cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Before the Flood
Historie
Før turneen begynte var det allerede planlagt å utgi konsertalbum. Mange av konsertene ble tatt opp på bånd. Da tiden kom for å sette sammen konsertalbumet var de beste opptakene fra de tre siste konsertene fra Los Angeles Forum i Inglewood, California.
Tittelen til albumet er antatt å ha blitt tatt fra romanen (Farn Mabul) av Sholem Asch; Dylan var venn med Moses Asch, sønn av Sholem og grunnleggeren av Folkways Records. En annen teori var at tittelen siktet til den uunngåelige mengden av piratplater som sirkulerte i undergrunnsmarkedet.
Fordi dobbelalbumet ble utgitt på Dylans daværende plateselskap, Asylum Records, åpnet det samtidig for en konflikt mellom The Band og deres selskap Capitol Records, ettersom de hadde vansker med å samle nok materiale for å oppfylle sin egen kontrakt.
Before the Flood ble en middels kommersiell suksess, den nådde nummer 3 i USA og nummer 8 i Storbritannia.
Anmeldelsene av Before the Flood var generelt positive og den ble plassert som nummer seks av de beste platene i The Village Voice's kritikerliste for 1974.
«På sitt beste er dette det sprøeste og sterkeste rock and roll som noensinne er innspilt,» skrev kritikeren Robert Christgau i en av hans mer sjenerøse anmeldelser. «Alle lignende konsertalbum faller pladask. The Rolling Stones er mekaniske dukker i sammenligning, The Faces bare slurvete, The Grateful Dead positivt stille. The MC5 oppnådde noe lignende ved å ignorere musikalitet helt og holdent, men mens The Band høres udisiplinerte, truende til hodekulls å ødelegge deres framdrift ved å slenge ut en fot eller en albue for mange, har de aldri gitt opp deres veldige tekniske dyktighet. I dette følger de sjefen. Når han høres tynn ut på Planet Waves gjør de det samme. Når hans stemme legger seg i en rik buldring, driver på med hans gamle sanger som en lastebil. Jeg er enig at noe få av dem vil aldri gå igjen, men jeg verdsetter offeret; onkel Bob leverer til massene på konsertene. Vi kan aldri vite om dette er et mesterverk.» Christgau ga albumet en A (absolutt best).
Sporliste
Alle sanger av Bob Dylan, unntatt hvor merket.
Listeplasseringer
Album – Billboard Single – Billboard
Knut Kvernebo
Knut Kvernebo (født 21. oktober 1949) er en norsk lege, dr. med. og professor i thoraxkirurgi ved Universitetet i Oslo (Ullevål universitetssykehus). Han var leder i Norsk kirurgisk forening, og var medlem av Utvalget for lisenssaker og utenlandsmedisinere.
Kvernebo ble utnevnt til professor i thoraxkirurgi ved Universitetet i Oslo, kombinert med hovedstilling som overlege ved Ullevål universitetssykehus, i 1993.
Thyrsiini
Utseende
Middelsstore, matte trebukker med jevnbred kropp. Antennene er ganske kraftige og noe kortere enn kroppen. Hodet er kort og bredt. Pronotum er nærmest trapesformet, litt tilsmalnende forover, gjerne rødt med to store, svarte flekker. Dekkvingene er grønnlig brune med lys sidekant, parallellsidige med nesten rettvinklede "skuldre", uten punktrader eller opphøyde ribber. Beina er forholdsvis korte.
Utbredelse
Gruppen er kjent fra Bolivia og det sørvestlige Brasil.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
Ranchi (distrikt)
Ranchi (hindi: राँची जिला ) er et distrikt i den indiske delstaten Jharkhand. Distriktets hovedstad er Ranchi.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,912,022 innbyggere i distriktet, mot 2,350,612 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 43,18 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 13,33 % i 2011 mot 16,55 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 937 i 2011 mot 960 i 2001.
Catharina Hind
Catharina (Karen) Hind (født 1708, begravet 22. april 1778) var fra Kerteminde på Fyn i Danmark. Hun var dikteren Henrik Ibsens tipp-oldemor.
Karen Cathrine Hind var datter av Knud Pedersen Hind, rådmann i Kerteminde. Hun kom til Skien hvor hun giftet seg den 7. desember 1729 i Solum kirke med Johan Plesner (1703–1735). Paret fikk flere barn.
Yared Shegumo
Yared Shegumo (født 10. januar 1983) er en polsk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Han representerte Polen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 128 i maratonløpet.
Catharina Hind
Etter mannens død i 1735 giftet hun seg med Fredrik I. v. A. Wesseltoft (1707–1771).
Lohardaga (distrikt)
Lohardaga (hindi: लोहरदग्गा जिला ) er et distrikt i den indiske delstaten Jharkhand. Distriktets hovedstad er Lohardaga.
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 16,39 % i 2011 mot 19,76 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 961 i 2011 mot 945 i 2001.
Frederick Holman
Frederick Holman (født 1885 død 23. januar 1913) var en britisk svømmer som deltok under de olympiske leker 1908 i London. Holman ble olympisk mester i svømming under sommer-OL 1908 i London. Han vant 200 meter bryst på verdensrekordtiden 3.09,2 foran sin landsmann William Robinson.
Coryssopodini
Utseende
Små (2 – 7 mm) snutebiller, kroppsformen varierer fra kort og bred til langstrakt. Undersiden er vanligvis mer hvelvet enn oversiden. Kroppen er mørk på grunnfarge, men har ofte et mønster av lyse skjell, kan også ha skinnende metallfargede skjell. Hodet er forholdsvis lite, med meget store fasettøyne som dekker det meste av oversiden. Snuten er temmelig lang og slank, i noen tilfeller lengre enn resten av kroppen. Den kan foldes inntil kroppen i en fure mellom framhoftene og holdes vanligvis nedover- eller bakoverbøyd. Antennene er knebøyde og sitter festet på snutens ytre halvdel. Brystskjoldet (pronotum) er smalere enn dekkvingene, med rundede sider, omtrent så bredt som langt. Hannene hos noen arter har et par fremoverrettede pigger på brystet som de bruker i kamp om hunnene. Dekkvingene har fine punktstriper, mangler vanligvis markerte "skuldre". Beina er vanligvis korte og kraftige, men hos noen hanner er de sterkt forlenget. Frambeina er ofte modifisert, enten kraftigere eller lengre enn de andre. Lårene er tykke, spindelformede, og har ofte en kraftig tann på undersiden.
Forbundsdagsvalget i Tyskland 1998
Forbundsdagsvalget i Tyskland 1998 var det 36. føderale valget i Tyskland. Ved dette valget tapte de konservative og liberale flertallet i Forbundsdagen og dermed regjeringsmakten til en koalisjon av SPD og De grønne, noe som innebar slutten på Helmut Kohls 16 år lange periode som kansler. Da Kohl gikk av, var han den lengst regjerende tyske kansler siden Otto von Bismarck.
Kroningsmedalje
En kroningsmedalje er en medalje, som er framstilt i anledning av en fyrstes kroning. I tidligere tider var det vanlig at kroningsmedaljer ble benyttet som kastepenger, det vil si kastet til tilskuere fra den alminnelige befolkning. Senere fikk kroningsmedaljene karakter av minnemedaljer til å bæres og ble tildelt deltagere i kroningsseremonien og gjester under festlighetene.
Bakgrunn
Kroningsmedaljer har sitt opphav i kastepenger, pengelignende metallstykker som ble distribuert til publikum under viktige kongelige begivenheter, som kroninger og begravelser. Det kunne også slås minnemedaljer ved store kongelige anledninger. Første gang utdeling av kastepenger er kjent i skandinavisk sammenheng, er i forbindelse med kroningen av Gustav Vasa i 1528. Kroningen av kong Kristian IV i 1596 er første gang bruk av kastepenger er kjent i Danmark-Norge. Kastepenger ble også benyttet ved begravelsene for kong Karl X Gustav av Sverige (1660) og kong Kristian V av Danmark og Norge (1699).
Utforming og bæremåte
Ved siden av offisielle medaljer produsert etter ordre av kongehuset og distribuert av disse, ble det utover 1800-tallet også vanlig med private medaljer i anledning kroninger. I noen tilfeller ble det slått flere private medaljer til samme kroning. Til Victoria av Storbritannias kroning i 1837 ble det gjort mer en tredve private medaljer. Ved Edvard VIIs kroning i 1902 kom antallet private kroningsmedaljer opp i over ett hundre, utgitt av bedrifter, foreninger og sivile autoriteter.
Kroningsmedaljer i Norden og Norge
Skikken med å framstille kastepenger og minnemedaljer er også kjent i Skandinavia. I Sverige regner en med at det ble utdelt medaljer til kroningen av Erik XIV i 1561.
I Norge ble det til kroningen av kong Karl III Johan 7. september 1818 gjort både kastepenger og en offisiell minnemedalje. Kastepengene ble gjort i sølv, som i et antall av 3 500 ble distribuert blant tilskuerne. Ett eksemplar i gull ble gitt kongen. Medaljen bar på advers portrett av Karl III Johan i kroningskappe og med krone. Revers bar kongens valgspråk: Folkets Kjærlighed min Belønning. Minnemedaljen var større og var utstyrt med kjede, slik at den kunne henges om halsen. Advers var også her preget med kongen i kroningsskrud omgitt av kongens tittel på latin. Reversen bar datoen for kroningen, også denne formulert på latin. Det ble laget ti medaljer i gull og tolv i sølv. Medaljene ble tildelt delegasjonene fra Stortinget og den svenske Riksdagen, som deltok i kroningen.
Oscar I ble ikke kronet i Norge og det ble derfor heller ikke utgitt noen norsk medalje. Til kroningen av Oscar I til konge av Sverige i Stockholm i 1844 ble det gjort både kastepenger og minnemedalje. Deputasjonen fra Stortinget ble tildelt den svenske kroningsmedaljen i gull med kjede.
Etterfølgeren Karl IV ble kronet i Nidarosdomen den 5. august 1860, og i den anledning ble det laget både kastepenger og en kroningsmedalje. Det er usikkert om kastepengene faktisk ble utdelt ved kroningen. Kroningsmedaljen fikk samme utforming som medaljen av 1818, likevel med norskspråklig innskrift på revers. Også denne ble gjort i sølv for medlemmer av Stortinget og i gull til de svenske riksdagsmedlemmene som deltok i høytideligheten.
Tilsvarende gjaldt ved kroningen av Oscar II i 1873, men her bar advers dobbeltportrett av kong Oscar og dronning Sofie. Denne gang ble sølvmedaljene til stortingsdelegasjonen tildelt med kjede, mens medaljene til medlemmene av den svenske delegasjon ble opphengt i et rødt bånd. Kroningen av kong Oscar II i 1873 var den siste i Sverige. I Norge ble kroning opprettholdt til 1906, da den siste kroning i Norden fant sted og den siste kroningsmedalje ble slått.
Kroningen av kong Christian VIII 26. juni 1840 var den siste kroning av en dansk konge. Med Danmarks første grunnlov i 1849 falt kroningsseremonien bort. Til Christian VIIIs kroning og salving i 1840 ble det slått medaljer i gull og sølv i to størrelser. Medaljen bar på advers kongens og dronningens høyrevendte portrett uten kroningsskrud, med kongekrone, septer og rikssverd i en olivenkrans på advers. Medaljen var opphengt i et bånd til å bære på brystet. Den ble tildelt utenlandske kongelige gjester, men ble også benyttet til belønning av hofftjenestemenn og embetsmenn, samt utdelt i påfølgende år under kongens reiser i Danmark.
Den siste norske kroningsmedalje ble utgitt til kroningen av Haakon VII i 1906. Kroningsmedaljen av 1906 ble slått i 1 252 eksemplarer i sølv og 640 i bronse. Medaljen bar på advers kong Haakon VIIs og dronning Mauds dobbeltportrett. Kongeparet er framstilt i kroningsdrakt og med kroner. Medaljen var opphengt i et bånd til å bære på brystet. Kroningsmedaljen ble tildelt norske og utenlandske gjester og personer som deltok i organiseringen av kroningsfestlighetene. Kong Olav V, som var tre år da kroningen fant sted, regnes som den siste innehaver av Kroningsmedaljen av 1906.
Investitur
I noen land er kroning erstattet av mer eller mindre omfattende innsettelsesseremonier av religiøs eller politisk art. I noen tilfeller der investitur er av et større omfang, utgis det også offisielle medaljer ved disse anledninger. Et eksempel på dette er Nederland, der monarken innsettes i en egen seremoni og der det er innstiftet innsettelsesmedaljer for dronning Wilhelmina i 1898, dronning Juliana i 1948 og dronning Beatrix i 1980. Det ble også innstiftet medalje i anledning innsettelsen av kong Willem-Alexander i 2013.
Jan Vincents Johannessen
Jan Vincents Johannessen (født 25. mai 1941 i Kristiansand) er en norsk lege, cand.med fra Universitetet i Bergen, og dr.med fra Universitetet i Oslo, professor i medisin og tidligere administrerende direktør ved Radiumhospitalet, fra 1983 til 2005. Fra 2005 til 2007 var han internasjonal direktør for Rikshospitalet-Radiumhospitalet, og fra 2007 til 2011 for Oslo universitetssykehus.
Forfatterskap
Han har skrevet mange vitenskapelige og populærvitenskapelige publikasjoner, hovedsakelig innenfor elektronmikroskopi, patologi og kreftforskning.
Han var hovedredaktør for tolvbindsverket Electron Microscopy in Human Medicine (McGraw-Hill, 1978-85). I 1980 startet han tidsskriftet Ultrastructural Pathology som han var sjefredaktør for i 30 år.
Hans bok Kunsten å leve, med bilder av Jakob Weidemann har solgt mer enn 170 000 eksemplarer i Norge.
Han har også skrevet melodier, og først og fremst sangtekster til flere norske og internasjonale artister, blant annet til Melodi Grand Prix. Han skrev den norske og engelske teksten til den offisielle sangen for Lillehammer-OL i 1994 «Se ilden lyse» / «Fire in your heart», innspilt med Plácido Domingo og Sissel Kyrkjebø. Han skrev også teksten til julesangen «Himmel På Jord», som flere artister har spilt inn.
Han har vært spaltist i Farmand, Dagens Næringsliv og Harvard Business Review, og fotograf med bilder i bl.a. Life, Time, Stern og Paris Match. Han har også utfoldet seg som filmskaper, designer, glasskunstner, maler og grafiker, med separatutstillinger på flere kontinenter, og flere offentlige utsmykninger.
Verv
Johannessen har vært president i Den Europeiske Patologforening, formann i Landsforeningen mot kreft, i Den Nordiske Kreftunion og i Norwegian Cancer Consortium 1999 – 2003 og formann i Polyteknisk Forening 1999-2003. Han var i 12 år allmennhetens representant i Pressens faglige utvalg. Han har vært medlem av tilsettingsutvalget for Nasjonalmuseet, og styremedlem i Henie-Onstad Kunstsenter, Høvikodden. Han har også vært styreleder for Kreftregisteret. Fra 2002 til 2010 var han styreleder for Nationaltheatret.
Johannessen er i dag leder av Radiumhospitalets Legater, og daglig leder ved Montebello Senteret i Mesnali, som Johannessen tok initiativet til. Han var fra 1979 tilknyttet Columbia University College of Physicians & Surgeons i New York som professor.
Priser og utmerkelser
Johannessen er æresmedlem, æresdoktor, og æresprofessor, i vitenskapelige foreninger, akademier og universiteter i flere land.
Andre slavekrig
Den andre slavekrigen var et mislykket slaveopprør mot romerne på øya Sicilia. Opprøret hadde mange årsaker, men en utløsende faktor må ha vært at mange slaver som var blitt sett på som urettmessige sådanne var blitt frigitt. Ditte var menn som var blitt gjort til slaver av skatteinnkrevere lisensiert av romerne fordi de ikke kunne betale sine skatter. Manius Aquilius, som da var konsul, erklærte at allierte eller vennlige frie menn ikke skulle holdes som slaver.
Jan Vincents Johannessen
Priser og utmerkelser
Johannessen har mottatt flere ordener og utmerkelser. Han ble i 2002 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden for mangesidig samfunnsgavnlig virke. Han er videre kommandør av den nederlandske Oranje-Nassau-ordenen, av den svenske Nordstjerneordenen, av den belgiske Kroneordenen og innehar det store fortjenstkors av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden. Han er offiser av Republikken Polens fortjenstorden og av Republikken Italias fortjenstorden. Han har også mottatt byen Portos fortjenstmedalje i gull. I 2011 mottok han Kinas Yellow River Gold Medal.
Andre slavekrig
Omtrent 800 slaver ble frigitt på Sicilia, og med dem hadde mange andre slaver bestemt seg for å forlate herrene sine og søke sin egen frihet. Guvernøren på Sicilia ga ordre om at de skulle vende tilbake til sine eiere, og det var da opprøret brøt ut. Den romerske konsulen Manius Aquilius slo ned opprøret, som var det andre i rekken av tre slaveopprør under republikken. Krigen varte fra 104 til 103 f.Kr.. Slavenes ledere var kjent som Tryphon og Athenion.
Jan Vincents Johannessen
Priser og utmerkelser
I 1989 mottok han Karl Evangs pris sammen med Calle Almedal.
Første slavekrig
Den første slavekrigen (ca. 135 f.Kr.-132 f.Kr.) var en mislykket slavereisning mot romerne på Sicilia. Velstående romere og italienere hadde kjøpt opp mye av landet på øya, hvor de brukte slavearbeid i stor skala, bla. i kornproduksjon og dyrehold. Opprøret ble ledet av Eunus, en syrisk slave som hevdet å være en profet, og hans hærfører Cleon fra Kilikia. Etter noen mindre slag som ble vunnet av slavene, ankom en større romersk hær Sicilia og slo ned opprøret.
Opprørets utspring
Ifølge Diodorus Siculus begynte krigen med en slaveoppstand i byen Enna, rettet mot en brutal slaveeier ved navn Damophilos. Slavene hans søkte råd hos en slave fra et annet hushold, syreren Eunus, som hevdet å inneha profetiske evner. Etter hans råd slapp de løs flere av sine medslaver, hvorpå 400 slaver angrep byens innbyggere. Damophilos ble drept, og slavene valgte Eunus til konge. De trakk seg så ut til landsbygda, hvor de tiltrakk seg flere rømte slaver. En måneds tid senere ledet en kilikisk hesteopdretter ved navn Cleon en ny oppstand sør på øya. Med 5000 slaver inntok han byen Agrigentum. I stedet for å bli rivaler, slo de to opprørslederne seg så sammen. Cleon anerkjente Eunus' overhøyhet som konge, og fungerte deretter som sistnevntes hærfører. Dermed stod romerne overfor en samlet opprørshær.
Krigens forløp
Ettersom opprøret spredte seg, tok opprørerne kontroll over flere byer. Opprørets kjerneområde var antageligvis et område av det sørøstlige Sicilia som omfattet ca. halve øya. Opprørerne opprettholdt et militært overtak over de lokale romerske myndighetene i flere år. Etterhvert begynte romerne å ta situasjonen mer seriøst, noe som ble reflektert i at man sendte flere konsuler til øya. En av disse, Lucius Calpurnius Piso, lyktes i 133 f.Kr. å snu krigslykken i romersk favør. Han inntok byen Morgantina, hvor romerne skal ha drept 8000 opprørere. Deretter beleiret han Enna, som sammen med byen Tauromenium var opprørets hovedsentrum. I 132 f.Kr avsluttet den neste konsulen, Publius Rupilius, krigen ved å innta begge byene. 20 000 slaver skal ha mistet livet som en følge av dette. Cleon var på dette tidspunket blitt drept. Slavenes konge, Eunus, skal ha unnsluppet med om lag 1000 livvakter. For å unngå å bli tatt til fange av romerne skal disse så ha halshugd hverandre. Eunus selv overlevde. Opprørslederen skal ha blitt funnet i en hule sammen med fire andre. Han ble ikke henrettet, men skal ha dødd av sykdom mens han satt i fangenskap. Deretter skal Rupilius ha slått ned de siste restene av opprøret. Det romerske senatet sendte så en kommisjon som skulle avklare den politiske situasjonen på Sicilia. Den utstrakte bruken av slavearbeid ble imidlertid ikke redusert, og mindre enn 30 år senere oppstod det et nytt slaveopprør på øya, i form av Den andre slavekrigen.
Bernhard Konrad Bergersen
Bernhard Konrad Bergersen (født 21. april 1847 i Kristiania, død 14. mai 1927 i Trondhjem) var en norsk overrettssakfører, assessor og politiker (H). Han var Trondhjems ordfører 1889–1890 og 1897–1898.
Bakgrunn
Bernhard Konrad Bergersen var sønn av skomakermester Peter Bergersen og Birthe Gurine Christoffersdatter. Han tok studentereksamen i 1866 og juridisk embedseksamen i 1872.
Karriere
Deretter ble han fullmektig hos sakførerne Joachim Ebbell og Michael Skjelderup Hansson i Kristiania. I 1874 ble han fullmektig hos sorenskriver Folkmann Freck Schaanning ved Strinda og Selbu sorenskriverembede i Trondhjem. I 1875 fikk Bergersen sakførerbevilling og åpnet egen forretning. Han ble beskikket som aktor i meddomsretten og fast forsvarer i lagmannsretten.
Han giftet seg i 1876 med Marie Magdalene Selmer, datter av assessor ved Trondhjems stiftsoverrett Johan Jørgen Selmer. De bodde mange år i Søndre gate 17. Blant deres barn var den senere assurandør, kommandør, militærhistoriker og stortingsmann Olav Bergersen.
Ved siden av sakfører- og dommergjerningen hadde Bergersen en rekke verv i byens næringsliv, blant annet som ordfører i forstanderskapet (representantskapet) i Trondhjems Sparebank fra 1892 til 1924, ordfører i representantskapet i Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab fra 1898, medlem av direksjonen (styret) i Trondhjems Privatbank fra 1899 til 1903, styreformann ved Norges Hypotekbanks avdeling i Trondhjem, medlem av representantskapene i Trondhjems Forsikringsselskab og Røros Værk.
Bergersen var innvalgt i Trondhjem bystyre fra 1887 til 1908, i årene 1889, 1890, 1897 og 1898 som ordfører.
Bergersen ble utnevnt til assessor ved Trondhjems stiftsoverrett i 1904 og tok avskjed i 1919. Mot slutten av livet bodde han og hustruen på Singsaker. Han døde i 1927 og ble begravet på Domkirkegården.
Han ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for fortjenstfull virksomhet» i 1897 og ble tildelt Kroningsmedaljen 1906.
Herrevad Kloster
Herrevad kloster (svensk Herrevads kloster) var et kloster i Skåne beliggende ved Rønne Åen ca. 40 km øst for Helsingborg. Klostret ble grunnlagt av erkebiskop Eskil i 1144 som Danmarks første cistercienserkloster, go munkene kom fra Cîteaux. Herrevad kloster ble omsider et av de størsta og mest betydelsesfulle middelalderklostre i Skåne. I dets velmaktsdager hadde det inntekter fra mere enn 400 eiendommer, og nøt støtte fra overklasse såvels som fra Danmarks kongelige familier. Det har vært antatt at Codex Runicus, middelalderens forsøk på å skrive Skånske lov på runer, ble gjort her.
Etter reformasjonen ble de sidste munkene boende til 1565, mens det ble holdt lutherske gudstjenester i klosterkirken inntil 1585.
Bille og Brahe
I 1565 ble Herrevad overlatt til adelsmannen Sten Bille og hans kone. Bille var Tycho Brahes onkel, og da Tycho kom hjem fra utenlandsstudier, oppfordret onkelen ham til å slå seg ned på Herrevad. Bille kjøpt og fikk innstallert et laboratorium til Tycho i en av de gamle klosterbygningene. Dette brukte han blandt annet til å oppfinnne en bedre måte å fremstille papir på. Omkring 1570 begynte han, som den første i Skandinavia, å fremstille papir på Klippan mølle, i nærheten av Herrevad. Han konstruerte også et glassverk.
En novembernatt i 1572 observerer Tycho fra Herrevad en ny stjerne i stjernebildet Kassiopeia, som han gir navnet Stella Nova. Ved hjelp av en selvlaget sekstant studerer og nedtegner han observasjoner i et år av det vi i dag ville kalle en supernova. I 1573 publiserer Tycho sine observasjoner i København, og disse danner grunnlaget for hans senere berømmelse som astronom.
Svensk tid
Herrevad skiftet hånd mellom flere danske adelsfamilier inntil 1658 hvor Skåne ble innlemmet i Sverige. Deretter overtok, for en kort bemerkning, den tidligere danske riksråd Corfitz Ulfeldt eiendommen, til han forlot Sverige i 1660. Sidenhen skiftet stedet eiere blant svenske adelsmenn, for omsider å bli underlagt den svenske krone. Klosteret ble plyndret av en dansk hær under krigene fra 1709–1710, hvoretter Karl XI befalte at klosterruinene skulle rives, og stenen brukes til hans Tyske kirke i Malmö. De eneste eksisterende rester av klosteret, er en del av det gamle sakristiet.
Nåværande hovedbygning, Herrevad slott oppført 1745 med fløyer i empirestil som kom til 1816–1819, fungerer nå, etter å vært militært anlegg i mange år, som klosterlosji og restaurant.
Kilder
Sven-Åke Rosenberg: Herrevadskloster – Fakta, Fantasier, Funderingar, 1987
Eksterne lenker
Herrevad Kloster
Fastway
Fastway er et britisk heavy metal-band som ble startet og navngitt av gitaristen «Fast» Eddie Clarke som er kjent fra Motörhead og bassisten Pete Way som er kjent fra UFO. Way sluttet før de fikk platekontrakt for å oppkalle et annet band etter seg selv, Waysted, men Clarke beholdt bandnavnet Fastway likevel. De hadde i begynnelsen med seg trommeslageren Jerry Shirley fra Humble Pie og en nykommer i den irske sangeren Dave King som senere har gjort stor suksess med keltisk punk i Flogging Molly.
Med Dave King
Debuten Fastway fra 1983 nådde topp 40 i USA. Bandet besto da av Clarke, King og Shirley. Bass på albumet ble spilt av studiomusikeren Mickey Feat. Charlie McKracken ble med som bassist før de spilte inn oppfølgeren All Fired Up i 1984. Han og trommeslager Shirley var byttet ut med henholdsvis Paul Reid og Alan Connor, og rytmegitarist/keyboardist Shane Carroll lagt til, innen de ga ut Waiting for the Roar tidlig i 1986. Den siste utgivelsen deres med King som vokalist, var filmmusikken til Trick or Treat sent i 1986.
Med Lea Hart
Clarke samlet en helt ny besetning til neste utgivelse, On Target (1988), med Lea Hart på vokal, Steve Clarke på trommer og Paul Gray på bassgitar. Don Airey, tidligere keyboardist i Rainbow og senere i Deep Purple, bidro som gjestemusiker på coverlåten «Show Some Emotion» som han hadde skrevet sammen med Robert Hawthorn og Bernie Marsden for deres tidligere band Alaska til albumet The Pack (1985). Andre gjestemusikere var Christine Byford, Saxonvokalist Biff Byfords hustru, Neil Murray, kjent fra Whitesnake, og Gary Ferguson, kjent fra samarbeid blant annet med Gary Moore.
De gamle guttene fra Brazil
«De gamle guttene fra Brazil» er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 3. desember 1979 på musikkalbumet Salmer og sanger vi gjerne hiver. Sangen er innspilt 27.-30. august samme år i Roger Arnhoff Studio i Oslo. Jonas Fjeld Band var kompband.
Originaltittelen er «The Coffee Song» som ofte hadde undertittelen «They've Got an Awful Lot of Coffee in Brazil». Melodien ble skrevet av Bob Hillard og teksten av Dick Miles. Frank Sinatra ga ut originalen i 1946 og i teksten påstås det at siden det er overflod med kaffe, så får hverken innfødte eller turister servert andre drikkevarer enn nettopp kaffe.
Fastway
Med Lea Hart
På Bad Bad Girls (1990) var Hart fortsatt med, mens bass og trommer var kreditert henholdsvis K.B. Bren og Riff Raff. Gitaristene Kim McAuliffe og Cris Bonacci fra Girlschool skal ha deltatt under pseudonym siden de var under kontrakt med et annet plateselskap.
TSI (motorteknologi)
TSI (forkortelse for Twincharged Stratified Injection eller Turbocharged Stratified Injection) er en motorteknologi benyttet i bensinmotorer av Volkswagen. Samme teknologi kalles TFSI hos Audi.
De gamle guttene fra Brazil
Prima Veras tekst formidlet av Tom Mathisen, handler om gammelnazister som rømmer til Brasil, tar plastiske operasjoner og på den måten kan nyte det frie livet i eksil vekk fra lovens lange arm i sitt opprinnelige land. De møtes daglig på strendene og mimrer om gamle dager. Helt på slutten sier Mathisen Zakopane som avslutningseffekt. Det skal ikke utelukkes at det er Mathisen som spiller jazz solo-gitaren i instrumentalpartiet. Han var og er fortsatt veldig opptatt av jazz.
Liste over parafilier
Liste over parafilier er en alfabetisk oversikt over betegnelser for forskjellige parafilier. Å føle en seksuell tiltrekning mot eller opphisselse av objekter eller handlinger som er uvanlige for de fleste, og som vedkommende person kan oppnå seksuell tenning og tilfredsstillelse av, omfatter en mengde former, deriblant:
De gamle guttene fra Brazil
«De gamle guttene fra Brazil» ble også utgitt i juni 1999 på The Prima Vera Show (bonus-CD)
En mulig inspirasjon til sangens tittel kan være filmen Guttene fra Brasil (The Boys from Brazil'').
TSI (motorteknologi)
Teknologien bestod opprinnelig av direkte innsprøytning, mekanisk drevet kompressor og eksosdrevet turbo. TSI-motoren vant prisen for beste nye motor i 2006. Etter hvert bruker Volkswagen betegnelsen TSI/TFSI også om alle sine bensinmotorer med turbo (også de uten kompressor).
TSI-teknologien ble introdusert i Volkswagen Golf tidlig i 2006. Den første TSI-motoren, med et sylindervolum på 1,4 liter, var utstyrt med både turbo og kompressor for å oppnå høyere effekt med relativt lave utslipp av CO2 og bedre drivstoffsøkonomi. Dette var tydelig da TSI-motoren ble sammenlignet med en motor uten turbo og kompressor som hadde 2-liters volum.
TSI-motoren på 1,4 liter som opprinnelig var tilgjengelig i Volkswagen Golf (etterhvert også tilgjengelig i Jetta, Touran og Scirocco) utviklet 170 hestekrefter, men kom også i en versjon med 140 hestekrefter. Etter hvert er teknologien også innført i motorer på 1,6, 1,8 og 2,0 liter. 1,8 TSI finnes blant annet i Audi A4 og Skoda Octavia
Fastway
Med Toby Jepson
Mer en tjue år etter forrige plate, ga Fastway ut Eat Dog Eat i 2012. Det var igjen en helt ny besetning rundt Clarke. På dette albumet har Toby Jepson fra Gun en mangfoldig rolle og bidrar med vokal, bassgitar og akustisk gitar. Han har også skrevet alle låtene sammen med Clarke. Matt E. er trommeslager på albumet.
Roing under Sommer-OL 2012 – Åtter kvinner
Åtter for kvinner var en øvelse under Sommer-OL 2012 i London som fant sted på Dorney Lake.
Heats
First team of each heat qualify to the final, remainder goes to the repechage.
Ortnevik kraftverk
Ortnevik kraftverk er et vannkraftverk i Ortnevik i Høyanger kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 44 meter i Ortnevikelva.
Installert effekt er 1,2 MW. Årsproduksjon er 5,5 GWh.
Gumla (distrikt)
Gumla (hindi: गुमला जिला ) er et distrikt i den indiske delstaten Jharkhand. Distriktets hovedstad er Gumla.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 1,025,656 innbyggere i distriktet, mot 832,447 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 6,43 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 16,40 % i 2011 mot 18,98 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 955 i 2011 mot 975 i 2001.
Thud
Thud er et brettspill for to personer. Det ble oppfunnet av Trevor Truan og er basert på spillet med samme navnet som dukker opp i Terry Pratchetts romaner Going Postal og THUD!. Thud bærer visse likhetstrekk med både de Norrøne spillene Hnefatafl og Tablut (Thud bærer navnet "Hnaflbaflwhiflsnifltafl") og med sjakk. De to sidene som spilles er dvergene og trollene, da spillet er en representasjon av slaget ved Koom Valley.
Spillet
Målet med spillet er å utrydde motstanderen. Dvergene er i kraftig flertall, men til gjengjeld kan et enkelt troll gjøre betraktelig mer skade. Spillet kan på noen måter minne om sjakk, snarere enn andre brettspill som Go og Othello, i det at det forskjellige brikkene kan bevege seg på forskjellige måter. Til forskjell fra de aller fleste klassiske brettspill, og i tråd med betydningen av tallet åtte i Terry Pratchetts romaner, spilles Thud på et åttekantet brett.
Historie
Thud har sitt opphav i Terry Pratchetts univers, skiveverdenen. I de to siste romanene, Going Postal og THUD! nevnes spillet, og i THUD! er spillet en avgjørende faktor. Pratchett har også diktet opp spillets opphav, som bærer mange likhetstrekk med Shahnamateorien om sjakkspillets opphav.
Kort sagt ble det dvergen som opfant det bedt om å oppgi en belønning. Han bad om et lite stykke gull for den første ruten på brettet, to for den andre, fire for den fjerde etc. Da dvergekongen innså at det ville være mer gull enn det finnes på skiveverdenen truet han oppfinneren på livet. Oppfinneren tenkte seg om og bad i stedet om så mye gull som han kunne bære, og slapp unna med en brukket arm.
Spillets gang
Spillet spilles på et brett som er 15 ganger 15 ruter stort, med 15 ruter fjernet fra hvert hjørne. Brikkene består av åtte troll og trettito dverger, samt en thudstein, som plasseres i midten av brettet, på rute H8. Denne kan ikke flyttes, flyttes gjennom eller flyttes på i løpet av spillet. Trollene plasseres på alle feltene rundt Thudsteinen, mens dvergene plasseres på de ytterste feltene på brettet, med unntak av feltene i ortogonal linje med thudsteinen (A8, P8, H1 og H15.) Dvergene starter alltid.
Når det er dvergenes tur, kan de:
Når det er trollenes tur, kan de:
Når begge spillerne blir enige om at ingen flere brikker kan tas til fange, er spillet over. Spillerne bytter da sider og spiller om igjen. Etter hvert slag telles de slagne brikkene opp: Hver dverg som står igjen på brettet er verdt ett poeng, hvert troll er verdt fire poeng. Spilleren med flest poeng etter de to rundene er spillets vinner.
"Quickfire" Thud
I Thudturneringer spilles det ofte en alternativ form for Thud, som er mer publikumsvennlig og som tar mindre tid. Såkalt Quickfire Thud kan spilles på en av to måter:
Eksterne lenker
Games of the Discworld
Dharshibhai Khanpura
Dharshibhai Lakhabhai Khanpura (født ca. 1949 i provinsen Bombay i India, død 3. november 2020 i Ahmedabad i Gujarat) var en indisk politiker fra Gujarat.
Biografi
Khanpura var født i landsbyen Vada i distriktet Banaskantha i det som i dag er den indiske delstaten Gujarat. Han skolegang var til fjerdeklassen.
Han satt i fire valgperioder i Gujarats parlament for valgkretsen Kankrej. Han ble første gang valgt i 1990 som medlem av Janata Dal; og senere, i 1995, 2002 og 2012, for Kongresspartiet. I 2012 var hans vinnende margin på bare 600 stemmer.
Han døde 3. november 2020 på U.N. Mehta Hospital i Ahmedabad av COVID-19 i en alder av 71 år.
Ajjubidedynastiet
Ayyubidedynastiet var et muslimsk dynasti av kurdere som hersket over Egypt, Syria, Jemen (med unntak av de nordlige fjellene), Diyarbakir, Mekka, Hijaz og det nordlige Irak i de 12. og 13. århundrene.
Saladin
Ayyubide-dynastiet ble grunnlagt av Saladin ü(Salah al-Din) som sammen med sin onkel Shirkuh, erobret Egypt for zengidenes leder for den syriske provinsen, Nur ad-Din, emir av Damaskus og Aleppo, i 1169. Navnet Ayyub kommer fra Saladins far og Shirkuhs bror, Najm ad-Din Ayyub. Da Shirkuh døde, konsoliderte Saladin raskt makten og slo tilbake et korsfarerangrep på Damietta samme år og slo ned et opprør blant svarte afrikanske soldater. Saladin avsatte den siste fatimid-kalifen i 1171, men han ble gradvis fremmedgjort fra sin tidligere herre, Nur ad-Din.
Tushpa
Tushpa (armensk: Տոսպ Tosp, assyrisk: Turuspa, Tuşpa) var på 800-tallet f.Kr. hovedstad for olddtidsriket Urartu. Den ble senere kjent som Van, et navn som er avledet fra Biaina, de egne innbyggeres navn på Urartu.
De gamle ruiner ligger rett vest for byen Van og øst for Vansjøen i provinsen Van i Tyrkia.
Resolution Island (Canada)
Resolution Island er en av øyene i Det kanadiske polararkipelet i Nunavut. Øya ligger utenfor Baffinøyas sørøstre odde har et areal på 1 015 km².
På Resolution ble det i 1954 bygget en amerikansk radarstasjon (CFS Resolution Island). Den er en del av militærprogrammet Distant Early Warning (DEW). Basen ble forlatt i 1973 og overgitt til Canada året etter. Da stedet ble undersøkt mellom 1987 og 1990 ble det oppdaget polyklorerade bifenyler i marken, noe om antakelig skyldes utslipp av spill fra isolasjonsmateriale til radaranlegget. Også andre gifter har blitt oppdaget i bygninger og omkringliggende terreng: transformatorvæsker, kjølvann, asbest og tungmetaller. Man har konstatert at nivået av PCB på Resolution er de høyeste blant de militærbaser som faller inn under Indian and Northern Affairs Canadas INACs jurisdiksjon.
I 1993 og 1994 ble det avsluttet en miljøutredning av området. Man oppførte deretter temporære barrierer for å forhindre at PCB fløt ut i vannet. Ytterligere undersøkelser ble foretatt og i 1907 tok INAC initiativt til saneringsarbeider med foretaket Qikiqtaaluk (QC). En restaureringsplan ble opprettet sammen med Environment Canada og Queen's University. Under tiden har ulike tiltak blitt gjort for å sikre at giftene ikke skader mennesker eller miljø.
Ajjubidedynastiet
Saladin
Saladin vendte sin oppmerksomhet mot korsfarerstatene igjen i 1177 ved å invadere kongedømmet Jerusalem fra sør. Han møtte ikke motstand til å begynne med, og han var uforsiktig da han lot styrkene spre seg på leting etter bytter. Plutselig angrep kong Balduin IV av Jerusalem, og Saladin ble stygt beseiret i slaget ved Mont Gisard. Saladin var ikke skremt av dette og invaderte de frankiske statene fra vest og vant en seier over Balduin i slaget ved Marj Ayyun i 1179. Året etter ødela han den nybygde korsfarerborgern Chastellet i slaget ved Jabboks vadested. Han møtte Balduin igjen i felttoget i 1182, men slaget ved Belvoir førte heller ikke til en avgjørelse. Saladin lot korsfarerne være i fred ett år etter september 1182, men la Aleppo og noen byer i Mesopotamia til sitt rike. Høsten 1183 angrep han det latinske kongedømmet igjen i slaget ved Ain Tuba'un.
Saladins største bedrift var hans betydelige seier mot korsfarerstatene i slaget ved Hattin og erobringen av Jerusalem i 1187. I løpet av året hadde han erobret nesten hele kongedømmet Jerusalem med unntak av Tyr som holdt ut under Konrad av Montferrat. Men Saladin stod snart overfor et betydelig korstog fra det vestlige Europa, det tredje korstoget, ledet av de tre største europeiske herskerne på den tiden, Fredrik Barbarossa av Tyskland, Filip August av Frankrike og Rikard Løvehjerte av England. Fredrik døde på veien, men resten av korsfarerarméene beleiret Akko som de gjenerobret i 1191. Korsfarerne, nå samlet under ledelsen til Rikard, beseiret Saladin i slaget ved Arsuf, men klarte ikke å ta tilbake de indre områdene. I stedet underskrev Rikard en avtale med Saladin i 1192 som restaurerte kongedømmet Jerusalem til en kyststripe mellom Jaffa og Beirut. Det var den siste betydelige hendelsen i Saladins karriere siden han døde året etter, i 1193.
Senere herskere
Saladin hadde innsatt sine slektninger i arvelige fyrstedømmer i sine land, fremfor å etablere et sentralisert imperium. Derfor hersket Saladins bror al-Adil i al-Jazira og Transjordan, hans bror Toghtekin hersket i Jemen, hans nevøer hersket i Baalbek og Hamah og etterkommerne av Shirkuh hersket i Homs. Resten av riket var delt opp ved Saladins død mellom hans tre sønner: al-Afzal, den eldste, holdt Damaskus og var ment å være overherre over hele imperiet, den andre, al-Aziz, tok Egypt og en tredje, az-Zahir, hersket i Aleppo.
Men snart begynte Saladins sønner å krangle over delingen av imperiet. Al-Aziz og az-Zahir nektet å anerkjenne sin brors overherredømme. Samtidig forsøkte de nordlige vasallene, zengidene og artukidene, å skaffe seg uavhengighet og gjeninnsette zengidisk styre i regionen. Saladins bror Al-Adil forhindret disse forsøkene, men situasjonen forble ustabil.
Al-Adil klarte igjen å splitte sine fiender og sikret til slutt underleggelse fra alle hans slektninger. I avtalen som ble inngått, fikk az-Zahir tilbake Aleppo i slutten av 1201, og al-Afdal fikk Mayyafaraqin i nord, mens den unge al-Mansur måtte nøye seg med Edessa. Egypt, Damaskus og det meste av Al-Jazira var under al-Adils direkte kontroll. Tre av hans sønner, al-Kamil, al-Mu'azzam og al-Ashraf, fungerte som guvernører. Al-Adil hadde dermed gjenopprettet ayyubideimperiets enhet.
Ayyubidene fortsatte å styre Damaskus og Aleppo frem til 1260 da de ble drevet ut av mongolene. Etter det mongolske nederlaget ved Ain Jalut senere det året, falt det meste av Syria til mamelukkene. Lokale ayyubid-dynastier fortsatte å styre i deler av Syria (mest kjent Hamah) i ytterligere 70 år til mamelukkene til slutt absorberte dem i 1334.
Tushpa
Tushpa dukker første opp skriftlig i en innskrift under den assyriske konge Šulmanu-ašared III (Salmanassar III, regj. 858-824). Salmanassar III forteller i innskriften om en seier over kong Sarduri. Med tiden actok byens betydning, og navnet ble forandret til Van.
SDermed er det i gamle Van bare rester av enkelte moskeer fra seldsjukkenes tid, som for eksempel Hüsrev Paşa Camii fra 1567, oppkalt etter ham som lot moskeen bygge og som ble bagravet i en meget vakker türbe, og minareten etter en Ulu Cami fra Qara Qoyunlu-tiden, på 1300-1400-tallet.
Meierifossen kraftverk
Meierifossen kraftverk er et vannkraftverk ved Jølstravatnet i Jølster kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 36 meter i Årdalselva.
Installert effekt er 1,4 MW fra en vertikal kaplanturbin. Årsproduksjon er 5,25 GWh.
Ivo Felix
Ivo Felix (født 4. desember 1955 i Jilemnice ) er en tsjekkisk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt for Tsjekkoslovakia i årene 1968-1982.
Lidija Cvijić
Lidija Cvijić (født 25. mai 1998) er en serbisk profesjonell håndballspiller, som spiller for den franske håndballklubben og det serbiske kvinnelandslaget.
Ivo Felix
Han ble nummer 33 av 40 deltakere i VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1975, og nummer 26 i normalbakken i Seefeld i OL i 1976. I skiflygingsuka i Oberstdorf i 1976 ble han nummer 7. Felix deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i 1975/76, 1977/78 og 1978/79, med 21. plass i 1975/76 som beste sammenlagtplassering. Han ble nummer 4 sammenlagt i Beskid-turneringen i 1979. I verdenscupen, som startet opp sesongen 1979/80, var hans beste rennresultat 5. plass i normalbakken i Zakopane 26. januar 1980, noe som bidro til at han ble nummer 58 sammenlagt den sesongen.
Sammenlagtplasseringer i den tysk-østerrikske hoppuka:
Lidija Cvijić
Hun ble tatt ut i den serbiske bruttotroppen foran Håndball-EM 2016 og Håndball-EM 2018, men var ikke blant de 16 utvalgte i noen av mesterskapene.
Storhamar Fotball
Storhamar Fotball (stiftet i 1935) er et fotballaget til Storhamar Idrettslag som holder til i Hamar. A-laget ligger i 4. divisjon i Indre Østland Fotballkrets. Storhamar har aldri hatt noen tradisjon for å ha et etablert lag i de øverste divisjonene. Det er Hamarkameratene som er storebror i Hamar, mens Storhamar Idrettslag har hatt det beste og det eneste ishockeylaget i distriktet.
Den 30. september 2012, med seier 7-3 hjemme mot, sikret Storhamar Fotball seg for første gang spill i nasjonal liga med opprykk til 3. divisjon fotball for herrer.
Casparis veg
Casparis veg (1-75) er en kort gate i bydelen Børstad på Hamar. Den begynner i nærheta av Solvangvegen, og munner ut i Børstadalleen.
Hammersmith and Fulham
Hammersmith and Fulham er en bydel i London. Den ble opprettet i 1965 ved at Hammersmith og Fulham ble slått sammen.
Idrett
Både Fulham FC, Chelsea FC og Queens Park Rangers FC hører til i distriktet.
Linford Christie, olympisk hullmedaljevinner på 100 meter sprint, bodde og trente i distriktet, og et stadion der er oppkalt etter ham.
I bydelen ligger White City, som i dag er mest kjent som tilholdssted for BBC. Tidligere lå White City Stadium der. Det var hovedarena under OL i London i 1908, og ble senere hovedsakelig brukt for friidrett og greyhound-løp. Stadionet ble revet i 1984.
Det er også flere roklubber i Hammersmith and Fulham, som tilsammen har ni olympiske gullmedaljer.
New Zealand under Sommer-OL 1996
New Zealand under Sommer-OL 1996. 95 sportsutøvere fra New Zealand deltok i 15 grener under Sommer-OL 1996 i Atlanta. New Zealand kom på 26.-plass på den uoffisielle medaljestatistikken med tre gull-, to sølv- og en bronsemedalje. Brettseileren Barbara Kendall var New Zealands flaggbærer under åpningsseremonien.
Aust-Agder fylkeskulturpris
Videreføring i Agder fylke
Fra og med 2020 opphørte Aust-Agder fylkeskommune å eksistere, og dermed ble prisen utdelt siste gang i 2019.
Agder fylke, som var resultatet av sammenslåingen mellom Aust-Agder fylke og Vest-Agder fylke, opprettet Agder fylkes kulturpris, som ble utdelt første gang i 2020.
Jordmorsegna
Jordmorsegna er et vandresagn som er blitt fortalt over hele Europa og deler av Asia og Afrika. I vandresagnkatalogen er det klassifisert som «ML 5070 Midwife to the Fairies». Sagnet er blitt dokumentert over hele Norge.
Handlingen går i kortform slik:
I noen versjoner er det ikke en hulder som skal føde, men en bergtatt kvinne. Et annet motiv som ofte er med, forteller at hun blir bedt om å smøre en salve på øynene til huldrebarnet. Hun får litt av salven i sitt eget øye og noen dager senere møter hun huldremannen. Han blir forundret over at hun kan se ham, og spør hvilket øye hun ser ham med. Da han får vite det, stikker han fingeren i øyet hennes og dermed mister hun evnen til å se de usynlige.
Dette sagnet blir fortalt ganske likt over store områder. Et eksempel på det har vi fra Figuig-oasen øst i Marokko. Der ble det fortalt at en berberkvinne hørte at en djinn ropte på henne. Berberkvinna gikk etter lyden og fant en djinnkvinne som lå og fødde. Hun ba om hjelp til å klippe av navlestrengen. Det kan ikke djinnene gjøre selv. Til lønn fylte hun lomma til berberkvinna med appelsinskall. På hjemveien vrengte kvinna lomma si og slengte appelsinskallene i grøfta. Men da hun kom hjem fikk hun se at et lite appelsinskall hadde festet seg i klærne hennes og nå oppdaget hun at det var reint gull. Hun sprang straks tilbake, men fant hverken djinnen eller gullet.
Svalbard Skimaraton 2023
Svalbard Skimaraton 2023 var et langløp i langrenn som ble arrangert 15. april 2023. Dette var den 29. utgaven av Svalbard Skimaraton. Rennet er 42 km langt, og er i klassisk stil.
Den dansk-svenske krig 1808–1809
Krigen med Sverige 1808–1809 var en krig mellom Danmark-Norge og Sverige som inngikk i Napoleonskrigene og hovedsakelig ble utkjempet i grensetraktene mellom Norge og Sverige. Danmark-Norge hadde etter flåteranet i København i 1807 alliert seg med Frankrike og forpliktet seg til å erklære krig mot Sverige for å tvinge svenskene til å tiltre fastlandssperringen, som Napoleon hadde innført som et strategisk tiltak mot Storbritannia. Danmark-Norges krigsmål var blant annet å prøve å gjenerobre Skåne og andre provinser som var tapt ved freden i Roskilde i 1658. Sveriges krigsmål var å erobre Norge og å oppnå tollfrihet i Øresund.
Bakgrunn
Ettersom Sverige hadde vært i krig mot Napoleon siden 1805, og Danmark hadde inngått forbund med den franske keiseren og Russland, var det vanskelig å unngå krig i Norden etter flåteranet. Freden i Tilsit 7.-9. juli 1807 gjorde slutt på den fjerde koalisjonskrigen. Russland og Preussen trakk seg ut, slik at bare to land var tilbake – Storbritannia og Sverige. Tsar Aleksander I forpliktet seg til å tvinge Sverige til å bryte med Storbritannia dersom svenskene nektet å slutte fred på de franske vilkårene. Danmark-Norge sluttet seg til den fransk-russiske alliansen etter at den dansk-franske forbundstraktaten var undertegnet i Fontainebleau 31. oktober.
Sveriges konge, Gustav IV Adolf, nærte et nesten fanatisk hat til Napoleon. Derfor tok han ikke hensyn til de diplomatiske fremstøtene og den overveldende trusselen, men fortsatte å være Storbritannias eneste allierte på det europeiske kontinentet. Napoleons krav til sine alliansepartnere var å tiltre fastlandssperringen. Tsar Aleksander I, som hadde fått frie hender for en aggressiv ekspansjonspolitikk i den russiske interessesfæren, fikk klarsignal fra Napoleon til å angripe Sverige vinteren 1808–1809 etter at det ble kjent at Gustav IV Adolf nektet å bøye seg for de franske kravene. 24 000 russiske soldater rykket over grensen mot Finland den 21. februar 1808. Finskekrigen om herredømmet over Finland var i gang.