cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bonzo Dog Doo-Dah Band
Gjenforeningsturnéen i 2006 og senere
Jubileumskonserten førte til et massivt krav fra en trofast fanskare, som hadde ventet på dette øyeblikket i nær 35 år, at det ikke kunne bli med denne ene opptredenen. I november samme år la gruppa ut på en landsomfattende turné, sammen med Ade Edmondson og Phill Jupitus. Også sologitaristen David Catlin-Birch fra World Party og et medlem av The Bootleg Beatles tok del i turneen. Første konsert ble holdt i Ipswich, og turnéen endte med to opptredener i Shepherds Bush Empire, hvor også Paul Merton og Bill Bailey var tilstede og spilte på flere av sangene.
Den gjenoppståtte gruppa ble nok en gang overtalt til å gjøre et 'The Bonzo Dog Doo-Dah Band Christmas Show' på konsertstedet Shepherds Bush Empire i London fredag 21. og lørdag 22. desember 2007, men konserten ble på kort varsel avlyst, uten noen nærmere begrunnelse; det ble lovet at prosjektet skulle tas opp igjen senere.
10. desember 2007 utga The Bonzo Dog Doo-Dah Band sitt første studioalbum på 35 år, med 28 spor. Albumet fikk tittelen Pour l'Amour des Chiens (= "Av kjærlighet til hundene").
Dryna
Dryna er den vestligste øya i Molde kommune i Møre og Romsdal. Her ender fylkesvei 668, som er sett som en del av den «ytre kystveien» i Møre og Romsdal. Stedet har ferjeforbindelse med Brattvåg og Sandøy. Øya har bruforbindelse over Drynjasundet til Midøya.
Ruslan Rotan
Ruslan Petrovytsj Rotan (ukrainsk Руслан Петрович Ротань, født 29. oktober 1981) er en ukrainsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er landslagstrener for Ukraina U21.
Fra 2005 til 2008 spilte han i Dynamo Kyiv. Fra 1999 til 2005 og fra 2008 til 2017 spilte han i FK Dnipro.
Landslaget
Han spilte for i VM i fotball 2006. Han har spilt 32 landskamper og scora seks mål.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Lawrence Roberts
Roberts ble utdannet ved Massachusetts Institute of Technology (MIT), hvor han fikk sin bachelorgrad i 1959, mastergrad i 1960, og Ph.D i 1963; alle gradene innenfor feltet elektroteknikk.
Kiira vannkraftverk
Kiira vannkraftverk er et vannkraftverk helt øverst i elva Nilen, noen km nedenfor Owen Falls-demningen i Viktoriasjøen, sørøstre Uganda. Kraftverket sto ferdig i 2003, og har en totalt installert vannkrafteffekt på 200 MW. Det har fem turbiner, hver på 40 MW.
Lawrence Roberts
Roberts mottok Fyrsten av Asturias' pris for naturvitenskap og teknologi i 2002 sammen med Leonard Kleinrock, Robert Kahn og Vinton Cerf.
Kiira vannkraftverk
Kraftstasjonen ligger ved siden av Nalubaale vannkraftverk (180 MW), som ble satt opp like nedenfor Owen Falls allerede i 1954. Nedenfor Kiira følger deretter Bujagali vannkraftverk (250) som er under utbygging, også det i Nilen.
Lawrence Roberts
Roberts var formann og teknisk direktør i Caspian Networks, men forlot denne posisjonen tidlig i 2004.
Jarlsberg og Larviks amt
Jarlsberg og Larviks amt var en administrativ enhet (amt) i Norge 1821–1918. Det ble opprettet da grevskapene Laurvig og Jarlsberg ble avviklet og slått sammen i til et felles amt i 1821, av denne grunn også kjent som Grevskabe(r)nes Amt.
Skrivemåte
Gotisk:.
Fra 1. januar 1919 fikk Jarlsberg og Larviks amt navnet Vestfold fylke.
Amtmenn
Amtmenn i Jarlsberg og Larvik amt i årene 1821–1918. Amtmannsembetet hadde sete i Tønsberg.
Personregister
Et personregister (eller folkeregister) er et register over en befolkning, det vil si en fortegnelse over alle innbyggerne innen et administrativt område, herunder livshendelser som fødsler, bryllup, skilsmisser og dødsfall, samt bostedsadresser og forandringer i disse.
Det er varierende praksis hva gjelder etablering av et personregister i de ulike land. I noen land – eksempelvis Tyskland og USA – er opprettelse av personregister grunnlovsstridig, mens det i nordiske land er svært utbygget, eksempelvis Det sentrale folkeregisteret i Norge og Det Centrale Personregister i Danmark.
Et personregister er gjerne relatert til områdets bruk av personnummer.
Historie
Fra 1905 ble det adgang til å opprette folkeregister i kommunene. Folkeregisteret i Oslo (Kristiania) ble opprettet i 1906, i Bergen 1912, Drammen i 1914 og Stavanger i 1916. I 1942 ble det bestemt at folkeregister skulle opprettes i alle kommuner. Ordningen ble stadfestet ved lov av 1946. Folkeregistrene var kommunale t.o.m. 1964. Fra 1. januar 1965 var folkeregistrene statlige. Samtidig ble likningskontorene overført til staten.
Kurilsk bobtail
Kurilsk bobtail er en katterase som har eksistert i isolasjon på Kurilene, en russisk øygruppe som strekker seg mellom Hokkaido i Japan og Kamtsjatkahalvøya i Sibir og markerer skillet mellom Okhotskhavet og Stillehavet. Rasen har en særpreget kort hale, som kan se ut som er liten dusk, men som varierer i lengde. Halen er unik for hver katt.
Kurilsk bobtail ble første gang utstilt i 1990. Mange utenlandske eksperter var da bekymret for at den kunne være en variant av japansk bobtail, med tyngre bygning. Japansk bobtail er imidlertid en rase skapt av mennesker, mens kurilsk bobtail har eksistert og formert seg i sitt naturlige miljø uten innblanding fra mennesker.
Genetikk og avl
Mutasjonen for kort hale er et dominant gen. Når kurilsk bobtail blir paret med en normalhalet katt får alle avkommene korte haler eller haler med knekk. Halelengde varierer fra veldig kort til nesten normal lengde med flere bøyer og sammenvokste ledd. Halelengden er stabil i oppdrett.
Kurilsk bobtail ble offisielt anerkjent av WCF i 1995 og av FIFe i 2002, i en korthåret og en langhåret variant. Rasen stilles ut i kategori 3.
Kattenes karakter gjør dem populære. I dag har kurilsk bobtail tredje eller fjerdeplass i popularitet blant rasekatter i Russland, innenfor WCF. I hele Russland er ca. 40-70 oppdretter av rasen. Det finnes også en i Tyskland, en i Litauen, en i Belgia, og en i Canada. En kastrert hannkatt har dessuten blitt importert til Sverige.
Turn under Sommer-OL 1936
Turn under Sommer-OL 1936. Turn var med på det olympiske programmet for tiende gang under 1936 i Berlin. Det ble konkurrert om ni olympiske titler, sju individuelle og to lagkonkurranser. Alle individuelle øvelsene var for menn, det var kun lagkonkurranse som var åpen for kvinner. Turn for kvinner hadde kun vært oppvisningsgren siden OL 1912 i Stockholm. Turnøvelsene ble gjennomført mellom 10. og 12. august.
Forberedelsene
Arrangørene var også usikre på hvor turnkonkurransen skulle avholdes. Underveis ble det klart at Dietrich Eckart Theater skulle bygges, dermed var arenaen sikret. Planleggingen videre bestod bl.a. av å kjøpe inn turnapparater og forbedre det utstyret som var tilgjengelig. Samtidig begynte planleggingen av hvilke turnøvelser det skulle konkurreres i. Halvparten av øvelsene var obligatoriske, og måtte beskrives. Denne jobben ble tillagt Martin Schneider, som var teknisk ansvarlig i det tyske turnforbundet. Det skulle konkurreres i 12 øvelser.
For kvinner, som konkurrerte i turn ved et OL for første gang, ble det kun arrangert lagkonkurranse. Denne bestod av 8 øvelser; en selvvalgt og en obligatorisk øvelse hver i apparatene bom, hopp og skranke, samt en lagøvelse med apparater og en uten apparater. Øvelsene ble satt sammen av tsjekkoslovakiske H. Provcznikova.
Øvelsene ble offentliggjort sommeren 1935, og trykket på fem språk. Øvelsene var også tegnet. I september 1935 ble også øvelsene filmet og distribuert til de påmeldte landene.
Arrangementet
Konkurransen ble avholdt på Dietrich Eckart Theater, som var en utendørs arena. Hovedscenen hadde et telttak i tilfelle regn. På grunn av den grundige jobben som ble gjort med å formidle innholdet av turnøvelsene ble det ingen diskusjoner om innholdet i øvelsene, og ankejuryen hadde ingen møter gjennom konkurransen.
Deltakere
For herrer deltok 111 utøvere fra 14 land. For kvinner deltok 64 kvinner fra 8 land. Den yngste deltakeren var italienske Elda Cividino, med 14 år og 243 dager. Eldste deltaker var jugoslaviske Leon Štukelj, med 37 år og 271 dager.
Herrer
Herrene konkurrerte i tre øvelser:
I lagkonkurransen telte kun de seks beste utøverne for hvert lag. I enkeltapparatene regnes summen av den selvvalgte og den obligatoriske øvelsen. I hopp gjorde utøverne det obligatoriske hoppet to ganger, og det beste resultatet telte.
5. august ble de 14 herrelagene delt inn i to grupper. Gruppe I bestod av Bulgaria, Finland, Japan, Jugoslavia, Ungarn, USA og Østerrike. Gruppe II bestod av Frankrike, Italia, Luxembourg, Romania, Sveits, Tsjekkoslovakia og vertsnasjonen Tyskland. Apparatrekkefølgen ble også trukket.
Etter de seks obligatoriske øvelsene og et selvvalgt hopp var resultatene som følger:
Italia, med kun 7 deltakere, vant semifinalen som ble arrangert mellom de resterende lagene. De fikk dermed 5.-plass sammenlagt.
Finalen mellom de fire beste lagene ble vunnet av Tyskland, foran Sveits og Finland.
Kvinner
Kvinnene konkurrerte kun i lagkonkurranse. De gjennomførte først en troppsøvelse, deretter seks apparatøvelser, og til slutt en avsluttende troppsøvelse. Den ene troppsøvelsen var med håndholdte apparater (selvvalgte apparater, f.eks buer eller køller), og den andre uten. Apparatøvelsene bestod av en obligatorisk og en selvvalgt øvelse i tre apparater; skranke, bom og hopp.
Lagenes poengsum ble regnet ut med begge troppsøvelsene og alle seks apparatøvelsene. De to laveste poengsummene i hvert apparat ble ikke tatt med i summen. Alle åtte deltakerne måtte delta i troppsøvelsen. Musikk til programmet var frivillig.
Verdens befolkning
Verdens befolkning er antall mennesker som lever på jorden på et gitt tidspunkt. I 2022 passerte verdens befolkning 8 milliarder. Rundt 60 % lever i Asia. De tre mest folkerike landene i 2022 er Kina (1,41 milliarder), India (1,38 milliarder) og USA (333 millioner).
Befolkningstallet i 2022 er doblet siden 1974 og firedoblet siden 1927. Ifølge FNs beregninger vil det leve om lag 9,7 milliarder mennesker på jorda i 2050.
Befolkningstall
Tabellen nedenfor gir en oversikt over historisk og fremtidig beregnet befolkningstall i verden, målt i antall millioner mennesker.
Turn under Sommer-OL 1936
Kvinner
Kvinnenes karakterer ble satt som følger. I apparatøvelsene var maksimal poengsum 10 poeng for utførelse og 5 poeng for vanskelighetsgrad i de selvvalgte øvelsene. I de obligatoriske øvelsene ble de kun bedømt ut ifra utførelse, siden øvelsenes innhold var obligatoriske, dermed var 10 poeng den høyeste mulige poengsummen for obligatoriske apparatøvelser.
Verdens befolkning
Befolkningstall
** Disse tallene er omstridte eller ikke entydige
Befolkningsøkning og prognoser
1900-tallet var det århundre da befolkningsøkningen var høyest i menneskehetens historie. Det var to hovedråsaker til denne voldsomme økningen: moderne medisin og en massiv økning i landbruksproduktiviteten.
Turn under Sommer-OL 1936
Kvinner
I troppsøvelsene var høyest mulige poengsum 70 poeng. Lagene kunne oppnå 20 poeng for vanskelighetsgrad, 20 poeng for komposisjon og "kroppsoppbyggingsverdi", samt 30 poeng for presisjon og utførelse av øvelsen. Troppsøvelsene ble bedømt av 3 dommergrupper á 4 personer av ulik nasjonalitet; de tre gruppene ga karakterer på hvert sitt område;
Verdens befolkning
Befolkningsøkning og prognoser
I år 2000 kom FN med en beregning som sa at verdens befolkning økte årlig med 1,14% (eller ca. 75 millioner). Ifølge opplysninger fra CIAs 2005–2006 World Factbooks, økte verdens befolkning daglig med 203,800. I 2007 oppjusterte de tallene til 211,090.
Turn under Sommer-OL 1936
Kvinner
Av de fire dommerne i hver gruppe ble høyeste og laveste karakter strøket, og de to midterste karakterene delt på to. De ulike landene hadde ulike syn på hvordan gruppeøvelsene skulle bedømmes, noe som ga utslag i svært ulik bedømming av øvelsene. Eksempelvis ga de fire dommerne i gruppe 2 (skjønnhet og komposisjon) følgende karakterer til det tyske laget i den andre troppsøvelsen: 15,0 – 4,0 – 20,0 – 5,0. Dommergruppens endelige karakter ble dermed 10,0. Også Italia ble ulikt dømt av gruppe 2 på sin første troppsøvelse, med karakterene 20,0 – 6,0 – 15,0 – 13,0, noe som ga en endelig karakter for skjønnhet og komposisjon på 14,0.
Verdens befolkning
Befolkningsøkning og prognoser
I noen land er det også negativ vekst. Dette gjelder særlig land i Sentral-Europa og Øst-Europa (hovedsakelig grunnet lave fødselstall). I løpet av det neste tiåret regner man med at særlig Japan, Russland og noen land i Vest-Europa vil oppleve en negativ vekst grunnet lave fødselstall.
Turn under Sommer-OL 1936
Kvinner
Tyskland vant konkurransen, foran Tsjekkoslovakia og Ungarn.
Verdens befolkning
Befolkningsøkning og prognoser
I 2019 anslo FN i en ny prognose at verden ville ha 9,8 milliarder mennesker i 2050, og 11,2 milliarder i 2100.
Milepæler
Følgende rubrikk viser hvilket år verdens befolkning økte med en milliard, samt fremtidige prognoser:
Stephan Barratt-Due
Stephan Henrik Barratt-Due jr. (født 1. juni 1956 i Oslo) er en norsk fiolinist og musikkpedagog. Han har siden 1985 vært rektor og kunstnerisk leder ved Barratt Due musikkinstitutt i Oslo.
Verdens befolkning
Milepæler
Følgende oversikt viser at verdens befolkning har tredoblet seg på 72 år og doblet seg på 38 år opp til år 1999.
Nalubaale vannkraftverk
Nalubaale vannkraftverk er et vannkraftverk helt øverst i elva Nilen, installert i Owen Falls-demningen i Viktoriasjøen, ved småbyen Njeru 4 km byen Jinja i sørøstre Uganda. Kraftverket sto ferdig i 1954, og har en totalt installert vannkrafteffekt på 180 MW. Det har tre turbiner, hver på 60 MW.
Verdens befolkning
Befolkningstetthet
Befolkningen i Asia utgjør over 60% av verdens befolkning med totalt 3,8 milliarder. Kina og India alene huser henholdsvis 20% og 16% av verdens totale befolkning. Europa med sine 710 millioner utgjør 11%, Nord-Amerika med sine 514 millioner (8%), Sør-Amerika med sine 371 millioner (5,3%) og Oseania med sin 30 millioner (0,5%)
Stephan Barratt-Due
Biografi
Barratt-Due er sønn av Stephan Henrik Barratt-Due sr. og Else Barratt-Due som begge var musikere og virket som musikkpedagoger ved Barratt Due musikkinstitutt. Han vokste opp på Ris og fikk fiolinundervisning av sin far fra han var fem år gammel. I deler av barne- og ungdomsårene var det ikke fiolinen som lokket mest, og det måtte overtalelse til fra foreldrenes side for at han skulle fortsette. Først da han var 16 år gammel bestemte han seg for å satse for fullt på musikken. Han begynte sine musikkstudier ved Norges musikkhøgskole. Senere studerte han ved bl.a. Menuhin-akademiet i Sveits med Alberto Lysy og ved musikkonservatoriet i San Francisco med Camilla Wicks. Spesielt tiden hos Camilla Wicks ser ut til å ha hatt stor betydning for hans musikalske utvikling.
Nalubaale vannkraftverk
Kraftstasjonen ligger ved siden av Kiira vannkraftverk (200 MW), som ble satt i 2003. Nedenfor disse to følger deretter Bujagali vannkraftverk (250) som er under utbygging, også det i Nilen.
Stephan Barratt-Due
Biografi
Barratt-Due debuterte i 1981 med to konserter. Den første konserten ble avholdt i Universitetets Aula den 28. september og var viet verker i det mindre formatet som inkluderte fiolinsonater av Beethoven og César Franck akkompagnert av Eva Knardahl (piano) samt verker av Sergej Prokofiev og Paul Hindemith. Den andre konserten, som ble avholdt en uke senere, besto av verker for fiolin og orkester: Tsjajkovskijs fiolinkonsert og Mozarts Sinfonia Concertante for fiolin, bratsj og orkester akkompagnert av et sammensatt orkester dirigert av Alf Årdal og Soon-Mi Chung på bratsj. Begge konsertene fikk strålende omtale i pressen. Aftenpostens anmelder betegnet den første konserten som en «seier for Stephan Barratt-Due jr.» og den andre under rubrikken «Glimrende fiolinspill».
Etter debutkonsertene innledet Barratt-Due en karriere som solist, kammermusiker og orkestermusiker. Han var i en periode konsertmester i Kringkastingsorkesteret, en stilling han delte med sin daværende kone Soon-Mi Chung. Som kammermusiker var han ikke minst kjent for sitt samspill med Soon-Mi Chung, som resulterte i en rekke plateinnspillinger, TV-opptak og konserter.
I 1985, da Barratt-Due var 29 år gammel, døde hans far, og han overtok rollen som rektor og kunstnerisk leder ved Barratt Due musikkinstitutt som tredje generasjon i Barratt-Due-familien. Skolen ble stiftet i 1927 av Stephan Barratt-Dues besteforeldre, fiolinisten Henrik Adam Due og pianisten Mary Barratt Due. Barratt-Due jr. satte raskt sitt preg på den tradisjonsrike institusjonen, blant annet ved å innføre ensemblespill som en integrert del av undervisningstilbudet. Allerede i 1985 startet han derfor Kammerorkesteret som var sammensatt av strykere fra konservatorieavdelingen og som han ledet selv, og Juniororkesteret for skolens yngre stryketalenter som var ledet av Soon-Mi Chung. I tillegg styrket han institusjonens satsning på talentutvikling ytterligere gjennom egne talentutviklingsprogrammer rettet mot spesielt interesserte og talentfulle barn og unge. Som fiolinpedagog har Barratt-Due hatt en sentral rolle i dette arbeidet, og blant hans elever hører en rekke av Norges mest fremgangsrike fiolinister i sin generasjon.
Som orkesterleder har Barratt-Due vært kunstnerisk leder for Kristiansand Symfoniorkester og Kristiansand Kammerorkester fra 1990 til 1996. Han tok også initiativet til dannelsen av Kristiansand Kammermusikkfestival som han også i en periode var kunstnerisk leder for. Fra 1998 har han vært kunstnerisk leder for kammerorkesteret Oslo Camerata, et ensemble bestående av lærere og elever (nåværende og tidligere) ved Barratt Due musikkinstitutt. Oslo Camerata har opptrådt i Norge så vel som i flere europeiske land, i Sør-Amerika og i Asia, og det har opptrådt på TV og gjort kritikerroste innspillinger for bl.a. plateselskapet Naxos.
Stephan Barratt-Due har vært gift (1981-2017) med den sør-koreanske fiolinisten og bratsjisten Soon-Mi Chung, som i likhet med Barratt-Due har hatt en sentral rolle ved Barratt Due musikkinstitutt som musikkpedagog.
Tidligere elever
Blant Stephan Barratt-Dues elever hører:
Ensomheden
Ensomheden eller Ujedinenija (russisk Oстров Уединения) er en øy i Russland i Karahavet. Den ligger midt mellom de større øyene Novaja Semlja og Severnaja Zemlja.
Det finnes isbjørn, hvalross og sel, samt mange forskjellige fuglearter på øya.
Den nærmeste landområdet er Izvestij TSIK-øyene, som ligger 150 km mot sørøst.
Administrativt tilhører Ensomheden Krasnojarsk kraj og er en del av Det store arktiske statlige naturreservatet, det største naturreservatet i Russland og Europa.
Historie
Den norske ishavsskipperen Edvard Holm Johannesen frå Balsfjord ga øya det poetiske navnet ved oppdagelsen 26. august 1878, på grunn av den avsidesliggende plasseringen.
Den sovjetiske polfareren professor V. Yu. Vize mente at det var et stort grunt område og kanskje flere uoppdagede øyer omkring Ensomheden.
Under sin egen ekspedisjon til Frans Josefs land med isbryteren «Malygin» i 1931 håpet han å utføre oseanografiske undersøkelser i Karahavet, men professor Vize kom ikke så langt på grunn av store mengder havis. Senere ekspedisjoner og satellittbilder viste at det ikke var andre øyer i nærheten av Ensomheden.
Under en ekspedisjon på 1930-tallet oppdaget den sovjetiske paleontologen A. N. Rjabinin en halsvirvel av en plesiosaur (Plesiosaurus latispinus) på øya.
Under andre verdenskrig hadde Sovjetunionen en mindre værstasjon på Ensomhedsøen. 8. september 1942 kom den tyske ubåten U-251 under kapteinløytnant Timm til overflaten nær øya, avfyrte granater og ødela stasjonsbygningen. Dette var en av de siste handlingene til Kriegsmarine under Operasjon Wunderland. Polarstasjonen ble bygd opp igjen senere, men ble igjen forlatt i 1996.
Munro
Munro er en engelsk betegnelse for et særskilt skotsk fjell med en høyde på mer enn 3 000 fot over havet, hvilket tilsvarer 914,4 meter over havet. Navnet kommer fra Hugh Munro, 4. baronett, (1856–1919) som gjorde det første arbeidet med å lage en fullstendig katalog over slike topper. Munro's Tables ble utgitt i 1891. Munros definisjon er på Scottish Mountaineering Club (SMC) offisielle liste over Munroer; det er ingen eksplisitt topografisk framtredende krav. Den mest kjente Munro er Ben Nevis. Selv om listen var utelukkende for Skottland blir den tidvis utvidet for andre deler av de britiske øyer.
Historie
Før Munro's Tables ble utgitt var det betydelig usikkerhet om hvor mange topper på mer enn 3 000 fot det var i Skottland. Antagelsene varierte fra 30 til mer enn 300. I den første listen, som ble publisert i Scottish Mountaineering Club Journal i september 1891, var det med 538 topper, hvorav 283 ble ansett for å være «separate fjell». Begrepet munro brukes kun om sistnevnte, mens lavere topper på samme fjell ikke klassifiseres som munros. Problemet med dette er at Munro ikke klargjorde sin definisjon av et separat fjell, så det er uklart hvor klart atskilt toppene må være.
Scottish Mountaineering Club (SMC) har siden revidert listen en rekke ganger, både som følge av nye høydedata fra Ordnance Survey og på grunn av usikkerhet knyttet til definisjonen av separate fjell. Siden 1997 har man definert alle topper med absolutt høyde på mer enn 3 000 fot og primærfaktor på mer enn 500 fot (152,4 m) som munros. Dette har ført til at lavere topper på flere fjell, som Beinn Alligin, Beinn Eighe og Buachaille Etive Mór, har fått munro-status. Dette er i overensstemmelse med andre klassifiseringer i Skottland, som corbetts (2500–3000 fot) og grahams (2000–2500 fot) hvor man også krever primærfaktor på mer enn 500 fot. Det er allikevel fortsatt noen uklarheter i klassifiseringskriteriene.
Den siste revisjonen, som ble publisert i 1997, lister opp 284 munros og 227 subsidiære topper som når kravet til absolutt høyde, men har for lav primærfaktor. Alle ligger i Det skotske høylandet, nord for Highlandforkastningen.
Murdo
Murdo er ikke en separat klassifisering, men et forsøk på å bruke en strengere definisjon av munrobegrepet. Det kreves en primærfaktor på 30 m (98 fot). Det er 444 murdos, mot 284 munros og 227 subsidiære topper.
Fjell
Den mest kjente munroen er antagelig Ben Nevis. Den er Skottlands og Storbritannias høyeste topp, 1,344 moh. Andre kjente munros er:
Klatring
Selv om fjellene i internasjonal målestokk er av beskjeden høyde er det å klatre i skotske fjell forbundet med betydelig fare på grunn av klimaet. Selv sommerstid er det ikke uvanlig å oppleve tykk tåke, sterk vind, kraftig regn og temperaturer under frysepunktet.
Vinterklatring på visse munros er kjent for å være blant de mest utfordrende isklatrerutene i Europa. Mange klatrere er uforberedt på det harde klimaet og undervurderer kravene til erfaring, kondisjon og utstyr. Det er derfor dødsfall hvert år, ofte på grunn av fall på våt stein eller is.
Enkelte klatrere «samler» på munros, noe som er kjent som «Munro bagging». En klatrer som har kommet gjennom hele listen kan smykke seg med hederstittelen Munroist.
Lenvika
Lenvika er et gammelt kirkested, som kommunen Lenvik har sitt navn fra. Lenvika ligger på fastlandssiden av Gisundet, 31 km nord for kommunesentret, Finnsnes. Det var kirke i Lenvika fra slutten av 1100-tallet og fram til 1879. Den første kirken er omtalt i det islandske handskriftet Rymbegla. Den antas å være bygd ca. 1180. Denne sto fram til ca. 1500, da den brant ned. Et nytt kirkebygg sto fram til 1820, da dette også ble skadet av brann. Deler av tømmeret ble brukt til å reise den siste kirka i Lenvika i 1822, og denne skulle stå fram til 1885, da den ble revet og flyttet til Rossfjord, hvor den i dag står, under navnet Rossfjord kirke. Det står i dag en modell av det gamle kirkestedet, i parken ved Lenvik rådhus på Finnsnes. Modellen fremstiller Lenvika, slik det så ut rundt 1850.
I 1879 ble den nye Lenvik kirke bygd, ikke i Lenvika, men på Bjorelvnes, som lå meget sentralt på den tiden, like over sundet for det daværende kommunesentret Gibostad.
Grunnkrets
Lenvik grunnkrets tilhører Bjorelvnesområdet og innbefatter bygdene Lenvika, Rødbergshamn og Aglapsvik. Areal: 20,07 km².
Innbyggere:
Født på solsiden
Født på solsiden (orig: To the Manor Born) er en britisk komiserie som gikk på BBC1 fra 1979 til 1981. Handlinga i serien var lagt til en godseiendom på den engelske landsbygda og handlet om overklassedamen Audrey fforbes-Hamilton og den nyrike Richard DeVere. På grunn av økonomiske problemer var Audrey nødt til å selg hovedhuset til en nyrike Richard. Det oppstod strakt en spenning mellom de to. Hovedrollene som de to britiske overklassemenneskene Audrey fforbes-Hamilton og Richard DeVere ble spilt av Penelope Keith og Peter Bowles. Serien harselerte med den britiske overklassen. Serien ble skapt av Peter Spence. Jula 2007 sendte BBC en julespesial av serien.
Født på solsiden ble meget populær da den gikk på TV i Storbritannia.
Handling
Audrey fforbes-Hamilton (Penelope Keith) er en fornem enke med adelig bakgrunn som er kommet i den pinlige situasjon at hun må selge hovedhuset på familiegodset. Spesielt ille er det at det er den nyrike ungkaren Richard DeVere (Peter Bowles) som kjøper huset. Hun anser ham som en mann helt uten sans for adelige tradisjoner og fornemme vaner. Audrey og hennes trofaste tjener flytter inn i det lille gjestehuset, mens Richard og hans mor, Mrs Polouvicka, tar godset i bruk til Audreys store fortvilelse.
Fra sitt lille krypinn følger Audrey med på hva DeVere foretar seg i herskapshuset. Hennes langsiktige mål er å vinne tilbake eiendommen for atter en gang å bli fruen i huset.
Om serien
Født på solsiden slo i gjennom med et brak da serien kom på britiske skjermer i 1979. Kombinasjonen av kjente skuespillere og den britiske fascinasjonen for klassespørsmål og sosial status sikret serien imponerende høye seertall. Siste episode hadde hele 24 millioner seere, hvilket er det høyeste seertallet noen sinne for et enkeltprogram på britisk fjernsyn.
Romjula 2007 sendte BBC en julespesial som bestod av en enkeltstående episode som skildrer Audrey og Richards etter 25 år. Det stormfulle forhold har endt i ekteskap og det lykkelige paret forbereder nå feiring av sitt sølvbryllup. Denne ble sendt på NRK nyttårsaften 2008.
Yipsi Moreno
Yipsi Moreno González (født 19. november 1980 i Camagüey) er en cubansk sleggekaster. Hun har tilhørt verdenseliten i sleggekast siden slutten av 1990-tallet. Hun ble nummer fire i Ungdoms-VM i 1998 og under OL i 2000 ble Moreno nr. fire. Året etter vant hun VM-gull og kastet også 70 meter for første gang. I 2003 vant Moreno VM igjen og kastet samme år over 75 meter i slegge. Under OL i 2004 tok hun sølv etter Olga Kuzenkova. Andreplass ble også resultatet under VM i 2005 nok en gang bak Kuzenkova. Hennes personlige rekord er på 76,36 som er det åttende lengste kastet på verdensstatistikken.
Slange (andre betydninger)
Slange har flere betydninger, og kan vise til:
Nord-Trøndelag
Nord-Trøndelag er et geografisk område, en valgkrets ved stortingsvalg og et tidligere fylke i Norge, som utgjør den nordre delen av landsdelen og fylket Trøndelag. Nord-Trøndelag ligger mellom Sør-Trøndelag i sør, Nordland i nord, Jämtlands län i Sverige i øst, og Norskehavet i vest. Nord-Trøndelag har inngått i, og bestått av, ulike inndelinger av offentlige forvaltningsorganer. Trøndelag var delt i to amt og fylker i perioden 1804–2018. Etter sammenslåingen av Nord- og Sør-Trøndelag til Trøndelag fylke i 2018 som følge av regionreformen, har Nord-Trøndelag ingen administrativ funksjon.
Navnet Trøndelag kommer fra norrønt Þrǿndalǫg, «trøndernes lovområde». De inntrønderske fylkene Øynafylke, Skøynafylke, Sparbyggjafylke og Verdølafylke hadde ting på Mære og møtte også på Frostatinget. Stjordølafylke og Strindafylke var blant de uttrønderske fylkene, som også møtte på Frostatinget. På 900-tallet hadde også Naumdølafylke blitt en del av Frostating, så Trøndelag, Nordmøre og Namdalen var å regne som et rettsfellesskap.
Trondhjems amt ble i 1804 delt i Søndre og Nordre Trondhjems amt, fra 1919 kalt Sør- og Nord-Trøndelag fylker. Grensedragningen fulgte langt på vei inndelingen fra eldre tid, så Inntrøndelag, Namdalen og deler av det gamle Stjordølafylke og Strindafylke ble lagt til Nord-Trøndelag. I 2018 ble de to fylkene slått sammen igjen.
Nord-Trøndelag kan grovt sett inndeles i distriktene Fosen, Namdalen, Innherred og Stjørdalen. Innherred og Stjørdalen har delvis sammenfallende administrativ historikk under navnet Inntrøndelag.
Nord-Trøndelag har 130–140 000 innbyggere, og flertallet bor langs Trondheimsfjorden. Bosetningen er spredt med kun mindre tettsteder. Ingen av dem utgjør noe klart sentrum for hele regionen. Stjørdalshalsen, Steinkjer, Levanger, Verdalsøra, Namsos, Rørvik og Kolvereid har vedtatt bystatus av sine respektive kommunestyrer. Steinkjer var administrasjonssentrum for fylkeskommunen og fylkesmannen, og har fortsatt å ha de samme funksjonene for Trøndelag fylke, skjønt den politiske ledelsen i fylkeskommunen sitter i Trondheim.
Nord-Trøndelag rommer noen av landets fremste jord- og skogbruksområder. En stor vannkraftproduksjon har også understøttet en kraftkrevende treforedlingsindustri. Oppdrettsfisk står for en stor del av eksportverdien. Verkstedindustrien er teknologisk avansert og for en stor del rettet mot oljeindustri og havbruk. Industriparken i Verdal er landets tredje største. Ellers er det bygget ut en stor tjenestenæring og offentlig forvaltning. Nord universitet har flere studiesteder her. E6 og Nordlandsbanen krysser Nord-Trøndelag i retning nord–sør, og E14 og Meråkerbanen øst–vest. Det finnes tre ruteflyplasser, Værnes, Namsos og Rørvik lufthavner.
Naturgeografi
De største vassdragene er Namsen (229 km lang, Norges tiende lengste elv), Stjørdalselven (70 km) og Verdalselven (21 km), som alle er lakseførende. Disse har nedbørsfelt på henholdsvis 6 272, 2 111 og 1 454 km². Andre betydningsfulle vassdrag er Steinkjerelven (5 km) og Sanddøla (114 km). Den største innsjøen er 42 km lange Snåsavatnet, som med sin vannflate på 121,58 km² er den sjette største innsjøen i Norge. Tunnsjøen (100 km²) og Limingen (94 km²) er henholdsvis syvende og åttende største innsjø i landet. Disse to sjøene ligger på vannskillet i de skandinaviske fjellene, og har naturlig drenert henholdsvis vest- og østover, men er siden regulert sammen med Namsvatnet (39,4 km²) og Vektaren (9,2 km²) for kraftproduksjon. Salvatnet (44,8 km²) med en maksimal dybde på 482 m er den nest dypeste innsjøen i Europa. I alt utgjør ferskvann i underkant av 7 % av arealet i det tidligere fylket. Det høyeste punktet på den drøyt 6 km² store Gudfjelløya i Tunnsjøen ligger 812 moh., altså 454 m høyere enn innsjøen. Dette gjør Gudfjelløya til Europas høyeste innlandsøy. Ingen fosser er blant landets høyeste. Blant fossene i Namsen er Formofoss (30,5 m) og Tømmeråsfoss (36 m).
Mellom Trondheimsfjorden og Norskehavet ligger Fosen, som skjermer mye av lavlandet. Kystlinjen utgjør 6 337 km, hvorav 1 743 km er langs fastlandet. Trondheimsfjorden har flere sidefjorder, som Stjørdalsfjorden, Åsenfjorden, Beitstadfjorden. Trondheimsfjorden er forholdsvis dyp, og det er få øyer der de største er Ytterøy og Tautra. To store forkastninger finnes på Fosen: Verran og Hitra-Snåsa. Verranforkastningen gjør at Verrasundet går langt inn i det fjellrike landskapet på Fosen. Namsenfjorden, Foldafjorden og Jøssundfjorden skjærer dypt inn i landskapet i Ytre Namdalen, hvor kyststrøkene har hardere bergarter og mer sparsomt jorddekke. Havstykket Folda i Ytre Namdalen er beryktet som svært lunefullt.
Innenfor det tidligere fylket finnes fire nasjonalparker (Blåfjella-Skjækerfjella, Børgefjell, Lierne og Skarvan og Roltdalen) og to landskapsvernområder (Kjenstad og Skjækra). Sammen med 128 naturreservater og 32 andre fredninger per 1. januar 2012, hadde de et areal på til sammen 3 778,4 km². 16 % av arealet er underlagt strengeste vernekategori. Høyeste fjell er Jetnamsklumpen (1 513 moh.) på grensen mellom Røyrvik og Hattfjelldal, og ligger i Børgefjell nasjonalpark. Andre høye fjelltopper, Fongen (1 441 moh.), Sipmektinden (1 423 moh.) og Hestkjøltoppen (1 390 moh.), ligger også i grensetraktene. Skogen og høylandet er et av få steder i Norge med fire arter av hjortedyr, nemlig elg, rådyr, hjort og rein. Fylkesblomsten var marisko, og brukes i kommunevåpenet av Snåsa.
Norges geografiske midtpunkt, eller arealtyngdepunkt, ligger i Ogndal i Steinkjer kommune.
Geologi
Fylkesstein i Nord-Trøndelag var thulitt. Store deler av berggrunnen er av helt overveiende kaledonsk opprinnelse. I Stjørdalen, Frosta, Meråker og grensetraktene mot Sverige består den hovedsakelig av leirstein og fyllitt. På Fosen og i Ytre Namdalen dominerer granittisk gneis, med innslag av glimmerskifer, grønnstein og amfibolitt. Strandflatelandskap er vanlig, og kan ses tydelig ved Borgan lengst nordvest i Vikna, hvor skjærgården dessuten har et buemønster grunnet foldinger og strukturer i gneisene.
Tellervinini
Tellervinini er en liten gruppe av sommerfugler som hører til underfamilien Danainae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Man regner med bare én slekt, Tellervo, og disse sommerfuglene finnes bare innen et begrenset område fra Sulawesi i nordvest til Salomonøyene i nordøst og det nordlige Australia i sør. Sommerfuglene er ganske variable og har blitt gitt en lang rekke navn, men det finnes trolig bare seks forskjellige arter.
Nord-Trøndelag
Geologi
Kystfjellene domineres av stripet gneis, men det finnes også andre karakteristiske former. Leka er unik med sine ultramafiske bergarter og gabbro, og gir fjellene en brungul farge. I 2010 ble Leka kåret til Norges geologiske nasjonalmonument. I de innerste traktene av Namdalen, for det meste i Røyrvik og Lierne, er berggrunnen svært sammensatt, uten noen klart dominerende bergart. Både her og i Verdal, Steinkjer og Snåsa finnes større partier av omdannet ryolitt, foruten kvartsitt og kvartsskifer. I Namsskogan er det store innslag av granitt, granodioritt og trondhjemitt.
I kontaktsonene mellom leirskifer, sandstein og kalkfjell finnes flere forekomster av svovelkis og jernmalm, spesielt i Grongfeltet i Indre Namdalen, i Meråker og i Malm. En del sjeldnere er forekomstene av nikkel- og kobbersulfider. En av Nord-Europas største kalkforekomster av høy kvalitet finnes i Tromsdalen i Verdal.
Klima
Det er betydelige variasjoner i klimaet mellom de ulike delene av Nord-Trøndelag. Innlandet er skjermet av fjell, og fjordstrøkene er skjermet fra Norskehavet av Fosen. Trondheimsfjorden demper både sommervarme og vinterkulde, slik at man i fjordstrøkene og lavlandet opplever forholdsvis milde somre og vintre. Her er det målt temperaturer på over 30 °C. I innlandet opplever man moderat nedbør og kalde vintre, og årlig nedbør er 500–750 mm. De laveste temperaturene som er målt, er fra −35 til −40 °C i innlandet. I Ytre Namdalen er klimaet sterkt påvirket av Norskehavet, og årlig nedbør måles vanligvis til 750–1 000 mm. Den største nedbøren kommer i kystnære fjellstrøk, hvor årlig nedbørsmengde er 1 500–2 000 mm.
Tellervinini
Utseende
Middelsstore (vingespenn gjerne ca. 40 mm), slanke sommerfugler med avrundede vinger. Kroppen er lite hårete, antennene slanke og rundt halvparten så lange som forvingene. Vingene er svarte med store, hvite felter, størrelsen og formen på disse er ganske variabel. Sommerfuglene virker påfallende spinkle.
Levevis
Tellervinini er skogsinsekter som har larver på planteslekten Parsonsia (Apocyanaceae). Disse plantene er giftige, og sommerfuglene lagrer giften og blir dermed uspiselige eller usmakelige.
Nord-Trøndelag
Klima
Høydevind kommer normalt fra sørvest, mens bakkevind om vinteren kommer fra øst eller sørøst. Om sommeren kommer gjerne fuktig og kjølig sjøvind inn fra vestlig og nordøstlig retning. Forekomsten av tåke er mindre enn på Østlandet, men det kommer noe tåke i kyststrøkene om sommeren. Om høsten og tidlig på vinteren opplever man også lokal strålingståke og frostrøyk ved Trondheimsfjorden.
Høyeste målte temperatur er 34,5 °C i Stjørdal den 17. juli 1945, og den laveste er −40,7 °C i Nordli den 15. mars 1940. Den største årlige nedbørsmengden er 2 840 mm i Liafoss i Nærøy i 1983. Kraftigste vindstyrke ble målt til 45,3 m/s på Sklinna fyr den 12. januar 1983.
Temperaturnormaler for perioden 1961–1990:
Demografi
Den 1. januar 2013 hadde Nord-Trøndelag fylke 134 443 innbyggere, en økning på 5,5 % siden 1993. Flertallet av innbyggerne bor langs Trondheimsfjorden på aksen Stjørdal–Steinkjer. Stjørdal er største kommune i folketall og gikk forbi Steinkjer i 2008, og i 2018 var også Stjørdalshalsen det største tettsted, etterfulgt av Steinkjer. Folketallet har steget jevnt siden 1980, men lavere enn landet som helhet. Urbanisering har redusert folketallet i en del kommuner, særlig i Namdalen.
Den 1. januar 2010 utgjorde innvandrere og norskfødte med innvandrerforeldre 4,5 % av befolkningen, eller 5 942 personer, hvilket var den laveste andelen for noe fylke. Ikke-vestlige innvandrere utgjorde 2 % av befolkningen.
I 2011 var 42 % av befolkningen bosatt i spredtbygde strøk, og 39 % i tettsteder med færre enn 2 000 innbyggere. De største tettsteder etter folketall per 1. januar er Stjørdalshalsen, Steinkjer , Levanger , Namsos , Verdalsøra , Rørvik , Skogn , Straumen  og Kolvereid ,
Utdannelse
Høgskolen i Nord-Trøndelag ble opprettet 1. august 1994, som følge av Høgskolereformen i 1994. Høgskolen i Nord-Trøndelag hadde 3 500–4 000 studenter i 2012. Den 1. januar 2016 ble den en del av Nord universitet, som har sitt sete i Bodø. Lærestedet tilbyr i hovedsak tilbyr profesjonsutdannelser og har avdelinger i Stjørdal, Levanger, Steinkjer og Namsos, med lærer- og sykepleierutdannelsene på Røstad i Levanger som det dominerende studentmiljøet.
Nord-Trøndelag har en lang folkehøyskoletradisjon med foregangsmenn som Ole Vig, Lars Bentsen og Hans Konrad Foosnæs. Sund folkehøyskole er landets tredje eldste, etablert i 1868 av Bentsen og Foosnæs. Det finnes fire private folkehøyskoler i Nord-Trøndelag, nemlig Sund, Namdal, Skogn og Bakketun. Bakketun har en kristen profil, mens de tre øvrige er frilynte folkehøyskoler.
Helse
Sykehuset Levanger og Sykehuset Namsos er organisert i fellesskap som helseforetaket Helse Nord-Trøndelag, som er underlagt det regionale helseforetaket Helse Midt-Norge. Helse Nord-Trøndelag er den største arbeidsgiveren i det tidligere fylket med 2 500 ansatte. Sykehuset Levanger har sentral og lokal sykehusfunksjon for kommunene i Inntrøndelag. Sykehuset Namsos betjener 14 kommuner i Namdalen, i tillegg til Osen og Roan kommuner i Sør-Trøndelag og Bindal kommune i Nordland.
Det finnes også distriktspsykiatriske sentre i Stjørdal og Kolvereid, distriktsmedisinske sentre i Stjørdal og Steinkjer samt desentraliserte polikliniske tjenester på de nevnte steder. De distriktsmedisinske sentrene er organiserte som interkommunale selskaper, og samarbeider med Helse Nord-Trøndelag.
Helseundersøkelsen i Trøndelag (HUNT) er en av verdens største samlinger av helseopplysninger om en befolkning. Forskningssenteret i Levanger er organisert som en del av NTNU. Blant trendene i fylket over de siste tiårene er en bedring i selvopplevd livskvalitet, men større forekomst av livsstilssykdommer.
Veier
Nord-Trøndelag har to europaveier, som begge er regnet til det statlige stamveinettet. Europavei 6 går gjennom hele det tidligere fylket, delvis som motortrafikkvei. Veien går fra Stjørdal til Steinkjer, videre til Grong, gjennom Namsskogan og til slutt videre inn i Nordland fylke. Europavei 14 går fra Stjørdal til Sverige via Meråker. Fylkesvei 17 (Kystriksveien), starter på Steinkjer og går videre til Namsos og Nærøy, og videre inn i Nordland. Strekningen mellom Steinkjer og Namsos er vedtatt utbedret, delvis bompengefinansiert. Den lengste veitunnelen er Helltunnelen på Europavei 6. Den fredede Skarnsundbroen var verdens lengste skråkabelbro i betong ved åpningen i 1991.
Fylkeskommunen hadde ansvaret for 3,000 km vei etter overtagelsen av en rekke riksveier i 2010.
Kollektivtrafikk
Nordlandsbanen, jernbanen mellom Trondheim og Bodø, går gjennom Nord-Trøndelag, og tilbyr regional- og lokaltog, sistnevnte markedsført som Trønderbanen. Øvrige jernbanelinjer er Meråkerbanen og Namsosbanen, hvor sistnevnte går fra Grong til Namsos og er uten trafikk. De trafikkerte jernbanelinjene utgjør således hovedakser i samferdselen sammen med europaveiene. En elektrifisering av Trønderbanen og Meråkerbanen ble påbegynt vinteren 2021 og vil være avsluttet i 2025.
Hovedflyplassen for hele Trøndelag, Trondheim lufthavn, Værnes, ligger i Stjørdal. Fra 2006 er flyplassen landets fjerde største, og tilbyr reiser til de fleste hovedflyplassene i Norge, i tillegg til de to regionalflyplassene i Nord-Trøndelag, Namsos og Rørvik lufthavner. Fra Værnes går det også internasjonale flyvninger.
Fylkeskommunen hadde ansvar for busstrafikken, og organiserte billetter og planlegging. Billettsystemet (t:kort) var et samarbeid med AtB i Sør-Trøndelag. Bussruterne kjøres av private selskaper under egne varemerker, som Trønderbilene og Nettbuss. Det finnes bybuss i Namsos, Levanger, Steinkjer og Stjørdal. Buss og tog suppleres med bestillingstransport, en erstatning for rutegående trafikk i distriktene. Fra 1. januar 2018 ble Sør-Trøndelag slått sammen med Nord-Trøndelag i det nye fylket Trøndelag, og AtB håndterer idag kollektivtrafikken i hele Trøndelag.
Hurtigbåtruten Namsos–Rørvik–Leka drives av FosenNamsos Sjø. Hurtigruten anløper regelmessig Rørvik i Vikna i både sommer- og vinterhalvåret.
Hurtigruten har en anløpshavn i Nord-Trøndelag, Rørvik.
Det er også seks ferjesamband; Borgan–Ramstadlandet, Eidshaug–Gjerdinga, Hofles–Geisnes–Lund, Levanger–Hokstad, Seierstad–Ølhammeren og Skei–Gutvik.
Politikk og administrasjon
Nord-Trøndelag fylkeskommune hadde fylkestinget som øverste myndighet. Det bestod opprinnelig av ordførerne i kommunene, senere også av representanter valgt av formannskapene. Det første direkte valget til fylkestinget ble holdt i 1975. Fylkestinget hadde 45 representanter fra 1976 til 2003, og 35 representanter fra 2003 til 2018. Fra 2003 til 2018 ble fylkeskommunen styrt etter en parlamentarisk modell, der fylkestinget valgte et fylkesråd, som ledet den daglig driften av fylkeskommunen.
Den 27. april 2016 møttes representanter fra begge fylkesting på Stiklestad og vedtok en søknad om sammenslåing av de to fylkene som et ledd i regionreformen. I Nord-Trøndelag stemte 21 av 35 representanter for sammenslåing; i Sør-Trøndelag gjorde 41 av 43 representanter det samme. Søknaden om sammenslåing ble sendt kommunal- og moderniseringsdepartementet samme dag. Fylkene ble slått sammen til Trøndelag fylke fra 1. januar 2018, etter vedtak i Stortinget den 8. juni 2016. Trøndelag tok Olavskorset som sitt våpenskjold, det samme som Nord-Trøndelag hadde. Fylkestinget i det nye Trøndelag fikk 78 representanter. Etter kommunestyre- og fylkestingsvalget 2019 ble dette tallet redusert til 59.
Stortingsrepresentanter
Nord-Trøndelag er en egen valgkrets ved stortingsvalg, som følger de samme grensene som det tidligere fylket.
På 1800-tallet fikk Nord-Trøndelag tilnavnet «Det røde amt», fordi fylket valgte radikale venstremenn til Stortinget. Venstre var nærmest enerådende i det meste av Nord-Trøndelag, spesielt på Innherred. Ved folkeavstemningen om landets styreform i 1905 var Nord-Trøndelag det fylket med tredje høyest andel som stemte for republikk; i noen radikale venstrebastioner på Innherred og i Namdalen var det flertall for republikk. Oppslutningen om brennevinsforbudet i Trøndelagsfylkene var den største i landet utenom bibelbeltet.
I etterkrigstiden fra 1945 til 1970 ble Venstres enerådende stilling i stor grad overtatt av Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Nord-Trøndelag har vært regnet til Senterpartiets viktigste bastioner i landet som sådan. Ved begge folkeavstemningene om norsk medlemskap i EF/EU hadde fylket et stort nei-flertall.
Historisk representasjon på Stortinget fra Nord-Trøndelag siden 1973:
Partioppslutning
Historisk prosentvis partioppslutning ved stortingsvalg i Nord-Trøndelag siden 1973:
Fet skrift markerer blokkene (Venstresiden Ap+SV. Sentrum KrF+V+Sp. Høyresiden H+Frp). M = Antall mandater innvalgt på Stortinget.
Næringsliv
Primærnæringene har tradisjonelt vært dominerende næringsveier. Urbanisering og strukturrasjonalisering har gjort dette mindre entydig, men fylket hadde likevel landets høyeste andel av sysselsatte i primærnæringene; om lag en tiendedel av de sysselsatte. I 2008 stod fylket for 880 541 dekar dyrket mark og 8,7 % av landets samlede jordbruksareal. Litt over en tredjedel av dette disponeres til kornproduksjon, mens 550 000 og 14 500 dekar disponeres til henholdsvis grovfôr og poteter. På samme tid var det anslagsvis 5 300 årsverk i jordbruket og 3 641 aktive foretak, hvorav mer enn halvparten med husdyr. 55 % av sysselsettingen i jordbruket er innenfor melkeproduksjon. Gårdsbrukene er gjennomgående store, men mindre i dalene og kyststrøkene. Fra 2003 til 2008 økte den gjennomsnittlige bruksstørrelsen fra 212 til 242 dekar.
Skogbruket har mindre betydning enn før, men Nord-Trøndelag var fortsatt landets nest største tømmerproduserende fylke etter Hedmark. 28 % av arealet er produktiv skog, for det meste granskog. I 2009 ble det avvirket 403 000 m³, tilsvarende 6,1 % av landets samlede avvirkning og mer enn halvparten av avvirkningen nordenfjells. Det er svært stor tilvekst av skog, men treforedlingsindustrien i fylket sliter med råstoffmangel. Mye av skogen er eid av store aktører som Meraker Brug (1 300 000 dekar), Værdalsbruket (900 000 dekar), Namdal Bruk (713 000 dekar), Ulvig Kiær (700 000 dekar) og Albert Collett (570 000 dekar). Statskog har hovedkontor i Namsos, men eier relativt lite produktiv skog i fylket. Sagbruk i Namsos har lange tradisjoner, men Moelven Van Severen er det eneste gjenværende. InnTre holder til i Steinkjer. Papirfabrikken Norske Skog Skogn er en av fylkets største industriarbeidsplasser, med 410 ansatte i 2013. FollaCell er landets eneste produsent av kjemisk termomekanisk tremasse (CTMP).
De største aktørene i havbruket, SinkabergHansen, Nils Williksen, Midt-Norsk Havbruk og Bjørøya Fiskeoppdrett, er konsentrert i Vikna, Nærøy og Flatanger i Namdalen. Nord-Trøndelag var stor netto eksportør av både slaktefisk og settefisk, og oppdrettsfisk stod for ca. 40 % av det tidligere fylkets samlede eksportverdi. Havfisket har ikke like stor lokal betydning som tidligere. I 2002 ilandførte båter registrert i Nord-Trøndelag fisk til en verdi av 161 millioner kroner, og de fleste leveransene fant sted i Vikna.