cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sidonius Apollinaris
Karriere
Sidonius Apollinaris giftet seg ca. 452 med Papianilla, født ca. 432, datter av Avitus, som var konsul og senere keiser, og kusine av en Papianilla, hustru til Tonantius Ferreolus, pretorianerprefekt i Gallia. Da Avitus i 457 ble frarøvet keiserverdigheten av Majorianus, og denne også tok herredømme over Lyon, lå også Sidonius' skjebne i den nye keiserens hender. Hans kunnskaps ry førte imidlertid til at Majorianus behandlet ham med den største respekt. Til gjengjeld komponerte Sidonius en panegyrikk (lovtale) til hans ære (slik han tidligere hadde gjort for Avitus), noe som skaffet ham en statue i Roma og tittelen greve. I 467 eller 468 belønnet keiser Anthemius Sidonius for en ny keiserlig panegyrikk ved først for en periode å forfremme ham til embetet urbanprefekt av Roma, og deretter til patrisier og senator. I 470 eller 472, mer for hans politiske enn for hans teologiske evner, ble han valgt til å etterfølge Eparchius i bispesetet i Auvergne (i dag Clermont-Ferrand). De fleste av de tidligere biskopene her hadde blitt gjort til helgener av kirken, så også hans forgjenger, sankt Namatius (biskop 446-462), som hadde grunnlagt Clermonts første katedral. Sidonius Apollinaris var ingen religiøs mann. Valget av ham skyldtes sannsynligvis mer hans innflytelsesrike kontakter og hans utrettelige anstrengelser for å beholde dette hjørnet av Gallia under Romerriket.
Da byen ble erobret av goterne i 474, ble Sidonius tatt til fange, ettersom han hadde deltatt aktivt i forsvaret, men han ble etterpå gjeninnsatt av Euric, goternes konge, og han fortsatte å styre bispesetet til sin død.
Sidonius' slekt har blitt ettersporet over flere generasjoner, fra hans bestefar på farssiden i sen romersk tid til fallet i anseelse på 500-tallet under frankerne. Han synes å være en etterkommer av en annen Apollinaris, prefekt av Gallia under Konstantin II mellom 337 og 340.
Forfatterskap
Hans bevarte verker er hans panegyrikker til ulike herskere (hvor han låner tungt fra Statius, Ausonius og Claudius Claudianus) og som dokumenterer flere viktige politiske hendelser. Carmen 7 er en panegyrikk til svigerfaren Avitus ved dennes innsettelse til keiser. Carmen 5 er en panegyrikk til etterfølgeren Majorian, som viser at Sidonius var i stand til å overkomme den mistanken og fiendtligheten en naturlig kunne vente overfor den mannen som var ansvarlig for svigerfarens død. Carmen 2 er et panegyrikk til keiser Anthemius, et ledd i Sidonius' anstrengelser for å bli utnevnt til urbanprefekt av Roma. I tillegg består verkene hans av ni bind med brev og dikt, hvis hovedverdi består i å kaste lys over det politiske og litterære historien på 400-tallet. Brevene, som er svært oppstyltet og kunstferdige, avslører også Apollinaris som en jovial mann, glad i det gode liv og i fornøyelser. Et brev fra Sidonius adressert til Riothamus, «konge av britene» (ca. 460) er av spesiell interesse, ettersom det viser at det fantes en konge eller en militær leder med tilknytning til Britannia på den tid kong Arthur skal ha levd.
Den beste utgaven av Sidonius' verker er i kildeskriftserien Monumenta Germaniae Historica (Berlin, 1887). En engelsk oversettelse av hans poesi og brev ble gjort av W.B. Anderson, sidestilt med den latinske teksten, og utgitt av Loeb Classical Library (bind 1 inneholdt hans dikt og bindene 1-3 hans brev, 1939; resten av brevene ble utgitt i 1965). Blant hans tapte verker er et om Apollonius av Tyana.
Gregorius av Tours omtaler Sidonius som en mann som kunne feire messen fra minnet, det vil si uten å støtte seg på liturgiske tekster, og dessuten holde uforberedte taler uten å nøle.
Gambia under Sommer-OL 1988
Gambia under Sommer-OL 1988. Seks sportsutøvere, fem menn og en kvinne fra Gambia deltok i to sporter, friidrett og boksing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Det var andre gangen som Gambia deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
499 Venusia
499 Venusia er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaga den 24. desember 1902 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter et latinisert navn på den svenske øya Ven. Navnet på astroiden 379 Huenna har samme opprinnelse.
Månespinnere
Månespinnere (Actias spp.) er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae). De to afrikanske artene har ofte blitt regnet som en egen slekt, Argema. Arten spansk månespinner (Graellsia isabellae) er trolig ikke nært beslektet med de andre månespinnerne.
Utseende
Store (vingespenn opptil 150 mm, lengde inkludert vingestjertene opptil 25 cm), blekgrønne, gule eller brunlilla spinnere. Hunnen er noe større enn hannen, med kortere vingestjerter og noen ganger annerledes farget. Hannen har fjærformede antenner, hunnen spinkle, smalt fjærformede. Den fremre delen av brystet og vingenes fremkant er rød eller brun. Alle vingene har vanligvis øyeflekker. Bakvingens bakhjørner er trukket ut til stjerter som hos noen arter kan være betydelig lengre enn resten av dyret. Larvene er grønne, med kjegleformede vorter på ryggen, disse har en kvast av stive hår i spissen.
Levevis
Månespinnernes larver lever på ulike busker og løvtrær, noen arter kan også leve på bartrær. Som alle påfuglspinnere har de voksne sommerfuglene reduserte munndeler, de tar ikke næring til seg og lever bare noen få dager. Hunnene sitter mest i ro og sender ut feromoner, som tiltrekker de aktive hannene fra lang avstand. Når larven er utvokst, spinner den seg inn i en pæreformet kokong av grov silke, denne kan være meget stor.
Vanlige i oppdrett
Månespinnerne er meget spektakulære insekter som er sterkt etterspurt blant samlere. Flere av artene er ganske sjeldne i vill tilstand og truet av habitatødeleggelser. Heldigvis er mange av artene forholdsvis enkle å få til å formere seg i fangenskap, og det finnes et betydelig oppdrett av dem. Larvene kan spise mange forskjellige planter.
Utbredelse
Månespinnerne finnes over det meste av verden, unntatt Europa (hvis man da ikke regner spansk månespinner til gruppen). Det er to arter i Amerika, én på det afrikanske fastlandet og én på Madagaskar. De resterende artene lever i Øst- og Sørøst-Asia, østover til Sulawesi. Månespinnerne lever i skog, både i tropene og varm-tempererte områder.
Heggen kirke
Heggen kirke er en korskirke i stein fra omkring år 1200 i Modum kommune, Buskerud. Kirken feiret sitt 800-årsjubileum i 1997. Den er en del av Den norske kirke og hører til Eiker prosti i Tunsberg bispedømme.
Altertavlen er fra 1698 og prekestolen er noen år yngre. Kirken inneholder blant annet den eldste norske kopien av Leonardo da Vincis «Nattverden».
Kirken har en messehagel fra 1764, og et eksemplar av Christian IVs Bibel. Heggenfløyen er en middelaldersk skipsfløy av den norrøne typen veðrviti, etter lokal tradisjon er knyttet til Heggen kirke. Heggenfløyen er siden 1920 i Universitetets oldsaksamling.
Protoceratops
Protoceratops er en planteetende dinosaurart som levde i tidlig kritt og som tilhører ceratopsia. Protoceratops levde i Gobiørkenen i Mongolia og i Nord-Amerika.
Navnet
Navnet kommer fra gresk proto-/πρωτο- «første», cerat-/κερατ- «horn» og -ops/-ωψ «face», som betyr «det første hornansiktet».
Beskrivelse
Protoceratops hadde et smalt, krokbøyd nebb som var dekket av horn, som hos fugler og skilpadder. Skjærende tenner vokste i rader i munnen. Etter hvert som de ble slitt, ramlet de gamle ut og ble erstattet av nye og skarpe tenner. Mange eksperter tror at dinosauren var nærsynt, det vil si at den bare så godt på kort avstand, omtrent som nesehorn gjør i dag. Kragen var støttet av beinspiler i stedet for å være en massiv beinplate, og dette reduserte vektbelastningen på skjelettet. Hannen hadde mer stående krage enn hunnen, kanskje for å imponere henne. Alle beina var som tykke stokker, men forbeina var kortere enn bakbeina. Den lange halen viser at forgjengerne dens gikk på to bein. En lang hale fungerte som balansestav i oppreist stilling.
Den kunne bli opptil 2,5 meter lang, opptil 75 cm. fra hoftene til bakken, og kunne trolig veie opptil 260 kg.
On and On
On and On er musikeren Jack Johnsons andre offisielle album, utgitt i 2003. Adam Topol og Merlo Podlewski spilte henholdsvis perkusjon og bass. Albumet ble innspilt på The Mango Tree studios på Hawaii.
The Adventures of Sherlock Holmes (TV-serie)
The Adventures of Sherlock Holmes var en britisk kriminalserie som gikk på TV-kanalen ITV fra 1984 til 1994 og som ble skapt av Michael Cox. Rollen som Sherlock Holmes ble spilt av Jeremy Brett, mens Dr. Watson ble spilt av David Burke. Burke ble i 1986 byttet ut med Edward Hardwicke. Serien er basert på flere av Arthur Conan Doyles novellesamlinger, deriblant The Adventures of Sherlock Holmes.
Den opprinnelige serien gikk fra 1984 til 1986 og ble i 1986 etterfulgt av The Return of Sherlock Holmes. Denne ble i 1991 etterflulgt av The Case-Book of Sherlock Holmes og i 1994 The Memoirs of Sherlock Holmes. De siste årene opptrådte serien mer sporadisk og hadde også noen episoder med spillefilmlengde.
Serien ble sendt på NRK fra august 1984 og til begynnelsen av 1990-tallet. Den ble i tillegg sendt på TVNorge på 1990-tallet.
Om serien
Serien fikk mye ros fra britisk presse og regnes for å være meget tro overfor Conan Doyles originalhistorier. Jeremy Brett og David Burke ble omtalt som de beste Holmes og Watson noensinne. R. Dixon Smith omtalte seriens rollebesetning som perfekt.
DVD
Serien ble utgitt i Norge fra februar 2008 fordelt på flere DVD-er.
Episoder
1984
1985
1986
1987
1988
1991
1992
1993
1994
Trolltunga
Trolltunga er et fjellutspring (står horisontalt ut fra fjellsiden) på 1100 moh., rundt 700 meter over Ringedalsvatnet, i Skjeggedal ved Tyssedal i Ullensvang kommune, Vestland fylke. Fjellformasjonen har, på grunn av oppsiktsvekkende bilder delt på internett fra rundt 2010 tiltrukket seg et stort antall besøkende. Et økende problem fra omkring 2015 har vært at mange besøkende ikke er forberedt på den krevende fotturen og må hjelpes ned av redningsmannskap. I 2016 var det 40 redningsaksjoner, mot 23 i 2015.
Besøkstall
I 2010 var det omkring 1000 besøkende, i 2012 var det 20,000 besøkende, i 2016 nær 100,000, i 2017 var det ventet 150,000. I 2017 ble det registrert over 81,000 besøkende etter at myndighetene begynte med telling, totaltallet i 2017 kan ha vært så høyt som 100,000. I juli 2020 var besøkstallet 40 % lavere sammenlignet med juli året før. I 2022 var det 82,500 besøkende, ifølge Trolltunga AS.
Tilgjengelighet og turløyper
Siden 2017 har det vært mulig å følge ruten til Trolltunga virtuelt gjennom Google Maps' Street View-funksjon. Dette ble utført ved at en av Googles kameraoperatører gikk med automatisk fotoutstyr på ryggen langs ruten; ryggsekken med utstyret veide rundt 20 kilogram og hadde 15 kameraer som tok bilde hvert tredje sekund.
Fotturen regnes som svært krevende og som en tur for fjellvante. Turen fra Skjeggedal tar omkring ti–tolv timer. Særlig den siste nedstigningen til Tyssedal er krevende for utrente personer. Det ble omkring 2015–2016 satt opp skilt med råd til fotturistene.
I 2015 omkom en utvekslingsstudent ved fall fra selve Trolltunga.
Sommeren 2017 åpner det en nybygget vei parallelt med turstien i det bratte partiet i Mågelia. Blir etter planen parkeringsplass til omkring 50 biler langs øvre del av veien.
Bergen og Hordaland Turlag opplyste i 2017 at de vurderer å bygge turisthytte langs den mye brukte ruten fra Tyssedal/Skjeggedal. Bakgrunnen for forslaget er sterk vekst i antall fotturister og mange redningsaksjoner. I 2016 var det 40 redningsaksjoner. Mange besøkende er ikke utstyrt for en slik tur. En hytte vil gjøre det mulig å ta turen over to dager og ventes å kunne redusere antall redningsaksjoner til et minimum. I 2016 var det 80,000 besøkende, og i 2017 ventes omkring 100,000 besøkende til Trolltunga, mot 1000 i 2009. Hytten Reinaskorsbu var i nærheten, men den ble nedlagt i 2013. Den sterke veksten er særlig resultat av god markedsføring, ifølge Bergens Tidende.
I 2017 introduserte Odda kommune en ordning med vakter som blant annet veileder besøkende langs stien. Ifølge NRK ble antallet redningsaksjoner minst halvert sammenlignet med 2016. I 2021 innførte kommunen bompenger på vegen til Skjeggedal. Inntektene skal blant annet brukes til å dekke kostnader med vakter og sikringsbuer på fjellet. Omtrent 90 % av fotturistene til Trolltunga har de foregående årene vært utlendinger.
I populærkultur
Deler av den indiske tamilspråklige filmen Ko fra 2011 ble spilt inn ved Trolltunga. Musikkvideoen til filmlåten «Amali Thumali» gjør utstrakt bruk av naturen rundt.
Goring-on-Thames
Goring-on-Thames er en stor landsby og et verdslig sogn i distriktet South Oxfordshire i grevskapet Oxfordshire, England. Den ligger på nordsiden ved elven Themsen, i Goring Gap mellom Berkshire Downs og Chiltern Hills. Den ligger omkring 13 km nordvest for Reading og 25 km sør for Oxford. På den andre siden av elven ligger landsbyen Streatley i Berkshire. De to regnes ofte som tvillinglandsbyer. De er bundet sammen av broen Goring & Streatley Bridge, og har en felles sluse og demning, Goring Lock. De har også felles jernbanestasjon, Goring and Streatley stasjon, som betjener lokaltog mellom Reading og Oxford på Great Western Main Line.
Som et verdslig sogn er det meste av området landbruk og skog i Goring Gap ved Chiltern Hills. Langs elvebredden er landsbyens boligområde med en hovedgate, noen få butikker, puber og restauranter. Sognekirken er dedikert Thomas Becket. Ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 4 022 innbyggere, noe som er meget for en landsby.
Historie
Den anglikanske sognekirken er et normannisk bygg fra tidlig på 1100-tallet. Den er dedikert Thomas Becket, og har et midtskip som ble bygget i de første femti år etter hans død tidlig på 1200-tallet. Klokketårnet ble reist på 1400-tallet og har en ring med åtte klokker, og den eldste av disse er datert fra 1290. Lektorium er utskåret fra treverk som er tatt fra HMS «Thunderer» (1783), et av krigsskipene fra lord Nelsons flåte ved Trafalgar.
Et nonnekloster tilknyttet augustinerordenen ble bygget på slutten av 1100-tallet med sitt egen klosterkirke tilstøtende til sognekirken St. Thomas's. Nonneklosteret overlevde fra til slutten av 1500-tallet da det ble avviklet i forbindelse med prosessen oppløsningen av Englands klostre, og deretter revet. Fundamentene til klosterkirken, klostergangen, sakristiet og andre deler av klosterbygningene ble arkeologisk utgravd i 1892.
Sommeren 1893 bodde forfatteren Oscar Wilde ved Ferry Cottage i Goring sammen med lord Alfred Douglas. Der begynte Wilde å skrive på sitt skuespill An Ideal Husband hvor det figurert en framtredende figur ved navn «lord Goring». Ferry Cottage ble senere hjem til den pensjonerte Arthur Harris, kommandant av det britiske flyvåpenets bombekommando under den andre verdenskrig. Han bodde der fra 1953 og til sin død i 1984.
Presidentvalget i Kroatia 2005
Første runde i presidentvalget i Kroatia ble avholdt søndag 2. januar 2005. Sittende president siden 2000, og favoritt til å vinne valget, Stjepan Mesić, fikk 49 % av stemmene. Siden det kreves over 50 % for å vinne valget, ble det holdt en ny valgrunde 16. januar 2005 som Mesić vant klart. Etter at 99 % av stemmene var talt opp, hadde Mesić fått 66 % av stemmene, mens den kvinnelige utfordreren Jadranka Kosor fra det konservative regjeringspartiet Kroatias Demokratiske Union (HDZ) hadde fått 34 %.
Presidentvalget er det fjerde siden Kroatia ble uavhengig fra Jugoslavia i 1991.
Elias Wessén
Elias Gustaf Adolf Wessén (født 15. april 1889 i Linderås, død 30. januar 1981) var en svensk språkforsker. Han var medlem av Svenska Akademien fra 1947 til sin død (stol nummer 16).
I tillegg til sitt medlemskap i Svenska Akademien, var han medlem av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien. Han ble utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Oslo i 1956.
Matt LeBlanc
Matthew Steven LeBlanc (født 25. juli 1967 i Newton i Massachusetts) er en amerikansk skuespiller mest kjent for rollen som Joey Tribbiani i TV-seriene Venner for livet der han spilte Joey.
Han har hatt filmroller i Lookin' Italian (1994), Ed (1996), Lost in Space (1998), Charlie's Angels (2000), og All the Queen's Men (2001).
I 2011 er han med i den britisk-amerikanske serien "Episodes", en rolle han vant Golden Globe 2012 for.
Fra 2016 til 2018 var han programleder i det britiske bilprogrammet Top Gear.
Lærende nettverk
Lærende nettverk inngår i Utdanningsdirektoratets satsing på IKT i skolen.
Målet med nettverket er: «Gjennom kunnskapsdeling og kunnskapsutvikling i lærende nettverk skal skoler, skoleeiere og lærerutdanninger bevisstgjøres og kvalifiseres slik at IKT i større grad tas i bruk i læringsarbeidet der det gir faglig og pedagogisk merverdi.»
Det er opprettet lærende nettverk i alle Norges fylker.
Noen tema som blir tatt opp i nettverket er mappevurdering.
Suzdal
Suzdal (russisk: Су́здаль) er en by i Vladimir oblast i Russland. Den ligger ved elva Kamenka (ei sideelv til Nerl), rundt 30 km nord for Vladimir.
Historie
Byen nevnes første gang i historiske dokumenter i 1024, men den er sannsynligvis eldre enn det. I mange århundrer var den hovedstad for flere russiske fyrstedømmer.
Etter at byens politiske betydning gikk tilbake, vokste dens betydning som et religiøst senter, med flere klostre og et bemerkelsesverdig antall kirker i forhold til innbyggertallet. På et tidspunkt hadde byen førti kirker på fire hundre familier.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Severdigheter
I dag er byen et viktig turistsenter, med mange fine eksempler på gammel russisk arkitektur, hovedsakelig i form av klostre og kirker. Byen er en del av den russiske turistruten Den gyldne ring. Når man går gjennom byen kan man få inntrykk av at hver tredje bygning er en kirke.
Selv om byen har over ti tusen innbyggere, så har Suzdal bibeholdt utseendet og følelsen av å være i en liten landsby, med bekker og enger overalt, og høns og husdyr er et vanlig syn i byens gater, hvorav noen ikke er asfaltert. Denne blandingen av praktfull middelalderarkitektur og et landlig miljø gir Suzdal en malerisk sjarm, og om sommeren er kunstnere og staffelier et vanlig syn.
Lelio Sozini
Lelio Francesco Maria Sozini (født 1525, død 1562) var en religiøs tenker som var aktiv under reformasjonen. Han tilhørte den kjente adelsslekten Sozzini fra Siena. Hans lære skulle bli videreført gjennom nevøen Fausto Sozzini. (Selv skrev han navnet Sozini, mens nevøen skrev det Sozzini.)
Lelio Sozzini reiste rundt til flere land i Europa og hadde kontakt med flere av reformatorene, som Philipp Melanchthon, Thomas Bullinger og Jean Calvin. Omsider slo han seg ned i Zürich, hvor han døde.
Han var en ganske spekulativ tenker, og grunnla aldri noe samfunn. Men han kritiserte mange av datidens læresetninger og kom til å ha innvirkning på senere tenkning. Han studerte hebraisk, arabisk og gresk, og han hadde kjennskap til koranen.
Novodevitsjijkirkegården
Novodevitsjijkirkegården (russisk: Новоде́вичье кла́дбище, Novodevitsje kladbisjtsje, på norsk: «Nyjomfruklosterets gravplass») er den mest kjente gravlunden i Moskva i Russland. Gravlunden ligger ved siden av verdensarvstedet Novodevitsjenonneklosteret fra det 16. århundre og er byens tredje mest besøkte turistattraksjon. Den skal ikke forveksles med Novodevitsjijkirkegården i St. Petersburg.
Beskrivelse
Kirkegården ble innviet i 1898, da det ble funnet ut at det var for mange begravelser i klostrene. En av de første kjente som ble begravet der var Anton Tsjekhov, hvis forgyllede grav er verket til Fjodor Sjekhtel. I dag har kirkegården graver til russiske forfattere, musikere og poeter, så vel som kjente skuespillere, politiske ledere og vitenskapsmenn. Mer enn 27 000 er begravet i Novodevitsjijkirkegården. Den har en parkaktig atmosfære, med små kapeller og store skulpturerte monumenter. Den er delt inn i en østlig og vestlig seksjon; kart over stedet er tilgjengelig i kontoret i kirkegården.
Billedhuggere
Verkene til disse billedhuggere, blant andre, finnes i Novodevitsjijkirkegården:
Ungarn under Sommer-OL 1952
Ungarn under Sommer-OL 1952. 189 sportsutøvere, 162 menn og 27 kvinner fra Ungarn deltok i femten sporter under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Ungarn ble tredje beste nasjon med seksten gull-, ti sølv- og seksten bronsemedaljer. Friidrettstutøveren Imre Németh var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Marion Roper
Marion Dale Roper (født 15. september 1910, død 10. februar 1991) var en amerikansk stuper som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Roper vant en olympisk bronsemedalje i stuping under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Hun kom på tredjeplass i svikstup for damer bak sine landsmenn Dorothy Poynton og Georgia Coleman.
Oskar Braatens gate (Oslo)
Oskar Braatens gate (1-35, 2-30) ligger på Torshov i Oslo.
Østgaards gates vestre del, mellom Sandakerveien og Anna Sethnes gate, endret i 1999 navn til Oskar Braatens gate, etter forfatteren Oskar Braaten, som vokste opp i distriktet.
Homer’s Odyssey
«Homer's Odyssey» var den tredje halvtimeslange Simpsons-episoden som ble vist på TV.
I episoden blir Homer en forkjemper for innbyggernes sikkerhet i Springfield.
Episoden markerer den første opptredenen til Duff Beer, den treøyde fisken Blinky, og Waylon Smithers (introdusert som afroamerikaner på grunn av kommunikasjonsproblemer med de koreanske animatørene, men senere endret til gul og bortforklart med å ha hatt en ekstrem brunfarge etter å ha solt seg). Smithers ble tidligere hørt i «Simpsons Roasting on an Open Fire». Sjefen for politiet i Springfield, Clancy Wiggum, har også sin første formelle opptreden i denne episoden. I tillegg møter vi bussjåføren Otto Mann, Jasper Beardley, Sam og Larry, Mr. og Mrs. Winfield og tvillingene Sherri og Terri for første gang. Barts første tulleringing til Moe Szyslak på Moe's Bar er med, da han ringer og spør etter «Freely, initialer I.P.» (noe som får Moe til å spørre etter en person som oversatt til norsk blir hetende «Jeg Tisser Frivillig»).
Handling
Mrs. Krabappel tar med seg klassen til Bart på en tur til Springfield atomkraftverk. Homer kjører gjennom kraftverket på en elektrisk bil for å finne klassen og si hei til Bart, men i et uoppmerksomt øyeblikk kjører han inn i et rør, noe som får kraftverket til å slå seg ned.
Homer får sparken for å ha brutt sikkerhetsreglene gjentatte ganger. Nedbrutt og ikke i stand til å finne seg nytt arbeid skriver han et avskjedsbrev og drar for å hoppe ned fra en bro. Lisa finner brevet og sier ifra til familien. De skynder seg avgårde til broen for å stoppe ham, og blir nesten nedkjørt av en lastebil som kjører for fort. Homer får dratt familien i sikkerhet i siste liten.
Eksterne lenker
Simpsonovi (první série)
Benny Borg
Artie Benny Borg (født 13. november 1945 i Göteborg) er en svensk sanger, gitarist, komponist, tekstforfatter og revyartist som har vært bosatt i Norge siden 1969. Benny Borg er oppkalt etter jazzlegendene Benny Goodman og Artie Shaw.
Karriere
På 1960-tallet turnerte Borg med egne popband, som Streaplers. I 1968 kom han til Norge med bandet Nilsmen etter å ha blitt invitert av Arne Bendiksen i forbindelse med Bendiksens Svensktoppar-serie. Gjennom dette prosjektet etablerte Borg også et samarbeid med Kirsti Sparboe, som han var gift med i perioden 1972–1978. Sammen ga de ut flere album, deriblant hans gjennombruddssingel «Balladen om Morgan Kane» (1972), som lå 19 uker på VG-lista, og som i 1973 toppet Norsktoppen. Han ble tildelt Spellemannprisen 1973 som beste mannlige artist.
Den hellige treenighetens orden
Den hellige treenighetens orden er en etiopisk orden innført i 1930 til belønning av sivil og militær fortjeneste. Den ble tildelt som statsorden så lenge Etiopia var et monarki.
Benny Borg
Karriere
Andre kjente sanger han har laget og fremført er «En spennende dag for Josefine» og «Den store dagen». Han ble etter hvert en mangesidig artist og hadde stor suksess i samarbeid med blant andre Grethe Kausland og Dizzie Tunes (innledet 1974). I revyene til Dizzie Tunes ble Borg også kjent for sine imitasjoner av Elvis Presley, og i årenes løp fremstilte han Elvis på scenen over 3000 ganger. På midten av 1990-tallet forlot han Dizzie Tunes til fordel for egne soloprosjekter, som utgivelse av plater og den suksessfulle soloforestillingen Balladen om Cornelis Vreeswijk, et samarbeid han hadde med Oslo Nye Teater. Han har tonesatt flere av Herman Wildenveys dikt. Borg har også medvirket i film og vært programleder i fjernsyn, blant annet for gameshowet Super Quick på TVNorge i 1994. I 2006 medvirket han i den norske komediefilmen Kalde føtter, der han hadde rollen som presten Edgard. Han har hatt små roller i TV-seriene Mot i Brøstet, Far og sønn og miniserien Brødrene Dal og legenden om Atlant-Is.
Den hellige treenighetens orden
Bakgrunn og utvikling
Den hellige treenighetens orden ble innstiftet i 1930 i forbindelse med kroningen av keiser Haile Selassie I av Etiopia. Ordenen belønnet sivil og militær fortjeneste. Etter at Etiopias statsform ble endret til republikk som følge av kuppet i 1974, ble de keiserlige ordener avskaffet som statlige utmerkelser. Den eksisterer deretter i det keiserlige hus i eksil og utdeles av kronrådet.
Benny Borg
Karriere
I 2019 hadde han premiere på en soloforestilling viet til Erik Bye.
Diskografi
'''Album (utvalg)
Den hellige treenighetens orden
Inndeling
Den hellige treenighetens orden har fem trinn:
Benny Borg
Privat
Benny Borg er oppkalt etter jazzlegendene Artie Shaw og Benny Goodman. I 1980 giftet han seg med Liv Jacobsen som senere ble direktør i United International Pictures. Hun ble rammet av et hjerneslag i 2013 og døde samme år.
Den hellige treenighetens orden
Inndeling
I eksil er ordenen etter 1974 nyordnet slik at den har fått én grad: Storkorsridder.
Insignier
Ordenstegnet for Den hellige treenighetens orden består av en gullmedaljong, dannet av en bord med inskripsjonen salige er dere som ser dypet, sittende på kjeruben i ge'ez-skrift. Midtdelen er tredelt med bilder av Gud, Kristus med et kors og Den hellige ånd i form av en due. Motivene er satt på blå emalje. Ordenstegnet er opphengt i båndet i en keiserkrone.
Ordensstjernen er som ordenstegnet, men har en strålekrans av ildtunger ytterst.
Ordensbåndet er rødt med gule kantstriper.
Tildeling
Den hellige treenighetens orden var tiltenkt personer som gjorde tjeneste ved hoffet, først og fremst medlemmer av adelen, høytstående medlemmer av kirken og militæroffiserer. Det ble satt begrensninger på antallet innehavere av de øverste gradene av ordenen. Storkorsgraden var begrenset til 25 mottagere, storoffisersgraden til 45 innehavere og kommandørgraden til 55 samtidige innehavere. Begrensningene gjaldt ikke tildelinger til medlemmer av keiserfamilien eller utlendinger. Ingen begrensninger ble satt på offisers- eller riddergraden.
Militæravdelinger som utmerket seg i kampen mot Italia i årene 1936 til 1941 ble også tildelt ordenen, da slik at avdelingenes faner ble dekorert.
I eksil er ordenen etter 1974 tildelt personer som har gjort en framtredende innsats for keiserhuset og dets sak.
Carl-Martin Edsman
Carl-Martin Edsman (født 26. juli 1911 i Malmberget, død 22. januar 2010 i Uppsala) var en svensk prest og professor i religionshistorie ved Uppsala universitet.
Snipemyrveien (Oslo)
Snipemyrveien (1–17, 2–28) er en vei på Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går sørover fra Slimeveien og ender i en snuplass. Derfra fortsetter Meklenborglia og Snipemyrlia som blindveier.
Navnet ble vedtatt i 1985. Snipemyra er noe sør for det boligområdet veien går gjennom.
Viva
Viva eller VIVA kan vise til:
Egypteren Sinuhe (film)
Egypteren Sinuhe (originaltittel: The Egyptian) er en amerikansk historisk dramafilm fra 1954, regissert av Michael Curtiz og produsert av 20th Century Fox. I hovedrollene spiller Edmund Purdom, Jean Simmons, Victor Mature, Gene Tierney og Michael Wilding. Filmen handler om den fattige og foreldreløse Sinuhe i oldtidens Egypt som ender opp som lege for den nye faraoen. Manus er skrevet av Philip Dunne og Casey Robinson, basert på romanen Egypteren Sinuhe, skrevet av Mika Waltari, fra 1945.
Handlingsreferat
Sinuhe arbeider som doktor i oldtidens Egypt. På løvejakt sammen med sin robuste venn Horemheb, oppdager Sinuhe Egypt sin nye farao Akhnaton, som er alene i ørkenen midt i en religiøs åpenbaring. Mens han ber, blir herskeren plutselig rammet av et epileptisk anfall - som Sinuhe er i stand til å hjelpe ham med. Den takknemlige Akhnaton gjør ham til sin personlige lege, og han gir Horemheb en stilling blant de kongelige vaktene. Hans nye fremtredende stilling gir Sinuhe et innblikk i Akhnatons regjering, og herskerens hengivenhet til en ny religion som faraoen føler har blitt guddommelig åpenbart for ham. Denne troen avviser egypternes tradisjonelle guder til fordel for tilbedelse av solen, referert til som Aten. Akhnaton blir derfor upopulær blant landets korrupte og politisk aktive prestedømme.
Det nye livet viser seg å ikke være særlig positiv for Sinuhe. Det drar ham vekk fra hans tidligere ambisjon om å hjelpe fattige. Men han blir forelsket i Nefer. Han kaster bort all sin og foreldrenes penger for å kjøpe kostbare gaver til henne, men hun avviser ham likevel. Når han vender hjem får Sinuhe vite at foreldrene hans har begått selvmord på grunn av hans skammelige oppførsel. Han får kroppene deres balsamert, slik at de kan reise videre til etterlivet. Han har ikke muligheten til å betale for tjenesten, og betaler for utgiftene ved å arbeide ved balsameringshuset. Sinuhe har ikke råd til noen grav hvor han kan plassere foreldrene, og begraver dem i sanden blant de overdådige begravelseskompleksene i Kongedalen. Kjæresten Merit finner ham der, og advarer om at Akhnaton har dømt ham til døden: En av faraoens døtre ble syk og døde mens Sinuhe arbeidet som balsamer. Derfor har faraoen gitt Sinuhe skylden for at datterens død. Merit oppfordrer Sinuhe til å flykte fra Egypt. De deler en natt sammen, før han reiser fra landet.
500 Selinur
500 Selinur er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 16. januar 1903 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en skikkelse fra s roman.
Egypteren Sinuhe (film)
Handlingsreferat
I løpet av de neste 10 årene vandrer Sinuhe og hans tjener Kaptah over hele verden, hvor Sinuhe og hans medisinske kunnskap gir ham et utmerket rykte som healer. Sinuhe sparer endelig nok penger til å reise hjem. Han tar også med seg militær etterretning han oppdaget i utlandet, og informerer Horemheb (nå sjef for det egyptiske militæret) at de barbariske hetittene planlegger å angripe Egypt med overlegne våpen. Farao Akhnaton er klar til å tilgi Sinuhe, i henhold til religionens doktrine om nåde og pasifisme. Sinuhe blir gjenforent med sin tidligere kjæreste. Han oppdager at hun har en sønn ved navn Thoth, et resultat av den siste natten deres for mange år siden. Prestene som fremdeles tror på de gamle gudene ber nå Sinuhe å drepe Akhnaton, og sette Horemheb på tronen i stedet. Prinsesse Baketamun foreslår at Sinuhe kan forgifte både Akhnaton og Horemheb, og ta kontroll over Egypt selv med prinsessen ved hans side. Men Sinuhe er fremdeles motvillig til å utføre denne onde gjerningen, og er usikker på hva han egentlig burde gjøre.
Melenki
Melenki (russisk: Меленки) er en by i Vladimir oblast i Russland. Den ligger ved elva Unzja (ei sideelv til Oka), rundt 120 km sørøst for Vladimir (veiavstand 180 km).
Melenki ble grunnlagt på 1600-tallet, og fikk byrettigheter i 1778.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Arkitekturåret 1255
Arkitekturåret 1255 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1255.
Dødsfall
...
Zhang Yuzhe
Zhang Yuzhe (født 16. februar 1902 i Minhou i Fujian-provinsen, død 21. juli 1986) var en kinesisk astronom som er ansett som grunnlegger av moderne kinesisk astronomi.
I 1919 begynte Yuzhe ved Tsinghua University og ble uteksaminert derfra i 1923. Samme år reiste han til USA, og begynte ved Universitetet i Chicago der han mottok en doktorgrad i 1929. Samme år vendte han tilbake til Kina og tok opp en undervisningsstilling ved National Central University. Fra 1941 til 1950 satt Yuzhe som leder av forskningsinstituttet for astronomi ved National Central University. Fra 1946 til 1948 studerte han variable stjerner i USA. Fra 1955 var han medlem av det kinesiske Academy of Sciences. Han viet sin karriere til å observere og beregne banene til mindre planeter og kometer. Asteroiden 2051 Chang er oppkalt til minne etter ham.
Akpo Sodje
Idoro Akpoeyere Ujoma «Akpo» Sodje (født 31. januar 1980 i Greenwich i London) er en engelsk tidligere fotballspiller av nigeriansk familie. Sodje var en stor og sterk spiss og spilte for en rekke britiske ligaklubber.
Familiære idrettsforbindelser
Akpo er det yngste av ti barn i Sodje-familien:
Ungdomsårene
Sodje ble signert av det engelske førstedivisjonslaget Queens Park Rangers i 2001, men han spilte aldri A-lagskamper for QPR, og ble i stedet lånt ut til Conference National-laget Stevenage Borough i mars 2001. Han scoret i sin første kamp for klubben i en 2-1-seier mot Morecambe den 31. mars, der han var innbytter for Darran Hay etter 36 minutter.
Han var fortsatt hos Stevenage ved starten av 2001-2002-sesongen, og ble utvist mot Doncaster Rovers den 27. august. Han forlot Broadhall Way den neste måneden og dro til Margate, der han fikk seksten kamper før avslutningen av sesongen og scoret mål mot Yeovil Town, Woking og Hayes.
Han begynte 2002–2003-sesongen i Football Conference med Margate, og spilte i deres 2–0-tap borte mot Leigh Genesis den 31. august. Den neste måneden sluttet han seg til Gravesend & Northfleet, og scoret i sin debut den 7. oktober 2002 i en 4–1-seier hjemme mot Nuneaton Borough. Sju dager senere scoret han mot Forest Green Rovers, før han hadde sin siste kamp med Gravesend den 2. november, der han ble utvist i et 2–1-tap borte mot Halifax Town. Han ble frigitt senere i måneden og hadde opphold hos de mer ukjente lagene Heybridge Swifts (Isthmian League) og Erith & Belvedere (Southern Football League).
Han tilbrakte 2005–2006-sesongen med Darlington. Der fikk han 39 kamper og scoret åtte mål, inkludert et hat-trick mot Chester City i en 4–4-kamp den 27. august. Hans gode spill fanget oppmerksomheten til Port Vales manager Martin Foyle, som sikret seg hans signatur i mai 2006.
Charlton Athletic
Den 14. november 2009 sluttet Sodje seg til sin bror Sam Sodje i Charlton Athletic. Opprinnelig ble han leid inn på et 28 dager langt nødlån, men avtalen hadde en klausul om at den kunne bli gjort permanent. Han fikk sin debut den samme dagen, og ble byttet inn for Dave Mooney. Sodje scoret mot Yeovil Town sju dager senere, etter at broren ble utvist. Den 31. januar 2010 vendte han tilbake til Charlton Athletic på lån ut resten av sesongen. Den 20. mai 2010 signerte Sodje på en fast kontrakt med Addicks, etter at han hadde spilt i nok kamper til å aktivere en klausul i låneavtalen.
Sodje spilte hovedsakelig for Charlton som innbytter i 2010–2011-sesongen. Hans eneste mål for Charlton denne sesongen kom på åpningsdagen i en 1-0-seier for Charlton over Bournemouth.
Hibernian
Sodje signerte for Hibernian på fri transfer den 31. januar 2011. Han fikk sin debut to dager senere, og han la opp til åpningsmålet i en 2–0-seier mot St. Mirren. Sodje scoret sitt første mål for klubben i den neste kampen, en 2–1-seier over Kilmarnock.
Kronene i Håvet
Kronene i Håvet er en gruppe kongelige monogrammer i en fjellvegg på Kongsberg. I juni 1704 besøkte daværende Kong Frederik IV Kongsberg, og startet en skikk som er levende den dag i dag; å hugge inn de kongelige monogrammer i «Håvet». Kong Frederik hogg også inn monogrammer fra tidligere tiders kongebesøk.
Honduras under Sommer-OL 1988
Honduras under Sommer-OL 1988. Åtte sportsutøvere, sju menn og en kvinne fra Honduras deltok i tre sporter, friidrett, boksing og svømming under Sommer-OL 1988 i Seoul. Det var fjerde gangen Honduras deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer
Kronene i Håvet
Det første monogrammet i fjellsiden tilhører selvsagt Christian IV som i 1624 ville ta de nyoppdagede sølvforekomstene nærmere i øyesyn og deretter grunnla Kongsberg. Deretter følger Frederik III (1648) og Christian V (1685). Etter Frederik IV følger Christian VI og hans dronning Sofie Magdalene, som eneste dronning, (1733), Frederik V (1749), Oscar I (1845), Oscar II (1890), Haakon VII (1908), Olav V (1962) og til slutt Harald V (1995).
Inskripsjon
Under monogrammene står følgende inskripsjon:
Gilbert Shelton
Gilbert Shelton (født 31. mai 1940 i Houston, Texas) er en amerikansk tegneserietegner, særlig assosiert med undergrunnstegneserier, blant annet De fabelaktige frynsete frikebrødrene (The Fabulous Furry Freak Brothers), Feite-Freddys katt (Fat Freddy's Cat), Det Vidunderlige Vortesvinet (Wonder Wart-Hog), og Ikke helt dau (Not Quite Dead). Han har også gjort plateomslag for musikere, blant annet The Grateful Deads album Shakedown Street fra 1978. Den norske tegneren Christopher Nielsen er blant de som er inspirert av Gilbert Shelton.
Tidligste år
Som mange andre tegneserietegnere vokste Shelton opp med å lese serier. En serie som gjorde inntrykk ham var Chester Goulds ekstremt konservative politihelt Dick Tracy; ikke for at Gould hadde til hensikt å være morsom, men Shelton fant serien så merkelig at den ble morsom. Han likte også navnene på skurkene, som «Flyface» (Flueansikt). Shelton kom selv til skrive og tegne et par parodier på Dick Tracy, kalt for «Tricky Prickears, den blinde og døve purken». For anledningen brukte Shelton den gjennomsiktige dekknavnet Ghoulbert Chesterton.
Penelope Wilton
Penelope Wilton (født 3. juni 1946) er en britisk skuespiller.
Gilbert Shelton
Tidligste år
Rett etter eksamen flyttet Shelton til New York hvor han jobbet kortvarig med å redigere noen bilmagasiner. Han ville neppe ha fått jobb om det ikke var for den politiske krisen vedrørende Berlinmuren sørget for at mange unge amerikanere ble innkalt til militærtjeneste. I New York i 1961 ble hans første faste figur skapt, Wonder Wart-Hog, en grov parodi på Supermann og Wonder-Woman, to superhelttegneserier med sterke patriotiske overtoner, de var begge kledd i fargene til det amerikanske flagget. Mens Supermann vokste opp ute på landet hos det elskeverdige ekteparet Kent havnet Vortesvinet hos et hillbillyektepar som først forsøkte å spise ham, men da han ikke ville koke i gryta (ettersom han var usårbar) oppdro de ham som deres sønn fram til de brått døde av heimbrent. Som Supermanns alterego Clark Kent har Vortesvinet sin hemmelige identitet i Philbert Desanex. Mens Vortesvinet er nærmest en fascist er Philbert Desanex en velmenende liberaler. Det kommer til uttrykk i omslagsteksten på Sheltons utgivelse Wonder Wart-Hog and The Nurds of November (1980) hvor samtlige serier om Vortesvinet er samlet i antologi som framstår som en tegneserieroman, inkludert egne serier om Philbert Desanex. Hvor Vortesvinet mener at «Hva dette landet trenger er en besluttsom leder som kan bringe tilbake lov og orden...» trekker hans lett schizofrene identitet Philbert Desanex slutningen at «Hva dette landet trenger er total endring i lederskap. Regjeringen må oppgi sin imperialistiske politikk...»
I 1962 flyttet Shelton tilbake til Texas for å studere på nytt, hovedsakelig for å unngå militærtjeneste. De første to fortellingene om Vortesvinet kom i Bacchanal, et kortvarig humormagasin for studenter. Han ble deretter redaktør av The Texas Ranger igjen, og utga ytterligere flere fortellinger om Vortesvinet. Det ble forøvrig den siste faste jobben som Shelton hadde.
Penelope Wilton
Hun begynte sin skuespillerkarriere på teater, før hun fikk sin første TV-rolle som Vivie Warren i Mrs. Warren's Proffession sammen med Robert Powell. Men det var ikke før hun spilte sammen Richard Briers i BBC-serien Ever Decreasing Circles i 1984, at hun ble allemannseie. Fra før hadde hun spilt i flere store TV-produksjoner, blant andre William Shakespeares Othello og Kong Lear.
Gilbert Shelton
Tidligste år
Etter å ha studert på kunstskole i to år, hvor han blant annet ble kompis med sangeren Janis Joplin, i ble han til sist innhentet av militæret. Hærens legesystem erklærte ham dog ikke egnet for militærtjeneste da han hadde innrømmet å ha brukt psykedeliske stoffer som peyote og LSD. Etter dette tilbrakte han en del tid i Cleveland da kjæresten gikk på kunstskolen Cleveland Art Institute. I Cleveland forsøkte han å få jobb hos American Greeting Card Company, et selskap som produserte alle former for takkekort og hvor Robert Crumb hadde arbeidet i sin tid, men de ville ikke ha Shelton. Selv om både Crumb og Shelton bodde samtidig i Cleveland ble de ikke kjent med hverandre før i 1968 i Los Angeles.
Penelope Wilton
Wilton ble i 2016 forfremmet til kommandørdame (DBE) av Order of the British Empire. Hun ble dermed opphøyd i ridderstanden og fikk rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn.
Gilbert Shelton
Undergrunnstegner
Også i 1968 utga forlaget Millar Publishing Company, som hadde utgitt fortellinger om Vortesvinet siden 1966, to blader under tittelen Wonder Wart-Hog Quarterly. 140 000 kopier av hvert nummer ble trykket, men distributørene avslo å selge det, og kun 40 000 av hvert blad ble solgt. Det var grunnlaget for at Shelton og andre tegnere valgte å utgi sine egne serier og selge dem selv, blant annet i alternative kanaler som de mange såkalte «Head Shops», hippibutikker, som spredte seg over USA.
Etter et serieblad kalt Feds 'n' Heads, utgitt av Print Mint, et av de større alternative forlag, skapte Shelton sin mest berømte serie, De fabelaktige frynsete frikebrødrene (The Fabulous Furry Freak Brothers) i 1968. Fra denne kom også en avlegger, Feite-Freddys katt (Fat Freddy's Cat), sistnevnte utgitt av Cappelen på norsk på slutten av 1980-tallet. Shelton og noen venner kjøpte en trykkeripresse som de installerte i en gammel operabygning i byen, og opprettet sitt eget forlag sarkastisk kalt Rip-Off Press. Tegneserier med frikebrødrene ble raskt populære og de ble solgt, syndikalisert, og «lånt» av andre alternative utgivelser verden over. I Norge trykket Gateavisa seriene med ujevne mellomrom på 1970-tallet. Det første egentlige heftet med Frikebrødrene ble utgitt i 1971. Feite-Freddys katt begynte som en oransje katt uten navn (hvilket den fortsatt ikke har) i fortellingene om Frikebrødrene, deretter flyttet ned til en egen stripe nederst på hver side i form av en parallellhandling, særlig i den lange serien hvor Frikebrødrene drar til Mexico. Fra 1975 ble disse stripene med katten samlet og utgitt i et eget hefte.
De fabelaktige frynsete frikebrødrene
I henhold til etterordet i De samlede verker med Frikebrødrene, en antologi på 624 sider som kom ut i 2008: The Fabulous Furry Freak Brothers Omnibus, ble den første ideen til Frikebrødrene dannet en gang i 1967–1968 da Shelton så en rekke filmer i Austin, blant annet Marx Brothers og The Three Stooges, og han tenkte at han kunne gjøre noe av det samme. Med en kompis fra Universitetet i Texas lagde de kortfilm på fem minutter kalt «The Texas Hippies March on the Capitol», og som et flygeblad for filmen tegnet Shelton en tegneserie om Frikebrødrene og den magiske marijuanaplanten. Alle likte tegneserien, og ingen likte filmen, minnes Shelton, og han ga opp sin karriere som filmprodusent til fordel for tegneprosjekter.
Den første regulære serien om Frikebrødrene kom i bladet Feds'n'Heads i 1968, trykket i garasjen til en kompis i 3000 eksemplarer. Han solgte noen hundre i Austin, lastet resten av opplaget opp i en bil og reiste til San Francisco. Med tre venner fra Texas, Fred Todd, Dave Moriaty og Jack Jackson, la de alle pengene sine i å kjøpe en liten trykkemaskin hvor de blant annet produserte plakater for rockekonserter. Posterne som ble produsert klarte de aldri få god trykkekvalitet, men tegneserier i svarthvitt på simpelt treholdig papir var enkle å trykke og de satset derfor på det. De første utgivelsene var et hefte av Robert Crumb kalt R. Crumb's Comics and Stories i 1969, og Radical America Comix for en venstreradikal studentgruppe og som hadde en fortelling av Shelton med Frikebrødrene. Tidlig i 1970 hadde Shelton tegnet nok sider av Frikebrødrene til at det kunne utgis et hefte på 52 sider. Det ble Freak Brothers No. 1 utgitt av Rip-Off Press. De samme sidene ble også trykket enkeltvis i alternative magasiner som månedlige East Village Other og ukentlige Los Angles Free Press.
Til dags dato (2010) har Frikebrødrene solgt rundt 40 millioner kopier i årenes løp og blitt oversatt til 15 språk. De siste heftene har bestått av albumlange fortellinger, også trykket i farger mens de første besto av korte fortellinger på en side i svarthvitt. Produksjonen har blitt såpass stor at Shelton har fått tegnehjelp fra andre, avdøde Dave Sheridan (som særlig satte sitt preg på den lange The 7th Voyage of the Fabolous Furry Freak Brothers – A Mexican Odyssey, eller ganske enkelt kalt for «Mexico-serien») og Paul Mavrides (som bidro stort på den 3 album lange, fullfarge og noe ujevne serien The Idiots Abroad).
Frikebrødrene besto av tre frynsete fyrer som gjorde lite eller ingenting, bortsett fra å røyke dop. Freewheelin' Franklin («Frihjuls-Frank» ) var en cowboyhippi med hatt og håret i hestehale, og stundom lederen i gjengen; Phineas Freek («Finn Frik») hadde sekskantede briller, masser av sort krøllet hår og skjegg, og var opplagt den intellektuelle blant dem, blant annet eksperimenterer han med ekstra ingredienser i dopen, eksempelvis hendige potensframkallende bivirkninger; og til sist Fat Freddy («Feite-Freddy») den godslige, noe kraftige fyren med stor høysåte av blondt hår og overmunnskjegg. Feite-Freddy er den som stadig havner i bråk, særlig ettersom de andre to stadig sender ham ut med deres siste penger for å kjøpe dop, og Feite-Freddy kommer tilbake med noe annet. Eller ikke tilbake i det hele tatt. Eller politiet kommer før ham. I tunge stunder søker Feite-Freddy trøst hos katten som sier i sin tenkeboble «Du har fortsatt meg, sjef!»