cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svalbard
Geologi
Spitsbergen lå fra kambrium via devon og videre klemt mellom Laurentia og Siberia, og ble formet av den kaledonske fjellkjedefolding. Den kaledonske foldingen skjedde trolig for 450 – 440 millioner år siden, altså i sen ordovicium, basert på studier av Ny-Friesland og Nordaustlandet. Hele vest- og nordkysten er preget av denne foldingen (her kalt Hecla-Hoek-provinsen), med noe nyere, mulig variskisk fjellkjedefolding i sørøst. De kaledonske fjellene tilhører antakelig den Laurentiske kontinentalplaten. Fjellene i øst er høyest. Midtpartiet, et 100 km bredt belte fra sør til nord på øya, er en graben som sank ned under platetektonisk aktivitet i devon-perioden. Den nordlige delen av grabenen forble devonsk, mens den sørlige delen fra Isfjorden og nedover ble dekket av hav og yngre sedimenter langt senere, mange av dem fra kvartær og tertiær. Bockfjorden, som er en sidefjord av Woodfjorden i nordvest, har varme kilder som en rest av tidligere tiders vulkanisme. Området ligger i forkastningsgrensen mellom det vestlige Hecla Hoek-beltet og den devonske grabenen.
Hein-Direck Neu
Hans beste resultat i et OL var en niendeplass i 1952.
Svalbard
Geologi
Det er rikelig med fossiler i midtpartiet, bl.a 135 millioner år gamle musling- og blekksprutskall fra jura, 100 millioner år gamle avtrykk av dinosaurer, og 65 millioner år gamle plantefossiler og kull fra tertiær. Fossiler av dinosaurer er funnet i f.eks Festningen geotopvernområde som ligger ytterst ved Isfjorden på grensen mellom de yngre midtmassene og de kaledonske dekkene i vestbeltet.
I midtbeltet er det dannet kull av plantemateriale - forkullet sumpskog fra kritt, og forkullet torv fra tertiær som er ca. 65 millioner år gammel. Dette er blant de yngste kulleiene vi kjenner til (kull forbindes andre steder oftest med det langt eldre karbon-perioden). I dagens kullfelt er det lag fra kritt og jura som utnyttes (rose og rødt på kartet til høyre), mens gruveforekomsten i Pyramiden tilhørte langt eldre lag fra karbon (lys grønt på kartet til høyre). Kullagene er horisontale ved Longyearbyen som ligger midt i grabenen, men vertikale ved Barentsburg og Sveagruva som ligger i hnhv vest- og østgrensen av grabenen. Det har vært leting etter olje siden 1960-tallet, men det er ikke gjort drivverdige funn.
Klima
Svalbard har tundraklima med et sterkt maritimt preg. En liten gren av Golfstrømmen holder vestkysten av Spitsbergen åpen for skipsfart i sommersesongen, og gjør dette til det nordligste isfrie området i verden. Om sommeren ligger temperaturen stort sett på plussiden, med en gjennomsnittstemperatur på 6 °C. Det er lite nedbør, men fuktig luft fra havet kan gi tåke og lett duskregn. De indre fjordområdene har et svært tørt klima; Svalbard lufthavn har lavest normal årsnedbør av norske nedbørstasjoner med kun 190 mm i året. Vinteren på Svalbard er mild, beliggenheten tatt i betraktning. Februar er vanligvis den kaldeste måneden med en gjennomsnittstemperatur på −12 til −17 °C. Bjørnøya, som også regnes som del av Svalbard, har gjennomsnittstemperatur på bare −8 °C i kaldeste måned. De seneste årene har vært betydelig mildere, opp til 5 °C varmere årsgjennomsnitt. Svalbard er dermed den delen av Norge hvor temperaturen stiger raskest, noe som stemmer med klimaforskernes modeller for framtidens klima. I Longyearbyen er det midnattssol fra 19. april til 22. august, og mørketid fra 27. oktober til 15. februar.
Flora
Svalbard har arktisk natur og et relativt sett artsfattig planteliv. Golfstrømmen fra sør sørger for et klima som i det hele tatt muliggjør plantedekke, og det er om lag 165-170 karplanter på øygruppen - mange av dem rundt Isfjorden samt mer generelt i vest og sør. Av karplantene er 50 på rødlista, hvorav 17 arter er kritisk truet og ytterligere 20 arter truet eller sårbare. Det er videre om lag 370 arter moser, 700 sopparter, 600 arter av lav og 750 alger på land og i vann. Det finnes ikke trær på Svalbard, men det finnes dvergbjørk, polarvier og musøre, som regnes som lave tresorter.
På østsida av Barentsøya og Edgeøya er det sjelden mosetundra. I Colesbukta vokser multe, som er truet på Svalbard. Det var tidligere to plantevernområde på Spitsbergen, et ved Longyearbyen og et fra Bünsow Land og nordover Dickson Land, men disse er ikke lengre verneregulert. Det er sjeldne torvmoser nederst i Reindalen, som er frodig, men har sur jord. Det kanskje sjeldneste plantemiljøet finner vi i Wijdefjorden, hvor det er Europas eneste høyarktiske steppe-vegetasjon, med bl.a stepperørkvein, sabinegras, svalbardgras og myrtust.
Viktige arter er svalbardvalmue, fjellflokk, rødsildre, trådsildre, tuemure, marinøkkel og småsøte. I et møte i Svalbardrådet den 26. april 1989 vedtok rådet med 13 mot 2 stemmer å gå inn for svalbardvalmue som «fylkesblomst» for øygruppen. Sysselmannen hadde ingen innvendinger mot valget, men fant det ikke riktig å fatte noe formelt vedtak da det ikke var hjemmel for det.
Fauna
Det er åtte arter med sjøpattedyr som er stedegne for Svalbardområdet og tilbringer hele sin livssyklus der. Det er de fire selartene hvalross, grønlandssel, ringsel og steinkobbe. De tre hvalartene hvithval, grønlandshval og narhval. Og isbjørn. Dette er arter som i større eller mindre grad påvirkes av sjøisens varierende utbredelse, både i tid og rom. I tillegg frekventerer en rekke andre sjøpattedyr i disse næringsrike farvannene.
Naturvern
Det finnes en rekke verneområder på Svalbard, og mesteparten av landområdene og kyststrøkene er vernet. To store naturreservater og sju nasjonalparker dominerer områdevernet. I tillegg finnes en rekke mindre naturreservater der (som regel med benevnelsen fuglereservat), samt et geotopvernområde.
De to store naturreservatene omfatter hele det østlige Svalbard, Nordaust-Svalbard naturreservat i nord med vel 55 000 km² og Søraust-Svalbard naturreservat i sør med nær 22 000 km².
Demografi
Øygruppen befolkes av i hovedsak nordmenn (2 459 er bosatt i Longyearbyen og Ny-Ålesund, mai 2021) i Longyearbyen og slavere – i hovedsak ukrainere og russere (ca. 500) – i Barentsburg, hvorav de fleste overvintrer. Likevel er 40 nasjonaliteter representert i Longyearbyen. I Hornsund er det en polsk forskningsstasjon.
Bortsett fra bosetningene på Spitsbergen er det også fast bosetning i form av norsk meteorologisk personell på Bjørnøya og Hopen.
Historie
Svalbard er første gang nevnt i islandske annaler (Skálholtsanal nedtegnet i 1350) for 1194 med den korte kommentaren «Svalbarði funðinn» (Svalbard funnet) som ikke ble utdypet nærmere. Det er usikkert om dette var Spitsbergen, østkysten av Grønland litt nord for Island eller Jan Mayen. I den islandske landnåmsboken fra 1200-tallet er Svalbard også nevnt, men det er usikkert om dette er det samme som dagens Svalbard. I landnåmsboken står det «fra Langanes på nordsiden av Island er fire døgrs hav til Svalbard nord i Havsbotnen». 17. juni 1596 gjenoppdaget frisisk-nederlandske Willem Barents øyene da han forsøkte å finne en rute gjennom Nordøstpassasjen til Kina. Barents kom først til en øy der de kom i kamp med Isbjørn og kalte øya for Bjørnøya og deretter Vest-Spitsbergen som ble gitt nederlandsk navn etter formen på fjellene. Barents og hans følge var ikke sikre på om Spitsbergen var en øy eller en del av fastlandet. På 1600-tallet gjennomførte nederlendere de første overvintringene. På 1600-tallet gjorde Danmark-Norge og Storbritannia krav på overhøyhet; mens Nederland, Frankrike og Spania krevde rett til fiske og fangst. Etter overbeskatning av hval og hvalross mistet Svalbard betydning og ble på 1800-tallet betraktet som terra nullius (land som ikke tilhører noen). I 1671 gjorde den tyske legen Friedrich Martens nøyaktige observasjoner av øygruppens flora og fauna.
Fra 1890-årene da Norge ble bedt om å gjøre krav på øygruppen, tok det 30 år før Norges regjering tildels motvillig til slutt godtok et fransk utkast til traktat ved Paris-konferansen i 1920. Den 17. juli 1925 ble loven om Svalbard sanksjonert av Kongen i statsråd, og 14. august samme år ble øygruppen Svalbard offisielt overtatt av Norge. En av grunnene til at dette lyktes, var at norske forhandlere kunne vise blant annet til forskningsinnsatsen til den unge realfagstudenten Hanna Resvoll-Holmsen. I 1907 og 1908 utførte hun et pionerarbeid om plantelivet på Svalbard. En som spesielt støttet henne, var fyrst Albert I av Monaco, som inviterte henne til åpningen av det oseanografiske museum i Monaco i 1910. Her ble hennes Svalbard-forskning også publisert. Resvoll-Holmsen ble senere professor ved universitetet i Oslo, og var avgjørende for fredningen av Sjoa og Gjende.
Flere av polarekspedisjonene brukte Svalbard som utgangspunkt, blant annet de som ble ledet av Roald Amundsen og Umberto Nobile.
På slutten av 1930-tallet gjennomgikk den norske bergdriften en omfattende utbygging og Svalbard-budsjettet gikk med årvise overskudd. Det vitenskapelige forskningsarbeidet ble videreført. Likevel ble det ikke funnet midler til isbryter for øygruppen.
Etter Tysklands angrep på Sovjetunionen den 22. juni 1941 ble alle mennesker evakuert fra Svalbard med britiske krigsskip, russerne til Russland og nordmennene til Storbritannia. Samtidig ble alle strategiske objekter (bl.a. kull- og oljelagre, kraftstasjoner, radiostasjoner) destruert. Norske styrker ble stasjonert i Longyearbyen, Barentsburg og Svea. 8. september 1943 ble den beskjedne norske garnisonen på Svalbard angrepet av en massivt overlegen tysk styrke anført av slagskipet Tirpitz. Det kom til et kort, men kraftig slag ved Barentsburg der en liten gruppe norske soldater ytet et innbitt forsvar. Ni nordmenn ble drept i trefningen, én døde under fangetransport til Tyskland. I alt falt 25 nordmenn i tjeneste på Svalbard under den 2. verdenskrig.
Den 1. juni 1973 vedtok regjeringen å opprette tre nasjonalparker, to større naturreservater og 15 fuglereservater på øygruppen. Norges miljøengasjement på Svalbard har vært svært omfattende.
Byggingen av rullebanen ved Svalbard lufthavn, Longyear startet i 1973, og det første flyet landet på flyplassen den 14. september 1974. Lufthavna åpnet offisielt den 2. september 1975.
I desember 1978 ble Svalbard tilknyttet det automatiske rikstelefonnettet. NRK TV startet den 22. desember 1984 som det første europeiske kringkastingsselskap ordinære direktesendinger av et riksdekkende TV-program ved å knytte Svalbard til riksnettet over satellitt.
Den 29. august 1996 inntraff Operafjell-ulykken, da et russisk Tupolev Tu-154-fly styrtet på Operafjellet 14 km øst for Svalbard lufthavn, Longyear i forbindelse med innflyging. Ulykken kostet 141 mennesker livet og er den største flyulykken i Norge noensinne.
Den 1. februar 2004 ble Svalbard tilknyttet fastlandet via to fiberoptiske sjøkabler. Bakgrunnen for legging av kablene var Norsk romsenters ønske om å tilby kundene en bedre, raskere forbindelse mellom satellittstasjonen SvalSat og resten av verden. De to 1 400 km lange, uavhengige strekkene som ble lagt langs havbunnen mellom Longyearbyen og Harstad i tidsrommet 21. juli til 15. august 2003, består av til sammen 32 fiberoptiske enkeltkabler med 40 forsterkere og en samlet kapasitet på 40 Gbits/s.
Norge ratifiserte den 2. juni 2006 en traktat med Danmark for delelinjen av kontinentalsokkelen og fiskerisonene mellom Grønland og Svalbard.
Den 20. mars 2015 kl 11:11 på formiddagen, var det total solformørkelse over det meste av Svalbard. Unntatt var østlige halvpart av Edgeøya, Kong Karls land, Hopen og Kvitøya. Bjørnøya falt også utenfor totalskyggen. Sentrallinjen krysset innover Svalbard ved Kapp Linné ytterst i Isfjorden, gikk nordøstover og krysset omtrent ved midten av Wijdefjorden og gikk deretter ut i havet ved Hinlopenrenna. Denne formørkelsen var ellers total bare over Færøyene, resten av totalsonen gikk over hav eller over pol-isen omtrent til Nordpolen.
Sommeren 2015 ble Per Gustav Porsanger sammen med sine to newzealandske venner, Tara Mulvany og Jaime Sharp, de første som noensinne har padlet i kajakk rundt Spitsbergen, Nordaustlandet, Barentsøya og Edgeøya i løpet av én sammenhengende tur.
21. desember 2018 ble SpareBank 1 Nord-Norges filial i Longyearbyen ranet av en 29 år gammel russisk turist. Gjerningsmannen ble pågrepet i sentrum av Longyearbyen kort tid etter. Han var bevæpnet med en rifle under ranet og fikk med seg 70,000 kroner. Han skal ha beklaget seg til de ansatte under ranet og hevdet at de ville få tilbake pengene.
Svalbardtraktaten
Svalbard er en fullverdig del av Norge, har ikke selvstyre og er ikke et biland. Sysselmesteren er statens øverste representant på Svalbard og utøver også politimyndighet. Etter svalbardloven § 2 gjelder norsk privatrett, strafferett og prosessrett på Svalbard, når ikke annet er fastsatt i loven. Norske offentligrettslige lover gjelder ikke med mindre loven bestemmer dette. Svalbard har ingen kommuner og utgjør ingen del av et fylke, men det er innført lokalstyre i Longyearbyen. Derfor har Svalbard ingen valgkretser for fylkes- og stortingsvalg, og velgerne må derfor stemme ut fra sin tilhørighet på fastlandet.
Svalbard har eget Skattekontor, og egen Skatteklagenemnd valgt av Lokalstyret. Skatt Nord i Tromsø er hovedkontor. Skattlegging på Svalbard skjer etter Svalbardskatteloven
Domsmyndighet på Svalbard er tillagt Nord-Troms tingrett og lagmannsretten for Troms lagsogn.
Fem generelt aksepterte prinsipper følger av traktaten:
Det er uklart om traktaten gir Norge suverenitet over den økonomiske sonen i havet.
Svalbardtraktatens begrensninger
Svalbardtraktaten slår fast Norges suverenitet, men at alle traktatparter skal ha lik rett til fiske og fangst i disse områdene og i deres territoriale farvann, men likevel bare innenfor territorialgrensen på tolv nautiske mil. Hensikten med traktaten er å sikre Svalbards utvikling og en fredelig utnyttelse av naturressursene der.
Et viktig moment ved suverenitetsbegrepet er den betydning det tillegges ved tolkning av internasjonale avtaler. Det er således et vanlig akseptert prinsipp for traktatfortolkning at bestemmelser som innebærer en begrensning av suvereniteten skal tolkes innskrenkende. Ved Svalbard-traktaten er Norges suverenitet over Svalbard anerkjent en gang for alle. De traktatbestemmelser som på visse punkter gir påbud om hvordan Norge skal utøve denne suverenitet, skal prinsipalt fortolkes etter sin rimelige ordlyd. I tvilstilfelle skal den forståelse som innebærer den minste begrensning på norsk myndighetsutøvelse gjelde. De vilkår som er fastsatt i traktaten, er å regne som unntak fra hovedbestemmelsen om full og uinnskrenket suverenitet.
Svalbardtraktatens artikkel 1 gir Norge den fulle og uinnskrenkede suverenitet over øygruppen, og traktaten gir ikke grunnlag for noen generell innskrenkning av Norges suverenitet. Der ikke annet er særskilt fastslått i traktaten, har Norge full rådighet i samsvar med folkerettens alminnelige regler.
Norges suverenitet er begrenset på en slik måte at enhver fysisk eller juridisk person fra statene som har undertegnet Svalbardtraktaten har rett til å drive næringsvirksomhet, jakt og fiske på øyene og i deres territorialfarvann. Traktaten kan derfor på disse områdene sammenlignes med avtalen som gir nordiske borgere rett til å flytte innen de nordiske land, avtalen om fri flyt av arbeidskraft innen Den europeiske union, Schengenavtalen og avtalen mellom USA og De forente nasjoner om FN-bygningen i New York. Svalbardtraktaten er derfor ikke unik i verdenssammenheng.
Kun stater som har tiltrådt traktaten kan kreve særlige rettigheter for sine borgere, selskaper o.l. Stater som ikke er part til traktaten og deres private rettssubjekter har ikke rettigheter etter traktaten.
Ikke-diskriminering
Svalbardtraktaten medfører visse nærmere angitte begrensninger for norsk myndighetsutøvelse, særlig med sikte på ikke-diskriminering på enkelte områder mellom borgere og selskaper av stater som er part i traktaten. Kravet om likebehandling var en videreføring av terra nullius som gjaldt til da.
Bestemmelser om ikke-diskriminering finnes i artikkel 2 om lik rett til fiske og jakt på Svalbard, artikkel 3 om lik rett til adgang og opphold på Svalbard uansett formål og til uhindret å drive all slags maritim-, industri-, bergverks- og handelsvirksomhet på like fot, samt artikkel 7 om likebehandling når det gjelder erverv, utnytting og utøvelse av eiendomsrett og bergverksrettigheter.
Kravet til likebehandling medfører forbud mot diskriminering på de nevnte områder begrunnet i nasjonalitet og nasjonal tilhørighet. Det vil si at andre traktatparters borgere, selskaper o.l. ikke må stilles dårligere enn norske borgere. Det kan heller ikke diskrimineres mellom borgere av andre traktatparter. Bare den stat som mener å være utsatt for en krenkelse, kan gjøre noe krav eller klage gjeldende på folkerettslig grunnlag.
Vilkåret om ikke-diskriminering på grunnlag av nasjonalitet («like rett») er ikke til hinder for forbud mot og regulering av aktiviteter. Vilkåret innebærer heller ikke noe forbud mot forskjellsbehandling begrunnet i andre objektive kriterier enn nasjonalitet.
Norge har som suverenitetsinnehaver på Svalbard både en oppfordring og en rett til å forvalte området i tråd med traktatens prinsipper bl.a. om forvaltning av plante- og dyrelivet. Svalbardtraktaten forutsetter at Norge benytter sin alminnelige lovgivningsmyndighet også når det gjelder saksområder der traktaten stiller særlige vilkår for visse typer næringsvirksomhet, og setter etterlevelse av stedlige lover og forskrifter som beting­else for utøvelsen av de rettighetene som er fastsatt i traktaten.
Vilkåret om ikke-diskriminering gjelder for de næringsgrener som er særlig oppregnet i traktaten. Når det gjelder annen form for virksomhet, gir ikke traktaten noen særlige rettigheter til andre traktatparters borgere. Dette innebærer at tiltak på områder som ikke er særskilt oppregnet i traktaten og som tilgodeser norske borgere eller på annen måte skiller mellom traktatparters borgere, kan gjennomføres uten hinder av Svalbardtraktaten.
Skatter, gebyr og avgifter
Svalbard har et lavere skattenivå enn Fastlands-Norge, og heller ikke merverdiavgift. Den norske stat har ikke anledning til å overføre skatteinntekter på Svalbard til fastlandet, og alle inntekter må derfor brukes på øyene. Skattenivået skal kun dekke Svalbards behov, og kan ikke være høyere enn at disse behovene blir dekket.
Betaling for offentlig tjenestetilbud omfattes ikke av begrensningen i Svalbardtraktaten artikkel 8 annet og tredje ledd. For offentlig tjenestetilbud kan det kreves betaling når det foreligger hjemmel for dette. Privat tjenestetilbud omfattes heller ikke og betaling kan kreves i henhold til avtale.
Militær utnyttelse av Svalbard
I henhold til Svalbardtraktaten artikkel 9 har Norge forpliktet seg til ikke å opprette eller tillate opprettet noen flåtebase på Svalbard eller å anlegge noen befestning der og Svalbard må aldri nyttes i krigsøyemed.
Ivar Hovden
Ivar Hovden (født 28. juli 1946) er en norsk musiker, saxofonist og sangtekstforfatter. Han er kjent som tidligere saxofonist i New Jordal Swingers og Undertakers Circus. I 1991 forlot han New Jordal Swingers og var en kort tid med i The Beatniks.
Svalbard
Militær utnyttelse av Svalbard
Norges forvalting av Svalbardtraktaten fremgår også av en note til Sovjetunionen fra 30. november 1951, der Norge svarer på sovjets protest mot innlemmelse av Svalbard i NATOs forsvarsstruktur. Norge skriver her,
Ivar Hovden
I 1977 ga han ut soloplaten Instrumental.
Svalbard
Militær utnyttelse av Svalbard
«I samsvar med de forpliktelser som Norge har påtatt seg gjennom (Svalbard)traktaten har den norske regjering ikke opprettet og den vil heller ikke opprette noen som helst militær befestning eller base innenfor Svalbardøygruppen eller Bjørnøya. Den vil heller ikke tillate at noen annen stat gjør dette.»
Matias Belli Moldskred
Matias Belli Moldskred (født 12. august 1997 i Madrid) er en spanskfødt norsk-nicaraguansk‌ fotballspiller som spiller for Sandnes Ulf.
Svalbard
Militær utnyttelse av Svalbard
Norsk politikk har fokusert på en korrekt overholdelse av Svalbardtraktaten, og har en restriktiv praksis når det gjelder norsk militær virksomhet på Svalbard. I praksis vil dette si at momenter som hyppighet, varighet, enhetens karakter og det reelle behovet for militær aktivitet må belyses og vurderes før tillatelse gis.
Matias Belli Moldskred
Mjøndalen
Den 21. februar 2022 skrev han under for.
Svalbard
Militær utnyttelse av Svalbard
Svalbard lufthavn, Longyear, kan kun benyttes til sivil luftfart. Dette er en selvpålagt restriksjon i form av en erklæring fra 1971, Norge sendte til alle parter i Svalbardtraktaten, i forbindelse med bygging av flyplassen. I praksis blir flygingens formål vurdert, men fly med militære oppgaver får ikke benytte flyplassen. Erklæringen utelukker allikevel ikke at militære fly kan bruke flyplassen i forbindelse med sivile oppdrag.
Matias Belli Moldskred
Nicaraguas landslag
Den 27. mars 2021 fikk han sin første landskamp for mot. Han scoret også sitt første landslagsmål i samme kamp.
Svalbard
Militær utnyttelse av Svalbard
Alle traktatparter og deres borgere har anledning til å benytte flyplassen, etter nærmere avtale med norske luftfartsmyndigheter. Norge og Sovjetunionen inngikk i 1974 en avtale om sovjetiske luftfartøyers bruk av flyplassen. Denne avtalen er fortsatt i kraft mellom Norge og Russland, etter oppløsingen av Sovjetunionen.
Forbudet i traktaten er ikke til hinder for hyppige anløp av kystvaktfartøy på øygruppen. Det er heller ingen innvendinger mot at kystvaktens behov tas med i en totalvurdering av det fremtidige infrastrukturbehovet på Svalbard. Problemstillingen må ses i sammenheng med behovet for en ytterligere utbygging av beredskapen i Barentshavet og i områdene ved Svalbard. Nordområdene har fått økt betydning i ressurspolitisk, miljømessig og forskningsmessig sammenheng. For eksempel er forurensningsfaren i områdene økende. Kystvaktskipet KV Svalbard, som stort sett opererer i Barentshavet, ivaretar kystvaktberedskapen på Svalbard.
Utenlandske militære enheter kan ikke komme til Svalbard uten særskilt tillatelse. Dette følger av alminnelige folkerettsregler og er ikke særskilt omtalt i traktaten.
Næringsliv og energi
Den viktigste virksomheten på Svalbard i dag er forskning, knyttet til Universitetsstudiene på Svalbard (UNIS), Norsk Polarinstitutt, EISCAT, og internasjonale forskningsstasjoner i Longyearbyen og Ny-Ålesund. Det forskes innen blant annet miljøovervåking, klima, økosystemer, meteorologi, glaciologi, arkeologi og geologi.
Svalbard er kjent for store forekomster av kull og både nordmenn og russere har drevet utvinning av kull her siden tidlig på 1900-tallet. I Longyearbyen er det et kullkraftverk som forbruker om lag halvparten av kullet som nå brytes i Gruve 7. Et russisk-holdt kullkraftverk forsyner Barentsburg med strøm. Kullgruvedriften er i dag tredelt: ved Sveagruva er det turnusdrift hvor bare ytterst få bor i selve tettstedet, resten pendler opp og ned fra Longyearbyen eller fastlandet med fly. I Longyearbyen er gruvedriften langt mindre, og de ansatte bor i selve Longyearbyen med familier. I Barentsburg er de ansatte fastboende på stedet, stort sett menn uten medbragt familie. Dette gir ulik grad av ringvirkninger og vekstmuligheter basert på gruvedriften på de tre stedene.
Det er også lokalisert forekomster av jern, asbest og sinkblende. Leteboringer etter olje og gass har særlig funnet sted innerst i Billefjorden, med funn på nesten en kilometers dyp. Funnene er inntil videre ikke ansett som drivverdige.
Turisme er viktig for Svalbard, om lag 60 000 turister fra hele verden besøker øygruppen hvert år med håp om å oppleve bl.a. midnattssol, isbjørn og det værharde klimaet. I den senere tid har den kjente eventyreren Stein P. Aasheim hatt flere turer til Svalbard og også overvintret med familien i en fangsthytte på Austfjordneset (Spitsbergen). Turismen er i sterk vekst, med blant annet Hurtigruten, Spitsbergen Travel og Basecamp Spitsbergen som sentrale aktører. I 2011 ble det vedtatt et skjerpet vernereglement for turismen. De mest besøkte stedene er Longyearbyen, Kongsfjorden og Magdalenefjorden. Det går sommerstid noen cruisefarter rundt hele øygruppen.
Energiforsyningen er todelt: Longyearbyen får all sin energi og elektrisitet fra Bydrift sitt kullkraftverk på Skjæringa – Longyear Energiverk. Dette får kullet sitt fra Gruve 7 ved Longyearbyen. Det er også etablert et kullkraftverk i Barentsburg. De andre tettstedene har kun kraftforsyning gjennom bruk av dieselaggregater.
Skattereglene med lav selskapsskatt har ellers medført oppretting av en del pro-forma-selskaper og eierselskaper for ulik forretningsdrift som ikke skjer på øygruppen, en utvikling som har skutt fart de siste årene.
Samferdsel, post og tele
I 2003 bygde Norsk romsenter en 20 Gbit/s fiberkabel fra Harstad til Longyearbyen, og denne driftes av Telenor. Videre har Telenor doble 30–155 Mbit/s radiolinjeforbindelser til Barentsburg, Ny-Ålesund, Svea, Svalsat og Isfjord Radio. Kabelen gir grunnlag for fullt tilbud av internett og IPTV i Longyearbyen og Ny-Ålesund, samt mobiltelefoni, mobilt bredbånd, fjernsyn og radiosendinger over hele den bebodde delen av øygruppen.
Maritim Radio har kystradiostasjoner på Bjørnøya, Hopen, Isfjord Radio, Kongsvegpasset (Kongsfjorden) og ved Bjørndalen like nord for Longyearbyen. Ved stasjonen på Isfjord radio ble det 18.september 2011 satt opp en ny sender som formidler isvarsler og værmeldinger for hele havområdet nord til Nordpolen.
Polarforskning
Forskningsstasjonen Zeppelinobservatoriet ligger på Zeppelinfjellet, 474 meter over havet, overfor Ny-Ålesund i Kongsfjorden. Stasjonsbygningen eies av Norsk Polarinstitutt mens NILU - Norsk institutt for luftforskning er ansvarlig for den vitenskapelige virksomheten på stasjonen. Zeppelinstasjonen er sentral i overvåkingen av det globale atmosfæriske miljøet. Data som samles inn har stor betydning for kartleggingen av klimaendringer, endringer i stratosfærisk ozon og UV, miljøgifter, og langtransporterte luftforurensninger.
Universitetssenteret på Svalbard (UNIS) er et statlig selskap som skal gi studietilbud og drive forskning med utgangspunkt i Svalbards plassering i det høyarktiske området. Universitetssenteret er sammen med andre forskningsinstitusjoner lokalisert i Svalbard Science Center.
Svalbard globale frøhvelv er et lagringssted inne i fjellet i nærheten av Longyearbyen, som rommer inntil tre millioner forskjellige typer frø fra hele verden. Svalbard globale frøhvelv ble åpnet i februar 2007.
Svalbard har en viktig rolle i Norges forskning og måling av klimagassene og klimaendringene vi står overfor i dag.
Ivar Hovden
Undertakers Circus
Album Singler
Dounreay kjernekraftverk
Dounreay kjernekraftverk er et nedlagt kjernekraftverk i Skottland som ble brukt til forskning og produksjon av elektrisk kraft. Det ligger på nordkysten av Caithness i Highland-området. Dounreay, vest for byen Thurso, var stedet for en borg, som nå ligger i ruiner.
I dag er det kun rester av anlegget som står igjen. Byggeprosjektet begynte i 1955, og anleggets første reaktor ble igangsatt i 1962. Den andre reaktoren ble igangsatt i 1976. Anleggets to reaktorer ble tatt ut av drift i henholdsvis 1977 og 1994. Det statlige foretaket United Kingdom Atomic Energy Authority (UKAEA) var eier av anlegget.
Anlegget ble bygd på en tidligere flybase fra andre verdenskrig, omtrent 14 km vest for byen Thurso. Denne byen vokste raskt da forskningskomplekset ble ferdigstilt på midten av 1900-tallet.
Matias Belli Moldskred
Privatliv
Moren hans er fra Nicaragua. Han bodde tre år i Belgia før han flyttet til Bærum i 2005.
Tomáš Vaverčák
Tomáš Vaverčák (født 15. juli 1999) er en slovakisk aker.
Han representerte Slovakia under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 13 i dobbel.
Svanesjøen
Libretto
Balletten er basert på et libretto av Vladimir Begichev og (muligens) Vasily Geltser, basert på en gammel, tysk legende som forteller historien om Odette, en prinsesse som blir forvandlet til en svane av en ond trollmanns forbannelse.
Odette må leve som svane på dagtid, men om natten blir hun igjen et menneske. Dette skjer kveld etter kveld, og dansende i sin menneskelige form blir hun sett av en prins, Siegfried. Siegfried forelsker seg i Odette og ber henne komme til slottsballet kvelden etter. Trollmannen Von Rothbart finner ut dette, og han tar med sin datter Odile til ballet. Odile ser ut akkurat som Odette, bare at hun kler seg i svart mens Odette kler seg i hvitt. Siegfried tror Odile er Odette, og han sverger sin evige kjærlighet til henne for å bryte forbannelsen. Odette viser seg, og prinsen skjønner hvor feil han har tatt.
Det finnes flere versjoner av slutten. I en versjon danset av Mariinsky Balletten i 2006, er det den ekte kjærligheten mellom Siegfried og Odette som slår Von Rothbart, som dør etter at prinsen har ødelagt en av vingene hans. Odette blir menneske igjen, og de lever lykkelig sammen i all evighet. Denne versjonen har ofte blitt brukt av russiske og kinesiske ballettkompanier. I versjonen danset av American Ballet Theatre i 2006, får Siegfrieds løfte til Odile fatale konsekvenser og gjør at Odette må tilbringe evigheten som svane. I et desperat øyeblikk hvor hun forstår at hun har liten tid igjen som menneske, begår Odette selvmord ved å kaste seg ut i sjøen. Siegfried gjør det samme, og disse hendelsene gjort for ekte kjærlighet knuser trollmannens forbannelse, og i siste scene blir Odette og prinsen sett mens de stiger opp til himmelen sammen. I en versjon danset av New York City Ballet i 2006 (med korografi av Peter Martins etter Lev Ivanov, Marius Petipa og George Balanchine) får prinsens løfte Odette til å forbli svane for all evighet. Odette blir kalt vekk og når teppet faller er Siegfried alene i sorg.
Tsjajkovskijs originale partitur
Partituret for Svanesjøen er skrevet for en hel avdeling med strykere, piccolo, to fløyter, to oboer, to klarinetter, to fagotter, fire franske horn, to kornetter, to trompeter, tre tromboner, en tuba, et sett med pauker, en triangel, en tamburin, kastanjetter, en virveltromme, cymbaler, en basstromme, en gong, et klokkespill og en harpe.
Eydehavn kulturhus
Eydehavn kulturhus er et kulturhus på Eydehavn i Arendal kommune.
Kulturhuset ligger ved Eydehavn torv og rommer blant annet Eydehavn-Kuben frivilligsentral og Eydehavn prestekontor. Frivilligsentralen drifter et selskapslokale i bygget, og ved storting- og kommune- og fylkestingsvalg fungerer selskapslokalet som valglokale. Frivilligsentralen har også fotterapeut og frisør.
Tidligere lå Eydehavn bibliotek i bygget, og da dette ble nedlagt i 2011 ble det overtatt av frivilligsentralen, som drifter det videre som et eget selvstendig bibliotek, uavhengig av folkebibliotekene. Det var også «Fredagssklubb» i bygningen tidligere, et fritidstilbud til ungdom på fredager.
Kulturhuset holder også kunstutstillinger, for eksempel «Landskap 89», hvor blant andre verk fra Barbro Raen Thomassen, og Håkon Grønlien var utstilt.
Foran kulturhuset står skulpturen «Industriarbeider» av Svein-Tore Kleppan. Skulpturen ble avduket av tidligere ordfører i daværende Moland kommune, Ingar Olsen, 1. mai 1983.
Krigsfange
Artikkel 4 i Tredje Genèvekonvensjon beskytter tilfangetatt militært personell, visse geriljasoldater og visse sivile. Den trer i kraft i det øyeblikk en person tas til fange, og er virksom inntil personen ikke lenger er i fangenskap. Blant de viktigste reglene er at fangene ikke kan tortureres, og at de ikke kan tvinges til å oppgi mer informasjon enn navn, fødselsdato, grad og tjenestenummer dersom slikt finnes.
Ubevæpnede ikke-stridende som tas til fange under en væpnet konflikt regnes ikke som krigsfanger, men har beskyttelse under Fjerde Genèvekonvensjon.
Grove overgrep mot krigsfanger klassifiseres som krigsforbrytelser.
Krav for å regnes som krigsfange
For å kunne bli regnet som krigsfange må den tilfangetagne ha tatt del i militære operasjoner i henhold til krigens lover og skikker, det vil si å være en del av det militære hierarkiet, bære uniform og bære våpen åpenlyst. Franktirører, terrorister og spioner kan derfor ekskluderes fra krigsfangestatus. Dette håndheves ikke alltid strengt; for eksempel bærer geriljasoldater ofte ikke en lett gjenkjennelig uniform, men kan allikevel få innvilget krigsfangestatus.
I en del tilfeller løses mangelen på uniform hos irregulære grupper ved at man bærer armbind eller et annet merke. Årsaken til disse kravene er at det er i strid med krigens lover dersom stridende veksler mellom militær og sivil tilhørighet; man må være enten det ene eller det andre. Dette er for å beskytte sivilbefolkningen. Å forkle seg som sivil er en krigsforbrytelse.
Av nålevende krigsfanger er Manuel Noriega en av de som har sittet lengst i fangenskap.
Matej Zmij
Matej Zmij (født 9. juni 1999) er en slovakisk aker.
Han representerte Slovakia under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 13 i dobbel.
Amfiatlantisk
Amfiatlantisk (av gresk ἀμφί [amphi] = dobbel..., begge..., to...; rundt) er et begrep som brukes i biogeografien om plantearter som vokser på begge sider av Nord-Atlanteren, men som ikke finnes andre steder. Mange av artene som finnes på begge sider av Nord-Atlanteren, finnes i alle arktiske eller boreale strøk og kalles sirkumpolare arter. Noen plantearter mangler derimot i det nordvestlige Canada, rundt Beringstredet og i Sibir, selv om de vokser på begge sider av Nord-Atlanteren. Det er disse plantene som betegnes som amfiatlantiske.
Eksempler på amfiatlantiske plantearter er svarttopp (Bartsia alpina), fjellmarikåpe (Alchemilla alpina),  musøre (Salix herbacea),  bergveronika (Veronica fruticans) og rabbesiv (Juncus trifidus).
Jean-Paul Martin du Gard
Jean-Paul Martin-du-Gard (født 3. mai 1927, død 26. februar 2017) var en fransk sprinter.
Hans beste resultat i et OL var en sjetteplass i 1952.
Malaysia under Paralympiske sommerleker 2016
Malaysia deltok under Paralympiske sommerleker 2016 i Rio de Janeiro, Brasil, fra 7. til 18. september 2016.
Før lekene i Rio 2016 hadde Malaysia vunnet 7 medaljer (0 gull, 2 sølv og 5 bronse) fra de 10 sommerlekene det hadde deltatt i siden 1972.
Sichelle
Sichelle Mcmeo Aksum, kjent under artistnavnet Sichelle, (født 14. mai 1988) er en norsk-grenadisk sanger. Hun har gitt ut tre singler; «Fuck deg», «Min», og nykommeren «Freaky». Debutalbumet ble produsert av tidligere Idol-dommer David Eriksen, og ble gitt ut i 2008.
Bakgrunn
Sichelle har grenadisk far og norsk mor. Hun er født og oppvokst i Ullevål Hageby i bydel Nordre Aker, men bor i dag på Carl Berners plass. Sichelle gikk på Elvebakken videregående skole.
Karriere
Sichelle ble først kjent da hun ble valgt av David Eriksen til å synge «Fuck deg». Den var opprinnelig en dansk sang med Anna David (som også synger de tyske og engelske oversettelsene), oversatt til norsk av Kai Lofthus.
«Fuck deg» var nummer 1 på VG-lista i tre uker, og lå på lista i tilsammen 19 uker. Singelen har solgt til platina med mer enn 10 000 solgte eksemplarer, og ble nominert til årets hit i Spellemannprisen 2008.
I oktober 2007 var Sichelle gjest på Otto Jespersens Rikets Røst, hvor Sputnik laget en parodi på «Fuck deg». Versjonen hans var rettet mot kulturminister Trond Giske, og den fikk Giske til å love Sputnik stipend.
I 2008 ble hennes nye single, «Min», gitt ut. På sommeren ble hennes tredje single «Freaky» utgitt, en 80-talls inspirert sommerlåt med en musikkvideo i samme sjanger.
Sichelle deltok i Melodi Grand Prix, 7. februar 2009 i den tredje delfinalen i Grenland, der hun framførte låten «Left/Right». Sichelle deltok for andre gang i Melodi Grand Prix 2011, hvor hun fremførte låten "Trenger mer".
Mahaneh Yehuda
Mahaneh Yehuda eller Mahaneh Yehuda-markedet (hebraisk שוק מחנה יהודה, Shuk Makhaneh Yehuda) er en utendørs markedsplass i det sentrale Jerusalem, mellom Jaffa-veien og Agrippas gate. Bortsett fra friske frukt og grønnsaker, kan man kjøpe bakevarer, fisk, kjøtt, ferdigmat, krydder, klær og sko, husvarer, tekstiler og ting tilhørende jødedommen. På torsdager og fredager er markedsplassen livlig, fullt av mennesker som forbereder sabbat.
Sørfjorden (Bindal)
Sørfjorden er en fjord i Bindal kommune i Nordland og Nærøysund kommune i Trøndelag.
Fjorden er 19 kilometer lang. Den begynner ved Terråk i Bindal og går derfra i sørvestlig retning. Ved bygda Breivika, som ligger på sørsiden av fjorden, smalner fjorden inn fra to til under en kilometers bredde. Ved Årsandøya går fjordarmen Kollbotnet mot sør. Her snur fjorden mot vest, og ved Djupvikvågen mot nordvest, før den ved Kvitnesodden igjen snur mot vest og smalner inn til noen få hundre meters bredde og fortsetter fram til fjordbotnen ved bygda Simle i Nærøy.
Fylkesvei 801 følger sørsiden av fjorden fra Terråk og går over Kollstraumen, innløpet til Kollbotnet, på Kollstraumen bru. Riksvei 801 slutter på andre siden av Kollstraumen, hvor den møter fylkesvei 17 som går videre mot vest langs sørsiden av fjorden. Ved Simlestraumen krysser Rv17 fjorden og går nordover, mens fjorden og fylkesgrensa mellom Nordland og Nord-Trøndelag går vestover til Simlebotn.
Politisk kultur
Politisk kultur er et fagbegrep innenfor statsvitenskap, sosiologi, sosialantropologi og historie som betegner et «sett av holdninger, normer og praksiser som er relevante for det politiske spillet og for politisk legitimitet og styring. Menneskesyn, samfunnssyn, synet på representasjon og på rettslige og religiøse normer, valgordninger, ytringsfrihet i praksis, lojalitet til styresmaktene, omgangsformer, politisk retorikk, journalistikk og satire og sammenhengen mellom språk og (politisk) identitet er eksempler på aktuelle undersøkelsesområder.»
Harald Stake
Harald Stake (født 20. juni 1598, død 28. september 1677) var en svensk guvernør, riksråd og friherre.
Han ble født i Västergötland som sønn av stattholderen Erik Stake. Han ble kammerpasje hos hertug Johans kone i 1614 og kammerjunker hos Gustav II Adolf i 1618. Kongen likte hans hurtige vesen og så tidlig hans krigertalenter, så han sendte den unge Stake til prins Moritz av Oranien for å lære krigskunsten. Etter hjemkomsten i 1624 ble Stake kornett, deretter løytnant i 1627 og rittmester i 1629. Året etter fulgte han Gustav II Adolf i krigen mot Russland, og reddet i 1631 kongen fra å bli tatt til fange. Med bare et kompani ryttere angrep han et fiendtlig regiment, og sørget for at Gustav II Adolf slapp unna fangenskap. Heltegjerningen gjorde ham til kongens faste sidemann i strid, og denne plassen hadde han til Gustav II Adolfs død i 1632.
Siden steg han raskt i gradene inntil han i 1638 ble oberst i Västgöte kavaleri. Undertiden utviste han det mot som senere gjorde ham til en av Sveriges fremste helter. Under Hannibalfeiden forsvarte han Göteborg mot dansk-norsk angrep, og ble etter krigen utnevnt til landshøvding for Skaraborgs län. I 1654 ble han friherre og innlemmet i den svenske høyadelen. Under krigen mot danskene i 1657 ble han generalmajor, og fikk kommandoen over troppene som opererte mot Norge. Etter freden i Roskilde ble han utnevnt til guvernør over det nye svenske länet Bohus. Da Karl X Gustav gikk til angrep på Danmark-Norge i 1658, fikk Stake i oppdrag å gå mot Norge. Etter denne krigen fortsatte han som guvernør for Bohuslän, en stilling han hadde til sin død i 1677. Han er ansett som en av Sveriges dyktigste feltherrer og gjorde mange bragder for sitt land.
Pottenstein
Pottenstein er en by i den tyske delstaten Bayern, i det sydlige Tyskland. Byen hadde i 2005 ca. 5500 innbyggere.
Cougnou
Cougnou er en form av brød. Det bakes tradisjonelt omkring jul i det nordlige Frankrike og sørlige Belgia. Dette brød er en brioche hvis form skal ligne på Jesusbarnet svøpt i lendeklær. Som variant finns det med sjokolade og med søtsaker innbakt i seg.
Pottenstein
Geografi
Byen ligger i Landkreis Bayreuth i Oberfranken i hjertet av naturparken Fränkische Schweiz, ca. 23 km sydvest for byen Bayreuth og ca. 26 km øst for Forchheim. Byen ligger ved foten av en høy klippe hvor den 1000 år gamle borgen ligger.
Cougnou
Det finnes forskjellige regionale navn for bakverket:
Pottenstein
Historie
Pottensteins historie kan spores tilbake til år 918, men den fikk bystatus først i 1323. Byen hørte inn under Bamberg i lang tid. Under en stor bybrann i 1736 ble 60 hus ødelagt og kirken ble også skadet. Pottenstein ble en del av Bayern i 1803.
Under andre verdenskrig anla tyskerne en konsentrasjonsleir her som var underlagt Flossenbürg leir.
ESAB
ESAB (opprinnelig «Elektriska svetsningsaktiebolaget»), er en svensk industribedrift grunnlagt av Oscar Kjellberg i Göteborg i 1904. ESAB var lenge eiet av Wallenberg men har nå utenlandske eiere.
ESAB er en meget stor produsent av elektroder og sveiseutstyr. Elektrodene kalles fortsatt OK etter gründeren.
I november 2012 stengte ESAB sin fabrikk i Ihtiman, Bulgaria (kjøpt i 2007). Alle 120 ansatte ble oppsagt. Dette var slutten på 50 års produksjon og eneste industrielle inntektskilde i byen.
Yrkespedagogikk
Yrkespedagogikk er et vidt begrep som omfatter pedagogisk aktivitet i form av undervisning, læring og utviklingsarbeid rettet mot yrkesfag i den videregående skolen og mot lærerutdanning og lærerarbeid til denne sektoren. Yrkespedagogikken har fotfeste i både arbeidslivspraksis og skolepraksis, ofte omtalt som det doble praksisbegrepet. Kjernen i det yrkespedagogiske fagområdet er yrkesdidaktikken som binder sammen yrkesfag i skolen, arbeidslivets mange yrker og læringsprosesser.
I Norge startet utdanning i yrkespedagogikk i 1947 som et ettårig studium ved Statens yrkeslærerskole. I 1967 ble studiet slått sammen med Statens Yrkeslærerkurs til Pedagogisk seminar for yrkeslærere og i 1978 ble hovedfag i yrkespedagogikk utviklet for å møte behovet for høyere utdanning på feltet.
Mastergrad
Ved studiereformen i 2003 ble hovedfaget endret til master i yrkespedagogikk. Høgskolen i Oslo og Akershus avdeling Kjeller har vært eneste studiested som tilbyr denne utdanningen, men fra 2011 er det etablert et mastergradsstudium i yrkesdidaktikk ved NTNU. Studiet gir 120 studiepoeng og er et samlingsbasert deltidsstudium over åtte semestere. Det undervises på norsk og det tas opp 43 studenter på hvert kull.
For å komme inn på studiet må man ha yrkesfaglærerutdanning eller profesjonsrettet bachelorutdanning med minst 60 studiepoeng grunnleggende + 20 studiepoeng fordypning i yrkespedagogikk. Også yrkesfaglærere med fagbrev og fire års praksis i faget pluss to års yrkesteoretisk utdanning og ettårig pedagogisk utdanning og ytterligere 20 studiepoeng fordypning i pedagogikk kan begynne på mastergradsstudiet.
Basketball under de Panamerikanske leker
Basketball under de Panamerikanske leker. Basketball for menn har vært med i alle Panamerikanske leker siden de første lekene ble arrangert i Buenos Aires i 1951. Basketball for kvinner var med første gangen i de andre Panamerikanske leker 1955 i Mexico by og har siden vært med i alle lekene unntatt 1995 i Mar del Plata i Argentina.
Vasile Gîtlan
Vasile Gîtlan (født 21. januar 1998) er en rumensk aker.
Han representerte Romania under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 14 i dobbel.
Frode Grodås
Frode Grodås (født 24. oktober 1964 i Hornindal ) er en norsk tidligere fotballspiller, siden fotballtrener. Grodås er siden 2010 målvaktstrener for.
Bakgrunn
Grodås er født og oppvokst på Grodås i den vesle bygda Hornindal. Han ble tidlig hentet til Sogndal som fotballmålvakt, og har siden ikke flyttet tilbake til Nordfjord. Han er far til Victor Grodås (født 1991), som vant Norgesmesterskapet i fotball for menn 2012 med Hødd, og spiller fotball for Kongsvinger siden sesongen 2020.
Spillerkarriere
Grodås hadde en over 20 år lang spillerkarriere som målvakt på topplan, og var blant annet norsk landslagskaptein i VM i 1998. Han debuterte i den norske toppdivisjonen som 17-åring i 1982 for Sogndal, og spilte sin siste landskamp for over 20 år senere, mot  i 2002. Han oppnådde 50 landskamper for, med ilddåp mot Polen i 1993 da Erik Thorstvedt ble utvist i det 57. minutt for å ha felt Roman Kosecki som bakerste mann. Grodås holdt målet rent, og Norge vant 1–0 på hjemmebane. Tre av høydepunktene i den lange karrieren var i seieren over i VM 1998, finaleseieren i den engelske FA-cupen i 1997 med Chelsea og seriemesterskapet med Lillestrøm i 1989.
Han tilbrakte seks år utenlands, i England, Tyskland og Spania. Sin første utenlandskamp fikk han i september 1996 etter at Ruud Gullit hadde brakt ham på lån til Chelsea for 600 000 kroner, men laget tapte 1–3 i Ligacupen for Blackpool FC. Sin debut i ligaen fikk han mange uker senere, da han stod hele kampen og hans to fantomredninger mot slutten reddet uavgjort 1–1 mot Blackburn. Gullit skrøt av ham og ga ham kontrakt til sommeren 1999. Grodås spilte hele finalen i FA-cupen den 17. mai 1997, og ble andre nordmann etter Erik Thorstvedt som gjorde så etter å ha vunnet 2–0 over Middlesbrough. I januar 1998 gikk han som Erik Thorstvedt over til Tottenham der han i kampen mot andrekeeper Espen Baardsen og førstekeeper Ian Walker, ikke fikk en eneste kamp. Han gikk derfor til UEFA-cupmestrene Schalke 04 i juli 1998 på treårs-kontrakt og debuterte umiddelbart. Et fingerbrudd i september 1998 brakte ham til å bli klubbens tredjevalg, og han gikk til et to-måneders utlån for Racing Santander i april 1999. Han spilte hele kampen da Schalke tapte den tyske ligacupfinalen i juli 2001 mot Hertha Berlin med 1–4. Det var Lars Tjærnås som i januar 2002 brakte ham til, der Grodås avsluttet karrieren. Han ble etter seks kamper vurdert som målvakt på landslaget av daværende keepertrener Erik Thorstvedt.
Trenerkarriere
Grodås begynte sin trenerkarriere i den norske klubben Ham-Kam foran 2006-sesongen i ett tett samarbeid sammen med sportssjef Lars Tjærnås. 2006-sesongen resulterte i direkte nedrykk, noe som førte til at klubben og Grodås selv kom til enighet om å avslutte samarbeidet etter en kort evalueringsprosess den 8. november 2006. Etter å ha fungert som målvaktstrener for Lillestrøm Sportsklubb i perioden 2007 til 2010, er han fra sistnevnte år målvaktstrener for.
Sørfjorden (Brønnøy)
Sørfjorden er en fjordarm av Velfjorden i Brønnøy kommune i Nordland. Fjorden er 10 kilometer lang, og går fra innløpet ved Vandalsvika sørover til Høliaunet i botn av fjorden. På vestsiden av fjorden ligger bygda Seterlandet. Lenger inne blir fjorden betraktelig smalere, og ved Trongsundet krysser fylkesvei 76 fjorden via ei 50 meter lang bru. Fjorden fortsetter til Sjøforsen, som er avslutningen på det lakseførende Sausvassdraget.
Lahul and Spiti (distrikt)
Lahul and Spiti (hindi: लाहौल और स्पीती ) er et distrikt i den indiske delstaten Himachal Pradesh. Distriktets hovedstad er Keylong.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 31,528 innbyggere i distriktet, mot 33,224 i 2001. Distriktet har ingen urban befolkning.