cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marvin Wiseth
Familie, yrke og tidlig politisk arbeid
Etter noen få uker ved Ringve gymnas ble han engasjert som valgkampsekretær for Trondheim Høyre, og avbrøt skolegangen. Som 20-åring ble han ansatt som bankassistent ved Forretningsbankens filial på Buran, og arbeidet for Trondheim Høyre og Prinsen Hotell i Midtbyen før han ble ansatt ved innkjøpsavdelingen ved K. Ellingsen Mekaniske Verksted i Ila våren 1972. I slutten av 1970-årene ble han overflyttet til Trondhjems Mekaniske Værksted, hvor han var innkjøper, avdelingsleder og informasjonssjef frem til nedleggelsen høsten 1983. Wiseth ble satt til å styre avviklingen som daglig leder i Aker Eiendom i Trondheim. Som 14-åring meldte han seg inn i Unge Høyre, og ble etter hvert formann for bydelsforeningen Lademoen Unge Høyre. Den skulle bli Trondheim Unge Høyres største. I årene 1968–1972 var Wiseth formann i Trondheim Unge Høyre.
Slaget ved Mohács (1526)
I slaget ved Mohács led Ungarn under kong Ludvig II mot Det osmanske riket under Süleyman I den 29. august 1526 ved Mohács i Syd-Ungarn et fullstendig nederlag. Slaget blir ansett som innledningen på De osmansk-habsburgske krigene.
Paulin-Pierre Andrieu
Paulin-Pierre Andrieu (født 7. desember 1849 i Seysses i Frankrike, død 15. februar 1935 i Bordeaux) var en av den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Marseille 1901–1909, og av Bordeaux 1909–1935.
Han ble kreert til kardinal i 1907 av pave Pius XI, med Sant'Onofrio al Gianicolo som tittelkirke.
Han deltok på konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV, og konklavet 1922 som valgte pave Pius XI.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Marvin Wiseth
Ordfører i Trondheim 1990–1998
Han var medlem av Trondheim bystyre fra 1976. I årene 1984–1988 var han formann i Trondheim Høyre.
Fairchild C-119 Flying Boxcar
Fairchild C-119 var et amerikansk militært transportfly, utviklet fra Fairchild C-82 Packet, som ble benyttet under andre verdenskrig, beregnet på å transportere last, personell, bårepasienter og kjøretøyer, samt for utslipp av fallskjermsoldater.
Marvin Wiseth
Ordfører i Trondheim 1990–1998
Ved valget i 1987 opplevde Høyre en tilbakegang i Trondheim og fikk 24,2 % av stemmene. Per Berge fra Arbeiderpartiet ble valgt til ordfører for to år med støtte fra Venstre og Bylista. Den mest omstridte saken var trikkens skjebne i byen, der Arbeiderpartiet gikk til valg på å beholde den, mens Høyre ville nedlegge den. Forholdet mellom Arbeiderpartiet og Bylista, ledet av Harald Reppesgaard, ble etterhvert dårlig og førte til brudd.
Fairchild C-119 Flying Boxcar
Historie
C-119 gjorde sin første flytur i november 1947, og da produksjonen opphørte i 1955 åvar det blitt produsert mer enn 1 100 eksemplarer av C-119. Flyets evne til transport av last og uvanlige design hadde gitt det kallenavnet «Flying Boxcar» (flygende godsvogn).
Slaget ved Mohács (1526)
De tyrkiske osmanene hadde 1521 utvidet sitt rike i nordvestlig retning gjennom erobringen av Beograd. Allerede i 1526 fulgte enda et felttog, som rettet seg mot Ungarn. Süleyman hadde krevet tributt av Ungarn, og da Ungarn vegret seg, marsjerte han med omkring 70 000 mann nordover, av dem 35 000 ryttere og 15 000 janitsjarer. Ludwig dro med sin hær på 24 000 soldater, uten å vente på forsterkninger fra Siebenbürgen og Kroatia, fra Buda mot syd. Hans hær omfattet omkring 4 000 sterkt pansrede ryttere. Ved Mohács traff ungarere og tyrkere på hverandre.
Fairchild C-119 Flying Boxcar
Historie
Flyet ble brukt i utstrakt grad under Koreakrigen til å transportere soldater og utstyr, og igjen under Vietnamkrigen. Under det amerikanske våpenprogrammet er C-119 blitt levert til flyvåpen i bl.a. ÅBelgia, Brasil, Etiopia, India, Italia, Kina, og Sør-Vietnam.
Sivilt etterbruk
I de senere år er en del C-119 blitt brukt som brannslukningsfly, og enkelte dukker fra tid til annen opp på flystevner.
Marvin Wiseth
Ordfører i Trondheim 1990–1998
"«Jeg gikk til valg i 1991 med å love at alt blir verre i Trondheim om jeg blir ordfører. Det løftet har vi holdt. Et år kuttet flertallet driftsbudsjettet med 10 prosent. Men folk er mer fornuftig enn politikere flest tror. De aksepterte nedskjæringene våre når de bare forsto at det var nødvendig.»"
Høyre fikk 32,6 % av stemmene ved valget i 1991. Wiseth fikk ca. 47 000 personstemmer, hvorav 1 700 var oppført på andre valglister, såkalte slengere. Wiseth ble gjenvalgt som ordfører. Som sin fremste våpendrager i bystyret fikk han kommunalråd Børge Brende.
De siste årene av Wiseths ordførerperiode ble preget av store kultur- og idrettsbegivenheter. Sommeren 1992 ble Trondheim og Granåsen skisenter tildelt verdensmesterskapet på ski for 1997. I 1997 feiret Trondheim sitt 1000-årsjubileum og arrangerte den internasjonale seilregattaen The Cutty Sark Tall Ships' Races. Tidligere hadde Nidarosdomen stått i sentrum for signing av kongeparet Harald og Sonja i 1991 og besøk av pave Johannes Paul II.
I 1996 opplyste han at han ville gå av som ordfører i løpet av 1998. Han begrunnet sin avgang med at «både byen og jeg kan ha godt av et skifte,» og viste til Anne Kathrine Slungård som sin kandidat til ordførervervet. Wiseth uttalte til Aftenposten ved sin avgang:
"Marvin Wiseth om sin personlige popularitet ved sin avgang våren 1998.»"
Senere arbeid
Parallelt med stillingen som konserndirektør for kommunikasjon og samfunnskontakt i SpareBank 1 SMN (tidligere Sparebanken Midt-Norge) var han blant annet styreleder for Trøndelag Teater, Stiklestad Nasjonale Kultursenter, Opplysningsvesenets fond og Forum for næringsliv og kultur. Han var også styreleder i Trondheim 2018 som arbeidet for å få Vinter-OL 2018 til Trondheim. Han har også vært styreleder i Nærøysund Vekst og omstillingsutvalget i Steinkjer.
I perioden 2013–2017 var han Høyres 2. vararepresentant til Stortinget fra Sør-Trøndelag, etter å ha blitt nominert på 4. plass på Høyres liste. Han møtte i til sammen åtte dager på Stortinget.
Hans J. Wegner
Hans J. Wegner (født 2. april 1914 i Tønder i Danmark, død 26. januar 2007) var en dansk møbeldesigner.
I 1943 åpnet han sitt eget tegnekontor og der tegnet han møbler for flere danske møbelverksteder.
Tsjkalovsk
Historie
Bosetningen har vært kjent siden 1100-tallet som Vasiljovo sloboda, oppkalt etter grunnleggeren, fyrst Vasilij Jurijevitsj, sønn av Jurij Dolgorukij. Territoriet tilhørte lenge fyrst Sjujskij, som etter hvert ble Tsar Vasilij IV av Russland.
Den berømte russiske piloten Valerij Tsjkalov ble født i Vasiljovo i 1904. I 1937 ble Vasiljovo oppkalt Tsjkalovsk etter han, og i 1955 fikk bosetningen bystatus. Størsteparten av landsbyen ble oversvømt av Gorkij-reservoaret etter byggingen av Gorkij vannkraftverk i 1955.
Jorge Serrano Elías
Jorge Serrano Elías (født 26. april 1945) var president i Guatemala fra 14. januar 1991 til han ble avsatt den 31. mai 1993.
Bakgrunn
Serrano ble født 26. april 1945 i Guatemala by som sønn av Jorge Adán Serrano og Rosa Elias. Etter å ha gått på kostskole i Sveits ble han uteksaminert fra University of San Carlos, og deretter gikk han på Stanford University i California i USA hvor han studerte økonomisk vekst og ble tildelt en doktorgrad i utdanning og vitenskap.
Han returnerte senere til Guatemala for å bli offentlig tjenestemann. I 1976 samarbeidet han med forskjellige amerikanske protestantiske kirker for å hjelpe befolkningen med å gjenopprette Guatemala fra det ødeleggende jordskjelvet som hadde rammet landet kort tid tidligere. Han publiserte et dokument som beskrev de miserable betingelsene som den innfødte befolkningen måtte leve under, noe som resulterte i at han mottok flere trusler.
Han dro i eksil til USA, bare for å komme tilbake igjen til Guatemala i 1982.
Politisk engasjement
I 1985 stilte han som presidentkandidat for Det guatemalanske demokratiske parti (PDCN) og det revolusjonære partiet (PR), som endte med å komme på tredjeplass med 12,6% av stemmene.
Han ble presidentkandidat for det politiske partiet Solidarity Movement Action (MAS) i presidentvalget for 1990. Han tapte den første runden 11. november 1990 med 24,1% av stemmene, og han vant den andre runden mot kandidaten Jorge Carpio ved valget den 6. januar 1991, da han fikk 68,1% av stemmene. Carpio forsøkte flere ganger, uten nevneverdig hell å bruke Serranos fundamentalistiske tro mot ham som en del av kampanjen sin for å bli president.
President
Den 14. januar 1991 erstattet han Vinicio Cerezo som den nye presidenten i Guatemala. Han var den andre ikke-katolske personen som har noensinne har fått så mye makt i Latin-Amerika. Partiet hans hadde en viss suksess ved å konsolidere stor sivil kontroll over de militære styrkene, da de erstattet en rekke høyere offiserer og overtale de militære til å delta i fredssamtaler med URNG.
Den 25. mai 1993 hadde Serrano ulovlig suspendert grunnloven. Han oppløste kongressen og høyesterett, innførte kraftig sensur og forsøkte å begrense de sivile frihetene til befolkningen, angivelig for å bekjempe den enorme korrupsjonen i statsapparatet.
Et forsøk på et selv-statskupp ble gjort på vis semminnet om Alberto Fujimoris i Peru. Imidlertid møtte denne handlingen med sterke protester fra de fleste deler av samfunnet i Guatemala. Men Serrano var heller ikke nevneverdig populær i befolkningen. Dette kombinert med sterkt internasjonalt press, og hærens håndheving av beslutninger av konstitusjonsdomstolen, som styrte mot forsøk på overtakelse. I møte med dette presset, gikk Serrano av som president den 1. juni 1993 og han flyktet fra landet.
Han ble erstattet på en midlertidig basis av sin visepresident, Gustavo Espina. Imidlertid var Espina involvert i statskuppet mot den tidligere presidenten og Kongressen valgte å erstatte ham med Human Rights-Barneombudet Ramiro de León.
Frode Rekve
Frode Rekve (født 27. februar 1953 i Oslo) er en norsk journalist og redaktør. Han har nlant annet vært instituttleder ved Institutt for Journalistikk (IJ) i Fredrikstad.
Rekve er utdannet lærer ved Sagene lærerskole, men begynte raskt å arbeide som journalist, der det meste av karrieren er fra ulike stillinger i NRK, samt som fagmedarbeider ved IJ. Mellom 2007 og 2009 var han ansvarlig redaktør i Halden Arbeiderblad. En konflikt mellom Rekve og avisens styre gjorde at han ble avsatt våren 2009, men så gjeninnsatt etter det Journalisten omtaler som et «stormløp mot lokale Ap-ledere og massive støtteaksjoner fra leserne».
Mikrogram
Mikrogram er en SI-enhet for måling av masse. Symbolet for mikrogram er µg. Et mikrogram er lik en milliondel av et gram, 10−6 gram, som er lik 10−9 kilogram.
Symbolet µ (Unicode-tegn ; HTML  ) er mikro-tegnet. Det er avledet fra den greske bokstaven μ (my). Symbolet «um» er av og til brukt, når µ (SI-prefikset) og μ (den greske bokstaven) ikke er tilgjengelig, som for eksempel på en skrivemaskin.
Mikrogram er en vanlig enhet for måling av masse innen kjemi og farmasi. Mikrogram brukes og å angi mengder av vitaminer og mineraler i matvarer, ofte pr. 100 g vare.
Og motsatt:
Piker, vin og sang
Piker, vin og sang er en norsk situasjonskomedie med Herodes Falsk og Tom Mathisen som gikk på TV3 i 1998. Serien var ment som en parodi på mykpornobransjen.
Premieren ble sett av 141 000.
Handling
Urban Tassing (Herodes Falsk) gir ut mannfolkblader, mens søsteren Susanne (Anette Grønneberg) holder en seriøs profil. Hun er gift med Stig Benny Tyllingseter (Anders Tangen), en frafallen sokneprest i Frogner menighet. Kurt Uglesett (Tom Mathisen) er fotograf og Urbans venn, og i resepsjonen sitter Russland-importerte Marika (Siv Hulleberg) – bladet Ekstases svar på Lek-Linda.
Handlingen er konsentrert rundt forlagshuset Hibischus A/S og dets to arvinger.
Arkeologiåret 1646
Arkeologiåret 1646 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1646.
Dødsfall
1646 in archaeology
Ammerud
Ammerud er et boligstrøk i bydel Grorud i Oslo og er tilholdssted for bydelsadministrasjonen. Fra 1960-årene ble jordveiene på Ammerud utviklet med en rekke boligblokker, og atriumhus. Ammerud er utviklet til et variert boligstrøk med blokker, atriumhus og villastrøk mot Lillomarka i nord.
Ammerud grenser mot Grorud i øst og Rødtvet i vest. Mot sør danner Trondheimsveien grensen mot Kalbakken og Nordtvet. Mot Rødtvet i vest går grensen ved Kristian Bogneruds vei ved Rødtvet kirke. Ammerudveien skjærer gjennom hele strøket og munner i Hukenveien øst mot Grorud.
Bebyggelse
Drabantbyen Ammerud ble planlagt i 1960-årene som et boligstrøk for 6,000 mennesker med skole, barnehage, eldresenter, sykehjem og to mindre dagligvareforretninger.
Det var arkitektene Håkon Mjelva og Per Norseng som utarbeidet reguleringsplan og bebyggelsesplan. Typisk for 1960-årenes planer var at bebyggelsen ble organisert etter geometriske prinsipper som landemerker i landskapet, og inneholdt mange bygninger med lignende uttrykk. Kombinasjon av forskjellige hustyper var vanlig, og på Ammerud ble det bygget atriumhus, lavblokker og høyblokker.
Byggingen av atriumhusene var et unikt prosjekt. Bygningene er tegnet av arkitekt Håkon Mjelva og utført av tømrermester Torstein Haugen. Husene på 87 kvadratmeter dekker et stort område. Det ble bygget 236 atriumshus, og området er Norges største med slik bebyggelse. Bebyggelsen ligger som et teppe i landskapet, i stor kontrast til de store blokkene i 14 etasjer. Mjelva stod også bak utformingen av blokkene. Utbyggingen skjedde i hovedsak i regi av Oslo Bolig- og Sparelag (OBOS). Drabantbyen Ammerud er oppført som bevaringsverdig på Byantikvarens gule liste. Senere er området også utvidet med rekkehus.
Sentralt beliggende på Ammerud er Ammerudhjemmet bo- og kultursenter, et sykehjem for eldre, bygget i 1970 og som drevet av Kirkens bymisjon frem til avvikling høsten 2021. Bygget ble tegnet av Harald Hille. Ammerudhjemmet har vært et samlingspunkt og kultursenter med egen kafe og en rekke arrangementer. Like ved ligger nye Ammerud skole og Nordre Ammerud gård.
Før drabantbyutbyggingen i 1960-årene var Ammerud et jordbrukslandskap preget av gårder, husmannsplasser og småhus. Det fantes flere Ammerudgårder. Nordre, søndre, nedre og mellom Ammerud var etablert som separate gårdsbruk. På begynnelsen av 1900-tallet ble deler av Søndre Ammerud gård utparsellert til tomter. Her ble det i hovedsak oppført hytter, men flere av husene var bebodd hele året selv om slik bruk ikke var godkjent av kommunen. Etter hvert gikk imidlertid hytteeiendommene over til mer regulære eiendommer. Selve hytta kunne enten bli erstattet av et større bolighus, eller den kunne bli bygget på. I en del tilfeller ble hytta stående som anneks til det nyere bolighuset.
I dag er Ammerud preget av ulike boligformer, fra Oslos største drabantbyblokker med blant annet fire 14 etasjers skiveblokker, via de særpregende atriumhusene, til villaområde mot Lillomarka i nord. Området består av et konglomerat av nasjonaliteter i et flerkulturelt miljø, med barn og voksne fra forskjellige land.
Geografi
Til Ammerud hørte også det nedlagte Huken pukk- og asfaltverk som ligger mot øst, ved Ammerudveien, nær Grorud. En eldre nedlagt del av pukkveret er kjent som Lillomarka Arena, og har vært arrangementssted for friluftsrockefestivalen GranittRock om sommeren. Arenaen er opparbeidet med asfaltbane for rulleski, snøproduksjon på vinteren og skytebane for skiskyting.
Nærheten til Lillomarka gjør Ammerud til et naturlig utgangspunkt for turer i marka, og spesielt Lilloseter. I Lillomarka innenfor bydelens grenser ligger drikkevannskildene Breisjøen og Alnsjøen.
Mot vest ved grensa til Rødtvet ligger Apalløkka med ungdomsskole og idrettshall, og badevannet Vesletjern.
Etymologi
Navnet Ammerud kommer av gamle Ammerud gård. Gårdens navn kommer fra norrønt, Ambaruð, der første stavelse viser til et gammelt mansnavn, Ambi. Andre stavelse ruð (rud) har betydningen nyrydningsgård. Området kan da antas å ha vært ryddet av en som het Ambi, en gang i tidsperioden 1050–1350.
Eksplosjonen på dynamittlageret i 1982
Natt til 6. mai 1982 eksploderte et sprengstofflager tilhørende Oslo Pukkverk ved Ammerud i Oslo. Eksplosjonen involverte omtrent 1500 kilo dynamitt og resulterte i et stort krater, ødeleggelse av over 2000 vindusruter og skader på flere leiligheter. To unge menn, en 20 år gammel Oslo-gutt og en to år yngre kamerat, ble arrestert for å ha arrangert sprengningen. Heldigvis ble ingen mennesker skadet i denne kraftige eksplosjonen, som var den kraftigste siden krigen.
Hendelsen på Ammerud i 1982 involverte et dårlig sikret sprengstofflager i et steinbrudd over bebyggelsen. Ungdommene brøt seg inn om natten, rigget til og sprengte hele dynamittlageret mens de skjulte seg bak en liten haug noen titalls meter unna. På grunn av at steinbruddet var åpent mot bebyggelsen, ble sjokkbølgene reflektert og fokusert mot bebyggelsen, noe som førte til betydelige skader på bygninger. Mange ble skadet av glass som ble kastet inn i soverommene.
Lillesand
Lillesand er en kommune og en by i Agder. Kommunen grenser i vest mot Kristiansand, i nord mot Birkenes, og i nordøst mot Grimstad. I Lillesand kommune bor det 10 700 mennesker, men folketallet øker sterkt sommerstid. Kommunens senter er det gamle ladestedet Lillesand, nå by og tettsted, og her bor de fleste av kommunens innbyggere. Tettstedet har innbyggere per 1. januar. Kommunen preges av vekst grunnet, samt sitt renommé som sørlandsidyll og feriested. Blindleia går igjennom store deler av kommunen.
Dagens kommune har sin historie fra 1962, da de tidligere kommunene Vestre Moland og Høvåg samt ladestedet Lillesand ble slått sammen.
Vestre Moland kirkesogn
Vestre Moland hørte sammen med Høvåg og Lillesand sammen i ett sokn intil Høvåg ble eget prestegjeld ved kongelig resolusjon 25.02.1860. Gårdene Vatne, Ådnevig, Eftevåg, Grønnevoll og Romstøl ble ved res. av 31.08.1861 overført fra Høvåg sokn til Randesund sokn i Oddernes prestegjeld. Ved kongelig resolusjon 18.12.1886 ble også Lillesand eget kirkesokn. Ordningen trådte i kraft i 1889 da Lillesand fikk egen kirke. Ved kongelig resolusjon 27.06.1975 ble Høvåg igjen lagt under Vestre Moland prestegjeld.
1. januar 1962 ble Høvåg sokn, Vestre Moland sokn og Gitmark gårdene i Eide slått sammen med Lillesand sokn.
Kirkegården har tidligere hatt to gravsteiner eller kistelokk fra middelalderen, men den ene ble ødelagt i mellomkrigstiden. Den andre er fortsatt å finne ved sørveggen, og er skjoldformet med et kors i relieff på. Steinen tilhører den romanske stilen.
Sand skipreide
I middelalderbrev nevnes Sands skipreide på Agder; skipreide var et geografisk område som hadde plikt til å utstyre ett leidangsskip i ufredstider. Stedsnavn som Vardåsen og Vardeheia vitner om leidangsordningens tilstedeværelse. Trolig har Sands skipreide bestått av kirkesognene Vestre Moland, Høvåg, Birkenes og Eide, jfr. brev i Diplomatarium Norvegicum og yngre kilder.
Lillesand by
På gården Møglestus grunn vokste strandstedet Sanden fram på begynnelsen av 1600-tallet som utskipningssted for tømmer. Den første innbygger nevnt i skriftlige kilder er Jens smed, som i 1610 er nevnt i en skatteliste. Før Kristiansands grunnleggelse het strandstedet Sanden. Dette var grunnet ladestedets beliggenhet ved Sandsbekkens utløp; hele Lillesand ligger på sand. Det nåværende navnet ble innført for å skille mellom disse to naboene.
Byen vokste sakte gjennom 1600- og 1700-tallet, men det var på 1800-tallet at veksten tok til for alvor.
Lillesand fikk begrensede ladestedsrettigheter ved lov av 17. august 1821. I 1830 ble den første faste grenseoppgang mellom Lillesand og det omliggende Vestre Moland foretatt, og noen av grenseboltene kan fortsatt ses i terrenget. Ved lov av 25. mai samme år fikk byen fulle handelsretter som ladested, og hadde omkring 300 innbyggere.
Uthavnene
Uthavnene var kommunens eldste kommunikasjonsmessige sentralsteder. Skipstrafikken i Skagerrak og langs kysten har i århundrer brukt uthavnene for overnatting og nødhavn eller til å vente på lagelig bør for videre seilas. Her møttes utenlandske kjøpmenn og lokale bønder for å handle tømmer. De best kjente uthavnene er Brekkestø på Justøy og Ulvøysund.
I samme området finnes flere kompassroser innhogd i fjellet, de eldste fra 1400-tallet. Ulvøysund er også nevnt på gamle nederlandske kart fra andre halvdel av 1500-tallet, da i formen Wolfsondt. På de samme kartene står bl.a. Olde Hil Sont, for oss kjent som Gamle Hellesund.
Gårdene fra middelalderen
De fleste gårdsnavnene i Lillesand kommune er fra middelalderen eller før, og blant de som nevnes i middelalderkilder er Moland (nå bare kalt Prestegården), Flørenes, og Eigeland i Vestre Moland sogn, samt høvåggårdene Kvannes og Høvåg. I 1962 ble Lillesand og nabokommunene Høvåg og Vestre Moland slått sammen.
Maritim historie
Byen er bortsett fra turismen mest kjent for sin rike maritime historie. På 1700-tallet begynte man å bygge seilskip her, men det var på 1800-tallet at det virkelig tok av. Trelasthandelen var en svært viktig faktor, og det eksisterte flere rederier og mange verft i byen og omlandet. By- og Sjøfartsmuseet er en gammel skipsredergård, som på et tidspunkt tilhørte rederen Carl Knudsen.
Jernbane
Mellom Lillesand og Flakksvann i Birkenes kommune ble det i 1895 bygget en privatdrevet, smalsporet jernbane, Lillesand–Flaksvandbanen med to damplokomotiver, tre passasjervogner og 34 godsvogner (se også Jernbane i Norge). Denne banen hadde fire bemannede stasjoner (sørfra og nord: Lillesand, Tveide, Birkeland og Flakksvann) og fraktet hovedsakelig tømmer, torvstrø fra Myhre torvstrøfabrikk på Tveide og annet gods. Banen gikk i de fleste år med underskudd, og ble til slutt nedlagt i 1953. Alle stasjonene bortsett fra Birkeland står ennå.
Okkupasjonshistorie
Under den tyske invasjonen av Norge i 1940 ble det tyske troppetransportskipet «Rio de Janeiro» torpedert utenfor Lillesand. Dette skjedde 8. april, altså dagen før selve invasjonen. Skipet ble senket av den polske ubåten Orzel, som senere ble senket av tyske fly. Lokale fiskere bidro med å redde tyske soldater og mannskap.
Brazzaville
Brazzaville er hovedstaden og den største byen i Republikken Kongo, og ligger ved elven Kongo. Byen har 1 370 612 innbyggere (2009).
Lillesand
Okkupasjonshistorie
Tyskerne bygde en troppeleir på Møglestu der videregående skole ligger i dag. Det ble også bygd et kystfort på Justøya, og i 1944 flyttet de også et kystfort fra Marivold ved Grimstad til Vestre Moland prestegård. Rundt Lillesand sentrum finnes fortsatt en rekke mindre stillinger og hitlertenner.
Brazzaville
Historie
Byen ble grunnlagt i 1880 på stedet der landsbyen Ntamo lå, av den italienske oppdageren Pierre Savorgnan de Brazza, som byen er oppkalt etter.
I 1944 var Brazzaville vertskap for et møte mellom de frie franske styrkene og representanter for Frankrikes afrikanske kolonier. Dette munnet ut i Brazzaville-erklæringen, som hadde som formål å omdefinere forholdet mellom Frankrike og landets afrikanske kolonier etter andre verdenskrig.
Lillesand
Nedgangstider
Etter motorisert skipsfart, først med damp og siden forbrenningsmotor, tok over markedet, mistet Lillesand mye av den rikdommen som hadde blitt opparbeidet. Tilveksten tok slutt, og stedet forble slik det var. Det som skulle sette fart i Lillesand igjen, var fabrikken Norton, som produserte silisiumkarbid. Denne fabrikken er fortsatt i drift, nå under navnet Fiven.
Brazzaville
Historie
Brazzaville har vært arena for regionale konflikter, inkludert konflikter mellom opprørere og regjeringsstyrker, og mellom styrker fra Republikken Kongo, Den demokratiske republikken Kongo og Angola.
Lillesand
Nedgangstider
Store deler av Lillesand sentrum er omfattet av NB!-registeret, en liste over bymiljøer i Norge som har nasjonal kulturhistorisk verneinteresse.
Brazzaville
Geografi
Brazzaville ligger på 4°16' sør, 15°17' øst (-4.26667, 15.28333). For å skille mellom de to afrikanske landene med «Kongo» i navnet, blir Republikken Kongo iblant kalt Kongo-Brazzaville, mens Den demokratiske republikken Kongo (i perioden 1971–1996 kalt «Zaire») blir kalt Kongo-Kinshasa (etter hovedstaden Kinshasa). Kinshasa ligger på den sørlige bredden av elven Kongo, overfor Brazzaville.
Transport
Den internasjonale flyplassen Maya-Maya internasjonale lufthavn ligger i Brazzaville. Det går ferjer fra Brazzaville til byene Kinshasa som er hovedstaden i Den demokratiske republikken Kongo og til Bangui som er hovedstaden i Den sentralafrikanske republikk via elven Kongo. Ferjen som går til Bangui går innom byen Impfondo på veien. Taxier er lett tilgjengelige i byen siden så mye som 20% av alle kjøretøyene i byen er taxier.
Domenico Ferrata
Domenico Ferrata (født 4. mars 1847 i Gradoli ved Montefiascone i Italia, død 10. oktober 1914 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han virket i Den romerske kurie og i det pavelige diplomati, bl.a. som nuntius i Frankrike 1891–1896. Han var prefekt for Kongregasjonen for avlat og relikvier 1899–1900, prefekt for Kongregasjonen for avlat og relikvier 1899–1900, for Kongregasjonen for ritene 1900–1902, for Kongregasjonen for biskoper og regulære 1902–1908, for Kongregasjonen for sakramentene 1908–1914, sekretær for Det hellige Officium januar-september 1914 og deretter og til sin død kardinalstatssekretær september-oktober 1914.
Lillesand
Natur og geografi
Denne delen av Agder tilhører Bamblefeltet i det svekonorvegiske grunnfjellsskjoldet, og består av to geologiske hovedformasjoner av proterozoiske bergarter som er dannet under de gotiske og senere svekonorvegiske fjellkjedeforldingene, med sterk metamorfose under den sistnevnte. Et underlag av 1 600 - 1 450 millioner år gammel skifer, kvartsitt, marmor og amfibolitt med noe hornblendegneis, og ovenpå dette sure overflatestrukturer av både granitt og granodioritt (henholdsvis 1 250 - 1 000 mill år gammelt, og stedvis 1 550 - 1 480 millioner år gammelt). De yngste svekonorvegiske dannelsene bevitnes av større formasjoner av granitt. Det er også noe ganger av gabbro og dioritt, sjeldnere eklogitt. Den kaledonske fjellkjedefoldingen nådde ikke ned hit. Forkastningene går i sørvest-nordøst retning.
Domenico Ferrata
Han ble kreert til kardinal i 1896 av pave Leo XIII, med Santa Prisca som tittelkirke.
Lillesand
Kultur og idrett
Lillesands Idrettslag (LIL) har mange aktiviteter og arrangerte blant annet Sørlandscupen hver sommer. Cupen hadde 30 års jubileum i 2008, men året etter ble cupen avlyst. LIL disponerer fotballanlegget Holta som har har flere kunstgressbaner, ballbinge og et stort treningsfelt. I 2023 ble hele hovedbanen fullstendig renovert og det ble anlagt ny løpebane. Meritterte Tony Knapp har lenge vært trener for klubben, men i mai 2008 tok Willie Irvine over.
Domenico Ferrata
Han deltok ved konklavet 1904 som valgte pave Pius X, og ved konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Lillesand
Kultur og idrett
Lillesand har to korps; Lillesand Skolekorps for de unge og Lillesand Hornmusikk for de voksne. Flere forskjellige kor er aktive, bl.a. Storegabet og shantykoret Hermanos. For de unge har Lillesand og Birkenes Rockeklubb et øvingslokale med utstyr til disposisjon mot en beskjeden medlemsavgift.
I 1978 ble Sommerfestivalen arrangert for første gang i Lillesand; i dag heter den Lillesandsdaene, og finner sted i slutten av juni hvert år. I 2005 ble Sanden Revyteater etablert for å ta opp en gammel tradisjon med lokalrevy, men også sette opp teaterstykker.
Næringsliv
Fiven er et smelteverk, lokalisert på Fyresmoen, og produserer silisiumkarbid. Jens Eide er en slakteribedrift i Lillesand. Orkla valgte Lillesand da de etablerte sitt nye bakeri Bakers. Dette ble lagt til Gaupemyr næringsfelt og sto ferdig sommeren 2006. En av sørlandets største næringsetableringer har blitt lagt til Lillesand. IKEA har valgt Lillesands del i Sørlandsparken som sin tomt og åpnet ny filial der oktober 2010.
Friluftsliv og turisme
Skjærgården er Lillesands største attraksjon. Byen kan lokke med en høy andel glattslipte svaberg, spennende holmer, lune laguner (f eks "Nilen") og trange sund. En attraksjon er Blindleia, som er båtenes smale riksvei fra Lillesand og vestover til Ulvøysund. Uthavnene på Justøy og Ågerøy er også attraktive turistmål innenfor kommunegrensene.
Lillesand har mange fine turløyper og stier, og det er mange utkikkspunkter, som bl.a. Kniben, Skifjell, Olashei, Vardeheia, Vardåsen og Fløresteinen. En del av utkikkspunktene har utplassert bøker fra Lillesand og Omegn Turforening (LOT). Der kan man skrive seg opp og bli med i en trekning om turutstyr.
Tingsaker familiecamping nær sentrum har plass til 160 campingvogner/bobiler og har også en del små campinghytter.
Diverse
I området rundt Hisåsen, som ligger nær grensa til Grimstad kommune, ligger flere gamle klebersteinsbrudd som har vært i bruk fra vikingtid og framover. Ingen av dem er lenger i bruk, og bruddene er fredete kulturminner.
Ved Kaldvell lå det et tresliperi og kartongfabrikk.
Lokalavisen i Lillesand heter Lillesands-Posten og kommer ut hver tirsdag og fredag. Den startet opp på 1870-tallet.
Høvåg-avisa dekket tidligere Høvåg kommune, som har vært en del av Lillesand kommune siden 1962, men avisa ble lagt ned i 2017.
Lokalradioene for Lillesand og Birkeland er Radio Sør Lillesand og Radio L. Radio L sender fra sine studioer på Svåbekk. Radioen har holdt på siden 80-tallet, på dugnadsbasis. Radio Sør deler frekvens med Radio L, slik at den går på lufta når Radio L ikke har sending.
Nasjonal kommunikasjonsmyndighets hovedkvarter ble ferdigstilt mai 2007, nærmere bestemt på Nygårds jorde midt mellom sentrum og Tingsaker camping.
Den nye 4-felts E-18 åpnet høsten 2009, nord for byen. I Høvåg, vest for sentrum ligger Bronseplassen, som viser levesett fra Bronsealderen og Vikingtiden, og like over grensen, i Kristiansand ligger Kristiansand Dyrepark, en av Norges best besøkte turistattraksjoner. Generelt sett er Lillesand kommune en kommune i vekst, både når det gjelder befolkningstall og etableringen av nye bedrifter og boligområder.
Pietro Gasparri
Pietro Gasparri (født 5. mai 1852 i Capovallazza di Ussita ved Norcia i Kirkestaten, død 18. november 1934 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble kreert til kardinal i 1907 av pave Pius X. Han deltok ved konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV, og ved konklavet 1922 som valgte pave Pius XI. Han virket i Den romerske kurie. Han var camerlengo for den romerske kirke 1914–1915 og fra 1916 til sin død, og var kardinalstatssekretær 1914–1930
Bakgrunn
Pietro Gasparri var yngste barn til en familie av gjetere. Hans foreldre var Bernardino Gasparri og Giovanna Sili, som hadde også åtte andre barn. Han studerte filosofi og teologi ved forskjellige romerske universiteter.
Erlang (programmeringsspråk)
Kodeeksempel
Et standard «Hello, world» program kan skrives slik:
Pietro Gasparri
Prest
Den 31. mai 1877 mottok han prestevielsens sakrament og arbeidet deretter som personlig sekretær for kardinal Teodolfo Mertel og senere som professor for kanonisk rett i Roma og i Paris. I 1896 tilhørte han den pavelige kommisjon som undersøkte gyldigheten av de anglikanske prestevielser.
Titularerkebiskop
I 1898 utnevnte pave Leo XIII ham til titularerkebiskop av Caesarea in Palaestina og til apostolisk delegat for Peru, Ecuador og Bolivia. Han ble bispeviet av kardinal François Richard, som var erkebiskop av Paris; medkonsekrerende var Louis François Sueur, erkebiskop av Avignon, og Charles Turinaz, biskop av  Nancy.
I 1901 ble han kurialsekretær for ekstraordinære kirkelige anliggender, i 1904 sekretær for den pavelige kommisjon for kodifiseringen av kirkeretten.
Kardinal
I 1907 opptok pave Pius X ham i kardinalskollegiet. Som kardinalprest fikk han tittelkirken San Bernardo alle Terme, i 1915 ble dette endret til San Lorenzo in Lucina. Fra mai 1914 til januar 1915, og fra desember 1916 til sin død innehadde kardinal Pietro Gasparri embedet som camerlengo.
Han deltok ved konklavet i 1914 og ble høsten samme år kardinalstatssekretær. Fra 1914 til 1918 var han samtidig prefekt for Det apostoliske palass.
I 1917, kort etter offentliggjørelsen av Codex Iuris Canonici, utnevnte pave Benedikt XV til president for Den pavelige kommisjon for autentisk tolkning av Codex Iuris Canonici.
Etter konklavet i 1922 bekreftet den nyvalgte pave Pius XI ham i hans embeder. I 1925 ble Pietro Gasparri utnevnt til kardinalprefekt for kurialkongregasjonen for ekstraordinære kirkelige anliggender. Han var den fra Kirkens side som undertegnet Laterantraktaten med Benito Mussolini og Italia den 11. februar 1929, som avsluttet striden mellom Italia og Vatikanet. I desember 1929 ble han president for kardinalskommisjonen for forberedelsen av kodifiseringen av de orientalske kirkers lovverk. Han trådte tilbake fra embedet som kardinalstatssekretær i februar 1930.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Den etiopiske borgerkrigen
Den etiopiske borgerkrigen startet 12. september 1974 med et statskupp mot den etiopiske keiseren Haile Selassie. Det tradisjonelle keiserdømmet ble erstattet av en republikk i regi av militæroffiserene som deretter kom inn i blodige innbyrdesstrider. Sluttresultatet ble et marxist-leninistisk-inspirert regime kalt «Derg» ledet av Mengistu Haile Mariam som etablerte en autoritær ettpartistat etter kommunistisk mønster.
Men den politiske uroen som skyldtes etnisk spenning, matmangel, økonomiske problemer på grunn av den verdensomspennende oljekrisen i 1973 og sterk misnøye i store deler av det etiopiske samfunnet, ble ikke overstått eller løst med innføringen av republikken og ettpartistaten. På flere kanter, deriblant den tidlige italienske kolonien Eritrea, arvet det nye regimet væpnede konflikter der opprørerne hadde fått medgang. I den hovedsakelig somalisk-befolkede Ogaden, hadde vestsomaliske opprørsbevegelser oppstått, og dette skulle lede til en kortvarig mellomstatlig krig med nabolandet Somalia i 1977–78. De politiske urolighetene kulminerte i en meget brutal «rød terror» med flere titusener døde. Tørkekatastrofer og det brutale styret som etter hvert var blitt totalitært i maktbruk, utløste en bølge av folkelig misnøye som forverret situasjonen i Etiopia.
Mens den eritreiske frigjøringskrigen fortsatte på den nordlige regionen av Eritrea, begynte flere væpnede motstandsbevegelser, deriblant TPLF fra Tigrayregionen i nord, å organisere seg mot det etiopiske militæret. I 1989 var paraplysorganisasjonen «Ethiopian People's Revolutionary Democratic Front» (EPRDF) dannet av samtidige motstandsbevegelser. I mai 1991 avanserte EPRDF styrker mot den etiopiske hovedstaden Addis Abeba, og Sovjetunionen som året før hadde stoppet den militære bistanden, kunne ikke intervenere for å redde regimet. Mengistu rømte landet og søkte asyl i Zimbabwe.
Betty Ann Bjerkreim Nilsen
Betty Ann Bjerkreim Nilsen (født 7. september 1986) er en norsk tidligere langrenns- og orienteringsløper. I orientering er hun verdensmester i stafett.
Bjerkreim Nilsen er født og oppvokst i Kristiansand, men bor nå i Lillehammer, der hun har gått på Norges Toppidrettsgymnas, og konkurrerer for Lillehammer OK. Hun har utmerket seg i juniorklassen i begge idrettene.
Orientering
I junior-VM 2005 ble det gull i stafett. I junior-VM 2006 fulgte hun opp med gull på mellomdistansen og sølv på langdistansen.
I 2009 løp hun første etappe på det norske laget som vant VM-gull i stafett. De øvrige løperne på det norske vinnerlaget var Anne Margrethe Hausken og Marianne Andersen.
Hun ble for sesongen 2010 uttatt på orienteringslandslagets utviklingsgruppe.
Langrenn
I 2004 ble hun nr. 5 på 15 km fellesstart i junior-VM på ski. I junior-VM 2005 ble det to bronsemedaljer individuelt (jaktstart og 5 km) og gull i stafett. I junior-VM 2006 avanserte hun til sølv på jaktstart og nytt stafettgull.
Hun fikk plass på rekruttlandslaget foran sesongen 2006/07. Hun debuterte i verdenscupen i november 2006, og har en 9.-plass fra Kuusamo som beste plassering individuelt. Hun ble tatt ut til VM i Sapporo, der hun ble nr 20 på jaktstart.
V (andre betydninger)
V kan bety:
Caol Ila
Caol Ila (uttales «køll ila») er et destilleri på øya Islay på den skotske vestkysten, kjent for sin single malt whisky med samme navn.
Destilleriet ligger nær Port Askaig på østkysten av Islay, ved sundet mellom Islay og Jura. Derav kommer navnet, som er gælisk for Islay-sundet. Det ble grunnlagt i 1846, og har siden skiftet eiere flere ganger.
Destilleriet var stengt fra 1941 til 1945 på grunn av restriksjoner på bygg-leveranser til brennevinsproduksjon i krigstiden. Det var også et avbrudd i produksjonen mellom 1972 og 1974 grunnet en total ombygging av destilleriet.
Caol Ila eies i dag av Diageo.
Whiskyen er lettere og mer avrundet i smaken enn Ardbeg, Laphroaig og Lagavulin som produseres sør på øya, men har likevel røyksmaken som karakteriserer whiskyene fra Islay.
Den hellige liga (1684)
Den hellige liga (latin: Sacra Ligua) av 1684 var en militærallianse organisert av pave Innocens XI for å motstå Det osmanske rike i Den store tyrkiske krig. Ligaens opprinnelige medlemmer var Kirkestaten, Det tysk-romerske rike under habsburgkeiseren Leopold 1, Det polsk-litauiske samvelde under Jan 3 Sobieski, og Republikken Venezia; Tsardømmet Russland gikk inn i forbundet i 1686. Alliansen varte fram til freden i Karlowitz avsluttet krigstilstanden i 1699.
Pave Innocens ble hjulpet av kapusinerbroderen Marco d'Aviano under ligaens etablering, og broderen var fremtredende i forsvaret av Wien.
I populærkulturen
Hendelsene rundt ligaens grunnleggelse og slaget ved Wien i 1683 utgjør grunnlaget for filmen September Eleven 1683.
Kor (arkitektur)
Kor (av norrønt kórr, via latin chorus, fra gresk: khoros, som opprinnelig hadde betydningen «ringdans med sang», et uttrykk som er hentet fra greske skuespill), eller sanghus, er avslutningen av kirkerommet opprinnelig mot øst der alteret står. I middelalderen ble koret utvidet for å gi plass til flere geistlige. Koret er også ofte reservert prester og sangere. I enkelte kirker finnes også en korskranke eller ikonostasis i den ortodokse kirken.
Kryss (arkitektur)
Kryss er skjæringspunktet mellom midtskip med sideskip og transept i en kirke.
Gerda Hasselfeldt
Gerda Hasselfeldt (født 7. juli 1950 i Straubing som Gerda Rainer) er en tysk politiker (CSU). Fra 2005 har hun vært visepresident i Forbundsdagen. Hun var føderal bygningsminister mellom 1989 og 1991 og føderal helseminister mellom 1991 og 1992 i Helmut Kohls kabinett.
Bakgrunn, utdannelse og yrke
Hun er datter av politikeren Alois Rainer, som satt i parlamentet fra 1965 til 1983. Gerda Rainer tok Abitur i 1969, og studerte sosialøkonomi ved Ludwig-Maximilians-Universität München og Universität Regensburg. I 1975 tok hun hovedfag. Frem til 1987 arbeidet hun ved Bundesanstalt für Arbeit, fra 1985 som leder for avdelingen for yrkesrådgivning ved arbeidskontoret i Deggendorf.
Hun er gift og har to barn.
Politisk virke
Hun ble medlem av CSU i 1969. I 1987 rykket hun opp som fast medlem av Forbundsdagen, etter at Franz Josef Strauß trakk seg fra parlamentet. Hun har bl.a. vært finanspolitisk talskvinne for CDU/CSU-fraksjonen og parlamentarisk nestleder med ansvar for forbrukervern, ernæring, landbruk, kommunalpolitikk og turisme. Siden 1990 har hun vært direktevalgt til Forbundsdagen fra valgkretsen Fürstenfeldbruck.
Hun ble innvalgt i CSU-styret i 1989, og fra 1991 til 1995 var hun leder for CDU/CSUs kvinneorganisasjon (Frauen-Union) i Bayern.
Helmut Kohl utnevnte henne til bygningsminister 21. april 1989. Etter at koalisjonspartneren FDP gjorde krav på denne ministerposten for Irmgard Schwaetzer, ble hun utnevnt til helseminister den 18. januar 1991. Hun trakk seg som minister av helsegrunner 5. mai 1992.
I forkant av valget i 2005 ble hun gitt plass i Angela Merkels påtenkte kabinett, dersom CDU/CSU fikk flertall sammen med FDP.
Utmerkelser
Gerda Hasselfeldt mottok 20. juni 2001 Den bayerske fortjenstorden.
Arkeologiåret 1715
Arkeologiåret 1715 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1715.
Dødsfall
1715 in archaeology
Narthex
Narthex er en enetasjes forhall ofte i hele kirkens bredde som fører inn i en tidlig kristen eller bysantinsk kirke. Ligger narthex inne i selve bygningen kalles det esonarthex og ligger det foran fasaden kalles det exonarthex.
Synkronsvømming under Panamerikanske leker 1995
Synkronsvømming under Panamerikanske leker 1995 ble arrangert i Mar del Plata i Argentina fra 11. til 26. mars 1995. Det var niende gangen som synkronsvømming var med i de Panamerikanske leker. Det var tre øvelser, alle kun for damer, solo, duett og lagkonkurranse. USA ble beste nasjon, de vant alle tre gullmedaljene.
Éomer
Éomer var en fiktiv person som forekommer i romanen Ringenes herre av J.R.R. Tolkien. Han var sønn av Éomund, og levde fra år 2991 i det tredje tideverv til år 63 i det fjerde tideverv. Navnet Éomer betyr på Rohirrims språk den hesteberømte. Han er nevøen til kong Théoden av Rohan, og mens Ringkrigen foregår er Éomer 3. marsk i Ryttermarken (Rohan). Hans søster Éowyn har også en rolle i Ringkrigen.
I den tiden da kong Théoden er påvirket av Sarumanns trolldom, blir Éomer satt i fangenskap, fordi han gikk imot kongens rådgiver Gríma Ormtunge, og truer ham. Med stor hjelp av Gandalv blir Grimas forræderi oppdaget og Grima blir forvist. Théoden utnevner Éomer til 1. marsk og gjør det dermed også klart at det er han som arver tronen ved kongens død.
Éomer hadde et svard ved navn Gúthwinë, og med det kjempet han tappert i Slaget om Helmsdjupet og i slaget på Pelennor-enga, og trekker sammen med Aragorn Rohans ryttere med til Mordors svarte port (Morannon) for å utkjempe det endelige slag mot Sauron der, Slaget ved Morannon
Etter Théodens død ved Minas Tirith blir Éomer den 18. kongen av Rohan.
Omgang
En omgang eller ambulatorium av (fra latin ambulo, vandre) er en lang og smal gangsone som går rundt en bygning. Uttrykket er ofte brukt om den sonen som går rundt koret, koromgangen, og som ble brukt av pilegrimer på vei til en helgengrav eller et annet hellig sted i kirken.
Éomer
Rollen som Éomer blir i filmtrilogien Ringenes herre spilt av Karl Urban.
Noter
<references group='lower-alpha'/>
Arkeologiåret 1647
Arkeologiåret 1647 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1647.
Forza Nuova
Forza Nuova, (Ny Kraft, FN) er et italiensk nyfascistisk politisk parti. Partiet ble grunnlagt av Roberto Fiore og Massimo Morsello, og baserer seg på ideene til Julius Evola.
Partiet er medlem av European National Front og deltok mellom 2003 og 2006 i alliansen Alternativa Sociale (ledet av Benito Mussolinis barnebarn, Alessandra Mussolini). Partiet publiserer fascistisk propaganda og bruker keltiske kors som politisk symbol.
Empoli
Empoli er en kommune i storbyområdet Firenze, Toscana, Italia. Den har om lag 45 000 innbyggere.
Sideskip
Sideskip i en kirke eller basilika er rommet mellom skipets søyler eller pilarer og sidemurene.
Litteratur
Kirchenschiff
Walter Kempowski
Walter Kempowski (født 29. april 1929 i Rostock; død 5. oktober 2007 i Rotenburg (Wümme)) var en tysk forfatter. Han ble mest kjent for sin sterk autobiografiske roman Deutsche Chronik og for sitt prosjekt Echolot. Han er ansett som en av samtidens viktigste forfattere i Tyskland.
Opprinnelse og barndom
Walter Kempowski ble født den 29. april 1929 i Rostock som sønn til skipsreder og -megler Karl Georg Kempowski og kjøpmannsdatteren Margarethe Kempowski, født Collasius. Fra 1935 gikk han på gutteskolen St. Georg og fra 1939 på realgymnas.
Fengsel i Bautzen
Den 8. mars 1948, mens han var på besøk hos moren i Rostock, ble Walter Kempowski som engasjerte seg i det liberale partiet LDP, arrestert av den sovjetiske NKWD. Hans bror Robert Kempowski som videreførte rederiet, hadde samlet fraktpapirer fra kontoret for å kunne bevise at den sovjetiske okkupasjonsmakten fjernet større mengder demonteringsgods fra Tyskland enn det var avtalt med De allierte. Walter Kempowski skulle overgi dokumentene til amerikanere. Derfor dømte et sovjetisk militærtribunal begge brødre til 25 år arbeidsleir for spionasje. I tillegg ble moren dømt til 10 år for ikke-anmeldelse av utenlandske agenter. Walter Kempowski måtte sone i spesialleir nr. 4 i Bautzen. Erfaringene i Bautzen skrev han om i sitt første verk ''Im Block. Ein Haftbericht'' i 1969.
Ny begynnelse
Den 8. mars 1956 ble Kempowski løslatt. han dro tilbake til Hamburg til moren som hadde blitt løslatt i 1954. Han begynte å skrive dagbøker. I 1957 fikk han abitur i Göttingen og begynte lærerstudiet. Der giftet han seg med prestdatteren Hildegard Janssen fra Friesland, som også ble lærer. 1960–1979 jobbet han som lærer i Zeven og andre steder i nærheten av Bremen. I 1961 ble sønnen Karl-Friedrich født, og i 1962 datteren Renate.
Forfatteren
På 1960-tallet intensiverte Kempowski sin virksomhet som forfatter. I 1975 ble han kjent for et større publikum ved filmatiseringen av hans autobiografisk roman „Tadellöser und Wolff“. 1980–1991 underviste han i litteraturproduksjon ved Carl-von-Ossietzky-universitetet i Oldenburg.
MyTravel Airways
MyTravel Airways A/S var Skandinavias største charterselskap som opererte for reisebyråene Tjæreborg, Saga Solreiser, Gullivers Reiser, Spies, Globetrotter og Ving. Selskapets hovedbase lå på København lufthavn, Kastrup. Selskapet var et heleiet datterselskap av MyTravel Group som også eide britiske MyTravel Airways UK.
Som en følge av fusjonen mellom MyTravel Group og Thomas Cook AG endret selskapet 8. mai 2008 navn til Thomas Cook Airlines Scandinavia.
Flåte:
Movimento Idea Sociale
Movimento Idea Sociale (Sosial Idé Bevegelsen, MIS) er et italiensk nyfascistisk politisk parti. Partiet ble grunnlagt i 2004 som et resultat av en spilttelse i Fiamma Tricolore. Den første lederen av sistnevnte parti, Pino Rauti, leder nå det nye partiet. MIS var ved parlamentsvalget i 2006 en del av Silvio Berlusconis Casa delle Libertà.
Sergatsj
Sergatsj (russisk: Серга́ч) er en by i Nizjnij Novgorod oblast i Russland. Byen ligger ved elva Pjana (ei sideelv til Sura), rundt 130 km sørøst for Nizjnij Novgorod. Innbyggertall: 22 887 (folketelling 2002), 25 231 (folketelling 1989). Landsbyen Sergatsj ble første gang nevnt i historiske dokumenter i 1649. Den fikk innvilget byrettigheter i 1779.
Adam Weishaupt
Johann Adam Weishaupt (født 6. februar 1748 i Ingolstadt, død 18. november 1830 i Gotha) var en tysk jurist, men er mest kjent som grunnlegger av den hemmelige ordenen Illuminati.