cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
L. Ron Hubbard
Utdannelse, forfatterskap og Alaska-ekspedisjon
Hubbard studerte til å bli sivilingeniør i løpet av sine to år ved George Washington University, et valg faren hadde tatt for ham som «bestemte at jeg skulle studere ingeniørfag og matematikk» Selv om han ikke fikk eksamen fra universitetet, skulle disse to årene bli viktige for ham da han senere henviste til at han hadde enn bakgrunn herfra. Han fikk imidlertid svake karakterer, og gikk på prøve fra september 1931 og sluttet ved universitetet høsten 1932. Etter å ha sluttet ved universitetet reiste han til Puerto Rico på det Scientologikirken kaller «den puertorikanske mineralske ekspedisjon». Scientologene hevder han utførte den første fullstendige mineralundersøkelsen i Puerto Rico hvor han grundig søkte gjennom hele landet og alle dets elveløp etter gull. Imidlertid er ikke noen slik ekspedisjon registret verken hos Amerikas forente staters geologiske undersøkelse eller hos den tilsvarende organisasjonen Puerto Rico Department of Natural and Environmental Resources.
Utover på 1930-tallet ble Hubbard en kjent forfatter av kiosklitteratur. Tekster fra scientologene beskriver ham som en «veletablert forfatter» før han hadde avsluttet college, og at dette sikret ham økonomisk frihet og fri til å reise og skrive hva han ville. Han skal også ha tjent svært mye penger i denne perioden.
Hans første utgivelser var bidrag til studentavisen ved George Washington University, kalt The University Hatchet, hvor han var tilknyttet noen måneder i 1931. Seks artikler ble publisert kommersielt i 1932 og 1933. Tariffen for frilansskribenter på den tiden var bare en cent pr ord, så totalt kan han ikke ha tjent mer enn $100 for disse artiklene. Kioskmagasinet Thrilling Adventure ble det første til å publisere en av hans noveller i februar 1934. I løpet av de neste seks årene ga kioskmagasiner ut rundt 140 av hans noveller under en rekke pseudonymer, blant dem Winchester Remington Colt, Kurt von Rachen, René Lafayette, Joe Blitz og Legionnaire 148. Selv om han er mest kjent for fantasy- og science fiction-historier, skrev Hubbard også innenfor en rekke ulike sjangre, blant annet eventyrromaner, luftfart, reise, mysterier, western og romantikk. Hubbard kjente og identifiserte seg med forfattere som Isaac Asimov, Robert A. Heinlein, L. Sprague de Camp og A.E. van Vogt. Hans første fulle roman, Buckskin Brigades, ble gitt ut i 1937. Han ble mer kjent etter at han ble tatt under vingene av redaktøren John W. Campbell, som ga ut mange av hans noveller og publiserte flere av de novellene Hubbard skrev for Campbells magasiner Unknown og Astounding i en serie. Blant disse var Fear, Final Blackout og Typewriter in the Sky.
Våren 1936 flyttet de til Bremerton i Washington hvor de bodde en periode hos Hubbards tanter og bestemor før de fant sin egen bolig i South Colby i nærheten. Ifølge en av hans venner fra denne tiden Robert MacDonald Ford, hadde familien ganske dårlig råd, men overlevde på Hubbards inntekter som forfatter. Hubbard oppholdt seg store deler av tiden i New York City, hvor han arbeidet på et hotellrom hvor hans ektefelle mistenkte ham for å ha forhold til andre kvinner. Hubbard ble i februar 1940 medlem av The Explorers Club, på grunnlag av sine påståtte ekspedisjoner i Karibia og luftundersøkelser av USA. Han overtalte klubben til å gi ham tillatelse til å bære klubbens flagg på en «Alaskan Radio-Experimental Expedition» som hadde til formål å oppdatere den amerikanske losguiden til kystlinjen til Alaska og Britisk Columbia, og utvikle nye metoder for å finne radioposisjoner.
Ekspedisjonen ble ikke vellykket da motoren brøt sammen etter bare to dager, og de ble liggende strandet i byen Ketchikan i Alaska nær den sørlige delen av Alaska, fjernt fra målet Aleutene. I reportasjen i Ketchikan Chronicle ble ikke ekspedisjonen nevnt, men at turen til Alaska både var et resultat av et veddemål og for å samle stoff til en bok med handling fra laksefisket i Alaska. Etter å ha undervurdert kostnadene ved en slik tur, hadde han ikke penger igjen til å reparere den ødelagte maskinen. Han skaffet penger ved å skrive historier og arbeidet ved den lokale radiostasjonen og fikk etter hvert tjent det som var nødvendig for å reparere maskinen.
Militær karriere
Få måneder før USA gikk inn i andre verdenskrig, meldte han seg til United States Navy sommeren 1941, og ble tatt opp som fenrik. Han søkte seg inn i etterretningstjenesten, og han satt i aktiv tjeneste i november, men utdannelsen ble avbrutt av angrepet på Pearl Harbor. Han skulle da bli sendt til Filippinene via Australia, men skipet ble omdirigert da det kom til Australia, og han ble værende der. Den amerikanske marineattacheen i Australia sendte ham tilbake til USA da han ikke fant noe han kunne bruke ham til; ikke hadde noen kvalifikasjoner, var uselvstendig, overvurderte egne evner og kvalifikasjoner, skapte uro og krevde enn høy grad av oppfølging. Hans offisielle rulleblad fra hans militære tjeneste var til tider under gjennomsnittet, og han fikk bare fire medaljer for deltakelse i enkeltaksjoner, i stedet for 21. Han ble aldri såret eller skadet i kamp, og fikk derfor aldri en Purple Heart. Det meste av tiden tjenestegjorde han på kysten av det kontinentale USA med administrative eller opplæringsoppgaver. Han tjenestegjorde en kort tid i Australia, men ble sendt hjem eller kort tid etter å ha kranglet med sine overordnede. I to korte perioder hadde han kommandoen over to antiubåtfartøyer i kystfarvannene utenfor Massachusetts, Oregon og California i 1942 og 1943. Han ble begge ganger fjernet fra tjenesten da hans overordnede fant han ute av stand til oppgaven. Ved sin siste kommando rapporterte han at de hadde angrepet og senket to japanske ubåter utenfor kysten av Oregon i mai 1943, noe som ble bestridt av hans overordnede. Hubbard og hans nestkommanderende Thomas Moulton, hevdet senere dette var fordi myndighetene fryktet panikk i USA.
En måned senere seilte Hubbard PC-815 inn i mexicansk farvann og bedrev skøyteøvelse mot de mexicanske øyene Coronado-øyene ut fra den oppfatning om at dette var amerikansk territorium og at de var ubebodde, hvilket ikke var tilfelle. De mexicanske myndighetene klaget på hendelsen, og Hubbard ble fjernet fra sin kommando. I en rapport ble det slått fast at han var uegnet til å ha selvstendige oppgaver og «manglet de avgjørende egenskapene for vurdering, lederskap og samarbeid».
Han ble etter affæren ved Coronado-øyene satt til opplæringsoppgaver på fartøyet USS «Algol» i Portland, og en rapport om ham etter dette anbefalte forfremmelse, og omtalte ham som «en kapabel og energisk offiser (men) veldig temperamentsfull» og «over gjennomsnittlig navigatør». Imidlertid skulle han ikke få slike posisjoner eller tjenestegjøre ombord i noe fartøy etter USS «Algol».
Imidlertid viser hans medisinske journaler at han de siste månedene av hans tjenestetid lå på sykehus med behandling for magesår. I oktober 1945 ble han funnet frisk nok til å gjeninntre i tjenesten, og han ble utskrevet fra sykehuset 4. desember 1945 og overført til passiv tjeneste 17. februar 1946.
Han gikk ut av den passive tjenesten med virkning fra 30. oktober 1950.
Okkulte interesser og familieproblemer
Hubbards liv gjennomgikk en turbulent periode etter krigen. Hubbard uttalte at han ble forlatt av familie og venner som angivelig så på ham som en hjelpeløs krøpling og byrde på dem for resten av livet, siden han fortsatt hadde plager etter magesåret. Datteren Katherine May hevdet imidlertid at hans kone nektet å flytte barna deres fra hjemmet i Bremerton, for å bli med ham til California. Ekteskapet var i store vanskeligheter, og Hubbard valgte å flytte til California.
I august 1945 flyttet Hubbard inn i villaen til John Whiteside Parsons i Pasadena. Parsons var en rakettforsker ved California Institute of Technology og grunnla Jet Propulsion Laboratory, men levde også et dobbeltliv som okkultist og thelematist, og var en tilhenger av Aleister Crowley og leder av en avdeling av Ordo Templi Orientis (OTO). Parsons leide ut rom bare til «ateister og de med bohemsk disposisjon»
Hubbard ble venner med Parsons og ble snart også seksuelt involvert i hans 21 år gamle venninne Sara Northrup Hollister. 10. august 1946 giftet Hubbard seg med Sara og begikk dermed bigami da han på dette tidspunktet ikke var skilt fra Polly. Dette varte fram til det følgende året, da hans første kone ble kjent med at han hadde giftet seg igjen. Hubbard gikk da med på å skille seg fra Polly i juni samme år, og ekteskapet ble oppløst og Polly fikk omsorgsretten til barna.
Dianetikk og scientologi
Etter å ha giftet seg med Sara, slo de seg ned i Laguna Beach i California hvor Hubbard tok en kortvarig jobb med å passe på en venns fritidsbåt og tok opp igjen sitt forfatterskap for å tjene mer penger enn den lille økonomiske støtten i krigspensjon som følge av de vedvarende plagene han hadde etter magesåret. Han fikk publisert noen av disse historiene, men hadde kronisk pengemangel. Sønnen L. Ron Hubbard jr uttalte senere at Hubbard var avhengig av økonomisk hjelp fra sin far og sine tidligere svigerforeldre, og han fortsatt bare tjente en penny pr ord på forfatterskapet, slik at han samlet ikke tjente mer på dette enn 10,000 dollar før han grunnla scientologien. Han skrev gjentatte ganger til Krigsveterandepartementet for å få øket krigspensjonen.
Krigspensjonen ble etter hvert økt noe, men dette løste ikke hans økonomiske problemer. 31. august 1947 ble han arrestert i San Luis Obispo og erklærte seg skyldig i mindre tyverier og fikk en bot på 25 dollar.
Sent på året i 1948 flyttet ekteparet til Savannah i Georgia, og nevnte her for første gang offentlig at han arbeidet med noe som senere skulle bli dianetikk. I januar 1949 skrev han at han arbeidet på en «psykologibok» om «årsaker og kurering av nervøse spenninger» som han ville kalle The Dark Sword, Excalibur or Science of the Mind. I april samme år skrev han til en rekke fagorganisasjoner for å tilby sin forskning, men ingen var interesserte. Han vendte seg da til sin tidligere redaktør John W. Campbell, som var mer imøtekommende på grunn av en langvarig fascinasjon han hadde for slike temaer. Campbell inviterte Hubbard og hans kone til å bo i en hytte i Bay Head i New Jersey, ikke langt fra hans bolig i Plainfield, og rekrutterte en legebekjent, Joseph Winter, som skulle hjelpe Hubbard til å utvikle Hubbards nye terapiform «dianetikk». Dianetikken var en omfattende terapiform, som Hubbard mente var et åndelig alternativ til den psykiatrien som ble praktisert, som han mente bygde på et alt for materialistisk menneskesyn. Som et alternativ til den tidens medisinering; elektrosjokk og lobotomi, mente Hubbard at en skulle ta utgangspunkt i det enkeltes potensial og problemene vedkommende hadde, og disse kunne forstås og løses ut ifra de hendelser og opplevelser vedkommende hadde hatt i tidligere liv. Hubbards teorier ble testet ut på science fiction-tilhengere som ble rekruttert av Campbell.
Winter skrev en artikkel om dianetikk som han sendte inn til fagtidsskriftene Journal of the American Medical Association og American Journal of Psychiatry, men begge refuserte denne. De bestemte seg da for å lansere dianetikk i Campbells publikasjon Astounding Science Fiction i stedet.
Da Hubbards andre datter, Alexis Valerie, ble født 8. mars 1950, assistert av Winter, kom dette samtidige med lanseringen av dianetikken. Stiftelsen Hubbard Dianetic Research Foundation ble etablert i april 1950 i byen Elizabeth i New Jersey, med Hubbard, Sara, Winter og Campbell i styret. Dianetikk ble behørig lansert i mai 1950-utgaven av Astounding og ved lanseringen av Hubbards tilhørende bok Dianetics: The Modern Science of Mental Health samme måned. Boken ble en kommersiell suksess. Allerede i august 1950 hadde boken solgt i 55,000 eksemplarer og solgte ytterligere 4,000 eksemplarer pr uke og ble oversatt til fransk, tysk og japansk, og 500 dianetikkgrupper ble etablert på ulike steder i USA.
Deltakelse på seminarer i dianetikk var dyrt, men det viste seg at mange var villige til å betale for dette. Imidlertid var kontrollen med pengestrømmen ganske lav, og Hubbard tok selv ut store beløp uten å redegjøre for dette. Eksempelvis ble det ved en anledning observert at han tok ut $56,000 (tilsvarende $0,5 millioner i 2010) fra avdelingen i Los Angeles. En av hans ansatte, Helen O'Brien, kommenterte at ved stiftelsen viste regnskapet at det en måned var bokført inntekter på $90,000, mens det av disse bare ble bokført utgifter på $20,000. Hubbard spilte en svært aktiv rolle i lanseringen og sukessen av dianetikken, og mange av dem som møtte ham ble preget av hans angivelige sterke karisma.
Død
De siste år av sitt liv led Hubbard under sviktende helse, blant annet kronisk pancreatitt. Han levde i skjul for myndighetene på en ranch i nærheten av Creston i California, og ble rammet av et slag den 17. januar 1986. Han døde en uke senere. Scientologi-lederne kunngjorde at kroppen hans var blitt til hinder for innsatsens hans, slik at han hadde bestemt seg for å «kvitte seg med kroppen» for å fortsette sin forskning på en annen planet, noe han hadde lært seg å gjøre «uten å trenge en kropp».
Referanser
<!-- Scientologi ble en meget lønnsom virksomhet for Hubbard. Han gjennomførte en ordning hvor han ble betalt en prosentandel av det Scientologikirken tjente og i 1957. Han ble betalt ca. 250 000 dollar årlig, som tilsvarer 1.9 millioner dollar i 2010-priser. På begynnelsen av 1960-tallet, var Hubbard leder for en verdensomspennende bevegelse med tusenvis av tilhengere. Ti år senere hevdet Hubbard at scientologikirken ble infiltrert av sabotører og spioner og kirken introduserte en sikkerhetskontroll for å identifisere mulige potensielle problemer og undertrykkende personer. Medlemmer av Scientologikirken ble avhørt ved hjelp av en form for løgndetektor og ble spurt spørsmål som «Har du noensinne praktisert homofili?» og «Har du noensinne hatt uvennlige tanker om L. Ron Hubbard?» Den amerikanske regjeringen var allerede godt kjent med Hubbards mange aktiviteter. FBI hadde en lang fil på ham, inkludert et intervju fra 1951. Scientologi tiltrakk seg stadig mer ugunstig publisitet over den engelsk-talende verden. De ble spesielt fiendtlig gransket i Victoria, Australia, hvor de ble beskyldt for hjernevasking, utpressing, og skade den mentale helsen til deres medlemmer. I juli 1968 kunngjorde den britiske helseministeren, Kenneth Robinson, at utenlandske scientologer ikke lenger hadde adgang til Storbritannia og Hubbard selv var utestengt fra landet som en «uønsket fremmed».
Hubbards problemene økte i februar 1978 da en fransk domstol dømte ham in absentia for å skaffe penger under falske forutsetninger. Han ble dømt til fire års fengsel og måtte en bot på 7000 dollar. Hubbard gikk i dekning i april 1979, flyttet til en leilighet i Hemet, California, hvor hans eneste kontakt med omverdenen var via ti scientologer. Han kuttet kontakten med alle andre, selv hans kone, som han fikk se for siste gang i august 1979. I de to siste årene av hans liv, bodde Hubbard i en luksuriøs bobil i nærheten av Creston, California. Han var fortsatt tett involvert i styringen av Scientologikirken via hemmelige leverte ordrer. Han fortsatte å motta store mengder penger, hvorav Forbes Magazine anslo at han hadde en formue på $ 200 millioner i 1982. I september 1985 varslet skattemyndighetene i USA at Hubbard ble etterforsket for skattesvik. Hubbard fikk ytterligere dårlig helse, inkludert kronisk pankreatitt. Han fikk et dødelig slag den 17. januar 1986, og døde en uke senere. Kroppen ble kremert etter en obduksjon, og asken ble spredt på havet.
Opphavsretten til hans verker og mye av hans eiendom og rikdom ble gitt til Scientologikirken. I en bulletin datert 5. mai 1980, fortalte Hubbard sine tilhengere at de skulle bevare hans lære for en eventuell reinkarnasjon da han ville komme tilbake. Hubbard står oppført i Guinness World Record som mest publiserte forfatter, med 1084 verk. I 2004, 18 år etter Hubbards død, hevder scientologi-kirken at de hadde åtte millioner tilhengere over hele verden. Ifølge en religiøs lærd er dette tallet overvurdert og teller alle som bare har kjøpt en bok. Kritikere av Hubbard skildrer en mann som var en stor løgner når det kom til hans prestasjoner, bakgrunn og historie. Han ble tillagt evner som griskhet, begjær etter makt, samt aggressivitet og hevnlyst mot personer som ikke likte ham. Samtidig blir han beskrevet som karismatisk og svært dyktig til å motivere, organisere, kontrollere, manipulere og inspirere sine tilhengere. Det er publisert en lang rekke litterære verk om L. Ron Hubbard og hans liv. I november 1987 publiserte den britiske journalisten og forfatteren Russell Miller boken Bare-faced Messiah, den første store biografien om L. Ron Hubbard. Boken ble godt mottatt av kritikere, men Scientologikirken forsøkte uten hell å forby offentliggjøring av boken på grunn av brudd på opphavsretten. -->
Israels ambassade i Oslo
Israels ambassade i Oslo er Staten Israels diplomatiske representasjon til Norge. Ambassaden dekker også Island. Ambassadebygningen har adresse Parkveien 35, og ligger like bak Slottet.
Ambassadebygningen er fra 1892, og er under byantikvarens beskyttelse. Ambassaden holdt tidligere til i Drammensveien 82C, og flyttet til dagens lokaler i mars 2000.
Ambassadør fra 22. september 2022 er Avrahaim Nir.
Liste over israelske ambassadører til Norge
Listen er ikke komplett, og årstallene merket med «(?)» er usikre
Kirkenær skole (Ringsaker)
Kirkenær skole er en middels stor barneskole som ligger i Furnes, like utenfor Hamar. Kirkenær er den største barneskolen i Furnes og har 170 elever.
Chatham University
Chatham University  er et privat, uavhengig og ikke-kommersielt universitet i Pittsburgh i delstaten Pennsylvania, USA. Det ble opprettet i 1869.
Ved universitetet var det 1 590 studenter og 207 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 24 808 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.
Norddeutscher Lloyd
Norddeutscher Lloyd (NDL) var et tysk rederi. Det ble grunnlagt i Bremen i 20. februar 1857. I løpet av slutten av 1800-tallet og tidlig på 1900-tallet utviklet selskapet seg til en av de viktigste tyske rederiene. 1. september 1970 ble det slått sammen med Hamburg-Amerikalinjen til Hapag-Lloyd.
Hellweg
Hellweg er betegnelsen på en gammel øst-vest ferdselsåre gjennom Tyskland, som var hovedkorridoren fra Rhinen øst for fjellene i Teutoburger Wald, fra Duisburg over elvene Rhinen og Ruhr, til Paderborn, med skråningene til Sauerland i sør.
I 900- og 1000-årene var Hellweg den foretrukne rute for kongene og keiserne av Ottonianer-dynastiet og Salier-dynastiet under deres årlige reiser gjennom Sachsen og Aachen, når de ikke var i Italia eller deltok i krigshandlinger. I middelalderen ble Hellweg utpekt som en viktig gjennomfartsåre for handel, som på begge sider måtte holdes fri for vegetasjon i en lanselengdes avstand på rundt 3 meter.
Shiyi
Shiyi (betyr «ti vinger») er en gruppe konfucianske kommentarer til Yijing, Forvandlingenes bok. De er:
Hellweg
I tidlig moderne tid fikk Hellweg betydning gjennom fremveksten av kull- og stålindustrien, hvor de middelalderske byene som var grunnlagt langs handelsruten utviklet seg til industribyer som absorberte det meste av befolkningsveksten i regionen.
I litteraturen brukes benevnelsen Hellweg vanligvis synonymt med den westfaliske Hellweg.
Kong Fanying
Kong Fanying (født 27. april 1996) er en kinesisk alpinist.
Hun representerte Kina under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 55 i storslalåm.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 31 i utfor.
Solradioen
Solradioen var en lokalradio i Halden. Den første sendingen var 19. desember 1984. Det var Steinar Aabø, Norges første redaktør i en nærradio, som startet Solradioen, en av Norges mest omtalte og populære nærradioer før P4 begynte med sine sendinger. Radioen ble lagt ned 6. mars 2004.
Solradioen bygde i løpet av det første året to store studioer med fasiliteter på rundt 1000 m² i toppetasjen til Bimagården, nå Halden Storsenter. Nyheter, kultur og opplevelser var hovedinnholdet til radioen som hele tiden hadde en lav terskel mot lokalmiljøet.
Snåsa kirke
Snåsa kirke er en korskirke fra 1200-tallet i Snåsa kommune, Trøndelag fylke.
Norbert Elias
Norbert Elias (født 22. juni 1897 i Breslau, død 1. august 1990 i Amsterdam) var en fremtredende tysk sosiolog, som på grunn av jødeforfølgelsene tok britisk statsborgerskap.
Politijurist
Politijurister (påtalejurister) er ansatte i politiet som er tildelt påtalekompetanse, det vil si at vedkommende både er en del av påtalemyndigheten og politiet.
Norbert Elias
Elias' mest betydningsfulle verk er Om sivilisasjonsprosessen (Tysk: Über den Prozeß der Zivilisation) som ennå ikke er oversatt til norsk, skrevet i 1939.
Snåsa kirke
Byggverket er i stein og har 500 plasser. Den eldste delen av kirka er bygd på 1200-tallet i romansk stil. Kirka ble sterkt ombygd og utvidet til korskirke i nygotisk stil i 1869-70.
Politijurist
De stillinger som omtales som politijurister er politifullmektig, politiadvokat, politiinspektør, visepolitimester og politimester.
Norbert Elias
Verk av og om Elias på norsk
Nesten alle Elias' verk er oversatt til engelsk.
Snåsa kirke
Adkomst til stedet er via Fv763.
New Zealand under Kortbane-VM i svømming 2016
New Zealand deltok under Kortbane-VM i svømming 2016 i Windsor, Ontario i Canada fra 6. - 11. desember 2016.
Politijurist
Politijurister er utdannet jurister og gjennomgår i tillegg utdanning på Politihøgskolen. Politijuristene er enten tillagt ordinær eller det som omtales som delegert utvidet påtalemyndighet (avhengig av erfaring og noe som blir tildelt av det enkelte statsadvokatembete politidistriktet hører inn under etter en konkret vurdering av den enkelte politijurist hva gjelder prosedyreerfaring) og har i tillegg full politimyndighet. Det er politijuristene som er påtaleleder i etterforskning utført i politiet. Politijuristene fungerer også som aktor i retten i straffesaker av ulik karakter avhengig av type påtalemyndighet og erfaring de måtte inneha. De tyngre sakene aktoreres normalt av en statsadvokat. Det er dog ikke uvanlig at enkelte politijurister aktorer istedenfor statsadvokaten. Da har statsadvokaten pekt ut en egnet politijurist eller bedt politidistriktet tildele aktoratet til en politijurist som politidistriktet selv finner egnet.
Alle politijurister inngår i ledernivået i politiet, dvs. høyere grader i politietaten, og er overordnet de aller fleste polititjenestemenn (dvs. politiutdannede). Det eneste unntaket gjelder stillingen politiinspektør, som i sjeldne tilfeller også kan innehas av politiutdannede. Politiutdannede ( gjennomført treårig politihøgskoleutdannelse ev. gjennomført ettårig eller toårig politiskole) som innehar stillingen politiinspektør innehar ikke påtalekompetanse.
Politijurister i særorganet Politiets Utlendingsenhet (PU) har derimot ikke påtalekompetanse og tilhører heller ikke påtalemyndigheten med Statsadvokaten og Riksadvokaten som faglig overordnede. Politijuristene i PU har alminnelig politimyndighet. De leder arbeidet med identitetsetterforskning/identitetsundersøkelser (undersøkelsesledere) og bistår ofte de øvrige politidistrikt med juridisk avklaringer da de har spisskompetanse innenfor utlendingsfeltet. Politijuristene i PU prosederer ikke i straffesaker. Deres oppgaver går blant annet ut på å fatte beslutninger om blant annet: pågripelser ,undersøkelser/ransaking av person, bolig m.m., beslag av gjenstander i identitetsøyemed, ileggelse av meldeplikt i medhold av utlendingssloven m.m. De prosedere ofte i fengslingsmøter (fengsling/forvaring i medhold av utlendingsloven). I disse fengslingsmøtene innehar de ikke rollen som aktor, men som statens prosessfullmektig. Politijuristene i PU har vanligvis mange års erfaring fra utlendingsforvaltningen som f.eks. UDI og UNE og har vanligvis i tillegg erfaring som politijurist (påtalejurist) fra ulike politidistrikt.
Oranjefristaten
Republikken Oranjefristaten (afrikaans: Oranje-Vrystaat) var en uavhengig boerstat i det sørlige Afrika i andre halvdel av det 19. århundre. Den ble senere en provins i Sør-Afrika, og er den historiske forgjengeren til dagens provins Free State i Republikken Sør-Afrika. Oranjefristaten lå mellom elvene Oranje og Vaal. Grensene ble bestemt av Storbritannia i 1848 da regionen ble proklamert som Orange River Sovereignty med en resident i Bloemfontein.
I den nordlige delen av territoriet ble en voortrekker–republikk etablert ved Winburg i 1837. Denne staten slo seg sammen med republikken Potchefstroom som senere ble del av Den sørafrikanske republikk.
Etter at Republikken Transvaal (Den sørafrikanske republikk) fikk uavhengighet, anerkjente britene uavhengigheten til Oranjefristaten den 17. februar 1854, og landet ble offisielt uavhengig den 23. februar 1854 med signeringen av Bloemfonteinkontrakten. Republikken ble umiddelbart satt i verk og bestod av både Orange River Sovereignty og republikken Winburg–Potchefstroom.
Selv om Oranjefristaten utviklet seg til en politisk og økonomisk vellykket republikk, opplevde den kronisk konflikt med britene (se boerkrigene) før den til slutt ble annektert som Orange River Colony i 1900. Den sluttet å eksistere som uavhengig boerrepublikk den 31. mai 1902 med signeringen av Vereenigingavtalen etter andre boerkrig. Den sluttet seg til Unionen Sør-Afrika i 1910 som senere ble Republikken Sør-Afrika i 1961, som en provins sammen med Kapp-provinsen, Natal og Transvaal, den andre erobrede boerrepublikken.
Haugenloftet
Haugenloftet er et middelalderloft i bygda Åraksbø i Bygland kommune i Setesdal. Bygningen er datert med dendrokronologi og oppført i år 1218. Bygningen, som lokalt heter «Haugeburet», er Aust-Agders eldste stående bygning i tre.
Haugenloftet ble fredet etter kulturminneloven i 1924, og er nå et automatisk fredet kulturminne. Det er en av de minst ombygde og mest autentiske loftsbygningene i landet og har derfor særskilt høy verneverdi.
Bygningen er i to etasjer, med ett rom i hver etasje. Rommet i første etasje kalles lokalt «bur» mens andre etasje kalles «burloftet». Det er svalgang rundt hele loftsetasjen, og utvendig trapp opp til denne etasjen. Loftet er et av de største i landet, med ett rom i hver etasje. Størrelsen er om lag 6 x 6 m.
Loftet er oppført med Findalslaft, en alderdommelig lafteteknikk som ble brukt i middelalderen, vanligvis før svartedauden. Bygningen ligger på jevnstore novsteiner. Haugenloftet er laftet med ovale stokker og sylstokken er høy og prismeformet. Laftehodene er fint profilerte i andre etasje, mens de er avslitte i første etasje. Det er solide plankegulv i begge etasjene. I loftsrommet er det en hjell tvers over døra. Flere detaljer på bygningen viser hvordan den har blitt brukt. Rester av tjærekors over døra til buret viser at en ville verne forrådet mot vonde vetter, og i dørstokkene finnes spor etter hugging av kjøtt. Himlingen har spretteljing.
I området rundt Haugenloftet ligger en rekke gravhauger fra jernalderen.
KulturminneID: 87037-1
Elia Luini
Elia Luini (født 23. juni 1979) er en italiensk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 7. Han tok sølv på distansen under Sommer-OL 2000.
Kurt Gerstein
Kurt Gerstein (født 11. august 1905 i Münster; død 25. juli 1945 i Paris) var en tysk ingeniør og SS-offiser som var hygienefagmann i Waffen-SS, først med graden Obersturmführer. Han var i tilintetgjørelsesleirene Belzec og Treblinka i 1942 andre verdenskrig. Der var han vitne til bruken av eksos under massemord; han var også senere vitne til bruken av Zyklon B for samme formål. Gerstein forsøkte å informere nøytrale land om sine observasjoner. Gerstein møtte den svenske diplomaten Göran von Otter på toget mellom Berlin og Warszawa og de samtalte om Gersteins opplevelser. Etter den tyske kapitulasjonen la han frem sine vitnesbyrd skriftlig. Gersteinrapporten ble nevnt under Nürnbergprosessen som bevis for leveranser av Zyklon B til Auschwitz.
Gerstein meldte seg i 1925 inn i den protestantiske kristelige ungdomsbevegelsen og hans kristelige-moralske overbevisning ble sterkere med alderen. Han meldte seg inn i NSDAP i mai 1933 (samtidig med faren og brødrene) og i SS i 1934. Gerstein var etter 1933 medlem av Martin Niemöllers Den bekjennende kirke og hadde i disse kirkelige kretser kontakt med personer som var motstandere av naziregimet. Da Wittekind, et rasistisk og kristendomsfiendtlig stykke, ble vist i hjembyen brøt Gerstein inn i forestillingen hvorpå han ble anholdt og banket opp av en gruppe SA-menn. Han satt seks uker i varetekt høsten 1936 og ble utestengt fra partiet. I 1938 ble han på nytt arrestert og satt internert i konsentrasjonsleiren Welzheim. Gerstein gikk inn i Waffen SS i 1941, ifølge ham selv for å sabotere nazistenes kriminelle virksomhet. I Waffen SS arbeidet som ekspert på hygiene og desinfeksjon ved hygieneinstituttet i Berlin og skaffet seg informasjon om T-4s drap på psykiatriske pasienter i Grafeneck og Hadamar.
Sommeren 1942 ble han sendt til det okkuperte Polen for å overbevise Odilo Globocnik og Christian Wirth om å ta i bruk Zyklon B til avliving i utryddelsesleirene. I august 1942 besøkte han Belzec-leiren ved Lublin og han var der vitne til bruk av en eksos fra en dieselmotor til gasskamrene. På vei tilbake til Berlin møtte han den svenske diplomaten von Otter på toget. Gerstein fortalte von Otter om hva som foregikk og oppfordret von Otter om å rapportere til den svenske regjeringen og de allierte. Gerstein informerte pavens nuntius i Berlin og Otto Dibelius den protestantiske biskopen i Berlin. Diplomaten von Otter rapporterte muntlig til sjefen for den politiske avdelingen i Sveriges utenriksdepartement som ikke informerte de allierte fordi de mente det var for risikabelt å sendte informasjon mellom to fiendtlige makter. Dibelius bekreftet overfor von Otter at Gerstein var pålitelig. Walter Laqueur fikk i 1980 se von Otters mappe i departementet og den inneholdt bare et brev fra von Otter til den svenske diplomaten grev Lagerfelt i London: Brevet gjengir historien Gerstein fortalte blant annet med beskrivelse av dødsleiren Belzec.
Gerstein kom fra en borgerlig familie. Faren nasjonalist, protestant og antisemitt, og arbeidet som dommer. Gerstein var utdannet gruveingeniør. Han sa opp sin stilling ved den statlige bergforvaltningen i Preussen og begynte i 1936 på medisinstudier i Tübingen.
E.T.
E.T. - Gjesten fra verdensrommet (orig. E.T. the Extra-Terrestrial) er en amerikansk sciencefiction- og eventyrfilm fra 1982 om en utenomjordisk botaniker som strander på Jorden etter å ha blitt jaktet på av myndighetene. Regien er ved Steven Spielberg.
Filmen ble en kjempesuksess på kinoer over det meste av verden. Den ble den mest innbringende filmen i USA i 1982 og ligger på fjerdeplass over tidenes mest innbringende filmer.
ET ble lansert på video 27. oktober 1988.
Handling
Elliot oppdager den utenomjordiske i hagen sin, og til tross for all ertingen fra broren og vennene hans klarer han å lokke den utenomjordiske inn i huset med sjokolade (reese´s pieces). Han kaller den utenomjordiske for E.T. («Extra Terrestrial»). Før han legger seg merker Elliot at E.T. etterlikner bevegelsene hans.
Neste dag later Elliot som om han er syk, og han presenterer E.T. for den eldre broren sin, Michael, og den yngre søsteren sin, Gertie. Men plutselig en morgen ligger E.T. på gulvet og er døende. Nå begynner den intense jakten på å finne en måte å få E.T. tilbake til hjemplaneten sin, men det er et problem: Myndighetene er rett i hælene på dem.
Filmen er regissert av Steven Spielberg og har Henry Thomas, Drew Barrymore og Robert MacNaughton i hovedrollene.
Revolusjonær sosialisme
Revolusjonær sosialisme er former for sosialisme som mener at en sosial revolusjon er nødvendig for å gjennomføre en overgang fra kapitalisme til sosialisme. En revolusjon trenger ikke nødvendigvis å være et voldelig opprør; det er definert som en overtakelse av makten fra massebevegelser blant arbeiderklassen, slik at staten er direkte kontrollert av arbeiderklassen, i motsetning til kapitalistklassen og deres interesser. Revolusjonære sosialister mener at en slik tilstand er en forutsetning for å etablere sosialisme, og at sosialisme i seg selv er en revolusjon, ikke en reform. Begrepet brukes i kontrast med reformismen fremmet av sosialdemokrater, som ønsker å begrense de økonomiske og sosiale problemene med kapitalismen gjennom gradvise reformer innenfor det kapitalistiske økonomiske systemet og eksisterende politiske strukturer.
Revolusjonær sosialisme omfatter flere sosiale og politiske bevegelser som kan definere «revolusjon» forskjellig fra hverandre. Disse inkluderer bevegelser basert på marxistisk teori, deriblant bevegelser basert på leninismen og teorien om fortroppsledet revolusjon, som marxismen-leninismen, trotskismen, maoismen og titoismen, samt former for ortodoks marxisme, som luxemburgisme, impossibilisme, deleonisme og mensjevisme. Begrepet inkluderer også ikke-marxistiske bevegelser som anarkismen, revolusjonær syndikalisme og noen former for demokratisk sosialisme, som sandinisme og sosialisme for det 21. århundre.
Grunnlaget for revolusjonær-materialistisk sosialisme ble beskrevet i boken Den hellige familie av Marx og Engels
Fidel Castro, Che Guevara og Mao Zedong har vært uttalte tilhengere av en revolusjonær sosialisme.
E.T.
Filmmusikk
John Williams originalmusikk til filmen er utgitt med to forskjellige utgivelser, en i 1982 og en nyere i forbindelse med relanseringen i 2002. Det kom også en historiefortelling i albumform med en illustrert bok der Michael Jackson forteller (E.T. the Extra-Terrestrial) utgitt av Michael Jackson i 1982.
Det jeg skulle ha gitt
Det jeg skulle ha gitt er et musikkalbum med Stein Ove Berg, utgitt i 2002. Dette ble hans siste studioalbum før han døde samme år.
E.T.
Rangeringer i ettertid
Filmen ble i 1998 og 2007 kåret til en av de tjuefem beste filmene i amerikansk filmhistorie, i kåringen AFI's 100 Years…100 Movies. Den er også nr 44 på listen over beste spenningsfilmer, og filmmusikken er på 14. plass på kåringen av beste filmmusikk.
HMS «Monmouth» (1901)
HMS «Monmouth» var en krysser av Monmouth-klassen i Royal Navy. Hun ble bygget i 1901 og tjenestegjorde på China Station mellom 1906 og 1913.
Revolusjonær sosialisme
Norge
I Norge har flere grupperinger og partier støttet en revolusjonær sosialisme. Arbeiderpartiet opplevde intern splittelse omkring synet på revolusjon i 1918. På 1930-tallet forlot partiet den revolusjonære linjen og ble mer reformatorisk.
E.T.
Rangeringer i ettertid
Replikken «E.T. home phone.» («E.T. ringe hjem») ble i 2005 kåret til en av de tjue beste replikkene i amerikansk filmhistorie, i kåringen AFI's 100 Years…100 Movie Quotes.
HMS «Monmouth» (1901)
I 1913 ble hun overført til reserveflåten, men som følge av mobiliseringen i forkant av første verdenskrig ble hun reaktivert.
Revolusjonær sosialisme
Norge
I Norge i 2018 mente Tjen folket at revolusjon med våpen er den eneste måten å oppnå et sosialistisk samfunn på. Norges Kommunistiske Parti støttet også sosialistisk revolusjon, og sa i 2018 at de støtter en fredelig vei til sosialisme, men at kapitalen kan trekke våpen, og at «derfor kan folket ALDRI gi fra seg den demokratiske nødvergeretten».
HMS «Monmouth» (1901)
Hun ble senket sammen med HMS «Good Hope» av de tyske krysserene SMS «Scharnhorst» og SMS «Gneisenau» under slaget ved Coronel utenfor kysten av Chile 1. november 1914.
Revolusjonær sosialisme
Norge
Leder for partiet Rødt, Bjørnar Moxnes sier at: «Det [prinsipprogrammet] er krystallklart på at en sosialistisk revolusjon skal foregå demokratisk og fjerner flere uklare formuleringer».
Arabella Ng
Arabella Ng (født 8. oktober 2001) er en hongkongkinesisk alpinist.
Hun representerte Hongkong under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 56 i storslalåm.
Krautrock
Krautrock (tysk: Kosmische Musik, «kosmisk musikk» eller Elektronische Musik, «elektronisk musikk) er en bred musikksjanger av eksperimentell rock som ble utviklet i Tyskland på slutten av 1960-tallet. Begrepet «krautrock» ble funnet opp av engelsktalende journalister som en nedlatende betegnelse for en rekke tyske band som var inspirert av ulike kilder som psykedelisk musikk, avantgardistisk musikk, elektronisk musikk, funk, minimalisme, jazzens improvisasjoner, og ulike former for verdensmusikk. I stor grad adskilt fra tradisjonell blues og rock and roll som utøvd i britisk og amerikansk rock på denne tiden, bidro perioden til evolusjonen av elektronisk musikk og ambient musikk foruten fødselen av post-punk, alternativ rock, og new age-musikk. Betydningsfulle grupper var Can, Kraftwerk, Neu!, Ash Ra Tempel, Tangerine Dream, Popol Vuh (ikke til å forveksles med norske Popol Ace), og Faust.
Etymologi
Fram til rundt 1973 ble den nøytrale betegnelsen «Deutsch-Rock» («tysk rock») benyttet for å referere til nye grupper i Vest-Tyskland. Betegnelsen «Krautrock» var kanskje opprinnelig en humoristisk betegnelse skapt til på 1970-tallet av den britiske disc jockeyen John Peel eller av den britiske musikkavisen Melody Maker. Betegnelsen er uansett nedsettende; «kraut» er en forkortelse for sauerkraut, surkål, og ble utbredt benyttet som nedsettende betegnelse på tyskere av britiske soldater under den første verdenskrig. Grunnet engelsk dominerende posisjon har betegnelsen blitt stående, og ironisk beholdt av musikksjangerens tilhengere og tidvis også dens utøvere. Betegnelsen var inspirert av et platespor fra Amon Düüls album Psychedelic Underground kalt «Mama Düül und Ihre Sauerkrautband Spielt Auf». I henhold til forfatteren Ulrich Adelt fikk betegnelsen en assosiativ betydning på tysk da «kraut» kan referere til urter og gress (som i marihuana). Andre betegnelser forsøkt av britisk presse var «Teutonic rock» og «Götterdämmer rock».
Karaktertrekk
Krautrock blandet elementer fra psykedelisk, avantgardistisk, elektronisk, funk, minimalisme, jazzens improvisasjoner, og ulike former for verdensmusikk, og ekspanderte på den form for musikalsk utforskning som er assosiert med kunstrock og progressiv rock. Kritikeren Simon Reynolds beskrev stilen som «hvor den overstrukne ambisjoner og uhemmet frikeholdning til syrerocken på slutten av sekstitallet er og galvanisert av en urpunkisk minimalisme... musikk av umåtelig skala som mirakuløst unngikk den progressive rockens bombastiske svulstighet.»
De fremste komponentene som karakteriserte slike grupper er syntesen av rockerytmer og energi sammen med en dedikert vilje til distansere seg selv fra særskilt opprinnelse i amerikansk blues, og trakk isteden inspirasjon fra tyske eller andre kilder. Jean-Hervé Peron i gruppen Faust uttalte at «Vi forsøkte å legge til side alt vi hadde hørt i rock and roll, mønsteret med tre akkorder, sangtekstene. Vi hadde en drift til å uttrykke noe fullstendig annerledes.» I henhold til Peel, de eneste engelskspråklige bandene som hadde en «klar innflytelse» på sjangeren var Englands Pink Floyd, som også spilte «kosmisk musikk».
En del musikere trakk ideer og inspirasjon fra samtidens eksperimentelle klassiske musikk, særskilt minimalistisk musikk og komponisten Karlheinz Stockhausen, som eksempelvis Irmin Schmidt og Holger Czukay i gruppen Can hadde tidligere studert, og fra de nye eksperimentelle retningene som hadde oppstått i jazzen i løpet av 1960- og 1970-tallet (særlig frijazzen til Ornette Coleman eller Albert Ayler. Ved å forflytte seg vekk fra de faste sangmønstrene i tradisjonell sangstruktur og melodi i det meste av rockemusikken i USA og Storbritannia, drev en del tyske musikere sin musikk inn mot en mer mekanisk og elektronisk lydbilde.
Arv og innflytelse
Krautrock har hatt en stor innflytelse på en rekke andre musikalske stiler og retninger. Tidlige entusiaster utenfor Tyskland har vært gruppen Hawkwind og i særdeleshet Dave Brock, som etter sigende skal ha skrevet albumteksten for den britiske utgaven av det første albumet til gruppen Neu!. Fausts budsjettalbum, The Faust Tapes, har blitt sitert som en ungdomsinnflytelse for flere musikere som vokste opp tidlig på 1970-tallet, som blant annet Julian Cope (som alltid har sitert krautrock som en innflytelse og skrev boken Krautrocksampler om emnet). Sjangeren har også hatt en stor innflytelse på David Bowies album Station to Station (1976) og eksperimenteringen den inspirerte førte til hans Berlin-triologi med albumene: Low (1977), Heroes (1977) og Lodger (1979).
Krautrock var også meget innflytelsesrik på utviklingen av post-punk på slutten av 1970-tallet, særskilt av grupper som The Fall, Joy Division, Public Image Ltd., This Heat og Simple Minds, og på ungarske Galloping Coroners’ sjamanpunk.
Bjørn Norbye
Gunnar Bjørn Reichenwald Norbye (født 28. januar 1897 i Halden, død 6. mai 1940 i Tromsø) var en norsk offiser, jurist og fylkesmann.
Han vokste opp i Halden, der faren var politibetjent. Faren kom fra gården Stenrød i daværende Berg kommune og tilhørte Norbye-slekten fra Asak. Familien forandret navn fra Stenrød til Norbye i 1921.
Han ble student 1916 og cand.jur. 1925. Norbye gjennomførte Krigsskolen og ble kaptein i 1930. Han arbeidet som fullmektig ved Oslo byfogdembete 1925-1929 og sekretær i Justisdepartementet 1929-34. Han ble i 1934 borgermester II (sosialrådmann) i Trondheim og i 1938 utnevnt til fylkesmann i Troms.
Julie T. Stangebye
Julie T. Stangebye er en norsk forfatter. Hun er utdannet ved Forfatterstudiet på Høgskolen i Bø i Telemark.
Erik Johannes Thorsbye Arnebrott
Erik Johannes Thorsbye Arnebrott (født 28. april 1999) er en norsk fotballspiller.
Landslaget
Han ble tatt ut i Norges tropp til U20-VM 2019 i Polen.
Adam Nawałka
Adam Nawałka (født 23. oktober 1957 i Kraków i Polen) er en polsk tidligere fotballspiller og -trener.
Tsjekkia under Paralympiske sommerleker 2000
Før lekene i Sydney 2000 hadde Tsjekkia vunnet 10 medaljer (2 gull, 7 sølv og 1 bronse) fra de eneste paralympiske sommerleker nasjonen hadde deltatt i (1996).
Tungehorn
Tungehorn er et rørbladinstrument som har vært brukt i norsk tradisjonsmusikk. Organologisk klassifiseres det som en aerofon.
Rørbladprinsippet er heteroglott enkelt rørblad, dvs at det er ett enkelt rørblad som er festet til selve instrumentkroppen. Rørbladet har ofte blitt kalt for tunge, og har vanligvis vært laget av einer, men også andre treslag som gran, lønn og bjørkenever har vært brukt. Metall og jernblikk har også vært brukt som materialer til tunge.
Instrumentet har vært lite beskrevet i litteraturen, har vært i ferd med å dø ut og har er derfor også vært lite kjent i norsk folkemusikkmiljø. Ut fra tilgjengelige empiriske data ser Norge ut til å være det landet der tungehornet er og har vært mest utbredt. Det er beskrevet minst 160 instrumenter i Norge, rundt 100 av dem er fotografisk dokumentert. Kjerneområdene er Hedmark, den østlige delen av Oppland og Trøndelag, samt agderfylkene. Utenfor Norge, Sverige og Finland er ikke tungehornet kjent. Det finnes imidlertid flere folkelige klarinetter i disse tre landene som er nært beslektet med tungehornet.
Langrenn under Paralympiske vinterleker 2014 – 5 km kvinner
5 km kvinner Man arrangerte både for stående og synshemede i fri teknikk i tillegg til sittende.
Tungehorn
Det har vært lansert to ulike teorier om opphavet til tungehornet. Den ene går ut på at instrumentet er inspirert av den europeiske klarinetten som kom til bygdene i Norden sist på 1700-tallet og var mye brukt i den folkelige musikken på 1800-tallet. Denne teorien kan bl.a. støttes av det faktum at den europeiske klarinetten var utbredt i kjerneområdene til tungehornet, at nesten alle de dokumenterte instrumentene later til å stamme fra 18- og 1900-tallet, samt at ingen kjente tungehorntradisjoner kan tidfestes til tidligere enn tidlig 1800-tall. Den andre teorien hevder at folkelige rørbladinstrumenter fantes i Norden før den europeiske klarinetten kom, og at de folkelige klarinettene og tungehornet har utviklet seg fra disse forholdsvis uavhengig av klarinetten. Denne teorien kan bl.a. støtes av at noen få instrumenter er datert tidligere enn den europeiske klarinetten var kjent i Norge og Sverige, og at spilleteknikken kan relateres til middelalderinstrumenter som sekkepipe snarere enn den europeiske orkesterklarinetten.
På landsbasis er det kjent ca 25 melodier som har vært spilt på tungehorn. Et fåtall av disse er dokumentert på tungehorn, de andre er enten spilt på andre instrumenter eller er noteopptegnelser. Med så få melodier er det vanskelig å snakke om et eget repertoar for instrumentet.
Lek
Lek er aktivitet tilsynelatende uten et umiddelbart formål utover leken i seg selv. Vanligvis menes menneskers barnelek, men begrepet har også en videre betydning. Leker kan utføres alene eller sammen med andre og spiller en viktig rolle i læring og utvikling.
Lek er selvvalgt og selvstyrt, og selve lekeaktiviteten er viktigere enn noe eventuelt resultat: leken er sin egen belønning. Lek har struktur uten å være tvunget, og krever vanligvis at de som leker er våkent tilstedeværende, men ikke under stress.
Lek hos barn
De aller fleste friske barn vil på en eller annen måte leke. Fra et pedagogisk eller psykologisk standpunkt har man ment at leken er nødvendig for at mennesket kan vokse og utvikle seg. Gjennom leken møter barnet verden, sin kultur og seg selv. Lek gir rom for stimulering av språksansen og intellektet, trening av kroppen og motorikken og gir nødvendig sosial trening. Barneleken gir nyttig erfaring og er avgjørende for all slags læring. Leken hos barn tjener altså fra en slik synsvinkel derfor ytterst sett som trening både til å mestre hverdagen og voksenlivet.
Leker hos barn kan deles opp i fem hovedkategorier:
Lek hos voksne
En stor mengde fenomener og aktiviteter i samfunnet som ikke er direkte produktive eller matnyttige, men som utføres først og fremst for fornøyelsens skyld, kan i videste forstand kalles lek. Dette gjelder også voksne. De voksnes lek kan omfatte sport, spill og konkurranser, men også hobbyer, sosialt samvær og kulturelle uttrykk i alt fra rollespill og dans til drikkeleker der en skal drikke alkohol fortere eller mer enn andre (se også selskapslek).
Erik Lerdahl, forfatter av boka [http://www.gyldendal.no/new/default.asp?ID_Publisher=2&ID_Category=7FA7927D8215FE5AC1256C4C005E72A2&ID_Product=9788205362864 ''Slagkraft. Håndbok i idéutvikling''], fremhever at lek hos voksne også godt kan ha et bevisst formål med tanke på å skape ny forståelse og nye ideer. Man kan bevisst leke med en rolle for å få økt forståelse av den rollen eller man kan leke med et tema for å få økt forståelse for temaet og utvikle nye ideer. Leken krever samtidig at man hengir seg full og helt til aktiviteten, og for mye fokus underveis på at leken skal være produktiv eller matnyttig vil fort hemme leken i sin natur.