cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prins John av Storbritannia
Død
Ingen av Johns foreldre var til stede på Wood Farm da han døde uventet tidlig 18. januar 1919. Klokken 05.30 ringte telefonen på Sandringham. Charlotte Bill ringte for å fortelle dronningen at John hadde hatt en kraftig anfall og ikke var mulig å vekke. Etter at John hadde fylt 13 år hadde anfallene blitt verre og hyppigere. Kong George og Dronning Mary ble øyeblikkelig kjørt til Wood Farm (som lå en engelsk mil unna) og fant frøken Bill «med knust hjerte men resignert» og den livløse gutten i sin seng.
I dronningens dagbok står det:
Prins John ble gravlagt 21. januar 1919 ved St. Mary Magdalen-kirken på Sandringham.
The Eternal Temptress
Handling
Østerrikske diplomater, som er på jakt etter papirer i besittelse av en amerikansk diplomat, oppdager at diplomatens sønn, Harry, er forelsket i en italiensk enke. I hans desperate økonomiske nød begynner Harry som forræder.
Men den italienske kvinnen, som virkelig elsker ham, redder Harry fra konsekvensene av hans forbrytelser, men på bekostning av hennes egen kjærlighet og liv.
Eli Cohen
Eliyahu Ben-Shaul «Eli» Cohen (hebraisk: אֱלִיָּהוּ בֵּן שָׁאוּל כֹּהֵן, arabisk إيلي كوهين, født 26. desember 1924 i Alexandria i Egypt, henrettet 18. mai 1965 i Damaskus i Syria) var en israelsk spion som på begynnelsen av 1960-årene infiltrerte Syrias regjering og forsvar.
Bakgrunn
Eli Cohen kom fra en from jødisk familie med et sterkt sionistisk engasjement. Hans far hadde flyttet til Egypt fra Aleppo i 1914.
Israel
I en alder av 33 år slo han seg ned i Israel. Først ved slutten av 1959, tre år etter at han var innvandret til Israel, fikk Cohen, som ved siden av hebraisk også talte arabisk, engelsk og fransk, vite at den israelske etterretningstjenesten Mossad i lengre tid hadde interessert seg for ham. Han var imidlertid på listen over de navn man hadde vurdert, men forkastet.
Mossad
Cohen ble imidlertid rekruttert da Mossad bestemte seg for å forsøke å infiltrere de ledende syriske kretser og ikke fant noen annen kandidat. Han ble gitt en falsk identitet, og han bygde opp et relevant kontaktnett i det syriske eksilmijø i Buenos Aires og flyttet til Damaskus i begynnelsen av 1962 som den syriske forretningsmannen Kamel Amin Thaabet (كامل أمين ثابت). Cohen etablerte kontakter innenfor Syrias politiske og militære hierarki og ble sjefsrådgiver for den syriske forsvarsministeren. Cohen formidlet sine etterretninger til Israel gjennom radiosendinger, per brev og noen ganger personlig. De etterretningene han innhentet sies ha utgjort en avgjørende faktor for Israels seier i seksdagerskrigen i 1967.
Ved ett tilfelle begav Cohen seg til Golanhøyden og dokumenterte de syriske befestningene. Under forespeiling av å beskytte syriske soldater mot det sterke sollyset, sørget Cohen for å få plantet trær ved hver våpenstilling. Disse trærne ble senere brukt som målmarkører av det israelske forsvaret i seksdagerskrigen; det israelske forsvaret kunne forholdsvis enkelt innta Golanhøyden på to dager i juni 1967.
I januar 1965 intensiverte den syriske sikkerhetstjenesten jakten på spionen. Med hjelp av eksperter fra Sovjetunionen ble det i en periode innført radiotaushet i håp om å oppdage spionens radiosendinger. Det da høyteknologiske radiosporingsutstyret ledet så etterhvert syrerne til Cohens bolig. Han ble pågrepet og ført til fengselet i Mezzeh i det vestlige Damaskus.
Cohen ble stilt for en militærdomstol, ble befunnet skyldig i spionasje og ble dømt til døden. Før dette var han gjentatte ganger blitt utsatt for tortur. Israel startet da en internasjonal kampanje for at Cohen skulle benådes. Israels utenriksminister Golda Meir oppfordret det internasjonale samfunnet til å øve press på Syria for at Cohen ikke skulle henrettes. Til tross for appeller fra Frankrikes, Belgias og Canadas regjeringer samt pave Paul VI, ble dødsdommen mot Cohen fastholdt.
Den 18. mai 1965 ble Eli Cohen ført til Marjehplassen i det sentrale Damaskus, der han ble hengt offentlig.
Filmer
I 1987 ble det laget en fjernsynsfilm om ham kalt The Impossible Spy, og i 2019 lagde Netflix en miniserie om hans liv kalt The Spy.
Crista Jane Giese
Idrettskarriere
Giese deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1941, som ble arrangert i Argentina, og vant der 80 meter hekk med 12,4 sekunder. Hun fikk bronse i høydehopp, etter at hun kom på delt tredjeplass sammen med Instrud Kastdorff og Noemí Simonetto, og hun kom også på tredjeplass på 100 meter.
Referanser
<References />
Benjamin Cavet
Benjamin Cavet (født 1. januar 1994) er en fransk freestylekjører som konkurrerer i kulekjøring. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 8.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 4.
Mina Witkojc
Mina Witkojc (tysk navn: Wilhelmine Wittka; født 28. mai 1893 i Bórkowy (Błota) resp. Burg/Spreewald i Tyskland, død 11. november 1975 i Popojce resp. Papitz, Dolna Łužyca Niederlausitz) var en sorbisk dikter og forfatterinne.
Bakgrunn
Mina Witkojc var datter av den sorbiske (wendische, som var den tyske betegnelse) tjenestepiken Marjana Witkojc (Marianne Wittka) og gjestgiveren Fritz Polenz i Burg im Spreewald. Moren forlot etter to år sine to døtre da faren giftet seg med den annen kvinne. Hun dro til Berlin for å arbeide på vaskeri da. Dermed vokste Mina og søsteren opp med bestemoren og på verdshuset som faren drev.
Hun gikk på folkeskolen i Burg, og arbeidet senere blant annet som tjenestepike og blomsterbinder i Berlin. Frem til 1921 skrev og talt for det meste på det tyske språk.
Sorbisk engasjement, karriere
Hun flyttet til Bautzen, hvor hun fra 1923 til 1933 arbeidet for den nedersorbiske avisen Serbski casnik. Hun knyttet her kontakter til en rekke sorbiske intellektuelle som Arnošt Muka og Jan Cyž.
I 1926 deltok hun på den europeiske minoritetskongressen i Genève og i 1930 på det allslaviske Sokol-treffet i Jugoslavia. På 1920- og 1930-tallet oversatte hun også andre slaviske forfattere til sorbisk, som den bøhmiske forfatteren Božena Němcová og Petr Bezruč.
Hun fikk skriveforbud i 1933, flyttet hjem til Bautzen og tok arbeide der. Ettersom hun var en eksponert representant for panslavisk nasjonalisme, utviste de lokale myndighetene henne fra Lausitz, senere også fra Dresden og fra Frankfurt an der Oder.
Chen Yufei
Chen Yufei (kinesisk: 陈雨菲; født 1. mars 1998 i Hangzhou) er en kinesisk badmintonspiller. Hun ble verdensmester for junior i singel 2016, og ble utnevnt til mest lovende spiller av Badminton World Federation for 2017.
Chen tok bronse i VM singel 2017 og 2019, og var med på å vinne Sudirman Cup for lag 2019.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo tok hun gull i singel.
9. etappe av Tour de France 2021
9. etappe av Tour de France 2021 gikk fra Cluses til Tignes 4. juli 2021
Ben O'Connor vant etappen.
Veier i Rogaland
I Rogaland var det per 1. januar 2007 til sammen 5 982 km offentlige veier, noe som utgjorde 6,44 % av landets samlede veilengde på 92 946 km. Av dette var 1 181 km riksveier/europaveier, 1 806 km fylkesveier og 2 995 km kommunale veier.
Rogaland er for øvrig det fylket i Norge som har flest fylkesveier.
Fylkets viktigste veier
Rogaland har to europaveier: E39 og E134. Europavei 39 går fra Moi i Lund i sør, via Sandnes, Stavanger og ferge over Boknafjorden til Tysvær i nord. Europavei 134 går fra Ølen i Vindafjord til Haugesund.
Andre viktige veier i fylket er riksvei 13 fra Sandnes via Tau, Hjelmeland og Suldal mot Røldal, fylkesvei 44 fra Flekkefjord via Egersund og Sandnes til Stavanger, fylkesvei 47 fra Skudeneshavn via Haugesund til Sveio, fylkesvei 46 fra Knapphus i Vindafjord til Berge i Suldal, og fylkesvei 45 fra Sirdal til Ålgård. Flere kortere riksveier rundt Sandnes og Stavanger har også mye trafikk.
Bruer og tunneler
Stavanger bybru er den lengste brua på en fylkesvei i Norge.
Undersjøiske tunneler i Rogaland
Rogaland har to undersjøiske tunneler. Både Byfjordtunnelen og Mastrafjordtunnelen på europavei 39 er del av Rennfast, som ga fastlandsforbindelse til Rennesøy kommune. Byfjordtunnelen knytter sammen øya Sokn og fastlandet, mens Mastrafjordtunnelen forbinder øyene Mosterøy og Rennesøy.
Øyforbindelser
Fylkets viktigste øyforbindelser er fastlandsforbindelsene til Rennesøy og Bokn på europavei 39, som også forkortet fergestrekningen over Boknafjorden. Andre viktige forbindelser er Karmsund bru mellom fastlandet og Karmøy (riksvei 47), og Lysefjordbrua (arm av riksvei 13), som gir Forsand veiforbindelse med omverdenen.
Fjelloverganger
Alle fjellovergangene som har betydning for Rogaland har høyeste punkt utenfor fylket. Av egentlige fjelloverganger i fylket kan nevnes fylkesvei 45 i Hunnedalen og fylkesvei 42 i Gyadalen, som begge har høyeste punkt i Vest-Agder, samt fylkesvei 520 gjennom Ekkjeskaret, med høyeste punkt i Hordaland. Den fjellovergangen som har størst betydning for Rogaland er imidlertid europavei 134 over Haukelifjell, som ligger i Hordaland og Telemark.
Hemoglobin
Hemoglobin (Hb) er et protein som finnes i store mengder i blodet og er en essensiell del av mekanismene som frakter oksygen med blodstrømmen i mennesket og andre vertebrater. Hemoglobinet binder oksygen sterkt i oksygenrike miljø, som i blodårene rundt lungene. I relativt oksygenfattige miljø frigis oksygenet til bruk i cellenes forbrenningssystem (Cellulær respirasjon). Hemoglobin finnes i store mengder i de røde blodlegemene, og er årsaken til blodets røde farge. Hemoglobinet trenger et jern-ion (Fe2+) for å binde oksygen. For lavt inntak av jern fører til at de røde blodlegemene får nedsatt evne til å transportere oksygen, og gir symptomer på jernmangel. Hemoglobin er også involvert i noen genetisk betingede sykdommer. Enkelte typer gassforgiftning oppstår fordi gasser som kullos og cyanid binder sterkere til hemoglobin enn oksygen, og slik hindrer oksygen i å bli fraktet med blodstrømmen. Hvert enkelt hemoglobin kan bære maksimalt fire oksygenmolekyler.
Introduksjon
Hemoglobin har vært gjenstand for utstrakt forskning helt siden 1800-tallet, og har bragt viktige lærdommer om både oksygen-bindene protein og proteiner generelt. Max Perutz og John Kendrew delte i 1962 Nobelprisen i kjemi for banebrytende arbeid med dette proteinet. Hemoglobinets rolle er å frakte oksygen til, og karbondioksid fra cellene i organismen, hvor cellenes respirasjon konsumerer oksygen og produserer karbondioksid.
Hemoglobinets struktur er et klassisk eksempel på kompleks proteinstruktur, og involverer fire polypeptidkjeder med en kofaktor som består av hem (prostetisk gruppe) og jern (metall). Mange av mekanismene som forklarer hvordan hemoglobinet fungerer er generelle mekanismer som går igjen i beskrivelsen av mange andre proteiner, og hemoglobinet benyttes ofte som illustrerende eksempel da dette er særlig grundig studert.
Selv om eksemplene i denne teksten i stor grad tar utgangspunkt i pattedyr som puster med lunger, slik som mennesket, vil hemoglobinets rolle i organismer med gjeller for det meste være tilsvarende.
Struktur og mekanisme
Hemoglobinet består av fire subenheter (polypeptidkjeder), hvorav to og to er like. Hver av subenhetene har en prostetisk gruppe som kalles hem, og til hver av hemgruppene er det bundet et jern-ion, som kan ha ladningen 2+ eller 3+. Imidlertid kan sistnevnte ladning, som finnes i såkalte methemoglobin-molekyler, ikke bindes til oksygen. Det er den jern-ladede hemgruppen som binder til oksygenet, så et hemoglobin kan altså frakte inntil fire oksygen-molekyler.
Binding av oksygen
Etterhvert som oksygen binder til de forskjellige subenhetene endres hemoglobinets affinitet for oksygen. Det vil si at bindingen til oksygen er sterk når alle subenhetene er bundet til oksygen, mens oksygenet slipper lettere når kun noen eller ingen av subenhetene bærer oksygen. Den andre viktige faktoren som avgjør om oksygen bindes til hemoglobin eller ikke, er konsentrasjonen av oksygen i miljøet. Siden hemoglobinet har mindre evne til å binde oksygen når det er tomt for oksygen, er det avhengig av høye oksygenkonsentrasjoner for å bli bundet til oksygen. Motsatt vil det holde på bundet oksygen til oksygenkonsentrasjonen i miljøet er blitt relativt lav. Slik vil hemoglobinet på sin vandring med blodstrømmen i stor grad forbli ubundet til det kommer til oksygenrike miljø som årene rundt lungene. Når det så fraktes fra oksygenrike omgivelser vil det holde på oksygenet til det kommer til oksygenfattige miljø som årene i oksygentrengende vev. Denne evnen til å tilpasse hvor lett proteinet binder oksygen avhengig av hvor i blodstrømmen det befinner seg er essensiell for at hemoglobinet skal kunne fungere som transportmolekyl. Andre oksygenbindende proteiner som for eksempel myoglobin, som nyttiggjøres til å lagre oksygen i vev, har ikke denne evnen. Siden sannsynligheten for at en subenhet binder et oksygen henger sammen med sannsynligheten for at de andre subenhetene gjør tilsvarende binding, kalles dette for en kooperativ binding.
Konformasjonsendring
Bakgrunnen for den kooperative bindingen beskrevet over, er at bindingen til oksygen forårsaker endringer i hvordan de forskjellige subenhetene er posisjonert i forhold til hverandre og sine hemgrupper. Hemoglobinet eksemplifiserer med dette at undersøkelser av proteinenes bevegelighet (dynamikk), og ikke bare struktur, er nødvendig for å forstå hvordan de fungerer. Modellen i figuren viser hvordan binding av oksygen fører til at proteinet antar en annen konformasjon. Det vil si at proteinets bestanddeler endrer posisjon i forhold til hverandre. Når oksygen bindes til jernionet på hemgruppen endres jernets egenskaper tilstrekkelig til at dette også kan bindes til aminosyren histidin, på subenheten som hemruppen er festet til. Dette fører til at histidin og hemgruppen trekkes i mot hverandre, og bevegelsen forplanter seg langs subenheten ettersom histidinet er en del av denne. Grovt sett kan man si at hemoglobinet, ved binding til oksygen, går i fra en ubundet konformasjon (deoxy-konformasjon) til en bundet konformasjon (oxy-konformasjon). Deoxy-konformasjonen har altså lavere affinitet for oksygen enn oxy-konformasjonen.
Regulerende binding av andre molekyler
Hemoglobinet har imidlertid også andre mekanismer for å besørge at oksygen bindes og frigis på rett sted. Blant annet påvirkes hemoglobinets evne til å binde oksygen av et molekyl kalt BPG (2,3-bisfosforglyserat). BPG binder hemoglobinet på steder relativt langt unna der oksygen binder. Når binding til en del av proteinet påvirker bindingsegenskapene til en helt annen del av proteinet kalles det allosterisk binding. Dette er nok en generell mekanisme i proteiner som hemoglobinet gir en god illustrasjon på. Bindingen av BPG nyttiggjøres når et menneske eller annen organisme med hemoglobin i blodet introduseres for lavere oksygenkonsentrasjoner eller lavere oksygentrykk. Dette kan for eksempel skje ved opphold i høyfjell. I løpet av noen timer vil BPG-konsentrasjonen i blodet ha steget og vesentlig forbedre hemoglobinets evne til å frigjøre oksygen i vev. Det må understrekes at det også finnes flere andre molekyler og ioner som påvirker hemoglobinets affinitet for oksygen ved allosterisk binding.
Transport av andre molekyler enn oksygen
Noen av de regulerende bindingene som hjelper hemoglobinet med å ha svakere affinitet for oksygen i oksygenfattige miljø involverer at karbondioksid fra miljøet bindes til hemoglobinet. Når hemoglobinet igjen når det oksygenrike miljøet nært lungene og binder oksygen vil karbondioksidet frigis. Karbondioksid forlater så organismen via åndedrettet. Slik fungerer hemoglobin også som et transportmolekyl for karbondioksid. Hemoglobinet forsyner altså cellenes forbrenningsystem med oksygen som trengs for å produsere energi, samtidig som det frakter karbondioksid, et avfallstoff fra den samme forbrenningen, ut av kroppen.
Helse
Ettersom hemoglobin har en så sentral og essensiell funksjon i mennesker er det et særdeles interessant protein fra et medisinsk ståsted. I tillegg til at dysfunksjonelt protein er årsak til en del sykdommer, brukes hemoglobin også til å diagnostisere sykdommer som det ikke nødvendigvis er årsak til.
Dysfunksjonelt hemoglobin
Dysfunksjonelt hemoglobin har naturlig nok store konsekvenser for organismen. Som eksempler på vanlige sykdommer hos mennesker kan nevnes anemi eller blodmangel som kan ha sin årsak i at det produseres for lite hemoglobin eller at hemoglobinet forsynes med for lite jern. Forskjellige genetiske defeketer kan forårsake at hemoglobinet ikke fungerer optimalt og gir alvorlige og kroniske symptomer.
Hemoglobin i diagnose
Glykosylert hemoglobin er hemoglobin med et glukosemolekyl som del av ringstrukturen. Når blodsukkeret er høyt, vil en større andel av nydannede hemoglobinmolekyler inneholde glukose. Dette gir grunnlaget for analysen HbA1c som også betegnes som «langtidsblodsukker», og er en vanlig test for diabetes-pasienter. Denne testen foretrekkes fremfor å måle blodsukkeret direkte, da blodsukker-nivået svinger veldig, og en pålitelig diagnose vil kreve mange prøver. Bindingen av glukose til hemoglobin er imidlertid irreversibel, og reflekterer blodsukkernivået på det tidspunktet det enkelte hemoglobin-komplekset ble syntetisert. Informasjon om hvor stor andel av hemoglobinmolekylene som er bundet til glukose gir slik et bilde av blodsukkeret over tid. Det er normalt dette tallet man får oppgitt ved HbA1c-måling, ikke gjennomsnittlig blodsukkerverdi. En oppgitt HbA1c på f. eks. 10 % tilsvarer et gjennomsnittlig blodsukker på 15 mmol/L
Når hemoglobin brytes ned, dannes mindre molekyler som bilirubin og urobilinogen. Nedbrytningsproduktene gir blåfarge, gulfarge og grønnfarge som kan sees ved blødninger under huden, blåmerker. De danner den grønne fargen i gallen, den brune fargen i avføring og gulfargen i urin.
Forgiftning
Gasser som kullos og cyanid-gasser binder hemoglobinet mange ganger sterkere enn oksygen. Inntak av slike gasser fører derfor til at oksygentransporten blir blokkert eller lite effektiv. Slik forgiftning virker hurtig og forårsaker bevisstløshet og hjertestans etter kort tid. Ved lavere konsentrasjoner vil pasienten oppleve slapphet, svimmelhet og kan oppleve det tungt å puste.
Even As You and I
Even As You and I er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Lois Weber.
Handling
Carillo bukker snart under for hans begjær, og selger sin ære til Djevelen.
IPNV (Infeksiøs pankreas nekrose virus)
Infeksiøs pankreas nekrose virus, IPNV, er det første fiskepatogene virus som ble isolert fra cellekultur, beskrevet i 1958. IPNV rammer først og fremst salmonider i Norge (atlantisk laks, sjøørret og sjørøye). Viruset forårsaker infeksiøs pankreas nekrose, IPN. Sykdommen er kjent helt tilbake til 1941, da som enteritt (tarmbetennelse) på bekkerøye i Canada. IPN er påvist over store deler av verden, og i Norge har sykdommen vært et stort problem helt siden 1985. I 2001 anslo man at de økonomiske tapene, som følge av IPN, lå mellom 350–400 millioner NOK per år bare i Norge. I 2010 ble det påvist 198 IPN-utbrudd på forskjellige lokaliteter i Norge, en nedgang fra 2009 på 223 rapporterte tilfeller. I 2008 kom det en ny fiskehelseforskrift for meldepliktige sykdommer hvor de gamle listene over gruppe A-, B- og C-sykdommer ble erstattet av liste 1, 2 og 3. IPN ble da fjernet fra denne listen, og som følge av dette har IPN ikke vært en meldepliktig sykdom siden 2008. Derfor kan antall registrerte tilfeller av sykdomsutbrudd i Norge være noe underrapportert sammenlignet med tidligere år.
Beskrivelse
IPNV er et akvatisk birnavirus og tilhører familien Birnaviridae. Inndelingen av akvatiske birnavirus har utviklet seg fra å omfatte 3 serotyper (amerikansk "VR 299" og to europeiske, "Sp" og "Ab"), til to adskilte serogrupper, A og B. Serogruppe A inneholder ni serotyper av viruset som blir kalt IPNV. I Norge er serotype Sp den vanligste varianten av IPNV. Serogruppe B omfatter isolater fra skalldyr og blir ikke omtalt som IPNV, men i stedet som akvatisk birnavirus.
En infeksjon med IPNV fører ikke nødvendigvis til sykdom eller død hos laks. Viruset kan ligge latent i fisken under hele livssyklusen. Det er kun juvenil fisk som lakseyngel, men også og postsmolt 7–12 uker etter at den er blitt satt ut i sjøvann, som angripes av IPNV. Dette kommer av at fiskens immunsystem ikke er fullt utviklet på dette stadiet, og er mer utsatt for stress som ved bakterieangrep, PD, gjellebetennelse og endringer i miljø.
Man antar at IPNV spres både horisontalt og vertikalt. Det kommer seg trolig inn i fiskens blodbaner via fordøyelseskanalen og gjeller ved horisontal smitte. Ved vertikal smitte befinner viruset seg enten inne i sædcellen eller rognkornet, eller på overflaten av disse. Det mistenkes at IPNV kan komme seg inn i egg hos atlantisk laks via spermier. Man har påvist vertikal smitte fra foreldre til avkom hos bekkerøye og regnbueørret. Dette er imidlertid mer usikkert med laks. Det finnes i dag ingen effektive vaksiner mot IPNV, selv om de til en viss grad har greid å redusere dødeligheten. Nye vaksiner som stadig utvikles viser en positiv trend mot å få en effektiv vaksine mot sykdommen.
Det finnes lavvirulente og høyvirulente stammer av IPNV med ulik evne til å fremkalle sykdom. Disse lavvirulente og høyvirulente stammene forekommer i blanding med varierende dominans. Man kan derfor ha tilfeller hvor opptil 90 % av fisken kan dø, til ingen dødelighet i det hele tatt.
IPNV er et svært lite vertsspesifikt virus, noe som betyr at hele 32 familier av fisk er blitt infisert (blant annet piggvar, kveite, torsk og ål), i tillegg til blekksprut, snegler (blant annet kamskjell), skjell og krepsdyr, både i ferskvann og i saltvann. Disse artene utvikler ikke sykdom, men er bærere av viruset.
Oppbygning
Viruset er ca. 60 nm i diameter og ikosaedrisk symmetrisk, med et nakent kapsid uten en ytre membran, som gjør at den svært robust mot ytre påkjenning. Det kan tåle uttørking og overleve i både fersk og sjøvann for lengre perioder. Dessuten tåler det høy temperatur og resistent mot lav pH. Den er også svært resistent mot UV-lys. Dens genom består av en dobbelt trådet RNA med to genomiske segmenter, A og B. Disse to segmentene koder for fem virusproteiner VP1-VP5. Genomsegmentet A koder for ett polyprotein som igjen koder for fire virusproteiner. Et av disse virusproteinene er enzymet VP4 (NS-protease) som klipper opp polyproteinet til de mindre bitene preVP2, VP3 og VP5. Kapsidproteinene preVP2 og VP3 er strukturproteiner mens VP4 og VP5 er ikke-strukturproteiner. I løpet av en infeksjonssyklus blir preVP2 og VP3 hovedsakelig produsert ved spalting av polyproteinet ved hjelp av NS-proteasen, mens den videre bearbeidingen av preVP2 til VP2 antagelig blir utført av proteaser i vertscellen. Genomsegment B koder for den RNA-avhengige RNA-polymerasen VP1, som er ansvarlig for replikasjon av virusgenomet under en infeksjonssyklus. VP1 finnes i to former inne i kapsidet; kovalent bundet til hvert genomsegment VPg, og som i fri form. Man tror at VPg virker som en egen primer under in vitro RNA syntese.
Virulens og patogenitet
Viruset spres i blodet og etablerer seg i bukspyttkjertel, lever, milt og nyrer og forårsaker nekroser i den eksokrine delen av bukspyttkjertelen ved en infeksjon hos laks. Viruset ødelegger cellene som produserer fordøyelsesenzymer i bukspyttkjertelen, og til tross for at fisken har god appetitt, vil de avmagres fordi evnen til å fordøye fett og protein reduseres. Det er to virusproteiner som man antar spiller en viktig rolle for IPNV virulens og patogenitet, VP2 og VP5. VP2 er eksponert på utsiden av kapsidet og man antar at det spiller en viktig rolle ved bindingen til vertsceller ved en infeksjon. I all hovedsak er det også VP2 som bærer epitopene. Epitoper er områder på hvor antistoffer kan binde sine respektive bindingseter. Epitopene hos VP2 induserer produksjon av nøytraliserende antistoffer hos vertsorganismen, og dermed med på å bestemme virusets serotype ved immunologiske tester. Forskjeller i aminosyresekvensene i proteinet avgjør om viruset blir høy-virulent eller lav-virulent. Det er TAT-varianten av VP2 som er kjent for å gi høy dødelighet. Dette proteinet har treonin (T), alanin (A) og treonin (T) som aminosyrer på plass nummer 217, 221 og 247. Mens for lavvirulente varianter er det PAT-varianten som gir lav eller ingen dødelighet. VP5 viser seg å motarbeide forsvarsmekanismer som utløser apoptose (programmert celledød) før nekrose i verten. Dette gjør den ved å innvirke på det cellulære genet som koder for ”selvmord” i den tidlige replikasjonsfasen, og kan dermed forsterke reproduksjonen av viruset.
Synlige tegn hos fisken ved utbrudd av IPN er hos yngel tap av appetitt, drifting rundt i karet, svekket svømmeevne og sviming. Hos parr er tegnene de samme, men de får en mørkere pigmentering i skinnet, og en akutt nedsatt appetitt. Gule tråder av oppløst mukos-assosiert vev hengende ut fra gatt er også et kjennetegn. Blødninger på buken og ved finnebasis, samt bleke gjeller og utspilte øyne (exophthalmos) er typiske tegn. Omfattende punktblødninger forekommer også, samt tom tarm og væskeansamling i bukhulen (ascites). Avmagrede individer kan indikere IPNV. Ved mikroskopi kan man se forandringer i pankreas hvor nekrotiske områder fremstår som lyse og strukturløse. Hos yngel og settefisk er ofte leveren blek som følge av leverskade.
Påvisningsmetoder for IPNV
I dag er det utviklet flere ulike metoder for påvisning av IPNV. De fleste foregår på laboratorier, men det er også utviklet test-kit som en enkelt kan bruke på lokaliteten.
Histopatologi og immunhistokjemi
Mistanken om IPNV kan underbygges ved bruk av histopatologi, men kan med sikkerhet blir diagnostisert og bekreftet ved immunhistokjemi.
Histopatologi
Typiske histopatologiske endringer ved IPN er degenerasjon og nekrose av eksokrin pankreas (bukspyttkjertel) og fokale levernekroser.
Immunhistokjemi
Immunhistokjemi er en måte å identifisere og lokalisere antigene strukturer i vev fra laks. Metoden påviser virus i formalinfiksert vev ved at det anvendes en spesiell innfargingsmetode som utnytter den spesifikke bindingen mellom antigen som ligger i snittet, og antistoff som påføres. Prinsippet likner ELISA hvor antigen er festet til vevsnittet og påvises med et merket antistoff. Immunmerking av histologiske seksjoner hvor man bruker polyklonale antistoffer er en vanlig bekreftende test for IPN.
Elisa-testen
Elisa-testen bruker et polyklonalt antistoff for å fange viruset man ønsker. Det fangede viruset blir gjenkjent av et sekundært antistoff fra en annen art, eller et monoklonalt antistoff. Dette blir i en rekkefølge gjenkjent av et tredje antistoff som er forent med et enzym som produserer en fargereaksjon. Man får dermed utslag ved fargeforandring om viruset er tilstede i prøven man tester.
Nøytraliseringstesten
Nøytraliseringstesten går ut på å identifisere viruset ved å bruke spesifikke antistoffer. Det er to måter å utføre testen på. Den ene går ut på å variere konsentrasjonen av virus mot en konstant mengde av antiserum. Denne testen gir svar innen fire dager. Den andre metoden er å variere på konsentrasjonen av antiserum mot en konstant mengde virus. Denne reaksjonen er tregere, og det krever at konsentrasjonen av titreringsvæske av virus er forhåndsbestemt.
Immunfluoresenstesten
Immunflouresenstesten er utført ved å fiksere virus infiserte celler, og inkubere de sammen med et polyklonalt eller monoklonalt antistoff til IPN-viruset. Et sekundært antistoff sammen med en farge som floureserer ved en spesifikk bølgelengde av synlig lys, er da brukt for å visualisere virus antigenet.
Co-agglutinasjonstesten
Co-agglutinasjonstesten er en hurtigtest som blir brukt for å påvise IPNV i salmonider der en har mistanke om smitte. Testen er en co-agglutinasjons test der antigen fra infisert vev som er tatt fra laks reagerer med antistoff-besatte Staphylococcus aureus. Testene kan ikke brukes for å påvise eventuelle bærere siden de ofte har et mye lavere virus nivå en testen krever for og reagere. Påvisning av agglutinasjon observeres som forklumpning av partikler i serumet som det testes i.
Virusisolering i cellekulturer
Har en påvist IPNV for eksempel med en Co-agglutinasjonstest kan en gå videre og dyrke frem viruset på diverse cellekulturer. Dyrkingen foregår på kjente cellelinjer fra fisk. De mest brukte cellekulturene er BF-2, CHSE-214 og RTG-2. Om virus vokser frem på cellekulturen vil en i løpet av 48 timer kunne observere sprengte celler (CPE) i lysmikroskop. Om cellekulturen inneholder små mengder virus tyder dette på at fisken er bærer av viruset. Noen eksakte grenseverdier for når fisken er bærer eller har utbrudd, finnes ikke. Om det ikke påvises noe virus ved dyrkingen i cellekulturen er fisken enten fri for virus eller en frisk smittebærer.
Virusidentifisering ved bruk av PCR
Identifisering av IPNV ved hjelp av PCR-teknikker blir i dag mye brukt. Denne metoden er mer følsom enn virusisolering og gir dermed økt sannsynlighet for påvisning. PCR går ut på å danne mange kopier av en spesifikk nukleotidsekvens in vitro. En bruker kjente målsekvenser (DNA-templatsekvens) som er karakteristiske (spesifikke) for organismen en ønsker å påvise, og finnes de i prøven, vil de bli mangedoblet. PCR foregår ved økning og senkning av temperaturen til en prøvemiks i flere sykluser. Når temperaturen heves til rundt 95 °C vil DNA-heliksen bli denaturert, dvs. at det går fra dsDNA til ssDNA fordi hydrogenbindingene mellom nukleotidene i spiralen brytes og åpner seg. Etter dette senkes temperaturen til rundt 50 °C (40-70°C) slik at primerne og probene skal binde seg til sine respektive områder. Størrelsen på en primer er normalt 20-30 baser, og hvor høy temperaturen i dette trinnet kan være er avhengig av størrelsen; for at en primer skal kunne feste seg, må temperaturen være under smeltepunktet til primeren(vanligvis ca. 5ºC under). Smeltepunktet varierer med størrelsen slik at store primere har høyt smeltepunkt. Primere er korte fragmenter av DNA som ved PCR blir brukes til å indusere syntese av DNA. Til hver PCR trengs det to primere, en som er komplementær til starten av genet (forward) og en til slutten (reverse). Primerne bestemmer start og stopp for kopieringen og lager enkeltrådede DNA-sekvenser. En probe er et modifisert DNA oligonukleotid og den vil øke spesifisiteten til forsøket da den binder seg kun til 100 % komplementært DNA. Etter at primerne og probene er bundet seg til DNA-tråden økes temperaturen til 72 °C slik at en får aktivert Taq-polymeraser (enzym) som fyller inn nukleotider. Taq binder seg til primerne og setter sammen DNA-nukleotider slik at vi får dannet en DNA-heliks. Taq-polymerase (fra bakterien Thermus aqaticus) er mer termostabil da bruk av en standard DNA-polymerase ville ført til denaturering sammen med DNAet under første oppvarming til 95 °C. Syklusen gjentas flere ganger og en får dannet millioner av kopier. Før RNA kan brukes til PCR undersøkelser må RNAet omskrives til cDNA. Dette skjer ved hjelp av enzymet revers transkriptase som bruker isolert mRNA for å lage en enkel DNA-tråd. Etter at PCR-reaksjonene er ferdige, kan man kjøre gel-elektroforese på DNA`et man har fått dannet.
DNA-elektroforese
Gel-elektroforese er en biokjemisk teknikk der man ved bruk av elektrisk felt kan separere DNA-molekyler fra hverandre på lengden. Jo mindre partiklene er, jo lenger vil de vandre mot plusspolen. Med denne teknikken kan man separere DNA-molekyler med størrelser fra noen hundre nukleotider opp til over 10 000 nukleotider. Elektroforesen foregår i en gel, agarose, et polysakkarid isolert fra alger. Denne gelen blir nedsenket i en tank som er fylt opp med en buffer som leder elektrisitet. I gelen er det små brønner der man appliserer DNA-fragmentene. Fosfatgruppa i DNA-trådene bærer et negativt ladd oksygenatom som gir molekylet en negativ ladning. I en elektrisk strøm vil derfor DNA-molekylet bevege seg mot den positive polen i elektroforese kammeret. DNA-fragmentene beveger seg gjennom porene i agarosegelen ved ”slangebevegelser”, hvor de mindre fragmentene vandrer fortere og lengre enn de lengre fragmentene over en viss tid. Slik blir DNA-fragmentene separert etter størrelse. Denne prosessen foregår først ved 50 volt i 5 min. og deretter ved 100 volt i 45 min. Etter elekroforesen må DNA-trådene farges for å bli synlige. Man legger da agarosegelen i en løsning med etidiumbromid (EtBr). EtBr vil binde seg inne i DNA-molekylet, mellom to basepar, og dermed strekke ut hele DNA-spiralen. Ved UV-belysning vil så DNA-båndene kunne ses med øyet. For å finne størrelsen av DNA-fragmentene i en prøve, kjører man samtidig en markør som består av DNA-fragmenter med kjent størrelse. Ved hjelp av en standardkurve av den kjente markøren, kan de ukjente DNA-fragmentenes størrelse beregnes.
Real-Time PCR
I molekylærbiologi er Real-time polymerase chain reaction, også kalt kvantitativ real-time PCR (qPCR), en laboratorieteknikk basert på polymerase kjede reaksjon som blir brukt til å amplifisere og samtidig kvantifisere et "target DNA-molekyl". Metoden tillater både deteksjon og kvantifikasjon av en spesifikk sekvens i en DNA prøve. Real-Time PCR har større sensitivitet en vanlig PCR og en trenger veldig lite RNA for å kjøre forsøket, i tillegg vil en ved Real-Time PCR undersøkelser kvantifisere produktet for hver syklus av PCR reaksjonen. For å kvantifisere produktet blir det i de fleste tilfeller brukt en probe. Denne proben vil fluorisere når den binder seg til komplementær DNA når PCR reaksjonen oppformeres. Når reaksjonen er ferdig leses fluorescensen av spektrofluorometrisk og en kan da se hvor mange sykluser som må til før det er påviselige mengder produkt i prøven. En av fordelene med denne typen PCR er at det blir mulig å kvantifisere små konsentrasjoner av mRNA og en kan kvantifisere relativ genekspresjon ved en gitt tid eller i en gitt celle eller vevstype. Real-Time PCR kan brukes til flere ulike analyser og prøver. Noen av disse testene er screening av rogn i settefiskanlegg for å finne eventuelle smittebærende eller infisert rogn. screening av fisk som skal brukes til avl for å detektere sykdom eller finne fisk som viser immunitet, finne ut hvordan genene blir uttrykt eller hvordan forekomsten av potensielle sykdomsutbrudd skjer blant vill og oppdrettet fisk. I oppdrettsnæringen er Real-time PCR brukt hovedsakelig til å fastslå virussmitte hos fisk som er tilsynelatende frisk. Real-time PCR kan derfor sees på som et viktig profylaktisk tiltak for å unngå å avle på IPNV infisert fisk.
Profylaktiske tiltak mot IPNV
Profylaktiske tiltak betyr forebyggende tiltak. Dette er ting man gjør for å hindre sykdomsutbrudd og sykdomsspredning. Graden av gode profylaktiske tiltak vil være med å bidra til utelukkingen av en del sykdommer, som IPN. Gode profylaktiske tiltak kan være med på å gi oss en enklere vei til diagnosebestemmelse, da vi kan utelukke enkelte faser i prosessen.
• Hygiene og desinfeksjon er to av de viktige profylaktiske tiltakene, det er viktig med klare skiller på rene og skitne soner, og hvilket utstyr man bruker hvor. Dette for å forhindre smitte mellom kar, soner og lokaler. Desinfeksjon av utstyr går også inn i dette. Man flytter ikke rundt på utstyr uten en grundig desinfeksjon først.
• PCR- screening av rogn og stamfisk, for å forhindre smitte fra stamfisk, via rognen og til anlegget. Dette for å sjekke om stamfisken har IPN viruset i seg. Stamfisk med IPNV smitte blir ikke brukt som stamfisk.
• Desinfeksjon av rogn blir gjort i tilfelle rognen får viruset på seg i strykebua. Rogna kan bli smittet ved dårlig desinfeksjon av batchene eller utstyr i strykebua.
• Genforedlet fisk er et tiltak. Fiskens gener blir nøye valgt ut, slik at laksestammer som viser resistens mot IPNV blir valgt til videre avlsarbeid.
• Ved kjøp av rogn fra mer enn en rognprodusent må adskilte kar brukes for å forhindre smitte mellom batchene.
• Det er og viktig å la fisken være ustresset. Dette betyr at man må la fisken/yngelen ha stabile forhold, både temperatur, vannkvalitet og miljømessig. Store variasjoner i dette er ikke bra for stressnivået til fisken. Skadedyrbekjemping er et tiltak mot stress.
• IPNV kan også smitte gjennom fòr som ikke har blitt korrekt bearbeidet og kontrollert hos produsent. Nøye kontroll kan forebygge og utelukke smitte fra fòr.
Norsktopper 1985: Originale norske artister
Norsktopper 1985: Originale norske artister er et samlealbum med diverse artister, utgitt i 1985.
Matt Graham
Matt Graham (født 23. oktober 1994) er en australsk freestylekjører som konkurrerer i kulekjøring. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 7.
Han tok sølv under Vinter-OL 2018.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han utslått i kvalifiseringen.
Skyting under Paralympiske sommerleker 2016
Skyting under Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro ble arrangert fra 8. til 14. september 2016. Konkurransen ble arrangert i Centro Olímpico de Tiro.
Det ble arrangert 12 øvelser - 8 med rifle og 4 med pistol. Det ble konkurrert innen to klassifiseringer:
Coop amba
Coop amba er et dansk samvirkelag som eier matvarekonsernet Coop Danmark og reklamebyrået Republica. Laget ble grunnlagt i 1896 som Fællesforeningen for Danmarks Brugsforeninger (FDB).
Duke Kahanamoku
Duke Paoa Kahinu Mokoe Hulikohola Kahanamoku (født 24. august 1890 i Honolulu, død 22. januar 1968 i Honolulu) var en amerikansk svømmer som deltok i flere olympiske leker, 1912 i Stockholm, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
Kahanamoku ble olympisk mester i svømming under OL 1912 i Stockholm. Han vant 100 meter fri. Han var også med på det amerikanske laget som kom på andreplass på 4 x 200 meter fri bak Australasia
Åtte år senere, under OL 1920 i Antwerpen forsvarte han sin olympiske tittel på 100 meter. Han var også med på det amerikanske laget som vant 4 x 200 meter fri. I OL 1924 i Paris kom han på andreplass på 100 meter fri bak Johnny Weissmuller og foran sin eldre bror Samuel Kahanamoku.
Mesterfinalen i fotball for menn 2018
Mesterfinalen i fotball for menn 2018 ble avholdt 26. april 2018 på Åråsen stadion i Lillestrøm. Den andre mesterfinalen ble spilt mellom regjerende seriemester og norgesmester.
Kategoria Superiore 2018–2019
Resultattabell
Lagene vil spille 4 kamper mot hverandre, totalt 36 kamper hver.
Forsvarsmateriell
Etaten er direkte underlagt Forsvarsdepartementet og har ca. 1,450 ansatte. Etaten har hovedansvaret for materiellinvesteringer og materiellforvaltning i forsvarssektoren. FMA ble etablert ved at kapasitetsdivisjonene, investeringsstaben og deler av staben fra Forsvarets logistikkorganisasjon (FLO) ble utskilt fra FLO.
Organisasjon
Forsvarsmateriells organisasjon består av to stabsavdelinger, to fagavdelinger og seks leveranseavdelinger. Kampflyprogrammet og programorganisasjonen Mime/MAST er midlertidige avdelinger som rapporterer direkte til direktøren.
Made in Heaven
Made in Heaven er Queens siste studioalbum, utgitt november 1995. Etter Freddie Mercurys død i 1991, jobbet de gjenværende bandmedlemmene Brian May, John Deacon og Roger Taylor med Mercurys forhåndsinnspilte vokaler til å lage denne siste Queen-plata.
Tittelsporet var faktisk en solosang av Freddie fra midten av 1980-tallet. «Let Me Live», en gospel-inspirert låt, startet som en jam med Rod Stewart på 1980-tallet. Denne har minst Freddie, siden Brian og Roger synger hele – utenom det første verset og refrenget – med hjelp av bakgrunnssangere. Den blues-aktige «Mother Love», var den siste sangen Freddie spilte inn før han døde. Mercury maktet ikke å synge inn hele låten, så gitarist Brian May måtte synge det siste verset. Mot slutten av låten får en høre en rekke klipp som illustrerer Freddie Mercurys liv bakover i tid; konsertopptak av Freddie Mercury (fra konserten på Wembley Stadion den 12. juli 1986), en Larry Lurex coverversjon av Gerry Goffin & Carole Kings «Going Back», og helt til slutt hører man barneskrik. «My Life Has Been Saved» begynte i 1989 som en b-side, og de gjenværende medlemmene gjorde den om til en popsang. Også Freddies sololåt «I Was Born to Love You» ble «Queenifisert».
Andre sanger Roger Taylors «Heaven for Everyone», skrevet med hans band The Cross og utgitt i 1987 med Freddies vokaler. En sang som ber om fred og forståelse, fullstendig motsatt av den neste sangen, Brians «Too Much Love Will Kill You». «You Don't Fool Me» har en klassisk gitarsolo av Brian May, mens «A Winter's Tale» er et sørgende blikk på Sveits der Queen spilte inn. Det er også en reprise av «It's a Beautiful Day» med spor av bandets tidligere hit «Seven Seas of Rhye» avslutter plata.
NEET
NEET er en forkortelse av det engelske uttrykket «not in education, employment, or training», noe som på norsk har blitt oversatt med «unge på kanten». Begrepet omfatter ungdom i alderen 15–24 år som verken er i utdanning, jobb eller opptrening. Studier viser at denne gruppen i Norden ligger på mellom 5 og 10 prosent av det totale antallet ungdommer.
Redningspakken for USAs finanssystem 2008
En redningspakke for det amerikanske finanssystemet ble foreslått av USAs president George W. Bush og finansminister Henry Paulson under finanskrisen i 2008. Hensikten med redningsplanen er å restabilisere den amerikanske økonomien, som har opplevd kaostilstander siden høsten 2008.
En første versjon av redningsplanen ble vedtatt i det amerikanske Senatet, men ble forkastet i Representantenes hus mandag 29. september med 228 stemmer mot og 205 for. De fleste republikanske representantene stemte imot forslaget, ideologisk begrunnet i at det er sosialistisk å bruke statlige skattemidler for å redde den private sektoren, mens de fleste demokratiske representantene stemte for krisepakken. Både amerikanske og norske børser reagerte med kraftige børsfall.
En revidert versjon ble lagt fram og vedtatt i Senatet 2. oktober 2008. Kongressen vedtok planen dagen etter. Andre og vedtatte utgave av planen går ut på at den amerikanske staten vil garantere for innskuddsbeløp på opp til 250 000 dollar og bruke 700 milliarder dollar på å kjøpe ut dårlige lån. I tillegg vil skattelettelser gis både til privatpersoner og selskaper.
Mannen fra Laramie
Mannen fra Laramie, (originaltittel: The Man from Laramie) er en amerikansk westernfilm i CinemaScope fra 1955 regissert av Anthony Mann med James Stewart i hovedrollen.
Dette var den femte og siste westernfilmen Mann og Stewart gjorde sammen.
Atlungstad Golfklubb
Atlungstad Golfklubb ble stiftet 13. juni 2003 og holder til på Atlungstad gård i Stange. Klubbens skogs-/parkbane er designet av Dave Thomas Ltd. og åpnet 18. august 2007. Banen måler 6,406 meter fra bakerste utslagssted og har par 72. To av hullene ligger helt nede ved Mjøsa, som fungerer som vannhinder. Klubben har i tillegg en sekshulls korthullsbane.
Mannen fra Laramie
Handling
Will Lockhart leverer forsyninger fra Laramie til Coronado, en isolert liten by på vestsiden. Han møter Waggoman-paret, innflytelsesrike eiere av den massive Barb Ranch. Lockharts bror, en løytnant, var en av mange soldater som ble drept i et Apache-angrep ett stykke unna Barb Ranch.
Atlungstad Golfklubb
Klubben arrangerte norgesmesterskapet i 2017, NM i match i 2020 og junior-NM i 2014.
Mannen fra Laramie
Handling
Gårdens patriark Alec Waggoman hjemsøkes av drømmer om en fremmed person som har til hensikt å drepe hans voksne sønn, Dave. Han mister også gradvis synet, og kan ikke stole på den umodne og ondskapsfulle Dave.
Every Girl’s Dream
Every Girl's Dream er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Harry F. Millarde.
Handling
Gretchen, et forlatt barn, oppdras av Frau Van Lom - den ekleste kvinnen i den lille nederlandske landsbyen Olenburg. Når hun vokser opp, er Gretcens få øyeblikk av lykke den tiden hun tilbringer sammen med Carl, som også er et forlatt barn - men som blir oppdratt av en fattig familie, i motsetning til Gretchen.
Når Gretchen nekter å gifte seg med en velstående gammel mann, i bytte mot at han betaler ned Frau von Loms boliglån, blir Gretcen anklaget for tyveri og havner i fengsel. Senere blir Carl ført bort fra landsbyen, og sendt til kongens palass. Men det oppstår snart en rekke komplikasjoner.
Archeobuprestis
Uklart hva dette er
Navnet ble framsatt av Bellamy (2005) som et erstatningsnavn for Paleobuprestis Walker, 1938. Paleobuprestis er oftest brukt om et ichnotakson (gruppe basert på sporfossiler) som består av fossiliserte larveganger av insekter i ved. Det er svært usikkert hvilke insekter som har laget disse gangene, men ganske sannsynlig at de stammer fra billelarver.
Utbredelse
Slekten ble beskrevet basert på eksemplarer fra Arizona.
Every Woman’s Problem
Every Woman's Problem er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Willis Robards.
Ros
Ros, Rós eller ROS kan referere til:
Jakob Eng
Jakob Eng (født 25. juni 1937 i Karmøy, død 2. november 2022) var en norsk lokalpolitiker for KrF. Han var ordfører i Karmøy kommune i 1972–1973, 1976–1981 og 1983–1984. Deretter var han styreleder i KS i perioden 1984–1992. Han var også innvalgt som vararepresentant til Stortinget fra Rogaland i flere perioder, senest i perioden 1981–1985.
Slovakiske euromynter
Slovakiske euromynter er sirkulasjonsmynt av Den europeiske unions valuta euro med nasjonalt motiv for Slovakia på revers. Slovakia tok i bruk euro 1. januar 2009, til erstatning for koruna.
Euro
For bilder av den siden myntene alle EU-land har felles og en detaljert beskrivelse av mynten, se artikkelen om euromynter. Se artikkelen om eurosonen, for mer informasjon om eurosonens utvidelse.
Nasjonale motiver
De slovakiske euromyntene har av tre ulike utformninger. De laveste valørene, 1-, 2- og 5-centmynten, viser fjelltoppen Kriváň og er utformet av Drahomír Zobek. 10-, 20- og 50-centmynten viser Bratislavas slott og er utformet av Ján Černaj og Pavol Károly, mens de høyeste valørene, 1- og 2-euromynten, bærer Slovakias riksvåpen og er utformet av Ivan Řehák. På alle slovakiske euromynter står det Slovakia på slovakisk (Slovensko) samt det årstall mynten preges.
Slovakia sluttet seg til eurosonen 1. januar 2009, etter at eurolandenes finansministre ga grønt lys.