av sin eldmessa («ildpreken» på norsk). Hele befolkningen i den lille byen Kirkjubæjarklaustur var i kirken. På samme tidspunkt var byen i fare for å bli ødelagt av lavastrømmer, men mens landsbyfolket var i kirken stoppet lavaen like ved byen. Jón Steingrímssons øyenvitneskildringer var de mest omfattende og detaljerte ikke bare av det aktuelle utbruddet, men av vulkanutbrudd noe sted i verden noensinne frem til den tid. Han beskriver den fallende asken som så lang og tykk som selhår, og bombardementet av smeltet lava som kuruker som plasker ned på bakken.
Konsekvenser i Europa
Det har blitt beregnet at rundt 120 millioner tonn med svoveldioksid ble sendt ut i atmosfæren under utbruddet, noe som er rundt 3 ganger det totale utslippet av svoveldioksid i hele Europa i 2006. De store mengdene svoveldioksid i kombinasjon med uvanlige meteorologiske forhold førte til at en tykk, svovelholdig dis spredte seg til Vest-Europa og førte til tusenvis av dødsfall gjennom 1783 og vinteren 1784.
Inhalering av disse gassene forårsaket kvelning etter interne hevelser. Den lokale dødelighetsprosenten i Chartres i Frankrike hadde i august og september 1783 en økning på 5% med over 40 døde. I Storbritannia viser arkiver at dødeligheten økte blant arbeidere som oppholdt seg mye utendørs, og en dødelighet på kanskje 2–3 ganger høyere enn normalt i Bedfordshire, Lincolnshire og på østkysten. Anslag tyder på at rundt 23 000 briter døde som følge av forgiftning i august og september.
Giftskyen førte også til oppvarming noe som ledet til kraftige tordenvær med haglstormer som etter sigende tok livet av mye storfe fram til den forsvant på høsten. Dette meteorologiske avviket førte til en ekstrem vinter i 1784. Gilbert White skrev at Selborne i Hampshire hadde 28 dager på rad med frost. Det er antatt at den ekstreme vinteren tok livet av rundt 8 000 mennesker i Storbritannia alene. Når våren kom opplevde Tyskland og andre sentrale deler av Europa alvorlig flom som førte til store skader.
De meteorologiske ettervirkningene fra Lakiutbruddet bidro til flere år med ekstreme værforhold i Europa. I Frankrike førte dette over tid blant annet til at store avlinger ble ødelagt med påfølgende fattigdom på bygda, etterfulgt av tørke, dårlige vintre og somre. I 1788 herjet en voldsom haglstorm som ødela store avlinger. Alt dette førte til en økning i fattigdom og hungersnød som bidro til å utløse den franske revolusjonen i 1789. Laki var bare en av faktorene i en tiårsperiode med klimatiske avvik, ettersom Grímsvötn-utbruddet varte fra 1783 til 1785 og en studie i nyere tid av El Niño også har antydet at det var en usedvanlig kraftig El-Niño-effekt i perioden 1789–93.
Konsekvenser i Nord-Amerika
I Nord-Amerika var vinteren 1784 den lengste og kaldeste som noensinne er målt. Det ble registrert den lengste perioden med kuldegrader i New England, den største snømengden i New Jersey og den lengste perioden Chesapeake Bay var frosset over. Det var også mulig å gå på skøyter i Charleston Harbor. En kraftig snøstorm rammet sørlige deler av dagens USA, Mississippielven frøs i New Orleans, og det var is enkelte steder i Mexicogulfen.
Andre konsekvenser
Lakiutbruddet påvirket også klimaet utenfor Europa, med svekket monsunsirkulasjon i Afrika og India, noe som medførte reduksjon i nedbørsmengden på -1 til -3 mm per dag over Sahel i Afrika, og førte til blant annet lavere vannstand i Nilen.
Benjamin Franklin
Den amerikanske diplomat Benjamin Franklin, som var i Paris for å forhandle den avtale som skulle få en heldig slutt på den amerikanske uavhengighetskrig, spekulerte på om den uvanlig kalde vinteren 1784-85 kunne ha en sammenheng med «de voldsomme mengder av røyk, som så lenge hadde vedvart å strømme ut av Hekla hele sommeren» (man kjente til det islandske utbruddet, men Franklin bommet på vulkanen). Dermed ble Benjamin Franklin blant de første som på historisk belagt vis ante en sammenheng mellom vulkansk aktivitet og klimaendringer.
Danmarks kvinnelandslag i håndball
{{Infoboks håndballandslag
}} Danmarks kvinnelandslag i håndball er landets landslag i kvinnehåndball og har siden midten av 1990-tallet tilhørt den absolutte verdenseliten. I løpet av den perioden har Danmark vunnet tre OL-, ett VM- og tre EM-gull, samt flere sølvmedaljer og bronsemedaljer.
Historisk sett var Danmark tidlig ute i utbredelsen av håndball. I første omgang var det herrene som var med, men snart kom også damene på banen. Det første VM for damer ble avholdt (utendørs, på stor bane) i 1949, riktig nok uten dansk deltakelse. Det første VM på liten bane ble avhold i 1957 (utendørs), hvor det danske laget ble nummer fem. Allerede i det neste VM i Romania vant laget den første danske medaljen i VM-sammenheng, da laget kom på andreplass.
De følgende årene var danskene fortsatt med blant de ti beste lagene i verden, før det sorte tiåret for dansk damehåndball inntraff mot slutten av 1970-årene, og varte til slutten av 1980-årene. I denne perioden klarte ikke laget å kvalifisere seg til A-VM. I 1990 var laget nok en gang kvalifisert, men måtte nøye seg med en tiendeplass. I disse årene var der overveielser om å redusere aktivitetsnivået på A-landslagsnivå, men et blikk mot den unge generasjonen og deres meritter, utsatte denne diskusjonen.
De gyldne år
På slutten av 80-tallet hadde den unge treneren Ulrik Wilbek hatt stor suksess med et ungdomslandslag, hvorpå flere spillere, som senere skulle bli store stjerner, viste sine talenter i internasjonal sammenheng for første gang. Wilbek hadde også ført Viborg HK fra å være et anonymt lag, frem til toppen av den danske ligaen. Og da Dansk Håndbold Forbund skulle ansette en ny A-landslagstrener, var Wilbek et opplagt valg.
Wilbek lot raskt en rekke av de dyktige unge spillerne komme med på laget, og da laget kort tid før VM i 1993, høyst uventet vant en håndballturnering i Norge, med en rekke av de antatt beste lagene med, var det mange som fikk opp øynene for det danske laget. I det etterfølgende VM viste laget at resultatet ikke var tilfeldig, da de kom helt til finalen, og tapte mot Tyskland etter forlenget spilletid. Underveis hadde Danmark vunnet sin vanskelige innledende pulje med tre seiere (over bl.a. Russland og Sør-Korea), og til tross for et klart nederlag mot vertsnasjonen Norge i mellomrunden, var det likevel Danmark som gikk til finalen. Laget spilte meget angrepsvillig og var det klart mestscorende laget i sluttrunden.
Blant de spillerne som fikk sitt store gjennombrudd i dette mesterskapet var Anja Andersen, Janne Kolling, Susanne Munk Lauritsen, Rikke Solberg og Annette Hoffmann. Flere av disse var de kommende årene med på å sette sitt preg på den internasjonale håndballen, og allerede året etter fikk laget revansje for tapet mot Tyskland. I det nystartede EM-sluttspillet i Tyskland, som danskene vant suverent.
Laget var på topp i 1996–1997, da det først ble gull i OL i Atlanta, før laget forsvarte sin gullmedalje i EM på hjemmebane, for så å vinne sin hittil eneste gullmedalje i VM i 1997 i Tyskland. Laget var derfor, før neste sluttspill ble avholdt, regjerende mestere i alle landslagsturneringer.
Det var også med Pytlick ved roret at laget i sommer-OL 2000 i Sydney, gjenvant tronen, da de vant gullmedalje. To år senere vant de for tredje gang EM-gull. Et nytt ungt lag fikk nok en triumf da de vant sitt tredje strake OL-gull i sommer-OL 2004 i Athen, før Pytlick etter VM i 2005 valgte å trekke seg som landslagstrener. Pytlick ble etterfulgt av Brian Lyngholm, men i hans første sluttspill, EM 2006, oppnådde danskene et av de dårligste resultatene på over ti år, da de ble nummer elleve.
Det oppstod en etterfølgende uro, som resulterte i at Lyngholm trakk seg, og at Pytlick kom tilbake for å lede laget i to kvalifiseringskamper for VM 2007. Det var imidlertid ikke tilstrekkelig til å vinne kampene, da laget ble slått av Ukraina i to strake kamper. Resultatet var at Danmark for første gang siden VM 1986 ikke var kvalifisert for sluttspillet. De kvalifiserte seg heller ikke til sommer-OL 2008 i Beijing.
Gjenoppbygging
Til tross for fiaskoen med kvalifiseringskampene valgte DHF å tilby Pytlick den ledige stillingen som landslagstrener på permanent basis.
OL
Danmarks plasseringer i OL:
EM
Danmarks plasseringer i EM-sluttspillene:
Seneste tropp
Troppen i håndball-EM 2022 for kvinner:
38. nordlige breddegrad
38. breddegrad er en breddegrad (tenkt linje) som går 38 grader nord for ekvator. Linjen krysser Europa, Middelhavet, Asia, Stillehavet, USA og Atlanterhavet.
Akkurat denne breddegraden er spesielt viktig i Koreas nyere historie. Etter Japans nederlag i 1945, ble Korea delt i to okkupasjonssoner som ble okkupert av USA og Sovjetunionen, henholdsvis sør og nord for den 38. breddegrad.
Breddegraden deler Korea omtrent på midten og skulle bare være en midlertidig deling, ettersom de allierte under andre verdenskrig hadde blitt enige om å gjenopprette Korea som selvstendig nasjon etter at Japan hadde okkupert og etablert Korea som koloni i 1910.
I 1948 ble derfor breddegraden den offisielle grensen mellom de to koreanske nasjonene som proklamerte seg som selvstendige nasjoner. Da Koreakrigen (1950–1953) ble avsluttet ble den nye grensen mellom de to koreanske nasjonene trukket midt i den demilitariserte sonen, som kutter den 38. breddegrad på skrå fra sørvest til nordøst nord for Seoul.
Land som deles
Land som den 38. breddegrad krysser:
Matamba
Matamba var et kongedømme i Afrika som befant seg i det som nå er regionen Baixa de Cassange i Malanjeprovinsen i Angola. Det var et mektig rike som lenge stod imot portugisiske koloniseringsforsøk og ble først integrert i Angola på slutten av 1800-tallet.
Hadeland, Ringerike og Hallingdal prosti
Hadeland, Ringerike og Hallingdal prosti (Hadelands, Ringeriges og Hallingdalens Provsti) er et tidligere prosti i Oslo bispedømme i perioden 1737–1864.
Historikk
Prostiet ble opprettet 20. april 1737 ved omorganiseringen av to prostier som hadde sitt opphav i den før-reformatoriske kirkeinndelingen av landet. Det var en oppdeling av Hadeland, Ringerike og Toten og Hallingdal og Valdres prostier i to nye prostier. Prostiet ble 1. oktober 1864 delt i Hadeland og Land prosti og Ringerike og Hallingdal prostier. . Det ble i samtiden også benevnt med det noe kortere navnet Hadelands og Hallingdalens Provsti.
Prestegjeld
(Fra Hadeland, Ringerike og Toten prosti 1737) (Til Hadeland og Land prosti 1864) (Til Ringerike og Hallingdal prosti 1864) (Fra Hallingdal og Valdres prosti 1737)
Siløya
Siløya er ei 30 mål stor øy som ligger cirka 500 meter vest for vestre molo på Melbu i Hadsel kommune i Nordland. Eiendomsretten for Siløya ble i 2011 overdratt til lokale interesser. Øya var tidligere eid av væreier og nessekonge Christian Frederiksen på Melbu.
EM i karate 2014
EM i karate 2014 (europamesterskapet i karate) ble arrangert i Tammerfors i Finland i 2014.
Conanicut Island
Conanicut Island er en øy i munningen av og den nest største øya i Narragansett Bay i delstaten Rhode Island i USA. Øya består av byen Jamestown i Newport County. Det amerikanske folketellingsbyrået rapporterer om et landareal på 24,46 km² og en befolkning på 5 622 innbyggere i henhold til folketellingen i 2000. Øya er del av fylket Newport County.
Vanntilgangen på øya har vært et problem. Den eneste kilden er akvifer, en vannførende bergart. Under tørken i 1999 førte mindre nedbør som var under gjennomsnittet til at grunnvannet sank.
Den ble befolket fra 1300 f.Kr. i det minste sesongmessig av lokale indianerstammer. En av de største gravstedene tilhørende urbefolkningen finnes her. I 1638 begynte engelske kolonister å bruke øya som beitemark. I 1675 gikk det ferge mellom Newport og øya og den ble i 1678 inkorporert i de engelske koloniene som Jamestown. Det var da rundt 150 beboere. Rundt 1700 var det rundt 200 beboere.
Khíosmassakren
Khíosmassakren refererer til drapet på flere titusener grekere gjort av de osmanske styrkene på den greske øya Khíos i 1822. Drapene begynte den 31. mars og pågikk i rundt to uker.
Bakgrunn
De osmanske styrkene okkuperte Khíos uten kamp under ledelse av Piali-Pasha i 1556. Før dette var Khíos styrt fra Genova. Både livet på Khíos og produksjonen på øya holdt frem som før overtakelsen. Innbyggerne hadde mange privilegier og det var få tyrkere som var bosatt på fortet på øya. Den lokale overklassen holdt på både jorden, rikdommen og lokal makt. Khíos blomstret under tyrkisk styre, trolig på grunn av mastiksproduksjonen på øya. Mastiks ble benyttet til blant annet parfyme, tannrens og tyggegummi hos haremet til sultanen.
Det var enkelte forsøk på å frigjøre Khíos fra tyrkerne, som florentinerne i 1599 og venetianerne i 1694—1695. Ingen av disse forsøkene førte frem. Enkelte historikere har fremhevet at Khíos overklasse var motvillige til å slutte seg til den greske selvstendighetskampen, mye fordi de fryktet et tap av sikkerhet og velstand.
Grensekommisjonen i Bergen
Grensekommisjonen i Bergen, eller «Commission til Bergens Bÿes Grændsers bestemmelse», var en kommisjon nedsatt etter kongelig befaling den 30. september 1774. Den bestod i nesten 15 år frem til 1789. Kommisjon er en eldre betegnelse for lovfestede utvalg av permanent karakter, i dag er betegnelsen gjerne styre, råd eller nemnd.
Historie
Bakgrunnen for Grensekommisjonens oppnevnelse, var at det eksisterte en del uklarhet om hvor grensene mellom byens takmark og privat grunn gikk, særlig i fjell og utmarksområdene. På 1700-tallet var flere og flere områder blitt privateid ved at bønder og andre utvidet sitt beiteland på byens bekostning. Områdene ble inngjerdet mot protester fra borgerskapet som tapte beitemarker. Deler av byområdet ble således tatt i bruk uten at byen fikk vederlag og gled ut av magistratens kontroll. Dette medførte en rekke prosesser, men de private eierne hadde allerede fått hevd på områdene.
Khíosmassakren
Massakren
Den 30. mars 1822 nådde den osmanske flåten Khíos. Admiral Kapudan Pasha Kara Ali hadde kommandoen, og med seg hadde han en styrke på flere tusen irregulære krigsfolk. Opprørerne fra Samos trakk seg da fort tilbake og sivilbefolkningen stod uvæpnet igjen.
I rundt to ukers tid både slaktet, brente, plyndret og ødela tyrkerne Khíos. Ledere ble hengt og et estimat tilsier at minst 25 000 mennesker mistet livet. Mange ble også solgt på slavemarkedet. Enkelte kilder sier at så mange som 44 000 mennesker mistet livet, 50 000 ble solgt som slaver og at 23 000 mennesker flyktet.
Grensekommisjonen i Bergen
Historie
Kommisjonens oppgaver var å fastsette byens grenser, avsette deler av takmarken til offentlige beitemarker og å komme med forslag om hvilke deler av takmarken som burde bortforpaktes til rydding.
Grensekommisjonen hadde sitt første av 89 møter den 18. juni 1776. Oppmålingsforretningene var ferdige i 1779, men det gikk seks år før situasjonskart og oppmålingsforretninger ble fremlagt den 3. juni 1789. Imidlertid holdt kommisjonen tre møter til, det siste 20. juli 1790. Det var konduktør Werner Hosewinchel Christie som ledet oppmålingsforretningene. Christie var Bergen stifts første konduktør/stiftslandmåler, den tredje i Norge. Konduktøren arbeidet i felten der han hadde med seg lokalkjente vitner for å peke ut grensesteiner eller merker. Mange vitner ble avhørt under selve prosessene også.
Khíosmassakren
Etterspill
Massakren ble godt dokumentert og det kom ut troverdige rapporter og skildringer. Ødeleggelsenee på Khíos skapte et enormt sinne rundt om i Europa, noe man kan finner igjen i malerier fra Eugène Delacroix og i forfatterskapet til Lord Byron samt Victor Hugo. Etter at alle protestene og press fra organisasjonen Philhellenism bestemte Sultan Bechit at khiotene skulle få fritt leide til øya igjen. I en periode sponset han også dette.
Grensekommisjonen i Bergen
Historie
I 1789 var altså kommisjonens forslag til bygrensen ferdig. Grensen skulle gå fra nord for munningen av Mulelven, via Skredderdalen og Skredderdiket opp til Rundemannen. Deretter fulgte grensen høydedraget til Blåmannen, så vest til nordenden av Blåmannsvannet og Skomakerdiket, og videre ned mot Nordre Starefoss og til «en ek» ved Kalfarveien litt ovenfor Stadsporten. Deretter gikk grensen til St. Jørgens Hospital og ned til Lille Lungegårdsvann og videre til Rakkerdammen på Sydneshøyden, så nordover forbi Fastings Minde og endelig ned til Dokkebukten.
Khíosmassakren
Etterspill
I juni samme år satte den greske Konstantinos Kanaris og hans flåte fyr på det osmanske flaggkipet i havnen på Khíos. Admiral Kapudan Pasha ble drept i denne aksjonen. Økonomien på Khíos ble hardt rammet av massakren. Lederne var enten blitt drept eller var på rømmen, og de kom heller ikke tilbake. Øya ble også rammet ekstra av frosten i 1850 og jordskjelvet i 1881.
Grensekommisjonen i Bergen
Historie
Territorielt ble den nye grensen stående uforandret i nesten 100 år helt frem til 1876. Det viste seg at siden middelalderen hadde byen mistet store områder som nå var på private hender. Retten til benyttelse av byens takmark, til beitland, henting av torv og annen brensel o.a. har blitt innskrenket.
Khíosmassakren
Etterspill
Khíos fikk tilbake litt av sin gamle rytme først på begynnelsen av 1900-tallet. Øya ble en del av Hellas etter den første Balkankrigen (1912) og ble offisielt annektert fra Tyrkia etter Lausannetraktaten i 1923.
Grensekommisjonen i Bergen
Arkivet
En finner opplysninger om Grensekommisjonens virksomhet i kommisjonens eget arkiv. Ellers kan andre kilder i arkivet etter Oppmålingsvesenet i Bergen være informative. Arkivene er avlevert Bergen Byarkiv.
Grensekommisjonens arkiv strekker seg fra 1775 og frem til 1810. Arkivet gir rikelig informasjon om terrengforhold, gamle stednavn, eiendomsforhold, inngjerding, oppdyrking og annen bruk av byens takmark, og om tidligere dommer i eldre eiendomstvister fra helt i begynnelsen av 1700-tallet m.m. Materialet består av en forhandlingsprotokoll med 89 møtereferat fra kommisjonens første møte 18. juni 1776 og frem til dens nedleggelse 3. juni 1789. Ellers finnes en lignende protokoll, merket «Bergens byes grense commissions act» fra 1776–1790. Protokollen inneholder referat fra møtene, men også avskrifter av dokumenter lagt frem i kommisjonen, samt dommene. Bak i protokollen finner vi konduktør Werner Hosewinchel Christies kartforretninger over byens takmark med to originalkart datert 1779. Disse to kartene var resultat av de største kartprosjektene i Bergen før Høghs generalkart i 1840-årene. Kartene er basert på svært omfattende oppmålingsarbeid, særlig i fjellene. Christie måtte forhøre samtlige eiere langs grensene, og eldre kjentfolk var ofte med på oppmålingsarbeidet.
Ellers rommer arkivet diverse brev og dokumenter, som betegnelser over dokumenter som ble lagt frem for kommisjonen, og videre skjøter, domsutskrifter, kartforretninger m.m. vedrørene gårdene Lille Bleken, Store Bleken og Heggen (Bispeengen). Statsarkivet i Bergen oppbevarer materiale som belyser Grensekommisjonens virksomhet, blant annet i Stiftsamtmannens og Sorenskriverens arkiver.
Sørsand
Sørsand ligger på yttersida av Skogsøya i Øksnes kommune i Nordland. Selve Sørsandvika, den store sandstranda, ligger åpent og eksponert til mot storhavet. Neset litt lenger nord, hvor den gamle bebyggelsen ligger, er mer beskyttet bak holmer og skjær. Her var ett av Vesterålens største fiskevær rundt 1900, med fiskemottak, hus og kapell, men etter at alle flyttet derfra i 1956 ble husene revet, og lite er igjen av bebyggelsen i dag.
For å komme seg til Sørsand er man avhengig av egen båt fra Langøya, eller man kan ta hurtigbåten til Tunstad og derifra ta turen over fjellet og ned til sanden. Man kan lande på den langgrunne sanden mot vest, men det er langgrunt, og den fine sanden suger fast båten og gjør det umulig å få den flyttet. Oppankring ved berget nord for stranden er å anbefale. Ellers er det en vik nedenfor bebyggelsen med god dybde for de fleste fritidsbåter.
Liste over kardinaler utnevnt av Innocens XIII
Liste over kardinaler utnevnt av Innocens XIII er en liste over de tre kardinalene pave Innocens XIII utnevnte under to konsistorium i perioden fra 16. juni 1721 til 16. juli 1721.
Ker Shus
Ker Shus er en roman av den norske forfatteren Tor Åge Bringsværd, utgitt i 1983.
Handlingen er lagt til postapokalyptisk periode. Jeg-personen Rokam skildrer sine møter med tre ulike stammer av overlevende etter katastrofen: rotter, katter og hunder – som alle er halvt mennesker og halvt dyr. De tre stammene lever i skyggelandet mellom lys og mørke; jorda har sluttet å snurre rundt sin egen akse, og dette skyggelandet er det eneste stedet på jorda hvor mennesker kan overleve.
Romanen blir sammen med de foregående romanene Pinocchio-papirene og Minotauros noen ganger oppfattet som en tematisk trilogi.
Engelbert Humperdinck
Humperdinck studerte fra 1872 ved Kölns musikkonservatorium, og fra 1876 i München. I 1879 fikk han en førstepris av Felix-Mendelsohn-Stiftung, og fra 1880 til 1882 var han Richard Wagners medarbeider i Bayreuth.
Hans opera Hänsel und Gretel (Hans og Grete), oppført første gang 23. desember 1893 i Weimar, ble en verdenssuksess. Premièren ble ledet av Richard Strauss. Flere av dens melodier («Brüderchen, komm tanz mit mir» eller «Ein Männlein steht im Walde») ble folkesanger. Hans øvrige verker er også inspirert av folkesang. Humperdinck skrev seks operaer.
Den 9. september 2004 æret Deutsche Post ham med et eget frimerke i forbindelse med hans 150. fødselsdag. Han er gravlagt på Südwestkirchhof Stahnsdorf.
Gaute Myhre
Gaute Myhre (født 1939) er en norsk forfatter av sakprosa, vesentlig lokalhistoriske bøker om Trondheim og om skipsfart på Norgeskysten.
Han har også bidratt med arkivfilm, rådgiver og stemme til dokumentarfilmprosjektet Trondheimsreisen – Fortellinger fra et århundre.
Bibliografi
2021: Trondheim - Norges historiske hovedstad 2021 Delforfatter
Michael Rosenbaum
Michael Rosenbaum (født 11. juli 1972 i Oceanside i New York) er en amerikansk skuespiller. Han vokste opp i Newburgh i Indiana og på highschool var han aktiv når det gjaldt drama og teater. Etter eksamen flyttet han til New York hvor han fikk rollen for off-Broadway og små indiefilmer. Dette ledet til opptredener på Late Night with Conan O'Brien med en sketch kalt «The Amsterdam Kids». Han ble vanlig å se på Torn Arnolds show The Tom Show, og senere fikk han rollen som Jack på Zoe, Duncan, Jack & Jane. Han spilte Lex Luthor i TV-serien Smallville, men bestemte seg for å gi seg fra rollen for å prøve seg i andre prosjekter. Han returnerte imidlertid som Lex for to episoder i seriens siste sesong, for å være med på å sluttføre historien.
Filmografi
Filmer
Ingvald Godal
Ingvald Åsmund Godal (født 26. oktober 1934 i Aker, død 28. januar 2019 ) var en norsk bygningsingeniør, offentlig tjenestemann og politiker (H). Han var statssekretær og stortingsrepresentant for Telemark fra 1985 til 2001.
Familie og utdannelse
Etter artium ved Hamar katedralskole i 1953 gjennomførte han førstegangstjeneste og sersjantkurs i Hans Majestet Kongens Garde i 1954/1955, hvorpå han utdannet seg til sivilingeniør ved bygglinjen ved Heriot-Watt University i Skottland. Som student var han formann i ANSAs avdeling i Storbritannia fra 1957 til 1959.
Karriere
Etter endt utdannelse var Godal konstruktør i Grønvolds konsulentfirma i Oslo, før han arbeidet gjennom 1960-årene som veiingeniør i Afrika, først i det nordlige Nigeria, så i Uganda. Han ledet Det Lutherske Verdensforbunds hjelpearbeid under Biafrakrigen fra 1969 til 1970. I 1970 kom han tilbake til Norge ble ansatt i Asplan, senere selvstendig næringsdrivende i Rauland (nå i Vinje kommune).
Politiker for Senterpartiet
Godal var formann i Oslo Senterparti fra 1969 til 1971, statssekretær for statsråd Trygve Haugeland i Miljøverndepartementet fra 1972 til 1973, og ordfører i Vinje kommune i Telemark fra 1976 til 1979. Fra 1977 til 1985 var han den første formannen i Landssamanslutninga av Vasskraftkommunar, som han tok initiativet til å danne, og fra 1979 til 1981 formann i Telemark Senterparti.
Fra 1982 til 1985 var han ansatt som rådmann i Vinje kommune. Han var også styreformann i Telemarksforsking.
Politiker for Høyre
I 1983 meldte han overgang fra Senterpartiet til Høyre. Han var innvalgt på Stortinget fra Telemark fra 1985 til 2001, og satt sin første periode i Stortingets energi- og industrikomité, deretter i Stortingets forsvarskomité. Godal var visepresident i Norges Forsvarsforening fra 1985 til 1987 og leder i Norsk støttekomité for Tsjetsjenia fra 2002 til 2007.
Utmerkelser
Godal ble tildelt Vernepliktsmedaljen i 1955. I 1996 ble han tildelt den litauiske Medaljen for 13. januar og i 2012 ble han utnevnt til kommandør av Litauens fortjenstorden.
Christopher Tilley
Christopher Y. Tilley er en britisk arkeolog og en ledende talsmann for post-prosessuell arkeologi.
Tilleys hovedverk innen arkeologisk teori ble skrevet sammen med hans elev Michael Shanks. Disse inkluderer ReConstructing Archaeology og Social Theory and Archaeology, begge fra 1987. Han har skrevet flere bøker og artikler om bruk av fenomenologi i arkeologi, inkludert hans nyeste bok ''The Materiality of Stone. Explorations in Landscape Phenomenology'' (Oxford 2004).
Tilley er for tiden professor i antropologi ved University College London.
Kald mørk materie
Kald mørk materie (, CDM) er en hypotetisk form for materie som vekselvirker svært svakt med elektromagnetisk stråling (mørk) og de fleste av partiklene beveger seg sakte sammenlignet med lysets hastighet (kald). Det antas at omtrent 80 % av materiet i universet er mørk materie, men kun en liten brøkdel som den ordinære baryonske materien som danner stjerner og planeter.
Simmu Tiik
Simmu Tiik (født 19. februar 1959 i Tartu) er en estisk diplomat og fra 2008 til 2012 ambassadør i Russland. I 2012 ble Tiik utnevnt til Estlands ambassadør til Norge og Island.
Tiik studerte ved Universitetet i Tartu og Universitetet i København. Etter å ha fullført studiene begynte han å jobbe for Utenriksdepartementet i 1993. Fra 1997 til 1999 jobbet han ved den estiske ambassaden i København. Fra 2003 til 2006 var Tiik estisk ambassadør i Irland. Han har vært ansvarlig for Moldova siden 2017.
Lincoln County (Arkansas)
Lincoln Countys totale areal er 1 482 km² hvorav 28 km² er vann. Ved folketellingen i 2010 hadde fylket 14 134 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Star City.
Det ble grunnlagt i 1871 som Arkansas 65. fylke og er oppkalt etter USAs 16. president Abraham Lincoln.
Olavi Leimuvirta
Erkki Olavi Leimuvirta (født 26. november 1935 i Helsingfors) var en finsk turner som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.
Leimuvirta vant en olympisk bronsemedalje i turn under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass i mangekamp bak Sovjetunionen og Japan. de andre på laget var Onni Lappalainen, Kalevi Suoniemi, Martti Mansikka og Raimo Heinonen.
Steinsfjorden biotopvernområde
Steinsfjorden biotopvernområde (cirka 3,825 daa, hvorav cirka 83 daa landareal) ligger i Steinsfjorden og ble fastsatt ved kgl. res. 22. juni 2018 med hjemmel i lov 19. juni 2009 nr. 100 om forvaltning av naturens mangfold (naturmangfoldloven) § 34, jf. § 38 og § 62. Fremmet av Klima- og miljødepartementet. Verneområdet inngår i Tyrifjorden våtmarkssystem IBA.
Biotopvernområdet inkluderer området fra Garntangen og Vik og nordover langs vestsiden og nordenden av innsjøen, like til Åsatangen. I verneområdet inngår dessuten øyene og farvannet direkte rundt Småøyene, Tjuvholmen, Maurøya, Bøtet, Gåsa, Suserudskjæret og Østbråtaskjæret, der båttrafikk er forbudt i hekketiden. I tillegg inngår farvannet rundt Ulvøya, Trehjulingen, Svinøya og Amundøya til bredden av Sundvollen og nordover til en parallell linje med nordspissen av Ulvøya. Steinsvika ble samtidig skilt ut som et selvstendig naturreservat, under navnet Steinsvika naturreservat, mens Braksøya naturreservat ble opprettet allerede i 15. januar 1988.
Formålet med biotopvernområdet er å bevare et område som har særskilt betydning som økologisk funksjonsområde i form av nærings- og oppholdsområde for knoppsvane, sangsvane, toppand, stokkand, brunnakke, krikkand og sothøne, og som hekkelokalitet for makrellterne, hettemåke, fiskemåke, stokkand, toppand, siland, tjeld, knoppsvane, dverglo, gråmåke og sildemåke.
Området består av grunne, næringsrike vannarealer og sumpmarker som er viktige for rastende våtmarksfugl, i tillegg til øyer, holmer og skjær samt sjøområdet rundt disse. Det er en målsetting å beholde verneverdiene i best mulig tilstand, og eventuelt videreutvikle dem.
IKT-hjelpemiddel
IKT-hjelpemiddel er et hjelpemiddel som inneholder datateknologiske komponenter, eller er et hjelpemiddel som tilpasser betjeningen av datamaskinen. Det kan også være et hjelpemiddel som tilpasser responsen fra datamaskinen. Begrepet brukes ofte i forbindelse med tilpasninger for mennesker med funksjonsnedsettelser. I den engelske litteraturen brukes det mest begrepet "Computer accessibility", selv om dette ikke er en én til én oversettelse. På norsk derimot har man brukt begrepet "assisterende teknologi" også om høyteknologiske eller datatekniske hjelpemidler, altså synonymt med IKT-hjelpemidler, mens på engelsk betyr "Assistive technology" hjelpemiddel generelt.
Tekniske muligheter og begrensninger
Dagens teknologi gjør det mulig å finne en tilpasning til datamaskinen for nesten alle former for funksjonsnedsettelser. Den eneste betingelsen er at personen kan gi uttrykk for en viljestyrt handling som kan tolkes på en eller annen måte.
Chevrolet small-block
Chevrolet small-block er en serie V8-motorer laget av Chevrolet. Alle er bensindrevne med sentralt plassert kamaksling. Den første motoren ble lansert i 1955
Flere motorer med ulike slagvolum har blitt laget, blant annet 4.29 L (262 in3), 4.34 L (265 in3), 4.64 L (283 in3), 4.95 L (302 in3), 5.00 L (305 in3), 5.03 L (307 in3), 5.36 L (327 in3), 5.74 L (350 in3) og 6.55 L (400 in3). Innenfor et produksjonsår kunne man stort sett bestille nye biler fra Chevrolet med den small-block-motoren man ønsket som en "option".
262 (4.29 L)
262-motoren har en boring på 93.2 mm og en slaglengde på 78.7 mm. 82 kW effekt og 180 Nm dreiemoment. Den ble montert i følgende biler:
265 (4.34 L)
265-motoren har en boring på 95.25 mm, slagslengde på 76.2 mm og et kompresjonsforhold på 8:1.
1955-utgaven hadde mellom 120-134 kW effekt, og det var ikke festepunkt for motorfeste på siden. Ifølge noen kilder skal det heller ikke ha vært oljefilter.
1956-utgaven hadde også 120-134 kW, men var også tilgjengelig i en variant med 9.25:1-kompresjon og effekt på 153-168 kW.
Det ble også laget egne varianter i 1957, 1958 og 1959.
283 (4.64 L)
283-motoren hadde en boring på 98.43 mm og slagslengde på 76.2 mm. Den ble produsert mellom 1957 og 1967.
305 (5.00 L)
305-motoren har en boring på 94.89 mm og en slagslengde på 88.39 mm. Den ble produsert mellom 1976 og 2002. 305-en ble montert blant annet i følgende biler:
307 (5.03 L)
307-motoren ble produsert mellom 1968 og 1973. Den har en boring på 98.43 mm og en slagslengde på 82.55 mm. 307-en ble montert blant annet i følgende biler:
327 (5.36 L)
327-motoren har en boring på 101.6 mm og en slagslengde på 82.55 mm. Den ble produsert mellom 1962 og 1969, og ble montert blant annet i følgende biler:
Effekten var 205 kW ved 4800 r/min. Det ble også produsert varianter med 224 kW, 261 kW og 280 kW, samt at det i 1969 ble produsert en variant med 175 kW effekt, raskere kam og mindre slagvolum.
350 (5.74 L)
350-motoren ble lansert 1967. Den har en boringsdiameter på 101.6 mm og en slagslengde på 88.39 mm. 350-motoren har blant annet blitt montert i følgende biler:
Richard Ivar Buch
Richard Ivar Buch (født 21. januar 1950) er en norsk reder og politiker (H) som var ordfører i Farsund kommune fra 2011 til 2015.
Han er administrerende direktør for rederiet Ricard Buck jr..
Buch er sønn av tidligere ordfører Richard Urbye Buch.
Hans Christian Heg
Heg ble født i Lier utenfor Drammen og emigerte med sine foreldre til USA i 1840, elleve år gammel. Familien slo seg ned i bosetningen Muskego i Waukesha County, Wisconsin.
Han er mest kjent for å ha vært regimentsjef og oberst i 15th Wisconsin Volunteer Infantry (15. Wisconsin frivillige regiment) som var kjent som det skandinaviske regimentet, fordi det besto av mest nordmenn, men også noen svensker og dansker.