cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tidsskriftet Arken
Temahefter
Arken utkom ofte med temahefter. De følgende numre var viet egne tema: Anarkisme (1/1978), Dag Solstad (2/1979), Jens Bjørneboe (4/1981), Fosterdiagnostikk (1-2/1983), Kvinnebevegelsen (2/1984), Postmodernisme (1/1986), Vladimir Solovjov (2 og 3/1986), Bob Dylan (2/1988).
Forfattere
Foruten Kaj Skagen og Peter Normann Waage, deltok flere andre kjente forfattere i redaksjonen eller som bidragsytere. Håvard Rem var gjesteredaktør for Dylan-nummeret i 1988. Andre viktige medarbeidere var Erik Fosnes Hansen, Karl Milton Hartveit, Helge Salemonsen og Margery Vibe.
Byråd
Byråd er en vanlig betegnelse på et politisk organ i en bykommune, i Norge i moderne tid brukt om et utøvende politisk organ i (by)kommuner med byparlamentarisme. Byråd er både navnet på selve organet og tittel på medlemmene av byrådet. Som navn på organet er byråd nøytrum («et byråd», «byrådet»), mens som tittel for medlemmene av byrådet er ordet maskulinum («en byråd», «byråden»), analogt med bruken av ordet statsråd.
Jakobstad
Jakobstad (finsk: Pietarsaari) er en by og kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen har en befolkning på 19 431, og et areal på 122,9 km², hvorav 87,8 km² er land. Jakobstad grenser til kommunene Nykarleby, Pedersöre og Larsmo.
Byråd
Norge i dag
Byrådet er det utøvende organet i kommuner som styres etter prinsippet om byparlamentarisme, og er modellert etter regjeringen. I Norge styres Oslo og Bergen av byråd, som ledes av en byrådsleder. De andre medlemmene av byrådet har tittelen byråd, og styrer byrådsavdelinger, tilsvarende departementer.
Byrådet er ansvarlig for saksbehandlinga overfor kommunestyret, og det erstatter dermed administrasjonssjefen/rådmannen og formannskapet. Byråd (som hankjønnsord) er også tittelen til det enkelte byrådsmedlem.
Jakobstad
Jakobstad er en tospråklig kommune med svensk som majoritetsspråk (56,3 %) og finsk som minoritetsspråk.
Nick D’Virgilio
Nick D'Virgilio er en amerikansk trommeslager og vokalist i bandet Spock's Beard.
Jacmel
Jacmel er en by i det sydlige Haiti. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 43,906, med 178,697 i kommunen med samme navn. Jacmel er hovedstad i departementet Sud-Est og regnes for et viktig kulturelt senter i landet.
Jakobstad
Byen ble grunnlagt 1652 av Ebba Brahe, enke etter Jacob De la Gardie, derav navnet Jakobstad. Byens finske navn er en direkte oversettelse av navnet på omlandskommunen, Pedersöre. Jakobstad har en lang tradisjon innen skipsbygging og sjøfart. I sentrum av byen ligger en botanisk have, Skolparken. Nær parken ligger Skata, et trehusområde med smale gater. I Fäboda, 8 km vest for sentrum, ligger mange sandstrender med fine bademuligheter.
Byråd
Norge i dag
Oslo og Bergen benytter modell b), mens Tromsø har benyttet modell a). Oslo er både en kommune og et fylke, slik at Oslos kommuneråd også er fylkesråd.
Nick D’Virgilio
D'Virgilio har spilt trommer i Spock's Beard siden oppstarten av bandet i 1992, og etter at Neal Morse forlot bandet i 2002 tok D'Virgilio over som vokalist. Han ga ut sitt første soloalbum Karma i 2001. han var også fullverdig medlem av Mike Keneally Band fra 2001 til 2004. Han var vikar for Mark Zonder på Fates Warning sin turne sammen med Dream Theater og Queensrÿche i 2003. Han spilte også flere konserter med bandet etter dette, og er med på 2006 DVD-en Live in Athens. D'Virgilio har også spilt trommer for bandet The Rubinoos siden 2003.
Byråd
Norge i dag
Det står kommunestyret nokså fritt å delegere myndighet til byrådet, og byrådet kan til en viss grad delegere videre til den enkelte byråd.
Dersom en fylkeskommune velger parlamentarisk styreform, gjelder tilsvarende regler, men organet kalles da fylkesråd. Oslos byråd er både kommuneråd og fylkesråd lovens forstand, ettersom Oslo er både en kommune og et fylke.
Jakobstad
Finlands nasjonalskald, Johan Ludvig Runeberg var født i Jakobstad.
Anthony Gardner
Port Vale
Gardner startet sin karriere hos Port Vale, der han skårte totalt fire mål på 45 obligatorisk kamper, og debuterte i oktober i 1998-99 sesongen.
Tottenham Hotspur
Gardner signerte for Tottenham Hotspur i januar 2000 som en erstatning for Sol Campbell der han arbeidet gjennom flere reservelagskamper, før han debuterte som innbytter i en kamp mot Derby County i mars 2001, før han fikk en kneskade på slutten av sesongen. Dette holdt han ute helt til desember. Gardner skårte sitt første mål for Tottenham Hotspur i en 3-2 seier over de lokale rivalene West Ham United i september 2002.
Gardner har vært tilfeldig brukt de siste sesongene hos Tottenham Hotspur team, og fikk bare 17 seriekamper i 2005-06 sesongen hovedsakelig på grunn av skade, og bare en håndfull med kamper i 2006-07 sesongen.
På begynnelsen av 2007-08 sesongen, befant Gardner seg på førstelaget på grunn av de vedvarende skadene til både Ledley King og Michael Dawson. Han klarte å skåre i denne perioden, i et hjemmetap 3-1 mot Everton den 15. august 2007. Den 25. oktober 2007, ble han skadet i en UEFA-cup-kamp mot Getafe. Han ble båret av banen med en mulig bruddskade og ble erstattet av Michael Dawson.
Everton
Gardner gikk til Everton på lån for resten av 2007-08 sesongen den 31. januar 2008, men spilte ikke en eneste kamp for Liverpool-klubben.
Hull City
Før 2008-09 sesongen ble Gardner lånt ut til nyopprykkede Hull City. Avtalen gjelder i første omgang frem til januar i 2009, men Hull har en opsjon på kjøp når som helst i låneperioden.
Landslagsspill
Gardner har spilt en kamp for England U21.
Da Gardner begynte å imponere i sesongen 2003-04 ble han kalt inn til som dekning for Gareth Southgate i mars 2004. Siden sin kamp som innbytter i en kamp mot, har ikke Gardner vært med i landslagsdiskusjonen på grunn av en skade.
Horsens Fjord
Horsens Fjord er ca. 18 km lang, og strekker seg fra Horsens havn til Kalsenakke (Kolsnakke) på Gylling Næs på den nordlige siden og Hundshage, sydøst for Snaptun, på den sydlige siden. I fjorden ligger øyene Alrø, Hjarnø og Vorsø som hovedsakelig er flate med strandområder og laguner langs kystene. Saltinnholdet i Horsens Fjord er cirka 2%.
Alrø og Hjarnø er delvis oppdyrket. Vorsø har tidligere hatt landbruk og øyen ligger i dag hen som urskog og den har en stor skarv og en stor hegrekoloni. Skarverne, som søker føde adskillige kilometer fra yngleplassen, kan observeres i hele Horsens Fjord.
Fjorden hører i dag til Region Midtjylland. Tidligere dannet den grensen mellom de nå nedlagte Århus Amt og Vejle Amt.
Verneområder
Vorsø er sammen med ett i alt 2.000 hektar stort område på nordsiden av fjorden, fredet. Det dreier seg om områder omkring Søvind, Sondrup og Åkær. Det fredede området er både geologisk, historisk og kulturmiljømessig interessant, og har store landskapelige verdier.
Horsens Fjord danner et Ramsar-område på 427,37 km² sammen med øyen Endelave og omkringliggende sjø. Verneområdet ble opprettet 2. september 1977 og har nummer 152.
Broken River
Broken River kan vise til:
Gan Ying
Gan Ying (kinesisk: 甘英) var en kinesisk ambassadør under Han-dynastiet som år 97 ble sendt ut på en ekspedisjon av den kinesiske generalen Ban Chao til Romerriket, eller Daqin som kineserne kalte landet. Han nådde sannsynligvis ikke så langt, men han tilegnet seg informasjon om romerne. Beretningen om ham er nedskrevet i Hou Hanshu.
Aversiv
Aversiv eller evitativ er en kasus som eksisterer i australske språk som indikerer at det markerte substantivet er unngått eller fryktet.
Bruk
For eksempel i walmajarri: Suffikset -karrarla indikerer at handlingen (løpe vekk) ble gjennomført for å unngå sandstormen, tjurtu-.
Aversiv kan også brukes til å merke objektivet av fryktverb. For eksempel i djabugay:
Språk
Få språk har tydelig aversiv. Vanligvis vil en enkelt kasus bli brukt for både aversiv og andre funksjoner.
Språk med klar bruk av aversiv er blant annet:
Ascanio Parisani
Ascanio Parisani (født i Tolentino i Italia, død 3. april 1549 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble utnevnt til biskop av Caiazzo i 1528, og bispeviet av erkebiskop Gabriele Mascioli Foschi, O.E.S.A.
Året etter ble han forflyttet til Rimini.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.
9. etappe i Tour de France 2007
Den '''9. etappen''' i Tour de France 2007 var en 159,5 km lang etappe som gikk fra Val-d’Isère til Briançon. Etappen inneholdt 2 spurter og 3 fjellpasseringer; 1 kategori 1 stigning og 2 HC-stigninger.
1. sprint (Le Villaron)
Etter 33,5 km
2. sprint (Bramans)
Etter 60 km
1. klatring (Col de l’Iseran)
HC stigning etter 15 km
2. klatring (Col du Télégraphe)
1. kategori stigning etter 99,5 km
3. klatring (Col du Galibier)
HC stigning etter 122 km
Referanser
2007 Tour de France, Prologue to Stage 10
Oliver Waespi
Oliver Waespi (født 5. november 1971 i Zürich) er en sveitsisk komponist. Waespi har studert komposisjon og orkesterledelse ved høgskolen i Zürich og ved Royal Academy of Music i London.
La Jolla
La Jolla (engelsk uttale /ləˈhɔɪ.ə/; spansk: [la ˈxoʎa]) er et feriested i San Diego i den amerikanske delstaten California. Navnet er sannsynligvis en omskrivning fra spansk «la joya», «juvelen» (stedet kalles ofte «Juvelen ved havet»).
Varg Veum – Svarte får (hørespill)
Varg Veum: Svarte får er et norsk kriminalhørespill på fire episoder om privatdetektiven Varg Veum som gikk på NRK Radio i 1998. I denne serien får Varg Veum får to saker å hanskes med. Hans venninne fra Folkeregistret trenger ham til å spore opp lillesøsteren, som Veum en gang tidligere har reddet ut av narkomiljøet. Nå er hun tilbake i det. Samtidig blir han kontaktet av en svart sørafrikansk student som vil ha oppholdstillatelsen sin forlenget i Norge. I begge sakene ligger det mer bak en først antatt. Rollen som Varg Veum spilles av Bjørn Willberg Andersen. Historien er basert på Gunnar Staalesens bok med samme navn fra 1988. Staalesen har også vært med å forme manus. Regi er ved Nils Nordberg.
Hørespillet er utgitt på CD av Lydbokforlaget.
Slingrebøyle
Slingrebøyler (engelsk: gimbal) er en innretning som gjør det mulig for et instrument eller gjenstand, å holde seg «i ro» selv om hovedplanet beveger seg. Det vanligste eksempelet er et skipskompass. Når dette er hengt opp i to slingrebøyler vil kompasset ligge horisontalt selv om skipet stamper eller slingrer. Gerolamo Cardano (1501–1576) er tilkjent æren for oppfinnelsen idet det er han som først beskrev den, men en mener at prinsippet var kjent tidligere. Etter Cardano blir slingrebøyler også omtalt som et «kardansk oppheng». Prinsippet inngår også i et universalledd.
Historie
Kardansk oppheng ble anvendt av Philon von Byzanz allerede i år 230 f.Kr. til å henge opp et maleutstyr slik at innholdet holdt seg i ro. i Kina kan kardanske oppheng spores tilbake til 140 f.Kr. At prinsippet var kjent i middelalderen fremgår av en tegning av Villard de Honnecourt. Leonardo da Vinci brukte slingrebøyler til å henge opp et kompass
Oppbygning
Teknisk kan en realisere et sett av slingrebøyler med en metallring, i denne er opphengt to nye ringer slik at opphengsaksene ligger 90grader fra hverandre og ringene kan fritt dreie om opphengsaksene. Instrumentet kan nå settes fast på den indre ringen.
Slingrebøyler kan anvendes der en trenger å holde noe «i ro» der underlaget er i bevegelse. Det klassiske eksempelet er skipskompass, men er også brukt i byssa for å holde stekepanna horisontal.
Slingrebøyler brukes til oppheng i gyroskop, gyrokompass og lignende. Avhengig av hvor mange akser som inngår kan en lage gyroer med 1, 2 eller 3 frihetsgrader.
Les Cayes
Les Cayes er en havneby på det vestlige Haiti. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 78,972, med 144,765 i kommunen med samme navn. Byen ligger i departementet Sud og er en av Haitis viktigste havnebyer.
Ararat (Victoria)
Ararat er en by i det sørvestlige delstaten Victoria i Australia. Den ligger 205 kilometer vest for delstatshovedstaden Melbourne og er administrasjonsenter for lokalstyret Rural City of Ararat. Området Ararat ligger i er kjent som Wimmera (etter elva med samme navn). Byen fikk navnet sitt i 1841 og er oppkalt etter Mount Ararat som ligger 10 kilometer sørvest for byen, fjellet er igjen oppkalt etter det bibelske fjellet Ararat.
Under gullrushet i 1857 ble det funnet gull i området og byen vokste frem til starten på 1900-tallet da befolkningsnedgangen begynte.
University of Ballarat har en campus i Ararat.
V/Line har avganger fra Ararat jernbanestasjon til Ballarat og Melbourne. Dessuten stopper The Overland i Ararat mellom Adelaide og Melbourne. Ararat lufthavn ligger fem kilometer sør for byen.
Caiazzo
Caiazzo  er en liten bykommune med 5,626 innbyggere i provinsen Caserta i regionen Campania i Italia.
Ladejarlene
Ladejarlene var herskerne på det trønderske herresetet Lade gård i fem generasjoner fra Håkon Grjotgardsson Ladejarl sist på 800-tallet til Håkon Eiriksson sist på 1020-tallet. Jarleætten stammet etter all sannsynlighet fra Håløygslekta fra Hålogaland. Ladejarlene balanserte sin maktposisjon mellom økonomisk styrke og handel på den ene siden, og støtte fra bønder og landadel på den andre. Svært viktig for jarlemaktas «utenriks»-handel var kontrollen med den såkalte finneskatten, og handel med varer som selskinn, hvalrosstenner og andre produkter nordfra og til kontinentet.
I beretningen til Ottar fra Hålogaland fra ca. 890 forteller han om sin handelsrute fra det nordligste Nord-Norge via Skiringssal, Hedeby, Friesland til London. Politisk ble jarlemakta flere ganger utfordret av kongemakta ved Harald Hårfagre, Håkon den gode, Harald Gråfell og Olav Tryggvason som ønsket å svekke ladejarlenes makt til fordel for et samlet norsk kongerike. Fra siste halvdel av 900-tallet inngikk ladejarlen Håkon Sigurdsson en taktisk allianse med den danske kong Harald Blåtann og var i perioder i realiteten enekonge i Norge, om enn med jarls navn.
Trøndelag før rikssamlingen
Ved slutten av eldre jernalder, omkring år 600, kan man regne med en jevn bosetting i jordbruksbygdene på sør- og østsiden av Trondheimsfjorden. I siste halvdel av 800-tallet var Trøndelag organisert i åtte fylker. Noen leder med kongsnavn kan ikke dokumenteres før Harald Hårfagre, selv om Snorre sier at «Kong Harald hadde til sammen åtte slag eller flere i Trondheimen, og da han hadde felt åtte konger, tok han hele Trondheimen under seg.»
De åtte kjernefylkene i det trønderske tingsambandet Frostatinget var:
Håløygene
Hålogaland synes å ha hatt en stor befolkning på 7–800-tallet og stor tilgang på handelsvarer. De må ha hatt sjøveis kontakt med andre land, noe som blant annet vises i diktet Volundkvadet, som skal være blitt til i Hålogaland med sterk påvirkning fra angelsaksiske dikt.
Håløygjatals skildring av de siste generasjonene før Håkon Grjotgardsson kan antas å være noenlunde dokumentarisk. De håløygske stormenn har gradvis flyttet seg sørover. Håkon Grjotgardssons farfars far nevnes som Harald Naumdølajarl i Namdalen. Håkons far Grjotgard Herlaugsson knyttes til Selva i Agdenes.
Håløygenes flytting til Trøndelag
Sannsynligvis var det på denne bakgrunn at Grjotgard Herlaugsson etablerte sitt hovedsete på Selva i Agdenes på sørsida av Trondheimsfjorden, hvor han kunne kontrollere innløpet til fjorden med de rike jordbruksbygdene i Trøndelag, blant annet på Innherred. Det sies riktignok ikke eksplisitt i kildene at han etablerte et hovedsete i Selva, bare at Eirik Blodøks var i gjestebud der og at Grjotgard døde der, men lokalseringen vurderes som naturlig og rimelig. Også herfra ble det drevet handel med friserne i Nordvest-Tyskland, og dette falt godt inn i håløygjarlenes forretningside. Hvor denne slekten hadde sitt hovedsete før de kom til Trøndelag er usikkert, men det har vært spekulert både i Andøya og Malangen i Troms. Det er også pekt på tilknytning til høvdingsetet på Borg i Lofoten. Jarlene ønsket også kontroll videre langs skipsleia sørover. I forståelse med kong Harald dro Grjotgards sønn Håkon sørover og falt i et slag mot Atle jarl i Sogn.
Kildene, framfor alt Snorre og Ågrip har forskjellige syn på hvem som først var den reelle makthaver i Trøndelag - Harald Hårfagre eller Håkon Grjotgardsson. Den historiske dom er nok at Håkon ladejarl møtte Harald Hårfagre som en tilnærmet likemann. Harald hadde fra sin maktposisjon underlagt seg store deler av Opplandene og kanskje også områder lenger sør på Østlandet før han dro mot Trøndelag, mens Håkon hadde startet en slags rikssamling nordfra. Historikeren Andreas Holmsen hevder at de to storhøvdingene dannet et forbund med felles interesser: Håkon ble Haralds mann i Trøndelag og fikk et solid fotfeste på Lade i Strindafylket ved (i) det nåværende Trondheim, mens Harald dro til Møre og Vestlandet og tuktet småkongene der. En solid allianse til begges fordel ble grunnlagt. For å besegle alliansen giftet Harald seg med Håkons datter Åsa. Etter å ha alliert seg med Håkon dro Harald videre til Møre og utvidet herskernes allianse til også å omfatte Ragnvald Mørejarl.
Håkon Grjotgardsson
Sist på 800-tallet var Grjotgards sønn Håkon «Gamle» den første som kalte seg «ladejarl», og allerede under ham synes jarlesetet å ha blitt godt forankret i det trønderske samfunnet.
Jorunn Bøe
Jorunn Bøe (født 12. mai 1951 i Stavanger) er en norsk kunsthåndverker og kulturprofil, bosatt i Risør. Fra 1. januar 2000 har hun vært ansatt som kultursjef i Risør kommune.
Ladejarlene
Håkon Grjotgardsson
Hovedkildene beskriver noe ulikt hvordan han etablerte seg på herresetet Lade. I Harald Hårfagres saga gir Snorre Sturlason uttrykk for at Håkon og mennene hans kom fra oppholdsstedet på Ørlandet for å møte Harald, og at kongen ga ham jarletittel og lot ham etablere hovedsetet på Lade. I Fagrskinna synes Håkon allerede etablert på Lade ved at Harald og hæren hans er til veitsle hos ham da noen av kongens menn søker tilflukt på Lade. De hadde vært kongens stedfortredere hos Atle jarl den mjåe i Gaular, men «gjorde det helst utrivelig, gjorde mye ugagn i drukkenskap. Den fjerde sommeren da kongens menn skulle komme til veitsle, jaget Atle jarl dem bort med skam. Han ville ikke ha ustyrligheten deres, og ba kongen selv ta veitslen eller veitsleavgifter. […] Kongen ble sint da han fikk vite dette. Håkon ba da om det lenet over Sygnafylket med samme vilkår som Atle jarl hadde. Kongen ga ham det.» Samme år dro Håkon med trønder- og håløyghæren sørover langs land og støtte sammen med Atle jarl «ved Fjaler i Stavenesvågen» der Håkon ble drept og hæren hans fikk tap.
Jorunn Bøe
Bøe kom til Risør som møbeldesigner og interiørarkitekt i 1980, og var medlem av kunstgruppa Villvin i perioden 1980-2000. Hun er utdannet ved Statens høgskole for kunsthåndverk og design i Bergen, med diplom i 1976. I perioden som aktiv kunsthåndverker, deltok hun på flere gruppe- og kollektivustillinger, blant annet ved Hordaland kunstsenter, Kunstbanken Hedmark kunstsenter og i Stavanger og Risør kunstforening. Hun mottok Statens materialstipend i 1982 og er innkjøpt av Norsk kulturråd 1985. I tillegg har hun hatt diverse utstmykningsoppdrag, blant annet ved Sørlandet sykehus i Arendal.
Ladejarlene
Sigurd Håkonsson
Etter Håkons død, som skal ha skjedd engang mellom 900 og 920 (mest sannsynlig rundt 915), overtok sønnen Sigurd jarletittelen. Sigurd beholdt sin maktposisjon i Trøndelag gjennom resten av Harald Hårfagres regjeringstid (til ca. 930), og alliansen fortsatte også under kong Håkon den gode. Kong Håkon var kristen, mens befolkningen, særlig i Trøndelag og med jarlene i spissen, fortsatt holdt hardt på den gamle åsatroen. Snorre vier stor oppmerksomhet til Sigurd jarls mekling i religionsspørsmålet mellom kongen og bøndenes talsmann Asbjørn fra Medalhus, hvor kong Håkon til slutt tvinges av bøndene til å delta i det hedenske midtvintersblotet i Trøndelag.
Jorunn Bøe
Gjennom årene som kultursjef, har Bøe hatt et sterkt fokus på ressursene kunstnerne representerer i samarbeid med kommunen. Hun har hatt en rekke styreverv, og er arkitekt bak flere store kunst- og kulturprosjekter i Risør. Hun har blant annet vært styremedlem i designtreffet Beyond Risør. I samarbeid med Norske kunsthåndverkere (NK) og Norske billedkunstnere (NBK) arbeidet hun fram prosjektet «Etterudanning fra kunstnere» (1993-96). I årene 2009-2011 var hun styreleder i Norsk kulturforum (NOKU), og i 2010 ble Jorunn Bøe utnevnt til ridder av St. Olavs Orden. Samtidig ble hun utnevnt som rådsmedlem.
I en kronikk i magasinet Kulturmag i 2013, uttaler Jorunn Bøe følgende:
Risør kommune ble kåret til årets kulturkommune i 2015 etter å ha blitt kåret til kulturkommune nr. én i Aust-Agder året før.
Ladejarlene
Grjotgard Håkonsson
Grjotgard var Sigurd jarls yngre bror. På begynnelsen av 960-tallet var det sterk strid mellom Eirikssønnene med kong Harald Gråfell i spissen og ladejarlen. Bak Eirikssønnene sto også deres mor, den beryktede dronning Gunnhild. Harald fikk med både list og smiger lurt Grjotgard til å forråde sin bror mot at han selv skulle få overta jarletittelen på Lade. Grjotgard hjalp Eirikssønnene slik at Sigurd jarl ble overrasket og brent inne da han var på gjestebud rett over fjorden, på Aglo (Skatval) i 962. Kildene er ikke uttrykkelig klare på at Grjotgard ble jarl, men det antas at han hadde jarletittelen i noen få år før Sigurds sønn Håkon hevnet sin far ved å drepe Grjotgard på Møre.
Håkon Sigurdsson
Etter at kong Håkon den gode falt i I 960 eller 961, overtok brorsønnen Harald Gråfell kongsnavnet i Norge, meget godt hjulpet av danskekongen Harald Blåtann. Den sterke alliansen mellom kongemakta og ladejarlene slo nå sprekker. I 962 ble Sigurd jarl drept av Harald Gråfell, og etter et kort mellomspill med Grjotgard Håkonsson, overtok Håkon Sigurdsson jarletittelen. I 970 ble Harald Gråfell drept i et bakhold i Danmark, ifølge Fagerskinna med sterk medvirkning fra Håkon jarl, og Harald Blåtann satte ham da inn som sin skattekonge i Norge. Fram til 986 betalte Håkon jarl skatt til danskekongen, men kom på kant med Haralds sønn Svein Tjugeskjegg, som med støtte av jomsvikingene samlet en hær som Håkon beseiret i slaget ved Hjørungavåg.
Eirik Håkonsson
Håkons sønn Eirik (957–1024) var jarl på Lade for Trøndelag og Hålogaland fra farens død i 995 og til 1012, og etter å ha anerkjent det danske overherredømmet til Svein Tjugeskjegg etter slaget ved Svolder i 1000 fikk han også, sammen sin bror Svein, dele de norske fylkene mellom seg etter overenskomst med kong Svein og kong Olof Skötkonung av Sveariket. I 1015 dro han til England og overlot makten til sin sønn Håkon. Eirik var senere også jarl av Northumbria (1016–1023). Sagaen fremstiller Eirik som et handlekraftig menneske som først kom på kant med sin far gjennom et drap på en venn av jarlen. Så dro han til Danmark og ble alliert med kong Harald Blåtann, noe som ikke var selvsagt for en frillesønn som ham. Dette taler for at han hadde personlige egenskaper ut over det vanlige. Han kom tilbake til Norge og sto ved sin fars side i slaget ved Hjørungavåg, hvor han leder en styrke på 60 skip.
Svein Håkonsson
Svein var Eiriks yngre halvbror. På tross av at han var av «bedre» avstamning enn sin halvbror (som var frillesønn), levde han store deler av livet i sin brors skygge. Svein deltok i slaget ved Hjørungavåg sammen sin bror og sin far, men får ikke samme helteomtale. Han omtales ikke som jarl hos Snorre, men han styrte Norge sammen sin brorsønn Håkon mens Eirik jarl var i utlandet fra 1012 til 1015. I 1015 ble han beseiret av Olav Haraldsson (Olav den hellige) i slaget ved Nesjar, måtte flykte til Sverige og døde der.
Håkon Eiriksson
Håkon Eiriksson, født ca. 998, død ca. 1029, var sønn av Eirik Håkonsson Ladejarl og Gyda Sveinsdatter, datter av Svein Tjugeskjegg. 17 år gammel, i 1015, ble han riksstyrer i Norge. Sagaen skildrer et møte mellom Håkon og Olav Haraldsson på Vestlandet. Etter dette, fra 1019, blir Håkon omtalt i engelske kilder som jarl i Mercia (Worcestershire) i England. Han deltok sannsynligvis i Knud den stores kamper og maktspill i 1020-årene som førte til at han kunne ta makten i Norge i 1028. Han ble utnevnt til jarl over Norge av Knut den store i 1028, etter at Knut hadde tvunget kong Olav ut av landet. Håkon var tilbake i England i 1029, sannsynligvis for å gifte seg med Knut den stores søsterdatter Gunnhild. Han druknet på vei tilbake til Norge. Med Håkons død i 1029 døde mannslinjen i ladejarlætten og håløygætten ut. Samtidig sluttet også epoken med jarlestyre, og de kristne kongene fikk et politisk overtak.
Konge eller jarl
Kilder og tolkninger for herskertitlene før og under ladejarlene har vært gjenstand for diskusjon. Tittelen «konge» er brukt om de eldste ynglingene i Ynglingatal lenge før en norsk rikssamling var på tale. Snorre bruker kongstittelen på småkongene i østlandsområdet før Harald Hårfagre startet rikssamlingen. Ellers synes det som om flere herskertitler ble brukt samtidig. Merete Røskaft skriver at «mens småkonger, jarler og herser tidligere hadde ligget i stadig strid og rivalisering med hverandre, var det nettopp Harald Hårfagre som ble den første som greide å skaffe seg kontroll over store deler av Vestlandet».
De trønderske fylkene synes å ha vært styrt av herser, og også Sola-høvdingen Erling Skjalgsson i Rogaland omtales som herse. Snorre skriver om ham at kong Olav Tryggvason tilbød å gi Erling jarlsnavn, men at han ønsket å forbli herse.
Håløygene omtales imidlertid tidlig som håløygjarler, mens de som etter hvert kom sørover til Namdalen i enkelte tilfeller omtales som konger. Kildene omtaler minst to tilfeller hvor kongen har «veltet seg ut av kongssetet» og satt seg ned på fotpallen for så å ta jarlsnavn. Snorre omtaler konsekvent ladejarlene med jarlsnavn, også i den tiden hvor Håkon Sigurdsson er «Jarl av Norge» under danskekongen. Jarletittelen benyttes også i Håløygjatal som er en samtidig kilde (i motsetning til Snorre).
Religiøs brytningstid
Helt fra Håkon den gode (Håkon Adalsteinfostre), som var oppdratt i et kristent livssyn hos sin fosterfar Adalstein av England, hadde Norge hatt kristne konger, som med ulik framferd og styrke introduserte kristendommen. Det tok hundre år før kristendommen fikk et reelt gjennomslag i befolkningen. Dette skjedde etter slaget på Stiklestad i 1030.
Imot troen på «hvitekrist» på 900-tallet sto først og fremst ladejarlene som hedenske ledere for bondesamfunnet i Trøndelag, selv om nyere forskning gir et mindre entydig bilde av for eksempel Håkon Sigurdsson som ensidig hedning. Sigurd jarl ble av Snorre beskrevet som «svær til å blote», hans sønn Håkon likeså. Snorre beretter at kong Håkon den gode «øste vann over» Håkon da han ble født i 935. Selv om Håkon den gode var kristen, er det imidlertid lite som tyder på at dette var en kristen dåp. Håkon jarl ble senere døpt til kristendommen i Danmark; sannsynligvis skjedde dette samtidig med at danskekongen Harald Blåtann ble døpt i 963 eller 965, men det kan også ha skjedd senere. De hedenske herskerne i Norden var på denne tiden under sterkt press fra den katolske kirke og den tysk-romerske keiser Otto I. Ifølge Fagrskinna ble Håkon tvangsdøpt av Harald Blåtann, og det er usikkert om Håkon konverterte reelt. Heltediktet Vellekla fra 986 hyller Håkon som en hedensk mann:
Samtidig viser Frans-Arne Stylegar også til en episode hvor Håkon skal ha brutt ned et hov viet til guden Tor i Gautland. Dette ville være uforenlig med hedensk tro. Det er derfor, ifølge Stylegar, grunn til å tro at hans livssyn ikke var entydig hedensk, men at det sannsynligvis skjedde en livssynsmessig utvikling i livet hans. Han regnes likevel som Norges siste hedenske nasjonale hersker, og sønnen Eirik jarl og sønnesønnen Håkon, som satt på det trønderske jarlesetet i nesten en mannsalder etter Olav Tryggvasons fall, ble også omtalt som sterke motstandere av kristendommen.
Stamtre
Et stamtre for ladejarlslekta viser med stor tydelighet hvilken betydning giftermålene hadde for alliansebygging i de ledende adels- og kongeslektene i Norden. I løpet av tre–fire generasjoner er ladejarlene knyttet med blodsbånd til de ledende familier, først og fremst landets fremste kongsslekt Ynglingeætten ved at Harald Hårfagre ble gift med Håkon Grjotgardssons datter Åsa (de fikk blant andre sønnene Halvdan Svarte og Halvdan Kvite, som på slutten av Haralds levetid ble innsatt som landsdelskonger i Trøndelag), den danske kongefamilien ved datteren til Svein Tjugeskjegg og søsterdatteren til Knut den store, mørejarlene ved sønnedatteren til Ragnvald Mørejarl, den svært innflytelsesrike trønderske bondehøvdingen Einar Tambarskjelve og sannsynligvis også den mektige Bjarkøyætten ved at Aslak, sønnen til Erling Skjalgsson på Sola ble gift med Sigrid Sveinsdatter, datter til Svein Håkonsson Ladejarl. Kildene til dette ekteskapet er usikre. Snorre gir også en opplysning om at Svein Håkonsson skulle være gift med en Holmfrid, datter av den svenske Olof Skötkonung. Denne Holmfrid kjennes imidlertid ikke fra andre kilder. En datter av disse skal (ifølge samme usikre kilde) ha blitt gift med den danske kong Svein Estridsson. De øvrige slektsopplysningene i stamtreet er stort sett sammenfallende hos Snorre og andre kilder og må regnes som relativt sikre.
Lade gård
Ifølge Snorre ble Lade gård bygd av Harald Hårfagre. Snorre skriver at «''Kong Harald reiste nå tilbake til Trondheimen og ble der vinteren over, der reknet han siden at han hadde heimen sin. Han bygde den største hovedgarden sin der, den heter Lade.» Dette står i motstrid til Fagrskinnas opplysning om at «… [kongens menn] kom seg til Harald da han var i veitsle nord i Trondheimen med sin hær på Lade hos Håkon Gamle [Håkon Grjotgardsson]''». Navnet, som betyr «ladested» eller «opplagssted», kan tolkes i retning av at det var ladejarlenes hovedgård – de var framfor alt handelsmenn, i motsetning til kong Harald. Uansett må gården være bygd som et høvdingsete rundt år 900 sentralt plassert på en høyde på Ladehalvøya øst for Nidelvas munning. Gården var hovedsete for jarlene fram til Håkon Sigurdssons død i 995, da kong Olav Tryggvasson overtok. Olav bodde der i to år før han ble drept i slaget ved Svolder i år 1000. Ladejarlene flyttet da inn igjen og bodde der til 1015, men stedet mistet sin rikspolitiske betydning. Gården har senere gjennom historien vært sete for forskjellige adelsmenn. Gården forble krongods, men ble senere lagt under Bakke kloster. Etter reformasjonen (fra 1574) kom den i privat eie.
Lade kirke ligger like ved gården. Den nåværende kirken er bygd i 1190, men det har stått minst én steinkirke og én stavkirke på stedet. Det må antas – ut fra ladejarlenes tro – at det opprinnelig har stått et hedensk hov på stedet.
Lade gård i Trondheim eksisterer fortsatt. Gården ble i 1992 kjøpt av Reitangruppen, som har sitt hovedkontor der og som har restaurert gårdsanlegget.
Jarlene i nyere kultur
Den danske forfatteren Adam Oehlenschläger utga diktet Hakon jarls død, eller christendommens indførsel i Norge i 1803, og sørgespillet Hakon Jarl hin rige i 1807. Håkon jarl har også vært emne for romaner av mindre kjente forfattere: Haakon Ladejarl, en historisk Skildring av W.S. Dahl i 1887 og Sigurd Ladejarl og kong Haakon den første av P.Z. Helbostad i 1906.
Historien om Håkon Sigurdsson og trellen Tormod Kark er grunnlag for sagaspillet Håkon og Kark, som har vært framført på Lade siden 1989. Dessuten er Tormod Kark og Håkon jarl tema i operaen Thora paa Rimol.
Tormod Kark har vært tema for mange forfattere: Oehlenschläger i Nordiske Digte (1807), visegruppa Isenkram med sangen «Soga om Kark», (Tekst: Sæmund Fiskvik, 1974), Peder Wright Cappelen med teaterstykket Kark (1974) og Idar Lind med romanen Kark (2000).
Fylkesvei 152 (Sogn og Fjordane)
Fylkesvei 152 (Fv152) i Sogn og Fjordane gikk mellom Bøyaøyri og Distad i Sogndal kommune og mellom Menes og Ulvestad i Balestrand kommune. Veien består av to traséer uten forbindelse med hverandre.
2013 ble veien erstattet av fylkesvei 5617 og fylkesvei 5606.
Dionisio Neagrus Laurerio
Dionisio Neagrus Laurerio (1497–1542) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han virket i pavelig diplomatisk tjeneste både i forhold til England og senere Skottland. Han tilhørte servittordenen.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539, med San Marcello al Corso som tittelkirke.
Noen måneder etter ble han utnevnt til biskop av Urbino.
Hoplosternodes
Hoplosternodes er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (24 millimeter), ganske avlang, blankt kastanjebrun oldenborre. Oversiden er spredt og temmelig kraftig punktert. Den avalnge kroppsformen og den blanke overflaten er karakteristisk.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra den Den demokratiske republikken Kongo. Den er bare kjent fra ett enkelt hunn-eksemplar.
Gierløw Meyers gate (Tønsberg)
Gierløw Meyers gate er en 110 meter lang gate i Tønsberg sentrum. Den går fra Nedre Langgate og opp til Storgaten. Tidligere startet gaten helt nede ved Kanalen. Det er kun én adresse i gaten; nummer 8.
Informasjonssamfunn
Et informasjonssamfunn er når skaping, distribuering og behandling av informasjon er en viktig økonomisk og kulturell aktivitet i samfunnet. Kunnskapsøkonomien er det økonomiske motstykket.
Samfunnet vi er på vei inn i kalles informasjonssamfunnet fordi tollmurer faller, nye markeder åpner seg og mer avansert teknologi blir tatt i bruk. Kombinasjon av ny teknologi, datamaskiner og en stadig friere verdenshandel vil spille stor rolle i utviklingen i tiden som kommer. Nasjonale grenser får mindre betydning og flere bedrifter vil ha hele verden som sitt marked. Globaliseringsprosessen har gjort store forandringer for folk i både u- og i-land.
Eksterne lenker
Információs társadalom
Broken River (Victoria)
Elva renner blant annet igjennom byen Benalla som før 1850-årene var kjent som Broken River.
Philipp Degen
Philipp Degen (født 15. februar 1983 i Liestal) er en sveitsisk fotballspiller. Han spiller for den sveitsiske klubben Basel og for det. Degen spiller vanligvis høyreback, men kan også spille på venstresiden i forsvaret.
FC Basel
Degen har vært med å vinne den sveitsiske ligaen hele tre ganger, og cupen en gang. Han har også spilt Mesterligaen under sin tid i Basel.
Borussia Dortmund
Degen gikk til Dortmund på Bosman-overgang fra sin sveitsiske klubb. Sesongen 2005/2006 i Bundesliga endte med en 7.-plass for hans nye tyske klubb, hele 29 poeng bak vinnerne Bayern München. Degen spilte 31 kamper og skårte et mål i sin første sesong, noe som skaffet han interesse fra andre klubber. Degen bekreftet selv i mai 2006 at den engelske klubben Tottenham Hotspur var en av klubbene som var interessert i han. Sesongen 2006/2007 endte Dortmund enda lenger ned, på 9.-plass. Degen spilte 27 seriekamper denne sesongen. Sesongen 2007/2008 viste seg å bli den dårligste, med en 13.-plass, bare 9 poeng unna nedrykk. Degen selv spilte kun 10 seriekamper. Borussia Dortmund kom seg imidlertid til den tyske cupfinalen, men tapte der for Bayern München 19. mai 2008. Det ble også Degens siste kamp for Borussia Dortmund, etter at han tidligere i sesongen hadde takket nei til det nye kontraktstilbudet fra Dortmund, og klubben ikke ville forhandle mere.
Liverpool
20. mai 2008 ble det kjent at Degen vil skrive under for Merseyside-laget 1. juli 2008, og kommer på Bosman-overgang fra Dortmund. Etter at overgangen var et faktum sa Rafael Benitez om Degen, «''Han er en offensiv spiller med stor energi og vinnermentalitet. Hans styrke er å gå framover og jeg er sikker på at han vil vise seg å bli en forsterkning for vår tropp.''». Degen blir dermed den andre sveitseren, etter Stephane Henchoz, som spiller for Liverpool FC. Hans første kamp for de røde, var en treningskamp 12. juli mot Tranmere Rovers.
Senere i måneden fikk Degen en lyskeskade, som medførte at han måtte igjennom en operasjon, og ble satt utenfor starten av sesongen 2008/2009. Like etter at han var tilbake fra flere ukers rehabilitering fra lyskeoperasjonen, fikk Degen sin første kamp fra start in en ligacup-kamp mot Crewe Alexandra som Liverpool vant 2-1 på Anfield, der han brakk to ribben etter en kollisjon med lagkamerat Sami Hyypiä og ble satt utenfor i to måneder. Tilbake fra skaden fikk Degen etterhvert prøve seg i en ny ligacup-kamp mot Tottenham i november, og ble igjen skadet med en metatarsalskade i en fot, noe som satte han ute av spill i en lengre periode og først den 9. januar 2009 ble Degen friskmeldt av skaden sin. Degen rakk imidlertid ikke før å bli frisk, før han igjen ble skadet i en reservelagskamp mot Manchester United den 29. januar, som satte han utenfor i nye fire til fem uker. Degen var først tilbake som innbytter i en reservelagskamp mot Hull City den 23. april.
Landslagsfotball
Han debuterte i en vennskapskamp mot Forente arabiske emirater 9. februar 2005 og har pr 20. mai 2008 spilt 29 A-landskamper for Sveits og 14 ganger på U21-landslaget før det. Degen spilte for i VM i fotball 2006, fram til de ble slått ut av  i straffespark-konkurranse i åttendedelsfinalene. Degen var også med i troppen da arrangerte EM i fotball 2008 sammen med Østerrike, men fikk ikke spille noen av de tre gruppekampene før Sveits ble slått ut.
Meritter
Basel
Ouanaminthe
Ouanaminthe er en by i departementet Nord-Est i Haiti. Den hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 64,524, med 101,280 i kommunen med samme navn.
Ouanaminthe er grenseby mot Den dominikanske republikk og omfatter delvis en økonomisk frisone. En av de fire hovedveiene mellom Haiti og Den dominikanske republikk passerer gjennom byen.
David D. Friedman
David D(irector) Friedman (født 12. februar 1945) er en libertarianistisk skribent og økonom som ble en ledende person innen anarkokapitalisme-miljøet med utgivelsen av boken The Machinery of Freedom (1973, revidert 1989). Han har også skrevet bøkene Price Theory (1986), Law's Order (2000) og Hidden Order: The Economics of Everyday Life (1996).
Han har en Ph.D. i fysikk fra University of Chicago, selv om han er mest kjent for sitt arbeid innen politisk teori og økonomi. Han er professor innen juridicum ved Santa Clara University. Tidligere i karrieren var han professor innen økonomi.
David Friedman kommer fra en akademisk familie. Han er sønn av nobelpris-vinner og økonom Milton Friedman. Han har en søster Janet Friedman, moren Rose Friedman er økonom, og onkelen Aaron Director er professor innen juridicum. Hans sønn, Patri Friedman, har også skrevet om liberalistiske tema.
Han like å lese science fiction-bøker, og har selv skrevet en roman innen fabelprosa, Harald (2006).
Friedman er også redaktør for magasinet Liberty.
Flytedokk
En flytedokk, eller våtdokk, er en dokk laget som en flytende plattform for å heve skip opp av sjøen når det skal gjøres vedlikehold og reparasjoner på de delene av skipet som ellers er under vann. Flytedokk er én av to vanlige typer dokk, der den andre er tørrdokk.
Ganthier
Ganthier er en bykommune i Haiti. Kommunen hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 59,676.
Den ligger 29 km øst for hovedstaden Port-au-Prince.
Blazar
En blazar eller blasar (blazing quasi-stellar object) er en type av svært kompakte, ytterst lyssterke og raskt variable galaksekjerner som kan sees som en slags kvasar. Dens energikilde er en akkresjonsskive rundt et supermassivt objekt i sentrum av en vertsgalakse. Blazarer er blant de mest voldsomme fenomen i universet og er viktige studieobjekt innen høyenergiastrofysikken.
Blazaren regnes som aktive galakser, også kalt aktive galaksekjerner (AGN). Gruppen blazarer er ikke homogen, men kan deles opp i to hovedtyper. Delfs finnes den lille undergruppen raskt foranderlige kvasarer, som opprinnelig ble kalt Optically Violenty Variable (OVV-kvasarer, disse er en liten delmengde av alle kvasarer), dels BL Lacertae-objekter (eller helt enkelt «BL Lacs»). Enda sjeldnere objekter finnes som «mellomliggende blazarer» med blandede egenskaper fra både OVV-kvasarer og BL Lac-objekter, for eksempel visse Markariangalakser. Navnet «Blazar» ble opprinnelig til i 1978 da astronmen Ed Spiegel betegnet kombinasjonen av disse to galaksene.
Blazarer er AGN, men med en av sine relativistiske jetstråler rettet mer eller mindre rett mot jorden; vi ser altså langs jetstrålen og rett ned i galaksens kjerne. Dette forklarer de raske forandringene og de kompakte egenskapene hos begge typene av blazarer. Mange blazarer har tilsynelatende superluminale egenskaper innenfor de første parsecen av jetstrålene – sannsynligvis på grunn av relativistiske sjokkfronter.
Alternative modeller, for eksempel gravitasjonell mikrolinsing, kan svare for noen observasjoner av noen blazarer som ikke er forenlige med de allmenne egenskapene.
Eksempler på blazarer er:
Roberto Ferrari (syklist)
Roberto Ferrari (født 9. mars 1983 i Gavardo) er en profesjonell italiensk landeveissyklist. Han syklet store deler av sin karriere for det italienske UCI WorldTourlaget Lampre-Merida. Han la opp etter 2019-sesongen.
Ivar Bårdsson
Ivar Bårdsson var en norskfødt prest som på midten av 1300-tallet var biskopens vikar i Garðar på Grønland. Han skrev i ettertid en topografisk beskrivelse av Grønland.
Ivars beskrivelse ble først utgitt av Finnur Jónsson i 1930: Ivar Bårðarsons beskrivelse af det gamle Grønland.
Pierce-Arrow
Pierce-Arrow var en amerikansk produksjonsbedrift i sving fra 1901 til 1938. De er best kjent for sine luksuriøse biler, men de produserte også lastebiler, brannbiler og sykler.
Biler fra Pierce-Arrow ble brukt av amerikanske presidenter (William Howard Taft), Hollywood-stjerner, bedriftseiere og kongelige.
Studebaker kjøpte opp aksjemajoritet i firmaet i 1928, men solgte seg ut igjen da de nærmet seg konkurs i 1933.
Selskapet gikk konkurs i 1938, etter at salget sviktet på 1930-tallet.
Rafael Sabatini
Rafael Sabatini (født 29. april 1875, død 13. februar 1950) var engelsk forfatter av italiensk opprinnelse som skrev populære underholdningslitteratur innenfor romantikk og spenning særlig før den andre verdenskrig. Mange av disse ble også utgitt på norsk.
Karis
Karis (finsk: Karjaa) er en tidligere kommune i landskapet Nyland i Finland. Kommunen hadde i henhold til folketellingen 2021 en befolkning på 7 823 og et areal på 14.36 km², hvorav 45 km² er land.
Rafael Sabatini
Liv og virke
Rafael Sabatini ble født i Iesi i provinsen Ancona i Italia som sønn av Anna Trafford, en engelsk mor, og en italiensk far. Hans foreldre var operasangere som siden ble lærere. Allerede fra han var ung var Sabatini påvirket av mange språk. Han bodde med sin bestefar i England, gikk på skole i Portugal og som tenåring bodde i han i Sveits. Da han var 17 år vendte han tilbake til England for å bo fast og behersket da fem språk. Han la raskt til seg et sjette språk, engelsk, og valgte bevisst å skrive på engelsk, om ikke hans morsspråk, så hans mors språk.
Etter en kort tid i forretningsverden begynte han å skrive korte fortellinger på 1890-tallet, og hans første roman kom ut i 1902. Han giftet seg med Ruth Goad Dixon i 1905, datter av en handelsmann i Liverpool. Han arbeidet hardt i årene framover, og fikk først suksess i 1921 med Scaramouche. Den var en romantisk historisk roman med handling fra den franske revolusjonen. Den ble fulgt opp med den like suksessfulle Captain Blood i 1922. Alle hans tidligere ble raskt trykket opp igjen, og den mest populære var The Sea Hawk fra 1915. Sabatini ble en profilert forfatter som skrev gjennomsnittlig en bok i året, og opprettholdt sin popularitet i møte med sine lesere, blant annet ved offentlig høytlesning.
Karis
Karis var en tospråklig kommune med svensk som majoritetsspråk (60 %) og finsk som minoritetsspråk (37,7 %). Kommunene Karis, Pojo og Ekenäs ble 1. januar 2009 slått sammen til den nye kommunen Raseborg.
Rafael Sabatini
Liv og virke
Hans eneste sønn, Rafael-Angelo, som ble kalt for ‘Binkie’, ble drept i en bilkrasj den 1. april 1927. I 1931 ble han skilt fra Ruth, og senere det samme året flyttet han til London. I 1935 giftet han seg med skulptøren Christine Goad, søster av hans tidligere hustru. De fikk ytterligere en katastrofe da Christines sønn Lancelot ble drept i en flyulykke. Den samme dagen han hadde mottatt sine RAF-striper fløy han over deres hus, men flyet kom ut av kurs og krasjet mens de så på.
På 1940-tallet tvang sykdom Sabatini til å minske sin utgivelsestakt. Imidlertid greide han likevel å skrive flere bøker i denne tiden. Han døde den 13. februar 1950 og ble gravlagt i Adelboden i Sveits. På hans gravstein skrev hans hustru: «Han ble født med latterens gave og en følelse at verden var gal». Det var første linje fra Scaramouche. I det private likte han å gå på ski og drive sportsfiske.
Filmer
Flere av hans romaner ble filmatisert i stumfilmtiden, og de første tre av disse ble gjort til lydfilm senere. Hans tredje roman ble gjort til en berømt «tapt» film, Bardelys the Magnificent, regissert av King Vidor i 1926 med John Gilbert, og det eneste som lenge gjensto fra den er et utdrag i Vidors stumfilmkomedie Show People, men noen få intakte filmspoler ble gjenoppdaget i Europa. Den restaurerte utgaven fikk premiere på TCM den 11. januar 2010.
To filmatiseringer til stumfilm av Sabatinis romaner som har overlevd er Rex Ingrams Scaramouche (1923) med Ramón Novarro i hovedrollen, og The Sea Hawk (1924) regissert av Frank Lloyd med Milton Sills i hovedrollen. En versjon fra 1924 av Captain Blood med J. Warren Kerrigan er delvis gått tapt, kun bevart i en ufullstendig utgave i det amerikanske nasjonalbibliotek. The Black Swan ble filmatisert i 1942 med Tyrone Power og Maureen O'Hara.
Kloppedalsveien
Kloppedalsveien finnes flere steder:
Rafael Sabatini
Bibliografi (utvalg)
Hans best kjente bøker:
I alt skrev Sabatini 31 romaner, 8 novellesamlinger, 6 sakprosabøker, og en rekke noveller som ikke er blitt samlet i bokform, og et skuespill.
Mørk energi
I kosmologi er mørk energi en hypotetisk form for energi som gjennomsyrer alt rom og bidrar til å øke universets ekspansjonsrate. Hypotesen om mørk energi er den mest brukte måten å forklare nyere observasjoner som antyder at universet utvider seg raskere og raskere. Mørk energi utgjør rundt 70% av all masse/energi, det vil si 70% av universets "innhold". Den resterende delen utgjør 25% mørk materie og 5% vanlig materie.
Filmåret 1977
Filmåret 1977 er en oversikt over lanserte filmer, fødte og avdøde filmpersonligheter i 1977.
Dale (Midgard)
Dale er en by fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard.
I Hobbiten var Dale (kalt Dal i Hobbiten) en av menneskenes byer ved elva Celduin, elva som renner mellom Ensomfjellet og Langsjø. Den ble regjert av Girion helt til den ble ødelagt i år 2770 i det tredje tideverv av dragen Smaug.