cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oljeteknologiindustrien
Den norske oljeteknologiindustrien
Oljeteknologiindustrien består av 4 000 bedrifter som leverer produkter og tjenester innen alt fra seismikk, boreutstyr og undervannsteknologi til fabrikasjon, maritim industri og oljevernutstyr. Det selskapene har til felles er at de leverer løsninger til norsk og internasjonal petroleumsindustri, og bedriftene er regnet for å være kompetanse- og kapitalintensive.
Blant de største selskapene finner vi riggselskaper og skipseiere som Seadrill, Fred. Olsen Energy, DOF, Farstad Shipping og Solstad Offshore. I tillegg kommer store offshore og maritime utstyrsleverandører som National Oilwell Varco, Aker Solutions, FMC Technologies, Kongsberg Gruppen og Rolls-Royce Marine.
Sysselsettingen
Industrien består i dag av 190 000 ansatte. Dette inkluderer både de som direkte leverer til operatørselskapene, og underleverandører til disse selskapene igjen. Til sammenligning arbeidet det 23 000 mennesker i operatørselskapene i 2012. Aktiviteten i industrien er spredd over hele landet, og det er bosetning knyttet til industrien i 424 av 429 kommuner. Noen av industriens største og viktigste kompetansearbeidsplasser ligger på steder som Fosnavåg, Ågotnes, Ålesund, Kongsberg og i Agder.
Lønnsnivået i industrien er høyt. Gjennomsnittlig lønnskostnader inkludert avgifter har økt fra i overkant av 400 000 til i overkant av 800 000 i 2010. I samme periode har gjennomsnittslønnen i norsk næringsliv økt fra i overkant av 300 000 til nær 500 000. Som følge av den høye verdiskapningen er også samfunnsbidraget fra industrien betydelig. Oljeteknologiindustrien bidro med 130 milliarder kroner i skatter og avgifter i 2010. Av disse var 85 milliarder kroner skatter og avgifter fra bedrifter, mens de resterende 45 milliardene kom fra arbeidstakere.
Omsetning og verdiskapning
Av industriens totale omsetning på 361 milliarder kroner, var 152 milliarder omsatt utenlands i 2011. Dette er mer enn en firedobling på ti år, og andelen internasjonal omsetning har samtidig økt fra 29% til 42%.
Konkurransedyktighet
Norsk oljeteknologiindustri er i dag internasjonal konkurransedyktig, og rangeres på lik linje med industrien i Storbritannia og Houston. Markedsandelen innen viktig markedssegmenter er høy. Som eksempel kan det nevnes at den globale markedsandelen innen boreutstyr er på 90 prosent, mens markedsandelen innen seismikk og subseautstyr er på 50 prosent.
Petroleumsressursene finnes i stadig større grad offshore, på større havdyp og i mer krevende farvann. Dette har vært en viktig faktor bak omsetningsveksten, og den økende etterspørselen etter norske rigger og ulike service-skip. Som en konsekvens av dette har også markedet for verftene som bygger disse enhetene og deres utstyrsleverandører utviklet seg positivt. . Det er anslått at investeringsbehovet i petroleumsindustrien vil tredobles frem til 2030, fra 350 milliarder USD til 1000 milliarder USD. Behovet for investeringer i den globale oljesektoren forventes å tredobles frem mot 2030, fra 350 milliarder USD til 1 000 milliarder USD. Veksten er ventet å være størst innen subsea og flytende produksjon.
Klynger
Helt siden det norske petroleumsindustrien startet for 40 år siden, har det vært et mål for myndighetene å bygge opp en sterk norsk oljeteknologiindustri. Mange av disse bedriftene er organisert gjennom klyngeprogrammet Norwegian Centre of Expertise (NCE) som er eid av Innovasjon Norge, Forskningsrådet og SIVA. NCE er et klyngeutviklingsprogram for miljøer utpekt som ekspertisesentre i Norge innen forskjellige tekniske fagfelter.
Alberto Ruiz
Alberto Ruiz (født 22. desember 1961) er en spansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i stavsprang.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 9 i stavsprang.
Carlo Tacchini
Han representerte Italia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 7 B-finalen i C-1 200 meter.
FNs sikkerhetsråds resolusjon 1973
De forente nasjoners sikkerhetsråds resolusjon 1973 (2011) (kode: S/RES/1973) er en FN-resolusjon som ble vedtatt 17. mars 2011 av sikkerhetsrådet angående opprøret i Libya. Resolusjonen krevde umiddelbar våpenstillstand og åpnet for en flyforbudssone hvorpå strategisk plasserte radarer, kommandosentre og luftvernsenheter på bakken ble angrepet for videre å umuliggjøre Gaddafis luftforsvars operativitet. Flyforbudssonen åpnet i utgangspunktet ikke for slike operasjoner. Resolusjonen stilte også krav til alle land som med mulighet skulle ta imot flyktninger og sivile fra Libya. I tillegg vedtok sikkerhetsrådet å sperre alle økonomiske transaksjoner og bankkonti som har tilknytning til Gaddafi-lojale ledere og institusjoner.
Resolusjonen ble foreslått av Frankrike, Storbritannia og Libanon, og vedtatt ved ti stemmer for og ingen imot. Fem medlemmer valgte å avholde sin stemme. Av de 15 medlemmene i sikkerhetsrådet stemte Bosnia-Hercegovina, Colombia, Gabon, Libanon, Nigeria, Portugal, Sør-Afrika og de permanente medlemmene Frankrike, Storbritannia og USA for resolusjonen. Selv om ingen stemte imot resolusjonen, valgte Brasil, India, Tyskland og de permanente medlemmene Folkerepublikken Kina og Russland å avholde sin stemme og har dermed ikke deltatt i den militære aksjonen mot Libya. Alle de avholdende la til grunn at en mer fredelig løsning som ikke involverte direkte innblanding ville være mulig for å oppnå ønsket resultat. Resolusjonen er den første i sikkerhetsrådets historie som åpner for militær inngripen mot en regjering for å støtte opp om sivilbefolkningen.
En allianse, først ledet an av USA og senere NATO, angrep militære mål i Libya kun to dager etter resolusjonen ble vedtatt. Alliansen som opprettholdt flyforbudssonen og intervenerte militært bestod av Belgia, Bulgaria, Canada, Danmark, De forente arabiske emirater, Frankrike, Hellas, Italia, Nederland, Norge, Qatar, Romania, Spania, Storbritannia, Sverige, Tyrkia og USA.
Bakgrunn
I desember 2010 begynte det et opprør i Tunisia (senere kalt den tunisiske revolusjon) og i løpet av årsskiftet opplevde flere nærliggende land i regionen lignende opprør mot sine myndigheter. I både Tunisia og Egypt ble statslederne avsatt som følge av store protester. Disse opptøyene spredte seg også til Libya i februar 2011. Libyas de facto statsleder gjennom 40 år, Muammar al-Gaddafi, forsøkte å stanse opprøret med militær makt i motsetning til hva som hadde skjedd i nabolandene. FNs sikkerhetsråd uttrykte «alvorlig bekymring» for hvordan situasjonen i Libya ble håndtert av myndighetene gjennom resolusjon 1970 26. februar 2011, og stilte krav til Gaddafi om at han måtte unngå angrep på sivile og hindre fortsettelsen av brudd på menneskerettighetene. Allerede ved resolusjon 1970 fordømte Den arabiske liga, Den afrikanske union og den islamske konferanse Gaddafis handlinger og FN oppfordret alle medlemsland til å nekte han og flere av hans nære allierte innpass og beskyttelse til noen stat. Som følge av fortsatte angrep og militær konflikt mellom regjeringsopposisjonelle og Gaddafi-lojale styrker, fant sikkerhetsrådet det nødvendig å åpne for resolusjon 1973 for å hindre ytterligere fatale sammenstøt. Hvorvidt resolusjon 1973 er en direkte utvidelse av resolusjon 1970 er det imidlertid uenighet om fordi 1970 gir den internasjonale straffedomstolen i Haag åpning for å vurdere sak mot Gaddafi.
Hovedpunkter
Resolusjon 1973 bygger videre på reiseforbud og økonomisk begrensning nedfelt i resolusjon 1970 (2011). Nedenfor er listet alle personer og institusjoner som FN har påført sanksjoner gjennom de to resolusjonene.
Stemmegivning
Resolusjonen ble vedtatt med 10 mot 0 stemmer, der 5 valgte å avholde stemmen. Sikkerhetsrådets permanente medlemmer; Frankrike, Kina, Russland, Storbritannia og USA, var blant de uenige, der både Kina og Russland avholdt fra å stemme. Også resten av de såkalte BRIC-landene (Brasil, Russland, India og Kina) valgte å avholde sin stemme. Derimot har Storbritannia og Frankrike vært ivrige for resolusjonen og skal ha vært de landene, sammen med Libanon, som har presset frem resolusjonen. USA på sin side har hatt indre splittelse om hvorvidt en flyforbudssone (som resolusjonen tillater) er gunstig, men også USA stemte for.
Nederland under VM i svømmesport 2023
Svømming
Nederland deltok med 17 svømmere.
Selvledelse (andre betydninger)
Selvledelse (self-leadership), selvstyre / selvstyring (self-management), selvorganisering eller selvadministrasjon kan ha flere betydninger:
Ray Wise
Ray Wise (født 1949) er en amerikansk skuespiller kjent fra tv-serien Twin Peaks og actionfilmen RoboCop.
FNs sikkerhetsråds resolusjon 1973
Interne reaksjoner
Allerede dagen etter sikkerhetsrådets møte gikk Libyas utenriksminister Moussa Koussa ut med meldingen om at Libya ville følge opp resolusjonen ved å pålegge en våpenhvile umiddelbart, men bare timer senere meldte Al Jazeera om kamper mellom regjeringen og opprørere. Både Storbritannia og Frankrike, som var tidlig ute med organiseringen av angrep mot Libya, fortsatte planene tross løftet om våpenhvile. Storbritannias statsminister David Cameron sa at han ville basere sine avgjørelser på Gaddafis «handlinger, ikke ord» og flere andre land kom med lignende uttalelser. Koussa viste også stor misnøye med resolusjonen og sa at den «tydelig er i strid med de forente nasjoners pakt om ikke-innblanding» og et «brudd på Libyas suverenitet». Han fortalte også at en flyforbudssone bare vil gjøre vondt verre for befolkningen. To uker etter resolusjonen flyktet Koussa landet og sa han ikke ønsket å representere regimet lenger.
Ray Wise
Han har medvirket i over 240 film- og tv-produksjoner.
Nino Cassanello
Nino Antonio Cassanello Layana (født 12. januar 1945 i Ecuador, død 26. mars 2020 i Guayaquil) var en ecuadoreansk universitetsprofessor og lege.
FNs sikkerhetsråds resolusjon 1973
Implementering
To dager etter resolusjonensvedtaket ble et møte avholdt i Paris der flere politiske ledere drøftet hvordan resolusjonen skulle fungere i praksis. President Nicolas Sarkozy var vert for møtet, og viktige politiske organ som Den afrikanske unionen (AU), EU, FNs generalsekretærer Ban Ki-moon, Den arabiske ligas generalsekretær Amr Moussa og andre arabiske statsledere var representert. Flere land, etterhvert omtalt som de «allierte», stilte militære midler til disposisjon og flere operasjoner ble bare dager etter resolusjonens vedtak gjennomført. Franske jagerfly beveget seg tidlig i libysk luftrom, og lørdag ettermiddag 19. mars gjorde de det første angrepet. Det var USA, Storbritannia, Frankrike og Canada som først organiserte militære operasjoner mot Libya og de påfølgende dagene hadde USA styringen. Det var dog uenighet om USA skulle beholde denne kommandoen, spesielt fra egen befolkning der president Barack Obama måtte forsvare landets posisjon som kommanderende. NATO stod fra begynnelsen av som kandidat til å overta lederskapet, men opplevde intern strid, spesielt fra Tyskland og Tyrkia som ikke ønsket at NATO skulle lede an. USA var i motsetning pådriver for at NATO skulle overta styringen. NATO overtok kommandoen litt over en uke etter resolusjonen da Tyrkia til slutt ga grønt lys. Den arabiske liga viste usikkerhet ved operasjonene om hvorvidt de militære aksjonenes forløp var ønskelig. Gaddafis styrker ble som følge av de alliertes intervenering slått tilbake til fordel for opprørsstyrkene, men i slutten av mars var kampene, etterhvert omtalt som en «borgerkrig», fremdeles pågående.
Ray Wise
Biografi
Ray Wise ble født Raymond Herbert Wise i Akron, Ohio. Han tok utdanning ved Kent State University i Kent, Ohio.
Nino Cassanello
Biografi
Cassanello studerte til indremedisiner. Han arbeidet på Hospital Luis Vernaza i Guayaquil i førti år, og var samtidig professor ved Universidad de Guayaquil og ved Universidad Católica de Santiago de Guayaquil. Han skrev en fagbok om medisinsk semiologi og en rekke artikler i Revista Médica de Nuestros Hospitales utgitt av Junta de Beneficencia de Guayaquil.
Ray Wise
Biografi
Han filmdebuterte i den relativt ukjente filmen Dare the Devil (1969) og fikk året etter en fast rolle i TV-serien Love of Life. Etter flere gjesteopptredener og birolleoppdrag på film fikk han i 1982 rollen som Blair Sullivan i den kjente såpeserien Dallas. Han medvirket i åtte episoder av serien. Samme år spilte han en sentral rolle i grøsserfilmen Swamp Thing. Deretter fulgte en rekke gjesteopptredener i serier som blant annet Days of Our Lives (1983), Blue Thunder (1984), Remington Steele (1984) og The Colbys (1986). I 1987 fikk han rollen som skurken Leon Nash i sciencefiction- og actionthrilleren RoboCop. I 1988 spilte han i syv episoder av såpeserien Knots Landing, og året etter hadde han en gjesteopptreden i serien Star Trek: The Next Generation. Hans karriere nådde nye høyder da han i 1990 fikk rollen som Leland Palmer i tv-serien Twin Peaks. Han gjentok rollen i filmoppfølgeren Twin Peaks: Fire Walk with Me fra 1992.
Wise har etter dette hatt sentrale biroller i filmer som blant annet Blodrød sol (1993), Landspeed (2002) og Peaceful Warrior (2006). Han har også hatt sentrale roller i TV-serier som Second Chances (1993–1994), Savannah (1996–1997), Resurrection Blvd. (2000–2001), 24 (2006), Reaper (2007–2009), Mad Men (2010–2015), Newsreaders (2013–2015), The Young and the Restless (2014–2016) og Fresh Off the Boat (2015–2020).
Han ble tildelt en Daytime Emmy i 2015 for sin rolle i serien The Young and the Restless.
Privatliv
Ray Wise ble gift for annen gang i 1978 med reklameprodusent Kass McClaskey og har to barn med henne (f. 1985 og 1987).
Torefjell
Torefjell måler 1050 moh. og er et av de høyeste fjellene i Kvam herad. Det ligger nord for tettstedet Norheimsund i Hardanger.
Trappepyramide
Trappepyramide eller en trappetrinnpyramide er en arkitektonisk struktur som benytter flate plattformer, eller trappetrinn, som skråner fra bakkenivået og oppover. Således oppnår de en fullstendig form tilsvarende en geometrisk pyramide. Trappepyramider er strukturer som karakteriserer flere kulturer i historien og ved flere steder over hele verden. Disse pyramidene er vanligvis meget store og framstilt ved flere lag med naturstein. Begrepet «trappepyramide» viser til et likt utseende for disse strukturene som ble framstilt uavhengig av hverandre og det er i de fleste tilfeller ingen etablerte forbindelser mellom de ulike sivilisasjonene som bygde dem.
Mesopotamia
Ziggurater var store religiøse monumenter som ble bygget i oldtidens Mesopotamia, dens dalstrøk, og på den vestlige delen av det iranske høylandet. Disse har formen til en trappepyramide ved suksessive etasjer eller nivåer som skråner oppover. Det er 32 kjente ziggurater som finnes i eller i nærheten av Mesopotamia. 28 av dem er i Irak, og fire av dem i Iran. Blant de mest kjente ziggurater er Den store zigguraten i Ur i nærheten av Nasiriyah i Irak; zigguraten i Dur-Kurigalzu i nærheten av Bagdad i Irak; Tchogha Zanbil i den iranske provinsen Khuzestan, den nyeste som har blitt oppdaget; Sialk i nærheten av Kashan i Iran og andre.
Ziggurater ble bygget av sumere, Babylonere, elamitter og assyrere som monumenter for de lokale religionene. De antatte forgjengerne til aigguratene var templer bygget på en opphøyd plattform eller terrasse som er datert fra Ubaidperioden. i løpet 3000-tallet f.Kr. og de siste er datert fra 500-tallet f.Kr. De tidligste zigguratene dateres antagelig fra den siste delen av Sumers tidlig dynastiske epoke. De ble bygget på skrånende rekke eller lag av rektangulære, ovale eller kvadratiske plattformer, og fikk således pyramidens form. Soltørket murstein gjort fra leire utgjorde kjernen av zigguratene og de ble dekket av brent murstein på utsiden. Fasadene var ofte dekorert av murstein glasert i ulike farger og kan ha hatt astrologisk betydning. Antallet lag kan strekke seg fra to og opp til sju. Jo flere lag jo mer er de karakterisert som en trappepyramide. På toppen sto tempelet eller selve helligdommen, noe som var hensikten med hele strukturen. Tilgang til helligdommen ble gitt med en rekke med ramper som skrånet opp langs zigguratens side, eller ved rampe i spiral fra bakkenivået og opp til toppen. Disse ble også kalt for «Himmelens høyde» eller «Gudenes fjell».
Oldtidens Egypt
De eldste egyptiske pyramider var trappepyramider. I løpet av det tredje dynasti i oldtidens Egypt formga arkitekten Imhotep den første trappepyramide som en grav for farao Djoser. Denne eldste egyptiske pyramidestrukturen, Djoserpyramiden, var komponert av en rekke av seks mindre mastabaer (en tidligere form for egyptisk gravkompleks), den ene på toppen av de andre. Senere faraoer, inkludert Sekhemkhet og Khaba, bygde lignende strukturer.
I det fjerde dynasti, i tiden rundt  2613 til 2494 f.Kr., begynte egypterne å bygge "virkelige" pyramider med glatte sider. De eldste av disse pyamidene, lokalisert ved Meidum, begynte som en trappepyramider bygget for Sneferu, grunnleggeren av fjerde dynasti. Han fikk senere reist andre pyramider, den bøyde pyramide og den røde pyramide ved Dahshur (omtrent 40 km sør for Kairo), og disse var de første virkelige pyramider som var bygd slik fra begynnelsen. Med denne nyvinningen hadde de egyptiske trappepyramidene kommet til sin slutt. Derimot har mange egyptiske pyramider mistet sin ytre bekledning og således framstår i dag som «uekte» trappepyramider.
Europa
En trappepyramide eksisterer på det arkitektoniske stedet Monte d'Accoddi på Sardinia. Den er datert til 3000-tallet f.Kr. Det er en trapesformet plattform på en menneskeskapt jordhaug, med en skrånende gangvei mot dens topp. Ved en tid var en rektangulær struktur bygget på toppen av plattformen, men har siden gått tapt. Plattformen er datert fra kobberalderen (ca. 2700-2000 f.Kr.), med en del mindre påfølgende aktivitet i tidlig bronsealder (ca. 2000-1600 f.Kr.). I nærheten av foten av jordhaugen er det flere stående steiner, og en stor steinplate. Sistnevnte kan muligens ha fungert som et alter, eller muligens ha hatt en annen funksjon.
Mesoamerika
De meste profilerte byggere av trappepyramider var de førkolumbiske sivilisasjoner i Mesoamerika: Aztekere, mayaere, taraskaere, og teotihuakanere. Levningene av disse trappepyramidene kan bli funnet i alle mayabyene på Yucatán foruten også i aztekisk og toltekisk arkitektur. Disse hadde vanligvis templer på toppen av bygningen. Den største pyramiden i Mesoamerika i rent volum, noe som også gjør den til den største i hele verden av samme grunn, er den store pyramide i Cholula, også kalt for Tlachihualtepetl (nahuatl for «kunstgjort fjell»). Den står i den meksikanske delstaten Puebla.
Nino Cassanello
Biografi
Nino Cassanello døde 26. mars 2020, i en alder av 75 år, av covid-19 i Guayaquil.
Trappepyramide
Mesoamerika
I mange av disse tilfellene var jevnlige, suksessive lag av pyramider bygget på toppene av tidligere eksisterende byggverk. Således ekspanderte pyramidene over tid på syklisk basis. Det er tilfelle med den store pyramide i Cholula og den store pyramide i Tenochtitlan. Sistnevnte ble påbegynt en gang etter 1325, og ble ombygd seks ganger etter det, og ble ødelagt av spanjolene i 1521.
Sør-Amerika
Trappepyramider var også en del av den førkolumbiske oldtidsarkitekturen i Sør-Amerika, eksempelvis Mochekulturen og Chavínkulturen, begge i Peru.
Nord-Amerika
Det er et antall jordhauger i Nord-Amerika som med en del velvilje kan karakteriseres som trappepyramider. Over hele i sørøstlige USA ble disse ulike strukturene bygget som antagelig seremonielle sentre av de innfødte kulturene, særskilt mississippikulturene (900-1500 e.Kr.).
Den største av disse jordstrukturene av denne typen i Nord-Amerika er Monks Mound, lokalisert i dagens Cahokia i Illinois. Den størrelse ble i 1988 beregnet til å være 30 meter høy og 291 meter lang. Den skiller seg dog fra andre trappepyramider, om den er det, ved ikke å være bygd av stein, men ved oppsamlet jord, og er formet som kun to nivåer som er svakt adskilt fra hverandre.
Indonesia
Foruten stående steiner, bautasteiner, steintavler og steinstatuer har den austronesiske megalittkulturen i Indonesia frambrakt trappepyramider av både jord og stein, referert til som Punden Berundak. Disse strukturene har blitt funnet i Pangguyangan, Cisolok og Gunung Padang i Vest-Java, sistnevnte er det største megalittiske stedet i hele sørøstlige Asia. Konstruksjonen av steinpyramider var basert på den innfødte trosforestillingen om at fjell og andre høytliggende steder var oppholdssted for åndene til hyang, forfedrene.
Trappepyramider er den grunnleggende formgivningen for det buddhistiske klosteranlegget i Borobudur i sentrale Java, omtrent 40 km nordvest for Yogyakarta. Det ble bygd i årene mellom 750 og 850. Senere templer bygd på Java var derimot påvirket av indisk hinduarkitektur, eksempelvis ved tårnspirene på tempelet i Prambanan. På 1400-tallet i den senere Majapahitepoken kom det en tilbakevending til austronesiske innfødte elementer, eksempelvis ved Sukuhtempelet på skråningen av fjellet Lawu, og som minner en del om en mesoamerikansk pyramide.
Yang Weimin
Yang Weimin (født 10. mai 1958) er en kinesisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i stavsprang.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 10 i stavsprang.
Hyracodontidae
Hyracodontidae (†) er en utdødd familie med langlemmede neshornlignende hovdyr som levde i Nord-Amerika og Eurasia for cirka 55,8 til 20 millioner år siden. Det er ikke kjent at artene hadde hornutvekster. De tidligste artene var ganske moderate i størrelse, men hurtige. Senere utviklet det seg gigantformer, blant annet det største landpattedyret som har eksistert på kloden vår; Paraceratherium (Indricotheriinae eller Paraceratheriinae).
Lillestrøm Sportsklubb i 1990
Kvalifisering til Eliteserien 1991
Lillestrøm vant kvalifiseringen og beholdt dermed plassen i Eliteserien 1991.
Hyracodontidae
Slektsforhold
Etterkommertreet nedenfor viser at Hyracodontidae var søsterfamilie til Rhinocerotidae (neshorn).
Lillestrøm Sportsklubb i 1990
Rekruttlag
Lillestrøm 2 spilte i 4. divisjon avdeling C denne sesongen. Laget endte på førsteplass på tabellen, og rykket opp for spill i 2. divisjon påfølgende sesong.
Spillere på landslag
Kun landskamper spilt mens klubbsesongen pågikk er medregnet. <p style="font-size:1.2em;font-family:sans-serif;font-weight:bold;line-height:1.6;"> <p style="font-size:1.2em;font-family:sans-serif;font-weight:bold;line-height:1.6;"> Norge G15
Jeff Gutteridge
Jeff Gutteridge (født 28. oktober 1956) er en britisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i stavsprang.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 11 i stavsprang.
Célia Aymonier
Célia Aymonier (født 5. august 1991 i Pontarlier) er en fransk langrennsløper og skiskytter. Hun representerte Frankrike under Vinter-OL 2014.
OL-resultater
Sotsji 2014
Høgoyggj
Fjellet er det høyeste punktet på Stóra Dímun, men kun Færøyenes 250. høyeste fjell totalt sett.
Jens Østby
Jens Marius Østby (født 9. september 1919 i Søndre Land, død 4. april 2014 samme sted) var en norsk skihopper som representerte Oslo Politis IL og Søndre Land Skilag.
Han ble nummer 3 i Holmenkollens spesialhopprenn i 1940 og 1949. I 1940 satte han bakkerekord i Holmenkollbakken med 68 meter. Østby ble nummer 4 i NM i 1949. Jens Østby døde 4. april 2014 i Søndre Land.
Mauricio Macri
Mauricio Macri (født 8. februar 1959 i Tandil) er en argentinsk forretningsmann, ingeniør og partileder for det argentinske sentrum-høyrepartiet PRO. Han ble innsatt som landets president 10. desember 2015. 10. desember 2019 ble han etterfulgt i presidentembetet av Alberto Fernández.
I 2007 ble han valgt til leder for byregjeringen i Buenos Aires. Macri vant andre runde av presidentvalget i november 2015 over motkandidaten, peronisten Daniel Scioli.
Han ble tildelt storkors av St. Olavs orden ved det norske kongeparets besøk i Argentina i 2018.
Iquiara
Iquiara er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, avlang, brun trebukk. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er sylindrisk uten tenner på sidene. Dekkvingene er nesten jevnbrede, en tanke innsmalnet i midten, med en stor, brunsvart flekk på hver side, denne dekker det meste av sidekanten og når omtrent halvveis inn til sømmen i midten.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra det vestlige Ecuador.
Marcos Pulido
Marcos Pulido (født 18. august 1995) er en meksikansk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Mexico under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 7 B-finalen i C-1 200 meter.
Tom Hintnaus
Tom Hintnaus (født 15. februar 1958) er en brasiliansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i stavsprang.
Parastesilea
Parastesilea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, mørke trebukker med hvite flekker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum tønneformet, dekkvingene litt hvelvede.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Utbredelse
Slekten er endemisk for Sulawesi.
Mauro Viale
Han begynte som sportsjournalist og gikk så over til underholdningsstoff og til allmenn journalistikk.
Den 8. april 2021 testet han positiv for covid-19 og ble innlagt på Sanatorio Los Arcos samme dag. Han døde av komplikasjoner i sykdomsforløpet tre dager etter, den 11. april 2021, i en alder av 73 år.
3. divisjon fotball for menn 1994
3. divisjon fotball for menn 1994 var det fjerde nivået i norsk fotball dette året. Ligaen bestod av 19 avdelinger. Vinneren av hver avdeling rykket opp til 2. divisjon 1995.
Dette var første sesong avdelingene ble benevnt med tall i stedet for bokstaver.
Zaza Nadiradze
Zaza Nadiradze (født 2. september 1993) er en georgisk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Georgia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 5 A-finalen i C-1 200 meter.
Ljosådalen naturreservat
Ljosådalen naturreservat ligger på vestsiden av Setesdalen i Valle kommune. Reservatet ble opprettet i 2015 for å bevare et skog- og heiområde med stedvis høy tetthet av gammel furu, og et særs viktig kalvingsområde for villrein. Reservatet strekker seg fra dalbunnen 430 meter over havet og opp til Slurvenuten, Voienuten og Skammevarden, 1300-1400 moh. Mot nord grenser reservatet til Hisdal naturreservat. Området rommer nesten alle skogtyper som finnes i indre Agder.
Élida Rasino
Élida Rasino (født i 1955, død 22. februar 2021) var en argentinsk politiker.
Biografi
Hun var undervisningsminister i provinsen Santa Fe.
Rasino døde i en alder av 65 år den 22. februar 2021 av covid-19.
Polenball
Polenball (engelsk: Polandball eller Countryballs), er et brukerskapt internettmem. Det oppsto på /int/-delen på Krautchan.net, og består i de mange forskjellige tegneseriene på internett om Polenball eller andre «landballer». Tegneseriene omhandler land tegnet som baller eller kuler. De snakker som regel gebrokkent engelsk og gjør narr av nasjonale stereotyper og internasjonale forhold.
Bakgrunn
Polenball har sine røtter i en «cyberkrig» august 2009 mellom polske internettbrukere og resten av verden på drawball.com. (Nettstedet er en gigantisk ball hvor hvem som helst kan tegne hva som helst. Det tillater også folk å tegne over andres tegninger.) Etter et forslag om å tegne det polske flagget på ballen, klarte tusener av brukere å ta over «tegneballen». På midten av flagget sto «POLSKA». Etter en 4chan-aksjon ble tegningen dekt av et enormt hakekors.
Tema
Noen Polenball-striper har sitt opphav i en diskusjon mellom russere og polakker om hvilket land som er overlegent. En av de mest populære stripene omhandler at Jorden kommer til å bli truffet av en svær meteor. Dette fører til at alle land med romfartsteknologi forlater planeten, med Polen alene på Jorden, som ytrer gråtende: «Poland cannot into space.» («Polen kan ikke i verdensrom.») På denne humoristiske måten ble det satt en stopper for den innbitte diskusjonen. I en annen stripe som graver i historiepolitisk satire, kommer Polen med utsagnet «Så når vi knuste Russland og tyrkerne var vi the største landet i verden...» som fører til latter fra de andre landene. Polen sier irritert «kurwa» og holder opp et skilt hvor det står «Internet serious business» («internett alvorlige saker»), et internett-slagord som brukes for å avspore de som oppfatter tema som støtende, og i Polenball-tradisjon, avsluttes med at Polen gråter.
Da den ofte er satirisk av natur, tar Polenball tar gjerne opp dagsaktuelle tema, slik som fredsprisutdelingen 2012 til EU.
Andre landballer
Polenball omhandler også andre land, men ved tradisjon og skikk omtales disse fortsatt gjerne som Polenball, selv om de også kan bli kalt landballer (countryballs). EU, Bayern, Catalonia og Sibir er andre som har fått egne baller. Singapore tar form av et triangel; Israel en hyperkube (en referanse til jødisk fysikk); Kasakhstan en murstein; Storbritannia ofte med en flosshatt og monokkel; USA med solbriller.
Serge Ferreira
Serge Ferreira (født 11. august 1959) er en fransk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i stavsprang.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 12 i stavsprang.
Tomomi Takahashi
Tomomi Takahashi (født 29. januar 1956) er en japansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i stavsprang.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 12 i stavsprang.
Sjettepenger
Sjettepenger menes at kongen hadde krav på en sjettedel av arv som skulle føres ut av riket.
Andrej Krajtor
Andrej Krajtor (født 5. november 1992) er en russisk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Russland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 6 A-finalen i C-1 200 meter.
Det nederlandske flaggets problem
Det nederlandske flaggets problem er et programmeringsproblem innenfor informatikken som ble beskrevet av Edsger Dijkstra i 1976. Nederlands flagg består av tre farger: rød, hvit og blå. Baller med disse tre fargene er ordnet tilfeldig på en linje (antall baller spiller ingen rolle), og oppgaven er å ordne disse ballene slik at baller med samme farge er sortert sammen slik at deres kollektive fargegruppe er i korrekt rekkefølge.
Linnea Holterud Olsson
Olsson er fra Kongsvinger, har Kongsvinger Knights som moderklubb. Hun har spilte i to sesonger for Vålerenga. Før hun i 2012 dro til Sverige for å gå på hockeygymnasium i Huddinge, og var innom klubbene Segeltorps IF, Djurgårdens IF og SDE HF. Før hun i 2016 begynte på Hammarby IF.
Dalasandstenen
Dalasandstenen er navnet på en lagrekke (berglag) i nordvestlige område av Dalarna og tilstøtende område av Härjedalen i Sverige. Lagrekken omfatter rød, rødbrun eller rødaktig sandstein med runde lyse flekker.
Lagrekken er over 600 meter tykk og er fra prekambrium. Dalasandstenen strekker seg inn i Norge øst for Trysilelva og blir her kallt trysilsandstein.
Mabuya
Mabuya er en slekt av skinker med mange arter i Sør- og Mellom-Amerika, og på de karibiske øyene.
Tidligere ble mer enn 110 arter med en vid utbredelse i varme strøk regnet hit, men den gamle slekten er nå delt i fire slekter som er ment å utgjøre naturlige grupper. Alle de amerikanske artene regnes fortsatt til Mabuya. De andre tre slektene er Chioninia (Kapp Verde), Trachylepis (Afrika, Madagaskar, Vest-Asia), og Eutropis (Asia).
Det ser ut til at Mabuya i vid betydning har krysset Atlanterhavet fra Afrika to ganger. Først kom forfedrene til artene på det amerikanske fastlandet. På den brasilianske øygruppen Fernando de Noronha lever en art som vekselvis er blitt kalt Mabuya atlantica og Mabuya maculata. Dens nærmeste slektninger lever i Afrika, og forfedrene må ha krysset Atlanterhavet på et seinere tidspunkt. Arten kalles derfor nå Trachylepis atlantica.
Alle arter i slekten Mabuya føder levende unger. Egget er lite, og fosteret får nesten all næring fra en morkake-liknende struktur dannet av plommesekken. Dette minner mye om drektigheten hos placentale pattedyr, men denne typen fosterutvikling er også oppstått flere ganger hos ulike skinker.
Arter
Mabuya er en artsrik slekt med flere utbredelse på flere øyer der det finnes endemiske arter:
CO10
Centralorganisationen af 2010 (CO10) er en dansk organisasjon som ble dannet 1. januar 2010 gjennom en sammenslåing av Statstjenestemændenes Centralorganisation II og Overenskomstansattes Centralorganisation.
CO10 er en sentral forhandlings- og paraplyorganisasjon for et stort antall faglige organisasjoner med i alt ca. 40,000 medlemmer, alle ansatt i eller pensjonert fra stillinger på statens område. Med staten som arbeidsgiverpart forhandler CO10 generelle lønns-, ansettelses- og pensjonsvilkår på sine medlemmers vegne.
CO10 er kollektivt tilknyttet hovedorganisasjonen FH.
Ninja Turtles: The Next Mutation
Ninja Turtles: Next Mutation er en amerikansk animasjonsserie for barn som fikk på Fox Kids fra 1997 til 1998. Serien er på 26 episoder og er basert på tegneserien Teenage Mutant Ninja Turtles av Kevin Eastman og Peter Laird.
Filosofiåret 1885
Filosofiåret 1885 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1885.
Stuping under Sentralamerikanske og karibiske leker 1926
Stuping under Sentralamerikanske og karibiske leker 1926. Stuping var en av åtte sporter i de første Sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Mexico by i Mexico i perioden 30. oktober til 2. november 1926. Det var tre øvelser, kun for menn.
Eksterne lenker
Diving at the 1926 Central American and Caribbean Games
Daniel Martínez
Daniel Martínez er navnet til flere personer:
Thomas Simart
Thomas Simart (født 9. oktober 1987) er en fransk padler som konkurrerer i kano.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 8 A-finalen i C-1 200 meter.
Oslo Grand Prix 2012 (sykkel)
Oslo Grand Prix 2012 er et showritt på sykkel som går av stabelen tirsdag 14. august 2012 i Oslo sentrum. Start og mål vil være på Karl Johans gate, og rytterne vil sykle en runde på én kilometer. Denne sykles i én time. I forbindelse med rittet vil det også være et eget Tour of Norway for kids. Det vil og være innsamling av penger til Kreftforeningen.
I år får rittet besøk av Peter Sagan, Mark Cavendish, Jeremy Hunt, Baden Cooke, Matthew Goss og Matthew Wilson fra utlandet. Mens Edvald Boasson Hagen, Gabriel Rasch og Vegard Stake Laengen er de største norske stjernene på startstreken.
Lilleakerveien (Oslo)
Lilleakerveien (5-63, 2A-62C) er en vei på Lilleaker og Øraker i bydel Ullern. Lilleakerveien starter som siste avkjøring på E18/Drammensveien i retning Drammen, rett før denne går i bro over Lysakerelven. Lilleakerveien 2A-G er nederste adresse i veien, et forretningsbygg. Mellom rundkjøringene i kryssene Bestumveien og Ormbergveien/Ring 3 ligger kjøpesenteret CC Vest på venstre hånd med adresse Lilleakerveien 16. Lilleakerbanen krysser veien mellom Carl Lundgrens vei og Sponhoggveien. I krysset med Ullernchausséen er denne hovedveien videre, mens Lilleakerveien går av til venstre for Lilleaker skole. Tidligere fortsatte Lilleakerveien opp til krysset ved Vækerøveien, der den fortsatte som Ullern allé på den andre siden av denne. Nå slutter Lilleakerveien i en snuplass like etter Ørakerstien før den når helt frem til Vækerøveien.
Tafjorden
Tafjorden er en arm av Norddalsfjorden og Storfjorden i Norddal kommune i Møre og Romsdal. Den er 8 kilometer lang, og går fra Oksneset ved Fjørå inn til bygda Tafjord.
Fjordens dypeste punkt er ved Okseneset med 220 meter.
I 1934 raste deler av bergsida i Tafjorden ut og skapte en flodbølge som tok livet av 40 mennesker rundt fjorden.
I 2006 undersøkte NGU muligheten for at to hamre i Hegguraksla (like ved der 1934-raset gikk) kan rase ut i fjorden.
Tafjordvegen går langs fjorden fra Fjøra til Tafjord. Fjorden inngår i UNESCOs Vestnorsk fjordlandskap.
Dyggve
Dyggve (gammelnorsk: Dyggvi) var en mytisk konge i Uppsala i Svitjod (Sverige) av Ynglingeætten. Dyggve er omtalt i kildene Ynglingatal av skalden Tjodolv den kvinværske, Historia Norvegiæ og i Ynglingesagaen av Snorre Sturlason som sønn av den mytiske Uppsalakongen Domar og hans kone Drott som var datter av kong Damp (Rigs sønn) og søster av kong Dan den storlåtne som Danmark er oppkalt etter. , og han nedstammet ifølge myten fra guden Yngve-Frøy. Hans eksistens er høyst tvilsom. Ynglingatal og de senere nedskrivinger har primært hatt som formål å legitimere Ynglingeætten og Harald Hårfagres slekt gjennom å legge fram deres ættlinjer direkte tilbake til de norrøne gudene.
Dyggve skal ha vært den første i sin ætt som brukte kongsnavnet og også Yngves (Yngve-Frøys) navn. Hans etterslekt kaltes derfor Ynglinger. Han skal ha dødd sottedøden og etter sin død fikk han ekte Lokes datter Hel. I Tjodolvs dikt Ynglingatal heter det om Dyggve:
Sønnen Dag den vise tok over riket etter farens død.
Godal kraftverk
Godal kraftverk er et vannkraftverk ved Luksefjell i Skien kommune i Vestfold og Telemark.
Det utnytter et fall på 111 meter fra Åslivatn.
Stuping under Sentralamerikanske og karibiske leker 1930
Stuping under Sentralamerikanske og karibiske leker 1930. Stuping var en av ti sporter i de andre sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Havanna på Cuba i perioden 15. mars til 5. april 1930. Det var andre gangen som stuping var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var to øvelser, kun for menn.
Bonifatius Sauer
Bonifatius Sauer O.S.B. (opprinnelig Josef Sauer, født 10. januar 1877 i Oberufhausen i Hessen-Nassau i kongeriket Preussen i keiserdømmet Tyskland; død 7. februar 1950 i fengsel i Pyongyang i Nord-Korea) var en tysk katolsk misjonsbenediktiner som var grunnlegger av den tyske benediktinermisjon i Korea, titulærbiskop av Appiaria, apostolisk vikar for det apostoliske vikariat Kanko (Hamhung) og abbed-biskop av det eksempte abbedi Tokwon. Han døde som martyr for sin tros skyld i et nordkoreansk fengsel.
Bakgrunn
Josef Sauer ble født i Oberrufhausen i 1877, og var sønn av bonden Johann Nikolaus Sauer og hans hustru Franziska Sauer. Til tross for sitt talen, måtte han forlate den kongelige katedralskolen i Fulda etter at faren ble alvorlig syk. I 1899 sluttet han seg til benediktinerkongregasjonen St. Ottilien. Den 4. februar 1900 avla han sine ordensløfter og tok Bonifatius som ordensnavn. Samme år ble han innskrevet som filosofistudent ved det kongelige bayerske lyceum i Dillingen an der Donau. Etter det kommer det ikke frem flere opplysninger om ham i årsoversiktene derfra.
Prest i benediktinerordenen
Den 26. juni 1903 ble han ordinert til prest i Dillingen an der Donau. Han ble deretter satt til å lede det benediktinske studiesenteret der, Bonifatiuskolleg. I 1906 ble misjonsbenediktinernes kloster i Dillingen hevet til status som priorat, og Sauer ble dets første prior.
I 1908 reiste den franske apostoliske vikar i Korea Gustave-Charles-Marie Mutel M.E.P. til St. Ottilien for å rekruttere misjonærer til Korea. Erkeabbed Norbert Weber utvalgte blant andre Sauer, og den 11. januar 1909 ble han bestemt for Korea. I slutten av februar 1909 reiste Sauer til Korea sammen med broder Dominikus Enshoff, de bygde et nytt kloster i den nordøstlige utkanten av byen Seoul, som åpnet ble 6. desember 1909. En uke senere, den 13. desember, ble det nye klosteret St. Benedikt elevert til status som konventualpriorat, og Sauer ble første prior der.
Bare tre år etter grunnleggelsen ble klosteret hevet til status som abbedi, og Sauer ble valgt til dets første abbed den 15. mai 1913. Den 8. juli 1913 ble han benedisert i sitt hjemkloster St. Ottilien av biskop Maximilian von Lingg.
I tillegg til en lærerskole hadde Seoul-klosteret også en handelsskole.
Abbed-biskop
Den 25. august 1920 utnevnte pave Benedikt XV abbed Bonifatius til apostolisk vikar av Wonsan og til titulærbiskop av Appiaria. Han ble etter en tid ordinert til biskop den 1. mai 1921 av biskop Mutel i Myeongdongkatedralen i Seoul. Medkonsekrerende var biskop Florian-Jean-Baptiste Demange M.E.P., apostolisk vikat av Taiku, og biskop Jean-Baptiste Castanier M.E.P. av Osaka (Japan).
I 1927 flyttet han klosteret til Tokwon nord i Korea, nær havnebyen Wonsan.
Den 9. juli 1928 ble Sauer dessuten utnevnt til apostolisk administrator av Ilan i Kina. Seks år etter, den 15. februar 1934, fratrådte han som apostolisk administrator der.
Den 12. januar 1940 valgte pave Pius XII ham til abbed av Tokwon og utnevnte ham til vikar for det apostoliske vikariatet Kanko.
Ahbbed-biskopen pådro seg astma under sin isolasjon og ble tatt hånd om av bare én av sine medbrødre, Gregor Giegerich, de siste tre månedene før sin død. Klokken 06.00 den 7. februar 1950 døde Sauer underernært og syk i et fengsel i Pyongyang, bare tre dager før sitt 50-årsjubileum. Kort tid før hans død var han fullstendig avmagret, og han fikk ikke sove på grunn av smertene. To dager før sin død falt han i et metabolsk koma som han aldri våknet fra. Stedet for hans grav er ukjent.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Sennsjøen
Sennsjøen er en innsjø nord i Trysil kommune i Innlandet. Den ligger 520 meter over havet, mellom Kampflåhøgda i vest og Tverrfjellet i øst. Sjøen er en del av Trysilvassdraget, og har tilsig fra Femundselva via Sennfloen og Øygrunnet. Sennsjøen er stort sett grunn med siltbunn, bortsett fra vestsiden som ligger helt inntil fjellet. Her er det bratt og større dyp med steinbunn. Sjøen er nærmest en stor floe i Trysilelva, og det er derfor betydelig strøm i vannet.
I sjøen finnes abbor, gjedde, harr, sik og ørret. Spesielt populært er vårfisket etter sik på isen i månedsskiftet april-mai. Da tas det store fangster i løpet av noen hektiske dager.
Fylkesvei 581 følger sjøen på østsiden.
Blonde (Frank Ocean-album)
Blonde (stilisert som blond) er det andre studioalbumet til den amerikanske sangeren Frank Ocean. Albumet ble utgitt 20. august 2016, rett etter utgivelsen av videoalbumet Endless. Albumet var i utgangspunktet kjent som Boys Don't Cry og var sagt til å skulle slippe en gang i juli 2015, men endte opp med å bli utsatt flere ganger og ble emne for utbredt medieforventninger før utgivelsen.
Albumet har en abstrakt og eksperimental lyd, og har med vokaler fra gjesteartister som blant annet André 3000, Beyoncé, Yung Lean, og Kim Burrell. Produksjonen er gjort av Frank Ocean selv, sammen med flere ledende plateprodusenter, blant annet Malay og Om'Mas Keith som tidligere har jobbet med Ocean på Channel Orange, i tillegg til James Blake, Jon Brion, Buddy Ross, Pharrell Williams og Rostam Batmanglij.
Sporliste
Tatt fra albumnotater.
Unoterte spor
18. "Interviews" - skrevet av Buddy Ross 4:31
Kongen og jeg (film)
Kongen og jeg (originaltittel The King and I) er en amerikansk romantisk filmmusikal fra 1956, regissert av Walter Lang. Filmen ble produsert av Charles Brackett og Darryl F. Zanuck. Manuset til Ernest Lehman er basert på Richard Rodgers og Oscar Hammerstein IIs scenemusikal Kongen og jeg, som igjen er basert på Margaret Landons roman Anna and the King of Siam fra 1944. Romanen var basert på memoarene til Anna Leonowens, som ble guvernante for kong Mongkuts barn under hans velde i Siam i 1860-årene. Deborah Kerr og Yul Brynner spiller hovedrollene.
Handling
Etter ektemannens død drar den engelske lærerinnen Anna Leonowens (Deborah Kerr) til Siam sammen med sønnen Louis (Rex Thompson). Her skal hun være guvernante for kong Mongkuts (Yul Brynner) barn. Dette er ikke verdens enkleste oppgave, spesielt fordi kongen er en svært bestemt mann. Når hun ikke får huset hun er lovet i kontrakten, truer hun med å dra tilbake til England. Hun oppdager etter hvert at de siamesiske skikkene er svært forskjellige fra de engelske, og hun kommer ofte i konflikt med kongen. Etter hvert lærer de hverandre å kjenne, og de forelsker seg i hverandre.
Mottakelse
Kongen og jeg ble forbudt i Thailand på grunn av skildringen av kong Mongkut.
Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Kongen og jeg til tidenes 11. beste filmmusikal fra USA, samt tidenes 31. beste kjærlighetsfilm fra USA. Låten «Shall We Dance?» ligger i tillegg på listen over filmhistoriens beste amerikanske filmlåter.
Krigens unge hjerter
Filmen ble første gang sendt på tyske ZDF  og østerrikske ORF 17., 18. og 20. mars 2013, på NRK første gang 12., 19. og 26. november 2013. Da serien først ble vist i Tyskland fikk hver episode rundt 7 millioner seere. Ifølge The Economist var dette muligens det tyske TV-dramaet som har startet mest offentlig debatt.
Handling og persongalleri
Sommeren 1941 møtes fem venner, alle rundt 20 år, en siste gang før krigen skiller dem ad. Wilhelm er løytnant i Wehrmacht og skal lede et infanterikompani på østfronten. Hans tre år yngre bror, skjønnånden Friedhelm, tjenestegjør som menig i samme kompani. Charlotte melder seg frivillig som feltsykepleier og tjenestegjør i nærheten av brødrenes kompani. Jødiske Viktor forsøker etter litt nøling å komme seg ut av Tyskland og kjæresten Greta er en aspirerende sanger. Vennene regner med at krigen blir kortvarig og at de vil møtes igjen til jul samme år, men de overlevende møtes ikke igjen før etter at krigen er over, og i løpet av disse fire årene er de og landet deres blitt forandret på en gjennomgripende, nesten ødeleggende måte.
Bakgrunn
Prosjektet er realisert av den tyske fjernsynsprodusenten Nico Hofmann og hans produksjonsselskap teamWorx. Hofmann, som fikk ideen til filmen ved å lese farens krigsdagbøker, har erkjent at det finnes paralleller mellom farens biografi og rollefiguren Wilhelm Winter.
Tyske historikeres omtale
Serien har vunnet flere priser i Tyskland og fått mye god kritikk i pressen, men omtalen fra landets faghistorikere er delt. Norbert Frei fra Friedrich-Schiller Universität i Jena karakteriserte filmen som et framskritt siden den viste krigen mot Sovjetunionen langt mer usminket enn noen gang tidligere på tysk fjernsyn. I tillegg berømmer han den nyanserte persontegningen, han ser ingen endimensjonale, idealiserte figurer, ingen invitt til lettvint identifikasjon, intet melodrama, bare nedbrutte karakterer som innser at de er medskyldige. Frei oppsummerer med at filmen er «viktig og ny». Habbo Knoch ved Georg-August-Universität i Göttingen mener at filmskaperne mislykkes i å vise hvorfor nazismen fungerte fordi hovedpersonene er så unge at de hovedsakelig må regnes som skyldfrie krigsofre. Han etterlyser en nyansert framstilling av normale personer i 30- og 40-årene, dvs de årgangene som kollektivt bygde opp og bar krigen gjennom en kombinasjon av overbevisning og nyttekalkyle. Volkhard Knigge, leder av Stiftung Gedenkstätten Buchenwald und Mittelbau-Dora, har påpekt at bruken av fem apolitiske ungdommer er historisk lite troverdig, siden den intense propagandaen som generasjonen født rundt 1920 var blitt utsatt for i oppvekstårende gjorde at de fleste stilte seg bak sin Führer med glødende engasjement.