cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Benjamin d’Urban
D'urban inntok setet som guvernør og øverstkommanderende for Kappkolonien i januar 1834. Hans administrasjon ble komplisert av exodusen til nederlandske bønder helt nord og øst i kolonien (kjent som Great Trek) og utbruddet av grensekriger i 1834 og 1835 satt i gang av inntrengningene til bantu–språklige xhosaer. Han drev inntrengerne tilbake og annekterte territoriet mellom elvene Keiskamma og Kei.
Han avskaffet slaveri, etablerte kommuner og lovgivende forsamlinger, okkuperte Natal, nå KwaZulu-Natal, og erklærte den en ny koloni i det britiske imperiet. For å minnes dette ble navnet til dens viktigste havn endret i 1835 fra Port Natal til Durban.
Selv om d'Urban var populær blant de hvite kolonistene, bekymret hans behandling av afrikanerne John Philip som dro til England for å legge frem bevis for en parlamentskomité og opphause den offentlige opinionen mot d'Urban. Det offentlige protestropet fikk innflytelse på Charles Grant, kolonisekretæren. I en sending datert 1. mai 1837, sa Grant opp d'Urban som forble guvernør til hans etterfølger ankom i januar 1838 og fortsatte i sin militære kapasistet i Sør-Afrika frem til 1846.
Kløv (transport)
I Norge var hesten det mest brukte kløvdyret, men både hund og geit er kjent. Ute i verden brukes også kameler, dromedarer, lamaer og esler
Benjamin d’Urban
Han aksepterte i januar 1847 utnevnelsen til kommandant for de britiske styrker i Britisk Nord-Amerika. Der var grensekrangler og invasjonstrussel fra USA inn i Canada nær Montréal. Tidlig i 1847 satte han opp sitt hovedkvarter i Montreal.
Han forble i Montreal til han døde i 1849. Han ble opprinnelig gravlagt ved Papineau militære gravplass i Montreal, men gravene måtte fjernes fordi de var i veien for byggingen av en ny adgangsrampe til Jacques-Cartier–broa. d'Urbans levninger hviler nå ved National Field of Honour, en militær gravplass eid av Last Post–fondet i Pointe Claire hvor der er en obelisk til hans minne.
Gründer
En gründer (tysk: grunnlegger) eller etablerer er en person som har tatt initiativ til å starte et selskap eller en virksomhet, og som svarer for deler av, eller hele den risiko som er involvert i foretaket. Gründervirksomhet, også kalt etableringsvirksomhet eller entreprenørskap, er å etablere og/eller utvikle en ny forretningsmessig virksomhet. I dagens norsk oppfattes gjerne en gründer som en som etablerer et foretak.
Historie og terminologi
Bedriftsetablering er et gammelt konsept og myndighetene har til ulike tider vært interessert i å fremme næringsvirksomhet. I Norge ble Statens teknologiske institutt etablert i 1916 for å hjelpe mindre industri og næringsvirksomhet i konkurranse med storindustri. I etterkrigstiden ble Utbyggingsfondet for Nord-Norge og etterfølgeren Distriktenes utbyggingsfond etablert for å fremme næringsvirksomhet som distriktspolitiske tiltak. Begge disse drev bl.a. bedriftsveiledning for å hjelpe nye virksomheter å starte opp. Fra 1980-årene ble støtte til bedriftsetablering også et likestillingspolitisk tiltak.
Det var i 1980-årene at den moderne ideen om gründere fikk en egen betegnelse på norsk. I 1980- og 1990-årene var begrepet etablerere dominerende i offisiell språkbruk, men siden ble begrepet gründer populært. På norsk hadde ordet gründer opprinnelig en rent negativ betydning. Det har sin opprinnelse i de såkalte Gründerjahre i Tyskland etter grunnleggelsen av det tyske keiserrike, da en stor økonomisk vekst gav rom for spekulative investeringer. I en positiv betydning som etablerer dukker gründer såvidt opp på norsk i 1980- og 1990-årene, men får først stor utbredelse fra årtusenskiftet.
På engelsk brukes ordet entrepreneur om en gründer eller etablerer, mens entreprenør på norsk juridisk betegner en selvstendig oppdragstaker som tar på seg et teknisk arbeid i en entreprise og særlig forbindes med et firma innen bygge- eller anleggsbransjen. Inspirert av engelsk språkbruk har gründervirksomhet helt siden 1980-årene også blitt kalt entreprenørskap, men selve ordet entreprenør er mer problematisk og mindre brukt særlig i offisiell språkbruk på grunn av dets juridiske betydning knyttet til entrepriser. På dansk er begrepene iværksættere og iværksætteri vanlige om gründere og gründervirksomhet.
Definisjoner av gründer
Gründere har ofte en sterk tro på en idé eller en nytt teknologisk produkt/tjeneste, de har tro på at dette skal lykkes i markedet og er villig til å ta en betydelig grad av personlig, profesjonell eller finansiell risiko for å få realisert muligheten. Innovasjon i entreprenørskap er gjerne rettet mot nytenking innen forretningsidé, produktidé med utvikling av prototyp, eller mot ulike deler av en etableringsprosess eller en endringsprosess.
Seriegründere er da personer som har etablert ny virksomhet en rekke ganger, og ved sin erfaring og opplevelser dermed kan sies å ha utviklet en særskilt kompetanse på dette området.
Norge
Entreprenørskap tilbys som skolefag både i videregående opplæring, under navnet Entreprenørskap og bedriftsutvikling, og ved høyskole og universiteter i en rekke former. Også private aktører tilbyr kurs og utdanning innen fagfeltet. Studier omtales gjerne som gründerstudier og skoler gjerne som gründerskoler.
Ungt Entreprenørskap (UE) er en landsomfattende ideell organisasjon som støtter skoler i arbeidet med entreprenørskap, og da gjennom etablering av elevbedrift (EB), ungdomsbedrift (UB) og studentbedrift (SB) samt arrangementer som gründercamp og regionale og nasjonale konkurranser for EB, UB og SB.
Kinas riksvei 222
Kinas riksvei 222 (G222) fører fra Harbin til Yichun i Heilongjiang. Den er 645 kilometer lang. Hele riksveien er i provinsen Heilongjiang.
Valerij Serdjukov
Valerij Serdjukov (født 9. november 1945 i landsbyen Horosjevka i Homjel voblasts i Hviterussland) er guvernør i Leningrad oblast.
I 1996 ble Valerij Serdjukov viseguvernør i Leningrad oblast (Leningrad fylke), med ansvar for industri, energi, skog og naturressurser. I desember 1997 ble han utnevnt til første viseguvernør i Leningrad oblast. I ett år, fra 1998 til 1999, var han fungerende guvernør i Leningrad oblast på grunn av at daværende guvernør Vadim Gustov ble medlem i regjeringen Primakov.
19. september 1999 ble Valerij Serdjukov valgt som guvernør i Leningrad oblast. I september 2003 ble han gjenvalgt. Senere er han «utnevnt» til guvernør av president Vladimir Putin.
Valerij Serdjukov er gift, har to voksne sønner og tre barnebarn, to gutter og en jente.
Mimas christophi
Mimas christophi er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den ligner på den beslektede lindesvermeren (Mimas tiliae) og erstatter denne arten i det østligste Asia. Den er meget lik lindesvermeren, men grunnfargen er varmt brun uten spor av grønnskjær. Larven lever på ulike arter av or, eik, alm og andre løvtrær.
Surangamasutraen
Surangamasutraen er en Mahayana sutra og er en av hovedtekstene brukt i Ch'an-skolen i kinesisk buddhisme.
Den fullstendige Sanskrit-tittelen er Śūraṃgama-samādhi-sūtra.
Robert Torrens
Robert Torrens (født 1780, død 1864) var offiser i den britiske armé og eier av den innflytelsesrike avisen Globe.
Torrens oppdaget uavhengig David Ricardos prinsipp om komparative fortrinn i internasjonal handel. Han var den første til å teoretisere rundt optimale tollsatser, elleve år før John Stuart Mill berørte dette området. Torrens var kritiker av arbeidsverditeorien.
Elven Torrens som renner gjennom Adelaide i Australia tror man ble navngitt etter ham.
Deborah Mayfair
Deborah Mayfair (født 1652, død 1689) er en karakter i trilogien Lives of the Mayfair Witches av Anne Rice. Deborah er en av forfedrene til bokas hovedpersoner, Mayfair-heksene i Garden Distric, New Orleans, Louisiana.
Deborah hadde kullsort hår og blå øyne. Hun ble unnfanget under Maifestivalen, og var muligens datteren til Jarlen av Donnelaith, Skottland.
Petyr van Abel, et medlem av Talamasca, var i Donnelaith da Suzanne ble henrettet. Han reddet Deborah og tok henne med til Amsterdam, med Lasher følgende etter. Petyr ville at Deborah skulle bli værende hos Talamasca, men hun så dem som onde og dro derfra da hun giftet seg med kunstneren Roelant. På den tiden gjorde Lasher henne rik og velstående ved å bringe hende gaver fra hele verden – en dag så Deborah en vakker smaragd: Med rikdommen hun hadde fått fra Lasher kjøpte hun det som siden skulle bli Mayfair Smaragden. Da Roelant døde giftet hun seg med Greven av Montclève fra Frankrike. Før hun dro fra Amsterdam, forførte Deborah Petyr. Charlotte ble da unnfanget.
Det niende Fantomet
Det niende Fantomet (født 1700, død 1735) var i tegneserien Fantomet den niende personen som svor Hodeskalleeden.
Bueskyting under Sommer-OL 1980
Bueskyting var med på det olympiske programmet for sjuende gang under OL 1980 i Moskva. Det ble konkurrert om to olympiske titler, en individuell for kvinner og en for menn. Sovjetunionen ble beste nasjon foran Finland, begge med en gullmedalje hver.
Deborah Mayfair
Samtidig reiste Petyr gjennom Montclève, forkledd som en katolsk prest som studerer heksekraft. Deborah og Petyr snakket sammen natten før hennes henrettelse. Mens Deborah ble ført ned for å bli brent på bålet tilkaller hun Lasher; "Kom nå, min Lasher, vær min hevner, fell mine fiender!" "Jeg ser deg Lasher, jeg kjenner deg! Jeg kaller på deg!" "Knus mine sønner, knus mine beskyldere, knus de som har kommet for å se meg dø!" Lasher ødela landsbyen og drepte nesten alle, men ikke før Louvier hadde dyttet Deborah fra kirkevinduet, hvor hun falt i sin død og ble tilslutt brent. Stormen drepte grevens mor og Deborahs to sønner. Lasher dro tilbake til Donnelaith i sinne og drepte Jarlen og hele hans familie.
Guyana under Sommer-OL 1984
Guyana under Sommer-OL 1984. Ti sportsutøvere fra Guyana deltok i tre sporter, boksing og friidrett under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. De vant ikke noen medaljer.
Døvikfoss kraftverk
Døvikfoss kraftverk er et vannkraftverk ved Åmot i Modum kommune i Viken fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1975, og utnytter et fall på 6 meter i Drammenselva. Verket er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin.
Det er installert en rørturbin på 14 MW. Normal årsproduksjon er på 85 GWh.
Kraftverket eies og driftes av Glitre Energi Produksjon. Selskapet eies av Buskerud fylkeskommune, Drammen kommune.
I 2014 havarerte generatoren, og kraftverket var ute av drift i over et år mens det ble bygget ny. Turbinen ble også overhalt og modernisert.
Nanchang CJ-6
Nanchang CJ-6 er et kinesisk treningsfly. CJ-6 er en videreutvikling av forgjengeren CJ-5, som var en lisensprodusert variant av den sovjetiske Jak-18.
Prototypen fløy første gang 27. august 1958 og flyet ble satt i produksjon som CJ-6 fra januar 1962. Den første produksjonsvarianten var utstyrt med en Zhuzhou Huosai-6 stjernemotor med en ytelse på 260 hk. Denne ble erstattet av CJ-6A, som var utstyrt med den kraftigere Zhuzhou Huosai-6A og ble produsert fra 1965. 10 CJ-6B bevæpnede treningsfly ble også produsert mellom 1964 og 1966.
Omkring 200 CJ-6A ble eksportert under betegnelsen PT-6A, med unntak av til Bangladesh hvor flyet fikk betegnelsen BT-6A.
Kinnskjeggugle
Kinnskjeggugle (Xenoglaux loweryi) er en art ugler som ble oppdaget i 1976, og eneste art i slekten Xenoglaux (som betyr «rar ugle»). Den er endemisk til et lite område i Andesfjellene i Amazonas og San Martin nord i Peru. Den holder seg i tåkeskog med tett underskog og epifytter på omtrent 1890-2200 moh.
Denne uglen er stort sett brun, men den har en hvitaktig mage og øyenbryn. De store øynene er rød-oransje. Selv om den ikke har dusker på ørene, strekker ansiktsfjærene seg ut slik at det ser ut som den har lange dusker.
Den blir 13-14 cm lang, og er dermed en av verdens minste ugler.
Arten regnes som utrydningstruet. Man regner med at den totale populasjonen er på mellom 250 og 1000 individer.
Dead Parrot
Sketsjen Dead Parrot, alternativt og opprinnelig kjent som Pet Shop-sketsjen eller Parrot Sketch, er en populær sketsj fra Monty Python's Flying Circus, Sketsjen, som på norsk kalles papegøyesketsjen, er en av Storbritannias og verdens mest kjente TV-sketsjer.
Sketsjen viser en disputt mellom en kunde, Eric Praline, (spilt av John Cleese), som ønsker å klage og en butikkeier (Michael Palin). De to er uenige om helsetilstanden til en norsk blå papegøye (Norwegian Blue Parrot). I seg selv er papegøyen en selvmotsigelse, ettersom papegøyer er tropiske fugler og ikke hjemmehørende i Skandinavia).
Sketsjen gjør narr av de mange omskrivningene engelskmennene har for døden. Sketsjen ble vist i den åttende episoden i TV-serien.
Papegøyesketsjen var inspirert av en bilselgersketsj Palin og Graham Chapman hadde opptrådt med i How to Irritate People. I denne sketsjen spilte Palin en bilselger som nektet å innrømme at det var noe galt med kundens (Chapmans) bil, selv om bilen falt sammen rett foran ansiktet på ham. Denne sketsjen var i sin tur basert på en (etter sigende) faktisk hendelse mellom Palin og en bilselger.
Cleese og Palin har i ettertid laget mange versjoner av papegøyesketsjen for ulike TV-show, plateinnspillinger og live-opptredener..
Handlingen
Praline ankommer en dyrebutikk og begynner å fremføre en klage. Papegøyen han nettopp har kjøpt i butikken, er faktisk død. Butikkeieren benekter dette og viser til fuglens vakre fjærdrakt. Han foreslår at fuglen kanskje bare sover. Praline er ikke overbevist, spesielt ettersom den overhodet ikke reagerer selv om han skriker inn i øret på den eller tilbyr den en deilig, fersk blekksprut.
Praline tar papegøyen ut av buret og dunker hodet på den i bordet. («Hellooo, Polly!»). Han kaster den også i luften og ser på mens den stuper i gulvet uten å reagere på noen som helst måte. Butikkeieren er fremdeles ikke overbevist. Nå sier han at den er svimeslått og at den bare «lengter etter fjordene».
Praline hevder at den eneste grunnen til at papegøyen i det hele tatt greide å sitte på vaglen inne i buret sitt, var at den hadde blitt spikret fast. Butikkeieren sier at dette var nødvendig for at den ikke skulle fly sin vei.. Praline uttrykker sin uenighet på følgende måte:
Butikkeieren innrømmer nederlaget, hevder at han er utsolgt for papegøyer og tilbyr en snegle som erstatning. Dialogen fortsetter:
Handlingen flytter seg til Bolton, eller muligens Ipswich, eller til og med Notlob (Bolton stavet baklengs). Det gjøres mye moro ut av hvor det foregår. Det foreslås blant annet at usikkerheten rundt hvilken by det foregår i skyldes et ordspill eller kanskje også et palindrom. Akkurat i det dialogen blir «too silly», kommer Graham Chapmans tøffe oberst inn og stopper sketsjen.
I And Now For Something Completely Different gikk sketsjen over i The Lumberjack Song.
Dobbelalbumet Monty Python's The Final Rip Off inkluderer en live-versjon av sketsjen som avviker svakt fra TV-originalen. Pralines lange utbrudd om den døde papegøyen inneholder nå også «Han er faen meg dau!» [«he fucking snuffed it!»]. Dessuten slutter sketsjen med at butikkeieren sier at sneglen faktisk kan snakke. Praline tenker seg da om en liten stund og sier «Greit, jeg tar den i stedet, da!»
I The Secret Policeman's Biggest Ball, et veldedighetsoppdrag for Amnesty International, begynner sketsjen på lignende måte men slutter helt annerledes.
Papegøyesketsjen i populærkulturen
«Dead Parrot» brukes i dag i Storbritannia som et uttrykk for noe dødt eller ikke levedyktig. Rett før hun måtte avgå som statsminister omtalte Margaret Thatcher partiet Liberaldemokratene på følgende vis: «Dette er en død papegøye, den har opphørt å eksistere». Da de konservative like etter mistet et sete til Liberaldemokratene i et lokalvalg, utbrøt partilederen David Steel at «det ser ut til at denne døde papegøyen hakket i hvert fall henne skikkelig denne gang!». Liberaldemokratenes partiemblem er en flyvende gul fugl.
En annen britisk komedie Not The Nine O'Clock News refererte til papegøyesketsjen i sin egen sketsj om «pyton-tilbederne»:
En kort South Park-sketsj, laget spesielt for BBCs Python Night, hyllet papegøyesketsjen. Cartman forsøker å forklare butikkeieren Kyle at Kenny er død. Han tar omtrent hele dialogen fra papegøyesketsjen. En intern vits er at karakteren Kenny dør i nesten hver episode og merkelig nok lever i neste.
Arendal Wildcats
Arendal Wildcats (formelt navn: Arendal Amerikanske Fotballklubb) var et amerikansk fotballag i Arendal.
Oppstart
Initiativtaker var Bjørn-Ivar Sigbjørnsen, som ønsket å starte lag i Arendal etter å ha vært på ferie i USA og tilfeldig sett en kamp der mellom Miami Dolphins og Atlanta Falcons. Første samling var 4 personer som sto og kastet ball på Biejordene i Arendal midt på vinteren i februar 1993, i 30 cm snø. Etter kontakt med Norges Amerikansk Fotballforbund (Noaff) ble laget formelt stiftet. Etter et informasjonsmøte på Kilden aktivitetssenter hvor 40 personer deltok, ble et interimsstyre satt opp. Etter en vaklende start med ca. 25 medlemmer fikk laget forsterkning av amerikaneren Shannon Currie som hadde akkurat flyttet til området fra USA. Currie hadde ti års erfaring fra amerikansk fotball fra California. Han ble raskt trener for laget.
Første kamper
1. september 1993 arrangerte Wildcats en oppvisningskamp i Arendal mellom Asker Lynx og Sandnes Oilers. 5 av Wildcats spillere fikk prøve seg i draktene til Lynx, og laget vant 24 – 18 på overtid. Det var den første amerikanske fotballkampen noensinne i Aust-Agder.
Den første kampen til Wildcats var en treningskamp 26. september 1993 på Stuenes Stadion mot også et nystartet lag, Otra Raiders (Kristiansand). Wildcats tapte 3-17, og klarte kun å ta poeng ved et field-goal. Kicker var Bernt Tore Lunden som hadde field-goal rekord på 45 yards fra High School hvor han gikk i noen år i USA. Tidlig i 1994 spilte laget på nytt treningskamp mot Otra Raiders, og denne gangen vant Wildcats 33 – 0. Laget deltok så på en turnering i Østfoldhallen i Fredrikstad.
Seriespill
Arendal Wildcats debuterte i 2. divisjon (laveste divisjon) i 1994 i en bortekamp mot Larvik Lions. Wilcats vant 46 – 6, og resten av sesongen gikk laget ubeseiret i serien. 3 av spillerne ble plukket ut til å spille på det norske landslaget; Dan Evensen, Raymond Bechen og Knut Arne Børstad. Det ble spilt opprykkskamp mot det dårligste laget i 1. divisjon (høyeste divisjon), Kolbotn Kodiacs, på Traumabanen på Tromøy, hvor Wildcats vant på overtid. Laget valgte likevel å spille ett år til i 2. divisjon, og gikk også ubeseiret gjennom 1995 sesongen. Laget hadde også denne sesongen sitt eget cheerleaderlag, og hadde forsterkninger med spillere fra Otra Raiders, da de hadde en midlertidig pause denne sesongen.
Laget kvalifiserte atter igjen til spill i 1. divisjon, og denne gangen takket laget ja til å spille i den øverste divisjonen. Det endte at Wildcats kom på tredjeplass i 1. divisjon 1996, og var da det tredje beste laget i Norge.
Fra 1997 hadde Wildcats ønske om å spille 9-manns fotball på grunn av problemer med å skaffe nok spillere. En liga ble startet, men etter noen år ble denne lagt ned da Noaff kun ønsket 11-manns liga.
Sørlandets football liga
I 2003 startet planene med realisere en egen 9-manns liga sammen med Kristiansand Gladiators, som var det nye navnet på Otra Raiders. I 2004 var planene ett faktum og de første kampene i Sørlandets football liga (SFL) ble satt i gang. Wildcats deltok i 3 år, og startet også opp et datterlag, «Arendal Panthers». 2006 var siste året Wildcats/Panthers stilte lag i serien, og lagene ble så oppløst. SFL ble også lagt ned samme år.
Cross My Heart
Cross My Heart er et musikkalbum utgitt av Cato Sanden i 2001. Denne platen skulle vise seg å bli hans siste plateutgivelse.
Gordon Jacob
Biografi
Gordon Jacob ble født i Upper Norwood i det sørvestlige London, og var tredje yngst i en søskenflokk på ti. Under første verdenskrig tjenestegjorde han i det britiske feltartilleriet og senere i infanteriet. I 1917 ble han tatt til krigsfange, og i en bataljon på 800 var han én av 60 som overlevde krigen.
Etter krigen studerte han ved Royal College of Music med Ralph Vaughan Williams, Sir Charles Stanford, Hubert Parry, Adrian Boult og Herbert Howells. Fra 1924 underviste han ved samme sted, fram til han pensjonerte seg i 1966. Gordon Jacob var lærer for bl.a Malcolm Arnold og Joseph Horovitz.
Gordon Jacob døde 8. juni 1984 i Saffron Walden, Essex.
Musikk
Gordon Jacob regnes for å høre til blant de mest musikalsk konservative i sin tids generasjon av komponister. Han hadde særlig interesse for blåseinstrumenter, som han komponerte en masse musikk for. Jacob var produktiv, han publiserte over 700 komposisjoner i tillegg til sine fire bøker og en rekke essays om musikk.
Aronnesrocken
Aronnesrocken er Finnmarks største rockefestival som først og fremst er ment som et lavterskeltilbud for unge og nye artister hvor de får et publikum å spille for. Festivalen er lokalisert på Aronnes i Alta.
Grunntanken
Aronnesrocken har en grunntanke om at unge musikere fra Finnmark og Nord-Troms skal få spille på en profesjonell scene og foran et variert publikum. Aronnesrocken har de siste årene booket nasjonalt store artister som trekkplaster for å få et større publikum til de lokale uetablerte musikerne. Aronnesrocken tar ikke inngangspenger på festivalområdet, og det er fri aldersgrense.
Historie
Aronnesrocken ble startet ved at noen venner bar ut instrumentene i hagen og spilte for hverandre, dette var i 1996. Året etter gjorde de det igjen, og siden har de fortsatt. Festivalen har økt hvert år siden starten og i 2006 var det en festival over to dager, med Turdus Musicus, Lars Bremnes og The Cumshots som headlinere. Over 2000 mennesker kom på festivalen.
Aronnesrocken har som mål å donere bort overskudd fra festivalen. De har gitt bort stipend til unge musikere (TKG, Petter Carlsen, Slogstorm, Zymphelia har alle mottatt stipend til plateinnspilling). Jula 2006 gav Aronnesrocken bort gitarer til alle 4. klassene i Alta kommune.
I 2007 gav Aronnesrocken bort en 1-krone i inngangspenger til alle publikummere. Dermed er dette den desidert billigste festivalen i Norge. Til tross for dette gikk festivalen over kr. 100 000,– i overskudd i et år hvor mange festivaler hadde problemer med å gå i balanse. Headliner var bl.a. Animal Alpha, Cyaneed og Intrigue.
Fra 2018 ble det slutt på gratisfestival og de begynte med å ta penger for inngangsbillett på grunn av stadig dyrere utgifter, proffere utstyr, dyrere artister og andre øvrige kostnader, men de skal fortsette å være blant de desidert billigste musikkfestivalen i Norge.
13.03.2019 skiftet Aronnesrocken navn til Alta Live.
Drift
Aronnesrocken består av et styre på ni personer som planlegger, tilrettelegger og gjennomfører festivalen i august hvert år. I tillegg arrangerer Aronnesrocken romjulsrock på et av utestedene i Alta. Aronnesrocken er gratis pga. støtteordninger, sponsorer og dugnadsarbeid.
I mars 2007 arrangerte Aronnesrocken den første Tributebandfestivalen i Finnmark.
Generasjon IV internasjonale forum
Generasjon IV internasjonale forum (GIF) er et internasjonalt samarbeidsprosjekt, som organiserer forskningen og utviklingen som er nødvendig for å etablere gjennomførbarhet og ytelsesevner av neste generasjons kjernekraftsystemer. GIF består av tretten medlemmer, som har underskrevet grunleggelsesdokumentet, GIF-sertifiseringen. Disse jobber sammen om å legge grunnlaget for generasjon IV kjernereaktorer. Grunnlaget for opprettelsen av GIF, er medlemmenes anerkjennelse av den kjernefysiske teknologiens rolle i å tilfredsstille verdens økende energibehov — i sammenheng med en bærekraftig energiutvikling og forebyggende klimaendringer.
Målene vedtatt av GIF, er gitt av grunnlaget for å identifisere og velge seks kjernekraftsystemer for videre utvikling. De seks utvalgte systemer benytter en rekke reaktorer, energiomforming og brenselssyklus teknologier. Deres design kjennetegner termiske og hurtige nøytron, lukkede og åpne brenselssykluser og et bredt spekter av reaktorstørrelser, fra veldig små til svært store. Avhengig av deres respektive grader av teknisk modenhet, er systemene for generasjon IV forventet å bli tilgjengelig for kommersiell introduksjon i perioden mellom 2015 og 2030 eller senere.
Fra 2000 og fremover, har kjernekraftverk blitt kategorisert etter «generasjoner». Kategoriene er vanligvis beskrevet som;
Yeti (film)
Yeti (originaltittel: Yeti – il gigante del 20. secolo) er en italienske eventyrfilm fra 1977 regissert av Gianfranco Parolini. Hovedrollene spilles av Antonella Interlenghi, Mimmo Craig, Jim Sullivan og Tony Kendall. Filmen handler om et forskerteam som finner en Yeti innefrosset i en stor isblokk ved Newfoundlands kyst. Etter å ha tinet den våkner omsider den enorme skapningen fra dvalen.
Generasjon IV internasjonale forum
Den neste generasjonen av kjernekraftsystemer — Generasjon IV — må være lisensiert, bygges og drives på en måte som gir en konkurransedyktig pris på forsyning av energi. De må vurdere en optimal bruk av naturressurser, mens de adresserer atomsikkerhet, avfalls- og spredningsmotstand og den offentlige oppfatningen og bekymringene i de landene der disse systemene er utbredt.
Fordi den neste generasjonen av atomenergi systemer skal dekke områder med behov for forbedring og har et stort potensial, deler mange land en felles interesse i avansert forskning og utvikling. En slik utvikling vil dra nytte av identifikasjon og lovende forskningsfelt og felles anstrengelser som bør utforskes av den internasjonale forskningskomiteen.
Yeti (film)
Filmen er også kjent under engelske titler som Yeti: The Giant of the 20th Century, og Ice Man.
Generasjon IV internasjonale forum
Medlemmer
* : Ikke-aktive medlemmer, per 2009
Argentina, Brasil, Canada, Frankrike, Japan, Sør-Korea, Sør-Afrika, Storbritannia og USA signerte GIF-sertifiseringen juli 2001. Deretter ble det signert av Sveits i 2002, Euratom i 2003, og av både Russland og Folkerepublikken Kina i 2006.
Yeti (film)
Handling
Professor Wassermann (John Stacy) blir av industrimagnaten Morgan Hunnicut (Eddie Faye) bedt om å lede en ekspedisjon for å studere den kjempemessige Yeti-skapningen som ble funnet innefrosset i en stor isblokk ved Newfoundlands kyst. Det professoren ikke vet er at Hunnicut har til hensikt å bruke den forhistoriske skapningen som et varemerke for sitt multinasjonale industrikonsern. Professoren tiner opp kjempen ved å henge ham opp i et helikopter, angivelig for å simulere atmosfæren på Yetiens hjemtrakter i Himalaya. Yetien (Mimmo Craig) våkner irritert til live, rømmer – og kidnapper Hunnicuts barnebarn Jane (Phoenix Grant), og hennes stumme lillebror Herbie (Jim Sullivan). Til tross for sin voldsomme fremtoning viser Yetien seg å være en følsom, ensom sjel på jakt etter en partner. I mellomtiden har ikke Hunnicut sløst bort tiden, og har på rekordtid satt i stand en gigantisk kampanje med yetien som merkevare. Yetien ledes tilbake til Toronto, der han blir hedret av en parade – før han blir stresset opp av blitslys, og skaper panikk. Etter en del herjinger i byen klarer Yetien til slutt å flykte til sikkerhet ut i villmarken.
Om filmen
Yeti er en italiensk lavbudsjettfilm med et klart B-preg som tydelig har hentet en del inspirasjon fra King Kong-filmen fra 1976. Effektene fremstår som halvkomiske og den regnes i dag som en filmkalkun.
I rollene
(utvalg)
Ecuador under Sommer-OL 2004
Ecuador under Sommer-OL 2004. Sytten sportsutøvere, ti menn og sju kvinner fra Ecuador deltok i sju grener, friidrett, boksing, judo, skyting, svømming, vektløfting og tennis under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var ellevte gangen Ecuador deltok i et sommer-OL, de vant ingen medalje. Vektløfteren Alexandra Escobar var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Fylkesvei 4246
Fylkesvei 4246 går mellom Birkeland og Hauge kirke i Sokndal. Veien er 12,0 km lang.
Arthur Blake
Charles Arthur Blake (født 26. januar 1872 i Boston, død 22. oktober 1944 i Boston) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de første moderne olympiske leker i 1896 i Athen. Blake kom på andreplass i finalen på 1500 meter med tiden 4.34,0 under OL i 1896 i Athen, bak australske Teddy Flack som vant med 4.33,2.
Blake deltok også i lekenes finalenummer, maraton. Han lå på tredjeplass, bak Albin Lermusiaux og Teddy Flack, halvveis i løpet, men etter 23 kilometer brøt han.
Eske Bille
Eske Bille (født ca. 1480, død 9. eller 11. februar 1552) var en dansk diplomat, rikshovmester og lensherre. Han var sønn av Peder Bille og Anne Knudsdatter Gyldenstierne.
Eske Bille var fra 1510 til 1514 lensherre på Københavns slott, og deretter ble han lensherre på Hagenskov på Fyn. Han kom tidlig på kant med den selvrådige bondebefolkningen i Båg herred og dermed også med Christian II, som til slutt tok lenet fra ham. Frederik I gav ham lenet tilbake, og han ble tatt opp i det danske riksrådet i 1523. I 1529 ble han sendt til Bergen som lensherre for å sikre Norges forbindelse med Danmark under de urolige forholdene. Eske opptrådte med fasthet i denne stillingen, overfor både kong Christian IIs tilhengere og erkebiskop Olav Engelbrektsson i Trondheim, som han søkte å knytte til Danmark. Stillingen ble farligere etter kong Frederiks død. Det lyktes ham likevel å fastholde besittelsen av Bergenhus slik at det norske riksrådet kun fikk råde over festningen inntil en ny konge var på plass. Da han ville dra til det avtalte kongevalg i Danmark i juni 1534, ble han tatt til fange i Øresund av et orlogsfartøy fra Lübeck, som følge av at den såkalte grevefeiden hadde brutt ut.
Inntil november 1535 måtte han oppholde seg i et slags fangenskap. Slik forholdene var, var han ikke lenger bundet av sine troskapsløfter. Etter et møte med Christian III i Danmark vendte Eske Bille tilbake til Norge for å virke for den nye kongen. Christian III hadde på dette tidspunktet tatt så godt som hele Danmark i besittelse. Men da Eske Bille ville dra til Trondheim for å delta i en herredag som erkebispen hadde utskrevet, ble han fanget underveis av erkebispens folk og atter holdt i fangenskap i lang tid, mens erkebispens folk forgjeves prøvde å overta Bergenhus. Eske ble igjen løslatt mot å forplikte seg til å overdra Bergenhus til det norske råd, men personlig hyllet han Christian III på samme måte som den sønnafjelske riksrådsfløyen hadde gjort. Han fortsatte energisk å fremme Christian IIIs interesser, inntil erkebispen i 1537 måtte forlate Norge, som på det tidspunktet var blitt nært knyttet til Danmark.
Da Eske Bille kom tilbake til Danmark i 1537 hadde reformasjonen allerede blitt gjennomført der i landet. Hans egen bror, biskop Ove Bille, var satt i fengsel. Selv om Eske Bille selv var katolsk, møtte han mye velvilje fra Christian III og fikk meget betydelige stillinger. Ved kroningen i 1537 ble han slått til ridder. Han deltok i 1538 i fyrstemøtet i Braunschweig, og senere i forskjellige viktige diplomatiske utsendelser. I 1547 ble Eske Bille rikshoffmester, en stilling som han beholdt til sin død.
Alruneslekta
Alruneslekta (Mandragora) er en slekt i søtvierfamilien. Alrunen (M. officinarum) vokser vilt i Sør-Europa og i Orienten, men kan ved forsiktig pleie også drives frem lenger nord. F. Chr. Schübeler forteller således at i Botanisk hage på Tøyen i Oslo «holder den sig ret godt under et tilstrækkeligt Løvdække, ja kan endog give modent Frø, men da gaar den ud, ...»
Beskrivelse
Over jorda sitter en krans med store blad. Fra denne kransen kommer blomstene, som seinere utvikler seg til bær. Rota til alrunen likner på et lite menneske, og dette er antakelig en av grunnene til at planten er blitt tillagt magiske egenskaper som dradukke eller hjelpeånd.
Folkelige forestillinger om Alrunen
Alrunen skulle helst plukkes på kirkegården eller galgebakken ved fullmåne. Man bandt en svart hund til planten, gikk på trygg avstand og ropte på hunden. Alrunen var nemlig kjent for å gi fra seg et dødbringende skrik når den ble trukket opp. Alruna (Mandragon) er kjent som en Valkyrje, samt som selveste dattera til Kjarr av Valland. Kjarr svarer til 'Tsar', eller Keiseren, og er normalt forstått som den norrøne forestillingsverdenens refleksjon av den romerske keiseren.
Beskrevet som Duda'im i Bibelen
I Bibelen synes planten å være omtalt et par steder under navnet duda'im (flertall). I første Mosebok (1. Mos 30, 14-16) fortelles det således at Ruben under innhøsting av bygg fant duda'im på marken og brakte dem med seg hjem til sin mor Lea. Hennes søster Rakel ville ha dem (ingen grunn er oppgitt), og Lea lot Rakel få alrunene mot at deres felles mann Jakob den natten skulle være sammen med Lea, selv om han egentlig foretrakk Rakel. Episoden førte til at Lea ble gravid og fødte sin femte sønn. Det andre stedet i Bibelen hvor planten nevnes, er i Salomos høysang (Høy 7, 13).
Alrunen er ofte skildret i litteraturen. Margit Sandemo har viet den bred plass i bokserien Sagaen om Isfolket, og likeledes J.K. Rowling i bøkene om Harry Potter.
Brasils deltagelse under første verdenskrig
Brasils deltagelse under første verdenskrig er et lite men viktig kapittel i Brasils historie.
Dmitrij Jarosjenko
Dmitrij Vladimirovitsj Jarosjenko (russisk Дмитрий Владимирович Ярошенко, født 4. november 1976 i Makarov, Sakhalin oblast) er en russisk tidligere skiskytter.
Jarosjenko debuterte i verdenscupen sesongen 1998/99 i Holmenkollen, hvor han endte på 66.-plass. Fire år senere fikk han en ny sjanse, men etablerte seg ikke på det russiske landslaget før sesongen 2005/06. Gjennombruddet i verdenstoppen kom i desember 2006, da han oppnådde to andreplasser i verdenscupløpene i Östersund (bak Ole Einar Bjørndalen). Han endte på andreplass i verdenscupen i sesongen 2007/08.
Brasils deltagelse under første verdenskrig
Situasjonen forverres
Situasjonen ble betraktelig forverret med den tyske bombingen i brasilianske vann av handelsskipene «Paraná», «Tijuca», «Guaíba», «Acari», «Macau», «Lapa» og «Tupi». Den 5. april 1917 ble det brasilianske dampskipet D/S «Paraná», som navigerte i henhold til nøytrale land sine retningslinjer, torpedert av en tysk ubåt. Den 11. april brøt dermed Brasil diplomatiske relasjoner med tyskerne og den 20. mai ble skipet «Tijuca» torpedert nær den franske kysten. De følgende månedene tok den brasilianske regjeringen beslag i 42 tyske skip som befant seg i brasilianske havner, som en krigserstatning.
Dmitrij Jarosjenko
På en pressekonferanse i Sør-Korea 13. februar 2009 ble det bekreftet at han hadde levert en positiv b-prøve på EPO, som et resultat av dette ble han utestengt fra det påfølgende verdensmesterskapet i skiskyting.
Brasils deltagelse under første verdenskrig
Brasil erklærer krig
Et av de arresterte skipene, lasteskipet «Macau», ble torpedert av en tysk ubåt den 23. oktober 1917 nær den spanske kysten og kapteinen ble tatt til fange. Stemningen mot Tyskland ble nå så forverret at Brasil erklærte krig mot den tyske alliansen den 26. oktober 1917.
Brasil går inn i krigen
En intens nasjonalistisk bevegelse som fremhevet den «gloriøse brasilianske innstillingen om å hjelpe sine allierte» ble satt i gang. Monteiro Lobato var en av kritikerne til denne nasjonalismen som ifølge ham tok bort oppmerksomheten fra landets interne problemer.
Brasils marine
Åpningen av de brasilianske havnene for allierte enheter og Brasils overtagelse av patruljering i Sør-Atlanteren ved den brasilianske marinen var en av de første støtteaksjonene landet kom med til sine allierte. Den brasilianske marinens krigsinnsatsstyrke, under kommando av kontreadmiral Pedro Max Fernando de Frontin, ble innlemmet i den britiske skvadronen.
Hinsidige Bar og Grill
Hinsidige Bar og Grill er navnet på en norsk, humoristisk tegneserie av Øyvind Sveen og Ivan Emberland. Serien har gått som stripeserie med ujevne mellomrom i tegneseriebladet Larsons Gale Verden, og er også kommet i egne album.
Brasils deltagelse under første verdenskrig
I Europa
Brasils militære medvirkning på europeisk jord var av liten grad. Det ble sendt en gruppe flygere fra marinen i 1918 som tidligere hadde sin opplæring fra Europa, samt en del offiserer fra hæren som ble innlemmet i de internasjonale styrkene. Et sanitetsforband ble også sendt for å opprette et sykehus. Blant disse var det 92 leger, hvorav ti var militære og resten var krigsmobiliserte og frivillige. I tillegg ble det sendt en del akademikere, farmasøyter, administrativt personell og en sikkerhetsavdeling. Den medisinske hjelpen fra Brasil ble blant annet benyttet blant den franske befolkningen under en landsomfattende forkjølelsesepidemi som truet logistikken for fronttroppene.
Hinsidige Bar og Grill
Setting og miljø
Tegneserien foregår i og omkring en bar for fiktive figurer, sagnvesener og fabeldyr. Serien åpner stort sett med følgende faste melding:
Baren ligger på kanten av et stup, og har en egen dimensjonsportal mellom sin og den virkelige verden, der de faste figurene går fram og tilbake om det trengs.
Kongeriket Kerma
Kongeriket Kerma eller Karmakulturen var en tidlig sivilisasjon som blomstret i Nubia (dagens Sudan) fra rundt 2500 f.Kr. til 1600 f.Kr. Sivilisasjonen har navn etter hovedstaden Kerma. Det synes som om det var en rekke sudanske høvdingeriker i løpet av samme tid som mellomriket i Egypt. I dens siste fase, som varte i tiden rundt 1700–1500 f.Kr., ble landet absorbert av det sudanske kongeriket Sai og ble et betydelig folkerikt rike som rivaliserte oldtidens Egypt. En gang rundt 1500 f.Kr. ble det selv oppslukt av det egyptiske rike, men opprør og uro fortsatte i flere århundrer. På 1000-tallet f.Kr. oppsto det mer egyptisklignende kongedømmet Kusj, tilsynelatende fra Kerma, og gjenvant regionens uavhengighet fra Egypt.
Kerma
Det fremste stedet for sivilisasjonen var Kerma som utgjør hjertet i kongeriket Kerma. Den besto av både en ustrakt by og en gravlund med store gravhauger. Nivået av velstand i Kerma er vist ved makten til kongeriket Kerma, særlig i løpet av andre mellomepoke i Egypt da nubierne truet Egypts sørlige grenser.
Kermas økopolitiske struktur
Fram til nylig var Kermasivilisasjonen kun kjent fra levningene av byen Kerma og de store gravhaugene, foruten mindre byer i nord mot Egypt. Imidlertid har nyere undersøkelser og utgravninger identifisert mange nye steder sør for Kerma, mange lokalisert ved vannkanaler fra Nilen (nå tørre) og som lå øst for det moderne løpet til elven. Dette mønsteret med bosetninger indikerer en betydelig befolkning og for første gang har gitt ettertiden en form for kontekst hvor vi kan plassere Kerma. Hastige undersøkelser grunnet byggingen av Merowedemningen ved fjerde katarakt har bekreftet tilstedeværelsen av Kermasteder minst så langt opp elven som ved øya Abu Hamed/Mograt.
Kerma var åpenbart en betydelig politisk enhet. Egyptiske nedtegnelser nevner landet som rikt jordbruksland med tallmessig befolkning. I motsetningen til Egypt synes Kerma å ha vært meget sentralisert. Det kontrollerte første til fjerde katarakt, noe som innebærer at dens områder var bortimot like omfattende som oldtidens Egypt.
Tallrike landsbysamfunn var spredt langs åkerlapper og utgjorde hovedmengden i riket, men det synes også som det har vært distrikter med husdyrhold, geiter, sauer og krøtter. Det var også en del industri som prosesserte edelt metall som gull. Bestemte Kermabyer fungerte som sentrale steder for jordbruksproduktene og for direktehandel. Analyser av hodeskaller fra krøtter som er funnet i de kongelige gravene i Kerma antyder at krøtterne tidvis hadde blitt fraktet over store avstander fra fjerne distrikter, muligens som en form for tributt fra jordbrukssamfunn ved dødsfallet til en monark i Kerma. Det er en parallell av viktigheten av krøtter som en «kongelige eiendom» i andre deler av Afrika ved senere tider.
Kun sentrene i Kerma og Sai synes å ha hatt en betydelig urban befolkning. Muligens vil ytterligere utgravninger avsløre andre regionale sentre. Ved Kerma og Sai er det vitnemål på en rik elite og en samfunnsklasse av høytstående funksjonærer eller adelige som overvåket handelen med fjerne steder og som ledet forsendelser fra administrative bygninger. Åpenbart spilte Kerma en betydelig rolle som mellommann i handelen med luksusvarer fra det indre av Afrika og til Egypt.
Kermas plass i oldtidens historie
I løpet av Egypts første mellomperiode opphørte den egyptiske tilstedeværelsen i Nedre Nubia. Ved begynnelsen av det nye rike i Egypt begynte egyptiske kilder igjen å nevne regionen Kerma og rapporterte at Kerma kontrollerte både Øvre og Nedre Nubia.
Den lange historien av egyptisk militær aktivitet i Nedre Nubia indikerer at Kerma var oppfattet som en betydelig trussel til faraoiske Egypt. De største og mest tallrike festningsverkene ble bygd av Egypt for å sikre sine grenser mot angrep fra Kerma og for å beskytte handelsrutene mellom de to maktene. Både i løpet av Egypts mellomrike og det nye rike var de ressursene som Kerma hadde tilgang til, som gull, krøtter, melkeprodukter, elfenbein, røkelse, ibenholt og lignende, meget ettertraktet i Egypt.
Losbåt
Losbåt er en båt som tar losen ut til ankommende skip og som tar ham til lands fra avgående skip.
Kongeriket Kerma
Kermas plass i oldtidens historie
I løpet av sin fremste tid dannet Kerma et partnerskap med folkegruppen Hyksos og forsøkte å knuse Egypt. Funn i 2003 ved graven til guvernøren av El Kab i nærheten av Teben viser at Kerma invaderte og trengt dypt inn i Egypt i tiden mellom 1575 og 1550 f.Kr. Det er antatt at det var et av Egypts mest ydmyke nederlag og som senere faraoer fjernet fra de historiske nedtegnelsene. Mange kongelige statuer og monumenter ble plyndret fra Egypt og fraktet til Kerma, antagelig som en form av triumf av Kermas hersker.
Losbåt
Tøffe forhold for båt og mannskap
Det var fri konkurranse om alle losoppdrag i ca. 200 år – fra 1720 til 1899. Førstemann på seilskutas dekk fikk jobben – og betalingen, så det var viktig at losbåten var en rask seiler. Losene hadde plikt til å lose ethvert skip som hadde heist losflagg – dag som natt, sommer som vinter, så losen måtte ut i all slags vær for å gjøre jobben sin, så det var viktig at losbåten hadde gode sjøegenskaper.
De tidlige losbåtene var åpne båter med spriseil. Ut over 1800-tallet fikk de dekk og ble skøyter. Først i 1883 ble de kantrefrie med mer ballast, mange med jernkjøl, og de ble kravellbygget og sikre. De var bemannet av 2 mann; losen og en losgutt. Når losen var vel om bord i seilskuta, måtte losgutten ta båten til havn alene.
Kongeriket Kerma
Kermas plass i oldtidens historie
Under Tuthmosis I angrep Egypt flere ganger sørover. Det første til at farao annekterte Nubia (Kerma/Kusj) en gang rundt 1504 f.Kr. Etter erobringen ble Kermakulturen i stor grad egyptisk i sitt vesen, men tallrike lokale opprør fortsatte i rundt 220 år, fram til rundt 1300 f.Kr. I løpet av det nye rike i Egypt ble Kerma og Kusj uansett en meget viktig provins i det egyptiske rike, økonomisk, politisk og åndelige. Betydelige faraoiske seremonier ble holdt ved Jebel Barkal i nærheten av Napata, og de kongelige dynastiene ved de to regionene synes å ha vært inngiftet.
Losbåt
Tøffe forhold for båt og mannskap
Les mer i den utdypende artikkelen om utviklingen av den norske losskøyte.
Kongeriket Kerma
Kermas plass i oldtidens historie
Graden av kulturell og politisk kontinuitet mellom Kerma og kongedømmet Kusj er vanskelig å avgjøre. Kusj begynte å stå fram i tiden rundt 1000 f.Kr. I begynnelsen fortsatte kongene i Kusj å bruke det store gravområdet ved Kerma for kongelige gravleggelser og særskilte seremonier, noe som antyder en forbindelse. Formgivningen av de kongelige gravene i både Kerma og Napata, hovedstaden i Kusj, er likeledes formet. Statuer av faraoer fra Kusj har også blitt oppdaget ved Kerma, noe som antyder at herskerne i Napata anerkjente en historisk forbindelse mellom deres hovedstad og Kerma.
Arkeologi
Da Kerma først gang ble undersøkt på 1920-tallet, trodde George Reisner at det opprinnelig var en festning til en egyptisk guvernør han hadde avdekket, og at disse egyptiske herskerne til sist utviklet seg til uavhengige monarker i Kerma. Reisners fortolkning var basert på tilstedeværelsen av egyptiske statuer med inskripsjoner i de store gravhaugene, hvilket han antatt tilhørte de navngitte individer. De første arkeologene hadde vanskelig for å tro at kulturen ved Kerma kunne ha oppstått på stedet, og antok en utenlandsk, ytre innflytelse av en høyere sivilisasjon som den egyptiske.
Losbåt
Senere utvikling
Først i 1958 overtok Staten som eier av alle norske losbåter.
Kongeriket Kerma
Arkeologi
I senere tiår har forskerne fjernet seg fra synet at Kerma var kun en fjern handelspost for egypterne da den lå for langt fra de kjente grensene til oldtidens Egypt til å være direkte tilknyttet. Imidlertid har utgravninger de siste tiårene av 1900-tallet avslørt at byen Kerma var langt større og langt mer kompleks enn tidligere antatt. Det ble også påvist at den materielle kulturen og gravskikkene her var i stor grad lokal nubisk framfor egyptisk.
Losbåt
Senere utvikling
Fra 1970-tallet ble det vanlig å bygge hurtiggående losbåter og størrelsen ble da under 50 fot.
I 1999 var det 29 losbåter i Norge. Det er mange grunner til reduksjonen i antallet. Én er at Kystverket kjøper losbåttjenester av Redningsselskapet, blant annet i Stavern, Arendal, Farsund, Trondheim, Bodø og Andenes.
Kongeriket Kerma
Arkeologi
I 2003 ledet arkeologen Charles Bonnet en gruppe sveitsiske arkeologer som gjorde utgravninger i nærheten av Kerma og avdekket en gruppe monumentale statuer av faraoer i svart granitt fra det nubiske dynasti, inkludert Taharqa og Tanoutamon, de siste to faraoene fra det nubiske dynasti. Disse statuene ble beskrevet som "mesterverker" som står fram blant de største i kunsthistorien.
Losbåt
Loshelikopter
Tidlig på 1990-tallet ble det gjort forsøk med loshelikopter i et samarbeid mellom losene på Fedje og Kystverket. Dette er i første rekke rettet mot skip over 30 000 tonn med farlig last (olje,gass m.m) og offshore-relaterte fartøy. Fra 2002 ble dette en fast ordning for fartøy som skal inn- og ut av olje terminalene ved Sture og Mongstad eller gassterminalen ved Kårstø.
Ved å få los ombord før de kommer inn til kysten og deretter beholde losen et stykke ut fra kysten, vil faren for grunnstøting minimaliseres og dermed minske faren for oljekatastrofer.
Andre land
Hurtiggående losbåter er nå vanlig i mange land.
Real World Records
Real World Records er et plateselskap dannet av Peter Gabriel i 1989. Det fokuserer særlig på artister innen world music. Størsteparten av musikken som utgis av selskapet blir produsert i Real World Studios i Box, Wiltshire, England.
Selskapet var blant de første som ga ut CD-er med videospor.
I USA blir selskapet representert ved Narada Productions, et selskap innen EMI og en del av Blue Note Records.
Ringer
Ringer er et av de seks apparatene det konkurreres i innen apparatturn for herrer. Øvelsene i ringer består av sving-, hold- og styrkeelementer.
Ringer er en olympisk øvelse i turn for menn.