cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sumburgh Head
På toppen av den 100 meter høye klippen ligger fyret Sumburgh Head Lighthouse. Fyret ble bygget av ingeniøren Robert Stevenson (1772-1850), arbeidet startet i 1819 og det stod ferdig i 1821. Etter at skipet Royal Victoria gikk ned i 1864 fikk fyret en tåkeklokke. Klokken henger nå i sognekirken i Dunrossness. I 1906 ble det bygget en tåkelur ved fyret, den var i drift frem til 1987 og ble restaurert i 2015. Fyret ble automatisert i 1991 og er vernet.
Under andre verdenskrig ble det anlagt en militære radarstasjon ved fyret. Den spilte en viktig rolle under krigen fordi Shetland var en viktig base for Royal Navy og Royal Air Force. Ved Scapa Flow var det en marinebase med mange fartøyer og om kvelden 8. april 1940 var ca. 60 Luftwaffe bombefly på vei fra Tyskland. De ble oppdaget fra radiostasjonen på 25 minutters avstand slik at man fikk forberedt seg og det lykkes ikke tyskerne å ødelegge marinebasen.
Det er også et fuglereservat på Sumburgh Head. Reservatet besøkes av mange mennesker fordi det er et av de mest tilgjengelige i Storbritania.
Shetlands hovedflyplass Sumburgh airport ligger heller ikke langt fra Sumburgh Head. Herfra går det fly til det skotske fastlandet, Orknøyene og til Bergen.
Trefningen ved Fjälkinge
Trefningen ved Fjälkinge var det største sammenstøtet mellom danskene og svenskene mellom landgangen på Råå ved Helsingborg 12. november 1709, og det endelige oppgjøret, slaget ved Helsingborg, 10. mars 1710.
Bakgrunnen
Den 28. oktober 1709 erklærte Danmark-Norge krig mot Sverige etter flere måneder med forhandlinger med August II av Polen og Peter den store om å gjenta alliansen som ble brutt i 1700. Motivasjonen for krigserklærningen var revansjelyst etter nederlagene på 1600–tallet og gjenerobring av de østdanske områdene Skåne, Halland og Blekinge. Frederik IV, som hadde erklært krigen, ville som sin far og farfar rette opp det han mente var urettmessig med fredsavtalen i 1660. Denne fastsatte de nåværende grensene og han hadde derfor ikke noe annet valg enn å dra fordel av Sveriges svakhet når anledningen bydde seg. Men det var også en atmosfære av endelighet over de militære forberedelsene, som etter krigserklærningen ble satt i gang i all hast, og et motto på latin ble tatt fram: aut nunc aut nunquam, eller Nå eller aldri.
Men tidspunktet for en invasjonskrig var ikke heldig: til tross for kongens aggresjon var staten langt fra forberedt på en slik bråmanøvrering mot krig. Den dansk-norske orlogsflåten hadde i årene etter 1700 blitt merket av vanskjøtsel og manglende økonomisk støtte, under sjøoffiserer mer opptatt av egne privilgerier enn på å passe på oppgavene sine. Nøkkelen til seier lå ikke i hæren som Frederik IV hadde en overdrevet tro på i forveien, men i orlogsflåten som måtte etterforsyne invasjonshæren og sikret et strategisk overtak mot svenskene. Danskene kunne likevel ikke vente, for tidspunktet for et angrep var ellers velvalgt: etter slaget ved Poltava var Sveriges militærmakt svekket, men ville i løpet av et år ha kommet seg og være i stand til å mobilisere et forsvar mot Danmark-Norge. Frederik IV hadde egenrådig gått til krig og kastet de militære ut i en rekke store vansker på veldig kort varsel.
De militære—på bakgrunn av erfaringer fra den skånske krig 1675–9—visste at en invasjon ville kunne konsolidere seg på de sørsvenske områdene uten stor motstand: det kritiske var å forsvare sine erobringer mot et svensk motangrep. Styrkene i Norge spilte en viktig rolle ved å angripe Sverige og trekke svenske styrker vekk fra invasjonen. Men kornmagasinene i nord var ikke tilstrekkelig for krig og forsyninger måtte sendes fra Danmark; både med mat og for å utruste den norske hæren. Et angrep fra Norge var ikke mulig utover å samle 10 000 mann. Invasjonshæren på Skåne ville da være den eneste fronten for svenskene å konsentrere seg mot.
Landgangen ved Råå
Den 12. november 1709 gikk den danske hæren på land med 14 000 soldater, fra 250 større og mindre fartøy, under en formidabel landstigningsoperasjon som ikke ble mindre imponerende av at den var forberedt på kort varsel og med få ressurser. General Magnus Stenbock, som overvar operasjonen, ble overrasket av hastigheten på overførselen fra Sjælland til Skåne, og kunne ikke på så kort varsel gjøre motstand med bare tre regimenter ved Helsingborg. Stenbock måtte trekke seg tilbake og sende sine gjenværende styrker inn i Malmö og Landskrona, der det var betydelige lagre med proviant.
Etter at Helsingborg hadde overgitt seg uten motstand kunne de danske styrkene ha rykket videre østover, men Reventlow, som var en erfaren offiser, ble hemmet av de andre offiserene. De mente det vil være bedre å forberede seg på det neste året ved å overvintre langs kysten mot Øresund, mellom Helsingborg i nord og Malmö i sør, der de kunne observere de svenske besittelsene. Dessuten ble invasjonen gjort i slikt hastverk at hæren ikke hadde rukket å få med seg tilstrekkelig med forsyninger, og de kunne bare i begrenset grad benytte kontribusjon av sivilbefolkningen for å ikke miste støtten fra skåningene. Men mangelen på hester var prekær, og 4 000 hester måtte konfiskeres. Gjennom vinteren og frem mot våren ble forsyningsmangelen så akutt at disse begrensningene ble opphevet, med det resultat at det allerede krigstrøtte folket tok avstand fra den danske hæren og den danske kongen.
Det var først etter nyttår Reventlow kunne gjøre noe, men da hadde mangel på forsyninger og forsterkninger—som uteble av økonomiske årsaker—samt det dårlige høstværet—som forhindret bistand fra Danmark—svekket den danske hæren. Han kunne ikke ta den viktige Landskrona uten forsyninger, og materiale til å bygge magasiner og forskanse leiren mot storm eller beleiring. Enda verre var det at det holstenske beleiringsartilleriet som var nødvendig mot Malmö ved feil ikke var blitt flyttet fra Holsten til Skåne. Hæren forvitret: nesten forlatt av den dansk-norske regjeringen og Frederik IV som viste manglende villighet til å støtte denne krigen han startet nesten ubetenkt.
Felttoget
Ved nyttår avanserte Reventlow mot Kristianstad med et ekspedisjonskorps på 2 500 ryttere og dragoner, 4 000 infanterister, 2 000 artillerister, samt ingeniører. Han ville etablere en sikringslinje langs Helgeå og Almaå, og videre over Finjasjön til Herrevadskloster, for å sperret forbindelsen mellom Skåne og resten av Sverige fra øst. Etter at sikringslinjen var på plass, ville han konsentrere seg om de to viktige byene Malmö og Landskrona.
På den svenske siden hadde man fryktet et dansk fremstøt inn i Blekinge mot flåtebasen i Karlskrona, og for å forpurre styrkeoppbyggingene i Småland omkring byen Växjö, men de var ikke kjent med tilstanden i den danske hæren. Stenbock rykket ut med en mindre styrke for å avverge dette, siden Kristianstad med sine proviantlagre var svært viktig å holde, men kunne kort etterpå konstatere at det danske korpset var for lite til å kunne true Karlskrona. Ettersom han ikke ville risikere sine egne underlegne styrker gav han ordre om å oppgi Kristianstad uten motstand og trekke tilbake de sprede styrkene til Blekinge.
Trefningen
Om morgen den 23. januar 1710 hadde det danske kavaleriet tatt seg over Helgeåen nord for Kristianstad—etter et kort, men hardt sammenstøt med en svensk tropp på Torsebro—og Reventlow kunne nå nærme seg Kristianstad på den østlige bredden av Helgeåen. Der fikk han vite at byen var forlatt og at garnisonen i et korps på tre kavaleriregimenter og tre infanteribataljoner på trolig flere tusener hadde trukket seg tilbake østover mot Sölvesborg. General Rodsten ble sendt med et regiment av dragoner for å finne og stoppe svenskene, slik at kavaleriet på tre regimenter på mellom 1 500 og 2 000 mann kunne komme til.
Rodsten kom fram til Nosaby, 10 km sørøst for Torsebro, der de fant den fiendtlige baktroppen. Etter de første sammenstøtene oppdaget den svenske lederen, Göran Gyllenstjerna, at de ble forfulgt av bare tre skvadroner på 200 mann, og bestemte seg derfor for å snu og møte motstanderne. Det svenske korpset dannet slagorden på et felt vest for Fjälkinge, i en linje av ryttere med en kolonne bak og en sikringsposisjon med infanterister. Rodsten ble overrasket over dette og stoppet forfølgelsen mens han sendte bud tilbake til Reventlow, som umiddelbart sendte alle kavaleristene under general Dewitz.
Etter at Dewitz hadde sluttet seg til Rodsten rykket danskene frem mot svenskene på to sider, og fanget inn de svenske rytterne som ble slått tilbake i forvirring. Infanteriet stod i sikringsposisjon og ble raskt etterlatt av rytterne, så de hadde ikke annet valg enn å overgi seg for å unngå en massakre: hele infanteribataljonen på 500 mann måtte legge ned sine våpen.
Det svenske rytteriet flyktet, med store danske styrker i helene, og led store tap helt til Reventlow stoppet de danske rytterne ved mørkets frambrudd. Han hadde tatt over 536 til fange og påført det svenske kavaleriet et så kraftig slag at de helt gikk i oppløsning under flukten til Småland og Karlskrona.
Etterspillet
Stenbock ventet på forsterkninger i Småland mens Reventlow fortsatte mot Karlshamn. Byen falt 28. januar 1710, og byen ble brannskattet med 12 000 rigsdaler. Men på en øy utenfor Karlskrona havn hadde en svensk styrke, nylig ankommet fra Riga, forskanset seg med 200 soldater, inkludert 70 artillerister og flere skyts. Reventlow hadde nådd målet for felttoget, men kunne ikke avansere mot Karlskrona.
Dessuten var Stenbock med sin voksende hær en mulig ubehagelig overraskelse dersom Reventlow ikke kunne holde unna svenske angrep mens arbeidet med den planlagte sikringslinjen pågikk. Han trakk seg derfor tilbake til Kristianstad for å hente forsterkninger fra korpset på 8 500 mann i vestlige Skåne. Men 6. februar 1710 var Stenbock klar for å rykke frem mot Kristianstad etter å ha fått forsterkninger fra de norske grensetraktene. Opptrappingen til slaget ved Helsingborg startet.
Japans Grand Prix 2004
Japans Grand Prix 2004 var et Formel 1-løp arrangert 8. – 10. oktober 2004 på Suzuka Circuit i Japan. Det var det syttende løpet i Formel 1-sesongen 2004.
Løpet
Noter til tabellen:
Europas Grand Prix 2007
Europas Grand Prix 2007 var et Formel 1-løp arrangert 20. juli – 22. juli 2007 på Nürburgring utenfor Nürburg. Det var det tiende løpet i Formel 1-sesongen 2007.
Rapport
Regjerende verdensmester Fernando Alonso i sin McLaren vant løpet etter å ha utduellert Felipe Massa i Ferrari under kaotiske forhold i Europas Grand Prix.
Store nedbørsmengder falt over Nürburgring allerede halvveis inn i den første runden i løpet. Det førte til fullt kaos med biler som vannplanet, kjørte og ut krasjet med hverandre. Det resulterte i rødt flagg og løpet ble stoppet. Men før dette hadde debutanten, Markus Winkelhock, som har vært mellom tre og fem sekunder bak de beste hele helgen, satt beste rundetid og ledet løpet i sin Spyker – han startet fra pitlane med intermediate dekk.
Etter omstarten var det imidlertid Felipe Massa i Ferrari som ledet mesteparten av løpet, men det var før regnet kom tilbake igjen, og førte til ytterligere dramatikk. Førerne i teten gikk inn for å bytte fra tørrværsdekk til intermediate da det bare var noen ganske få runder igjen, og under de glatte og vanskelige forholdene tok Fernando Alonso raskt innpå Massa. Da bare fire runder gjensto ble det mer dramatikk da de to bilene var borti hverandre i det Alonso tok over ledelsen inn i den femte svingen, og brasilianeren Massa hadde ikke mulighet til å slå tilbake. Dette var McLarens første seier på Nürburgring siden 1998, da vunnet av Mika Häkkinen.
Inn på tredjeplass kom, ganske overraskende, australske Mark Webber i Red Bull. Det var teamets første pallplass siden løpet i Monaco i Formel 1-sesongen 2006.
Lewis Hamilton i McLaren som krasjet stygt under kvalifisering startet som nummer ti, men var en av førerne som kjørte av banen på den første runden, han kom tilbake i løpet, men klarte aldri å ta igjen tiden han tapte, og endte til slutt som nummer ni. Dermed tok både Fernando Alonso og Felipe Massa kraftig innpå briten som fremdeles ledet mesterskapet med to poeng foran teamkollega Alonso. Dette var det første løpet Lewis Hamilton fullførte utenfor poengplass og utenfor podiet for sesongen.
Løpet
Noter til tabellen:
Rygene kraftverk
Rygene kraftverk er et vannkraftverk i Nidelva i Grimstad kommune i Agder.
Beliggenhet og produksjon
Nidelva er oppdemmet ved inntaket til kraftstasjonen, og elven utgjør her grensen mellom Grimstad og Arendal kommune, og kraftverket ligger på Grimstads side av elva. På motsatt side av elva ligger tettstedet Rygene.
Kraftverket utnytter et fall på 38 meter i Rygenefossen.
Det er installert en kaplanturbin med effekt på 55 MW og midlere årsproduksjon på 280 GWh.
Kraftverket er et rent elvekraftverk, og utnytter fallet fra demningen til havoverflaten. Vannet ledes i en 71 meter lang trykksjakt fra inntaket til turbinen og i en to kilometer lang avløpstunnel til Nidelva ved Helle. Fallrettighetene tilhørte firmaet Rygene - Smith & Thommesen, som stadig driver sin tremassefabrikk ved fossen. Firmaet godtgjøres blant annet med tilstrekkelig gratis kraft til fabrikkens behov.
Verket er et av 15 verk i Arendalsvassdraget.
Historikk
Produksjonen i dagens kraftverk i fjell startet i 1978. Den gamle kraftverksbygningen fra 1914 huser nå ølbryggeriet Nøgne Ø.
Eierskap
Kraftverket eies av Å Energi, men er opprinnelig bygd av Aust-Agder kraftverk.
Sal Rei
Sal Rei (portugisisk for Saltkongen) er et tettsted på Boa Vista, Kapp Verde. Sal Rei ligger på nordvestsiden av øya og har 2 122 innbyggere. Sal Rei fikk sitt navn på grunn av stedets store forekomster av salt
Pass
Pass er et offisielt reisedokument utstedt av en statsborgers hjemland. Pass brukes både som identitetsbevis og som legitimasjon for at innehaveren kan påberope seg utstederstatens diplomatiske beskyttelse. Passet inneholder personopplysninger om innehaveren som navn, fødselsdato, fødested, fotografi, og noen ganger også en personbeskrivelse. I passet kan det også opplyses hvilke land passet ikke er gyldig for innreise til.
Dokumentet har normalt form av en liten bok, og inneholder plass for viseringer (utstedelse av visa). Gyldighetstiden er for norske pass normalt 2-5 år for barn og 10 år for voksne. Hvis man passerer inn eller ut av fjerne land vil passet bli stemplet eller det vil bli optisk lest. Stemplingen viser imidlertid kun når passinnehaveren passerte passkontrollen.
Kategorier og typer
Pass kan utstedes i flere kategorier, for eksempel innenrikspass, fremmedpass, diplomatpass, nødpass, turistpass og tjenestepass.
Innenrikspass
Et innenrikspass brukes av enkelte land som det fremste innenlandske identifikasjonsdokumentet. Det har form som et vanlig fremmedpass, men er kun gyldig innenlands. For eksempel Russland, Hviterussland, Ukraina, Nord-Korea har innenrikspass.
Fremmedpass
Et fremmedpass (også kalt utlendingspass) er et pass som utstedes til utlendinger som ikke fyller betingelsene for å få reisebevis for flyktninger.
Nødpass
Et nødpass er et pass som normalt utstedes ved forenklet prosedyre og som kan gjelde kun for en tidsbegrenset periode eller for en enkelt reise.
Diplomatpass
Et diplomatpass er et pass som benyttes av et lands diplomater eller medlemmer av statsledelsen (f.eks. den kongelige familie) for utenlandsreiser. Diplomatpass er vanligvis fritatt krav om visum, ettersom det antas at en person som reiser på et diplomatpass er på tjenestereise, fremfor på som privatperson.
Turistpass
Et turistpass er et legitimasjonsdokument som utstedes av enkelte land for turistreiser til utlandet. Disse landene utsteder også gjerne egne tjenestepass for reiser som ikke er turistreiser.
Hippos
Hippos er en oldtidsby og i dag et arkeologisk sted i Israel, lokalisert på en høyde med utsyn over Genesaretsjøen. Mellom 200-tallet f.Kr. og 600-tallet e.Kr. var Hippos en gresk-romersk by. Foruten den befestede byen i seg selv, kontrollerte Hippos to havneanlegg ved innsjøen og et område rundt i landsbygda. Hippos var en del av Dekapolis, en sammenslutning av ti byer i romerske Palestina som var kulturelt knyttet mer til den hellenistiske kulturen i Hellas og Romerriket, enn til Midtøsten.
Byen ble etablert som Antiokia Hippos (gresk: Αντιόχεια του Ίππου) av bosettere fra hellenistiske Selevkideriket, og byen er navngitt etter det greske ordet for hest, Hippos, og et tradisjonelt navn på en selvkidehersker, Antiokos. Det arameiske navnet Sussita (hebraisk: ), ble også tilpasset til hebraisk og betyr også hest, mens det arabiske navnet, Qal'at el-Husn, «festningen til hesten». Andre navn omfatter den alternative stavingen Hippus og den latiniserte versjonen av det greske navnet: Hippum. Den nøyaktige årsaken til hvorfor byen fikk sitt navn knyttet til en hest eller hester generelt, er ikke kjent.
Lokalisering
Hippos ble bygd på en flat høydetopp rundt 2 km øst for og 350 meter over Genesaretsjøen, 144 meter over havnivået, ikke langt fra dagens Kibbutz Ein Gev. Hippos er en del av demilitarisert sonen mellom Syria og Israel før Israel erobret Golanhøyden i seksdagerskrigen i 1967
Hellenistisk tid
Utgravninger i Hippos av avslørt spor fra bosetning så tidlig som neolittisk tid. Stedet ble bosatt på nytt på 200-tallet f.Kr. av det ptolemeiske kongedømme i Egypt, men om det var en urban bosetning eller en militær utpost er ikke klart. I løpet av denne tiden fungerte Koilesyria (Midtøsten) som en slagmark mellom to hellenistiske dynastier som utgikk fra etterfølgerne til Aleksander den store; selevkidedynastiet i Syria og i øst, og ptolemeerdynastiet i Egypt. Det er sannsynlig at Hippos ble etablert som en grensefestning for ptolemeere ved at det ligger på en meget forsvarsvennlig sted. Byen Hippos ble i seg selv etablert av selevkidekolonister, mest sannsynlig en gang på 100-tallet f.Kr.. Dets fullnavn, Antiokia Hippos (latin: Antiocheia ad Hippum) reflekterer en opprettelse utgått fra Selevkideriket.
Pass
Tjenestepass
Et tjenestepass er et pass som utstedes til statlige ansatte som ikke er diplomater, for bruk ved tjenestereiser. I enkelte land er det andre innreisebestemmelser for personer som reiser med offisielle pass, dvs. diplomat- eller tjenestepass.
Hippos
Hellenistisk tid
Da selevkidene tok besittelse over hele Koilesyria, vokste Hippos til en fullt utviklet polis, en bystat med kontroll over omgivelse rundt. Antiokia Hippos ble forbedret med alle markeringene typisk for en gresk polis: et tempel, en agora (sentral markedsplass), og andre offentlige strukturer. Tilgjengeligheten til vann begrenset størrelsen på hellenistiske Hippos. Borgerne var avhengig av samle vann i cisterner og vannreservoarer for alt deres vann, det begrenset byen fra å vokse i antall innbyggere.
Pass
Maskinlesbart pass
Maskinlesbart pass er et pass som har en maskinlesbar sone og således er elektronisk lesbart. Denne sone har bokstaver A-Z og sifrerer og mellomrom i form av "<". Alle pass utstedt i Norge fra 1. januar 2004 kan leses i maskin.
Hippos
Romersk tid
I 63 f.Kr. erobret den romerske hærføreren Pompeius hele Koilesyria, inkludert Judea, og avsluttet det hasmoneiske styret. Pompeius ga selvstyre til rundt ti byer i Koilesyrias østlige grenseområde; denne gruppen, hvor Hippos var en av dem, ble kalt for Dekapolis og ble lagt inn under den romerske provinsen Syria. Under romersk styre ble Hippos gitt en viss grad av selvstyre. Byen preget sine egne mynter, stempelet med et bilde av en hest som betegnelse av byens navn.
Hippos ble gitt til Herodes den store i 37 f.Kr., men havnet tilbake til provinsen Syria i år 4 f.Kr. I henhold til Josefus var Hippos på denne tiden en hedensk by, og var en «rendyrket fiende» av den ny jødiske byen på andre siden av innsjøen, Tiberias. Det reiser en rekke spørsmål da Tiberias ikke ble grunnlagt før rundt 25 år etter Herodes' død ved hans sønn Herodes Antipas i år 20 e.Kr. og oppkalt etter den romerske keiseren Tiberius. Imidlertid må antagelig Hippos ha hatt en del [Jøder|[jødiske]] innbyggere i byen. Josefus rapporterer at under den første jødisk-romerske krig i 66-70 f.Kr., forfulgte Hippos sin jødiske befolkning. Andre jøder fra byen deltok i angrepene på Magdala (det greske navnet av hebraiske Migdal) og andre steder. Hippos selv ble angrepet av opprørere minst en gang.
Pass
Biometriske pass
Fra april 2010 skal alle norske pass utstedes med en elektronisk brikke hvor det er lagret biometriske opplysninger. I tillegg til personopplysningene som fremgår av passets førsteside, skal passinnehavers fingeravtrykk lagres i passet.
Pass i form av et id-kort
Noen land utsteder også spesielle identitetskort som har lovgyldighet som pass. Disse vil vanligvis ha restriksjoner på hvilke utland som godtar disse (USA er et land som utsteder slike, for bruk ved besøk til visse land i Nord-Amerika og Karibia).
Hippos
Romersk tid
Etter at romerne hadde slått ned Bar Kokhba-opprøret, opprettet de provinsen Palaestina i 135. Hippos ble en del av denne. Det ble også begynnelsen på Hippos' fremste vekstperiode og framgang. Det ble ombygd i et urbant rutenett, sentrert rundt en lang Decumanus Maximus som gikk øst-vest gjennom byen. Gatene var dekket med hundrevis av røde granittsøyler importert fra Egypt. De store utgiftene som var påkrevd for å frakte disse søylene til Palestina og opp til høyden, er et bevis på byens rikdom i denne perioden. Andre forbedringer var en Kalybe (en helligdom til keiseren), et teater, en odeon, en basilika, og nye bymurer. Den viktigste forbedringer var imidlertid en akvedukt som førte vann inn i Hippos fra kilder på Golanhøyden, 50 km unna. Vannet, samlet i en stor vannbeholder med hvelv, gjorde det mulig for en langt større befolkning å leve i byen.
Den bysantinske tid
De keiserlige omstruktureringene under keiser Diokletian plasserte Hippos inn under provinsen Palestina Secunda, omsluttet av Galilea og Golanhøyden. Da kristendommen ble en offisiell religion i Romerriket, ble Palestina mål for keiserlige subsidier for kirker og klostre, og kristne pilegrimer førte med seg ytterligere inntekter. Industrien ekspanderte og flere luksusvarer ble tilgjengelig for flere av innbyggerne.
Etorofus pubescens
Etorofus pubescens er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er ikke tildelt noe normert navn av Artsdatabanken, men hårete blomsterbukk er foreslått. I Norge er den funnet noen få ganger på Sørlandet, men funnene er over 100 år gamle og det er sannsynlig at arten er forsvunnet hos oss.
Hippos
Muslimsk tid
Umajjadekalifatet invaderte Palestina på 600-tallet, og fullførte erobringen ved 641. Hippos' nye arabiske herskere tillot borgerne til en viss grad å fortsette med sin tro, men undertrykkelsen førte til at befolkningen og økonomien minsket. Det syvende jordskjelv eller Golanjordskjelvet i 749 la Hippos i grus og byen ble forlatt fullstendig.
Etorofus pubescens
Utseende
En middelsstor (12–17 mm), spoleformet trebukk som forekommer i to fargevarianter. Arten kjennes lett på kroppsformen: den er forholdsvis bred og sidekantene av pronotum, dekkvingene og bakkroppen danner én kontinuerlig kurve. Antennene er ganske mørke og rundt halvparten så lange som kroppen. Kroppen er matt svart, dekkvingene er enten brungule eller svarte. Hodet er omtrent så bredt som langt, fasettøynene runde og markert utstående. Pronotum er klokkeformet sett ovenfra, bakhjørnene dratt ut til spisser. Bakerst er pronotum like bredt som dekkvingenes rot. Dekkvingene er jevnt kurvede, svært fint punkterte og hårete. Bakerst er de tvert avskåret og dekker ikke det bakerste bakkroppsleddet. Beina er middels lange og mørke, hos lyse eksemplarer (med brungule dekkvinger) er leggene og føttene brunlige. Larven er opptil 3 centimeter lang, hvit, med en påfallende bred, gulaktig hodekapsel. De tre beinparene er tydelige, og kroppen er kledt med korte hår.
Hippos
Utgravninger
Den tyske-amerikanske jernbaneingeniøren Gottlieb Schumacher gjorde undersøkelser i Hippos i 1885, skjønt han feilaktig identifiserte ruinene som tilhørende byen Gamala.
Etorofus pubescens
Levevis
Larven utvikler seg i gamle, døde stokker og stubber av furu uten bark. Andre steder i Europa er arten også funnet i løvtrær, men ikke i Norden. Larveutviklingen tar to-tre år, samme stokk kan brukes av arten i mange år. De voksne billene kan finnes på blomster i juli-august, de er dermed noen av de seneste blomsterbukkene ute.
Hippos
Utgravninger
De første utgravningene ble utført av de israelske arkeologene Emmanuel Anati, Claire Epstein, Michael Avi-Yona og andre i 1951-1955. De avdekket en del boligbygninger, hovedgaten i øst og en stor bysantinsk kirke som antagelig hadde vært setet for Hippos' biskop. Etter utgravningene overtok Israels forsvar seg av Sussitahøyden for omtrent samme hensikt som oldtidens grekere, som en festning. Den var benyttet som en grenseforsvar mot Syria inntil Golanhøyden ble erobret av Israel under Seksdagerskrigen i 1967.
I 1964 ble Sussitahøyden erklært som en nasjonalpark og i 2004 ble området rundt den, inkludert stedet i seg selv, erklært som det samme. Som følge av en arkeologisk undersøkelse utført i 1999 ble det satt i gang en storstilt vitenskapelig prosjekt med utgravninger og i juli 2010 ble den ellevte sesongen fullført. De første elleve sesongene (2000–2010) var et samarbeid mellom Israel, Polen og USA, ledet i fellesskap av Arthur Segal og Michael Eisenberg fra Universitetet i Haifa, Jolanta Młynarczyk og Mariusz Burdajewicz fra Polen, og Mark Schuler fra USA, hver av de utenlandske forskerne representerte egne nasjonale institusjoner. Sommeren 2010 ble det påbegynt en ny sesjon med utgravninger. Hovedområdet var odeion, basilikaen, nordøst-kirken, og de boligkvarterene rundt, to bad, forsvarmuren og befestningene ved siden av og nekropolis. Sesongen 2012 har fokus på den romerske basilikaen, det romersk-bysantinske sørlige badehuset, og boligområdet nordøst.
Etorofus pubescens
Utbredelse
Arten har en relativt begrenset utbredelse i Europa, mot sør og vest til Pyreneene, mot nord til det sørlige Finland, mot øst et stykke inn i Russland. I Norge er det noen få funn fra Telemark og Aust-Agder, men det nyeste av dem er over 100 år gammelt.
Hippos
Utgravninger
Målet for ekspedisjonen er å avdekke hele oldtidsbyen, gatenettverket, de fremste sekulære og religiøse bygningene, foruten også bolighusene. Det er også håp om å gjøre undersøkelser og utgravninger av to nekropolis lokalisert i sør og sørøst for byen. Forholdet mellom byen og landsbygda rundt er også en del av prosjektet, særlig for området som strekker seg mellom byen og innsjøen. Det skal også gjøres undersøkelser ved innsjøens bredder for å etablere den nøyaktige posisjonen for Hippos' havn.
Kristen tradisjon
I Det nye testamente i Bibelen hvor Jesus Kristus nevner «En by som ligger på et fjell, kan ikke skjules», en av metaforene om «Jordens salt og verdens lys», kan være en henvisning til Hippos. I tillegg nevnes et mirakel i Markus 5 og Lukas 8 som også kan være knyttet til Hippos.
Elverum kunstgalleri
Elverum Kunstgalleri er et privateid galleri som ble åpnet i Elverum 25. november 200. Det lå sentralt i Elverum, Høsten 2014 flyttet galleriet til Stortorget på Hamar, under navnet Galleri EKG. Galleriet arrangerer salgsutstillinger og har i tillegg kommisjonssalg av et utvalg av malerier, grafikk, keramikk, skulptur og glasskunst.
Elverum Kunstgalleri er medlem av Hedmark reiseliv. Galleriet hadde følgende spesialutstillinger i Elverum:
I forbindelse med Margrethe Munthes 150-årsjubileum i 2010 ble hennes sangbok, illustrert av Eli Hovdenak, lansert i galleriet.
På Hamar har galleriet arrangert en rekke separatutstillinger, av bl.a:
Marpesia
Marpesia er en slekt av sommerfugler som hører til gruppen Cyrestinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). De lever i tropiske og subtropiske områder. Vingene er sterkt flikete.
Utseende
Ganske store (vingespenn gjerne 60–90 millimeter), kraftige sommerfugler, vingene er som oftest sterkt flikete, oransje eller brune med smale, mørke tverrstriper. Antennene er snaut halvparten så lange som forvingene og markert kølleformede. Forvingenes framhjørner er ofte trukket litt ut, og bakvingene har en lang, tynn «stjert» bakerst. Larvene er sylindriske og nakne med lange, tynne, hornlignende utvekster på hodekapselen.
Levevis
Larvene lever på trær i fiken-slekten (Ficus). Disse sommerfuglene har en forholdsvis langsom og «vimsete» flukt og har blitt beskrevet som «papirlapper som flyr i vinden». De besøker gjerne blomster.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den Neotropiske økosonen. Enkelte arter går så langt nord som det sørligste USA.
Tor (anonymitetsnettverk)
Tor (forkortelse for The Onion Router) er et informasjonssystem beregnet på å muliggjøre elektronisk anonymitet.
Tor-programvaren sender Internett-trafikk gjennom et verdensomspennende, frivillig nettverk av datamaskiner, med det formål å skjule brukerens plassering eller aktivitet for andre som driver nettverksovervåking eller trafikkanalyse. Bruk av Tor gjør det vanskeligere å spore brukerens nettaktivitet, f.eks. «besøk av en nettside, elektroniske innlegg, pratemeldinger og andre kommunikasjonsformer» og har som mål å beskytte brukernes personlige frihet, personvern og evne til å drive konfidensiell virksomhet, ved å hindre overvåking av nettaktiviteten.
Programvaren er åpen og fri (og både programvaren og bruken av nettverket er kostnadsfritt) hvor brukerrettighetene defineres av BSD-lisensen.
Programmet bruker en teknikk kalt «onion routing» (løkruting). Navnet henviser til den lagdelte krypteringen: Den opprinnelige informasjonen blir kryptert og gjenkryptert flere ganger oppå hverandre på avsenders datamaskin, før den sendes gjennom en rekke noder (Tor-noder) hvor hver og en av dem dekrypterer sitt «lag» av krypteringene før den sender dataene videre til neste node og til slutt til det endelige målet. Dette reduserer muligheten for at de opprinnelige dataene blir forståelig gjennom sendingen.
Historie
En alfautgave av programmet, med et fungerende løkrutingsnettverk, ble annonsert den 20. september 2002. Roger Dingledine, Nick Mathewson og Paul Syverson presenterte "Tor: The Second-Generation Onion Router" den 13. august 2004.
Utviklingen fikk opprinnelig finansiering av US Naval Research Laboratory, og fikk senere økonomisk støtte fra Electronic Frontier Foundation mellom 2004 og 2005. Tor-programvaren blir nå utviklet av Tor-prosjektet, som er en frivillig organisasjon registrert i USA siden desember 2006 og mottar finansiell støtte fra ulike kilder; bl.a. USAs utenriksdepartement, Broadcasting Board of Governors og National Science Foundation.
Tor-prosjektet har også hatt flere betalte studentprosjekt støttet av Google Summer of Code, inkludert norske studenter.
I mars 2011 ble The Tor Project tildelt Free Software Foundation's 2010 Award for prosjekter med samfunnsmessig nytte, på følgende grunnlag: «ved bruk av fri programvare har Tor gjort det mulig for rundt 36 millioner mennesker verden rundt å oppleve friheten til å uttrykke seg på Internett og samtidig ha kontroll over deres eget privatliv og anonymitet. Deres nettverk har vist seg avgjørende for dissidentbevegelser i både Iran og mer nylig Egypt.»
Teknikken bak Tor
Tor prøver å skjule brukeridentitet og nettverksaktivitet fra overvåkning og trafikkanalyse ved å separere identifikasjon og ruting. Det er en implementasjon av løkruting, som krypterer kommunikasjonen, og deretter sender den gjennom en håndfull tilfeldig valgte noder i et nettverk operert av frivillige rundt om i hele verden. Disse løkruterne bruker kryptering i flere lag (derfor løkmetaforen) for å sikre «forward secrecy» (at øktsikkerheten ikke skal kompromitteres selv om krypteringsnøklene kompromitteres) mellom noder, og derved tilby brukere anonymitet når det gjelder nettverksposisjon. Den anonymiteten inkluderer det å kunne ha nettsteder innenfor Tor (anonyme skjulte tjenester, som ikke lar seg sensurere). Videre, ved å la visse av nodene (bro-noder, «bridge relays») være skjulte, kan brukere unngå nettsensur som baserer seg på å blokkere offentlige Tor-noder.
Siden hverken IP-adressen til avsender eller til mottaker er leselig som klartekst på noe mellompunkt i nettverket, vil en overvåker som bare ser deler av nettverket aldri kunne kople avsender og mottaker. Og for mottakeren virker det som om den siste Tor-noden («exit-noden») er avsender, heller enn den faktiske avsenderen.
Skjuling av trafikk
Tor-brukere kjører en løkmellomtjener på maskinen sin. Tor-programvaren vil med visse mellomrom opprette en virtuell krets gjennom Tor-nettverket, som vha. flerlagskryptering sikrer «forward secrecy». Denne mellomtjeneren åpner et SOCKS-grensesnitt til klientene. Programmer som støtter SOCKS-protokollen (f.eks. nettlesere og epostklienter) kan da bruke Tor som «mellomtjener». Tor vil da multiplekse trafikken gjennom den virtuelle Tor-kretsen.
Innenfor Tor-nettverket blir trafikken sent fra maskin til maskin, og ender til slutt opp ved en «exit node», utgangsnode, hvor pakker i klartekst blir sendt videre til den endelige destinasjonen. Fra destinasjonen, ser det ut som trafikken kom fra denne utgangsnoden.
Applikasjonsuavhengighet er noe som skiller Tor-nettverket fra andre anonymitetsnettverk: Tor fungerer på TCP-strømnivået, så alle program som sender trafikk over TCP kan i prinsippet bruke Tor (de må i praksis tillegg støtte SOCKS-mellomtjenere). Slike programmer inkluderer IRC-chat og andre prateprogram (direktemeldinger) og vanlige nettlesere. Ved nettlesing brukes Tor ofte med mellomtjenerne Polipo eller Privoxy. Privoxy gjør i tillegg noe filtrering for å øke personvernet på applikasjonsnivå. Polipo snakker SOCKS-protokollen og HTTP 1.1 for å bedre latenstiden, og er derfor anbefalt brukt med Tor-nettverket av Tor-prosjektet.
Eldre utgaver av Tor (løst mai–juli 2010), ville, som med mange andre anonyme surfesystem, gjøre forespørsler om domenenavn (DNS) uanonymisert, utenfor Tor-nettverket. Dette tillater en overvåker å se hvilke nettsteder som blir besøkt med Tor, selv om innholdet som blir sendt fram og tilbake er anonymisert. Utgaver av Tor som er nyere enn 0.2.0.1-alpha inkluderer et eget system for navneforespørsler; dette gir navneforespørsler samme anonymitet som annen Tor-trafikk.
Svakheter
Som alle anonymitetsnettverk med lav latenstid kan ikke Tor beskytte mot trafikkovervåkning ved kanten av nettverket, dvs. trafikk som går inn og ut av nettverket. Selv om Tor beskytter mot trafikkanalyse, kan det ikke beskytte mot trafikkbekrefting (også kalt ende-til-ende-korrelasjon).
Steven J. Murdoch og George Danezis fra University of Cambridge presenterte en artikkel ved 2005-symposiet til IEEE om sikkerhet og personvern, om trafikkanalyseteknikker som gjør at overvåkere som bare har delvis kontroll over nettverket likevel kan gjette seg til hvilke noder som blir brukt til å videresende den anonyme strømmen. Disse teknikkene reduserer i stor grad den anonymiteten som Tor gir. Murdoch og Danezis har også vist at ellers urelaterte strømmer kan lenkes tilbake til samme brukeren. Men angrepet klarer likevel ikke å avsløre identiteten til den opprinnelige brukeren. Murdoch har arbeidet med – og har fått finansiell støtte av – Tor siden 2006.
Tor vil ikke kunne beskytte mot sårbarheter i annen programvare. I 2013 tok uvedkommende kontroll over en eller flere servere som ble brukt som et webhotell for en rekke såkalte Tor hidden services, som kun er tilgjengelig ved bruk av Tor. De som besøkte nettsidene fikk i en kort periode opp en feilmelding, men kildekoden til nettsidene avslørte et forsøk på å utnytte en sårbarhet i Firefox. Sikkerhetseksperter verden over analyserte koden, og kunne melde at et vellykket angrep ville føre til at en melding ble sendt utenfor Tor til en server i USA. Fordi det ikke ble gjort forsøk på å ta kontroll over maskinene, mente mange at det trolig var en politiaksjon.
Lovmessige aspekt
Ifølge CNet er Tors anonymiseringsfunksjon «støttet av Electronic Frontier Foundation og andre personvern-grupper som en metode hvorved varslere og menneskerettighetsarbeidere kan kommunisere med journalister». Runa A. Sandvik fra Tor-prosjektet sier at Tor blir benyttet av «aktivister, menneskerettighetsgrupper, politi og en rekke vanlige mennesker som ikke ønsker at myndighetene skal overvåke hva de driver med […] Politiet bruker ofte Tor for å infiltrere pedofile nettverk. Det er vanskelig å infiltrere slike grupper hvis du sitter på en IP-adresse som tilhører politiet. Tor lar etterforskerne opptre anonymt.»
Samtidig kan Tor brukes for formål som er, eller kan være, ulovlige i visse land. F.eks. kan Tor brukes til å få tilgang til sensurert informasjon, for å organisere politiske aktiviteter, eller for å omgå lover mot kritikk av statsoverhoder. Tor kan også brukes til anonym ærekrenkelse, uautoriserte lekkasjer av sensitiv informasjon, opphavsrettsbrudd, distribusjon av ulovlig seksuelt innhold,  salg av narkotiske stoffer,  hvitvasking, kredittkortsvindel og identitetstyveri. Svartebørsen som utnytter Tor-infrastrukturen opererer iallfall delvis i sammenheng med Bitcoin, og Tor har også blitt brukt samtidig av både kriminelle foretak, hacktivisme-grupper (som Anonymous), og politiet.
Judolia sexmaculata
Judolia sexmaculata er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norge er den utbredt i de østlige delene av landet fra Aust-Agder til Finnmark.
Utseende
En middelsstor (8–14 mm), temmelig bred, svart trebukk, dekkvingene har gule tegninger. Den kan ligne på Anoplodera sexguttata, men kroppsbygningen er noe bredere. Antennene er mørke og nesten så lange som kroppen. Hodet er stort og bredt, fasettøynene ikke påfallende utstående. Pronotum er matt svart, klokkeformet sett ovenfra med jevnt rundede sider. Ved roten er det tydelig smalere enn dekkvingene. Dekkvingenes skuldre er rundede, bak dem er vingene parallellsidige til kort før spissen. Vingene har gule tegninger som kan arte seg som tre tverrbånd, som seks adskilte flekker, eller de to fremre tverrbåndene kan være forbundet. Beina er middels lange og mørke.
Levevis
Larven utvikler seg i bartrær, helst gran, som har vært døde noen år, som oftest nær bakken. Den kan også bruke stubber og læger. Larveutviklingen tar to år. De voksne billene kan finnes på blomster i juni-juli.
Utbredelse
Arten er utbredt i Nord- og Mellom-Europa, og videre østover like til Japan. Den finnes også i Nord-Amerika. I Norge er den vidt utbredt, men mangler stort sett ved vestkysten.
Langrenn under Vinter-OL 2010 – Lagsprint kvinner
Kvinnenes lagsprint under Vinter-OL 2010 ble avholdt i Vancouver, Canada den 22. februar 2010 på Whistler Olympic Park i Whistler.
Lina Andersson og Anna Dahlberg var regjerende olympisk mester på distansen fra vinter-OL 2006 i Torino. Virpi Kuitunen og Aino-Kaisa Saarinen er regjerende verdensmester på distansen fra 2009.
Semifinaler
Semifinalene ble avholdt klokken 10:45 og 11:10 PST.
Finale
Det følgende er resultatene etter finalen.
* Polen gikk inn til niendeplass, men ble diskvalifisert etter at Kornelia Marek ble tatt for doping.
Madrids metro
Madrids metro (spansk: Metro de Madrid) er et tunnelbanesystem i Madrid i Spania som ble innviet i 1919. Systemet er i dag et skinnesystem som omfatter 293 km, 13 linjer (inklusive ett kort mellomspor), 300 stasjoner og 1514 vogner. Tunnelbanen regnes som en av verdens ti største når det gjelder utstrekning og antall stasjoner.
Tunnelbanesystemet er en av de raskest voksende i verden, idet det har vært igjennom store utvidelser det seneste tiåret og har ambisiøse planer for fremtiden. I 2014 hadde banen 560 millioner reisende.
Rekord i tunnelboring
Under utvidelsene av tunnelsystemet ble det satt en rekord, da tunnelboremaskinen TBM brukte kun 1 måned på traséen mellom Campo de las Naciones og flyplassen Barajas, en strekning på 792 meter med 10 meter tunneldiameter. Maskinen er døpt til La Adelantada, hvilket kan oversettes med "Spesialisten".
Metro Ligero
I 2007 ble et kompletteringsnett av bybanelinjer (Metro Ligero = «lettmetro») tatt i bruk i mindre tettbygde strøk av Madrid. Disse linjene går delvis overjordisk på veinivå, med en samlet lengde på 27,8 km.
Engelsk 2. divisjon 1991–92
'''Engelsk 2. divisjon 1991–1992''' var den 89. sesongen i Football Leagues 2. divisjon. Dette var den siste sesongen der Football Leagues 2. divisjon var det nest øverste nivået i engelsk fotball. vant og rykket direkte opp til FA Premier League sammen med som kom på 2.-plass. rykket opp til FA Premier League etter at de vant play-off.
==Tabell ==
Opprykk til FA Premier League – Play-off
Play-off ble spilt der klubbene som kom på tredje, fjerde, femte og sjetteplass i 2. divisjon spilte om en plass i FA Premier League. De to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til FA Premier League.
Nedrykk fra 1. divisjon
De tre dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til nye 1. divisjon.
Engelsk 1. divisjon 1991–92:
Opprykk fra 3. divisjon
De to beste klubbene i 3. divisjon rykket automatisk opp til nye 1. divisjon og de tre dårligste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk ned til nye 2. divisjon. Play-off ble spilt der klubbene som kom på tredje, fjerde, femte og sjetteplass i 3. divisjon spilte om en plass i nye 1. divisjon.
Engelsk 3. divisjon 1991–92:
Referanser
The Football League 1991–92
Rose Byrne
Rose Judith Esther Byrne (født 24. juli 1979 i Sydney) er en australsk skuespiller. Hun har blant annet medvirket i spillefilmene Sunshine, Troja, Star Wars Episode II: Klonene angriper, The Pitch, Marie Antoinette, Wicker Park og The Goddess Of 1967.
Etter flere år i ulike australske filmproduksjoner, fikk hun et internasjonalt gjennombrudd med rollen som Dormé i Star Wars Episode II. Dormé er en av dronning Amidalas tjenestepiker.
Lampides
Lampides er en slekt av blåvingene. De er sommerfugler i gruppen glansvinger.
Mitt navn er Karmosin
Mitt navn er Karmosin er en roman av den tyrkiske forfatteren Orhan Pamuk. Den er forfatterens sjette roman, og kom ut i 2000.
Historia utspiller seg i løpet av ni vinterdager i Istanbul i 1591, og romanens hovedpersoner er miniatyrmalere i Det ottomanske riket. I åpningskapitlet blir en av miniatyrmalerne brutalt myrdet av en kollega, og i det ytre dreier plottet seg om oppklaringa av forbrytelsen.
Romanen blander mystikk, kjærlighet, filosofiske og estetiske betraktninger, og gir et nærbilde av Det ottomanske riket
Handling
Romanen åpner med at miniatyrmaleren mester Elegant Effendi beretter om sin egen død for morderhånd. Vi forflytter os deretter til Mester Enishtes hus, der Kara er kommet tilbake for å oppsøke onkelen sin. Tolv år tidligere måtte han som ung mann forlate det samme huset, etter at han hadde erklært seg for dattera i huset, kusina Sheküre. Sheküre er nå i praksis enke, ettersom mannen ikke er vendt hjem fra krigen. Kara faller for Sheküre på nytt, men motarbeides av Sheküres svoger Hassan, som hevder at ekteskapet fortsatt er gyldig, ettersom broren ikke er erklært død. Hassan krever at hun kommer tilbake til ektemannens hus, som hun er flykta fra på grunn av Hassans tilnærmelser.
Kara blir trukket direkte inn i jakta på morderen etter at Enishte også blir drept, høyst sannsynlig av den samme miniatyrmaleren som drepte Mester Elegant. Kara må i løpet av noen hektiske dager arbeide på flere fronter. Han må finne morderen, han må overbevise Sheküre om sine edle hensikter med henne, og han må hindre at Hassan tar henne og barna tilbake.
Komposisjon og stil
Det spesielle med komposisjonen er at fortelleren – som alltid er en førstepersonsforteller – skifter fra kapittel til kapittel. De samme begivenhetene blir fortalt av to eller flere påfølgende fortellere. På den måten blir handlinga belyst via stadig skiftende synsvinkler. Av og til opptrer høyst uventa stemmer som fortellere – liket av den drepte, en mynt, ulike motiver i billedkunsten, fargen karmosin.
Tematikk
Gjennomgangstemaet er den ideologiske kampen mellom på den ene sida de malerne som mener at kunsten består i å nærme seg det guddommelige ved å kopiere de gamle mesterne fra Herat. For dem er individuelle særdrag hos kunstneren en uting som må bekjempes, på samme måte som individuelle trekk hos de avbildede personene og figurene er det. Det er tingenes og menneskenes vesen kunstnreren må søke å uttrykke, for derved å oppfylle guds vilje.
På den andre sida står Mester Enishte og de som mener at Østens malere bør lære av de europeiske kunstnerne, som maler folk så livaktig at det er mulig å gjenkjenne dem på bildet. I Europa er individuelle trekk og en personlig stil ikke et avvik, men er blitt en dyd.
Striden mellom tradisjonalistene og de europeisk orienterte er et bilde på den striden som ble utkjempet på mange områder i Europa på overgangen mellom middelalderen og nyere tid, mellom de som mente at det høyeste mål var å underkaste seg guds vilje, og renessansemenneskene og humanistene som vektla menneskets egne ressurser og muligheter. Et viktig trekk ved Renessansen var framveksten av den individuelle kunstner.
I Europa endte striden med modernitetens seier over middelalderen, og nå er den samme ideologiske kampen nådd Europas nærmeste nabo i øst – Det ottomanske riket. I siste instans prøver romanen å finne svar på hvorfor Europa fra 1500-tallet gikk inn i en epoke med rask økonomisk, vitenskapelig, teknisk og kunstnerisk utvikling, mens Østen enda i mange århundrer fortsatte å være prega av føydale slavestater. Mitt navn er Karmosin slår ned på så å si det avgjørende øyeblikket i Det nære østens historiske utvikling.
Liste over monitorer
Dette er en liste over monitorer
Spa
Spa, tidligere ofte kalt badested, kurbad eller badeanstalt, er tradisjonelt et sted der det finnes vann med antatt helsebringende egenskaper. Dette er vanligvis mineralvann eller varme kilder.
I dag brukes betegnelsen gjerne om et luksushotell eller feriested som ligger i nærheten av en spesiell vannkilde, eller som tilbyr massasjebad eller andre former for hydroterapi til sine gjester. Spa er i dag en internasjonal betegnelse på en moderne kurbadvirksomhet som omfatter streng diett for sunt kosthold, pleie av kroppen, massasje, avslapning og fysisk og mental mosjon.
I dagens Skandinavia som i en rekke andre land har virksomheten til de gamle kurbadene fått en oppblomstring under betegnelsen spa.
Norge
Kjente badesteder i Norge:
Sverige
I Sverige har Ronneby brunn i Ronneby kommune, Ramlösa brunn og kurbadet i Nådendal vært blant de mest kjente kurbadene.