cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rob Waring
Rob Waring begynte å komponere mens han var gymnasiast og denne interessen vokste i løpet av studietiden på Juilliard der han tok komposisjon som valgfag hos Stanley Wolfe. Han har deltatt på seminarer med John Cage, Iannis Xenakis, Magnus Lindberg, Tristan Murail, Gerard Grisey, Cort Lippe, Lasse Thoresen, m. fl. Han fikk statsstipend i 1992 og reiste til York, England hvor han studerte digital lydsyntese og computerassistert komposisjon med Trevor Wishart, Richard Orton og Michael Clarke.
Et knippe verk kan illustrere Warings ulike tilnærminger til komposisjon: i Myriad (1992) utvider en mikrotonalt stemt synthesizer de spektrale mulighetene i et stort blåseensemble. Vectors (1987), skrevet for jazzensemblet Søyr, er et eksempel på bruk av improvisasjon innenfor strenge formmessige rammer for å oppnå komplekse teksturer. I Journey (1993), to slagverkere trigger synthesizere, samplede lyder og sekvenser fra MIDI-kontrollere. ''Kvar skal eg vel av? '' (1987) for a cappella kor er en serie variasjoner over en norsk folketone. Lydinstallasjonen Sonomatrix, som Waring bygde i 1996, er en datastyrt matrise med 64 høyttalere som han har brukt til å utforske forholdet mellom lyd og rom. Sonomatrix brukes som likeverdig medlem av en trio med saksofon og vibrafon i Saxono-vibramatriphonics (2001).
Balinesisk musikk har spilt en viktig rolle som inspirasjonskilde for Waring. Verk som Sikoté Sukán (1997) for slagverktrio, Sax Cycles (2003) for 2 saxofoner og elektronikk, Jalan Pantai Sari (2005) duett for kvarttonemarimba, Braided Streams (2006) for bratsj, kontrabass og marimba, Quartet for Solo Timpani and Percussion (2008) og Frekoté Vokán (2009) for 2 gitarer er alle eksempler på balinesisk tematikk i Warings kompositoriske virke.
Fosterhjem
Fosterhjem er et hjem eller en familie der foreldre og barn ikke er i genetisk slektskap eller formelt knyttet til hverandre. Et oppfostringshjem og en fosterfamilie består altså av fosterbarn som blir oppfostret av fosterforeldre på lik linje med disse foreldrenes eventuelt egne, biologiske barn. Fosterhjem brukes i dagens barnevernspraksis når barnets foreldre ikke selv har mulighet til å ta vare på det. Ikke sjelden er det nær slekt som fungerer som fosterhjem, men også vanlige familier med og uten barn kan være fosterhjem.
Historikk
Det å ha barn til oppfostring, samt strategisk plasserte forlovelser og giftemål, var fra gammelt også en måte for herskere til å sikre lojale undersåtter og allierte på. En slått fiende eller en usikker alliert, ble gjerne pådyttet å gi fra seg et barn, helst en arving, til oppfostring. Barnet fikk gjerne god behandling og opplæring, men fungerte samtidig som en garanti for slektens lojalitet. I andre tilfeller kunne utveksling av fosterbarn utdype vennskapsbånd, eller være uttrykk for beundring.
Alternativer til fosterhjem var gjerne adopsjon foruten barnehjem, oppfostringsanstalter og liknende institusjoner som tok seg av omsorgen.
Moderne fosterhjem i Norge
Funksjonen er underlagt kontroll av barnevernsmyndighetene, som må godkjenne hjemmet. Fosterforeldre skal ha tilsyn og veiledning, og kan motta honorar for oppdraget. Fosterhjem er ikke ment å være et forstadium for adopsjon. Ofte er barnevernsvedtak om fosterhjem formet med henblikk på at barnet skal tilbake til sine naturlige foreldre når situasjonen ligger tilrette for det.
I 2007 bodde rundt 7000 barn og unge i fosterfamilie i Norge.
Fosterhjem for dyr
Et fosterhjem for kjæledyr er et midlertidig bosted for eierløse eller vanskjøtte dyr fra de tas inn til den dagen de blir omplassert til et varig hjem.
Eksterne lenker
Pěstounská péče Pflegeverhältnis Eestkostja Foster care Affido familiare משפחת אומנה Penjaga sah Pleegzorg 里親 Fosterfamilie Rodzina zastępcza (prawo) Породични смештај деце Familjehem ผู้ปกครอง 監護人
Fylkesvei 3906
Fylkesvei 3906 går mellom Dvergsnes og Tangen i Kristiansand kommune. Veien er 1,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 9 (Vest-Agder).
Ryensvingen (Oslo)
Ryensvingen (1–15, 2–8) er en vei på Ryen i bydel Østensjø i Oslo. Det er en hesteskoformet vei på vestsiden av Enebakkveien.
Navnet ble vedtatt i 1988.
Charles Friedek
Charles Michael Friedek (født 26. august 1971 i Gießen) er en tidligere tysk friidrettsutøver (tresteg). Han vant VM-gull under VM i 1999 i Sevilla samme året vant han også innendørs-VM. I 2002 vant han sølv under EM 2002 i München etter Christian Olsson.
Gunnar Nilsson (bokser)
Nils Gunnar L. Nilsson (født 23. mars 1923 i Skåne, død 13. mai 2005 i Göteborg) var en svensk bokser som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Nilsson vant en olympisk sølvmedalje i boksing under OL 1948 i London. Han kom på andreplass i den tyngste vektklassen, tungvekt over 80,0 kg. I finalen tapte han til argentinske Rafael Iglesias.
Mount Columbia
Mount Columbia er det høyeste fjellet i Alberta, Canada med sine 3,747 moh. og ligger på grensen mellom Alberta og Britisk Columbia. Bare Mount Robson er høyere i den canadiske delen av Rocky Mountains. Høyeste punkt ligger i Jasper nasjonalpark. Fjellet er oppkalt etter Columbia River og fikk sitt navn i 1898 av J. Norman Collie. Elva er igjen oppkalt etter det amerikanske skipet «Columbia Rediviva» ført av kaptein Robert Gray, som var det første som passerte en farlig sandbanke og utforsket munningen av elva i 1792. Mount Columbia ble besteget første gang i 1902 av James Outram sammen med guiden Christian Kaufmann.
José Pedro Varela (Uruguay)
José Pedro Varela er en by i Lavalleja-departementet i det østlige Uruguay. Byen har om lag 5 332 innbyggere.
Befolkning
José Pedro Varela har 5 332 innbyggere (Beregning 2004)
Kommune
Byens ordfører (alcalde) er Darío Amaro.
Transport
Ruta 14 forbinder Varela med Mercedes / Trinidad / Durazno / Sarandí del Yí / José Batlle y Ordóñez (vest) og Lascano / Ruta (øst).
Bordgang
Bordgang er en del av det ytre skallet av skroget i en trebåt, og går fra stevn til stevn (fra forrest til bakerst i båten).
I robåtbyggingen brukes få bordganger på hver side av båten, gjerne tre, fire eller fem. Hver bordgang får derfor en svært særpreget utforming, helt forskjellig fra de andre bordgangene, og også hvert sitt navn. En bordgang er som oftest delt om lag på midten, i en framdel og en bakdel. Men bordene i bunnen av båten er gjerne delt i tre på lengden; de forreste og bakerste delene kalles ofte for halser. Det er disse som noen ganger kan være hogde halser. Også mange av de andre bordgangene i større robåter, over ca. 7,5 m lengde, kan være delt i tre på lengden.
Heby kommune
Heby kommune er en kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Heby. Før 1. januar 2007 lå kommunen i Västmanlands län.
Bordgang
Det mest brukte bord-navnet, er rip eller ripbord, som er navnet på øverste bordet i robåten, og brukes nesten over hele landet. Men nettopp ordet rip har på kysten øst for Jæren gått over til å bety «overkanten av båten», eller noen ganger også esingen i båten.
I stedet for ripbord, kalles noen steder i Hardanger det øverste bordet for «esingstø».
Heby kommune
Dalälven utgjør kommunens nordgrense. Det er store skogområder og variert viltbestand i kommunen.
Tettsteder
Heby kommune har sju tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
MF «Melderskin» (1985)
MF «Melderskin», tidligere «Herdla» og «Nordfjord», var en bilferge bygget i 1985 for Rutelaget Askøy-Bergen for strekningen Kleppestø–Bergen. Senere gikk fergen i rutefart for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Den ble solgt til HSD Sjø (nå Norled) i 1996 og gitt sitt siste navn. MF «Melderskin» gikk i ferjesambandet Leirvåg–Sløvåg før den i 2020 ble hugget.
Den var søsterskip til MF «Gloppen» (tidligere «Bergen»)
Historie
MF «Melderskin», tidligere «Herdla» og «Nordfjord», ble bygget i 1985 for Rutelaget Askøy-Bergen for strekningen Kleppestø–Bergen. Senere gikk fergen i rutefart for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane. Den ble solgt til HSD Sjø (nå Norled) i 1996 og gitt navnet «Melderskin», oppkalt etter fjellet Melderskin.
Den 30. desember 2006 gikk «Melderskin» på grunn ved Sunde fergekai i Kvinnherad kommune. Skipet gikk ikke i rute da grunnstøtingen skjedde og hadde kun et mannskap på fem ombord. Ingen ble skadd.
I desember 2020 ble «Melderskin» hugget ved Hanøytangen.
484 Pittsburghia
484 Pittsburghia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 29. april 1902 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Pittsburgh.
Fylkesvei 3900
Fylkesvei 3900 går mellom Frikstad og Stangenes i Kristiansand kommune. Veien er 2,3 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 14 (Vest-Agder).
Farlig yrke
Farlig yrke er en norsk krimserie i tre deler som gikk på NRK Fjernsynet i 1976. Dette er den andre krimserien med etterforskerne Helmer & Sigurdson. Farlig yrke er basert på Richard Mackers bok Sekretærene som forsvant (1975). Hovedrollene ble spilt av Alf Nordvang og Anders Hatlo.
Handling
Sekretæren Benedicte Holst forsvinner sporløst i sommervarmen i Oslo. Helmer og Sigurdson får snart en mordsak å hanskes med, og etter at ytterligere en kvinnelig sekretær blir meldt savnet, frykter politiet at de står overfor en seriemorder. Kan de forhindre at han slår til igjen?
Kaia Varjord
Kaia Karianne Kvernebo Varjord (født 7. juli 1978) er en norsk skuespiller.
Varjord gikk ut av Teaterhøgskolen våren 2005, og debuterte som skuespiller ved Torshovteatret. I august og september 2005 var hun å se i Arne Lygres stykke Mann uten hensikt sammen med blant andre Trond Espen Seim, Jon Øigarden og Petronella Barker, og senere i 2006 i Torshovteatrets forestilling Orgie.
Våren 2006 turnerte hun Norge rundt med Riksteatrets forestilling Henrik og Emilie av Niels Fredrik Dahl. Hun hadde senere også rollen som Clara Ebbel i NRKs TV-serie En udødelig mann om den unge Henrik Ibsen.
I 2007 hadde hun en rolle i Få meg på, for faen og i Den arabiske natta av Roland Schimmelpfennig, begge ved Det norske teatret.
Hun filmdebuterte i 2012 med filmen 90 minutter, hvor hun spilte mot blant andre Aksel Hennie.
I 2012 og 2013 spilte hun en av tre hovedroller, som en turbulent verdensmester på ski, i tv-serien Hjem på NRK. Kaia Karianne Kvernebo spilte i DAG 2 og DAG 3 med Atle Antonsen. spilt i tv-serien Hvaler som gikk på TV2
Verona
Verona er en by i regionen Veneto i Italia med 257 749 innbyggere per februar 2021. Byen er kjent som stedet der Shakespeares Romeo og Julie utspiller seg. Dessuten er byen kjent for sitt store romerske amfiteater kalt Arena di Verona, som er over 50 år eldre enn Colosseum i Roma. Arenaen hadde plass til 30 000 mennesker samtidig. Amfiteaterets ytterdel ble i middelalderen revet ned og brukt som materiale til andre bygninger rundt om Verona.
Den gamle veronesiske, rosafargete marmoren er brukt mye i hele Veneto. Titter man nøye etter når man går i sentrum, kan man finne fossiler av store sneglehus der.
Sentrum ligger omkring to piazzaer: Piazza delle Erbe og Piazza Bra, som Arena ligger i.
Gamlebyen og sentrum av den moderne byen befinner seg innenfor en buktning i Adige-elva noe sør for Gardasjøen.
Verona skal ha blitt grunnlagt av etruskerne, men det første belegg for byens eksistens er fra 300-tallet f.Kr. Den ble raskt et viktig politisk og økonomisk senter i romertiden.
I 1239 ble byen flomrammet, og deretter ble den gjenoppbygd. Den nådde høydepunktet av sin politiske innflytelse på 1300-tallet, da den var maktsentret for della Scala-familien (også kjent som scaligeriene).
James Francis McIntyre
James Francis McIntyre (født 25. juni 1886 i New York City i USA, død 16. juli 1979 i Los Angeles) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Los Angeles 1948–1970.
Han ble kreert til kardinal i 1953 av pave Pius XII.
Han deltok ved konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII, ved konklavet 1963 som valgte pave Paul VI, og ved Annet Vatikankonsil 1962–1965.
Svensk kalender
Den svenske kalenderen var i bruk i Sverige fra 1. mars 1700 til 30. februar 1712. Etter den gregorianske kalender utgjør dette tidsrommet tiden fra 11. mars 1700 til 11. mars 1712. Den svenske kalenderen lå en dag foran den julianske kalender og ti dager etter den gregorianske kalenderen.
I november 1699 ble det bestemt at Sverige skulle gå over til den nye gregorianske kalenderen fra og med 1700. Denne prosessen skulle gjøres gradvis ved å fjerne alle skuddårsdagene frem til 1740. I henhold til planen ble skuddårsdagen i 1700 hoppet over, men i de etterfølgende årene ble det ikke gjort noen modifiseringer på grunn av den store nordiske krig.
I 1753 gikk Sverige over til den gregorianske kalenderen med et hopp på 11 dager: onsdag 17. februar ble etterfulgt av torsdag 1. mars. På tross av dette brukte Sverige de gamle julianske reglene for å fastslå påsken helt frem til 1844.
Spøkelsesbussen
Spøkelsesbussen er en TV-film med etterforskerne Helmer & Sigurdson som gikk på NRK i 1981. Spøkelsesbussen ble skrevet av Jon Bing og Tor Åge Bringsværd, og hovedrollene ble spilt av Alf Nordvang og Anders Hatlo.
Spøkelsesbussen gikk på NRK den 27. februar 1981. Den fikk god mottakelse av VGs TV-anmelder.
Handling
Pakistaneren Ali Reza blir funnet død under en bro, med knivstikk i ryggen. Han ble observert da han gikk inn på en rutebuss kvelden før, og der sluttet alle spor.
Om produksjonen
Den ble innspilt sommeren 1979, omtrent samtidig som Mareritt ved midtsommer og Septembermordet.
Rolleliste
Øvrige medvirkende: Svein Haagensen, Shari Gerber Nilsen, Astri Jacobsen, Erik Lie, Hallvard Lydvo, Alf Malland, Mirza Mohd Ashraf, Randi Nordby, Nils Ole Oftebro, Karen Randers-Pehrson, Najam Us-Saquib, Leif Skarra, Svein Tindberg, Gard Øyen.
2. divisjon ishockey for menn 2011/12
2. divisjon ishockey for menn 2011/12 var det tredje nivået i norsk ishockey sesongen 2011-12. Ligaen startet 22. oktober 2011 og ble avsluttet 21. mars 2012. Prinsdalen Wheels vant ligaen tre poeng foran Nes.
Walter Bright
Walter Bright er en programmerer best kjent for programmeringsspråket D. Han var også hovedutvikleren for den første C++-kompilatoren som oversatte direkte til objektkode uten å gå veien om C, Zortech C++ (som senere ble til Symantec C++, nå Digital Mars C++). Før C++-kompilatoren utviklet han Datalight C compiler, også solgt som Zorland C og senere Zortech C. Han er også kjent for Empire, en av de første datamaskinspillene, skrevet i 1971–1977 på en PDP-10.
Bright ble uteksaminert i 1979 med bachelorgrad i maskinteknikk fra California Institute of Technology. Han jobbet i 3 år for Boeing hvor han var med å utvikle «757 stabilizer trim system». Han sluttet og begynte å skrive programvare og spesialisert seg på kompilatorer og fortsetter med det i dag.
En får væra som en er
En får væra som en er er et musikkalbum av Ole Ivars, utgitt i 2001.
Six Sigma
Six Sigma er et kvalitetsstyringssystem utviklet av Motorola. Dette systemet er brukt i mange store selskaper for å forbedre prosesser og forsikre seg om at varene er av god kvalitet.
Brukere av Six Sigma ønsker å forbedre kvaliteten på produktene som en prosess produserer. For eksempel så fokuserer en Six Sigma-ekspert mye tid på å finne måter å måle kvaliteten på slik at man kan se forbedringer. Systemet innebærer å finne feil og reparere prosessene slik at antall produksjonsfeil kan justeres ned. Six Sigma brukere har tre ulike nivåer: Green Belt, Black Belt og Master Black Belt.
Lean Six Sigma er en variant som kombinerer Six Sigma som kvalitetsstyringssystem med strømlinjeformet produksjon (engelsk: lean manufacturing) som produksjonsmetodikk for fremstilling av varer og tjenester
EFTA
Det europeiske frihandelsforbund (engelsk: European Free Trade Association; forkortet EFTA) er en mellomstatlig organisasjon bestående av Island, Liechtenstein, Norge og Sveits. Den ble opprettet i 1960 for å fremme fri handel og økonomisk integrasjon mellom medlemsstatene. EFTA var et svar på opprettelsen av EEC, en forløper til EU.
Da EU senere gjennomførte det indre marked, risikerte EFTA-landene å møte handelshindringer som da var avviklet internt i EU. Det var behov for en avtale som forhindret slike handelshindringer. EFTAs medlemsstater bortsett fra Sveits, ble derfor tilknyttet EU gjennom EØS-avtalen.
Stockholmskonvensjonen som var organisasjonens grunnleggende traktat, ble i 2002 avløst av Vaduzkonvensjonen. Dette medførte utvidelse av samarbeidet til flere områder.
EFTA-rådet
EFTA-rådet (EFTA Council) er organisasjonens høyeste organ og sammensatt av representanter fra hvert av medlemslandene. To ganger i året møtes rådet på ministernivå og åtte ganger på ambassadørnivå. Ambassadørene er ledere av medlemslandenes faste delegasjoner til EFTA. Beslutninger i rådet tas ved konsensus. Formannskapet går på omgang mellom EFTAs medlemsland og varer i seks måneder.
EFTAs faste komité
EFTAs faste komité er det styrende organ for EØS/EFTA-landenes samarbeid om EØS-saker. Komiteen møtes for å behandle saker som skal opp i drøftelser med EU i EØS-komiteen og EØS-rådet.
Budsjettkomiteen
Budsjettkomiteen består av representanter fra hovedstedene, vanligvis med vedkommende deputy som stedfortreder. Vedtak i Budsjettkomiteen kan (i motsetning til andre vedtak i EFTA) ikke reverseres.
Sekretariatet
EFTA-sekretariatet som ledes av en generalsekretær, har sitt hovedkvarter i Genève. Det finnes i tillegg tre assisterende generalsekretærer, en i Genève og to i Brussel. Samtlige fire stillinger ansettes av EFTA-rådet og deles mellom medlemslandene. Det finnes per 2021 ca. 90 ansatte i EFTA, hvorav en tredel arbeider i Genève og to tredeler i Brussel og Luxembourg. Kontoret i Luxembourg som samarbeider med EU om statistikkspørsmål.
EFTA-domstolen
EFTA-domstolen er et frittstående organ med jurisdiksjon over de av medlemsstatene som også er EØS-medlemmer, det vil si Norge, Island og Liechtenstein. Domstolens saksområde er hovedsakelig anklager fra ESA mot medlemsstatene om feilaktig eller manglende gjennomføring av forpliktelser som følger av EØS-avtalen, tvister medlemsstatene imellom og ankesaker vedrørende avgjørelser truffet av ESA. Domstolen kan i tillegg rådgi nasjonale domstoler med hensyn til tolking av EØS-regler.
Domstolen består av tre dommere, én fra hver av medlemsstatene. De skal oppnevnes av EFTA-statenes regjeringer ved felles overenskomst for seks år.
ESA
EFTAs overvåkningsorgan ESA (EFTA Surveillance Authority) har som hovedoppgave å sørge for at de regler og plikter som følger av Korfuavtalen og EØS-avtalen, gjennomføres i medlemsstatene. Dette omfatter også plikten til å innarbeide EU-retten i nasjonal rett. ESA kan gripe inn dersom organet finner at en medlemsstat ikke etterlever sine plikter, og i siste instans kan ESA bringe saken inn for EFTA-domstolen. ESAs avgjørelser kan også ankes inn for EFTA-domstolen.
EFTA Board of Auditors (EBOA)
EFTA Board of Auditors (EBOA) har ansvaret for å revidere EFTA-sekretariatet, EFTAs overvåkningsorgan og EFTA-domstolen. Det ble opprettet i mai 1992. Det består blant annet av representanter fra den norske Riksrevisjonen. Organet samarbeider også med Revisjonsretten som er dets sidestykke i EU. EBOA møtes tre ganger i året.
Rådgivende organer
Rådgivende organer i EFTA er EFTAs parlamentarikerkomité, EFTAs konsultative komité og EØS-EFTA Forum for folkevalgte representanter fra lokale og regionale myndigheter (EEA EFTA Forum of Elected Representatives of Local and Regional Authorities).
Historie
EFTA-samarbeidets hovedformål var fri varehandel mellom medlemsstatene, men uten felles tollsatser eller handelspolitikk utad. Det var således mindre omfattende enn EF. Ut fra disse beskjedne mål var samarbeidet vellykket, og fri handel med industrivarer ble oppnådd i 1966. Frihandel med fisk ble oppnådd i 1986.
Tilnærming til EF
Mange av medlemsstatene innså raskt at EF var et mer attraktivt samarbeid, og begynte tidlig å innrette seg mot å søke medlemskap i EF. I 1961 innledet Storbritannia, Norge og Danmark forhandlinger om medlemskap, men prosessen strandet da Frankrikes president Charles de Gaulle nedla veto mot Storbritannias medlemskap, og dermed også utelukket Norge og Danmark.
Da Charles de Gaulle gikk av i 1969 ble forhandlingene gjenopptatt. Storbritannia og Danmark ble medlemmer av EF i 1973, mens Norge etter folkeavstemningen i 1972 valgte å si nei. Tilbake sto et betydelig svekket EFTA, der det eneste store landet, Storbritannia, ikke lenger var medlem.
EFTA etter 1973
I 1973 ble det fremforhandlet frihandelsavtaler mellom de gjenværende EFTA-statene og EF. I 1977 opphørte tariffene på industrivarer mellom de resterende EFTA-landene og EF. Også andre klausuler, om blant annet konkurranseforhold og statsstøtte, ble tatt med i avtalene, men igjen skortet det på viljen til å gi bestemmelsene rettslig realitet.
På et toppmøte i Luxembourg i 1984 ble det lansert et nytt initiativ for nærmere samarbeid mellom EF og EFTA. I 1985 lanserte EF-kommisjonen planer om et indre marked, som EFTA-statene så seg nødt til å bli en del av. Mye arbeid ble derfor lagt ned for ytterligere å tilpasse seg EF, blant annet ved å gjennomgå en rekke detaljer i den økonomiske næringsreguleringen, harmonisere varestandarder og avskaffe importrestriksjoner.
EØS-avtalen
I 1989 åpnet Europakommisjonens president Jacques Delors for å tilby EFTA-statene et mer strukturert partnerskap med EF. Dermed startet en prosess som skulle ende i EØS-avtalen og korfuavtalen.
EF forventet en strøm av søknader om medlemskap etter etableringen av det indre marked, og ønsket derfor å tilby det som skulle bli EØS-avtalen som en overgangsordning, for å forhindre for mange nye medlemmer samtidig. For mange av statslederne i EFTA, som næret et ønske om fullt EF-medlemskap, ble dette sett på som en hensiktsmessig måte å nærme seg EF på.
Allerede før EØS-avtalen var undertegnet hadde imidlertid Østerrike, Sverige og Finland, og etter hvert også Norge, sendt søknader om fullt EF-medlemskap. EFs plan om å bruke EØS til å utsette strømmen av medlemssøknader hadde slått feil. Etter folkeavstemninger i de fire landene ble alle unntatt Norge medlemmer av det som nå var blitt EU, og EFTA var ytterligere svekket. Igjen stod Norge, Island og Liechtenstein, som var EØS-medlemmer, samt Sveits. EØS-avtalen gir landene i EFTA tilgang til EUs indre marked.
Nåværende betydning
EFTA-samarbeidet foregår i dag på en rekke områder, konvensjonsfestet ved Vaduzkonvensjonen Selve handelen mellom de fire medlemsstatene er ubetydelig, men det omfattende samarbeidet med EU på felter som statistikk, opprinnelsesmerking, miljøvern, utdanning m.v. er knyttet til samarbeidet mellom EFTA og EU.
Funksjonalisme (arkitektur)
Begrepet
Betegnelsen «funksjonalisme» som navn på en retning innen moderne arkitektur brukes hovedsakelig i Skandinavia. I engelsk og andre europeiske språk brukes mest betegnelser som modern architecture, modernism eller international style. I skandinaviske språk brukes ordet både om perioden og de tilhørende stiluttrykkene, produkter av en strømning i tiden båret frem av ønsket hos toneangivende arkitekter om å kvitte seg med all unødvendig dekor og gamle stilelementer, for å skape noe rent og fundamentalt nytt. Bygningens bruk og konstruksjon skulle uttrykkes i måten den ble formgitt på. Et viktig slagord, opprinnelig formulert i 1896 av den amerikanske arkitekten Louis Sullivan, var «form følger funksjon» (form follows function). Gjennom forenkling og rendyrking av formen ble funksjonalismen nyskapende. Et funksjonelt uttrykk var pr. definisjon vakkert. Stilen preges av et forenklet formspråk: store flater, rette linjer og geometriske former. Og bak det hele: «Lys, luft og hygiene» – et ekko av angsten for tidens svøpe, tuberkulosen. Ulike varianter av funksjonalismen har betegnelser som Neue Sachlichkeit, art deco, Den internasjonale stil, eller rett og slett modernisme. I dag dekkes hele denne strømningen innen arkitekturen av betegnelsen «moderne».
Historisk
Bevisstheten om en sammenheng mellom form og funksjon er kommet til uttrykk gjentatte ganger tidligere i historien, uten at dette fikk varig gjennomgripende konsekvenser.
Førti år etter at Sullivan hadde formulert sin tese om at «form følger funksjon», slo funksjonalismen gjennom for alvor. Den nye arkitekturen ga mål og mening for arkitektene på en grunnleggende ny måte. Det funksjonalistiske prinsipp befridde arkitektene fra bindingen til historiske motiver og frigjorde radikale, sterke, kreative krefter som kom til uttrykk i det som fikk navnet funksjonalismen.
I Norge slo stilen igjennom i 1920-årene og ble populært kalt «funkis». Ordet «funkis» er lånt fra svensk (skal ikke uttales «fønkis») og ble en tid regnet for å være vulgært, men brukes i dag vel så mye som begrepet det er en forkortelse av.
Den sveitsisk-franske arkitekten Charles-Edouard Jeanneret, bedre kjent under navnet Le Corbusier (Kråka), ble funksjonalismens fremste målbærer og en av de viktigste årsakene til stilens gjennombrudd. Byggematerialene stål, stålarmert betong og glass åpnet for nye muligheter som utløste en veldig kreativ kraft blant tidens ledende arkitekter.
Sammen med Paul Dermée startet han i 1920 tidsskriftet Esprit Nouveau. På den internasjonale utstillingen for dekorativ kunst, L’Exposition Internationale des Arts Decoratifs, i Paris 1926, skapte Le Corbusier sensasjon med paviljongen «L’ésprit noveau», hvor han bl.a. stilte ut sin «Plan for naboskap» – Plan Voisin. Hans bok Vers une architecture ble hans viktigste utgivelse, og boken fikk stor betydning for at funksjonalismen slo gjennom med slik kraft.
Fem punkter for funksjonalistisk arkitektur
Det var kanskje Le Corbusiers «Fem punkter for en ny arkitektur» fra 1926 som sammen med hans egne arbeider øvet sterkest innflytelse på de nye modernistiske prosjektene.
Den formulerte funksjonalismens fem punkter:
Regner vi denne boken som selve startsignalet, begynte funksjonalismen i 1926.
Ledende funksjonalister
Det er vanskelig å sette Le Corbusiers arkitektur i en bestemt bås. Til det spenner hans arkitektur for vidt. Hans krav til at fasadene skulle komponeres, førte til fornyet interesse for komposisjonsprinsipper som «det gylne snitt». Han kan karakteriseres som poetisk, monumental, minimalistisk, estet, osv.. Ikke alle byggene er like lette å få til å passe inn i «form follows function», f.eks. hans lille kirke Notre-Dame-du-Haut i Ronchamp i Frankrike.
Den tyske arkitekten Ludwig Mies van der Rohe var den toneangivende eksponenten for den minimalistiske retningen. Her ble alt overflødig skåret vekk, innvendige rom ble dannet av ledende vegger som lot rommene flyte over i hverandre uten definerte grenser. Han er blitt tillagt slagordet «Less is more». Hans bygg er svært forskjellige fra Le Corbusiers betongbygg, kjennetegnet av luftig, minimalistisk eleganse i stål og glass, med utsøkt artikulering av de konstruktive ledd.
Bauhaus
Bauhaus var en tysk design-, kunst- og arkitekturskole som fikk stor betydning for utviklingen innen funksjonalismen på de fleste områder innen formgiving. Den ble startet av den tyske arkitekten Walter Gropius i 1919. Den ble stengt av nasjonalsosialistene i 1933, men gjenåpnet etter krigen. Ludwig Mies van der Rohe var i en periode skolens rektor. På tross av skolens store innflytelse på moderne formgiving ble skolen mer kjent for sine lærere enn for sine elever.
Funksjonalismen i Norge
Til Norge kom funksjonalismen med full tyngde via «Stockholmsutstillingen» i 1930 og ble helt dominerende i ti år, inntil en reaksjon satte inn omkring 1940.
Stilen preges av et forenklet formspråk; altså store flater, rette linjer og geometriske former.
Et tidlig innslag var universitetsbygningene på Blindern. I 1925 ble det utlyst en arkitektkonkurranse, og arkitektene Finn Bryn og Johan Ellefsen vant året etter med «Fond», et nyklassisistisk universitet; men etter å ha vunnet, endret de tegningene betydelig. Vinnerutkastet for matematikkbygget endret seg til ren funksjonalisme, og kritikerne påpekte det problematiske i at bygningene ikke lenger var symbolbærende, men fremstod uten referanser til «dannelse» og «verdighet». Trolig var Bryn og Ellefsen inspirert av Le Corbusiers Villa Savoye, som gjenkjennes i de sneglehusformede trappene i fysikkbygningen. Farmasibygningen fra 1932, institutt for teoretisk astrofysikk fra 1934 og fysikkbygningen fra 1936 var en legitimering av en ny type arkitektur.
Ellers kan nevnes Stygt og pent av professor ved Norges tekniske høgskole, arkitekt Odd Brochmann, som nettopp tar for seg sammenhengen mellom form og funksjon i redskaper, nyttegjenstander og hus. Med sin enkle fremstillingsform og gode selvtegnede illustrasjoner kan denne boken med utbytte leses av alle.
Bygg i Tyskland
En rekke steder i Weimar i Thüringen og Dessau-Rosslau i Sachsen-Anhalt ble i 1996 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv som Bauhaussteder. I 2008 ble fem Modernistiske boligområder i Berlin også ført på verdensarvlisten.
Reformulering av det funksjonalistiske prinsipp
Frank Lloyd Wright er feilaktig tillagt sitatet: «Form følger funksjon» – hvilket er en mistolkning av hans utsagn om at form og funksjon skulle være ett og det samme, satt sammen i et åndelig hele.
På midten av 60-tallet lanserte professor arkitekt Einar Myklebust, arkitektavdelingen ved Norges tekniske høgskole, en alternativ formulering av det funksjonalistiske prinsipp: «Form og funksjon er strukturlike».
Disse formuleringen er mer i pakt med realitetene, idet de ikke forutsetter en fastlagt rekkefølge fra funksjon til form, en erkjennelse av at også det estetiske kan være bestemmende for bruken. I denne synsvinkel blir Le Corbusiers Notre-Dame-du-Haut solid plassert innenfor den funksjonalistiske tradisjonen.
Tevla kraftverk
Tevla kraftverk er et vannkraftverk i Stjørdalsvassdraget i Meråker kommune i Trøndelag.
Funksjonalisme (arkitektur)
«Beviset»
En indikasjon på at dette prinsippet gjelder all formgiving finnes i det lett observerbare fenomen at: jo større avstand der er mellom form og funksjon, jo kortere blir objektets levetid, konferert motesvingninger. Ekstrem form eller dårlige bruksegenskaper medfører at objektet hurtig blir uaktuelt, så snart nyhetens interesse har dabbet av. Det vil også hurtigere virke fremmedartet, rart og utdatert.
Tevla kraftverk
Kraftverket henter inn vann fra tre bekkeinntak i fjellsiden over Tevladalen samt fra reguleringsmagasinet Fjergen. Magasinet reguleres mellom 514 og 498 moh. I tunnelen fra Fjergen til kraftstasjonen hentes det også inn vann fra elven Litlåa. Fallhøyden er på 165 meter.
Funksjonalisme (arkitektur)
Referanser
<References />
Tevla kraftverk
Kraftverket har installert ytelse på 50 MW. Midlere årsproduksjon er på 107 GWh.
Monochamus
Monochamus er en gruppe (slekt) av biller som tilhører gruppen vedbukker i familien trebukker (Cerambycidae). Men kjenner ca. 130 arter, tre av dem er funnet i Norge.
Tevla kraftverk
Kraftverket er et pumpekraftverk og kan pumpe vann opp i Fjergen fra Grønnbergdammen og flere bekkeinntak for senere bruk. Pumpingen starter 1. mai, eller ved vårflom, da også tapping fra Fjergen må avsluttes. Dermed er det ingen produksjon i Tevla og Meråker frem til Fjergen når minst 512 moh eller etter 1. august.
Monochamus
Utseende
Middelsstore til store (de nordiske artene 15–35 mm), slanke og sylindriske, svarte trebukker med lange antenner og bein. Antennene er gjerne omtrent dobbelt så lange som kroppen hos hannene, noe lengre enn kroppen hos hunnene. Hodet har en loddrett panne som danner en 90 graders vinkel med issen. Pronotum har kraftige, trekantede utskudd på sidene. Kroppen er svart, gjerne med spredte, lyse skjell.
Levevis
Som de fleste trebukker lever larvene i døde trær. De nordlige artene lever alle på bartrær, men lenger sør finnes det også mange arter som lever på løvtrær. De besøker ikke blomster. Tar man dem opp, kan de lage kraftige gnisselyder, men de forsøker sjelden å bite.
Heistadmoen kapell
Heistadmoen kapell er eller var et militærkapell fra 1974 i Kongsberg kommune, Viken fylke.
Tevla kraftverk
Produksjonen startet i 1994.
Monochamus
Skadedyr
Disse billene gjør i seg selv lite eller ingen skade på skogen, men det er et potensielt stort problem at de kan spre furuvednematode, som kan gjøre massiv skade på furutrær. Det ser ikke ut til at billene selv har hverken nytte eller skade av nematodene (selv om de kanskje kan dra fordel av at det blir flere døde trær). Furuvednematoden har så langt ikke etablert seg i Europa.
Heistadmoen kapell
Kapellet har 30 plasser.
Tevla kraftverk
I kraftverket foretas det forsøk med kontraroterende turbin i samarbeid med NTNU Vannkraftlaboratoriet og SINTEF. Denne turbinen er installert på minstevannføringen i kraftverket.
Kraftverket eies og driftes av Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk.
Scene
En scene er en opphøyd eller på annen måte synliggjort plass avsett for fremføring av for eksempel teater, musikk eller dans. Ordet «scene» kommer opprinnelig fra det greske ordet skēnḗ som betyr «telt» eller «bu».
En scene er også betegnelsen på et avsnitt i en dramatisk tekst eller et manus for et teater eller en film. Slike tekster er vanligvis delt inn i flere akter som igjen er delt inn i flere scener. En scene er gjerne kjennetegnet av at den foregår ett sted (slik at man slipper å «skifte scene») og/eller at den er «befolket» av de samme rollene, det vil si at ingen ankommer eller forlater scenen.
Høyre og venstre
I og med at venstre og høyre del av scenen er forskjellig fra om man selv står på scenen eller om man ser på scenen fra publikum, er det vanlig å presisere fra hvilket ståsted man mener. På engelsk brukes ofte uttrykkene stage left og stage right («scene venstre» og «scene høyre») eller house left og house right («hus venstre» og «hus høyre») for å presisere. På fransk er det vanlig å bruke de mindre selvforklarende uttrykkene côté cour og côté jardin («borggårdssiden» og «hagesiden») som henger igjen fra Théâtre des Tuileries i Paris der borggården lå til venstre og hagen lå til høyre for scenen.
Monochamus
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt med mange arter i Nord-Amerika, Europa, Afrika og Asia.
Systematisk inndeling
Inndelingen følger Danilevsky (2006).
Richard James Cushing
Richard James Cushing (født 24. august 1895 i South Boston, Massachusetts i USA, død 2. november 1970 i Boston) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Boston 1944–1970.
Han ble kreert til kardinal i 1958 av pave Johannes XXIII, med Santa Susanna som tittelkirke.
Saken Ruth Vang
Saken Ruth Vang er en norsk krimserie med Helmer & Sigurdson som gikk på NRK i 1981. Dette var den femte og siste krimserien med de to etterforskerne. Saken Ruth Vang ble skrevet av Richard Macker og bearbeidet for fjernsyn av Rigmor Hansson Rodin og Morten Kolstad. Hovedrollene ble spilt av Alf Nordvang og Anders Hatlo.
Richard James Cushing
Han deltok ved konklavet 1963 som valgte pave Paul VI, og ved Annet Vatikankonsil 1962–1965.
Saken Ruth Vang
Handling
Ruth Vang bor i en gammel bygård i Oslo sentrum. En morgen kommer hun løpende ut av leiligheten, faller i trappen og blir liggende bevisstløs. To naboer kommer til stedet og tilkaller hjelp. I leiligheten hennes finner man liket av gårdeieren, Otto Hagenberg. Journalist Per Høøk, som leier en leilighet i samme bygård, fatter interesse for saken. Han innhenter verdifull informasjon som til slutt gir Helmer og Sigurdson muligheten til å avsløre en morder.
Richard James Cushing
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Saken Ruth Vang
Om serien
VGs TV-anmelder gav serien en lunken mottakelse.
485 Genua
485 Genua er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 7. mai 1902 av Luigi Carnera fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Navnet er latin for Genova.
Ryghs vei (Oslo)
Ryghs vei (1A–27, 2–30) er en vei på Voksen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Ankerveien til Nils Collett Vogts vei.
Fanfare Ciocărlia
Fanfare Ciocărlia er et populært, tolv mann stort romani brass band fra landsbyen Dagâța, nordøst i Romania. Orkesteret startet som en løs sammenslutning av deltidsmusikere som spilte i lokale bryllups- og dåpsselskap. I oktober 1996 var den tyske lydteknikeren og plateprodusenten Henry Ernst i landsbyen. Han overbeviste flere av musikerne til å samle et orkester og dra på turne. Disse musikerne kalte orkesteret Fanfare Ciocârlia: Fanfare er et fransk ord som har kommet inn i rumensk og blir brukt som en betegnelse for brass band; Ciocârlia er det rumenske ordet for sanglerke. Etter å ha blitt oppdaget av Ernst har de spilt over tusen konserter i mer en femti land.
Med sine historiske røtter i østerrikske og tyrkiske militærorkester, består Fanfare Ciocărlias sammensetning av trompeter, tenorhorn, eufonium, tubaer, klarinetter, saksofoner, stortromme og perkusjon. Sangtekstene er som oftest enten på romani eller rumensk, og det er også fra disse to kulturenes folkemusikk musikken deres har fått størst påvirkning. I tillegg til dette har de også blitt påvirket av tyrkisk, bulgarsk, serbisk og makedonsk folkemusikk og de fletter inn flere melodier fra internasjonal radio, Hollywood og Bollywood i repertoaret sitt. De er mest kjent for et svært raskt og energisk lydbilde med komplekse rytmer og høy fart og stakato klarinett, saksofon og trompetsoloer som av og til blir utført i over 200 bpm. De er også kjent for å ikke bruke noter under konsertene sine og av og til bare blåse tilfeldig i instrumentene sine under fremføring av nummer.
Orkesteret vant BBC Radio 3s «World Music Award» for Europa i 2006.
Olav Anton Thommessen
Olav Anton Thommessen (født 16. mai 1946 i Oslo) er en norsk komponist.
Familie og oppvekst
Thommessen er sønn av ambassadør Knut Thommessen (1911–1981) og fulgte farens omflakkende diplomatvirksomhet. Hans oldefar var den kjente gynekologen Max Saenger.
Utdannelse og karrière
Han ble lektor i 1973 ved den nystartede Norges musikkhøgskole, førsteamanuensis i 1977 og professor i 1994. Han ble emeritert fra professorstillingen i 2014.
Virke som komponist
Thommessen har en stor produksjon som komponist, særlig fra 1970- og 1980-årene. Han benytter et til dels radikalt tonespråk, men som også griper tilbake til klassiske modeller. Han har påvirket synet på moderne musikk gjennom sitt virke som lærer for musikkstudenter og sitt arbeid for å spre informasjon om nyere norsk musikk.
Fra 1972 gjorde Thommessen seg mer og mer gjeldende som komponist med fremførelser ved festivaler og kjente orkestre: Litt lyd ble uttatt til ISCM - Verdensmusikkdager i London i 1972, Opp-Ned urfremført av Oslo Filharmoniske Orkester i 1973 og Gjensidig fikk Samtida Musiks Kvalitetspris og ble fremført ved Festspillene i Bergen i 1973. Etter dette gjennombruddet fikk Thommessen en rekke bestillinger. Stabsarabesk, En Plakatopera, Maldoror, Det Hemmelige Evangeliet, Overtonen, Et Konsertkammer er viktige verk fra denne perioden, samt en tidlig utgave av Hermafroditen, fremført ved Vadstena-Akademin i 1976.
På begynnelsen av 1980-tallet begynte Thommessen å benytte kjent stoff og sitater som utgangspunkt for noen av sine verker. De første verkene tilhørende hans helaftens konsert-opera Et Glassperlespill ble til: Fra et Glassperlespill, med temaer fra Beethoven og Verdi, urfremført av Oslo Filharmoniske Orkester i 1980, Makrofantasi over Grieg's a-moll av Bergen Filharmoniske Orkester i 1981 og Beyond Neon av The Minnesota Symphony Orchestra i 1982. Gjennom Prisme ble komponert i 1983. Som festspillkomponist i Bergen i 1985 fikk han bl.a. fremført klaververket EingeBACHt og den endelige versjon av operaen Hermafroditen, som Kungliga Svenska Operan hadde urfremført i Stockholm tidligere på året. Samme år ble scenemusikken til Romeo og Julie skrevet til åpningsforestillingen ved Det Norske Teaterets nybygg, The Emerald Tablet urfremført på Høvikodden og Gnostic Fragments og The Phantom of Light ble bestilt av Svenska Rikskonserter.
I løpet av siste halvdel av 1980-tallet skrev Thommessen en rekke større verk: trompetkonserten The Second Creation, operaen Hertuginnen dør, bratsjkonserten Ved Komethodet, synthesizerkonserten Fra Oven og orgel og cellokonserten Gjennom Prisme. Dette førte til flere priser: Kritikerprisen for 1987. Familien Wilhelm Hansens Legat (1987), Lindemanprisen for 1989. For Gjennom Prisme mottok han Årets Verk 1989 i Norsk Komponistforening, en 2. Pris ved Rostrum i Paris og Nordisk råds musikkpris 1990.
I 2005 ble Thommessens konsertopera Et Glassperlespill fremført i sin helhet for første gang. Verket består av seks selvstendige enkeltverker som til sammen danner en helaftens «konsertopera»: Prolog, Makrofantasi over Griegs a-moll, Hinsides Neon, ''Koralsymfoni over Beethovens 8. symfoni, Gjennom Prisme og Aposteose''.
Blant Thommessens nyere verk kan nevnes kammeroperaen Kristi Brud (2012), Tuba Mirum (2012), ''Felix Remix, strykekvartett nr. 4 (2014) og A symphonic scherzo for strings and orchestra'' (2015).
Thommessen har vært medlem av styret for Ny Musikk, Norsk Komponistforening og Statens Musikkråd, og var med på å starte Norsk Musikkinformasjon der han var styreformann 1979–85.
Thommessen har deltatt i flere debatter om musikkfaget og estetikk. Et brev han skrev til sin tidligere student Marcus Paus i 2006 ble i 2013 utgitt som operamonolog av Paus under tittelen Læreren som ikke ble og hadde premiere under Oslo Operafestival samme år; Thommessen ble identifisert av Paus som librettisten bak verket i 2015. Verket ble utgitt på platen Requiem/Trisyn/Læreren som ikke ble (2021) med verk av Marcus og Ole Paus.
Filtrum
Filtrum (på latin og engelsk philtrum, på gresk φιλτρον, filtron) er den medisinske betegnelsen på en loddrett grop i overleppen på mennesker og flere andre pattedyr. Filtrum dannes når ansiktsdelene vokser sammen under fosterutviklinga og har ingen annen funksjon enn det reint visuelle; den kan bidra til at mennesker kan uttrykke flere følelser i ansiktet.
Nederste del av overleppegropa utgjør en del av amorbuen hos mennesker.
Ertevannet
Ertevannet er en innsjø som ligger 3,5 kilometer sørvest for Degernes i Rakkestad kommune i Viken. Skiselva, eller Schieselva, på nordsiden av vannet, gir utløp til Glomma via Rakkestadelva. Ved Skielva ligger Gjøby mølle som har rett til å regulere hvor mye vann som skal tappes fra Ertevannet.
Den 3,6 kilometer lange innsjøen ligger omtrent midt i kommunen, i en høyde på 102 moh. og omgitt av en spredt gårds- og hyttebebyggelse med et tilhørende viktig kulturlandskap og et viktig beite- og viltområde. Tilsigene kommer blant annet fra Vatvetelva fra Elnessjøen, Øverbybekken, Elgutubekken og elv fra Søndre og Nordre Blytjern samt Stomperudtjernet. Strandøya og Kolløya er de to største øyene i vannet.
Av fauna er det observert flokker med andefugler, som stokk-, topp- og taffeland, fiskemåker, fiskeørn, makrellterner, hegrer, spurvefugler og trekkfugler som standfugl. Beitedyrene holder landskapet åpent, og enkelte steder har beitet vært så stort at det er bare leire igjen. Populært bade- og fiskevann med blant annet laue, mort, sørv, brasme, abbor og gjedde.
I 2009 ble pH-verdien i Ertevannet målt til 6,43 og visuelt sett har vannet en grålig farge. Surheten og fargen skyldes i hovedsak avrenning fra omkringliggende jordbruk.
Fv650 går langs hele vestsiden av Ertevannet mens et stykke øst går Fv22. Kommunale veier til Rolfseidet og Stomperud på østsiden.
Odd Henrik Johnsen
Odd Henrik Johnsen (født 3. februar 1927 i Bodø, død 4. februar 2010) var en norsk pionér innen dykking, hanggliding, paragliding og mikroflyging. Han mottok i 2006 Norsk Aero Klubbs hederstegn i sølv for særlig fortjenestefull og langvarig innsats for Norges Luftsportforbund, og han har blitt utnevnt til æresmedlem i Bodø Hang og Paraglider klubb. Den første hangglideren hans kan i dag sees på Norsk Luftfartsmuseum i Bodø. På det populære hang- og paragliderfjellet Keiservarden har Johnsen blitt hedret med en minneplakett.
Luftsport
I 1982 fløy Johnsen som eneste nordmann strekningen London – Paris med motorisert hangglider (Mikrofly) og samme år får han oppkalt et fjell i Sverige etter seg, Odd's Hill, som ligger rett over grensen fra Junkerdalen. Først i 1983 fikk Johnsen sitt offisielle mikroflybevis og i 1985 ledet han den tekniske beskrivelsen av mikrofly. I 1990 hentet han den første paraglideren til Bodø og i 1992 fikk han sin offisielle paraglider fly- og instruktørlisens. I 1995 ble Johnsen utnevnt til æresmedlem i Bodø Hang og Paraglider klubb. I 2006 mottok han Norsk Aero Klubbs hederstegn i sølv for lang og god tjeneste innen luftsport Under Midnattsol Cup i 2010 ble han som grunnleggeren av stevnet hedret med en minneplakett på Keiservarden etter at han gikk bort samme vår. Alle som tar av fra lyngen eller matta på Keiservarden vil gå forbi plaketten.
Dykking og brannmann
Odd jobbet som reservebrannkonstabel ved Bodø kommune fra 1948 til 1953. I 1954 ble han ansatt som brannmann (teknisk stabssersjant) ved luftforsvarets brannstasjon ved Bodø flyplass. Parallelt med jobben i forsvaret drev Johnsen med forskjellige dykkeroppdrag. 8. januar 1958 deltok han som en av de første brannmennene på stedet i slukningsarbeidet av MS «Erling Jarl» hvor 14 mennesker omkom. Johnsen var initiativtakeren bak grunnleggelsen av Bodø Froskemannsklubb i 1955, samme år gjorde han sitt første betalte dykkeroppdrag.
I 1963 etablerte han Polardykk A/S som drev med redningsarbeid, bygging av broer og kaier, heving av båter, dykkerskole og salg av dykkerutstyr. I tillegg hadde Polardykk A/S redningsmenn på Redningshelikopteret i Bodø. Johnsen var den første dykkeren nede på DS «Rabat». Det var i 1965, og formålet var å sprenge mastetoppene. Etter dette begynte sportsdykkere å vise sin interesse for denne skuten. På slutten av 1960-tallet fikk Polardykk A/S det sunkne skipet DS «Skjerstad» i delbetaling for arbeid. Johnsen satte deretter i gang arbeid for å ta opp skipets kondensator, for å selge metallene. For å kunne berge den, sprengte dykkerne seg inn i maskinrommet. Liggende ved kjelen fant de en udetonert bombe fra 2. verdenskrig som hadde ligget i mer enn 30 år etter at den traff skipet. Marinen ble tilkalt for å sprenge bomben. Den eksploderte med full kraft da den ble detonert. Det bomben ikke klarte i 1940, klarte den alle disse årene senere. Hele Rognan ristet kraftig denne dagen. Hele midtskipet med maskinrommet ble i løpet av sekunder omgjort til vrakgods, og vraket fikk så store skader at videre berging ble lagt på is.