cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barlingshult
Historie
En skogfinne med navnet Smed-Per skal ha vært den første nybygger på stedet, ifølge Institutet för språk och folkminnens notater fra 1931. . I motsetning til dette står det i publikasjonen «Ortnamnen i Värmlands län» fra senere år (1950) at den første skal ha vært en annen skogfinne ved navn Hendrich Perszon. Det er sannsynlig at Hendrich er sønn til Smed-Per, grunnet i etternavnet hans.
I Barlingshult skal også faren til den omtalte Troll-Mattes i Glassnäs ha bodd.
Eprius veleda
Eprius veleda er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
En nokså liten (vingespenn ca. 20-25 millimeter), ensfarget brun smyger.
Levevis
De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.
Utbredelse
Arten har to underarter med vidt skilt utbredelse: én lever i Mellom-Amerika og én i Argentina og det sørlige Brasil.
Jahlil Okafor
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Kristiansand Tennisklubb
I 1954 flyttet klubben til sin nåværende lokalisering ved Kristiansand stadion. Tre nye tennishaller ved Kristiansand Stadion med kunstgressdekke stod ferdig ved Kristiansand stadion til klubbens jubileumsår i 2013. I tillegg består anlegget av tre utendørs grusbaner for tennis og klubbhus. Virksomheten er i dag særlig rettet mot barn og unge og det drives tennisskole hver sommer. Klubben har per juli 2015 ca 150 medlemmer. Herrelaget spiller i 2 divisjon (Forbundsserien), mens damelaget spiller i den regionale 2. divisjon.
Miye Oni
Miye Oni (født 4. august 1997) er en nigeriansk basketballspiller.
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Josh Okogie
Josh Okogie (født 1. september 1998) er en nigeriansk basketballspiller.
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
VM i kunstløp 1992
VM i kunstløp 1992 (verdensmesterskapet i kunstløp) ble arrangert i Oakland i USA i 1992.
Christian Wallenius
Christian Ludvik Wallenius (født 13. januar 1885, død 15. august 1927) var en norsk fisker fra Skjøtningberg i Lebesby, som representerte Arbeiderpartiet på Stortinget 1925-26.
Wallenius var sønn av en fisker i Skjøtningberg som var innvandret fra Finland. Selv gikk han inn i faren sitt yrke og drev fiskeri med egen fiskeskøyte fra Skjøtningberg, fra 1909 til han døde. I periodene 1913-19 og 1922-25 var han medlem av herredsstyret i Lebesby og Kjøllefjord. Ellers var han skolestyreformann i herredet i 1914-15 og 1922-24, og dessuten formann i bustadnemnda i herredet 1920-24.
Høsten 1924 ble Wallenius valgt som stortingsrepresentant fra valgkretsen Finnmark. Han representerte fylket og Arbeiderpartiet på Stortinget i 1925 og -26, hvor han var medlem i veikomiteen. I 1927-sesjonen var han sykemeldt, og døde samme sommeren.
Gallio (slekt)
Gallio er en slekt av sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
EM i badminton for blandet lag 2015
EM i badminton for blandet lag 2015 ble arrangert i Leuven i Belgia i 2015.
Gallio (slekt)
Levevis
De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.
Utbredelse
Slekten lever i det sørlige Brasil.
Aina Høve
Aina Høve (født 30. april 1975 Trondheim) er en norsk toppdommer i ishockey og ishockeyspiller fra Hommelvik. Hun har spilt 58 kamper for Norge, har også spilt for Narvik Hockey, Astor Ishockeyklubb og Wing Allianseidrettslag. Aina Høve ble i 2018 sammen med Jon Kilian og Tor Olav Johnsen årets dommere i GET-ligaen. Hun er storesøster til ishockeydommer og ishockeyspiller Marte Elisabeth Høve.
Ike Nwamu
Ike Nwamu (født 3. juni 1993) er en nigeriansk basketballspiller.
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Gabe Vincent
Gabe Vincent (født 14. juni 1996) er en nigeriansk basketballspiller.
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Strøno barneskule
Det er rundt 60 elever og ni lærere på barneskolen.
Jordan Nwora
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Collins Line
Collins Line var det vanlige navnet på et amerikansk rederi startet av Israel Collins og deretter ledet av hans sønn, Edward Knight Collins, formelt kalt New York and Liverpool, United States Mail Steamship Company. Under Edward Collins' ledelse vokste selskapet til å bli en alvorlig konkurrent i de transatlantiske ruter til den britiske Cunard Line.
VM i cricket 1975
VM i cricket 1975 (verdensmesterskapet i cricket) ble arrangert i England i 1975.
Collins Line
Tidlig dager
Collins Line som det ble kjent som på den tiden, var skip og linjer drevet av rederiet, I.G. Collins (senere I.G. Collins & Son). Israel Collins hadde forlatt sjøen i 1818 for å etablere rederi i New York. Firmaet drev i ganske liten målestokk. I 1824 drev Israel rederiet sammen med sin sønn Edward. I januar 1825 benyttet Edward seg av at det var mangel på bomull i England og leide en skonnert som dro til Charleston, South Carolina, i forkant av sine konkurrenter og kjøpte bomull. Dette ble vendepunktet i selskapet. I 1827 startet selskapet en linje med frakteskip som seilte mellom New York og Veracruz på den meksikanske kysten. Linjen blomstret. Israel Collins døde i 1831 og Edward tok over ledelsen av en New York - New Orleans fraktlinje. Han gjorde også stor suksessen med dette selskapet.
Unn Conradi Andersen
Hun disputerte med en avhandling i sosiologi ved Universitetet i Oslo (2014) som omhandlet endrede bo- og familiemønstre. Hun var stipendiat ved Senter for tverrfaglig kjønnsforskning i perioden 2008-2015. Hun er førsteamanuensis ved Høyskolen Kristiania, School of Art, Design and Media. I sin forskning har hun spesielt interessert seg for hvordan familien ser ut i dag, og hvordan tilværelsen arter seg for det høye antallet aleneboende. Hvilke liv er det som ikke representeres i den offentlige samtalen og i politikken, og som dermed forblir usynlige for oss? Hun har undersøkt disse spørsmålene både gjennom forskning og i skjønnlitterær form. I 2017 debuterte hun med romanen Alt uavklart.
Collins Line
Transatlantisk frakt
Inntil 1835 hadde selskapet ikke deltatt for alvor i den transatlantiske farten, men det året fikk han et nytt skip, «Shakespeare». Skipet ble sendt til Liverpool og kom tilbake med den største lasten ennå brakt fra New York. Fra da av var selskapet blitt en alvorlig konkurrent i den transatlantiske farten. På den tiden var alle konkurrerende rederier amerikanske. Collins' skip fraktet hovedsakelig bomull til den engelske bomullsdyne-bransjen. Firmaet fortsatte å bestille de største skipene som kunne bygges og tre skip, «Garrick», «Sheridan» og «Siddons», ble lagt til flåten. I 1838 kom den 1 030 tonn store «Roscius», enda større enn noen konkurrents skip. På den tiden var Collins' viktigste rival Black Ball Line, også et New York-rederi.
Unn Conradi Andersen
Andersen arbeidet tidligere i en årrekke som journalist og spaltist i Dagbladet, der hun også utviklet og lanserte Diktkammeret.
Simon Hantaï
Simon Hantaï (født 7. desember 1922 i Biatorbágy, død 12. desember 1985 i Paris) var en ungarsk maler.
Han studerte kunst i Budapest, Italia og Frankrike. Han er far til musikerne Marc, Jerôme og Pierre Hantaï.
Collins Line
Transatlantisk post- og passasjerfart
I 1838 krysset SS «Great Western», eiet av British Great Western Steamship Comoany  Atlanteren på 15 dager og innvarslet en ny tid i det transatlantiske markedet. To år senere begynte britiske og nordamerikanske Royal Mail Steam Packet Company, senere kjent som Cunard Line en transatlantisk fraktrute mellom Liverpool og Halifax, etter å ha vunnet anbudet om subsidier fra det britiske admiralitetet. I 1840-41 ble fire skip levert til Cunard for denne ruten, med ytterligere to skip i 1844.
Lauter (Sachsen)
Lauter er en tidligere bykommune i Landkreis Schwarzenberg, Landkreis Aue-Schwarzenberg og Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i Sachsen. Lauter hadde et areal på 46,33 km² og et folketall på 4 707 (31. desember 2011). Kommunen ble 1. januar 2013 innlemmet i den nye bykommunen Lauter-Bernsbach.
Collins Line
Transatlantisk post- og passasjerfart
Misfornøyd med britiske selskapers dominans i den transatlantiske posttruten, bestemte den amerikanske Kongressen seg for en statlig subsidiert rute med sine egne. I 1845 utlyste USAs postminister anbud fra USA-baserte rederier for en rute fra New York til havner i Nord-Europa. Fire selskaper, inkludert en gruppe ledet av Collins leverte sine forslag. En 5-årsavtale om å frakte post fra New York til Bremen ble til slutt tildelt Ocean Steam Navigation Company, ledet av Edward Mills som begynte i 1846.
Ti-års kontrakter
I 1849 inviterte US Postmaster General Office rederier til å gi anbud på 10-års subsidiert postkontrakt mellom New York og Liverpool i direkte konkurranse med Cunard, som hadde startet en lignende rute i 1848. Collins ga tilbud på sin ambisiøse plan om en ukentlig rute med fem skip. Collins' forslag overbeviste myndighetene og anbudet ble tildelt hans New York and Liverpool Steamship Company, kjent som Collins Line. På grunn av de økonomiske begrensninger i bygning fem skip, ble ruten tilslutt skalert ned til en bi-ukentlig drift ved hjelp av fire skip. Collins ansatte den unge George Steers som senere konstruerte den berømte yachten «America» til å utforme sine nye skip, «Atlantic», «Arctic» «Baltic» og «Pacific». De nye skipene var overlegne Cunard Lines på mange måter. På nesten 3 000 tonn var de dobbelt så store som Cunards største skip. Med sin maksimale fart på 12 knop var de raskere og de inkluderte mange nye innovasjoner som for eksempel damp- og varmeanlegg, rennende vann og ventilasjon i alle rom. Andre funksjoner omfattet badekar i lugarene, røkesalong og separate salonger for menn og kvinner.
Katastrofer
Den 21. september 1854 forlot «Arctic» Liverpool med 233 passasjerer, inkludert Collins' kone, deres eneste datter 19-år gamle Mary Ann og yngste sønn, 15 år gamle Henry Coit. Skipet hadde en god overfart før hun møtte tykk tåke mindre enn seksti miles fra den amerikanske østkysten. I tåke ved Cape Race, Newfoundland kolliderte hun med det 250 tonn franske jernskipet SS «Vesta» og ble gjennomboret på tre steder. «Arctic»' hadde ingen vanntette skott og begynte å fylles med vann. Kapteinen prøvde å komme seg inn til land før skipet sank, men bare femten miles fra kysten kantret og sank det. 322 passasjerer er sagt å ha gått under. Neste dag gikk Collins for å møte sin familie, men fikk et brev som fortalt ham at hans kone og to barn var omkommet..
I 1856, før det nye skipet var blitt levert, forsvant «Pacific» sporløst underveis fra Liverpool. Førti-fem passasjerer og 141 besetning omkom, inkludert hennes kaptein, Asa Eldridge, som tidligere hadde arbeidet for Collins som sjef for lasteskipet «Roscius» fra Dramatc Line. Antagelser på den tiden var at båten sannsynligvis hadde kollidert med et isfjell og gått til bunns: Eldridge hadde vært desperat etter å komme foran «Persia» Cunard Lines første jernskip med propell. Båten hadde forlatt Liverpool et par dager etter «Pacific»s jomfrutur, og ble selv skadet av isfjell på reisen. Denne forklaringen av «Pacific»s forsvinning ble utfordret i 1993 da et vrak ble funnet utenfor kysten av Wales identifisering av skipet gjenstår.
Mario Party (videospill)
Mario Party er et selskapsspill, utviklet av Hudson Soft og utgitt av Nintendo til Nintendo 64. Spillet ble utgitt i desember 1998 i Japan, og i februar og mars året etter i Nord-Amerika og Europa. Det er det første spillet i Mario Party-serien og ble etterfulgt av Mario Party 2 i 1999.
Collins Line
Slutten på virksomheten
Adriaterhavet ble lansert 7. april 1856. Hun var lang og på 3 670 tonn, med en maksimal hastighet på. Hun var ment for å begynne i tjeneste i november, men på grunn av tekniske problemer, fikk hun ikke gjennomført prøveturen før enn 1857. Collins Line hadde suspendert sine operasjoner og 1. april 1858, midt i konkursbehandling, ble de gjenværende skipene solgt på auksjon og selskapet ble avviklet.
Mario Party (videospill)
Mario Party har seks spillbare figurer og er presentert som et tradisjonelt brettspill. Målsettingen i spillet er å samle stjerner innen den fastsatte mengden turer, og vinneren er den figuren med flest stjerner når spillet er over. Stjernene kan kjøpes med mynter, som kan vinnes ved å delta minispill, som spilles en gang på slutten av hver tur.
I Mario Party krever noen av minispillene at spillerne roterer den analoge stikken på Nintendo 64-kontrollen så fort de klarer. Enkelte spillere skal angivelig ha fått blemmer, brennmerker og kuttskader på hendene av å rotere den analoge stikken, ved å bruke håndflatene i stedet for tomlene. Denne bruken av den analoge stikken i minispillene ble nedtonet i framtidige Mario Party-spill og Nintendo har ikke gjenutgitt det første spillet i serien gjennom Virtual Console, men hoppet i stedet over til Mario Party 2, både på Wii og Wii U.
Vanlige blå eller røde området på brettet fører til at spilleren kan vinne eller miste opp til tre mynter. Etter at alle spillerne har gjort hver sin bevegelse på brettet, startes et minispill. Typen minispill som skal spilles bestemmes ut fra fargen på området som hver spiller har landet på. Spillere som har landet på et grønt område blir tilfeldig tildelt blå eller rød status før minispillet velges. Vinneren av ett gitt minispill skal motta mynter, men taperen mister mynter. Vinneren av hele spillet, kan få tittelen Super Star, som blir bestemt av antall mynter og stjerner samlet av hver spiller. Hvis to eller flere spillere har anskaffet like mye mynter og stjerner, skal vinneren bli bestemt med et terningkast.
Marco Antonio García y Suárez
Marco Antonio García y Suárez (født 14. februar 1899 i Terrabona i Matagalpa i Nicaragua, død 15. juli 1972 i Granada i Nicaragua), var en nicaraguansk prelat og katolsk biskop som var biskop av Granada mellom 1953 og 1972.
Prest
Han ble ordinert til prest 2. april 1922 i byen Matagalpa.
Biskop
Marco Antonio García y Suárez ble valgt til biskop av bispedømmet Granada 17. mars 1953. Han ble bispeviet den 24. mai 1953 av Antonio Taffi, titulærerkebiskop av Sergiopolis; medkonsekratorer var Vicente Alejandro Gonzalez y Robleto, erkebiskop av Managua, og Isidro Augusto Oviedo y Reyes, biskop av León.
Hans bispesete er knyttet til en den av historien til Somoza-diktaturet som han alltid opprettholdt et nært vennskap med. Et eksempel på dette var da han nektet å undertegne hyrdebrevet av 29. juni 1971, som hadde som navn og sentralt tema «El deber del testimonio y la acción cristiana en el orden político».
Han deltok på to av Det andre Vatikankonsils fire sesjoner.
Marco Antonio García y Suárez fratrådte den 14. juli 1972 og døde den 15. juli 1972.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Alfred Berget
Alfred Berget (født 1945 i Åsen) er en norsk jernbanemann og Ap-politiker som var ordfører i Snåsa i én periode 1999–2003. Han satt i kommunestyret før han ble ordfører, og fortsatte i formannskapet i perioden 2003–2007.
Berget begynte i NSB i 1963, og var i 1997 den siste stasjonsmesteren ved Snåsa stasjon. Han kjøpte stasjonsbygningen fra NSB for å starte virksomheten Snåsa Trafikksenter. Virksomheten ble nedlagt i 2003.
VM i kunstløp 1993
VM i kunstløp 1993 (verdensmesterskapet i kunstløp) ble arrangert i Praha i Tsjekkia i 1993.
Precious Achiuwa
Precious Achiuwa (født 19. september 1999) er en nigeriansk basketballspiller.
Han representerte Nigeria under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Cyphopisthes
Cyphopisthes er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Damion Poitier
Damion Poitier en amerikansk skuespiller og stuntman. Han har hatt mindre roller i blant annet filmene The Avengers fra 2012, The Hangover Part III fra 2013 og Star Trek XI fra 2009.
Cyphopisthes
Utseende
Små (gjerne ca. 4 millimeter), hvelvede, matte, mørkfargede biller. De kan rulle seg sammen til en kule, der de brede leggene på mellom- og bakbeina dekker undersiden. Oversiden er nokså fint punktert, med korte børster.
Levevis
Billene har blitt funnet i regnskog, også i termittreir. Noen av artene kan fly, andre ikke.
Utbredelse
Slekten er utbredt fra India i vest til Queensland i øst.
Systematisk inndeling
Familien Ceratocanthidae blir noen ganger regnet som en underfamilie av Hybosoridae.
EM i badminton for blandet lag 2017
EM i badminton for blandet lag 2017 ble arrangert i Lubin i Polen i 2017.
Kristiansand Karate Club
Kristiansand Karate Club (også KKC og Kristiansand KC) er en karateklubb i Kristiansand som ble stiftet i 1971 av Gunnar Nordahl. Klubben utøver karateformen shorin ryu og holder til i Idda Arena.
Forekomster i mesterskap
Klubbgrunnlegger Gunnar Nordahl var med på det norske landslaget ved nordisk mesterskap i karate 1974, hvor laget kom på 3. plass (ut av fire deltakende landslag). Han vant også kumite i åpen klasse for herrer ved NM i karate 1979.
I 1980 kom et klubbrepresenterende lag på andrepass i lagkamp/kumite for herrer ved NM i karate 1980. Ved samme mesterskap vant KKC-representantene Mariann Mosfjell i «kata damer junior» og Hans Olaf Labas i «kata herrer junior», mens Gunnar Nordahl fikk 2. plass i «kata herrer senior».
Daværende klubbmedlem Linda Betina Dahl deltok i karate-VM i 1996 etter at hun kom til topps i et nordisk mesterskap i karate samme år. Hun kom på 3. plass ved samme nordisk mesterskap i 1995.
Daniel Nomedal Olsen tok NM-gull for klubben i «Kumite –60 kg» under Norgesmesterskapet i karate i både 2020 og 2021.
Peba verames
Peba verames er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
En nokså liten (vingespenn ca. 20 millimeter), brun smyger. På undersiden er vingeårene lyse.
Levevis
De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.
Utbredelse
Arten er utbredt i Peru og Brasil.
Friidrett under Sommer-OL 2020 – 20 km kappgang menn
Mennenes 20 km kappgang under Sommer-OL 2020 ble avholdt i Sapporo 6. august.
Resultater
Resultatene var som følger:
Esse
En esse er smedens ildsted. Her blir jernet lagt og varmet opp til en temperatur som gjør at det kan bearbeides (smis) før eventuell herding, eller to stykker som skal sveises sammen. Essen er formet slik at det er plass til brenslet, oftest koks, og en elektrisk  blåsebelg sørger for lufttilførsel Denne var tidligere manuelt drevet, men er i dag erstattet med en sentrifugalvifte Temperaturen i essen reguleres ved hjelp av lufttilførselen Ved siden av ambolten er essen det sentrale inventar i en smie En feltesse er en mobil esse. Den ble oftest brukt på anleggsplasser, ved veiarbeide o.l. og ble brukt til å hvesse anleggsborene. Feltessen på bildet er en typisk esse som tidligere ble brukt ved anlegsarbeide. Luftilførselen kom fra en pedal som drev et stort svinghjul under essen, som igjen med en reim drev en sentrifugalvifte som gav luft til essen.
Assosiativ entitet
En assosiativ entitet er et begrep som brukes innen teori om relasjonsdatabaser og entitet-relasjonsmodeller. En relasjonsdatabase krever implementering av en baserelasjon (eller basistabell) for å løse mange-til-mange-relasjoner. En basisrelasjon som representerer denne typen entitet kalles uformelt en assosiativ tabell.
Leroy Grumman
Leroy Randle «Roy» Grumman (født 4. januar 1895, død 4. oktober 1982) var en amerikansk flyingeniør, testflyver og forretningsmagnat. I 1929 var han med på å stifte Grumman Aeronautical Engineering Co., senere kjent som Grumman Aerospace Corporation, og nå en del av Northrop Grumman.
Første år
Han ble født i Huntington, New York, Grummans forfedre hadde røtter i Connecticut og var bryggerieiere. Fra ung alder demonstrerte "Red Mike" (et klengenavn han fikk på grunn avsitt rød-blonde hår) sin interesse for fly, og på sin tale ved avslutningen på high school i 1911 spådde han at "flyets endelige perfeksjon vil være en av de største triumfene mennesket noensinne har oppnådd over naturen".
Grumman fikk en BA-grad i mekanikk fra Cornell University i 1916. Hans første jobb var ved New York Telephone Company. Etter at USA gikk med i første verdenskrig, meldte han seg til tjeneste i den amerikanske marine i juni 1917 som fyrbøter og ble sendt til Columbia University for opplæring som "ubåtjeger".
Luftfartskarriere
Selv om Grumman søkte til flyvåpenet fikk han avslag da han ikke oppfylte de medisinske kravene. Begge legene feildiagnostiserte ham som plattfot. En rett og slett skrivefeil, men han ble likevel sendt på et kurs ved Massachusetts Institute of Technology (MIT). Han fortalte ikke om legenes feil, så han fikk grunnopplæring som flyver ved marinebasen i Miami og fullførte med glans avansert flyopplæring i Pensacola, Florida i september 1918. Hans instruktør, Raymond P. Applegate sa flere år senere om hans karakter, at han "var veldig, veldig tilbakeholden. De fleste av gutta, etter at de lærte å fly, ble helvetes tøffe. Det gjorde ikke Grumman." Han ble klassifisert som "menig", men etter hvert ble han flyinstruktør og senere sendt til en bombeskvadron. Etter flere tokter sendte marinen ham til MIT for å studere den nye disiplinen, aerodynamikk. . Etter at han hadde fullført kurset, ble Grumman forfremmet til løytnant og sendt til marinebasen i League Island som testflyver for Curtiss-bygde amfibiefly. . I 1919 plasserte marinen ham ved Loening Aeronautical Engineering Corporation i New York som prosjektleder for å overvåke fabrikkens bygging av 52 Loening observasjons-/jagerfly som firmaet bygde for marinen. Hans arbeid omfattet prøveflyving av nybygde fly. . Selskapets president, Grover Loening, ble så imponert av hans arbeid at han tilbød ham jobb i firmaet. Siden han ved krigens slutt (som alle andre) ble nedgradert til menig, sa han opp i marinen i oktober 1920 og ble testpilot hos Loening og fløy ulike typer av Loenings amfibier samtidig som han foreslo forbedringer og endringer i konstruksjonen. Han avanserte raskt i Loenings organisasjon, ble verksmester, og til slutt bedriftsleder med ansvar for konstruksjon av fly. Det var en stilling han beholdt fram til selskapet ble solgt i 1929 til Keystone Aircraft, like før den store depresjonen. Keystone stengte sin fabrikk på Manhattan og flyttet virksomheten til Bristol, Pennsylvania.
Starter nytt firma
Grumman var lite villig til å forlate Long Island for å fortsette å arbeide for Keystone. Sammen med Jake Swirbul og flere andre kolleger, dannet de sitt eget selskap. Grumman pantsatte huset sitt for 6 950 dollar og Swirbul bidro med 6 000 dollar og Grumman Aeronautical Engineering Co. var et faktum.
Den 2. januar 1930 overtok selskapet et nedlagt utstillingslokale for biler og en garasje i Baldwin, New York som tidligere hadde tilhørt Cox-Klemin Aircraft Corporation. I starten var det bare 18 på lønningslisten. Selskapet fikk kontrakt på å reparere skadde Loening amfibier.
Selv om Grumman innså viktigheten av å ha gode kontakter med marinen, siktet de mot det sivile marked på midten av 1930-tallet og lanserte sitt nye fly, Grumman Duck, et amfibium og senere G-22 Gulfhawk, en sivil versjon av Grumman F3F, et jagerfly for bruk på hangarskip.
Utvidelser
Etter hvert som selskapet ekspanderte, flyttet de til større lokaler – til Valley Stream i 1931, Farmingdale i 1932 og til slutt Bethpage i 1937. I 1934 mente Grumman at 250 ansatte ville være toppen. Han resonnerte at hvis det var mer enn 250 ansatte "kommer det til å bli for stort og vi kommer til å miste kontrollen over det". Selskapets regnskapsfører Towl kunne fortelle Grumman at det allerede stod 256 på lønningslistene.
Mounir Benamadi
Han representerte Algerie under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Leroy Grumman
Utvidelser
Selv om han var motstander av videre utvidelser, noe som Swirbul forsvarte, vokste staben fra 700 i 1939 til 25 500 i 1943, da selskapet var kjent som "Grumman Iron Works" (navnet kom fra deres solide produkters struktur og konstruksjon, som både Swirbul og Grumman stod for). De ble marinens primære leverandør av fly.
Andre verdenskrig
På starten av andre verdenskrig i 1939 slet selskapet. Grumman kunne knapt betraktes som en industriell kjempe med alt sitt utstyr bevoktet av en enkelt vaktmann. De hadde ennå ikke fått noen store sivile eller militære kontrakter. . Likevel kunne de året etter se en lysning på grunn av dramatiske endringer i selskapets virksomhet som følge av krigen i Europa. Bestillinger kom både fra Frankrike og Storbritannia på F4F Wildcats, Grummans første jagerfly, en endekker med hans opprinnelige, opptrekkbare understell som han hadde konstruert i 1932.
De startet med å konstruere Wildcat og så F6F Hellcat jagerfly. Grumman og Swirbul var nøkkelpersoner, de nærmest bodde på tegnekontoret. Ettersom krigen gikk fram fortsatte de to med nye prosjekter, inklusive det største enmotors flyet i andre verdenskrig, TBF Avenger torpedo bomber og F7F Tigercat samt F8F Bearcat jagerfly.
Mot slutten av krigen fikk Grumman injeksjoner med penicillin mot lungebetennelse, noe som førte til store reaksjoner som påvirket synet hans. Selv om han ikke var blitt helt blind, var synet hans betraktelig redusert. Grumman ble "skjeldnere å se" på fabrikken.
Etter krigen
I mars 1945 overvåket Grumman en produksjon som nådde nye høyder. Med alle typer fly nådde de rekorden på 664 fly bygget på en måned, selv om Swirbul hadde "satt ut" bygging til en stor kjede av underleverandører og fabrikker som bygde på lisens. I likhet med andre, opplevde Grumman Aircraft Engineering Corporation store følger av krigens opphør. Staben måtte umiddelbart reduseres fra 20 500 til 5 400 da krigen sluttet. Det var en ekstrem vanskelig beslutning fordi selskapet hadde vært nøye med i å skape en positiv arbeidskultur for de ansatte; da horder av ansatte ønsket å fortsette ("move on") ved krigens slutt, men bare 126 av dem fikk fortsette.
Swirbul og Grumman restrukturerte selskapet, bygde opp en "kjernegruppe" og lette etter langsiktige kontrakter med U.S. Navy, noe som førte til starten på et nytt jagerfly. Grummans første jetfly, F9F Panther, hadde sin jomfrutur i 1949. Selskapets mest betydningsfulle suksess etter krigen kom på 1960-tallet med A-6 Intruder og på 1970-tallet med F-14 Tomcat. Selv om det gode samarbeidet som Grumman hadde etableret med U.S. Navy, var det nå blitt en merkesak for selskapets suksess å initiere nye prosjekter, på samme måte som de hadde begynt; med en liten kjerne på åtte ingeniører med mandat til å forske på ny teknologi.
Ved Swirbuls død 28. juni 1960 mistet Grumman ikke bare en nær venn, men også hans "høyre hånd" i en tid da han måtte fatte kritiske beslutninger for selskapets fremtid. Han ledet med hell selskapet inn i nye markeder og nye produkter. I sin streben etter nye markeder gikk han over til det kommersielle sivile markedet. Selskapet var banebrytende i konstruksjoner. Han konstruerte Grumman Ag Cat, et fly for landbruket for spredning av insekticider, og hele serien med Grumman Gulfstream samt executive turboprop- og jetfly. Selv om hans rolle ble redusert, var Grummans rolle som rådgiver av største betydning. Da Gulfstream-prosjektet ble lansert, to modeller, en høyvinget og en lavvinget, ble modeller av begge satt opp utenfor hans kontor, og Grumman tok personlig beslutningen "the low wing". Mens selskapet fortsatte tradisjonen med å bygge fly for marinen, stod Grumman på for et skifte i prioriteringer. Det resulterte i et romfartsprogram som kulminerte i konstruksjon og bygging av Apollo programmets Lunar Excursion Module (LEM) som landet astronauter på månen i 1969. I løpet av samme år skiftet selskapet navn til Grumman Aerospace Corporation. Gjennom hele denne perioden fortsatte Grummans syn å bli dårligere. Han gikk med mørke briller, noe som ytterligere reduserte hans mobilitet.
Siste år
Den 19. mai 1966 trakk Grumman seg som styreformann, men han be valgt som "honorary chairman" på livstid. Han fortsatte som direktør frem til 15. juni 1972. Han fortsatte å besøke fabrikkene helt fram til helsen hans sviktet på 1980-tallet da diabetesen tok hans siste krefter og de siste rester av synet. Grumman og hans familie forble boende på den ti mål store eiendommen med strandlinje på Long Island, hvor han etter langvarig sykdom døde på North Shore University Hospital den 4. oktober 1982, 87 år gammel.
Etterminne
Grumman er blitt beæret med flere utmerkelser:
Assosiativ entitet
En assosiativ tabell (eller koblingstabell) avbilder to eller flere tabeller sammen ved å referere til primærnøklene i hver av datatabellene. Med andre ord inneholder koblingstabellen en rekke fremmednøkler som hver har en mange-til-en-relasjon fra koblingstabellen til de enkelte datatabellene. Primærnøkkelen til den assositative tabellen er typisk sammensatt av kolonnene med selve fremmednøklene.
Assosiative tabeller er kjent under mange navn, inkludert assosiasjonstabell, avbildningstabell, brotabell, kryssreferansetabell, krysstabell, lenketabell, mellomtabell, sammenføyningstabell (join table), snittabell (intersection table) eller transisjonstabell.
Bruke av assosiative tabeller
Et eksempel på praktisk bruk av en assosiativ tabell kan være å tildele tillatelser til brukere. Det kan være flere brukere, og hver bruker kan tildeles null eller flere tillatelser. Individuelle tillatelser kan gis til en eller flere brukere.
En SELECT-kommando på et koblingstabell innebærer vanligvis skjøting (join) av hovedtabellen med koblingstabellen:
Dette vil returnere en liste over alle brukere og deres tillatelser.
Insetting av en krysstabell innebærer flere steg. Først setter man inn data i hovedtabellen(e), og deretter oppdateres krysstabellen.
Ved hjelp av fremmednøkler vil databasen automatisk dereferere verdiene til UserPermissions-tabellen til sine egne tabeller.
The Ritz Hotel
The Ritz Hotel er et femstjerners hotell i Piccadilly i London, i en vernet bygning. Hotellet er et symbol på overklasse og luksus, og det er et av de mest prestisjefulle og berømte hoteller i verden. Det er medlem av det internasjonale konsortiet The Leading Hotels of the World.
Hotellet ble åpnet av den sveitsiske hotelleieren César Ritz i mai 1906, åtte år etter han hadde etablert Hôtel Ritz Paris. Etter en langsom start begynte hotellet å bli oppulært mot slutten av første verdenskrig, og det ble særlig ettertraktet blant tidens politikere, forfattere og skuespillere. David Lloyd George holdt en rekke hemmelige møter på Ritz i den siste halvdel av krigen, og det var på Ritz at han besluttet å gripe inn på vegne av Hellas overfor Tyrkia. Noël Coward var en kjent gjest på Ritz i 1920- og 1930-årene.
Det var eiet av Bracewell-Smith-familien en lang periode frem til 1976, da The Ellerman Group of Companies kjøpte det for 80 millioner pund fra Trafalgar House i oktober 1995. De brukte åtte år og 40 millioner pund på å restaurere det til dets tidligere storhet. I 2002 ble hotellet det første til å bli utnevnt til hoffleverandør for prinsen av Wales for bankett- og cateringvirksomhet.
Eksteriøret er både strukturelt og visuelt i fransk-amerikansk stil, med små spor av engelsk arkitektur, og det under sterk innflytelse av arkitektoniske tradisjoner fra Paris. Fasaden mot Piccadilly er omkring 70 m lang, herav omkring 30 m på Arlington Street og 27 m på Green Park-siden. På hjørnene av paviljongtakene har Ritz store grønne løver i kobber. Hotellet har 111 værelser og 23 suiter.
The Ritz Club, som har vært eiet av Ritz Hotels eiere siden 1998, er et casino i hotellet kjeller, som er innrettet i det tidligere Ritz Bar and Grill. Her finnes rulett, blackjack, baccarat og poker, samt spillemaskiner.
Interiøret, som hovedsakelig er tegnet av folk fra London og Paris, er i Ludvig XVI-stil. Forfatteren Marcus Binney beskriver den store suiten i stueplan som «en av de største mesterverker innenfor hotellarkitektur», og sammenligner det med kongelige slott med dets «store utsikter, høye proporsjoner og glimtende lysekroner».
The Ritz' mest kjente etablissement er Palm Court, hvor det avholdes det berømte «Tea at the Ritz». Den er overdådig dekorert i Ludvig XVI-stil med store forgylte speil og flødefarvede paneler. Hotellet har seks private spisestuer, Marie Antoinette Suite, med utskårne loftspaneler, og værelser i William Kent House. The Rivoli Bar, som er oppført i art deco-stil, ble designet i 2001 av Tessa Kennedy for å ligne baren på Orientekspressen.
Chevrolet Cruze
Chevrolet Cruze er en kompaktbil som ble bygget av den amerikanske bilprodusenten Chevrolet. Den første modellen var en kompakt SUV som ble produsert i Japan av Suzuki fra 2001 til 2008.
Andre generasjon Cruze var en helt ny bil utviklet av GM selv. Bilen har ingenting i tillegg til navnet til felles med forgjengeren. Bilen ble først lansert som en fire-dørs sedan som, avhengig av markedet, erstatter Chevrolet Cobalt og Daewoo Lacetti. Sedan-modellen har da blitt fulgt av semi-combi og combi modeller.
2001–2008
Den første modellen av Chevrolet Cruze ble introdusert som en konseptbil med navnet Chevrolet YGM1 på bilutstillingen i Tokyo i 1999 og var basert på Suzuki Ignis. Den produksjonsklare bilen hadde utviklet seg fra den japanske bilen, og ble kåret til GMs australske divisjon Holden. Bilen ble produsert av Suzuki i Japan og ble solgt i Japan som Chevrolet Cruze, men i Australia ble den solgt som Holden Cruze. Fra 2003 erstattet den også den tidligere Suzuki Ignis i Europa og ble solgt under samme navn som forgjengeren.
2008-2016
GM introduserte andre generasjonens Cruze 2008 som erstatning for Chevrolet Cobalt og Daewoo Lacetti. De første bildene av bilen ble utgitt i sommeren 2008. GM har investert i oppgradering av anlegget i Ohio for å forberede for produksjon av bilen, som også blir bygget eller planlagt bygget flere steder i Asia og i Australia. Bilen er basert på samme bunnplate som generasjonen Opel Astra i 2010, og ifølge GM er den utviklet av et globalt team av designere og ingeniører. Utviklingen av bilen skal ha kostet $ 4000000000 og tok 27 måneder, og i denne tiden har det bygget 221 prototyper som ble testet i Australia, USA, Sverige, Canada, Storbritannia, Sør-Korea og Kina EuroNCAPkrasjet bilen og ga det 5 stjerner ut av 5. Selv australske NCAP ga bilens toppkarakter.
Bilen kom i salg i enkelte markeder, blant annet Malaysia, Kina og enkelte europeiske land i 2009. I noen land, deriblant Sverige, kom i 2010. Bilen heter Chevrolet Cruze i de fleste markeder, med unntak av Sør-Korea, der den ble solgt som Daeweoo Lacetti Premiere og Australia der den heter Holden Cruze. I 2010 var det klart at den nordamerikanske modellen Chevrolet Cobalt ville bli stengt, da Cruze også skulle bli introdusert der.
Oscar Cardenas
Oscar Cardenas (født 11. august 1982) er en cubansk judoka.
Han representerte Cuba under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Richard Kovich
Richard Kovich var en USA-amerikansk etterretningsagent som ble urettmessig beskyldt for å være dobbeltagent.
Kovich var født i Hibbing i Minnesota som sønn av serbiske innvandrere, og snakket serbisk serbokroatisk fra barndommen. Han tjenestegjorde i den amerikanske marinen i Stillehavet under andre verdenskrig, og studerte ved University of Minnesota.
Kovich gikk tidlig inn i etterretningsorganisasjonen CIA, hvor han var en lovende agent, og arbeidet lenge i Europa. Han fant ut mye om tekniske kapasiteter på raketter og missiler som fantes i Sovjetunionen av avhopperen Mikhail Federov. I Norge er han kjent for å ha vært styringsoffiser for den norske CIA-agenten Ingeborg Lygren. Han er likevel mest kjent for at han med urett mistet troverdighet etter at lederen for kontraspionasje, James Jesus Angleton, satte i gang et stort program mot muldvarper i organisasjonen, og en sovjetisk avhopper, Anatolij Mikhailovitsj Golitsyn, som hevdet at en slavisk person med et etternavn som begynte på K spionerte for KGB.
Han trakk seg tilbake fra etterretningstjenesten i 1974, 47 år gammel. Han døde i 2006 på hjemstedet i Jacksonville i Nord-Carolina.
Nye Guanjiao Tunnel
Nye Guanjiao Tunnel (kinesisk:新关角隧道; pinyin: Xīn Guānjĭao Suìdào) er en jernbanetunnel på Qinghai-Tibet-banen i Tianjun i Kina.
Tunnelen består av to separate løp med enkeltspor i hvert, og er designet for toghastighet opp til 160 km/t. Den er 32 645 meter lang, og dermed den lengste tunnelen i Kina. Hele tunnelen ligger over 3 300 meter over havet.
Sucova sucova
Sucova sucova er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Levevis
De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.
Utbredelse
Arten er utbredt fra det sørlige Mexico i nord til Paraguay og det sørlige Brasil i sør.
Instant kamera
Instant kamera eller umiddelbar kamera (også omtalt som Polaroidkamera) er et fotokamera hvor man benytter en spesiell type fotografisk film som gir et ferdig fremkalt bilde i løpet av minutter etter at det er tatt.
Instant kamera er en type kamera som vanligvis benytter spesialkassetter som inneholder både fotografisk film (i form av bearbeidet fotopapir) og hurtigutviklende fremkallingsvæske. Men det har i senere tid også dukket opp varianter som benytter varme eller påføring av farge.
Historie
Eastman Kodak og Fujifilm begynt også å produsere egne kamera og film, og konkurrerte med Polaroid. Kameraene var meget populære på 1970 og 1980-tallet. Mest fordi man på den tiden med vanlig foto-film måtte ta ferdig hele filmrullen (24 eller 36 bilder) før filmen måtte sendes inn til fremkalling, så det tok lang tid før man fikk se bildet. Bakdelene med instant film var at bildene falmet ennå mer enn fargebildene med vanlig foto-film på den tiden.
På slutten av 1900-tallet var interessen for denne typen kamera sterkt fallende og Polaroid var konkurs i 2001, det var starten på slutten for de tradisjonelle polaroidfilmene. En medvirkende årsak til salgssvikten var at digitalkamera var kommet på markedet.
Instant kamera i nyere tid
Merket Polaroid gjenoppstod og det produseres også i dag kamera og film med dette merke, men med nyere teknologi. Det finnes også andre merker på markedet i dag, Instax-merkevare til Fujifilm har en tid vært den mest dominerende.
Instant kamera har i senere tid fått konkurranse av små printere som man kan koble til vanlige digtalkamera, og på den måten kan man få et ferdig bilde kort tid etter at bilde er tatt.
Opptaksmedium
Det er nå tre ulike film typer, den tradisjonelle, som fortsatt den dominerende, hvor bildet fremkalles gradvis etter å ha blitt matet ut av kameraet og den andre som fremkaller bilde inne i kameraet før det skrives ut. I sistnevnte type foregår det ved hjelp av varmebehandling på en spesiell type papir inne i kamera. En tredje variant er et fotopapir som påføres fargene gult, magenta og cyan i hver sin omgang når bildet skrives ut. Fotopapir går inn og ut av kameraet til alle fargene er påført.
Kameratyper
Etter som det er flere typer opptaksmedium er det også spesialkameraer for hver type medium.
De analoge kameraene som fungerer på samme måte som på 1970 og 1980-tallet finnes fortsatt, men det er også kommet hybridkamera på markedet som
også benytter seg av digital teknologi.
Analoge kameraer
Analoge kameraene fungerer på samme måte som de eldre kameraene.
Det er ingen mulighet for forhåndsvisning eller mulighet til å vurdere bildet før etter det er ferdig fremkalt.
Hybridkameraer
Hybridkameraene har en skjerm hvor man kan se resultatet før man mater det ut. Enkelte kamera har også muligheten til å redigere bilde først.
Avrillé (Maine-et-Loire)
Avrillé er en kommune i departementet Maine-et-Loire i regionen Pays de la Loire i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Avrillé
Jon Kilian
Jon Kilian (født 4. desember 1986) er en norsk toppdommer i ishockey fra Skedsmo Ishockeyklubb, han debuterte  i eliteserien 2005. Kilian står per 2018 bokført med totalt 43 VM-kamper.
Jon Kilian ble i 2018 sammen med Tor Olav Johnsen og Aina Høve årets dommere i GET-ligaen.
Eksterne lenker
http://www.nit-hockey.no/#om
Apoderus
Apoderus er en artsrik slekt av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge. .
Utseende
Små til middelsstore biller, kroppen er kort, bred og høyt hvelvet, den bakre delen av hodet og den fremre delen av brystskjoldet er ofte kraftig forlenget (lang hals). Snuten er derimot ofte ganske kort. De er vanligvis glatte og blanke. På farge er mange arter røde og svarte, andre er brunlige eller metalliske. Det er ofte markert forskjell mellom kjønnene, med forlengingen av hode og brystskjold mer ekstrem hos hannene. Hodet er lengre enn bredt, fasettøynene runde og utstående. Antennene er 11-leddete, perlekjedeformede, ikke knebøyde og uten en markert kølle. Hos underfamilien Apoderinae er hodet svært forlenget bak fasettøynene. Brystskjoldet (pronotum) er rundet tilsmalnet framover. Hos Apoderinae er den fremre delen trukket ut til en mer eller mindre rørformet krage som kan være ganske lang. Dekkvingene er korte og brede, parallellsidige, med markerte punktrekker. Beina er kraftige og ganske lange, lårene noe fortykkede. Leggene (tibiae) har en rekke av pigger på undersiden og ender i en kraftig pigg. Føttene er fire-leddete, det tredje leddet er tolappet. Larvene er korte og tykke, C-formede, med spredte hår, uten bein, men med en markert hodekapsel.
Levevis
Alle bladrullerne er planteetere, de fleste lever på busker og trær, men noen også på urter. Mange arter ruller sammen blad til kapsler der larven utvikler seg, disse er som oftest eske- eller fingerbølformede, til forskjell fra snutebladrullere (Rhynchitidae) som vanligvis lager sigarformede bladruller. Det er vanlig at de to kjønnene samarbeider om å lage bladrullen, og hannenes forlengede hals hjelper dem til å gnage dype huller i bladene som virker som sting med sammenføyingen av bladene. Billene gnager gjennom bladet, bortsett fra midtnerven, helt eller delvis, slik at de blir lett å brette. Hunnen legger et eller flere egg i den ferdige beholderen. Dette er et eksempel på yngelpleie som er ganske uvanlig blant biller. Larvene er også utsatt for angrep fra flere arter snylteveps. Bladrullerne forekommer sjelden i store antall, og er ikke regnet som vesentlige skadedyr. I Nord-Europa lever bare to arter i slekten Apoderus, blant dem hasselbladrulleren (Apoderus coryli) på hassel. Bare den sistnevnte finnes i Norge, der den er funnet nord til Nordland, men den ser ut til å mangle på Vestlandet.
Loire-Authion
Loire-Authion er en kommune i departementet Maine-et-Loire i regionen Pays de la Loire i Frankrike.
Kommunen ble etablert 1. januar 2016 ved sammenslåing av de syv kommunene Saint-Mathurin-sur-Loire, Andard, Bauné, La Bohalle, Brain-sur-l'Authion, Corné og La Daguenière.
Jet-serien
Jet-serien er det norske navnet på en bokserie som består av 24 eventyr- og mysterie-romaner av John Blaine, et pseudonym for forfatterne Harold L. Goodwin (forfattet alle titlene) og Peter J. Harkins (med-forfatter på de første tre.)
Serien ble publisert av Grosset&Dunlap mellom 1947 og 1968, med den tidligere upubliserte tittelen The Magic Talisman trykket i 1990 i begrenset utgave som den 24. og avsluttende boka. I Norge ble bøkene utgitt av Forlagshuset. Omslagsillustratør var Sten Nilsen.
I serien bor tenåringen Rick Brant og hans tidligere marinejeger-kamerat, Don Scotty Scott på Spindrift Island utenfor kysten av New Jersey, hvor Ricks far Hartson Brant leder Spindrift-stiftelsen, som består av en gruppe av vitenskapsmenn. Rick og Scotty er involvert i ulike eventyr både hjemme og utenlands. Ved siden av Hartson Brant, er de tilbakevendende støttespillerne i serien blant andre:
Ulike Spindrift-medlemmer dukker også opp flere ganger:
Rick Brant-serien har en vitenskapelig tone (den blir betegnet som "vitenskapseventyr"). Vitenskapen i historiene er realistisk vitenskap, ulikt fantasivitenskapen i Tom Swift-bøkene.
Hal Goodwin var en populærvitenskapforfatter med en solid teknisk bakgrunn og en skrivestil ulikt det vanlige for ungdomseventyr. Bøkene er spenningsfulle, godt regissert, atmosfæriske, og beriket med humor og spisse karakteristikker så vel som personlig erfaring hos personene. Eksotiske steder som tropiske øyer, jungler på Filippinene, og Himalayafjellene ble gitt levende og detaljerte beskrivelser. Også i et variert utvalg av spesialiserte yrker og hobbyer som for eksempel dykking, infrarød fotografering, modell-raketter og det uunngåelige spionasjearbeidet ble det gitt detaljerte og virkelige beskrivelser. Rick var også en privatflyger som eide sine egne fly, og han brukte dem i en rekke av bøkene. Hans første fly var angivelig en Piper J-4 og i senere bøker en Stinson 108. Likt med Ken Holt-serien, tiltrakk fortellingene seg et litt eldre publikum enn de typiske boktitlene fra Grosset & Dunlap gjorde. (Ken Holt hadde en birolle i The Flying Stingaree, og Rick lånte ham noen av oppfinnelsene sine i The Mystery of the Plumed Serpent, etter enighet mellom de respektive forfatterne.)
Utgiverne var imot å inkludere noe overnaturlig i serien. En tvetydig slutt i "Mysteriet med det Blå Spøkelset" ble droppet, og en hel bok (Den magiske talismanen) ble avvist på grunn av at den inkluderte ESP-elementer. Denne forsvunnede historien ble publisert utenom, i en uavhengig utgave i 1990.
Fritz Strassmann
Friedrich Wilhelm «Fritz» Strassmann (tysk: Straßmann) (født 22. februar 1902, død 22. april 1980) var en tysk fysiker, for ettertiden mest kjent for å sammen med Lise Meitner og Otto Hahn å ha oppdaget kjernefysisk fisjon. Sammen med Meitner og Hahn mottok han Enrico Fermi-prisen i 1966.
Jet-serien
Fra starten av 1980-åren begynte Grosset & Dunlap å overføre rettighetene til forfatteren Hal Goodwin. Rettighetene er nå eid av stiftelsen John Blaine/Rick Brant Trust. Goodwinfamilien har jobbet med å trykke opp bøkene igjen, og begynte med de sjeldnere fire siste bøkene.
Rick Brant ble ikke adaptert til andre underholdningsmedier. Men 9. november 2010 ble en e-bok navngitt som "The Rick Brant Science-Adventure Series" sluppet på Amazon for Kindle eReader med 11 av de originale romanene.
Liste over titler inkludert i e-boken "The Rick Brant Science-Adventure Series"
Disse titlene er tilgjengelige fra Project Gutenberg.
Fritz Strassmann
Liv og karrière
Fra 1929 arbeidet Strassmann ved Kaiser-Wilhelm-Gesellschaft i Berlin-Dahlem.