cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kongedømmet Gwynedd
Normannisk tidsalder
Gruffydd styrte som konge inntil han døde i 1137, og selv om han var blitt for gammel til å lede Gwynedds hær rundt 1120 var hans sønner Cadwallon, Owain Gwynedd og Cadwaladr ap Gruffydd i stand til å utvide Gwynedds grenser østover både på bekostning av normannerne og Powys. I 1136 hadde de beseiret normannerne i slaget ved Crug Mawr i nærheten av Cardigan. Ceredigion, tradisjonelt en del av Deheubarth, ble innlemmet i Gwynedd.
Ved Gruffydds død overtok hans sønn Owain Gwynedd tronen og fortsatte å bygge ut kongedømmets makt og utvide dets grenser. Selv om både Deheubarth og Powys ble ledet av meget handlekraftige herskere på denne tiden, ble Gwynedd den dominerende makten i Wales og Owain var den udiskutable leder i en sammenslutning av alle herskerne i Wales som motsatte seg Henrik II av Englands invasjon i 1165. Invasjonen ble mislykket, og Owains posisjon ble ikke utfordret for resten av hans regime. Da Owain døde i 1170 brøt det ut strid mellom hans sønner. Hans utpekte arving, Hywel ab Owain Gwynedd, ble drept i et slag det samme året, og kongedømmet ble delt mellom tre av Owains øvrige sønner. For en tid mistet Gwynedd sin posisjon som den mest betydningsfulle av kongedømmene i Wales til Deheubarth under Rhys ap Gruffydd.
I løpet av 1188 begynte en av Owain Gwynedds sønnesønner, Llywelyn ap Iorwerth, å utfordre sine onkler og i løpet av slutten av 1100-tallet hadde han greid å få kontroll over Gwynedd. Llywelyn, som senere ble kjent som Llywelyn den store, fortsatte inntil han ble herskeren over det meste av hele Wales. Da han døde i 1240 ble kongedømmet overført til hans sønn Dafydd ap Llywelyn som døde uten en arving i 1246, og kongedømmet ble igjen delt mellom sønnene til en annen sønn av Llywelyn den store, Gruffydd ap Llywelyn Fawr. En av disse, Llywelyn ap Gruffydd, klarte til slutt å beseire sine brødre og ble konge over Gwynedd og senere også over andre deler av Wales.
Administrasjon Omfanget av kongedømmet varierte med styrken til den regjerende kongen. Gwynedd var tradisjonelt delt inn i «Gwynedd Uwch Conwy», «Gwynedd Is Conwy» (med elven Conwy som delelinje mellom de to) og «Môn». Kongedømmet var administrert under walisisk skikk via 13 Cantrefi som hver hadde, i teorien, et hundre bosetninger eller Trefi.
Ynys Môn
Gwynedd-Uwch-Conwy
Perfeddwlad (også kjent som Gwynedd-Is-Conwy)
Slutt på uavhengigheten
Da Llywelyn ap Gruffydd døde i 1282 og hans bror Dafydd ap Gruffydd ble henrettet det påfølgende året, hadde åtte århundrer med uavhengig styre ved Huset Gwynedd kommet til sin slutt. Kongedømmet, som hadde vært ett av de siste til å holde ut mot total engelsk dominans over Wales, ble innlemmet i England. Med traktaten av Rhuddlan i 1284 ble kongedømmet oppløst og reorganisert i henhold til den engelsk county-modellen som dannet de tradisjonelle countyene Anglesey, Carnarvonshire, Merionethshire, Denbighshire og Flintshire. Denne administrasjonmodellen skulle vare fram til reorganiseringen i 1974.
Wynn-familien av Gwydir beviste sin nedstamming fra den kongelige familie, noen sier det ble gjort ved å manipulere gamle stamtavler for konsolidere deres krav, på 1500-tallet. Sir John Wynn, 1. baronett og hans etterkommere ble anerkjent over nordlige Wales som de jure (latin = basert på lov) prinser av Gwynedd inntil den mannlige slektslinjen døde ut, antagelig en gang på slutten av 1700-tallet. Et annet krav kunne komme fra enhver overlevende mannlig etterkommer av Dafydd Gochs påståtte illegitime sønn, Dafydd ap Gruffudd.
Sandra Auffarth
Sandra Auffarth (født 27. desember 1986) er en tysk rytter, som spesialiserer seg i feltritt. Hun representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull i lagkonkurransen. Hun tok også bronse i den individuelle konkurransen.
Troms fylkeskommunes kulturpris
Troms fylkeskommunes kulturpris var en utmerkelse som fra og med 1979 til og med 2019 ble delt ut av Troms fylkeskommune. Prisen tildeles skapende/utøvende kunstnere eller andre som ved kunstnerisk eller kulturell virksomhet har gjort en særlig innsats for eller i kulturlivet i Troms.
Sandra Auffarth
Hun tok sølv i Sommer-OL 2016.
Troms fylkeskommunes kulturpris
Fra og med 2020, da fylket ble slått sammen med Finnmark til Troms og Finnmark fylkeskommune, er utmerkelsen blitt erstattet av Troms og Finnmark fylkeskommunes kulturpris.
Nepals Kommunistiske Parti (demokratisk)
Nepals Kommunistiske Parti (demokratisk), (Nepal Kamyunista Parti (Prajatantrik), (NKP(P) – Communist Party of Nepal (Democratic), CPN(D)), var et navn det prosovjetiske partiet NKP (Manandhar) brukte ved parlamentsvalget i mai 1991.
Bishnu Bahadur Manandhar var generalsekretær.
NKP(P) stilte 75 kandidater, fikk 177 323 stemmer (2,43%) og 2 representanter.
Dette er det beste valgresultatet noe prosovjetisk parti i Nepal oppnådde.
Etter parlamentsvalget slutta NKP(P) seg sammen med to mindre prosovjetiske kommunistpartier:
Sammen danna de tre et nytt fellesparti:
B. B. Manandhar var fortsatt generalsekretær.
Men etter ei tid sprakk NKP(V) og NKP(A) ut igjen, og gikk etter hvert opp i det store, moderate kommunistpartiet UML, som var nest største parti i parlamentet.
Siden NKP(marxistisk) var en siste rest av det opprinnelig prokinesiske NKP(Pushpa Lal), kan dette kanskje betraktes som den endelige avslutninga på den prosovjetiske kommunistbevegelsen i Nepal.
Aida Reyna
Aida Reyna (født 9. september 1950) er en peruansk volleyballspiller.
Hun representerte Peru under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor hun ble nummer 4.
Borkheide
Borkheide er et sted  og en kommune i Tyskland, i Landkreis Potsdam-Mittelmark i Brandenburg, mellom byene Beelitz og Bad Belzig. Kommunen har 1 850 innbyggere (2012) og administreres som en del av Amt Brück, som har et sete i den nærliggende byen Brück.
Liste over sørkoreanske filmer fra 1954
Liste over sørkoreanske filmer fra 1954 er en kronologisk liste over filmer som ble lansert i Sør-Korea i 1954.
Joaquim Gomes
Joaquim Gomes er en kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil.
Totalförsvarets forskningsinstitut
Totalförsvarets forskningsinstitut (FOI) er et svensk statlig oppdragsfinansiert forskningsinstitutt som sorterer under Försvarsdepartementet. Det har 930 ansatte, herunder fysikere, kjemikere, sivilingeniører, samfunnsvitere, matematikere, filosofer, jurister, økonomer og IT-teknikere.
Mandatet til FOI er å utføre forskning, utvikling samt utredninger til støtte for totalforsvaret samt for nedrustning, ikke-spredning og internasjonal sikkerhet. Videre skal FOI utføre oppdrag for Försvarsexportmyndigheten og kan også ha andre oppdragsgivere, selv utenlandske. FOI skal dessuten fremme samarbeid mellom militær og sivil forskning samt mellom nasjonal og internasjonal forskning.
FOI ble opprettet 1. januar 2001 gjennom en sammenslåing av Flygtekniska försöksanstalten og Försvarets forskningsanstalt. Instituttet har hovedkvarter i Kista og anlegg i Grindsjön, Linköping og Umeå.
Kvenvær
Kvenvær er et sogn og et fiskevær i Hitra og en tidligere kommune i Sør-Trøndelag. Kommunen var en del av Hitra formannskapsdistrikt da dette ble opprettet i 1837 og omfattet dagens kommuner Hitra og Frøya. Kvenvær ble skilt ut fra Hitra 1. januar 1913 med 1 157 innbyggere, og var en egen kommune i nøyaktig 51 år.
1. januar 1964 ble Kvenvær slått sammen med Fillan, Hitra og Sandstad til den nye kommunen Hitra. Kvenvær hadde ved sammenslåingen 840 innbyggere.
Sognet inkluderer i tillegg til selve Kvenvær blant annet også Helsøysund og det tidligere kirkestedet Stein og andre nærliggende områder. Kvenvær var kommunsesenter i den tidligere kommunen fra 1913 til 1963.
Sognet inkluderer også en rekke fraflyttede øyer, der de største er øygruppen Bispøyan, dessuten Sæbuøya og Skårøya. På sistnevnte øy driver Hitra kommune Skårøya Leirskole. Mange av øyene har stor tilflyttning om sommeren. Den nærliggende Helgebostadøya var lenge fraflyttningstruet, men folketallet tok seg opp etter at en gammel kran fra det nå nedlagte Trondhjems Mekaniske Værksted ble ombygd til bru som knyttet øya til øya Hitra i 1983.
Kvenvær er det eneste fiskeværet på Hitra, men på stedet satses det nå mer på fisketurister enn fiske som direkte næringsvirksomhet.
Anatoliaekspressen
Anatoliaekspressen (tyrkisk: Anadolu Ekspresi, fransk: Anatolie Express, engelsk: Anatolian Express) er en av fire direkte togtjenester som løper mellom İstanbul og Ankara. Det er et nattog bestående typisk av åtte sovevogn og en spisevogn. Toget var det første ikke-internasjonale tog som førte sovevogn i Tyrkia. Toget ble drevet av CIWL (Compagnie Internationale des Wagons-Lits) fra 1927 til 1950. Fra 1950 ble det drevet TCDD.
Forhistorie
I 1923 ble Ankara hovedstad i den nye tyrkiske republikk. Det skapte et økt behov for bedret transport mellom den gamle hovedstad Istanbul og den nye hovedstad Ankara. Diplomater som hadde sine residenser i Tarabya og som nå fikk sin tjeneste i Ankara var ikke egentlig begeistret for å måtte bo i det fjerntliggende Ankara. Under sommermånedene tilbragte mange av dem også tiden i Tarabya. Den britiske ambassadør ville lenge overhodet ikke flytte, og ukependlet til Ankara med vogner han leide fra  CIWL , eller med bil.
Kivifamilien
Kivifamilien (Apterygidae), også kalt kivier (Apteryx) og kivifugler (Apterygiformes), er en familie med små til mellomstore flygeudyktige fugler i kladen Novaeratitae. Kiviene er stedegne til New Zealand, men fossile beviser antyder at de også har levd i Australia. Det regnes med fem nålevende arter, hvorav fire er monotypiske.
Ifølge IUCNs rødliste er alle artene truet av utryddelse, i en eller annen grad.
Kiviene har fått navn etter de skjærende skrikene de utstøter. Det vitenskapelige slektsnavnet, Apteryx, betyr «uten vinger». Artene er nasjonalsymboler på New Zealand. Merkelig nok synes det som om de for lengst utdødde, men enormt store elefantfuglene (Aepyornithiformes) på Madagaskar er kivienes nærmeste slektninger, mens moaene, som var endemiske til New Zealand, er en mye fjernere slektning.
Taksonomi
En studie om kivier, publisert i det renommerte vitenskapelige tidsskriftet PNAS i september 2016, reiser en rekke spørsmål og mer enn antyder at det kan være flere arter med kivier enn de fem som anerkjennes i dag. Kivienes uniforme utseende og nattaktive atferd kan ha vanskeliggjort oppdagelsen til nå, men forskning med mitokondrielt genom antyder at det kan finnes inntil elleve nålevende arter eller begynnende artsdannelser. Under studien ble det faktisk oppdaget hele 17 linjer, men ikke alle peker mot artsdannelser.
Biologi
Kivier har en rund og ganske plump kropp, kort hals og et relativt lite hode med et ganske langt og tynt nebb. Nebbroten er gjerne bekranset med lange følehårlignende fjær, som gjør det lettere for fuglene å orientere seg i mørket. Størrelsen varierer og ligger omkring 35–50 cm, avhengig av arten. Vekten ligger på omkring 2–3 kg eller mer, avhengig av arten. Fuglene har kun rudimentære vinger og mangler stjert, mens lemmene er korte og kraftige. Føttene har kun en liten baktå og tre større tær som peker fremover.
Fjærdrakten består av fjær uten bifane (spesielt myke/dunete fjær som gir fjærdrakten et pelslignende uttrykk) og drakten er svært unisont utfarget mellom artene, selv om to av artene har strukturerte spetter (flekker). Kivier mangler dessuten, som pingviner, pneumatisering (hule luftrom som gir vektreduksjon hos andre fugler) i knoklene.
De er også unike i den forstand, at neseborene er plassert ytterst på det lange nebbet. Nebbet er dessuten svært følsomt og til en viss grad bøyelig. Sammen med en uvanlig god luktesans muliggjør neseborenes plassering at kiviene kan lukte seg frem til føden, som de så trekker opp av jorden med nebbet.
Habitat
Det optimale habitatet for kivier er temperert regnskog med tett underskog, men fordi mye av regnskogen på New Zealand har blitt avvirket, finner man også fuglene i andre økotyper. I tillegg til i subtropisk og temperert skog, holder den til i buskskog og i overgangssonene mellom gressland og skog. Artene trives i subtropisk klima og i høyder fra kystsonen og opp mot cirka 1 200 moh, der den relative luftfuktigheten er stabilt høy og underskogen ganske tett.
Atferd
Kivier er nattaktive og regnes som altetende. Fuglene kan klatre, men tilbringer gjerne det meste av natten vandrende rundt på bakken letende etter mat. Og de kan være ganske hurtige om det trengs. Om dagen tar fuglene tilhold i huler og naturlige hulrom, der de sover det meste av tiden. De kan våkne opp av og til, for å strekke seg eller, vifte litt med de korte vingene, stelle litt med fjærdrakten. Hulene har normalt kun én åpning, men fuglene har gjerne et antall huler på territoriet som de bruker. Huleåpningen måler typisk 9–15 cm og selve hulen måler gjerne omkring 20–200 cm i dybde. Da solen går ned og mørket kommer sigende, kommer fuglene fram, normalt omkring 15–90 minutter etter solnedgang. De vandrer rundt i underskogen og lever i hovedsak av virvelløse dyr, som mark og insekter, men eter også noe vegetabilsk føde, som frukt, frø og løv.
Artene er monogame og begge kjønn er territoriale, spesielt i hekketiden. Parforholdet varer livet ut, men om en av dem dør, kan den andre finne seg en ny partner. Avhengig av arten, legger fuglene beslag på et territorium på 2–3 ha til 5–50 ha. Hekketiden varer normalt fra juli eller august til oktober. Artene kan også hekke i januar og februar, men da som regel fordi den først eggleggingen gikk tapt. Hunnen legger normalt 1–2 egg, sjelden 3, med en interval på 25–30 dager mellom det første og andre egget. Kivier er de fuglene som legger størst egg i forhold til kroppstørrelse. Eggene er opp mot fire ganger så store som kroppsstørrelsen skulle tilsi, og vekten på egget kan utgjøre rundt 14–20 prosent av hunnens egenvekt. Det er normalt hannen som ruger ut eggene, unntatt for flekkivien, der begge ruger. For et par av de andre artene hender det også at hunnen kan hjelpe til. Hannen forlater eggene for å ete hver natt, i opp mot 4–5 timer. Inkubasjonstiden tar normalt i 63–92 dager, avhengig av arten. Den lange inkubasjonstiden har trolig sammenheng med kiviens lave kroppstemperatur, som ligger rundt 38° C. Klekkingen tar normalt 2–3 dager, typisk med et intervall på 5–15 dager mellom eggene. Kyllingene må ta seg gjennom skallet med føttene, siden de mangler eggtann. Kroppen er fullt fjærkledd når de klekker, og de framstår som en replika av foreldrene. Avkommet blir uavhengige i løpet av 14–20 dager, men ungfuglene kan bli hos foreldrene i opp mot 4–5 år og virker som medhjelpere når nye kyllinger klekkes. Voksen vekt nås etter cirka 18 måneder. Kivier lever lenge, opp mot 25–50 år avhengig av arten.
Kiviens kallelyder er den største indikasjonen på deres tilstedeværelse. Toneleiet på kallelydene («ah-eel») er skarpt og høyfrekvent. De kan høres gjennom hele året, unntatt ved fullmåne, i sterk vind, og da atmosfæren er svært tørr. Kallingen starter gjerne litt etter solnedgang og har størst intensitet omkring 1–3 timer etter at mørket har lagt seg.
Beskyttelse
Alt i 1908 nedla myndighetene på New Zealand forbud mot å jakte, drepe og fange kivier, og i 1921 ble fuglene totalfredet, men antallet fugler har fortsatt å synke fram til våre dager. Da maoriene inntok øyene omkring år 1280 e.Kr. jaktet de både på fuglene og eggene deres. Kjøtt og egg ble utnyttet som mat, mens fjærene var viktige for symbolske kleder, seremonielle effekter og lignende. Da europeerne ankom øyene i år 1769 og koloniserte New Zealand økte jaktpresset, hovedsakelig for matauk, men etter hvert også på grunn av fjærene, som ble brukt til fluebinding for ørretfiske og som pynt på klær og lignende i Europa. Europeerne bragte også med seg hunder og katter, og de introduserte røyskatt (Mustela erminea) og flere andre rovdyr der, ble jakttrykket tilnærmet katastrofalt for de flygeudyktige kiviene.
En rekke tiltak fra myndighetene har imidlertid ført til at de i dag har relativt god kontroll med de fem artene. I 2016 lanserte regjeringen en plan om å utrydde introduserte rovdyr som rotte, røyskatt, fritte, possum og forvillede katter, innen år 2050.
Inndeling
Inndelingen av kivifamilien følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008).
Fylogeni
Slekten Apteryx består av to klader; flekkivier og brunkivier. Treet under viser de to kladene med tilliggende arter.
Tarabya
Tarabya (osmantyrkisk: Tarabiye) er et gammelt stasområde i det istanbulske distrikt Sarıyer, på den europeiske bredd mot Bosporos, ved Yeniköy og Kireçburnu.
Sultan Selim II likte å nyte fiskeretter i dette området og bad sin storvesir, Sokollu Mehmed Pasha, om å bygge et palass der som han kunne tilbringe somrene på. Det antas at sultan Selim II var den som kalte sitt palass Tarabiye, som er et tyrkisk innlånt ord fra gresk (Therapia, θεραπεία) og betyr «behag, nytelse», og navnet gikk så over til nabolaget (Tarabya).
Diverse monumentale bygninger huset ambassader og diplomatresidenser og sommerhus fra den tid Konstantinopel var rikets hovedstad. Mange er fremdeles på diplomatiets hender, tilknyttet de samme landenes konsulater i Istanbul.
Her var det også mange yalıer, gjerne av tre, mede ved stranden mot Bosporos.
Einar Skinnarland
Einar Skinnarland (født 27. april 1918 i Møsstrond i Vinje, død 5. desember 2002 i Toronto i Canada) var en norsk motstandsmann som gjorde tjeneste i Kompani Linge under andre verdenskrig. Han deltok i tungtvannsaksjonen og ble to ganger tildelt Krigskorset med sverd for sin innsats.
Bakgrunn
Skinnarland vokste opp på Rjukan. I hans klasse på middelskolen gikk også blant andre Knut Haugland og Gunnar Sønsteby, som begge i likhet med Skinnarland skulle bli tildelt Krigskorset for sin innsats. I samme kull gikk Halvor Rivrud, Olav Skogen, Leif Nielsen, Rolf Solem, Torjus Aarnes, Knut Berge og Einar Nordgaard. I kullet etter gikk tungtvannssabotørene Claus Helberg og Jens-Anton Poulsson.
Andre verdenskrig
Skinnarland deltok i kampene i april 1940 i Rjukan-området. Han kom tidlig med i motstandsarbeidet i området. Han ble arrestert høsten 1941 for illegalt radioarbeid, men snart løslatt igjen da hans medvirkning ikke kunne bevises.
Skinnarland var med i gruppen som 15. mars 1942 kapret kystruteskipet DS «Galtesund». Han kom seg på den måten over til Aberdeen i Skottland og ble med i det britiske Special Operations Executives Norwegian Independent Company No. 1, senere kalt Kompani Linge.
Fjorten dager etter kapringen ble han sluppet ut i fallskjerm over Telemark for å delta i tungtvannsaksjonen på Rjukan. Han hadde nesten hele livet bodd nær fabrikken, broren og flere av vennene hans jobbet også på fabrikken. Skinnarland skaffet opplysninger om norsk Hydros anlegg på Rjukan og var dermed behjelpelig med på at aksjonen kunne gjennomføres.
Etter krigen
Skinnarland flyttet til Toronto i Canada i 1965 og var med på byggingen av noen av verdens største damanlegg.
Utmerkelser
Skinnarland ble høyt dekorert for sin innsats under andre verdenskrig. Han ble i 1944 tildelt Krigskorset med sverd, Norges fremste utmerkelse, og fikk sverd nr. 2 til medaljen i 1947. Han er dermed én av kun 11 mottakere som har fått Krigskorset flere ganger. Skinnarland mottok i tillegg flere høythengende utmerkelser fra andre nasjoner. Dette inkluderer den britiske Distinguished Conduct Medal, den amerikanske Medal of Freedom og det franske Croix de Guerre avec palme.
Wilhelm Haagensli
Wilhelm Haagensli (født 13. september 1952) er journalist og redaksjonssjef/prosjektsjef i NRK. Han har hatt det redaksjonelle ansvaret for programmer som Reiseradioen og Nitimen i 17 år. I tillegg har han vært sjef for Nattradioen, Herreavdelingen, Popquiz, 20 spørsmål og andre populære radioprogrammer på radiokanalen NRK P1. Han har også vært redaksjonssjef for Frokost-TV,Sommeråpent, vært leder for radioopplæringen i NRK og prosjektleder for byggingen av NRKs moderne studioer på Youngstorget i Oslo. Fra 2011 -2016 har han vært webredaktør og med i prosjektgruppen for verdens største radiokonferanse, Radiodays Europe, https://www.radiodayseurope.com/. Konferansen startet med 300 deltakere i København i 2010 og har siden vokst til 1500 deltakere, og vært arrangert i Barcelona, Berlin, Dublin, Milano og Paris. Wilhelm Haagensli har også i flere år vært webredaktør, og redaktør for programgruppen og planleggingen av den største konferansen for radiobransjen i Norge, Radiodager, og prosjektleder for NRKs store årlige mediekonferanse, Fagdagen, NRK Media Conference, som hvert år samler 1200-1300 deltakere fra NRK og henter forelesere fra, USA, Europa og Skandinavia i tillegg til NRKs egne medarbeidere.
Skihickory
Skihickory (Carya ovata) er et løvfellende tre i valnøttfamilien. Den blir opptil 46 m høy og er lett å kjenne på barken som faller av i store flak. Bladene er finnete og 30–60 cm lange. Det er som regel 5 tannete småblad.
Skihickory vokser i mange ulike skogtyper sammen med andre hickoryarter og eik. Utbredelsen omfatter østlige Nord-Amerika fra sørvestlige Nebraska og sørøstlige Minnesota gjennom sørlige Ontario og sørlige Québec til sørlige Maine, sørover til Georgia, Alabama, Mississippi, Louisiana og østlige Texas, samt noen disjunkte forekomster i fjellene i nordøstlige Mexico. Den mangler på kystslettene i sør og øst og i nedre del av Mississippi-dalen.
Trevirket brukes til ved, grillkull, verktøyskaft og i møbelproduksjon. Nøttene er ettertraktet av ekorn og andre dyr, og blir også spist av mennesker.
Madeleine Dupont
Under vinter-OL 2010 spiller hun fjerde sten på Danmarks landslag, skippet av Angelina Jensen. Åtte år senere var hun skip under OL i Pyeongchang da Danmark endte på sisteplass.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 9.
Madeleine er søster til Denise Dupont.
Michael Grant (ungdomsforfatter)
Michael Reynolds Grant, (født 26. juli 1954 i Los Angeles i California) er en amerikansk romanforfatter.
Michael Grant er forfatter av romanseriene Gone og The Magnificent 12.
Han er medforfatter av bokseriene Animorphs og Everworld,.
Han bor i Irvine California med sin kone K.A. Applegate, medforfatter av Animorphs.
Den andre polske krigen
Den andre polske krigen var en krig mellom kongedømmene Sverige og Polen fra 1600 til 1629. Krigen ble avsluttet etter våpenstillstanden i Altmark, fremforhandlet av den franske kardinal Richelieu. Svenskene var interessert i en rask fredsslutning, ettersom Gustav II Adolf og hans riksråd allerede tidlig i 1629 hadde bestemt seg for å gå inn i tredveårskrigen mot den tysk-romerske keiseren.
Azadiraktin
Azadiraktin er en kjemisk forbindelse som tilhører limonoidene. Den er en sekundær metabolitt til stede i frø til Neem-treet. Molekylformel er C35H44O16. Azadiraktin er en sterkt oksidert tetranortriterpenoid som utskyter en mengde av oksygenfunksjonalitet, som inneholder en enoleter-, acetal-, hemiacetal- og tetra-substituert oksiran i tillegg til flere karboksylestere. Det er klassifisert blant plant-sekundær metabolitt.
Azadiraktin har kompleks molekylstruktur, og derfor ble ikke første syntese publisert før over 22 år etter forbindelsens oppdagelse. Første totalsyntese ble fullført av Steven Ley i 2007. Både sekundære og tertiære hydroksylgrupper og tetrahydrofuran eter er til stede og molekylstruktur avslører 16 stereogene sentre, hvorav syv er tetrasubstituerte. Disse karakteristikkene forklarer vanskelighetene forbundet med å forsøke å produsere det syntetisk.
The Fireman
The Fireman er Paul McCartney og Youths «prosjektnavn» som de benytter på sine fellesutgivelser av eksperimentell musikk. Duoen eksperimenter innen sjangere som electronica, rock, psykedelisk rock og hard rock, og har gitt ut tre musikkalbum. Youth medvirket også på McCartneys eksperimentelle album Liverpool Sound Collage fra 2000.
Norges herrelandslag i rugby union
Norges herrelandslag i rugby union er medlem av det europeiske rugbyforbundet.
Per januar 2018 ligger Norge på 97.-plass (av 103 landslag) på International Rugby Boards rankingliste.
Landslaget spilte sin første kamp mot Danmark 23. juni 1979. De tapte 30-12. Største seier er 86-5 mot Finland 1. oktober 1989, mens største tap er 98-0 mot Sverige 26. september 1992.
Kvalifisering til VM i rugby union
Norge har deltatt i den europeiske kvalifiseringen til VM i rugby union flere ganger, men ikke kvalifisert seg.
Det europeiske nasjonalmesterskapet
Norge deltar i det europeiske nasjonalmesterskapet. Hvert mesterskap spilles over to år.
Rhode Island-kolonien og Providence-plantasjene
Karl II av England skrev en kongelig kontrakt i 1663 for Rhode Island-kolonien og Providence-plantasjene. I motsetning til mange andre koloniers kontrakter, spesifiserte kontrakten for Rhode Island garantier for religiøs frihet for alle kristne og til og med jøder. Av denne grunn eksisterte det en liten jødisk befolkning i Rhode Island, de eneste i de opprinnelige tretten koloniene i Nord-Amerika som kunne praktisere sin religion fritt. Men noen puritanske ekstremistiske grupper var imot denne religiøse toleransen.
Rhode Island var den første av de tretten koloniene som erklærte sin uavhengighet, noe den gjorde 4. mai 1776. Staten ble også den siste kolonien som ratifiserte Amerikas forente staters konstitusjon.
Karair
Opprinnelig navn var Karhumäki Airways, grunnlagt i 1947 som en avdeling av Veljekset Karhumäki Oy, en mindre produksjonsenhet for bygging av fly, og et vedlikeholdsanlegg. I juni 1951 startet selskapet regulære flygninger mellom Helsingfors og Joensuu, Jyväskylä, Vasa og Sundsvall, opprinnelig med en flåte bestående av fire Douglas DC-3 og to Convair CV-440 Metropolitan. Den første internasjonale flyvning til Stockholm i 1951, etterfulgt av turist-charter til Málaga.
I 1956 ble selskapet reorganisert som Kar-Air OY og startet operativ virksomhet i januar 1957. En svensk avdeling ble etablert i 1961. Den opererte med en enkel Douglas DC-6 med charterflyvninger til feriesteder i Syd-Europa. I 1962 kjøpte Aero O/Y en 27 prosent aksjeandel i Kar-Air. Denne ble etterhvert øket til 51 da Kar-Air fikk finansielle problemer da selskapets to Metropolitans ble skadet som følge av harde landingern og måtte tas ut av tjeneste for en periode i 1963.
Finnair overtar
Den nye majoritetseieren krevde at Kar-Air innstilte all innenriks trafikk og konsentrerte seg om charter, vesentlig til turistdestinasjoner omkring Middelhavet. Til dette formål overførte Aero O/Y to av sine egne DC-6 som Kar-Air også brukte til en flyvning jorden rundt.
DC-6 forble bærebjelken i Kar-Airs flåte frem til 1972 med introduksjon av Douglas DC-8. Den ene DC-6 ble bygget om med «swing tail» for frakt og forble i selskpet frem til 1980, vesentlig brukt på Finnairs fraktruter til UK og andre europeiske destinatinasjoner da fraktflyvninger ble tatt over av Finnair (som Aero O/Y da var omdøpt til). Samtidig fikk selskapet sitt nye navn, kjent som Karair, også skrevet KarAir. I de påfølgende år reduserte Karair sin flåte fordi charter-kontrakten med Finnair ble avsluttet.
I 1996 opphørte Kar-Air som selskap, da Finnair overtok selskapet i sin helhet.
Etterminne
To tidligere Karair-fly, en Lockheed Model 18 Lodestar og en av de eldste gjenværende Douglas DC-3-er, er for tiden utstilt i Finlands luftfartsmuseum i Vanda. En annen Karair DC-3 finnes i et flymuseum i München, dog malt i Swissairs farger.
Glacicavicola
Glacicavicola er en slekt av hulevende mycelbiller som lever i Nord-Amerika.
Levevis
Den eneste arten i slekten lever i hulrom på isbreer og andre kalde, fuktige huler De lever trolig av døde insekter og det er sannsynlig at d ebruker flere år på utviklingen.
Utbredelse
Arten lever i huler i det vestlige USA.
Kilder
Leiodidae i Tree of life
Alicia Sánchez (volleyballspiller)
Alicia Sánchez (født 22. juni 1948) er en peruansk volleyballspiller.
Lars Ivar Hansen
Lars Ivar Hansen (født 21. november 1947) er en norsk historiker. Han er spesialist på samisk og nord-norsk historie i middelalderen og tidlig nytid, han er professor ved Institutt for historie og religionsvitenskap ved Universitetet i Tromsø.
Alicia Sánchez (volleyballspiller)
Hun representerte Peru under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor hun ble nummer 4.
Lars Ivar Hansen
Hansen tok hovedfag i historie ved Universitetet i Oslo innen ødegårdsprosjektet i 1975. Han har vært historieforsker ved Universitetet i Tromsø siden 1976. Han tok doktorgrad i 1990 på avhandlingen handel og endringer i det samiske samfunn 1550 - 1700. Han ble utnevnt til professor i Tromsø i 1991 og har dessuten vært Professor II i eldre samisk kulturhistorie ved Middelaldersentret ved Universitetet i Oslo fra 1994 til 2002.
Hansen har argumentert for at Nord-Norge best kan beskrives som en redistributiv nordnorsk høvdingøkonomi i vikingtid og tidlig middelalder, han har underbygd dette empirisk gjennom nærstudier av samfunnforhold i Astafjord. Dette er et syn som er inspirert av Kåre Lunden og Michael Polanyi. Hansen har undersøkt hvordan høvdingene i Bjarkøy/Trondenes gjennom skattlegging og handel tilegnet seg prestisjeprodukter som de utvekslet for å bygge allianser med andre stormenn. Ifølge Hansen ble dette systemet nedbygd da kirka og kongemakten underla seg finneferden og finneskatten og erstattet det eksisterende skattsystemet med landskyldbasert leilendingsvesen.
Hansen har i om lag 30 år hatt som et av sine prosjkt å forske på Astafjord i Sør-Troms' historie fram til ca 1730, i det som har vært omtalt som et av landets mest omfattende lokalhistorie/bygdebokprosjekter. Sammen med arkeologen Bjørnar Olsen utgav han i 2004 boka «Samenes historie» som omhandlet tiden fram til 1750. Boka er blitt regnet som standardverket om eldre samisk historie Den var første bind i et påtenkt tobindsverk om samisk historie fra forhistorisk tid fram til nåtiden. Sammen med Bjørg Evjen redigerte han i 2008 boka «Nordlands kulturelle mangfold: etniske relasjoner i historisk perspektiv» som undersøkte forholdet mellom samer og nordmenn i det nordlige Nordland siste fire hundre år.
Høgskolen i Buskerud
HiBu ble etablert 1. august 1994 og hadde omkring 3000 studenter og 277 ansatte. Høyskolen var en av 24 statlige høgskoler i Norge og var et resultat av at tre statlige høyskoler i Drammen, Hønefoss og Kongsberg ble slått sammen som en del av Høgskolereformen i 1994.
Høyskolen hadde tre studiesteder med basis i de tre tidligere høyskolene, og hadde i 2011 17 bachelorutdanninger og 14 masterstudier.
Høyskolen tilbød fag- og profesjonsstudier innen helsefag, optometri og synsvitenskap, økonomi og administrasjon, siviløkonom, IT, lærerutdanning, PPU, visuell kommunikasjon, lysdesign, dynamisk webdesign, ingeniørutdanning, juss og ledelse, juss, engelsk, norsk, samfunnsfag, naturfag, matematikk, reiselivsledelse, samt statsvitenskap og menneskerettigheter. Disse kunne tas i varierende lengder fra halvårsenheter til bachelorgrader og mastergrader, samt en rekke kurs-, etter- og videreutdanninger. HiBu startet i 2010 en ny masterutdanning i Human Rights and Multiculturalism.
Belton (Missouri)
Belton er en by i den amerikanske delstaten Missouri. Belton ligger i Cass County i det vestlige Missouri, og hadde 23 116 innbyggere ved folketellingen i 2010. Byen ligger i storbyområdet Kansas City, som har over 2 millioner innbyggere.
Byen ble grunnlagt på 324 dekar jord i 1871 av George W. Scott og William H. Colbern fra Kentucky, som oppkalte den etter Scotts soldatkamerat fra den amerikanske borgerkrigen, kaptein Marcus Lindsey Belt.
Ved folketellingen i 2010 var innbyggerne i Belton overveiende av europeisk (85,6 %), latinamerikansk (8,1 %) og afroamerikansk (6 %) opprinnelse. De europeiskættede var særlig av tysk (27,6 %), irsk (15,4 %) og engelsk (9,8 %) herkomst. I perioden 2006–2010 var flesteparten av byens innbyggere sysselsatt innen offentlig tjenesteyting og administrasjon, varehandel, industri og hotell- og restaurantbransjen. I samme periode levde i snitt 11 % av husholdningene og 13 % av befolkningen under fattigdomsgrensen.
Leif Braseth
Leif Braseth (født 28. januar 1932 i Kvam, Nord-Trøndelag) er en norsk forfatter og skolemann. Fra 1988 har han vært bosatt i Alvdal.
Han har arbeidet som lærer i grunnskolen og ved Norges musikkhøgskole. Han har arbeidet som skolekonsertsjef og programsjef i Rikskonsertene i 21 år. Han har gitt ut 19 lærebøker i musikk. I de senere årene har han skrevet bøker om historiske emner, blant anna fra Alvdal.
Braseth ledet i perioden 1973–76 Norsk kulturråds utvalg for utredning om frivillige musikkaktiviteter for barn og ungdom, i hovedsak en utredning om kommunale musikkskoler (senere kulturskoler).
Heterogomphus hopei
Heterogomphus hopei er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En stor (ca. 40-50 millimeter), kraftig, svart, blank hornbille. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større, har et horn på hodet og en uthuling foran på pronotum. Hos denne arten er hornet ganske kort og uthulingen liten, med en knøl på hver side. Store hanner kan ha et bredt framspring som er kløvet i midten. Hunnen har ikke horn. Pronotum er ganske tett punktert hos begge kjønn, men med et blankt område i midten bak. Forleggen (protibia) har tre tenner på utsiden som er rettet skrått framover. Dekkvingene er grovt og tett punkterte, blanke. Undersiden har noen få lange, gulaktige hår.
Levevis
Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr.
Utbredelse
Arten er utbredt i Brasil.
Jundiá
Jundiá kan vise til:
Jundiá (Alagoas)
Jundiá er en kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil.
Hans-Martin Lohmann
Hans-Martin Lohmann (født 26. januar 1944 i Bergneustadt, død 5. mai 2014 i Frankfurt am Main) var en tysk journalist og redaktør.
Lohmann studerte germanistikk, filosofi og statsvitenskap. Fra 1974 til 1979 var han vitenskapsredaktør ved Suhrkamp Verlag. Derefter ble han ansatt av det psykoanalytiske fagtidsskriftet Psyche, som han senere ble redaktør for (1992–1997). Fra 2002 levde han som fri skribent i Frankfurt am Main og skrev for blant andre Die Zeit, Deutschlandfunk og diverse tidsskrifter. Han fokuserte mest på temaene marxisme og arbeiderbevegelsens historie. Han har også skrevet mye om psykoanalytikeren Sigmund Freud. Blant hans viktigste publikasjoner er Psychoanalyse und Nationalsozialismus (red.), Freud zur Einführung, Freud-Handbuch og Marxismus.
John Paintsil
John Paintsil (født 15. juni 1981 i Accra) er en ghanesisk fotballspiller som spiller forsvar, men som for tiden er kontraktsløs. Han er også fast inventar på det.
Meritter
2002–2003
2006
UHF (andre betydninger)
UHF kan referere til
Ulf
Ulf eller Ulv er et mannsnavn dannet av det norrøne ordet ulfr eller det gammelhøytyske ordet wolf, begge med betydningen «ulv». Den norrøne formen av navnet var Úlfr, mens Ulf var en gammeldansk form og Olf en gammelsvensk form. Navnene ble i norrøn tid brukt både som personnavn og som tilnavn.
Utbredelse
Ulf R  er blant de ti vanligste mannsnavnene funnet i nordiske runeinskripsjoner fra vikingtiden, og navnet var derfor sannsynligvis svært vanlig i Norden i vikingtiden. De vanligste skrivemåtene for navnet var ulfr, ulf R  og ulf. Navnet var også vanlig på 1200-tallet, oftest skrevet Vlf eller Wlf. Ulv var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 50 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. Formen Ulve er kjent brukt i Norge fra 1520.
I Danmark var navnet mest brukt i 1940- og 1950-årene, spesielt i København. I Sverige var navnet mest brukt i 1950- og 1960-årene, spesielt i Götaland. I Norge var navnet mest brukt i Østfold og Agder på 1600-tallet, i Telemark og Agder fram til 1800-tallet, og i Finnmark på 1900-tallet. Formen Ulv er kjent brukt i Sverige fra 1912.
Ulf, Wlf og Ulfi var vanlige navn i England før den normanniske invasjonen.
Ulf har navnedag i flere nordiske land:
Ulf er i dag mest brukt i Sverige.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Annie og jeg
Annie og jeg (originaltittel: Annie Hall) er en amerikansk dramafilm og romantisk komedie fra 1977 regissert av Woody Allen. Hovedrollene spilles av Woody Allen og Diane Keaton. Filmen ble belønnet med fire Oscar, inkludert Beste film.
Filmen er i Norge også kjent under tittelen Jeg og Annie - en nervøs romanse.
Handling
Alvy er en vellykket jødisk komiker i New York, men beskriver samtidig livet som delt mellom ”the miserable and the horrible.” Etter 15 år med psykoanalyse og to mislykkede ekteskap, opplever Alvy Singer igjen den store kjærligheten da hans venn og manager introduserer ham for den vakre og overspente Annie Hall. Annie er like forvirret og forvirrende som han selv.
Om filmen
Annie og jeg ble meget godt mottatt av filmanmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye som 93 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den nesten toppscore og skrev blant annet at: «''The movie dares to go into this material a little more seriously and cohesively than is usually the case in an Allen film. Annie Hall is a comedy, yes, and there are moments in it as funny as anything Woody has done, but the movie represents a growth on Allen's part''». I 2002 plasserte Ebert den på sin liste over «Great Movies».
VGs anmelder gav den terningkast fem. Norsk filminstitutt skrev følgende: «''Som i så mange av sine filmer bruker regissør og hovedrolleinnehaver Woody Allen seg selv som utgangspunkt. I denne komedien kretser han om forhold og skilsmisse og menneskelig og kunstnerisk utfoldelse blant intellektuelle i New York. Den er også full av fabuleringer rundt mennesker i en medieverden. Filmen viser oss et ærlig og humoristisk bilde av fallgropene i et moderne forhold''».
I 1992 ble filmen funnet betydningsfull nok ("culturally, historically, or aesthetically significant") av USAs Library of Congress til å bli bevart av deres National Film Registry. I 2000 lagde Det amerikanske filminstituttet flere lister (inndelt etter sjanger) over det de mente var de 100 mest betydningsfulle filmene på 1900-tallet. På listen «100 LAUGHS» havnet Annie og jeg på fjerdeplass. Den havnet på en 35.-plass på deres liste over tidenes film (alle kategorier).
Filmen innbrakte $38,2 millioner på amerikanske kinoer og 5,2 millioner kroner i Sverige. Filmens produksjonskostnader var på ca $4 millioner.
Sigourney Weavers hadde sin filmdebut i denne.
Priser
For priser og nominasjoner, se IMDb awards
Yali
Yali kan sikte til
General Strike
General Strike er et musikkalbum utgitt av Angor Wat i 1985
Bo Trach
Bo Trach (huyện Bố Trạch) er et distrikt i provinsen Quang Binh i Vietnam. Det har et areal på 2123,1 km² og en befolkning på 170 000 i 1998.
Administrative enheter
Le Thuy har seks småbydistrikter og syv landsbydistrikter:
Elevmedvirkning
Elevmedvirkning i pedagogikken innebærer deltakelse og beslutninger som gjelder egen og elevgruppens læring. Begrepet fikk økt fokus i skolen gjennom Kunnskapsløftet (LK06). Kunnskapsløftet 2006 la særlig vekt på elevmedvirkning som et virkemiddel for tilpasset opplæring. Et eksempel på elevmedvirkning etter LK06 var at elevene får være med på å utarbeide vurderingskriterier for eget arbeid, noe som gir elevene en dypere forståelse for oppgaven.
Forskrift til opplæringslova
Forskrift til opplæringslova fikk 30. juni 2012 følgende tilføyelse: § 1-4a.Tid til arbeid med elevråd og elevmedverknad Alle elevar skal ha moglegheit og tid til å arbeide med saker knytt til elevdemokrati og medverknad i opplæringa. Arbeidet må vere godkjent av skolen..
Elevmedvirkning og vurdering
Kommunikasjon mellom lærer og elev, og utviklingen av en dialog om elevens læring, er vesentlig for elevens motivasjon. Dysthe (2009) påpeker viktigheten av dialogisk vurdering i lys av et sosiokulturelt læringsperspektiv. Dysthe skriver: "Dialogisk vurderingspraksis handlar om vurderingsformer som gir rom for elevens kreativitet og utfoldingsevne, og som er dialogiske i den forstand at elevane ikkje berre responderer på det andre har bestemt, men som gir dei innverknad på utforminga." Et av målene med elevmedvirkning er altså at elevene skal kunne ha en aktiv rolle i vurderingsprosessen. Forskning har bl.a. vist at grunnskoleelever i Nord-Irland foretrekker vurdering når... Det er videre demonstrert at når elevene er aktivt involvert i vurderingsprosessen, styrkes ikke bare motivasjonen, men læringsutbyttet blir også bedre (Smith, 2009).
Læreplanen
Ifølge Utdanningsdirektoratet skulle elever i norsk skole delta i beslutninger som gjelder deres egen læring. Elevene skulle også delta aktivt i vurdering av eget arbeid, egen kompetanse og i sin egen faglige og sosiale utvikling."'Elevmedvirkning betyr ikke at elevene skal bestemme alt selv, eller at læreren fraskriver seg ansvaret for elevenes læring. Hensikten er blant annet å motivere elever på alle trinn og å bidra til at elevene blir mer bevisst på og engasjert i læringsprosessen og sitt eget læringsmiljø.'"Formålsparagrafen tar også for seg elevmedvirkning: "Opplæringa skal gi innsikt i kulturelt mangfald og vise respekt for den einskilde si overtyding. Ho skal fremje demokrati, likestilling og vitskapleg tenkjemåte. Elevane og lærlingane skal utvikle kunnskap, dugleik og holdningar for å kunne meistre liva sine og for å kunne delta i arbeid og fellesskap i samfunnet. Dei skal få utfalde skaparglede, engasjement og utforskartrong" (opplæringsloven § 1-1) § 1-4a.Tid til arbeid med elevråd og elevmedverknad "Alle elevar skal ha moglegheit og tid til å arbeide med saker knytt til elevdemokrati og medverknad i opplæringa. Arbeidet må vere godkjent av skolen."
For å tydeliggjøre at tid til elevråd og elevmedvirkning skulle være en del av opplæringen, ble dette forskriftsfestet for både elever i grunnskolene og elever i videregående opplæring.
Yalı
Yalı (osmantyrkisk: |يالی, fra gresk yiáli  - γιαλή - moderne γιαλός) er en type osmanske sommerhus bygd i direkte tilknytning til vannet og som kanter strendene langs Bosporos. De ble bygget i tre. Husene ble oppført som sommerhus for velsituert overklasse fra storbyen. De hadde båtplasser ettersom tilkomsten fra selve Konstantinopel gikk per båt, og de hadde gjerne et tilknyttet hageanlegg. De fleste bevarte husene er fra 1800-tallet, men det finnes enkelte eldre hus bevart. Det eldste yalı finnes på den asiatiske siden, ved Kanlıca, og stammer fra 1699.
SHF
SHF er en forkortelse for blant annet:
Julie Austdal
Julie Austdal (født 10. april 2001) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Musikkåret 1370
Musikkåret 1370 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1370.
Dødsfall
...
Peter Parker (lege)
Peter Parker (født 18. juni 1804 i Framingham i Middlesex County i Massachusetts i USA, død 10. januar 1888 i Washington D.C.) var en amerikansk lege og kinamisjonær som virket i Kina under Qing-dynastiet i mange år og reiste i store deler av riket.
Liv og virke
Parker ble født i en ortodoks kongregasjonalistisk familie. Hans foreldre Nathan Parker (1764–1826) og Catherine Murdock († 1836) var bønder. Parker ble uteksaminert i 1831 fra Yale University som bachelor og i 1834 fra Yale Medical School som doktor i medisin. I januar 1834 avsluttet han også et teologistudie ved Yale, og ble ordinert til prest for presbyterianerne.
Den 29. mars 1841 giftet han seg i Washington D.C. med Harriet Colby Webster (født ca. 1820 i Augusta i Maine).
Lam Quas malerier
Parker møtte og samarbeidet med den vestlig utdannede maleren Lam Qua og gav ham i oppdrag å male portretter av pasienter med store svulster eller andre påfallende særegenheter. Noen av disse bilder er tilgjengelig online i Peter Parker Collection, som er ved Yale-universitetets medisiniske bibliotek.
Ungdoms-VM i fotball for menn 1977
U20-VM i fotball for menn 1977 ble arrangert i Tunisia i 1977.
Den skånske krig
Den skånske krig var en krig mellom Danmark-Norge og Sverige i perioden 1675–1679.
I 1675 gikk svenskene inn i Brandenburg, men tapte slaget ved Fehrbellin. Danskene gikk til angrep på den gottorpske delen av Schleswig-Holstein, og inntok sammen med Brandenburg Pommern. Med støtte fra Nederlandene fikk danskene herredømmet over Østersjøen, etter slaget ved Öland 1. juni 1676. Året etter vant danskene et nytt sjøslag, slaget ved Køge bukt.
Ulrik Fredrik Gyldenløve ledet en norsk hær inn i Bohuslän, og okkuperte store deler av området. Denne delen av krigen har blitt kjent som Gyldenløvefeiden. Nordmennene gjorde også utfall mot Jämtland og Härjedalen. 29. juni 1676 gikk danskene inn i Skåne, og etter et halvt år okkuperte de hele området (bortsett fra Malmö), samt Blekinge og det sydlige Halland. I slaget ved Lund 4. desember tapte danskene, og 8 000 soldater mistet livet. Svenskene rykket inn i Skåne igjen.
Selv om Danmark-Norge vant krigen, måtte de under fredsoppgjøret i Lund i 1679 levere tilbake områdene som ble besatt. Sveriges allierte, Frankrike, dikterte vilkårene, og Danmark-Norge fikk bare en symbolsk erstatning.
Krigen i Norge
Den norske hær ble ført av stattholder Gyldenløve og besto ved krigens utbrudd av 12 000 mann. Det manglet ikke folk, men krigsnødvendigheter. Først i oktober 1675 fikk hæren dekket noen av sine mangler: Det ankom store forsendelser av våpen, krutt og tøy fra Nederlandene, hvor regjeringen hadde gjort innkjøp til hæren. Næringsmidler for vinteren ble skaffet fra de mange engelske og hollandske skipene som kom inn fra Østersjøen på grunn av sterke stormer. Islandsfarerne, som var lastet med ullvarer, ble også tømt for sine varer. Alt ble betalt med veksler på den danske regjering.
Gyldenløves plan var å få befolkningen i Båhuslen til å gjøre opprør mot det nye svenske styret og støtte sine gamle landsmenn, og hvis det var mulig, å overfalle enten Båhus eller Marstrand, men ellers bare forsvare grensene. I august sendte han spioner inn i Sverige for å lodde stemningen blant befolkningen og skaffe seg kunnskap om svenskenes planer. Han fikk tilbakemelding om at det ble bygget magasiner i Vänersborg, og at det ble samlet to korps for å gjøre innfall i Norge, et under Ascheberg ved Svarteborg i Båhuslen, og et annet ved Göteborg. Gyldenløve trakk derfor en del tropper sammen i det sydøstlige Norge: 4 000 mann under Henrik Ruse Rysensten sto ved Fredrikstad, mens 2 000 mann under Løvenhjelm ble stilt ved Elverum, Vinger og i grensepassene i Smaalenene.