cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bob Hope Chrysler Classic 2006
Bob Hope Chrysler Classic 2006 var en golfturnering på PGA-touren som ble arrangert i Palm Springs i California 16. til 22. januar 2006.
Bob Hope Chrysler Classic ble spilt første gang i 1960 under navnet Palm Springs Golf Classic. Bob Hope gav sitt navn til turneringen i 1965. Den er kjent for sin «pro-am»-konkurranse, hvor lag med profesjonelle og amatører, hovedsakelig kjendiser, spiller sammen.
Formatet er unikt blant turneringene på PGA-touren. Det spilles over fem dager og fire forskjellige baner. I 2006 var banene The Classic Club (7305 yards, par 72), Bermuda Dunes Country Club (6927 yards, par 72), La Quinta Country Club (7060 yards, par 72) og PGA West/Arnold Palmer Course (6950 yards, par 72).
Pro-am
Publikum har alltid strømmet til Bob Hope Chrysler Classic på grunn av «pro-am»-konkurransen, hvor de profesjonelle golferne spiller på lag med amatører, hovedsakelig kjendiser fra filmbransjen, musikkbransjen og fra andre idretter. Amatørene spiller de fire første dagene; den femte dagen spiller de profesjonelle alene. Amatørene deles inn i lag på tre som spiller sammen alle fire dagene. I 2006 deltok blant andre Samuel L. Jackson (handicap 5), Matthew McConaughey (10), Justin Timberlake (6), Alice Cooper (6), Michael Bolton (11), Mark Wahlberg (5), Carson Daly (9), George Lopez (14), Craig T. Nelson (5) og Yogi Berra (18).
Resultater
{|
Ansikt til ansikt
Ansikt til ansikt var en norsk portrettserie med fotografen Morten Krogvold som gikk på NRK1 i 2003, 2004, 2006 og 2008. Konseptet gikk ut på at Krogvold inviterte norske kjendiser som han fotograferte, mens han intervjuet dem. Blant disse var blant annet Liv Ullmann, Gunnar Stålsett, Tove Nilsen, Erik Bye, Anne Cath. Vestly, Johan Brun, Grethe Kausland, Kolbein Falkeid, Arthur Arntzen og Shabana Rehman.
Serien ble tildelt Gullruten 2006 for beste magasin- og livsstilsprogram for programmet hvor Odd Børretzen blir portrettert.
Mudkip
Mudkip (ミズゴロウ, Mizugorō) er en pokémon fra Game Boy Advance-spillene Pokémon Ruby ,  Sapphire  og  Emerald. Navnet Mudkip er et teleskopord sammensatt av de engelske ordene mud (søle) og kip, som henviser til skip, som er forbundet med fisken mudskipper (slamkrypere). Mudkip er en av starterne man kan velge i tredje generasjon i serien. De er små, blå Pokémon med en stor finne på hodet som de kan bruke til å registrere bevegelse i luft og vann. Den fungerer som en radar. Når de er i vann bruker de sine gule, piggete gjeller de har på kinnene sine, til i puste, mens de bruker den store halefinnen til fremdrift. De er ekstremt sterke, til tross for sin lille kropp, de er i stand til å løfte store steinblokker, og å knuse dem. Når de skal sove, begraver de seg selv i jorda i vannkanten. I animeen får Brock en Mudkip på Dewford Island, som senere utvikler seg til Marshtomp.
Mudkip er kjent for internettmemen "So I herd u liek mudkipz"
Det norske Diakonhjem
Det norske Diakonhjem (Diakonhjemmet) er en stiftelse som har som formål å fremme diakonal virksomhet i kirke og samfunn.
Diakonhjemmet har følgende virksomheter
Det norske Diakonhjem er en selvstendig diakonal institusjon innenfor Den norske kirke. Siden starten i 1890 (som i begynnelsen var skolevirksomhet) har målet vært å fremme diakonal virksomhet i kirke og samfunn. Dette har skjedd både ved konkrete behandlings- og hjelpetiltak og ved at mennesker er blitt utdannet til diakonal gjerning. Sykehusdrift og utdanning har i mer enn hundre år vært hovedoppgaver ved Diakonhjemmet.
Hele tiden, men særlig fra 1960-tallet, har Diakonhjemmet vokst til en omfattende virksomhet. Organisasjonen har i dag ansvar for et bredt spekter av oppgaver innen utdanning, forskning og innenfor helse- og sosialsektoren. Videre utøver de et aktivt internasjonalt engasjement og samarbeider med en rekke internasjonale partnere. Samlet omsetning var i 2004 ca. 600 millioner kroner, mens antallet ansatte var ca. 1,250.
Historie
Diakonhjemmet vokste frem av den lavkirkelige vekkelsen som preget Norge på 1800-tallet. I tillegg til forkynnelse, rommet den også omsorg for foreldreløse, sultne, fattige og «moralsk forkomne». Vekkelsen var blant annet inspirert av utviklingstrekk i tysk kirke- og indremisjonsliv på begynnelsen av 1800-tallet. Diakonhjemmets grunnleggere ivret for det de kalte «urkirkens skjønneste egenskap»: diakonien, menighetenes innsats for mennesker i nød. Diakonhjemmet skulle bli et kraftsenter for et storstilt, kirkelig arbeid for mennesker i utsatte livssituasjoner.
Primus motor for opprettelsen av Diakonhjemmet var presten og redaktøren Hartvig Halvorsen (1854 – 1910), som også var sentral i etableringen av Menighetsfakultetet. Han begynte med en liten skole der diakoner kunne få sin sykepleiefaglige utdannelse og pasienter etterhvert ble behandlet på kyndig vis og «i Kristi kjærlighets ånd». Diakonhjemmet ble startet i 1890, 22 år etter at en kvinnelige varianten hadde kommet i gang ved Diakonissehuset.
Visjon
Diakonhjemmets visjon er å kalle og utruste mennesker i kirke og samfunn til tjeneste for å gi omsorg og hjelp til mennesker som lider, kjempe mot urett og bidra til forsoning. Diakonhjemmet vil bygge fellesskap der den enkelte blir sett og møtt. Dette må komme til uttrykk både gjennom at vi selv er en institusjon og et sted hvor barmhjertighet øves og mennesker får hjelp og gjennom at vi ser vårt arbeid i et større samfunnsperspektiv, spesielt innenfor helse, omsorg og undervisning.
Motto
Diakonhjemmet har presisert sin selvforståelse og sin visjon i mottoet «Engasjert for mennesket».
Logo
Malteserkorset er det sentrale elementet i Diakonhjemmets logo. Korset er kanskje best kjent som ordenstegn for johanitterbrødrene, en orden som hadde tilhold på Malta i middelalderen. I hovedstaden Valletta startet johanniterne, etter hvert kalt malteserordenen, et av datidens beste hospitaler. I 1906 ble det bestemt at diakoner i Diakonhjemmets tjeneste skulle bruke en nål med malteserkorset på. Dagens logo har et nytt element, en himmelbue over korset, en himmel over tjenesten for mennesket.
Heap
Heap (norsk haug) er en datastruktur brukt i informatikk, mye brukt til å lage prioritetskø og for å sortere data.
En haug lagrer data i et s.k. tre. Ethvert element E er koblet til «barn», som skal ha en verdi lik eller mindre enn E. Dette sikrer at roten i treet vil være det største i datamengden, og at leting etter høyeste verdi tar O(1) tid. Leting etter vilkårlig verdi blant de N som ligger i haugen, tar derimot O(N) tid, da det ikke er klart hvor i haugen nye element legges. En haug kan også brukes til det motsatte, der hvert element E peker til barn som er høyere enn seg E. Altså vil roten da være det minste i mengden. De fleste programmeringsspråk har ferdige hjelpemidler for å ta i bruk haug.
Arbeidstid
Ved uttak og innsetting må en umiddelbart omordne treet slik at alle element har barn mindre enn seg. Ved uttak byttes rotnode (den minste) ut med det sist innlagte elementet SIST, hvorpå SIST skiftes nedover inntil det når et nivå der begge barn er mindre enn SIST. Dette tar O(log N) tid. Ved innsetting av element NY, plasseres dette på laveste nivå og skiftes oppover i treet inntil det har nådde et nivå der begge barn er mindre enn NY. Dette tar O(log N) tid i verste fall, men vil over tid skje på O(1) tid.
Varianter
En k-haug er en heap der hvert element har k barn, hvilket vil gi færre nivå og derved raskere uttak og innsetting. Det vanligste er 2-hauger (binære) som vist i figuren, da disse kan lages med tabell (datastruktur) og aritmetikk basert på bitskifting. Disse gir balanserte trær, der omtrent halvparten er løvnoder på laveste nivå og 3/4 på nest laveste nivå, slik at innsetting kan gjøres på O(1) amortisert (gjennomsnittlig) tid.
Hvis rask fletting er ønskelig brukes en venstreorientert haug (leftist). Dette er en 2-haug som tilstreber ubalanse ved å alltid sikre en «tyngre» venstre- enn høyreside. Fletting gjøres da raskest mot rotens kortere høyreside, og da på O(log N) tid, med den ulempe at innsetting tar O(log N) tid.
Østersjøfinske språk
Østersjøfinske språk, også kalt balto-finske språk, er en gruppe finsk-ugriske språk som blir talt i området omkring Østersjøen og i Russland. Finsk og estisk er offisielle språk i nasjonalstatene Finland og Estland, i nordisk råd og i den europeiske union.
Livisk er et utdødd minoritetsspråk i Latvia. De øvrige språkene har en mer marginal utbredelse, og er eller har vært minoritetsspråk i Norge, Sverige og Russland.
Østersjøfinske språk deles i en nordlig, en sørlig og en østlig undergruppe. Den nordlige undergruppen omfatter bjarmisk, finsk, meänkieli, kvensk, ingrisk, karelsk, ludisk og vepsisk. Den sørlige undergruppen omfatter votisk, estisk, sørestisk og livisk. . Austersjøfinsk utgjør i lag med de samiske språka og i st de mordvinske språka moksja og erzja (og nå utdødde merja, muroma og mesjera) den vestlige delen av den uralske språkfamilien.
Østersjøfinske språk har sin opprinnelse i urfinsk, som en gang ble snakket på begge sider av Finskebukta. Oppdelingen i flere språk begynte omkring 600-650 f.Kr. da sørestisk skilte seg ut fra urfinsk, først som en dialekt av urfinsk og senere som et eget språk.
Forhistorie
De østersjøfinske språkene tilhører den vestlige delen av den uralske språkfamilien, sammen med samiske og mordvinske språk.
I følge Sammallahti (1977), Viitso (1998) og Kallio (2014) er det mulig å sette opp følgende genetiske språktre, basert på kronologien og utbreiinga av de ulike lydendringene språka har gått gjennom:
Forholdet til den kamkeramiske kulturen
Den kamkeramiske kulturen var en steinalderkultur som eksisterte i barskogbeltet i Nordøst-Europa i mesolitikum og neolittisk tid, fra 5 600 f.Kr. til 2 300 f.Kr. På det største var denne kulturen utbredt fra Bottenvika og Østersjøen i vest til uralfjellene i øst, og fra munningen av elven Wisła i sør til Nordishavet i nord. Den kjennetegnes av kar av keramikk av samme form, men med en viss variasjon i dekorasjonene.
Området til den kamkeramiske kulturen er mer eller mindre det samme området hvor det senere ble snakket finsk-ugriske språk. Det har derfor blitt foreslått at denne kulturen er knyttet til forfedrene til finsk-ugrierne.
Denne hypotesen er nå forkastet. Den kamkeramiske kulturen eksisterte i området lenge før finsk-ugriernes ankomst, og den talte et ukjent og utdødd paleo-europeisk språk.
De finske ordene jauho (hvetemel), lehmä (ku), tähti (stjerne), tammi (eik) og ihminen (menneske) er eksempler på subtratord. Det samme gjelder urfinsk *täštä (stjerne) og *kümmin (ti).
Enkelte finske toponymer og hydronymer er av ikke-uralsk opprinnelse. Ordet koita opptrer regelmessig i hydronymer for lange og trange kropper av vann. Det er et før-finsk-ugrisk ord for «lang, trang». Mange andre finske toponymer er subtrater som er hentet fra et paleoeuropeisk språk, deriblant Saimaa, Imatra, Päijänne og Enare.
De nærmeste slektningene til den østersjøfinske språkgruppa er de samiske språkene.
Finsk
Finsk og estisk har blitt skrevet med det latinske alfabetet i omkring 500 år. Det eldste eksempel på finsk er fra en tysk reisejournal fra ca 1450. Den lyder: Mÿnna tachton gernast spuho sommen gelen Emÿna daÿda. På moderne finsk blir dette Minä tahdon kernaasti puhua suomen kielen, [mutta] en minä taida («Jeg ønsker å snakke finsk, [men] kan det ikke»).
Det første omfattende skriftsystemet for finsk ble utviklet av biskopen Mikael Agricola (1500–1557). I 1543 publiserte han ABC-boken Abckiria; i 1544 fulgte bønneboken Rucouskiria. Se Wsi Testamenti (en oversettelse av Det Nye Testamente) kom i 1548 og Davids salmer ble utgitt fra 1551 til 1552. Språkets ortografi var basert på svensk, tysk og latinsk ortografi og var laget for de sørvestfinske dialektene.
Estisk
De eldste eksemplene på estisk er fra første halvdel av 1200-tallet. Originates Livoniae i den livlandske krønike (1180–1227) inneholder estiske stedsnavn, ord og fragmenter av setninger. Kong Valdemars jordebok fra 1231 inneholder estiske stedsnavn og familienavn. Det eldste eksempel på sammenhengende estisk er «Kullamaa-bønnene» fra 1524 og 1528.
Sørestisk
Et av de eldste skrevne bevis på sørestisk, er en oversettelse av Det Nye Testamente (Wastne Testament) som ble utgitt i 1686. Statusen til dette språket begynte å avta i 1880-årene.
Livisk
Livisk er dokumentert i form av ord i den livlandske krønike (1180–1227). Skrevne kilder på livisk dukket opp på 1500-tallet. En samling av «sjøfolks hellige sanger og bønner» (Jūrnieku svētās dziesmas un lūgšanas) ble oversatt til latvisk og utgitt i 1845. Den første boken på livisk var Matteusevangeliet, som ble utgitt i 1863 i både østlige og vestlige dialekter fra Kurland. Den siste talende med livisk som morsmål, morsmål, Grizelda Kristiņa, døde den 2. juni 2013, 103 år gammel.
Votisk
Votisk hadde ikke noe alfabet før Dmitri Tsvetkov (1890–1930) på 1920-tallet skapte en ortografi basert på det kyrilliske alfabet. Det nåværende alfabetet stammer fra 2004. Votisk er et språk som har utgått fra de nordøstlige dialekter av gammel estisk; språket har også hentet mange låneord fra ingrisk.
Ingrisk
Fra 1932 til 1937 eksisterte det en latin-basert ortografi for ingrisk; den ble lært i skolene på Soikinskijhalvøya og i området omkring munningen av elven Luga. Flere lærebøker ble utgitt, deriblant en grammatikk fra 1936. I 1937 ble dette skrevne språket forkastet, ettersom masseundertrykkelsen av bøndene begynte. Det nåværende alfabetet er fra 2005 og ligner det finske alfabetet.
Ludisk
Ludisk har ikke et eget skriftspråk; det karakteriseres noen ganger som en mellomting mellom karelsk og vepsisk, andre ganger som en dialekt av karelsk, mens andre igjen betrakter det som et eget språk.
Estnäs
Estnäs (finsk: Vironniemi) er en av Helsingfors administrative bydeler. Den består av de tre sentrale bydelene Gloet, Kronohagen og Skatudden.
Estnäs har 11 213 innbyggere (2004), mens nesten 40 000 mennesker har sitt arbeid der. 10% av befolkninga er svenskspråklige. Estnäs er Helsingfors finansielle og administrative sentrum. Det var her byen ble anlagt etter at den i 1640 ble flytta fra Gammelstaden lengre nord.
Østersjøfinske språk
Karelsk og vepsisk
De nåværende dialektene av karelsk, stammer fra gammel-karelsk som ble snakket i området omkring innsjøen Ladoga i det 9. århundre e.Kr. Neverbrev nr. 292 fra 1200-tallet, er det eldste bevarte dokument på et østersjøfinsk språk. Det ble oppdaget i 1957 av en sovjetisk ekspedisjon som ble ledet av Artemij Artsikhovskij (1902–1978) under utgravningen av Nerev på vestkysten av Novgorod.
I 1804 ble A Translation of some Prayers and a Shortened Catechism oversatt til dialektene nord-karelsk og glonets. Matteusevangeliet ble oversatt til den sørkarelske dialekten Tver i 1820. I denne sammenheng ble det kyrilliske alfabet benyttet. Deretter kom det et latinsk alfabetet på 1930-tallet, men det kyrilliske alfabet ble gjeninnført i 1937. Etter Sovjetunionens sammenbrudd, har ABC-bøker blitt publisert på det latinske alfabetet. Vepsisk har gått gjennom den samme utvikling av vekslende ortografier.
Tornedalsfinsk og kvensk
Tornedalsfinsk (meänkieli) utviklet seg i den finsktalende delen av Sverige etter Finskekrigen i 1809. Kvensk utviklet seg i den finsktalende delen av Nord-Norge; kvener er dokumentert i Norge siden 1500-tallet. Tornedalsfinsk og kvensk er nært beslektet, og ingen av disse språkene har hatt egne skriftspråk.
Referanse til bjarmer i norrøne kilder
Norrøn litteratur inneholder tallrike referanser til bjarmene, et folk vikingene fortalte at de støtte på øst for Finnmark. Både samiske og østersjøfinske toponymer er funnet blant befolkningen i Dvinabukta. . Stadig flere pomorer ankom i området i det 14. og 15. århundre, noe som førte til at Bjarmlands beboere ble assimilert av slavere.
Østersjøfinske substratord kan bli funnet i nordrussiske dialekter langs elven Pinega, deriblant ordene: лахта (lahta) 'myr, fuktig sted, eng', луда (luda) 'steinete holme', каска (kaska) ‘unge skoger’ og щелья (schelja) ‘høyde eller bratt bredd ved en elv’.
Grammatikk
De østersjøfinske språkene er agglutinerende språk: De grammatiske morfene føyes til de semantiske morfene på en slik måte at grensa mellom morfene er noenlunde tydelig. Hvert grammatisk morfen har en identifiserbar mening, og tilføyes uten at det skjer en indre bøying i rotmorfemet, og uten at de enkelte morfene blander seg med hverandre eller påvirker hverandre.
Syntaktisk sett er de østersjøfinske språkene SVO-språk. Rekkefølgen av setningsledd i pragmatisk umarkerte helsetninger opptrer i formen subjekt–verbal–objekt. Også norsk er et SVO-språk.
Et særpreg ved østersjøfinske språk er at de mangler grammatisk kjønn (maskulinum, femininum, utrum og nøytrum). På finsk benyttes eksempelvis det kjønnsnøytrale hän uansett kjønn. Ordklassen artikkel finnes heller ikke; dette er (for eksempel på norsk) en ordklasse som forteller hvilket kjønn, grammatisk tall og kasus et substantiv har. Det skilles heller ikke mellom bestemt og ubestemt form av et substantiv, noe som krever en artikkel.
Morfofonologien (måten en grammatisk funksjon eller et morfem påvirker på) er kompleks. Østersjøfinske språk har kasis-suffikser, tempus eller grammatisk tid (skille mellom fortid, nåtid og fremtid), grammatisk modus og personmarkører (som tilsvarer personlig pronomen) – de har singularis og pluralis, men ikke dualis – så vel som partikler og flere infinitiv-former, possessivsuffikser, klitikoner, etc. Antallet kasus er generelt sett høyt (finsk har 15 kasus, estisk har 14, sørestisk har 14, ingrisk har 12, etc.), mens infinitivformene varierer mer mellom språkene.
Det er en del variasjon i lydsystemene de østersjøfinske språkene i mellom. Alle har rike vokalsystem, men der finsk og livisk har det samme vokalsystemet som svensk, har estisk og de østligste språkene en del andre vokaler, bl.a. /õ/, en bakre, urundet vokal. Karelsk og vepsisk har palatalisering som en viktig prosess, dette er et fenomen de deler med russisk, som de er sterkt påvirket av.
Grammatisk sett fremstår de østersjøfinske språkene som en gruppe svært like språk, med trekk som samler dem og skiller dem fra samisk og «mordvinsk». Alle språkene har mange kasus, bl.a. med dobbelt sett (indre og ytre) lokalkasus. Adjektiv og determinativer kongruerer med hovedordet substantiv i kasus, ingen andre språk i verden enn de østersjøfinske har kasuskongruens, men ikke genusdistinksjon.
Verbene blir bøyd i person og tall (singularis, pluralis), og i modus.
Leksikon
Forskjellene de østersjøfinske språkene i mellom er særlig leksikalske. Det uralske ordforrådet og de gamle lånordene er det samme i alle språkene, men det siste tusenåret har lånordskildene vært ulike: Finsk har fått lånord fra svensk, estisk fra tysk, livisk fra latvisk, og de andre østersjøfinske fra russisk.
Skillet mellom finsk og estisk er større enn en kan få inntrykk av ved å høre på språkene, de har nemlig mange såkalt "falske venner", av typen norsk "kunstig", svensk "konstig", f.eks. fi piimä "surmelk" est. piim "melk", fi. huvittava "morsomt", est. huvitav "interessant".
Rauma (andre betydninger)
Rauma har flere betydninger
Skip med navnet «Rauma»:
10. desember
10. desember er den 344. dagen i året og den 345. i skuddår. Det er 21 dager igjen av året.
Navnedag
Judit, Jytte
Haukipudas
Haukipudas er en tidligere kommune i landskapet Norra Österbotten i Finland. Kommunen hadde cirka 17 700 innbyggere og et areal på 466,22 km². Haukipudas var en finskspråklig kommune som grenset til kommunene Karlö, Ijo, Kiminge, Uleåborg og Yli-Ii.
10. desember
Navnedag
Navnedagen skyldes den jødiske Judit omtalt i Judits bok, hun drepte den assyriske hærføreren og befridde jødene.
Caligopsis
Caligopsis er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen uglesommerfugler (Brassolini) som trolig bør føres til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Uglesommerfuglene ble tidligere ofte regnet som en familie for seg, Brassolidae.
10. desember
Fødsler
Se flere som er født 10. desember i Kategori:Fødsler 10. desember.
Caligopsis
Utseende
Store, brune sommerfugler. De ligner sterkt på den beslektede slekten Caligo.
10. desember
Dødsfall
Se flere som døde 10. desember i Kategori:Dødsfall 10. desember.
Caligopsis
Levevis
Larvene lever på ulike gress (Poaceae).
Utbredelse
Slekten er kjent fra Brasil, Bolivia og Peru.
Eric Harris og Dylan Klebold
Eric David Harris (født 9. april 1981, død 20. april 1999) og Dylan Bennet Klebold (født 11. september 1981, død 20. april 1999) var begge high school-seniorer som stod bak Columbine High School-massakren. Skolen er lokalisert i Jefferson County i Colorado (nær Denver og Littleton) i USA. Tirsdag 20. april 1999 drepte de to 12 klassekamerater og en lærer, mens ytterligere 24 personer ble skadet. Både Harris, som da var 18 år og Klebold, da 17 år begikk selvmord etter massemordet.
Karl Emanuel I av Savoia
Carlo Emanuele I av Savoia (født 12. januar 1562 i Rivoli, død 26. juli 1630), også kalt den store, var hertug av Savoia fra 1580 til 1630. Han var eneste barn av Emanuele Filiberto av Savoia og Marguerite, hertuginne av Berry.
Carlo Emanuele giftet seg med Katharina Michaela av Spania (1567–1597), datter av Filip II av Spania og Elisabeth av Valois og hadde følgende ti barn:
Han giftet seg ikke igjen etter at konen døde, men ble far til 11 illegitime barn fra 1600 og utover. Elskerinnene var Luisa de Duing, Argentina Provana, Marguerite de Roussilon, Virginia Pallavicino, Anna Caterina Meraviglia og Anna Felizita Cusa.
Ernst Alexanderson
Ernst Frederick Werner Alexanderson (født 25. januar 1878, død 14. mai 1975) var en svenskamerikansk elektroingeniør og en pioner innen utviklingen av radio og TV.
Bakgrunn
Alexanderson ble født i Uppsala, Sverige og ble utdannet ved Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm og den tekniske høgskolen i Berlin, Tyskland. Han emigrerte til USA i 1902 og bruke mesteparten av sitt yrkesaktive liv som ansatt hos General Electric. Han designet Alexanderson alternatoren, en høyfrekvent generator for langbølge-transmittering som gjorde kringkasting av modulert (stemme) radio praktisk mulig. Den eneste gjenværende senderen som fungerer finnes ved radiostasjonen i Grimeton utenfor Varberg i Sverige. Senderen ble lagt til UNESCOs verdensarvliste i 2004.
Han hadde vært ansatt hos General Electric kun i en kort periode, da GE mottok en bestilling fra en kanadiskfødt professor og forsker Reginald Fessenden på en alternator med mye høyere frekvens en de som allerede eksisterte. Sommeren 1906 kunne Alexanderson presentere en 50 kHz-alternator installert i Fessendens radiostasjon i Brant Rock, Massachusetts. I løpet av høsten var utgangseffekten økt til 500 watt og 75 kHz. På julaften 1906 gjennomførte Fessenden sin første radiosending med musikk og stemmer hvor han selv spilte fiolin og leste fra juleevangeliet. Oveføringen kunne oppfattes så langt unna som i Det karibiske hav.
Alexanderson fant også opp en amplidyne, en direkte spenningsforsterker.
Alexanderson var også sentral i utviklingen av televisjon. Den første TV-sendingen i USA ble mottatt i hans hjem i Schenectady i 1927. I løpet av livet fikk Alexanderson godkjent 345 amerikanske patenter, den siste i 1968 i en alder av 89 år. Han døde i 1975 og ble begravet nær sitt hjem i staten New York.
Anerkjennelser
I 1983 fikk han plass i National Inventors Hall of Fame og i 2002 Consumer Electronics Hall of Fame. Allerede i 1919 ble han tildelt IEEE Medal of Honor.
Akademiet for hebraisk språk
Akademiet for hebraisk språk (hebraisk: הָאָקָדֶמְיָה לַלָּשׁוֹן הָעִבְרִית, HaAkademya laLashon haIvrit) ble etablert av den israelske regjeringen i 1953.
Kyllingoppdrett
Kyllingoppdrett er en primærnæring, hvor man dretter («dyrker») opp kylling for salg, for å bli brukt som mat.
I 2001 lå det totale kyllingoppdrett i Europa på anslagsvis 35 mill. tonn.
Kylling
Kyllinger blir klekket fra rugeegg som hønen må ruge på i 21 dager før de blir klekket. Rugeeggene må være befruktet, og for at det skal skje må hønen ha paret seg med en hane. De kan være av samme eller ulik rase. Når en høne ruger, kalles hun klukkhøne. En høne som ruger ligger lenge i rugekassen, dag og natt, bare med noen få pauser i 21 dager. En høne som verper legger bare egg i løpet av noen få minutter, og deretter går hun ut av rugekassen.
Et befruktet egg kan ikke utvikle seg uten varme fra høna eller en rugemaskin, og er således spiselig. Når kyllingene klekkes, har kyllingen med seg plommesekken som næringspakke, som den bruker to dager på å ete opp. Daggamle kyllinger er kyllinger som er opptil én dag gamle (altså nyklekket), og de kan da ikke gå.
EKT Rideskole
EKT Rideskole og Husdyrpark AS ligger på Ekebergsletta på Ekeberg i Oslo. Rideskolen ble anlagt i 1964 av Edvin K. Thorson, og eies i dag av daglig leder Sissel Thorson Falch med familie. Som navnet antyder har anlegget flere dyreslag utover hestene. Per 2008 har anlegget ca. 100 dyr, fordelt på dyreslagene ku, gris, geit, sau, kanin, samt fugleartene høne, svane, and, påfugl og due.
Kyllingoppdrett
Avl
Nyere hønseavl har gitt kyllinger som vokser fortere og gir mere kjøtt enn de tradisjonelle. Av hønseraser er det varianter av Ross som er mye brukt. «Ross 308» og «Ross Rowan» angis som varianter bak norske produkter. «Ross 308» har en gjennomsnittlig slaktevekt på 950 gram etter 31 dager, «Ross rowan» er en mer saktevoksende hybrid med en slaktevekt på 2,7 kg etter 75 dager. En rasktvoksende variant som «Ross 308» kan også få vokse fram til 75-80 dagers alder på et mindre kraftig fôr. Et eksempel på det siste kan være «Gourmetkylling» fra «Holte» som oppgis å være en «Ross 308» med vekstid på 52-84 dager og en slaktevekt på 4 kg. «Ross Rowan» er en brunfjøret hane som parret med andre mindre ross-varianter (f.eks høner fra «Ross 308») gir mer saktevoksende kyllinger som ales opp. Ved økologisk produksjon i Norge, ved bruk av «saktevoksende fjørferaser», er det rasene «Ross Rowan», «Rowan Ranger» og «Hubbard JA57 Colour yield» som er tillatt brukt. Det tillater en minimum slaktealder på 70 dager. Ved økologisk produksjon på andre kyllingraser er minstealder for slaktekylling 81 dager.
Konsum
Hønsekylling nytes ofte som matrett, i stekt, grillet, fritert eller marinert tilstand.
EKT Rideskole
Rideskolen har forskjellige hesteraser, bl.a Fjording, Fullblods Araber, samt ponnirasene Welsh Mountain, Welsh Cob, Exmoor, Shettlandsponni og Dansk sportsponni.
Kyllingoppdrett
Kritikk av oppdrettsforhold i Norge
Kyllingindustrien har lenge vært utsatt for kritikk for dårlig behandling av dyrene, og har blitt beskrevet av norske dyrevernorganisasjoner som «en katastrofe for dyrevelferden». Kritikken er blant annet rettet mot trengsel og mangel på bevegelsesfrihet. I 2012 foreslo landbruksminister Trygve Slagsvold Vedum å øke den maksimale tillatte tettheteten i norske hønsehus fra 34 kg/m2 til 36 kg/m2. Kritikerne uttrykker bekymring for at dårlige sanitære forhold gjør at kyllinger utvikler etseskader på føtter og bryst. Det har også blitt rettet kritikk mot at kyllinger avles frem til unaturlig rask vekst og overdimensjonert brystparti, hvilket fører til alvorlige problemer med hjerte og benbygning.
Gaogang
Gaogang (kinesisk: 高港区; pinyin: Gāogǎng Qū) er et bydistrikt i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Taizhou.
Det har et areal på 224 km² og teller ca. 190.000 innbyggere (2004).
Mixe
Mixe er et innfødt folk i Oaxaca-området. De kaller seg selv ayüükj'ä'äy. Navnet mixe er fra nahuatl.
Mixe snakker et språk som tilhører de mixe-zoqueanske språk. Ifølge deres egne tradisjoner var deres forfedre fra Andes og ankom med båt.
Hammarland
Hammarland er en kommune i landskapet Åland i Finland. Hammarland ligger på Fasta Åland og grenser i vest til Eckerö kommune, i nordøst til Geta kommune, i øst til Finströms kommune og i sør til Jomala kommune.
Fra kommunens sentrum er det omtrent 20 km til Mariehamn og 10 km til Berghamn i Eckerö.
28. februar 2015 hadde kommunen en folkemengde på 1,521.
Engdroneflue
Engdroneflue (Eristalis nemorum) er en middelsstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er utbredt i hele Norge bortsett fra høyfjellet. Arten var for en tid kjent under navnet Eristalis interrupta (Poda, 1761).
Utseende
En middelsstor (10–14 mm), kraftig, sparsomt hårete blomsterflue. Den kjennes på at vingemerket er ganske lite, ikke lengre enn bredt. Ansiktet har en tydelig, svart midtstripe. Fasettøynene er tett kledt med korte hår. Antennene er brunlige, antennebørsten med lange hår. Thorax er litt lengre enn bred sett ovenfra, ganske matt med antydede grå lengdestriper på ryggen, på sidene med tett, lys behåring. Bakkroppen har lysgule sideflekker på det andre og tredje leddet. Beina er ganske korte, svarte og gule. Vingene er glassklare, med et lite, svart vingemerke som ikke er lengre enn bredt, og antydning til et gråsvart tverrbånd bak dette.
Levevis
Larven utvikler seg i bløt gjødsel og andre svært næringsrike eller forurensede, våte miljøer. De voksne fluene er utholdende flygere og kan påtreffes nesten hvor som helst. De besøker mange slags blomster. Hannene forsvarer territorier over blomstene, og kan gi fra seg en pipende lyd når de henger på svirrende vinger i luften. De flyr i mai-september.
Utbredelse
Arten er utbredt i det meste av Europa og videre østover til Stillehavet, trolig også i Japan, og i deler av Nord-Amerika. I Norge er den utbredt over hele landet, men ikke i høyfjellet.
Birkelunden
Birkelunden (lokal uttale ’birkelunn’) er en park på Grünerløkka i Oslo. Parken, Grünerløkka skole, Paulus kirke og 15 omkringliggende kvartaler (135 bygårder) ble fredet i 2006.
Beliggenhet, parken, skulpturer
Birkelunden er avgrenset av Seilduksgata i syd, Toftes gate med Grünerløkka skole i øst og Schleppegrells gate i nord. I vest ligger Thorvald Meyers gate og den tilstøtende Paulus' plass med Paulus kirke. Parken er rektangulær og ligger som den nordligste av de tre plassene med parkanlegg på Grünerløkka (Schous plass, Olaf Ryes plass og Birkelunden).
Birkelunden dekker 16,3 dekar. Rundt parken ligger kvartaler med leiegårder på 1890-tallet. Parken og kvartalene rundt er fredet.
Gjennom den nordlige kanten av parken går trikkelinjene mellom sentrum og Kjelsås, med Birkelunden holdeplass anlagt i parken.
Birkelunden har ukentlig søndagsmarked og brukes mye til konserter, møter, festivaler og lignende.
I parken står fire skulpturer:
Sommeren 2008 ble det satt opp en minnebenk for musikeren Robert Burås (1975–2007), som hadde vært en flittig bruker av parken.
Historie
Fra 1882 drev kommunen lenge bare vanlig vedlikehold. Kristiania beplantningsvesen som ble etablert i 1916 tok som sin første større oppgave å ruste opp Birkelunden som rekreasjonsområde og lekeplass. Bjerketrærne utenfor Paulus kirke ble tatt ned for å gjøre Birkelunden og Paulus plass til et hele. Jernstakittet rundt parken ble avløst av mindre plengjerder. Det ble gjort omfattende grunnarbeider etter faglige prinsipper. At gangveiene holdt seg tørre i regnvær og støvfrie under tørke, og at planter og trær ble så godt stelt, vakte stor oppmerksomhet. Fortauet mot Thorvald Meyers gate ble gjort bredt og det ble satt ut benker i hele lengden mot Thorvald Meyers gate, «som i Studenterlunden» (bygartner Marius Røhne). Belysning ble montert i parken. Vandalisme var det siden mindre av enn det man var vant til fra tidligere og fra andre parker.
Sammen med Theodor Kittelsens plass fikk Birkelunden i 1918 de første kommunale lekeplassene etter det program for lekeplasser som Oslo kommune etablerte. Et underjordisk offentlig toalett i det sydvestlige hjørnet ble anlagt i 1920 og stengt i 1974.
I årene 1984-1986 ble parken rustet opp og noen nye trær plantet.
I februar 2006 ble parken og kvartalene rundt fredet med navnet Birkelunden kulturmiljø. Dette var Norges første fredede murgårdsmiljø.
Kulturminne
Birkelunden er et kulturminne og har nummer 91787 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Jákup Jógvansson
Jákup Jógvansson, Lagmann på Færøyene fra 1677 til 1679.
Jákup Jógvansson var færøying og sønn av tidligere lagmann Jógvan Poulsen. Jógvansson hadde også vært sysselmann på Sandoy. Han bodde på og drev gården Dalsgarður i Skálavík.
Jingkou
Jingkou (kinesisk: 京口区; pinyin: Jīngkǒu Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhenjiang i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina.
Jingkou har et areal på 316 km² og teller ca. 347.700 innbyggere (2004).
Jingkou har sitt navn etter munningen av Den store kanal ut i Yangtzefloden.
Runzhou
Runzhou (kinesisk: 润州区; pinyin: Rùnzhōu Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhenjiang i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina.
Chinantekere
Chinantekere er et innfødt folk som bor i Oaxaca-området i Mexico. Språkene deres er tonespråk og tilhører den otomangueanske språkfamilien. Chinantekerne har i høy grad tatt vare på sine tradisjoner og arbeider blant annet med veving.
Arne Svingen
Arne Svingen (født 10. juli 1967 i Oslo) er en norsk forfatter. Svingen har siden bokdebuten skrevet romaner innenfor en rekke sjangrer, men er særlig kjent for sine bøker for barn og unge. Han utga sin 100. bok i januar 2020.
Bakgrunn og virke
Forfatteren Arne Svingen dobbeltdebuterte i 1999 med romanen Handlingens mann for voksne lesere og barneboka Flekken. Han har skrevet flest barnebøker, som de ni bøkene i serien om antihelten Hubert, grøsserserien Svingens mørke verden, humorserien Svingens gale verden, spenningsserien Agent Elvin Griff og fantasiserien Bendik og monsteret. Blant hans mest kjente barneromaner er Snitch, Alle mine venner er vampyrer, Tause skrik, Sangen om en brukket nese og to bøker om Revolvergutten. Sammen med forfatterne Jon Ewo, Ingunn Aamodt og Tom Egeland har han skrevet grøsserserien Marg & Bein. Han har forfattet en rekke ungdomsbøker, deriblant Midt i svevet, Primitive Pungdyr, Alt jeg skylder deg er juling og Man dør litt hver dag, og har forfattet to ungdomsromaner sammen med Helene Uri. Han har også skrevet flere voksenromaner, som Pøbelkomiteen om oppveksten på Grorud og rockeromanen Mannen som gikk gjennom lydmuren. Svingen er oversatt til 25 språk, deriblant kinesisk, tysk, fransk, italiensk, spansk, arabisk, koreansk og engelsk. Sommeren 2016 utkom The Ballad of a Broken Nose på det amerikanske forlaget Simon & Schuster og mottok Bachelder Honor Book Award.
Svingen har vært nominert til mange norske priser - blant annet tre ganger til både Kritikerprisen og Brageprisen, sju ganger til Arks barnebokpris, to ganger til Uprisen og fire ganger til Bokslukerprisen. Sistnevnte mottok han i 2020 for boka En himmelfull av skyer, Arks barnebokpris fikk han i 2021 for Snitch og Brageprisen fikk han i 2005 for Svart Elfenben. I 2012 mottok han Kulturdepartmentets litteraturpris for Sangen om en brukket nese. Han er nominert til Astrid Lindgren Memorial Award 2023.
Flere av bøkene hans har blitt filmatisert. De tøffeste gutta har blitt til spillefilm, Hubert-bøkene har blitt til 26 tegnefilmer og Bendik og monsteret har blitt til en animert kortfilm som har vunnet en rekke internasjonale priser.
Svingen har også skrevet sangtekster for Jonas Fjeld. I åtte år var han styremedlem i Norsk PEN og sitter nå i Search Committee i PEN International. Dessuten er han i sin andre runde som som styremedlem i Norske barne- og ungdomsbokforfattere (NBU). På 80- og 90-tallet var han journalist i Nye Takter, Arbeiderbladet, NTB, Det Nye og vært redaktør av musikkmagasinet BEAT.
Svingen står bak podcasten Svingens barnebokverden der han har intervjuet over 100 andre norske barne- og ungdomsbokforfattere og illustratører. I 2019 arrangerte han litteraturfestivalen Gutta som aldri slutta om gutter og lesing.
Torjus Hansén
Torjus Ekeli Hansén (født 29. oktober 1973) er en tidligere fotballspiller fra Skien. Hansén, som la opp etter halvspilt sesong i 2011, har tre landskamper på A-lagsnivå og tre på U-lagsnivå.
Camminskrinet
Camminskrinet var et relikvieskrin med den hellige Cordulas relikvier. Det ble laget på slutten av vikingtiden omkring år 1000. Det var laget i det sørlige Skandinavia og ble oppbevart i Johannes Døperen-domkirken (Katedra Św. Jana Chrzciciela) i Kamień Pomorski, det tidligere Cammin, i Pommern i Polen. Skrinet gikk tapt, eller forsvant i forbindelse med ødeleggelsen av domkirken under den andre verdenskrig, da blant annet kirkens indre nesten ble totalt ødelagt av en brann.
Det har vært hevdet at Camminskrinet er det samme skrinet som Snorre Sturlason nevner i Magnussønnenes saga da han forteller at danske kong Erik Emune gav et skrin til Sigurd Jorsalfare og at kongen skjenket skrinet videre til kirken i Konghelle. Snorre forteller også at kirken i Konghelle ble plyndret av vendere i 1135 og skrinet da ble røvet. Dette kan forklare hvorfor skrinet havnet i Pommern.
Camminskrinet var laget av tre, men bekledd med utskåret elghorns-bekledningen var utskåret i Mammenstil og var innrammet med forgylte bronsebånd. Skrinets størrelse var på 63 × 33 × 26 centimeter. Dette er blant annet interessant, da dets form etterligner formen av datidens langhus. Grunnformen er med bøyde langsider, som gir en krum takrygg. Camminskrinet har dermed vært medvirkende til at man i dag kan rekonstruere nordboernes hus. Et eksempel på et slikt hus i Danmark finner man ved Fyrkat ved Hobro.
I 1175 ble Cammin biskopsete i et nykristnet område og camminskrinet har muligens befunnet seg i domkirken siden den gang.
Camminskrinet er nå forsvunnet, men det finnes fremdeles et annet skrin, som likner – Bambergskrinet, også kjent som «Den hellige Kunigundes skrin», i Bamberg domkirke i det nordlige Bayern. Dette skrinet er også fra omkring år 1000, og er laget i sørlige Skandinavia og det har lister, beslag og stiliserte dyrehoder i bronse i Mammenstil, slik som camminskrinet hadde.
Timothy McVeigh
Timothy James McVeigh (født 23. april 1968 i Lockport i delstaten New York i USA, henrettet 11. juni 2001 i Terre Haute Federal Correctional Complex i Indiana ) var en dekorert veteran i den amerikanske hæren og sikkerhetsvakt, som ble dømt for elleve føderale lovbrudd og til slutt dømt til døden og henrettet i forbindelse med sin rolle i Oklahoma City-bombingen den 19. april 1995. Han er ofte omtalt som Oklahoma City bomber på engelsk. Bombingen tok livet av 168 mennesker og var den dødeligste terrorhandlingen i USAs historie inntil terrorangrepet på Verdens handelssenter i New York.
Danzig gulden
Gulden var en valuta som ble benyttet i Fristaden Danzig i årene mellom 1923 and 1939. Den var delt i 100 Pfennige.
Fram til 1923 benyttet Danzig kun papirpenger, kalt Danzig mark. Da gulden ble innført, ga den ingen bestemt vekslingsrate i forhold til de tidligere pengene, men mot Britisk pund, hvor et britisk pund ga 25 gulden.
Da Danzig ble inkorporert i Tyskland ved innledningen til andre verdenskrig, ble tyske Reichsmark innført også i Danzig. Vekslingsraten ble satt til 0,7 Reichsmark = 1 Gulden.
Brigaden (TV-serie)
Brigaden er en norsk dramaserie som gikk på NRK1 fra 2002 til 2003. Serien handler om den dramatiske hverdagen til en gruppe brannkonstabler ved en brannstasjon, samt de problemer som dette skaper for privatlivet og familien. Stedet preges av en intern konflikt som råder mellom brigaden og ledelsen ved brannstasjonen. Den svært karismatiske lederen, brigadesjef Tønder, spilt av John Sigurd Kristensen, holder orden på den sammensveisede gjengen bestående av ti menn og en kvinne. Serien gikk på søndager.
Produksjonsteamet hadde et nært samarbeid med Oslo Brann- og Redningsetat, og spesielt Briskeby Brannstasjon der store deler av serien ble innspilt.
Om karakterene
Hovedskikkelsen i serien er Trond, som nyter stor respekt fra kollegene for sin dyktighet og idealistiske innstilling til jobben som han blir midlertidig kastet inn i på innstepp da brannmester Torstein omkommer i en innsatsulykke under røykdykk i første episode, hvor han senere bestemmer seg for tar denne rollen permanent. Han sliter også i forholdet til samboeren Connie, som føler at hun kommer i annen rekke og tenker på å forlate ham. Forholdet til Trond og Connie blir satt hardt på prøve da Trond får vite ifra Politiet og Tønder at Connie har hvert hemmelig kjæreste med Torstein i nesten ett år til frem han døde.
I tillegg er følgende skikkelser blant de sentrale i serien: Den sindige Herman, den kjekke og kvinnesky Oddvar, den ambisiøse og korrekte Per, machomannen Bernt og den lojale og familiekjære Erik. Den tøffe og tiltrekkende Andrea er Brigadens eneste kvinnelige røykdykker som de fleste på laget vil ha en bit av. Morten er grinebiteren og intrigemakeren på laget, mens Ivar eller Ravi som han egentlig heter er ung og uerfaren, men desto mer oppslukt av jobben. Tønder er den kontrollerende og formalistiske sjefen på brannstasjonen.
DR2
DR2 er en dansk TV-kanal, eid av Danmarks Radio (DR). Kanalen er, som søsterkanalen DR1, lisensfinansiert. Kanalen er smalere enn DR1. Kanalen startet sine sendinger 30. august 1996. I starten var kanalen imidlertid kun tilgjengelig for kabel- og satellitabonnementer, men fra og med fredag 31. mars 2006 kunne DR2 også mottas via alminnelige antenner med en digital motagerboks.
Blant programmene som sendes på kanalen, finnes kanalens eget nyhetsprogram, Deadline. Det sendes klokken 17.00 og 23.00. På dagtid sender kanalen debatter fra Folketinget. Mange av programmene som vises på kveldstid, vises i reprise på DR1 på dagtid.
Kökar
Kökar er en kommune i landskapet Åland i Finland. Kökar ligger sørøst i Ålands skjærgård. Kommunesenteret er Karlby. Kommunen har fergeforbindelse til Lumparland på Fasta Åland og Galtby i Korpo i Finland. Ved utgangen av februar 2015 hadde kommunen en folkemengde på 251.
Lugnaquilla
Lugnaquilla (irsk: Log na Coille, «Skogsøkket») er et fjell i grevskapet Wicklow i Irland. Det er det høyeste fjellet i Leinster, og det 13. høyeste fjellet i landet. Det er også det høyeste fjellet i fjellkjeden Wicklowfjellene øst på øya Irland, med en høyde på 925 meter over havet. Lugnaquilla er et stort fjell med en stor platålignende topp, med bratte dalbunner på begge sider. Fjellet har har utsikt over Glen of Imaal i vest og Glenmalure i øst. På klare dager kan man også se over Irskesjøen til åsene på Llŷnhalvøya og fjellene Snowdonia i Wales.
Navngivning
Den irske akademikeren Paul Tempan skrev i Irish Hill and Mountain Names fra 2010 at platået på toppen er markert som Percy's Table, oppkalt etter en lokal grunneier fra 1700-tallet, oberst Percy. Dette minner om Dawson's Table på toppen av Galtymore. Tempan bemerker også at den irske historikeren Patrick Weston Joyce (1827–1914) mente at den opprinnelige formen som Log na Coilleach, i betydningen som «hule av (rype) haner» (på norsk kalles en hannrype for stegg), men Tempan sier at «dette virker tvilsomt».
Tempan presiserer at navnet ikke har noen sammenheng med guddommen Lug, til tross for den vanlige bruken av begrepet Lug som forklaring for navnet Lugnaquilla, og at i noen stavemåter av navnet, flere OS-kart og guidebøker for eksempel (eksempelvis Paddy Dillions guidebøker), legges en «i» til for å gi "Lugnaquillia"; men Tempan slår fast at «Lugnaquilla» er det rette navnet på fjellet, noe som også bekreftes som offisielt navn på fjellet av Logainm.ie (Placenames Database of Ireland).
Geologi
Geologiske undersøkelser i Irland (GSI) har beskrevet Lugnaquilla som et relativt flatt fjell av skifer og granitt. Knauser av mørkegrå skifer stikker ut fra de øvre klippeveggene til Lugnaquillas krystallinske skifer som er ordoviciske i geologisk alder. Framspringene til lysere grå stein er granitt. Kappen av skifer som ligger over Lugnaquillas granittkjerne er det resterende taket av magmakammeret der Lugnaquilla-granittene ble plassert inn. Datering på eksponert berggrunn viste at disse skiferlagene ikke var dekket av is under siste istids maksimum, og dermed var Lugnaquilla en nunatak.
Geografi
Lugnaquilla er det høyeste fjellet i Wicklowfjellene og er beskrevet som et «bulky mountain», et svært fjell, med et stort platå av fjelltopp dekket av gress (kjent som Percy's Table), avgrenset på to sider av bratte botner kalt «North Prison» (som ser inn i Glen of Imaal), og «South Prison» (ser inn i dalen til elven Ow). På Lugnaquillas østlige side er den klippekantede hengende dalen Fraughan Rock Glen, som faller inn i u-formede dalen Glenmalure. Lugnaquilla er kilden til elven Slaney.
Lugnaquilla har ikke en steinete topp eller fjellrygg på toppen, og det store massivet er beskrevet som et «utstrakt fjellmyrland». Lugnaquilla fjellparti består av flere store topper og botner med innsjøer, ofte liggende i en hesteskoform.
Den korteste veien til toppen av Lugnaquilla er den 13 kilometer lange 4–5 timers Glen of Imaal-ruten («turistruten»), som starter ved Fenton's Pub i Glen of Imaal, og går langs den militære adkomstveien via en gresskledd bakke til Camarahill på 480 meter, og deretter opp til toppen av Lugnaquilla. Ruten krysser inn i det militære artilleriområdet, så turgåere bør sjekke tidene og artilleriets rekkevidden på forhånd.
Vertiv
Vertiv (tidligere Emerson Network Power) er et amerikansk teknologiselskap som leverer løsninger innen telekommunikasjonsnettverk. Det inngikk tidligere i konglomeratet Emerson Electric Company med hovedkvarter i St. Louis, Missouri. 1. desember 2016 ble Emerson Network Power overtatt av Platinum Equity og omdøpt til Vertiv.
Juntos Podemos Más
Juntos Podemos Más er en allianse av venstreorienterte politiske partier i Chile. Koalisjonen ble etablert i 2003 og består av et stort antall partier og organisasjoner. De viktigste partiene i koalisjonen er:
Ved presidentvalget i 2005 stilte alliansen med Tomás Hirsch fra Humanistpartiet som sin kandidat. Han fikk 5,4 % av stemmene. Ved parlamentsvalget samme år fikk alliansen 7,4 % av stemmene ved valget til deputertkammeret, men fikk ikke invalgt noen av sine kandidater. I parlamentsvalget 13. desember 2009 fikk Partido Comunista de Chile, som er en del av alliansen, 2 % av stemmene og tre mandater i deputertkammeret. Alliansen stilte samtidig til presidentvalget med Jorge Arrate som kandidat. Han fikk 6,2 % av stemmene og ble slått ut i første valgomgang.
Tenryu (elv)
Tenryū (天竜川) er ei elv i Japan. Den har sine kilder i Suwasjøen i Okaya, Nagano og renner sørover, gjennom rike jordbruksområder, gjennom Aichi og Shizuoka. Med sine 213 km er den landets niende lengste elv.