cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Elder Scrolls II: Daggerfall
Spillet har avanserte systemer for å utforme trylleformler og liknende. Det er også muligheter for å kjøpe hus og hester, samt enorme mengder klær og utstyr. Man kan også forvandle karakteren sin til andre skapninger, for eksempel varulver eller vampyrer. Kampsystemet benytter musebevegelser for å avgjøre hvilken vei sverdet skal slå. Det politiske systemet i Daggerfall omfatter et stort nettverk av laug, ordener og religioner, alle med unike oppgaver og oppdrag som spilleren kan utføre. Ved å melde seg inn og bidra i disse gruppene, kan man forbedre sitt rykte i spillverdenen. De datastyrte karakterenes oppførsel vil deretter utvikle seg i henhold til det ryktet hovedfiguren har.
Daggerfall er også kjent for sine mange programfeil (eller bugs, derav kallenavnet Buggerfall). Som følge av disse feilene, var det i den opprinnelige versjonen umulig å fullføre spillet. Det ble lansert en rekke programfikser, selv om mange feil aldri ble rettet opp i. Tilhengere har i senere tid foreslått å omskape spillet for moderne plattformer.
Monika Meißner
Monika Meißner (født 11. august 1953) er en tysk volleyballspiller.
Hun representerte Øst-Tyskland under Sommer-OL 1976 i Montréal, hvor hun ble nummer 6.
Béla Goldoványi
Béla Goldoványi (født 20. desember 1925, død 16. november 1972) var en ungarsk friidrettsutøver.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 1952, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.
Buddha hopper over muren
Buddha hopper over muren (, også kjent som Buddhas fristelse) er en variant av haifinnesuppe i Fujiankjøkkenet.
Beskrivelse
Retten ble skapt av Zheng Chunfa, en berømt kokk og innehaver av restauranten Ju Chun Yuan i Fuzhou i provinsen Fujian. Zheng var kokk for en ledende lokal mandarin i sin tidlige karriere. Etter at retten ble til under Qing-dynastiet (1644–1912), er den blitt fremhevet som en av det kinesiske kjøkkens fremste delikatesser, på grunn av sin rike smak, bruk av en rekke ingredienser av sjeldent god kvalitet og spesielle tilberedelse. Rettens navn insinuerer at den er så velsmakende at den får buddhistmunker til å «glemme» at de egentlig er vegetarianere. Den er rik på protein og kalsium.
Suppen eller stuingen har mange ingredienser og det trengs to dager for å tilberede den. En typisk oppskrift krever vaktel egg, bambusskudd, kamskjell, sjøpølser, abalone, haifinne, svømmeblære, kylling, Jinhuaskinke, svinesene, ginseng, sopp og taro. Noen oppskrifter krever inntil 30 hovedingredienser og tolv kondimenter. Bruken av haifinne og abalone er blitt kontroversielt av miljømessige og etiske hensyn.
Tilblivelse
Det går mange historier om hvordan retten er blitt til. I tillegg til den gjengse, gjengitt ovenfor, er det en om en mandarin som vandret omkring til fots under Qing-dynastiet. Han oppbevarte all sin mat i en leirkrukke egentlig beregnet på vin. Når enn han skulle ha seg et måltid, varmet han opp krukken over en åpen ild.
Da han og hans venner kom til Fuzhou begynte han å koke retten. Duftene nådde over murene til buddhistklosteret like ved, der munkene satt og mediterte. Selv om buddhistmunker ikke får spise kjøtt, var lukten så uimotståelig at en av dem hoppet over muren. En dikter i følget sa senere at til og med Buddha ville ha hoppet over muren for å få noe av denne lekre retten.
Pavel Akselrod
Pavel Borisovitsj Akselrod (russisk: Па́вел Бори́сович Аксельро́д, egentlig Pinkhos Borukh /  Пи́нхус Бо́рух, født 25. august 1850 i Potsjep i guvernementet Tsjernigov i Russland; død 16. april 1928 i Berlin) var en russisk sosialist og politiker.
Bakgrunn
Borukh/Akselrod ble født i en gammel småby som nå legger i Brjansk oblast, og vokste opp i Sjklov og i Mogilev, begge i det senere Hviterussland. Han var sønn av en jødisk vertshuseier.
Politisk engasjement
Akselrod var narodnik, en tilhenger av en praktisert førmarxistisk russisk sosialisme. Da denne bevegelsen slo feil, måtte i Akselrod flykte fra landet i 1874. Han ble etterhvert melkeprodusent i Sveits, og opprettet et mellomstort firma, utviklet en egen type «Buttermilch» (kjernemelk) og begynte også med produksjon av kefir. Han giftet seg med Nadjesjda Ivanovna Kaminer, og de fikk tre barn. Deres hjem stod alltid åpen for russere i eksil.
I sitt eksil ble han kjent med den tyske arbeiderbevegelse, og kom til at noe av det han så hadde overføringsverdi til russiske sosiale forhold. Sammen med Plekhanov og andre grunnla han i Genève i 1883 gruppen «Arbeidets frigjøring» (Освобождение труда), og med dette var det russiske sosialdemokrati blitt til. Men allerede på en partikongress i 1903 i London ble bevegelsen splittet i de mer radikale (kalt bolsjeviki fordi de var i flertall ved avstemningen) og de mer taktisk orienterte mensjeviki, som var beredt til taktisk betingede tilpasninger til den tsaristiske orden.
Etter februarrevolusjonen i 1917 kom Akselrod tilbake til Russland. Da hadde allerede en del mensjeviker trådt inn i Kerenskijs provisoriske regjering, som støttet krigspolitikken - dette var under første verdenskrig. Nå prøvde Akselrod å f ågjennomslag for sine synspunkter (både overfor andre mensjeviker, og med brodd mot Lenin, som også var kommet tilbake fra utenrikseksil). Særlig maktpåliggende var det for ham å få til en fredsavtale med sentralmaktene, noe den provisoriske regjering ikke ville.
Men da bolsjevikene styrtet den provisoriske regjering (oktoberrevolusjonen, som Akselrod kalte «en historisk forbrytelse uten sidestykke i moderne historie») ble Akselrod igjen nødt til å flykte fra Russland. Han reiste rundt i utlandet og mante sosialister der til motstand mot bolsjevikene.
Eccrisis
Eccrisis er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, nokså kraftige, brokete fargede trebukker. Antennene er tynne og kortere enn kroppen. Hodet er fremstrakt, med utstående fasettøyne. Pronotum er klokkeformet, lengre enn bredt. Dekkvingene er avsmalnende bakover. Beina er nokså lange, lårene noe fortykkede.
Utbredelse
Slekten er endemisk for Madagaskar.
Gudrun Gärtner
Gudrun Gärtner (født 24. desember 1958) er en tysk volleyballspiller.
Hun representerte Øst-Tyskland under Sommer-OL 1976 i Montréal, hvor hun ble nummer 6.
Haraldstårnet
Haraldstårnet ble bygd på Ullandhaug i Stavanger i 1895. Det var Stavanger Turistforening som fikk reist tårnet for å gi turgåere et utfartsmål, og for å minnes rikssamlingen i 872.
Det hele startet med at turistforeningen bygget en veg for 4-hjulskjøretøyer opp til toppen. Den var ferdig i 1892, og det ble besluttet å gi fri grunn til et utsiktshus. Så i 1894, etter at ingen hadde reflektert på tilbudet, foretok styret i foreningen planeringsarbeider på toppen av haugen. Forslag til paviljong eller hus ble utarbeidet og anbud innhentet. Endelig, i 1895 er bygget reist etter arkitekt Hartvig Sverdrup Eckhoffs forslag. Byggeomkostningene kom på 3600 kroner. Året etter tok sogneprest Jonas Dahl initiativ til utsmykning av tårnet og 1930 kroner ble samlet inn. I 1899 ble tårnet overført til Stavanger kommune. Det ble for dyrt å drive tårnet. Etter at kommunen overtok ble det drevet restaurant i noen år av Bondeungdomslaget.
En del kjente personer har vært oppe i tårnet, blant andre Arne Garborg, Kong Oscar II og Kong Haakon VII. Tyskerne ødela en del av tårnet under andre verdenskrig. Tårnet ble revet i 1963.
Lothar Knörzer
Lothar Knörzer (født 4. august 1933) er en tysk friidrettsutøver.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1956, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.
Metacolpodes
Metacolpodes er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore, slanke, svært blanke løpebiller. Hodet har nokså store, utstående fasettøyne. Pronotum er rundet, gjerne med lys ytterkant.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia og Polynesia, én art er innført til det vestlige Nord-Amerika (Washington og British Columbia).
Villa Ditlev-Simonsen
Villa Ditlev-Simonsen i Hoffsjef Løvenskiolds vei 32 på Ullern i Oslo er tegnet av Ove Bang etter bestilling fra John Ditlev-Simonsen. Bygningen stod ferdig i 1937 og er i dag residensen til den amerikanske ambassadens ministerråd (Deputy Chief of Mission). Beskrevet av Sigfried Giedion som «like godt som Le Corbusier», etablerte Villa Ditlev-Simonsen Bang som en av 1930-årenes fremste villa-arkitekter, og den internasjonalt anerkjente bygningen er blitt stående som et hovedverk innen norsk modernisme, eller «funksjonalisme» som retningen ofte blir kalt i en nordisk kontekst.
Bakgrunn
Villa Ditlev-Simonsen er et representativt verk fra Ove Bangs modernistiske periode som dateres fra 1930 til hans død i 1942. Sammen med en rekke andre bygninger han realiserte mellom 1930 og 1942, står Villa Ditlev-Simonsen som en motsetning til hans tidligere arbeider. Med utdanning fra Høyskolen i Trondheim (NTH) i perioden 1913-1917 etterfulgt av ansettelse ved Magnus Poulssons (1881-1958) kontor og så egen praksis på Rjukan i 1922, var Bang opprinnelig opptatt av nyklassisisme og nasjonale tradisjoner. Disse var også de dominerende stilretningene i norsk arkitektur i de første tjue årene av 1900-tallet.
Forandringen i Bangs stil kan spores tilbake til en studiereise til Nederland han foretok med Arkitektforeningen i 1928. Her ble han konfrontert med ulike modernistiske bygninger av Willem Marinus Dudok (1884-1974), J. J. P. Oud (1890-1963), Johannes Brinkman (1902-1949) og Leendert van der Vlugt (1894-1936). Ifølge hans samtidige biografer, arkitektene Gudolf Blakstad og Herman Munthe-Kaas, betydde turen et gjennombrudd for Bangs arkitektoniske visjon. Det var de nederlandske arkitektenes klare og enkle volumer og rene, dekorfrie fasader som tiltrakk Bang. I tillegg likte Bang deres frie bruk av materialer, som han blant annet så i Brinkman og van der Vlugts fabrikk for Van Nelle i Rotterdam, en skjelettkonstruksjon i betong, bekledd med store glassflater. Mange av disse elementene finnes i Bangs design for Villa Ditlev-Simonsen cirka ni år senere. Villa Ditlev-Simonsen kan derfor forstås som et resultat av en kontinuerlig eksperimentering med et modernistisk formspråk, som begynte allerede da han kom tilbake fra studieturen til Nederland.
John Ditlev-Simonsen, byggherre
Skipsreder John Ditlev-Simonsen, en framtredende mann innen norsk nærings- og kulturliv, bestilte i 1937 en villa fra Bang. Ditlev-Simonsen var en tilhenger av modernismen og, ifølge Wenche Findal, ga han Bang frie tøyler til å «eksperimentere med avantgardistiske modeller» i utformingen av det som skulle bli en bolig for familie og representasjon. I 1949 solgte Ditlev-Simonsen villaen til USAs regjering. Bygningen har siden vært i deres eie.
Villa Ditlev-Simonsen
Et svevende hvitt rektangulært prisme hvilende på pilotis i en tilbaketrukket underetasje, Villa Ditlev-Simonsen minner uunngåelig om Villa Savoye, Le Corbusiers kjente modernistiske enebolig i Poissy, Frankrike. Samtidig har bygningen lokale elementer i seg. Mens elevasjonen kan minne om norske stabbur, tilførte Bang hovedbygningens frontfasade en tilbaketrukket balkong som han selv kalte «svalgang». I tillegg brukte han noe lokalt materiale, da terrassen og plassen foran hovedfasaden er lagt i grå naturstein, som bryter med den hvitkalkede jernbetongen i bygningskomplekset. Christian Norberg-Shulz hevder også at den diskré inngangen er et «norsk» trekk, som samsvarer med nordmenns «mangel på sans for representasjon». Kombinasjon av internasjonal modernisme og lokal tradisjon går igjen i flere av Bangs villaer. Den løsere modernismen og særegne karakteren i arkitekturen var noe Bang hadde fra Le Corbusier, som framhevet arkitektens rett til å «dikte» sin egen arkitektur.
Fasade, plan og funksjon
Villa Ditlev-Simonsen var et hus for bolig og representasjon, og komplekset består av en høy hovedbygning for herskap og gjester, samt en lavere, to-etasjes fløy som opprinnelig var garasje og tjenerrom. På en 4859 kvadratmeter skrånende tomt, står villaen plassert mellom løv- og grantrær. Mens bygningens hvite eksteriør og skarpe geometriske volumer bryter med de organiske formene i de grønne omgivelsene, er det elementer i villaen som knytter den til den omkringliggende naturen. Frontfasadens utstikkende terrassesokkel i grovhugget naturstein samt pilotis’ repetisjon av trestammene rundt skaper en sammenheng mellom arkitektur og natur. På bakkeplan, synes også naturen å fortsette inn i bygningen, da store vindusflater fra gulv til tak skaper en flytende overgang mellom rom og hage. Den luftige lettheten som karakteriserer grunnivået i frontfasaden holdes i sjakk av den hvite, rektangulære «kuben» som ligger over og presser bygningen mot bakken. Det øvre nivået er en klar motpol til underetasjens åpenhet: med kun en smal åpning for svalgang og vindusbånd, synes den tette betongkuben å atskille seg fra omgivelsene og stenge naturen ute med sin hvite monumentalitet. I den opprinnelige planen, gjenspeilet hovedfasadens utforming i grove trekk etasjenes og rommenes funksjon. Bak det åpne grunnivået i hovedbygningens fasade var representasjonsrom i form av flere stuer, mens blokken over pilotis inneholdt fire soverom. Oppdelingen av fasadens grunnivå med en opphøyd terrasse og et lavt vindu bak trappen på den siden og et høyt panoramavindu på den andre, antyder den mer komplekse indre organiseringen av rommene. Bak glassfasadene var flere stuer i forskjellig plan. Nederst var en stor peisestue delvis nedsenket i bakken. Forbundet med en trapp fra peisestuen var neste etasje, veststuen - husets hovedrom - på 70 kvadratmeter. Dette rommet strakk seg over halvannet plan og lå bak panoramavinduet i hovedfasaden. I en gallerietasje et halvplan over veststuen og adskilt fra denne med en brystning i stål lå spisestuen, som også var i direkte tilknytning til den opphøyde terrassen utenfor.
Materiale og konstruksjon
Villa Ditlev-Simonsen er hovedsakelig en massiv konstruksjon i jernbetong tross bruken av pilotis i frontfasaden på hovedbygget og som støtte under deler av tjenerfløyen, i tillegg til et par søyler inne i bygningen. Som en av de første arkitektene i Norden brukte Bang jernbetong i stede for pusset tegl i villa-arkitekturen. I likhet med arkitekter internasjonalt, kan Bang ha ment at fabrikkert stein som pusset tegl var «materialforfalskneri», og derfor ha valgt jernbetong, et materiale som ble mye brukt i hvite, modernistiske bygninger på kontinentet. Samtidig er ikke bygningen et uforbeholdent eksempel på modernismens uttalte ærlighet og tese om at form følger funksjon, da pilotis i hovedbyggets frontfasade ikke er bærende, men snarere et dekorativt element. I tillegg var Bang antageligvis inspirert av Le Corbusiers manifest Fem punkter for en ny arkitektur (1926), som fremhevet skjelettkonstruksjon med søyler og fri plan. Bruken av pilotis synes videre å understreke villaens stilistiske tilhørighet blant internasjonale modernistiske bygninger som Le Corbusiers Villa Savoye og Ludwig Mies van der Rohes Villa Tugendhat (1930).
Martin Ystenes
Martin Ystenes (født 6. juni 1956) er professor i uorganisk kjemi ved NTNU, og mer mest kjent for å drive naturvitenskapelig folkeopplysning og satire ved å blogge om naturvitenskapelige misoppfatninger fremmet i media.
Han forsvarte dr.ing.-graden på avhandlingen Vibrational analysis of ethyl benzoate and its titanium tetrachloride complexes ved Institutt for industriell kjemi, Norges tekniske høgskole i 1986.
Han er kjent som en forkjemper for en nøyaktigere fremstilling av naturvitenskap i media, spesielt innen fysikk og kjemi; og har i flere år drevet kommentatorspalten Sprøytvarsleren som samler inn og kommenterer journalisters flauser. Sprøytvarsleren lå fra 1996 til 2001 på Ystenes' nettsider på NTNU. Opprinnelig startet Sprøytvarsleren ved at Ystenes la ut kommentarer på naturvitenskapelige feil han selv fant i media. Etterhvert som Sprøytvarslerens popularitet økte, strømmet det inn tips fra lesere slik at han i nettstedet aktive år mottok over 2500 tips. Særlig medieoppslag om alt som har med stråling, gener, helserisikoer forbundet med kjemiske stoffer og alternativ medisin var gjennomgangstemaer i Sprøytvarsleren. Ofte hadde Ystenes' kommentarer mediefeilene en ironisk, humoristisk eller sarkastisk tone, gjerne illustrert ved å utlede konsekvensene av om oppslaget hadde vært riktig. I 2001 tok han pause fra Sprøytvarsleren "Alt i alt tør jeg derfor gjøre den dristige antakelsen at jeg lyktes med mitt forsett: Å få media til å ta realfaglig, naturvitenskapelig og miljøfaglig kunnskap alvorlig"
Han har vært en sterk kritiker av norsk offentlig enhetsskolepolitikk og hvordan denne politikken har medført en ignorering av barn med spesielle intellektuelle evner.
I en periode fra 2003 var han leder av Mensa i Norge.
Løkhaug signalstasjon
Løkhaug signalstasjon ble opprettet omkring 1918 som del av den ytre bevoktningslinjen for Agdenes befestninger, og for å kontrollere innseilingen til Trondheimsfjorden krigshavn.
Rettigheter og grunnerverv for plassering av Løkhaug signalstasjon og tilhørende bygningsmasse, ble kjøpt fra gården Rishaug 24. mai 1918 av Agdenes befestninger ved kommandant Birger Eriksen for kr. 300.
Signalstasjonen lå på Signalhaugen på Løkhaugens topp, i tidligere Agdenes kommune i Sør-Trøndelag. Stasjonen bestod av en liten hytte, hvor man signaliserte morse som lysblink med signallampe. Ved utbruddet av andre verdenskrig hadde signalstasjonen telefonsamband med Agdenes festning. Under krigen 1940-45 etablerte den tyske okkupasjonsmakten et marinekystbatteri på Løkhaug benevnt MKB 3/506 Lökhaug. Forsvaret solgte i 2011 eiendommen, og i dag er området statlig sikret friluftsområde.
Løkhaug signalstasjon var en av flere signalstasjoner som ble anlagt ved munningen av Trondheimsfjorden som fremskutt bevoktning for Agdenes festning. Den ytre bevoktningslinjen gikk mellom Løkhaug signalstasjon og Smellingen signalstasjon.
Çekmeköy
Çekmeköy er en by med 248 859 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen İstanbul. Den ligger nordøst for Ümraniye, sørøst for Beykoz og vest for Sancaktepe.
Heggerullvikler
Heggerullvikler (Eudemis porphyrana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 17-21 millimeter) vikler. Thorax har to oppstående hårkvaster. Forvingen er blekt okerfarget i den indre og bakre delen, mørkbrun i den ytre og fremre. Vingen har to litt uregelmessige, hvite tverrbånd med mørk midtstripe, det ytterste av disse danner gjerne en "Y". Bakvingen er lyst gråbrun.
Levevis
Arten har larver som lever på hegg (Prunus padus) og eple (Malus domestica), men også på mange andre løvtrær. Den kan av og til gjøre noe skade på frukttrær. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli-august og kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Den er utbredt over det meste av Europa, og også i den nordlige delen av Asia. I Norge finnes den på Østlandet og Sørlandet.
Perlebiller
Perlebiller (Scydmaeninae) er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur. Det er funnet 26 arter i Norge.
Utseende
Knøttsmå til små biller (0,5 - 3,5 mm), som oftest forholdsvis slanke og blanke, nakne eller med oppstående hår. Hodet er lite og mer eller mindre rundt, og skilt fra brystet med en tydelig "hals". Fasettøynene er små og utstående med ganske få fasetter, noen arter mangler fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede eller svakt kølleformede, og består av 11 ledd. Palpene er ofte forholdsvis lange og kølleformede. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis omtrent så langt som bredt og mye smalere enn dekkvingene. Ofte har det en tverr-rekke av dype groper nær roten. Dekkvingene dekker vanligvis hele bakkroppen. De er ofte ovale på form og bredest omkring midten. Hos mange arter har de noen dype groper ved roten. Beina er forholdsvis lange med fortykkede lår, ellers slanke. Fremlåret er ofte kledt med "sugekopper" som hjelper dem holde fast på byttet. Føttene er fem-leddete. Bilde:
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer.
Fossile arter
På grunn av sin beskjedne kroppsstørrelse blir disse billene lett bevart i rav. Det er derfor kjent relativt mange fossile arter i denne gruppen, og gruppens evolusjonære historie er bedre dokumentert enn de fleste andre biller.
Klomipramin
Klomipramin er et antidepressivum innenfor gruppen av trisykliske antidepressiva.
James Franklin (naturforsker)
James Franklin (født c. 1783, død 31. august 1834) var en britisk soldat. Han var bror til Sir John Franklin.
James Franklin gikk inn i tjeneste for British East India Company som kadett i 1805. Han gjorde tjeneste med utmerkelse på ulike indiske ekspedisjoner og ble valgt til medlem av Royal Society.
Brukerhistorie
En brukerhistorie er en naturlig beskrivelse av funksjonen til en programvare sett fra et brukerperspektiv. Det brukes som et verktøy i programvareutvikling for å utforme krav til hvordan programvaren skal fungere fra et brukerperspektiv. De kan for eksempel skrives på papir, Post-it-lapper eller digital programvare. Avhengig av prosjektet kan brukerhistorier skrives av ulike interessenter som en klient, bruker, leder eller et utviklingsteam.
Prinsipp
Brukerhistorier skrives enten av eller for brukere eller kunder for å påvirke funksjonaliteten til systemet som utvikles. I noen lag er den produktansvarlige (eller produkteieren i Scrum) som er primært ansvarlig for å formulere brukerhistorier og organisere dem i en produktkø. I andre lag kan hvem som helst skrive en brukerhistorie. Brukerhistorier kan utvikles gjennom diskusjon med interessenter være basert på personas eller bare funnet på etter eget forgodtbefinnende.
Typiske maler
Brukerhistorier kan lages i flere ulike formater.
Det vanligste oppsettet er Connextra-malen (Connextra template) angitt nedenfor. Mike Cohn har foreslått at "slik at"-klausulen er valgfri, men fortsatt ofte er nyttig.
Chris Matts foreslo at å "jakte på verdien" ("hunting the value") var det første steget i å levere programvare, og foreslo følgende alternative mal:
En annen mal basert på De 5 H-ene (hvem, hva, hvortid, hvor, hvorfor) er:
Bruk
En sentral del av mange smidige utviklingsmetoder, som for eksempel planlegging spillet i ekstrem programmering, er at brukerhistorier beskriver hva som kan bygges i programvareprosjektet. Brukerhistorier prioriteres av kunden (eller produkteieren i Scrum) for å indikere hvilke funksjoner som er viktigst for systemet, og vil deretter bli brutt ned til oppgaver og estimert av utviklerne. En måte å estimere på er via Scrum sin variant av Fibonacci-skalaen.
Når brukerhistorier skal implementeres bør utviklerne ha mulighet til å kommunisere med kunden om det. Korte historier kan være vanskelige å tolke, kan kreve litt bakgrunnskunnskap eller kravene kan ha endret seg siden historien ble skrevet.
Brukerhistorier kan utvides ved å legge til detaljer basert på samtaler med produkteieren. Dette kan omfatte notater, vedlegg og akseptkriterier.
Akseptansekriterier
Mike Cohn definerer akseptkriterier som "notater om hva brukerhistorien må gjøre for at produkteieren skal akseptere det som komplett". Kriteriene definerer grensene for en brukerhistorie, og brukes til å bekrefte når en historie er fullført og fungerer som ønsket.
Den riktige mengden informasjon som skal inkluderes i akseptkriteriene varierer etter lag, program og prosjekt. Noen kan inkludere "forgjengerkriterier" som at "brukeren har allerede logget inn og har allerede redigert informasjonen sin en gang". Noen skriver akseptkriterier i det typisk smidige formatet "gitt-når-da". Andre bruker bare kulepunkter hentet fra krav opprinnelig samlet fra kunder eller interessenter.
For at en historie skal anses ferdig eller fullført må alle akseptkriterier være oppfylt.
Fordeler
Det er ingen gode bevis på at bruk av brukerhistorier øker programvaresuksess eller utviklerproduktivitet. Brukerhistorier letter imidlertid sensemaking uten unødig problemstrukturering, hvilket er knyttet til suksess.
Begrensninger
Begrensninger med brukerhistorier inkluderer:
Sammenligning med epos, temaer og initiativer
I mange sammenhenger blir brukerhistorier både brukt og sortert i grupper av semantiske og organisatoriske årsaker. Bruken avhenger av ståsted, for eksempel om man ser fra et brukerperspektiv som produkteier i forhold til funksjoner, eller fra et bedriftsperspektiv med tanke på organisering av oppgaver. Mens noen foreslår å bruke "epos" og "temaer" som etiketter for enhver tenkelige form for gruppering av brukerhistorier, har begrepene en tendens til å bli brukt til sterk strukturering og estimering av arbeidsbelastninger. Eksempelvis har programvaren Jira en tilsynelatende hierarkisk organisert gjøreliste hvor det første nivået av gjøremål kalles "user-story", det andre nivået kalles "epics" (gruppering av brukerhistorier ), og det tredje nivået kalles "initiatives" (gruppering av epos). Initiativer er imidlertid ikke alltid til stede i produktutviklingsverktøy, og legger bare til et annet nivå av granularitet. I Jira eksisterer "temaer" (themes) for sporingsformål og gjør det mulig å kryssrelatere og gruppere elementer fra ulike deler av det faste hierarkiet.
Under denne bruken endrer Jira betydningen av temaer i et organisasjonsperspektiv (for eksempel hvor mye tid vi brukte på å utvikle temaet "xyz"). Dog er en annen definisjon på temaer at en gruppe med brukerhistorier, epos, funksjoner, osv. utgjør en felles semantisk enhet eller et mål. Det finnes sannsynligvis ikke en felles definisjon fordi ulike tilnærminger finnes for ulike metoder for produktdesign og -utvikling. I denne forstand foreslår noen også å ikke bruke noen form for harde grupper og hierarkier.
Kart over brukerhistorier
En kart over brukerhistorier eller brukerhistorikart (story map ) organiserer brukerhistorier i henhold til en fortellende flyt som presenterer det store bildet av produktet. Teknikken ble utviklet av Jeff Patton fra 2005 til 2014 for å minske risikoen for at prosjekter ble oversvømmet med svært detaljerte brukerhistorier som distraherte fra å realisere produktets hovedmål.
Linjen for det horisontale tverrgående narrativet trekkes deretter ved å identifisere hovedoppgavene til den enkelte brukeren som er involvert i disse forretningsaktivitetene. Denne horisontale linjen holdes gjennom hele prosjektet. Mer detaljerte brukerhistorier samles inn i tråd med vanlig praksis for brukerhistorier, men hver nye brukerhistorie blir enten satt inn i fortellingsflyten eller relatert vertikalt til en hovedoppgave.
Den horisontale aksen korresponderer med dekningen av produktmålene, og den vertikale aksen til behovene til de enkelte brukerne. På denne måten blir det mulig å beskrive selv store systemer uten å miste det store bildet.
Kart over brukerens reise
Et brukerreisekart (user journey map ) har til hensikt å vise det store bildet, men for en enkelt brukerkategori. Dens fortelling fokuserer på kronologi av faser og handlinger som en enkelt bruker må utføre for å oppnå sine mål.
Brukerreisekartet gjør det mulig å kartlegge brukeropplevelsen utover et sett med brukerhistorier. Basert på tilbakemeldinger fra brukerne kan de positive og negative følelsene gjennom hele brukerreisen identifiseres, og friksjonspunkter eller uoppfylte behov kan identifiseres på kartet. Denne teknikken brukes til å forbedre utformingen av et produkt, og gjør det mulig å engasjere brukere i en deltakende tilnærming.
Sammenligning med brukstilfeller
Et brukstilfelle har blitt beskrevet som "en generalisert beskrivelse av et sett av interaksjoner mellom systemet og en eller flere aktører, hvor en aktør er enten en bruker eller et annet system". Mens brukstilfeller og brukerhistorier har noen likheter er det flere forskjeller mellom dem:
Kent Beck, Alistair Cockburn, Martin Fowler og andre har publisert en videre diskusjon på c2.com wiki (hjemmesiden til ekstrem programmering) hvor de sammenligner brukerhistorier og brukstilfeller.
Sammenligning med produktbeskrivelse
I PRINCE2 kan man bruke produktbeskrivelser i kombinasjon med smidige brukerhistorier.
Leonhard Pohl
Leonhard Pohl (født 18. juli 1929, død 23. april 2014) var en tysk friidrettsutøver.
Jutta Balster
Hun representerte Øst-Tyskland under Sommer-OL 1976 i Montréal, hvor hun ble nummer 6.
Leonhard Pohl
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1956, hvor han tok bronse på 4 × 100 meter stafett.
Skyting under de britiske samveldeleker 1974
Skyting under de britiske samveldeleker 1974. Skyting var en av flere sporter under British Commonwealth Games som ble arrangert i Christchurch på New Zealand i perioden 24. januar til 2. februar 1974. Det var de tiende lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. I lekene 1974 var det andre gangen skyting var med på programmet i samveldelekene og det ble konkurrert i seks øvelser. Canada ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Australia og New Zealand med en hver.
Linda Næsfeldt
Linda Helen Næsfeldt (født 22. oktober 1975) er en norsk fotograf, oppvokst på Holmlia i bydel Søndre Nordstrand i Oslo.
Det saksiske statskanselli
Det saksiske statskanselli er den saksiske statsministerens kontor og embedsverk. Det ledes av en kansellisjef, for tiden Hermann Winkler (CDU). Statskansellisjefen tilhører den saksiske regjering.
Linda Næsfeldt
Næsfeldt har gått fotolinja ved Arbeiderbevegelsens Folkehøgskole. Hun har arbeidet som pressefotograf i Dagsavisen, VG, Dagbladet og Dagens Næringsliv. I perioden 2007 - 2009 var hun fotosjef i Dagsavisen. Sommeren 2010 begynte hun som bildesjef i Dagens Næringsliv, med fotoansvar for avisens hverdagsutgaver. I 2013 gikk hun over i stillingen som avdelingsfotograf i DN lørdag, Magasinet. Næsfeldt forlot Dagens Næringsliv høsten 2018 og jobber i dag frilans.
I årene som pressefotograf har hun blitt premiert en rekke ganger i pressens Årets Bilde-konkurranse. I 2004 vant hun fire priser og gikk helt til topps i klassen Natur og miljø. Året etter, i 2005, vant hun både klassen Portrett og klassen Årets dokumentar innland. I årene som følger premieres Næsfeldts fotografier gjentatte ganger.
I 2006 ble Næsfeldt valgt ut til å fotografere årets fredsprisvinner til den offisielle fredsprisutstillingen i Galleriet ved Nobels Fredssenter i Oslo. Utstillingen «For en neve dollar» portretterer fredsprisvinneren Muhammad Yunus og viser Grameen Bank sitt arbeid for å skape økonomisk og sosial utvikling nedenfra i Bangladesh. Samme året var hun blant fotografene som fikk prosjektstøtte fra Fritt Ord, da stiftelsen bevilget 6 millioner til norsk dokumentarfoto. Hun fikk støtte til prosjektet «Fotball og folk flest». Næsfeldt, som er tilknyttet bildebyrået Samfoto, regnes av mange som en av landets fremste reportasjefotografer.
Norge under EM i svømmesport 2012
Norge deltok under EM i svømmesport 2012 i Debrecen, Ungarn, og Eindhoven, Nederland fra 14. til 27. mai 2012.
Neoporus
Neoporus er en slekt av biller og tilhører familiegruppen vannkalver.
Utseende
Små til middelsstore (2,2-6,4 millimeter), bredt ovale vannkalver, gjerne halvblanke med tegninger i gult eller oransje og svart. Oversiden er fint hårete.
Systematisk inndeling
Slekten blir av og til plassert som en underslekt av Hydroporus.
Turkmenistans riksvåpen
Turkmenistans riksvåpen ble antatt i sin nåværende form i 2003. Våpenet er et åttekantet grønnt emblem. Fasongen er stjernen Rub el Hizb (۞), a islamsk symbol med gull ramme. I midten en sirkulær blå skive med et naturlig, ikke-stilisert bilde av en Akhal-Teke-hest. Omkring skiven en rød ring med fem tradisjonelle teppemønstere kalt gul, ett for hver av de mest betydningsfulle turkmenske stammene: Teke, Yomut, Arsary, Choudur, og Saryk. Omkring våpenet ligger to hveteaks og syv bomullsblomster. Øverst en sølv månesigd og fem sølv femtakkete stjerner, en for hver av de fem provinsene: Ahal, Balkan, Daşoguz, Lebap, og Mary.
Historisk utvikling
Turkmenske SSR fikk eget riksvåpen 2. mars 1937, etter forbilde av Sovjetunionens riksvåpen. Det viser symboler for jordbruk (bomull og hvete), for oljeutvinning (boretårn og rørledning), og et Yomut teppe for turkmensk kultur. Oppadstigende sol, rød stjerne, samt hammer og sigd er kommunistiske symboler. På et banner står det teksten Proletarer i alle land, foren dere! med kyrilliske bokstaver på turkmensk Әхли юртлариң пролетарлары, бирлешиң! (Ähli ýurtlaryň proletarlary, birleşiň!) og russisk. TSSR er sovjetrepublikkens navn både på turkmensk og på russisk.
Etter oppløsningen av Sovjetunionen fikk Turkmenistan et riksvåpen som ligner på det nåværende, men med farger nærmere det sovjetiske.
Privas
Privas er en kommune i departementet Ardèche i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sør i Frankrike. Privas er hovedstad i departementet.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Privas
Sancaktepe
Sancaktepe er en by med 402 391 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen İstanbul. Den ligger nord for Maltepe, sørøst for Çekmeköy, øst for Ümraniye og vest for Sultanbeyli.
FA Premier League 1992–1993
FA Premier League 1992–1993 var den første sesongen av FA Premier League. Manchester United vant den første utgaven av Premier League, klubbens åttende ligatittel.
==Tabell ==
Opprykk
De tre dårligste klubbene i Premier League rykket automatisk ned til 1. divisjon og de to beste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk opp til Premier League. Play-off ble spilt der klubbene som kom på tredje, fjerde, femte og sjetteplass i 1. divisjon spilte om en plass i Premier League.
Football League 1. divisjon 1992–1993:
Verdenscupen i alpint 2016/17 — Slalåm menn — Adelboden
8. januar 2017 var det klart for slalåm for menn i Adelboden i Verdenscupen i alpint 2016/17.
Sture Lagerwall
Sture Lagerwall (født 13. desember 1908 i Stockholm, død 1. november 1964 i Malmö) var en svensk skuespiller, regissør og teaterdirektør.
Liste over kulturminner i Sola
Liste over kulturminner i Sola er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Sola. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
Brian Hubert Robertson
Brian Hubert Robertson, 1. baron Robertson av Oakridge, (født 22. juli 1896 i London, død 29. april 1974 samme sted) var en britisk offiser. Brian Robertson deltok som offiser i den britiske armé både under den første og den andre verdenskrig. Etter avslutningen av den andre verdenskrigen var han fra 1945 til 1947 medlem av det allierte kontrollrådet og fra 1947 til 1948 sjef for British Army of the Rhine. Deretter var han høykommissær i den allierte høykommisjon i Tyskland. I denne posisjon deltok han i etableringen av Forbundsrepublikken Tyskland gjennom overleveringen av Frankfurtdokumentene. Han hadde deretter flere militære kommandoopdrag, blant annet som guvernør for Suezkanalen.
Liste over kulturminner i Sola
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Brian Hubert Robertson
I 1933 ble Robertson utnevnt til baronett og i 1961 opphøyet i høyadelsstanden som baron Robertson av Oakridge. Robertson var storkorsridder av fire britiske ordener: Order of the Bath, Order of the British Empire, Order of St. Michael and St. George og Royal Victorian Order. Han mottok Distinguished Service Order og Military Cross.
Kjell-Olof Bornemark
Kjell-Olof Bornemark (født 1924, død 20. september 2006) var en svensk forfatter.
Bornemark var telegrafist i den svenske marinen og handelsflåten fram til 1951. Deretter arbeidet han i forlag, presse og PR-virksomhet, blant annet som sjefredaktør i det sosialistiske politiske tidsskriftet Tidsignal.
Mellom 1982 og 1994 utga han åtte prisbelønnede thrillere og spionromaner. Bøkene ble oversatt til åtte språk, deriblant fransk, tysk og engelsk.
M1910 Maxim
M1910 Maxim (Pulemyot Maxima na stanke Sokolova – Пулемёт Максима на станке Соколова) er et tungt maskingevær brukt av Russland i første verdenskrig og Sovjetunionen andre verdenskrig.
Den ble approbert av den russiske hæren i 1910, og er en variant av Hiram Maxims Maxim maskingevær. Den er kamret for ammunisjon i kaliber 7,62 x 54R, som var standard kaliber på den tiden. Den kom montert på en vogn med to hjul. I tillegg til infanterimodellen fantes det versjoner for montering i fly og på skip. Den ble erstattet under sovjetisk tjeneste i 1943 av SG-43 Goryunov.
Filosofiåret 1905
Filosofiåret 1905 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1905.
Fødsler
|| forfatter og filosof ||align=center| ||align=center|1982 ||
Stuping under de britiske samveldeleker 1974
Stuping under de britiske samveldeleker 1974. Stuping var en av flere sporter under British Commonwealth Games som ble arrangert i Christchurch på New Zealand i perioden 24. januar til 2. februar 1974. Det var de tiende lekene i det som kom til å bli Samveldelekene (Commonwealth Games) fra 1978. I 1974 ble det konkurrert i fire øvelser i stuping, 3 meter sviktstup og 10 meter tårnstup for både kvinner og menn. Canada ble beste nasjon med to gullmedaljer foran Australia som også vant to gull.
Filosofiåret 1905
Fødsler
filosof og verdensborger ||align=center|90 ||align=center| 1996 ||
Gap (Hautes-Alpes)
Gap er en kommune i departementet Hautes-Alpes i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur i det sørøstlige Frankrike. Den ligger ca. 100 km sør for Grenoble og 150 km nord for Aix-en-Provence. Gap er hovedstad i departementet Hautes-Alpes, og har ca. 39 000 innbyggere. Byen er kjent for sin ost, le gapençais.
I romertiden ble Gap kalt Vapincum.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Gap
Stenolophus
Stenolophus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.
Systematisk inndeling
Oversikten har med de europeiske artene. Systematikken følger Carabidae of the World.
Cosmotomidius
Cosmotomidius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, brunlige trebukker med lange antenner. Pronotum har en kraftig tann midt på hver side. Dekkvingene ender i en spiss.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Albury
Albury er en by i delstaten New South Wales i Australia. Ved folketellingen i 2016 hadde byen 51,076 innbyggere. Albury ligger ved grensen mellom New South Wales og Victoria, hvor nabobyen Wodonga ligger. Til sammen har disse to byene 90,281 innbyggere. Albury ble grunnlagt i 1839 og fikk bystatus i 1946.
Geografi
Albury ligger langs elva Murray, og ved foten av Great Dividing Range. På den andre siden av elva ligger Wodonga, og sammen utgjør disse to byene det større byområdet Albury-Wodonga.
Albury består av flere forsteder, deriblant Central Albury, South Albury, West Albury, North Albury, East Albury, Forest Hill, Lavington og Thurgoona. I tillegg finnes det en rekke mindre forsteder som Splitters Creek, Ettamogah, Bowna, Table Top, Wirlinga og Lake Hume Village.
Transport
Albury ligger ved motorveien Hume Highway, i tillegg til de mindre motorveiene Riverina Highway og Olympic Highway, som forbinder Albury med Wagga Wagga.
Jernbanestasjonen i Albury ligger på hovedjernbanen mellom Sydney og Melbourne. Tidligere hadde New South Wales og Victoria ulike sporvidder, noe som gjorde at passasjerene måtte skifte tog i Albury. Siden man måtte skifte tog begge retningene behøvde man en lang jernbaneplattform, og i dag er denne en av de lengste i Australia.
Flyplassen i Albury, Albury Airport ligger omtrent 4 km utenfor sentrum av byen, mellom forstedene East Albury og Thurgoona. Hvert år benytter rundt 280 000 passasjerer flyplassen. Flyplassen har daglige flyvninger til Sydney og Melbourne, og i nyere tid også til Brisbane og Gold Coast.
Zip-a-Dee-Doo-Dah
«Zip-a-Dee-Doo-Dah» er en amerikansk sang med melodi av Allie Wrubel og tekst av Ray Gilbert. Den ble publisert i 1946. Sangen ble fremført av James Baskett (som Uncle Remus) i Walt Disneys realfilm og tegnefilm Onkel Remus forteller (Song of the South) fra 1946. Den vant en Oscar for beste sang, og var den første i en lang rekke av Disney-sanger til å vinne denne prisen.
I mange år var sangen en del av åpningstemamedleyen i TV-programmet The Wonderful World of Disney, og den har ofte blitt anvendt i andre TV- og videoproduksjoner fra studioet. Den er én av mange sanger som bruker en bluebird («Mr. Bluebird on my shoulder»). Bluebird of Happinnss er et symbol på glede.
Norske versjoner
Otto Nielsen og Anders Hatlo har skrevet norske tekster. Nielsens versjon bærer tittelen «Zippa Dee Doo-Dah». Hatlos versjon heter «Zip-a-di-du-dei».
Listeplasseringer
Johnny Mercer fikk en nummer åtte-hit med sin utførelse av sangen i 1947.
Bob B. Soxx & the Blue Jeans' versjon lå som nummer åtte på Billboard Hot 100-listen.
Jan Ove Ekeberg
Karriere
Ekeberg har 35 års erfaring som journalist fra flere aviser, blant andre VG og Dagens Næringsliv. Han har arbeidet i NRK og i TV 2, hvor han var med nesten fra starten. De 10 siste årene ledet han økonominyhetene på TV 2 Nyhetskanalen. Ekeberg er tidligere Fulbright-stipendiat og har en mastergrad i statsvitenskap fra University of Minnesota.
Bibliografi
Skjønnlitteratur
Syngespill
Dansk film
Danmarks filmhistorie er historien om en lokal industri, som i stumfilmstiden oppnådde ganske markante globale markedsandeler, men i dag med sviktende billettsalg stort sett kun har betydning som prestisje på diverse filmfestivaler.
Klometiazol
Klometiazol er et medisinsk preparat innenfor gruppen av andre hypnotika-sedativa. I Norge markedsføres preparatet under produktnavnet Heminevrin.
Charmaine Hooper
Charmaine Elisabeth Hooper (født 15. januar 1968 i Georgetown, Guyana) er en kanadisk tidligere fotballspiller. Hooper regnes blant de beste fotballspillerne noensinne, sammen med Mia Hamm, Michelle Akers, Sun Wen, Bente Nordby og Hege Riise.
Klubblag
Hooper begynte som fotballspiller i Zambia, der faren var stasjonert. Deretter flyttet hun til Nepean i Ontario, og spilte på Nepean Hotspurs som liten. Etter hvert flyttet hun til USA og spilte på North Carolina State University, der hun markerte seg tidlig. Dette var den første av mange utenlandsopphold. I 1993 dro Hooper til Norge og spilte en sesong for Donn i dennes debutsesong i Toppserien. Med god hjelp av Hooper kom Donn på fjerdeplass og Hooper selv kom på tredjeplass på toppscorerlisten det året. Hooper ble imidlertid ikke i Donn, og kort tid etter dro hun til Italia, der hun spilte for Lazio. Heller ikke der ble hun mer enn én sesong, og neste stopp ble Japan. Der hun i Norge og Italia hadde kommet i skyggen av Birthe Hegstad og Carolina Morace i toppscorerkampen, var hun i Japan langt bedre. For laget FC Prima Ham ble hun toppscorer i 1994 og 1995, kåret til «Årets spiller» i 1995 og ble tatt ut på laget i 1994, 1995 og 1996.
Samtidig som hun spilte i Japan, brukte hun tiden mellom sesongene i USA, der hun spilte for Rockford Dactyls. I 1998 avsluttet hun karrieren i Japan, og spilte for Chicago Cobras fram til 2000. I 1999 scoret Hooper begge målet for verdenslaget mot USA i oppkjøringen til VM. Fra 2000-2003 spilte Hooper for Atlanta Beat i WUSA. Hooper markerte seg sterkt også der. I sin første sesong for Beat var hun med på å få laget til finale. Hun kom på andreplass i toppscorerlisten bak Tiffeny Milbrett, og ble tatt ut på årets lag. Hooper ble i Beat fram til ligaen og laget ble lagt ned sent i 2003. Siden da har Hooper vørt av og på innen klubbfotball. Hun spilte i 2006 for New Jersey Wildcats, og i 2008 for Fort Worth FC, men hun står ikke nevnt i Fort Worths spillerliste.
Liste over Barbados’ statsoverhoder
Liste over Barbados' statsoverhoder omfatter statsoverhoder fra Barbados fikk sin uavhengighet i 1966 og fram til i dag. Mellom 1966 og 2021 var den britiske monarken statsoverhode i landet, med en generalguvernør som sin representant i landet. I 2021 fikk Barbados en ny konstitusjon som innebar at landet gikk fra å være monarki til å bli republikk.
Charmaine Hooper
Landslag
Hooper debuterte på det kanadiske landslaget den 7. juli 1986 mot USA. Hun har vært med i startoppstillingen i VM i 1995, 1999 og 2003 og tilsammen scoret fire mål. Hooper og noen andre spillere ble i 2006 suspendert for å ikke ha møtt opp på en trening i Newfoundland.
Hooper har en fotballbane i Ontario oppkalt etter seg.
«Tedno»
Skip med navnet «Tedno»:
Ingrid Mierzwiak
Ingrid Mierzwiak (født 23. januar 1953) er en tysk volleyballspiller.
VM i fotball 1934
Det er blitt hevdet at Benito Mussolinis innflytelse strakk seg så langt som til å utnevne dommere til Italias kamper. Det ble sagt at den svenske dommeren som dømte semifinalen og finalen møtte Mussolini før kampene, og omdiskuterte avgjørelser falt alltid i Italias favør. Enkelte dommere dømte så klart for Italia at de ble suspendert i hjemlandene etter VM-turneringen. Imidlertid har ingenting blitt bevist.
Den innledende runden ble spilt som en cuprunde, der åtte europeiske lag:, Tsjekkoslovakia, , , Italia, , Østerrike og gikk videre.
I kvartfinalene fikk man den første omkampen i noe verdensmesterskap etter at det sto 1-1 mellom Italia og Spania etter ekstraomganger. Italia vant omkampen 1-0, og slo deretter Østerrike med de samme sifrene. Tsjekkoslovakia gikk til finalen ved å slå Tyskland 3-1.
Finalen ble spilt på Del Partiti stadion. Etter 70 minutter ledet Tsjekkoslovakia 1-0. Italierne utlignet før sluttsignalet gikk, og scoret vinnermålet på overtid.
Kvalifisering
16 lag kvalifiserte seg. 12 fra Europa, to fra Sør-Amerika, ett fra Nord- og Mellom-Amerika og ett fra Asia/Afrika.
Kvartfinaler
Omkamp
Finale
Forkortelser :
Gabriel Jars
Gabriel Antoine Jars (født 26. januar 1732, død 20. august 1769) var en fransk bergverksmann og ingeniør, mest kjent for sine reiser i Europa for å studere bergverksdrift. Jars reiste også i skandinavia i 1766 og besøkte blant annet Moss Jernverk som han uttalte seg rosende om.