cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
«H. L. Hunley»
'''«H. L. Hunley»''' var en ubåt i Sørstatene under den amerikanske borgerkrigen. Her kom den til innsats én gang og hadde en ubetydelig rolle i krigen. Den markerer imidlertid et betydelig skritt i utviklingen av marinefartøyer idet «H. L. Hunley» er den første ubåt som har lykkes med å senke et fiendtlig skip. I angrepet gikk ubåten selv tapt og demonstrerer dermed både fordelene og farene ved undervannskrigføring. Under angrepet var «H. L. Hunley» bare delvis neddykket. Omstendighetene rundt forliset er uklare. «H. L. Hunley» sank to ganger under øvelse og til slutt i sitt eneste angrep. Av tre besetninger omkom 21 mann mens 4 kom fra det med livet.
Angrepet
17. februar 1864 ble ubåten sendt ut på sitt første og siste oppdrag, å senke nordstatskrigsskipet USS «Housatonic», som deltok i blokaden av Charleston. «H. L. Hunley» var armert med en stangtorpedo – en kruttladning montert på en lang stang foran båten. Denne ladningen hadde en spiss med mothaker på, som skulle sette seg fast i skroget på USS «Housatonic». Når «H. L. Hunley» så bakket, ville et tau som forbant minen og ubåten strammes, og kruttladningen utløses. «Hunley» klarte å sette fast torpedoen inn i siden på «Housatonic», som sprengte i det «H. L. Hunley» trakk seg tilbake. «Housatonic» sank i løpet av 5 minutter.
Areia Branca (Sergipe)
Areia Branca er en kommune i delstaten Sergipe i nordøstregionen av Brasil.
Meteorologiåret 1909
Meteorologiåret 1909 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1909.
Kvernkallveien (Oslo)
Kvernkallveien (1–11, 2–14B) er en vei på Øraker i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Myntfunnveien til Kvernveien.
Navnet ble vedtatt i 1953 og er inspirert av Ullern mølle, som var i drift 1850–1913.
Honduras’ herrelandslag i fotball
Honduras' herrelandslag i fotball, med kallenavnet «Los Catrachos», er fotballandslaget til Honduras og styres av Federación Nacional Autónoma de Fútbol de Honduras, som ble grunnlagt i 1951.
Honduras har deltatt i tre VM-sluttspill, i 1982, 2010 og 2014. I 1981 vant laget det nord- og mellomamerikanske mesterskapet. Honduras ble invitert til å delta i Copa América 2001, og endte med å ta tredjeplassen.
Goliat
Goliat (hebraisk: – Gålyāṯ; arabisk: جَالُوت – Ǧālūt) er en figur fra Det gamle testamentet i Bibelen, også kjent som Goliat fra Gat (en av fem bystater til filisterne), var en filistisk kriger, beskrevet som en kjempe, og kjent for sin berømte kamp mot den unge israelske gjetergutten David, den framtidige konge av Israel. Tvekampen er beskrevet i den hebraiske Bibelen/den kristne Bibelen (Det gamle testamentet), og nevnt i korthet i Koranen.
Sammendrag fra Bibelens fortelling
Fortellingen om kampen mellom David og Goliat er gitt i 1 Sam 17.
Kong Saul og israelittene møtte filisterne ved Soko i Juda. To ganger om dagen i førti dager kom Goliat, en av filisternes mektigste krigere mellom kamplinjene og utfordret israelittene til tvekamp ved at de sendte ut deres beste mann. Men Saul og israelittene var redd for ham og unnlot å gjøre så. Gjetergutten David var kommet med mat til sine eldre brødre ved fronten. Han ble fortalt at Saul hadde lovet å belønne den mann som ville beseire filisternes store kriger, og David erklærte at han var ikke redd. Motvillig tilbyr Saul ham sin rustning, men David vil bare ha sin slynge og fem glatte steiner han har funnet i en bekk.
David og Goliat står ansikt mot ansikt, Goliat i sin rustning og skjoldbærer, David med sin slynge og en kjepp. ''Og han forbannet David ved sin gud. «Kom hit til meg,» sa han, «så skal jeg gi kjøttet ditt til fuglene under himmelen og dyrene på marken.» David svarte: «Du kommer mot meg med sverd og lanse og kastespyd; men jeg kommer mot deg i navnet til Herren, Allhærs Gud, han som er Gud for Israels fylkinger; ham har du hånet. I dag vil Herren gi deg i min hånd; jeg skal slå deg i hjel og hogge hodet av deg.''
David slår deretter en stein mot Goliat fra sin slynge og filisteren falt med ansiktet mot bakken. David tar sverdet fra kjempen, dreper og hogger hodet av ham. Filisterne flykter og blir forfulgt av israelittene «til bortimot Gat og helt til portene i Ekron». David tok Goliats rustning til sitt telt og fraktet kjempens hode til Jerusalem. Saul sendte Abner for bringe David for ham og spør ham hvem sin sønn han er. David svarte: «Jeg er sønn av din tjener Isai i Betlehem.»
Goliats høyde
Det er betydelige forskjeller mellom den masoretiske (hebraisk) bibelteksten, Septuaginta (en før-kristen gresk oversettelse fra 200-tallet f.Kr.) og Dødehavsrullene, og disse versjonene av den aktuelle teksten om Goliat (Første Samuelsbok, kapittel 17) angir at Goliats høyde var omtrentlig 198 cm. Den jødiske historikeren Josefus fra 100-tallet e.Kr. nedtegnet de samme målene. Senere manuskripter av Septuaginta og den eldste masoretiske teksten (Aleppo-kodeksen, 900-tallet e.Kr.), oppgir «seks alen og et kvart», noe som tilsvarer hele 290 cm.
Goliat og filisterne
Ved Tell es-Safi, som er Bibelens Gat og etter tradisjonen hjemstedet til Goliat, har det vært omfattende arkeologiske utgravninger i regi av det israelske Bar-Ilan-universitetet. Arkeologene har fastslått at dette var en av de største av de filistiske byene inntil den ble ødelagt på 800-tallet f.Kr., en katastrofe som byen aldri kom seg fra. Et viktig funn relatert til Goliat er oppdagelsen av potteskår, pålitelig datert til mellom 900-tallet f.Kr. og midten av 800-tallet f.Kr., med de to navnene «alwt» og «wlt» innrisset. Mens disse navnene ikke direkte kan knyttes til den bibelske Goliat, er de etymologisk beslektet, og demonstrerer at navnene passer til 900-/tidlig 800-tallets førkristne filistiske kultur. Navnet «Goliat» er i seg selv ikke semittisk og har blitt koblet til «Alyattes», et navn fra oldtidsriket Lydia som lå i dagens Tyrkia, noe som også passer til den filistiske kontekst med den bibelske Goliat-fortellingen.
Giurgiulești
Giurgiulești er en kommune i distriktet Cahul i Moldova. Kommunen har 3 074 innbyggere.
Geografi
I Giurgiulești finnes det sørligste punktet i Moldova, ved utløpet av Prut i Donau. Kommunen grenser til Romania og Ukraina og har én landsby.
Økonomi
Giurgiulești har en hadde opprinnelig en 340 meter lang grense mot Donau. Ved et makeskifte med Ukraina i 1999 ble grensen forlenget til 590 meter. Det er anlagt en havn ved bredden. Byggingen av en oljeterminal startet i 1996 og ble fullført i 2006. En flyplass er planlagt ca 25 kilometer fra havnen.
Danny Harris
Danny Lee Harris (født 7. september 1965 i Torrance) er en tidligere amerikansk 400 meter hekk-løper som vant sølvmedalje både under OL 1984 i Los Angeles og i VM 1987 i Roma. I Madrid i 1987 slo han Edwin Moses, ubeseiret på distansen siden 1976. Under VM i Roma samme år revansjerte Edwin Moses tapet, ved å slå Harris med fattige to hundredeler. I 1992 ble han utestengt i fire år etter bruk av kokain, som han også innrømmet å ha brukt.
Barra dos Coqueiros
Barra dos Coqueiros er en kommune i delstaten Sergipe i nordøstregionen av Brasil.
Bredäng tunnelbanestasjon
Bredäng er en tunnelbanestasjon i Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Bredäng. Stasjonen trafikkeres av T-bane 2 (rød linje), og ligger mellom stasjonene Mälarhöjden og Sätra.
Selve stasjonen ligger på en 180 meter lang viadukt. Stasjonen ble åpnet 16. mai 1965 som den 62. stasjonen.
Orrhammar
Orrhammar er en tettbebyggelse i Flen kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. Orrhammar er i nord, øst og syd omgitt av innsjøen Orrhammaren. I 2005 var Orrhammar et tettsted med 322 innbyggere, men ble i 2010 ikke lenger regnet som tettsted på grunn av for høy andel fritidshus.
Michael Franks
Michael Franks (født 23. september 1963) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver, mest kjent for å ha tatt sølvmedalje på 400 meter under VM i 1983 i Helsingfors, etter vinneren Bert Cameron fra Jamaica. I Verdenscupen i Canberra året etter, vant han 400 meter på tiden 44.37 sekunder. Dette løpet skulle senere vise seg å bli karrierens raskeste. I dette stevnet i Canberra i oktober 1985 ble det satt to verdensrekorder som fortsatt står, Marita Koch satte sin «uslåelige» rekord på 400 meter med tiden 47.60 sekunder, og det østtyske kvinnelaget, som Marita Koch var en del av, løp 4 x 100 meter på 41.37 sekunder.
Bettna
Bettna er et tettsted i Flen kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 412 innbyggere.
Bertil Lien
Bertil Lien (født 20. juni 1952) er en norsk kommunikasjonsrådgiver og tekstforfatter.
I 1972 introduserte han som musikkjournalist i Adresseavisen begrepet «trønderrock» for første gang. Det gjorde han under et intervju med gruppa Prudence, da han mente begrepet passet som beskrivelse av gruppas kombinasjon av tradisjons- og folkemusikk fra Trøndelag og musikken til tungrockband som Deep Purple.
Som reklamemann har Lien blant annet bidratt til ungdomskampanjer for Vegdirektoratet og Trygg Trafikk, informasjons- og undervisningsmateriell for Sjømatrådet og Rema 1000s «kuttisme»-kampanje.
Lien skrev i 2009 biografidelen, 163 sanger: Tekster & noter med besifring til samleboksene Åge-boks 1 og Åge-boks 2 ved Åge Aleksandersens 60-årsdag. I 2022 skrev han "Fra gruskjører til miljøpioner", historien om Børstads Transport. Boka ble utgitt i forbindelse med bedriftens 80-års jubileum.
Bredäng
Bredäng er en bydel i bydelsområdet Skärholmen i Söderort i Stockholm. Den grenser til bydelene Mälarhöjden og Sätra, til kommunedelen Segeltorp i Huddinge kommune samt til Fågelön i Ekerö kommune. Bydelen har en 1500 meter lang strandlinje mot Mälaren.
Skebokvarn
Skebokvarn er et svensk tettsted i Flen kommune i Södermanlands län i Södermanland. Fram til 2005 var Nye et tettsted, og hadde da 218 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Julia Franck
Julia Franck (født 20. februar 1970 i Øst-Berlin (daværende DDR)) er en tysk forfatter.
Liv
Julia Franck ble som sin tvillingsøster født som datter av skuespilleren Anna Franck og fjernsynsregissøren Jürgen Sehmisch, i Berlin. Moren tok de to døtrene med seg til Notaufnahmelager Marienfelde Vest-Berlin i 1978. Familien bosatte seg deretter i Schleswig-Holstein. Julia Franck studerte tysk litteratur og amerikanistikk i Berlin.
I 1998 fikk hun Alfred-Döblin-stipendet og vant i 2000 3Sat-prisen under Ingeborg-Bachmann-konkurransen i Klagenfurt, Østerrike. I 2004 vant hun Marie-Luise-Kaschnitz-prisen og 2005 var hun stipendiat ved den romerske Villa Massimo. Med Linfruen vant hun i 2007 Den tyske bokprisen.
Øivind Lunde
Øivind Lunde (født 21. august 1943 i Oslo), norsk arkeolog, forsker og tidligere riksantikvar.
Lunde ble i 1968 ansatt hos Riksantikvaren med ansvar for den arkeologiske virksomheten. Han ble i 1991 utnevnt til riksantikvar for en seks års åremålsperiode, men gikk av i 1996 da han ble tilsatt i stillingen som direktør for Nidaros domkirkes restaureringsarbeider (NDR). Han hadde tidligere vært medlem av Tilsynskomitéen for Nidaros domkirkes restaureringsarbeider.
Lunde ble fil. dr. 1977 i middelalderarkeologi ved Universitetet i Lund. I 1986 ble han utnevnt til professor II ved Oldsaksamlingen, Universitetet i Oslo. Han fratrådte som professor 1. januar 2007.
I 2011 gikk Lunde av med pensjon, men han er fortsatt tilknyttet NDR som forsker på Erkebispegårdens bygningshistorie.
Utdanning
Lunde er utdannet ved Universitetet i Oslo (kunsthistorie i 1964), ved arkitektavdelingen på Norges tekniske høgskole i Trondheim 1965–1967 (hospitant) og ved Universitetet i Lund, Sverige (arkeologi, spesielt middelalderarkeologi 1968–1975). Han disputerte i Lund for den filosofiske doktorgrad med avhandlingen «Trondheims fortid i bygrunnen» i 1977.
Virke
Lunde begynte sitt virke som arkeolog som daglig leder for Gerhard Fischers arkeologiske undersøkelser i Erkebispegården i Trondheim 1965–1968. Dette er et arbeid han senere har gjenopptatt i samarbeid med Nidaros domkirkes restaureringsarbeider. I 1968 ble han ansatt som antikvar hos Riksantikvaren med ansvar for den arkeologiske virksomheten. Han ble avdelingsleder for arkeologi i 1970 og organiserte deretter de regionale utgravningskontorene i Oslo, Trondheim, Tønsberg og Bergen. I 1978 ble han førsteantikvar, og fikk ansvaret for å lede kulturminnedelen i det nasjonale prosjektet «10 års vernede vassdrag». Prosjektet ble et pionerarbeid i å vurdere forskjellige verneinteresser i ulike landskap. Dette førte til ny vurdering av betydningen kulturminner har for samfunnet som helhet. I samarbeid med Direktoratet for Naturforvaltning og andre etater har Lunde påvirket bruken av våre landskapsomgivelser. Spesielt må her nevnes Lundes arbeid med å etablere en samisk kulturminneforvaltning og dessuten arbeidet med kulturminneforvaltningen på Svalbard.
Av internasjonale oppgaver som Lunde har deltatt i kan man nevne samarbeidet med NORAD for å bistå Zimbabwe med å organisere landets kulturminneforvaltning.
Da Lunde ble underdirektør hos Riksantikvaren i 1988, var arbeidet med organiseringen av kulturminneforvaltningen i Norge høyt prioritert og Riksantikvaren ble dette året direktorat for fagfeltet. Lunde hadde en sentral rolle i forhold til museumsvesenet, spesielt da i forhold til de oppgaver som ble forvaltet av de arkeologiske museene og sjøfartsmuseene.
I 1991 ble Lunde assisterende riksantikvar og han ble utnevnt til riksantikvar senere samme år. Lundes mest krevende oppgave var etableringen av Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU (1994)). Dette medførte at en stor del av riksantikvarens ressurser ble overført til det nye instituttet. Dessuten hadde Lunde ansvaret for samarbeidet med Forsvaret om å verne etatens antikvariske og historiske anlegg. I tillegg ble det i hans periode utformet verneplaner for kystdirektoratets verneverdige fyr og andre anlegg. Lunde var sentral i arbeidet med å få etablert en sektorovergripende kulturminneforvaltning.
Nordisk og internasjonalt samarbeide
Maltakonvensjonen medførte at Lunde tok et initiativ til et nordisk samarbeid mellom organene som hadde ansvaret for kulturminneforvaltningen. Dette fikk også på Lundes initiativ betydning for vernet av den arkeologiske kulturarven i Europa. Han bidro sterkt til etableringen av den europeiske arkeologorganisasjonen ”European Association for Archaeologists” (EAA).
Universitetet i Lund
Lunde ble i 1984 utnevnt til dosent i middelalderarkeologi ved Universitetet i Lund og underviste der. I 1986 ble han utnevnt til professor II ved Universitetet i Oslo. Han ble professor i 1996. Lunde har vært gjesteforeleser og sensor ved en rekke universiteter. Han har publisert flere arbeider innenfor sitt fagområde hvor han spesielt har lagt vekt på byarkeologi.
Andre verv
Lunde ble i 1993 medlem av Det Norske Vitenskaps-Akademi og i 2003 medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab. Han er æresmedlem av European Association of Archaeologists fra 2004 og Norsk kulturarv fra 2005. Lunde er leder av foreningen Munkholmens venner.
Utmerkelser
Kongen utnevnte 20. november 2008 Lunde til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats for bevaringen av norske kulturverdier.»
Publiserte arbeider
1971		«Premonstratenserklosteret i Tønsberg», Vestfold-minne 1971, utgitt av Tønsberg Sparebank som særtrykk i 1971 under tittelen St. Olavsklosterets kirke. 20 s.
1977		''Trondheims fortid i bygrunnen. Middelalderbyens topografi på grunnlag av det arkeologiske materialet inntil 1970''. Trondheim 1977. 305 s. Riksantikvarens skrifter nr. 2.
1978		«Byarkeologi – kildemateriale – hypotesedannelser», Heimen XVII, 1978, s. 633–639.
1978		«Våre middelalderbyer – Arkeologi og fornminnevern». Middelalderske bykjerner. Deres historiske betydning og juridiske status. Innlegg og referat fra konferanse i Bryggen Museum, nov. 1977, Bergen 1978, s. 14–21.
1982		Dokumentasjon ved bygravninger i Norden. Nordisk seminar i Tønsberg Norge, 23.–26. februar 1981. Øvre Ervik 1982. Riksantikvarens Rapporter nr. 3.
1984 	       ‹The Medieval Town as a Protected Historical Monument›. Foredrag holdt på konferansen Archaeology and Planning, Colloquy organised jointly                by the Council of Europe and the Region of Tuscany, Florence, 22–25 Oct., 1984 (Eng., fr., og italiensk). Strasbourg 1984. 7 s. Også utgitt                i Architectural Heritage. Reports and Studies, No. 5. Strasbourg 1987.
1984		«The Planning of Archaeological Investigation ant the Establishment of Priorities». Interchange of Experience concerning the Care of Archaeological Remains – Seminar in Stockholm, 7.–9. Nov. 1983, s. 23–26. Stockholm 1984. Riksantikvarieämbetet, International Report No. 3.
1986		«Tre norske middelalderbyer i 1970-årene». Fornminne- og utgravnings- resultater. Hamar – Oslo – Tønsberg. Redaktør Ø. Lunde. Øvre Ervik, Riksantikvarens Rapporter nr. 12.
1986		«Middelalderbyen – forvaltningen av det skjulte fornminne». Riksantikvarens Rapporter, nr. 12, Øvre Ervik 1986, s. 7–20.
1986		«Kan arkeologien forbli politisk nøytral?» Nicolay, nr. 46, 1-1986, s.14– 23. 1986                   «Norske klostre i fugleperspektiv» – Medeltiden och Arkeologin, Lund 1987, s. 183-189. Lund Studies in Medieval Archaeology, no. 1.
1987		«Archaeology in Medieval Towns». Monuments & Sites. Norway, A Cultural Heritage, Oslo 1988, s. 298–309, ICOMOS Bulletin No. 7.
1987		«Klosteranleggene». Foreningen til norske fortidsminnemerkers bevaring, Årbok 1987, s. 85–120.
1988		«Byene under gatene», Kulturarv og Vern, Riksantikvaren, Oslo 1988, s. 181–187.
Boquim
Boquim er en kommune i delstaten Sergipe i nordøstregionen av Brasil.
Øivind Lunde
Publiserte arbeider
1989		«When did it really begin?». Historisk Museum Arkeologiske skrifter, No 5, Bergen 1989, s. 41–51.
1990		«Samisk kulturminnevern. Kompetansekrav». Samisk kulturminnevern- forskning. NAVF, Oslo 1990, s. 50–55.
1992		«Fra middelalderarkeologi til historisk arkeologi». Meta, nr. 4, 1992,			s. 38–44.
El Salvadors herrelandslag i fotball
El Salvadors herrelandslag i fotball er fotballandslaget til El Salvador og administreres av Federación Salvadoreña de Fútbol. Laget har deltatt i to VM-sluttspill: i 1970 og 1982. Det ble begge gangene slått ut i gruppespillet.
Øivind Lunde
Publiserte arbeider
1994	”Forord”, s.6 og ”Rein kloster”, s.155-161, En reise gjennom norsk byggekunst, Fortidsminneforeningens eiendommer 150 år, redaktør Terje Forseth.
1996		«Gamlebyen som middelaldersentrum i et moderne Oslo», Mennesker,				miljø og kirkeliv i Gamlebyen: Oslo Hospitals kirke 1796–1996, Oslo: Gamlebyen historielag, 1996, s.111–128.
1997	‹Nidaros domkirkes restaureringsarbeider. Ny tid og nye oppgaver i tradisjonsrike spor», Menighetsblad for Nidaros domkirke og Vår Frues kirkes menigheter, 3/97, s.5–9
1998	«130 Jahre Dombauhütte Nidaros: Restaurering gestern, heute und, morgen», Storemyr,P. & Lunde.Ø.: Internationale Tagung der Dombau-,Münsterbau- und Hüttenmeister, Dombauhütte Köln, Tyskland.
1998	«Restaureringsplan for Nidarosdomen 1999–2019», Storemyr, P. & Lunde, Ø., NDR rapport 9801, 58 sider.
2003	«Erkebispegården – fra maktsentrum til symbol», Det Kgl. Norske Videnskabers selskabs Forhandlinger 2003, s.87–100.
2003	«Roar Hauglid, Minneord», Det Kgl. Norske Videnskabers selskabs Forhandlinger 2003, s.61–65.
2006	«Dom zu Trondheim - Restaurierung der südlichen Chorwand und die neuen Gebäude», s. 141-146, Dombaumeistertagung in Strasbourg, 2006, Fondation de l'Œuvre Notre-Dame Bischeim 2007.
2009	«Erkebispegården», 32 sider, Nidaros Domkirkes forlag, Trondheim 2009 (ISBN 978-82-991445-6-8).
2010	«Nidaros Domkirkearbeider (NDR); 140 års historie og nye utfordringer», s. 8-19. Nidaros domkirkes restaureringsarbeiders forlag 2010 (ISBN 978-82-990773-3-0).
Kvernstien (Oslo)
Kvernstien (2–20; ingen oddetallsadresser) er en vei på Vinderen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Ivar Aasens vei langs Sognsvannsbekken.
Navnet ble vedtatt i 1938 og skal komme av en gammel kvern som stod ved bekken.
Lasionycta
Fjellfly (Lasionycta spp.) er en slekt av nattfly som tilhører underfamilien Hadeninae. Fire arter er funnet i Norge, av disse er tre forholdsvis sjeldne, nordlige arter, mens smellefjellfly (Lasionycta proxima) er nokså vanlig i lavlandet.
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn 21 – 34 mm for de norske artene), kraftige nattfly, stort sett mørkgrå på farge. Forvingen har gjerne utydelige tegninger på grunn av den mørke grunnfargen. Bakvingen er ofte lys med bredt mørk ytterkant.
Levevis
De fleste av artene lever i nordlige skoger, på fjell og tundra, der larvene utvikler seg på ulike lave planter. De voksne sommerfuglene har en ganske kort flygetid på høysommeren.
Utbredelse
Slekten forekommer i det nordlige Palearktis og i Nord-Amerika, der de fleste artene lever.
Systematisk inndeling / europeiske arter
Slektene Eriopygodes og Anartomima blir ofte inkludert i Lasionycta.
Mellösa
Mellösa er et tettsted i Flen kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 535 innbyggere.
Sparreholm
Sparreholm er et tettsted i Flen kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 741 innbyggere.
Espen Grjotheim
Espen Grjotheim (født 20. september 1976) er en norsk sanger og skuespiller fra Grimstad, bosatt i Oslo. Han har medvirket i en lang rekke scene-, musikk- og TV-produksjoner, og har hatt bærende roller i flere av de aller største musikkteateroppsetningene i Norge.
Karriere
Han var Norges første Phantom i The Phantom of the Opera, og har spilt i oppsetninger av Mamma Mia, We Will Rock You, Chess, Les Misérables, Kristina från Duvemåla,  Fame, Jesus Christ Superstar, La Cage Aux Folles, I blanke messingen. Han portretterte Amy Winehouse i teaterkonserten 27 the Club og spilte rollen som Serge i Yasmina Rezas Kunst.
Grjotheim har også spilt i showkonsertene Vi elsker ABBA og Store Norske, begge på Edderkoppen Scene i Oslo. Han har dessuten medvirket i flere forestillinger utenfor Norge, blant annet i Tyskland og Storbritannia.
Han har vært gjestevokalist for Secret Garden, og han har medvirket på flere av deres innspillinger og turneer, både nasjonalt og internasjonalt.
Han ble nominert til norsk musikkteaterpris i 2015 og 2016 og 2019. I 2018 mottok han Broadway Worlds regionale utmerkelse for beste skuespiller i en musikal, for sin innsats i The Phantom of the Opera.
Privat
Espen Grjotheim er gift og har fire døtre. Han er bosatt i Oslo.
Anne Campbell
Anne Campbell (født 30. januar 1951, død 10. februar 2017) var en britisk psykolog. Hun var professor i psykologi ved Universitetet i Durham. Campbell forsket på kjønnsforskjeller i aggresjon og evolusjonspsykologi.
Mälarhöjden
Malarhöjden er en bydel i bydelsområdet Hägersten-Liljeholmen i Söderort i Stockholm. Den ligger ved innsjøen Mälaren.
Bydelen grenser til Hägersten, Västertorp, Fruängen og Bredäng, og har i tillegg vanngrense til Ekerö kommune. Mälarhöjden er forholdsvis kupert, det høyeste punktet ligger ved Backvindeln, 71 moh.
Broken Column
Broken Column er et skulpturprosjekt av den britiske kunstneren Antony Gormley.
Henrik Pedersen
Henrik Pedersen (født 10. juni 1975 i Kjellerup i Danmark) er en dansk fotballspiller som spiller for Silkeborg IF primært som spiss. Han har tidligere spillet for Bolton Wanderers (2001-2007) og Hull City (2007-2008).
Han gjorde sin profesjonelle debut for Silkeborg IF i 1995, og i 2000 fikk han sin debut på s landslag. Han var med og vant cupen i Danmark med Silkeborg i 2001.
Broken Column
Den første skulpturen ble plassert i Stavanger kunstmuseum i desember 1999 og prosjektet ble ferdigstilt i 2003. Skulpturen på Stavanger kunstmuseum er den høyest plasserte og står på 41,41 moh. Den neste skulpturen på vandringen mot havet er plassert i Mosvannsparken på 39,46 moh (41,41 meter-1,95 meter). Slik fortsetter det til den 23. skulpturen, som står med 149 av sine 195 cm under vann, ved et skjær utenfor Natvigs Minde utenfor Stavanger havn.
Henrik Pedersen
Den 3. juli 2001 signerte Sam Allardyce ham for Bolton. Han slet med spilletid i Premier League og i 2002 gikk han tilbake på lån til Silkeborg for hjelpe dem å unngå nedrykk. Etter han kom tilbake fra lån har han fått plass på laget til Bolton og i 2005/06-sesongen viste han sin anvennelighet ved og spille en del på venstrebacken.
Harald Johnsen
Harald Johnsen (født 19. mars 1970, død 24. juli 2011) var en norsk jazzmusiker (bassist).
Karriere
Fra 1989-92 var han student ved Jazzlinja ved musikkonservatoriet i Trondheim (Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet). Han var da med i tobass-arrangementet i det Trygve Seim-ledete Trondheim Kunstorkester. Senere har han vært sentral i en rekke jazzgrupper: blant annet Nils-Olav Johansen trio, Christian Reim trio, Svein Olav Herstad trio, Jan Erik Kongshaug kvartett, og Sigurd Køhn/Nils-Olav Johansen sekstett. Han har også spilt en del med Ditlef Eckhoff. I de siste årene av sitt liv hadde han stor suksess i Tord Gustavsen trio.
Harald Johnsen deltok på flere plateutgivelser, blant annet på Eckhoff og Eric Reeds Impressions of Antibes, og den Einar Iversen-ledete Merry Christmas. Ellers har han medvirket på utgivelser med blant andre Silje Nergaard (1994), Ditlef Eckhoff og Eric Reed (1997), Einar Iversen (2000), og Karl Sundby (2004).
Harald Johnsen spilte sammen med gitarist og komponist Frode Barth fra 1984. Deres trio TAPE, med trommeslager Tom Erling Lie, vant Ungdommens Kulturmønstrings landsfinale i 1988. Mange års samspill, improvisasjon og kompositorisk utveksling mellom de to musikerne dannet grunnlaget for deres album-debut, Blue Spheres, 2007.
Diskografi
Harald Johnsen har medvirket på blant annet følgende CD-innspillinger:
Henrik Pedersen
Han har tre landskamper for Danmark.
Broken Column
Skulpturprosjektet er resultatet av et privat initativ og ble finansiert med støtte fra Christian Bjelland og Ådne Kverneland samt Stavanger kommune etter at et liknende prosjekt av Gormley på Solastranden hadde vist seg populært. Demonteringen av den midlertidige installasjonen er blitt utsatt pga. debatt om muligheten til å gjøre den permanent.
USAs generalpostmester
USAs generalpostmester (engelsk: United States Postmaster General) er et amerikansk føderalt embete som ble en del av USAs regjering den 9. mars 1829 med William Taylor Barry som første generalpostmester. Generalpostmesteren var sjef for Postdepartementet. Stillingen ble flyttet ut av regjeringen den 1. juli 1971, og departementet ble omformet til dagens United States Postal Service, som selv utpeker sin generalpostmester. Den siste postministeren, Winton M. Blount, ble den første generalpostmesteren i dagens United States Postal Service.
Odd Fellow leiren Glomma
Odd Fellow leiren Glomma ble grunnlagt den 14. september 2007 som Odd Fellow leir nr 25 i Den Norske Odd Fellow Ordenen.
Leiren har to ordenshus. Det ene befinner seg i Gamle Strømsvei 99 i Strømmen, og benyttes også av St. Johanneslogen Olav til den Gyldne Passer i Den Norske Frimurerorden.
Leirens andre ordenshus i Festningsgaten 1, Kongsvinger deles med Odd Fellow logene Castrum og Gyldenborg og Rebekkalogen Ad Astra.
Upa
Upa (russisk: Упа́) er ei elv i Tula oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til Oka, og er 345 km lang, med et nedbørfelt på 9510 km². Oblasthovedstaden Tula ligger ved Upa.
Upa får mesteparten av sin vannføring fra snøsmelting. Den er frosset over fra begynnelsen av desember til begynnelsen av april.
Joseph Jenkins Roberts
Joseph Jenkins Roberts (født 15. mars 1809 i Norfolk i Virginia i USA, død 24. februar 1876 i Monrovia i Liberia) var Liberias første president i perioden 1848–1856 og Liberias sjuende president i perioden 1872–1876.
Tidlig liv
Roberts ble født på en plantasje i Norfolk, Virginia, som den nest eldste av sju søsken. Foreldrene var en plantasjeeier av walisisk opphav, og hans konkubine, mulatten Amelia, som var slave ved plantasjen. Sammen med sine barn fikk hun friheten i ung alder,, og reiste da fra plantasjen og giftet seg med afroamerikaneren James Roberts. Roberts skal ha oppdratt Amelias barn som sine egne, og de fikk også hans etternavn. Alle Amelias barn har imidlertid også mellomnavnet Jenkins, noe som tyder på at det kan ha vært navnet til den biologiske faren. James Roberts drev sin egen lille virksomhet med å frakte varer på James River, og det skal ha gitt en betydelig inntekt slik at familien levde rimelig bra etter tidens forhold.
Som ung gutt begynte Joseph å arbeide sammen med stefaren med å frakte varer på en pram fra industribyen Petersburg til Norfolk på James River, men han lærte også å lese og skrive, noe som ikke var en selvfølge. Kanskje ble han undervist av menn som Joseph Shiphard som på den tiden organiserte gratis skoletilbud for svarte i området. Etterhvert flyttet familien til Petersburg, og kort tid etter flyttingen døde stefaren James Roberts. Joseph tok over farens virksomhet, og var samtidig lærling ved en frisersalong. Innehaveren av frisersalongen, William Colson, var også prest og en av Virginias høyest utdannede afroamerikanere. Han ga Roberts tilgang til sitt private bibliotek, der Roberts etterhvert stadig ble å finne.
Giftemål og familie
Senere giftet Roberts seg på nytt med Jane Rose Waring, datter av Colston Waring og Harriet Graves, som også hadde emigrert til Liberia fra Virginia.
Immigrasjonen til Liberia
thumb|150px|left|[[Daguerreotypi tatt på 1850-tallet.]] Begrensninger i rettigheter og muligheter for frie afroamerikanere i USA skal ha vært en viktig grunn til at Roberts bestemte seg for å bli med American Colonization Society til Liberia. Roberts-familien skal også ha vært sterkt religiøse og følt seg kallet til å bringe kristendommen til de innfødte i Afrika. 9. februar 1829 reiste Roberts og familien fra USA. Også moren Amelia, og fire av Josephs seks brødre ble med. På samme skip var også James Spriggs Payne, som senere skulle bli Liberias fjerde president.
I Monrovia startet Roberts opp et handelsselskap sammen med to av sine brødre. William Colson fra Petersburg sendte forsendinger av amerikanske varer, som de solgte i Monrovia. Samtidig eksporterte de palmeprodukter, camwood, og elfenben til USA. Handelsvirksomheten gikk bra, og Roberts-familien ble vel ansett. I 1833 ble Roberts utnevn til high sheriff for kolonien, med ansvar blant annet for å kreve inn skatter fra de innfødte og slå ned på opprør. I 1839 ble han viseguvernør, og to år senere guvernør. Etter en folkeavstemning, kunne han 26. juli 1847 erklære landet for uavhengig. Deretter vant han det første presidentvalget 5. oktober 1847, og han ble tatt i ed 3. januar 1948, med Stephen Allen Benson som visepresident.
Utenriksrelasjoner
En av Roberts første oppgaver ble å søke anerkjennelse for den nye staten fra andre stater. I 1848 reiste han til Europa og møtte Dronning Victoria og andre statsledere. Storbritannia var det første landet som anerkjente Liberia, fulgt av Frankrike. I 1849 anerkjente de tyske byene Hamburg, Bremen og den frie riksstaden Lübeck den unge nasjonen, det samme gjorde Portugal, Brasil, Kongedømmet Sardinia og Keiserdømmet Østerrike. USA ventet med å anerkjenne landet til 1862, under presidentskapet til Abraham Lincoln. Myndighetene skal ha fryktet at kongressmedlemmer fra Sørstatene ikke ville akseptere en svart ambassadør i Washington, D.C.. Sverige og Norge skal forøvrig ha anerkjent Liberia enten i 1849 eller 1863 (ulike nedtegnelser).
Ekspansjon
I 1854 erklærte en annen gruppe amerikanske emigranter fra Maryland State Colonization Society sin egen stat, Republikken Maryland. I 1856 kom Maryland-republikken i konflikt med Grebo og Kru-folkene, som motsatte seg Maryland-kolonistenes forsøk på å kontrollere Handelsvirksomheten. Roberts kom nabostaten til unnsetning, og hjalp til med å slå ned opprøret, og året etter, i 1857 gikk Maryland-republikken inn i Liberia.
Roberts gjorde også avtaler med lokale afrikanske ledere, og skal ha vært kjent for sine diplomatiske ferdigheter. I 1860 var Liberias landegrense utvidet til å inkludere rundt 1000 km kystlinje.
Mellom presidentskapene
thumb|300px|right|[[Litografi av hjemmet til Joseph Roberts i Monrovia]] Etter det første presidentskapet tjente Roberts femten år som generalmajor i den liberiske hæren, samt som landets diplomat i Frankrike og Storbritannia. I 1862 støttet han opprettelsen av Liberia College, der han tjente som president frem til 1876. Roberts reiste flere ganger til USA for å samle inn penger til høgskolen. Frem til sin død holdt han et professorat i rettsvitenskap og internasjonal lov.
Det andre presidentskapet (1872–1876)
I 1871 ble president Edward James Roye avsatt av grupper lojale til Republican Party, som fryktet at Roye ville kansellere det kommende valget. Etter en kort interimperiode med James Skivring Smith som president, ble det arrangert et presidentvalg som Roberts, en av Republican Partys ledere, vant. Han satt som president til 1876, men sykdom medførte at visepresident Anthony W. Gardiner måtte overta som utøvende president det siste året av presidentperioden hans.
I tiårene etter 1868 økte de økonomiske vanskelighetene, og dette bidro igjen til å svekke statens legitimitet i de innfødtes øyne. Prisene på importvarer oversteg inntektene fra eksport av kaffe, ris, palmeolje, sukkerrør og tømmer.
Ettermæle
Roberts døde 24. februar 1876, bare to måneder etter han gikk av som president. Han testamenterte både eiendommene sine og en større pengesum til Liberias utdanningssystem.
Øst-England
Øst-England er en av Englands regioner. Det totale befolkningstallet var i folketellingen 2001 5 388 140.
Inkunabel
Inkunabel eller vuggetrykk er en bok, et ark eller et bilde som er trykt, ikke håndskrevet eller tegnet, før 1501 i Europa. Inkunabler er svært sjeldne, og dermed også meget verdifulle både som historiske dokumenter og i pengeverdi.
Øst-England
Regionen har ti administrative grevskap og enhetlige myndigheter.
Inkunabel
Tidsinndelingen før og etter 1500-tallet stammer fra 1638 og markerer bare et praktisk skille og ingen historisk forandring i trykketeknikk eller typografi.
Historikk
Betegnelsen «inkunabel» kommer fra latinsk incunabula, tøystykket spedbarn ble svøpt i, og refererer til noe som er i sin spede barndom. Første gang det ble brukt i denne betydningen var i 1639, i Bernhard von Mallinckrodts bok De ortu et progressu artis typographicae. Forfatteren nevner typographicae incunabula, og setter en grense ved slutten av året 1500. Denne grensen har blitt beholdt, selv om den er helt tilfeldig og ikke sammenfaller med noen fornyelse innen boktrykkerkunsten. Mens von Mallinckrodt bruker ordet om trykkeprosessen, ble det fra slutten av det 17. århundre brukt om selve bøkene, hvilket er den vanlige bruken i moderne tid.
Det finnes to typer inkunabler: De som er trykket fra blokker hvor en hel side er skåret inn, ofte kalt de xylografiske inkunabler (blokkbøker), og de som er laget med løse typer på en presse av den typen Gutenberg fant opp; disse kalles typografiske inkunabler. Mange forskere forbeholder begrepet inkunabel for sistnevnte type.
Typografiske inkunabler
Antall bøker trykket med boktrykkteknikk frem til 31. desember 1500 er etter sin natur vanskelig å fastslå. Det er anslått at om lag 8 mllioner bøker kan ha blitt trykket i dette tidsrommet. I dag er det bevart mellom 28 000 og 30 000 utgaver i et antall av om lag 500 000 eksemplarer.
Eksempler
Blant de mest kjente inkunabler finner man:
Simon Baron-Cohen
Simon Baron-Cohen (født 15. august 1958 i London) er en britisk psykolog. Han er professor i utviklingspsykologi ved University of Cambridge, fellow ved Trinity College, Cambridge og direktør for Autism Research Centre ved samme universitet. Baron-Cohen er best kjent for sin forskning på autisme og er en ledende ekspert på området.
Baron-Cohen står bak en animasjonsserie som skal lære barn med autisme å gjenkjenne og forstå emosjoner (The Transporters).
Baron-Cohen er fetter av komikeren Sacha Baron Cohen.
Sylte (tidligere kommune)
28. april 1922 ble kommunenavnet ved kongelig resolusjon endret fra Sylte til Tresfjord. Kommunen er i dag del av Vestnes kommune.
Bygdeveien fra Gjermundnes til Tresfjord ble etablert i årene 1828 til 1835.
Hartmann Schedel
Bakgrunn
Hartmann Schedels far en velståenfe kjøpmann ved samme navn som sønnen. Hans mor, Anna Grabner, døde allerede i 1445. I en alder av elleve år ble gutten i 1451 helt foreldreløs. Han og hans søsken ble oppfostret av onkelen Marcus Schedel. Abv hans to brødre ble Georg Schedel kjøpmann, og Johannes Schedel trådte inn i et dominikanerkloster i Nürnberg.
Hartmann Schedel studerte først humaniora i Leipzig fra 1456 til 1462. Deretter fulgte han sin lærer Peter Luder til Padova, der han studerte medisin. Han studerte samme sted, som en av de første tyskere, klassisk gresk under Demetrios Khalkondydes. I 1466 tok han doktorgrad i medisin, men faget forble et sidespor i hans liv; det var bøker og humaniora som opptok ham mest.
Karriere
Hans hovedverk, Nürnbergkrøniken (elle Die Schedelsche Weltchronik) ble utført på bestilling fra Sebald Schreyer (1446–1520) og Sebastian Kammermeister (1446–1503). Kartene i verket var smykket med de første kjente illustrasjoner av et stort antall byer og land. Med oppfinnelsen av boktrykk med bevegelige typer av Johannes Gutenberg i 1447 ble det mulig å trykke bøker og kart for et større publikum. Tidligere verker var håndskrevne og dermed meget kostbare.
Brejo Grande
Brejo Grande er en kommune i delstaten Sergipe i nordøstregionen av Brasil.
IAI Kfir
IAI Kfir (hebraisk: כפיר) er et israelskbygd kampfly basert på det franske Mirage III. Kfiren ble produsert som følge av den franske våpenembargoen mot Israel, slik at Dassault ikke kunne levere de Mirageflyene Israel hadde bestilt av dem. Flytypen har blitt eksportert til Ecuador og Colombia, og det amerikanske forsvaret har kjøpt flytypen under betegnelsen «F-21A» til som «fiendefly» under trening og øvelser, som for eksempel Red Flag-øvelsen.
Kfir C10 er en eksportvariant for Colombia som vil bli levert fra 2009. Denne består av 24 fly, de 11 gjenværende colombianske Kfir C7 og ytterligere 13 tidligere israelske fly, som vil bli oppgradert til C10-standard. Denne inkluderer ny EL/M-2032 radar, oppgradert cockpit med multifunksjonsskjermer, og ny avionikk og våpensystemer.
Kvernveien (Oslo)
Kvernveien (1A–19, 2–32) er en vei på Øvre Ullern/Øraker i bydel Ullern i Oslo. Den gikk opprinnelig nordvestover fra Vækerøveien, men det er nå stengt for gjennomkjøring til denne. Der veien møter Bjørnerabben i nordvest, dreier den mot nordøst og ender etterhvert som blindvei.
Navnet er inspirert av Ullern mølle (i drift 1850–1913) og ble trolig vedtatt i 1937.
Brandbu ungdomsskole
Brandbu ungdomsskole er en ungdomsskole i Gran kommune, beliggende øst for Brandbu sentrum, ved Rosendalsbanen.
Thomas Leikvoll
Thomas Leikvoll (født 9. juni 1970 i Vadsø) er en norsk komiker. Han var tidligere programleder og begynte sin karriere som værmann på TV3 tidlig på 1990-tallet. Han var i en periode en av TV3's mest brukte programledere i program som Super Rebus, TV3 julekalender, Juniorsjansen, La kamera gå og Rett i baret.
Brandbu ungdomsskole
Skolen hadde pr 2021 246 elever. Brandbu ungdomsskole får elever fra de tre barneskolene Brandbu, Fredheim og Moen.
Poise
Poise (P) er enheten for dynamisk viskositet i Cgs-systemet. Navnet er etter Jean Louis Marie Poiseuille.
Den analoge enheten i SI-systemet er pascalsekund (Pa·s):
Exasekund
Exasekund er 1 trillion sekunder, eller 1018 sekunder. Enheten og er satt sammen av SI-prefikset exa, og sekund, SI-enheten for måling av tid.
Poise
Poise brukes ofte med prefikset centi-: en centipoise (cP) er et millipascalsekund (mPa·s) i SI-enheter.
Exasekund
Symbolet for exasekund er Es.
Poise
Vann har en viskositet på 0,0089 poise ved 25 °C.
Exasekund
1 exasekund er lik:
Poise
De fleste kjemikalier får sin viskositet målt i poise.
Exasekund
Og motsatt:
Gran ungdomsskole
Gran ungdomsskole er en ungdomsskole i Gran kommune, sørøst for Gran sentrum.
Skolen hadde pr 2021 240 elever fordelt på ni klasser. Skolen hadde 38 ansatte, derav 25 pedagoger og 10 miljøterapeuter.
Gran ungdomsskole får elever fra fire barneskoler: Trintom, Sanne, Grymyr og Jaren.
Junkers Jumo 210
Junkers Jumo 210 var en flymotor produsert av tyske Junkers Motoren like før utbruddet av andre verdenskrig. Motoren var den første omvendte V12-typen som ble produsert av selskapet og verdens første motor med direkte bensininnsprøytning. Utviklingen av motoren ble påbegynt i 1931, og den første prøvekjøringen ble utført 22. oktober 1932. Den ble testet i et Junkers W 33 5. juli 1934, og de første motorene kom i serieproduksjon samme år. Motoren hadde en effekt på mellom 610 og 730 hestekrefter, avhengig av variant, og kan på mange måter sees på som en motpart til britiske Rolls-Royce Kestrel.
Jumo 210 regnes som Tysklands første moderne motordesign og drev, i forskjellige varianter, noen av de mest kjente flyene fra andre verdenskrig. Selv om motoren opprinnelig var tiltenkt bruk i nesten samtlige tyske førkrigs militærfly, førte den raske utviklingen innen flyteknologi mot slutten av 1930-tallet til at motoren raskt havnet i den nedre enden av kraftskalaen. Før krigens utbrudd gikk de fleste flyprodusenter over til den langt større Daimler-Benz DB 600-motoren. Produksjonen av Jumo 210 varte derfor kun i en kortere periode, før Junkers svarte på konkurransen ved å produsere en egen, større motor, Junkers Jumo 211.
Yorkshire og Humber
Yorkshire og Humber (Yorkshire and the Humber) er en av Englands regioner. Den dekker det meste av det tradisjonelle grevskapet Yorkshire, samt den nordlige delen av Lincolnshire som tidligere tilhørte Humberside.
Regionen skulle ha en folkeavstemning om opprettelsen av en folkevalgt regionsforsamling, men etter at dette ble avvist med klart flertall i Nordøst-England høsten 2004 ble avstemningen utsatt.
Den består av følgende grevskap og enhetlige myndigheter:
Regionen het opprinnelige Yorkshire and Humberside, men etter at Humberside ble oppløst ble navnet endret. Navnet kommer fra det tradisjonelle grevskapet som dekker det meste av regionen, og elven Humber som renner gjennom den.
Cathrine Egeland
Cathrine Egeland (født 1971) er en norsk filosof og arbeidslivsforsker. Hun er forsker I ved Arbeidsforskningsinstituttet ved Oslomet – storbyuniversitetet.
Liv og virke
Egeland tok graden cand.mag. i filosofi og kjønnsstudier i 1996, og ph.d.-graden ved Syddansk universitet i 2001 med avhandlingen ''«Men det har ikke noget med kønnet at gøre». Køn, kønsbarrierer og Akademia – konstruktioner af et ugyldigt problem.''
Egeland er ansatt som forsker ved Arbeidsforskningsinstituttet, hvor hun tidligere var en av fire forskningsledere.
Meteorologiåret 1852
Meteorologiåret 1852 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1852.
Judo under Asialekene 1994
Judo under Asialekene 1994. Judo var en av flere sporter under de tolvte Asialekene som ble arrangert i Hiroshima i Japan i perioden 2. til 16. oktober 1994. Det var tredje gangen som judo var på programmet under Asialekene. Det var åtte vektklasser for menn og åtte for damer. Japan ble beste nasjon med åtte gullmedaljer foran Sør-Korea med sju.
Alan Huckle
Alan Edden Huckle (født 15. juni 1948) er en britisk guvernør og kommissær. Han var kommissær for Det britiske territoriet i Indiahavet og Britisk Antarktis fra 2001 til 2004, da han ble Anguillas guvernør. Han ble utnevnt til Anguillas guvernør i juli 2003 og tjenestegjorde fra 28. mai 2004 til juli 2006.
I juli 2005 ble han utnevnt til guvernør over det britiske oversjøiske territoriumet Falklandsøyene og kommissær for Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene. Andrew George etterfulgte ham som guvernør i Anguilla 10. juli 2006.
Nigel Haywood tiltrådte som guvernør over Falklandsøyene og kommissær for Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene etter Huckle den 16. oktober 2010.
Barbara Strozzi
Barbara Strozzi (født Barbara Valle; døpt 6. august 1619 i Venezia; død 11. november 1677 i Padova) var en italiensk sanger og barokk-komponist.
Liv
Barbara Strozzi var adoptivdatter av juristen, dikteren og librettisten Giulio Strozzi. Moren, Isabella Garzon, var Giulios husholder, så Barbara var sannsynligvis Giulios uekte datter.
Faren oppdaget tidlig Barbaras begavelse og sørget for at hun fikk en god musikkutdanning av lærere som Francesco Cavalli og Antonio Cesti. I 1637 grunnla faren Accademia degli Unisoni med det formål å skape et forum der hun kunne framføre egne komposisjoner. Hun ble også akademiets leder. Byens berømte musikkpersonligheter, som Claudio Monteverdi, deltok i sammenkomstene.
David og Ellen Rosand har antydet at Bernardo Strozzis portrett Gambisten framstiller Barbara Strozzi, og dersom det er riktig ernærte hun seg høyst sannsynlig som kurtisane: blomsten i håret og det blottede brystet var kjennetegnet på utøvere av dette yrket, og ved hjelp av gamben ble en tradisjonell knytning mellom musikk og seksualitet personifisert. På 1500-tallet kunne kurtisanene leve et uavhengig liv i velstand uten å bli utsatt for større sosial fordømmelse, men på Barbara Strozzis tid var yrkesutøvernes sosiale status dalende, sannsynligvis som følge av motreformatoriske bestrebelser. Ulike satirer rettet mot akademiet og medlemmenes liberale livsførsel kan tolkes som en moralsk kritikk av den mulige profesjonen til akademiets leder.
Barbara Strozzi forble ugift og oppdro sine fire barn som enslig mor; minst tre av barna fikk hun med musikkmesénen Giovanni Paolo Vidman.
Verk
Komposisjonene viser at Strozzi var kjent med de vanlige stilistiske virkemidlene i sin tid; stykkene har likhetstrekk med den tidlige operaen og kan minne om læreren Francesco Cavalli, men er holdt i en mer lyrisk stil. Sin egenart viser Strozzi framfor alt i virtuose basslinjer. Dissonansbehandlingen avviker ofte fra kontrapunktikkens regler til fordel for en tonemalerisk tekstframstilling.
Strozzi var like mye kjent for sin poetiske åre som for sitt komposisjonstalent, lyrikken er ofte poetisk og velartikulert. Mange av verkene hennes er tonesettinger av tekstene til faren og andre venetianske akademimedlemmer.
Tresfjord
Tresfjord er et tettsted og ei bygd i Vestnes kommune i Møre og Romsdal. Bygda, som ligger ved Tresfjorden, er et kjent turmål, og fjellet Lauparen (1 434 moh.) tiltrekker seg fotturister fra hele landsdelen. Det ble før 2017 regnet som et eget tettsted, og oppfylte kriteriene på nytt fra 2021.