cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kanadisk stavelsesskrift
Grunnprinsipper
Fordi skriftsystemet presenteres med stavelsesskriftdiagrammer og læres som stavelsesskrift, blir den som regel kalt for en stavelsesskrift. Datamaskiner bruker egne kodepunkter for hver stavelse (hver rotasjon av hver konsonant), og Unicode Consortium regner skriftsystemet som en featural syllabary i likhet med skriftsystemer som hangul, der hver blokk representerer en stavelse, men konsonanter og vokaler indikeres uavhengig av hverandre (i cree-stavelsesskrift gjøres det ved at konsonantene indikeres ved formen til en glyf, og vokalene med dens rotasjon). Dette står i motsetning til ekte stavelsesskrifter, der hver kombinasjon av konsonant og vokal har en uavhengig form som ikke er relatert til andre stavelser med samme konsonant og/eller vokal.
Joe Alwyn
Joseph Matthew Alwyn (født 21. februar 1991) er en britisk skuespiller. Han har spilt i filmer som Billy Lynns hjemkomst (2016), The Favourite (2018) og Harriet (2019).
Verdenscupen i alpint 2019/20 — Super-G menn — Lake Louise
Sesongens første verdenscuprenn i Super-G for menn i Lake Louise søndag 1 desember 2019.
Joe Alwyn
Personlig liv
Joe Alwyn har siden 2016 datet den amerikanske sangeren og låtskriveren Taylor Swift.
Markus Neby
Sommeren 2019 ble det kjent at han er i et forhold med fotballspiller Andrine Hegerberg.
Kanadisk stavelsesskrift
Syllabiske og endelige konsonantformer
Det opprinnelige skriftsystemet, som ble designet for myrcree, hadde ti bokstavformer: Åtte for stavelser basert på konsonantene p-, t-, c-, k-, m-, n-, s-, y- (uttalt ), en for form vokal-initielle stavelser, og til slutt en blandingsform (nå foreldet) for konsonantklynga sp-. Alle ble skrevet med ei tynn linje for å vise at vokalen var kort, og ei tjukkere linje for å vise at vokalen var lang: ᑲ ka, ᑲ kâ. (En håndskrevet variant med en prikk over tegnet for å vise vokallengde, brukes nå også i trykk.) Én konsonant, w, hadde ingen egen bokstav, men ble indikert ved å legge til et diakritisk tegn på en annen konsonant; dette fordi den kunne kombineres med alle konsonanter, som i ᑿ kwa, samt eksistere på egen hånd, som i ᐘ wa.
Piccirilli-brødrene
Historie
De bosatte seg i Manhattan, hvor Giuseppe og hans eldre sønner bortimot umiddelbart fikk arbeid hos Samuel Adlers Monuments and Granite Works på East 57th Street. En stund senere greide de å sette opp sitt eget verksted (Piccirilli Brothers Studio) på West 39th Street i Manhattan. I 1890 ble fru Piccirilli alvorlig syk, og anbefalt å bo «på landet», og det etablerte seg da i en egen eiendom East 142nd Street i Mott Haven-seksjonen i Bronx. Verkstedet ved siden av deres hjem kom til sist å utgjøre hele byblokken. Etter å ha slitt finansielt i rundt ti år fikk familien Piccirilli nasjonal synlighet i 1901 da de med ett av Attilios verker vant over 40 andre deltakere for skulpturseksjonen for Maine-monumentet ved Columbus Circle.
Kanadisk stavelsesskrift
Syllabiske og endelige konsonantformer
Det var egne bokstaver for de ni konsonantene -p, -t, -c, -k, -m, -n, -s, -y og w når de dukker opp i koda (slutten av en stavelse). I tillegg hadde fire kodakonsonanter ingen egen stavelsesform: -h, -l, -r og sekvensen -hk. Disse ble opprinnelig skrevet midt på linja, men skrives nå med hevet tekst. (Glyfen for -hk representerer den vanligste stavelsesendingen i cree, og ble brukt for den like vanlige -nk i ojibwa.) Konsonantene -l og -r var marginale og fantes kun i lånord, babyspråk osv. Disse, og -h, kunne dukke opp foran vokaler, men ble skrevet med den endelige formen likevel. (-l og -r skrives nå med full størrelse om de kommer foran en vokal, og har i noen versjoner blitt erstattet av fulle roterende stavelsessymboler; -h kommer kun foran vokaler i sammensatte morfemer og i enkelte grammatiske ord.)
Vokaltransformasjoner
Vokalene faller inn i to sett, de bakre vokalene -a og -o, og de fremre vokalene -e og -i. Hvert sett består av en lavere vokal, -a eller -e, og en høyere vokal, -o eller -i. I alle tilfeller relateres stavelser med bakre vokaler via vertikal speiling, dvs. at de er speilbilder av hverandre. Hvordan de relateres til de fremre vokalene avhenger av konsonantenes grafiske form. Disse følger to mønstre. De symmetriske (vokal, p-, t- og sp-) roteres 90° (en kvart runde) mot klokka, mens de som er asymmetriske topp-til-bunn (c-, k-, m-, n-, s- og y-) roteres 180° (en halv runde). Stavelsene med lavere fremre vokal (-e) deriveres slik fra stavelsene med lavere bakre vokal (-a), og de høyre fremre vokalene (-i) deriveres fra de stavelsene med de høyere bakre vokalene (-o).
De symmetriske bokstavformene kan illustreres ved å arrangere dem i en diamantform:
Og de asymmetriske formene kan illustreres ved å arrangere dem i en firkant:
Disse formene er tilstede i de fleste variantene med lydverdier som ligner opphavet i myrcree. For eksempel bruker alle variantene utenom den for blackfoot trekanten for vokal-initielle stavelser.
Innen 1841, når hadde Evans fått støpt de første løse bokstavene for stavelsesskriften, fant han ut at det ble vanskelig å beholde skillet mellom tynne og tjukke linjer for korte og lange vokaler. I stedet filet han mellomrom i bokstavene for de lange vokalene. Dette kan ses i tidlige trykksaker. Enda sener tok man i bruk en diakritisk prikk som opprinnelig brukt for å markere vokallengde i håndskrift i trykk også: Dermed kontrasterer ᐊ a i dag med ᐋ â, og ᒥ mi med ᒦ mî. Selv om ê i cree kun opptrer som lang vokal har skriftsystemet lengdedistinksjon for alle fire vokaler. Ikke alle skribenter da eller nå indikerer lengde, eller gjør det på en konsistent måte; siden det ikke er noen kontrast er det ingen som skriver ê som lang vokal.
Tegnsetting
Den eneste tegnsettingen som finnes i mange tekster er mellomrom mellom ord og ᙮ for fullt stopp. Tegnsetting fra det latinske alfabetet, inkludert punktum, kan brukes. Fordi stavelsesendelig c ligner på bindestrek brukes en dobbel bindestrek (᐀) i stedet i kanadisk stavelsesskrift.
Historie
Cree-stavelsesskriften ble skapt i 1840 av den engelske misjonæren James Evans for to språk, myrcree og ojibwa. Han var inspirert av suksessen til den cherokesiske stavelsesskriften skapt av Sequoyah etter å ha støtt på problemer med latinskbasert ortografi, og trakk på sin kjennskap til devanagari og stenografi. Andre misjonærer var motvillige til å bruke den, men den ble raskt adoptert av de innfødte og spredte seg til nye områder før misjonærene ankom, så i creekulturen etter 1840 ble den trodd å ha oppstått blant creene.
James Evans
I 1827 fikk James Evans, en misjonær fra Kingston upon Hull i England, ansvar for den metodistiske misjonsstasjonen ved Rice Lake i Ontario. Her begynte han å lære ojibwa som ble snakket i området og var del av en komité som skulle etablere et latinsk alfabet for språket. Innen 1837 hadde han forberedt Speller and Interpreter in English and Indian, men fikk ikke godkjent trykkingen av den av British and Foreign Bible Society. På den tiden var mange misjonærsamfunn motstandere av at innfødte skulle få lese- og skriveferdigheter på sine egne språk, og mente at situasjonen ville bli bedre ved språklig assimilasjon i kolonisamfunnet.
Evans fortsatte å bruke sin ojibwaortografi i arbeidet sitt i Ontario. Ortografien brukte bindestreker mellom stavelser, noe som ga ojibwa en delvis stavelsesbasert struktur. Studentene hans virker imidlertid å ha hatt konseptuelle vanskeligheter med å bruke samme alfabet for to forskjellige språk med veldig forskjellige lydsystemer, og Evans selv syntes dette var ubeleilig. Ojibwa var videre et polysyntetisk språk men hadde få distinkte stavelser, noe som gjorde at de fleste ord hadde et stort antall stavelser; dette gjorde at de ble veldig lange når man skrev dem med det latinske alfabetet. Han begynte å eksperimentere med et mer stavelsesbasert skriftsystem som han tenkte ville være mer beleilig for studentene hans å bruke.
Som amatørlingvist var Evans kjent med devanagariskriften som ble brukt i Britisk India; i devanagari står hver bokstav for en stavelse, og modifiseres for å anvise hvilken vokal stavelsen har. Et slikt system, nå kalt abugida, lot seg gjerne tilpasse språk som myrcree, som hadde en enkelt stavelsesstruktur med bare åtte konsonanter og fire lange eller korte vokaler. Evans var også kjent med britisk stenografi, trolig Samuel Taylors Universal Stenography, fra sine dager som kjøpmann i England, og ble nå kjent med den nypubliserte Pitman-stenografien fra 1837.
Opphav
Både devanagari og Pitman spilte en rolle i utviklingen av cree-stavelsesskriften. Devanagari inspirerte glyfene for stavelsene, mens Pitman ga glyfer til de endelige konsonantene, samt rotasjonen og linjetjukkelsen for å modifisere stavelsene.
Likheten er sterkere om man lar symbolene rotere for å gi samme skriveretning for hver vokal; for eksempel har devanagari n samme orientering som ne heller enn na. Motivasjonen for endringen av orientering virker å ha vært å tillate pennen å flyte i samme retning når man skriver stavelser med samme vokaler: Refleksjonsklassene ka, ca, ma, sa, ya (dvs. konsonantene som flippes for å skille de fremre vokalene i og e) følger alle en L-lignende sti, mens rotasjonsklassene a, pa, ta, na (altså de som roteres for de fremre vokalene) alle følger en C-lignende sti. Orienteringen for devanagari g- (for k-), n-, y-, og muligens s- måtte flippes for at dette skulle skje.
Piccirilli-brødrene
Historie
På denne tiden framstilte de fleste framstående skulptører sin verker i leire, og fra modellen leire ble det gjort en gipsmodell som ble sendt til Italia for å bli framstilt i marmor. Før Piccirilli-brødrene var det ingen i USA som holdt tilfredsstillende kvalitet. Etter at brødrene etablerte seg i Bronx fikk økt omsetning etter hvert som deres omdømme økte. Piccirilli-brødrene som hogde den ut i stein, vanligvis marmor, skjønt kalkstein og granitt ble også benyttet. Brødrenes firma ble det fremste valget for et stort antall amerikanske skulptører, inkludert Daniel Chester French og Paul Wayland Bartlett.
Brødrene hogde ut løvene som står for New Yorks offentlige bibliotek, og hogde seks allegoriske figurer for bibliotekets fasade mot Fifth Avenue. Andre bestillingsverker i New York var «De fire kontinenter av D.C. French og 12 allegoriske statuer på gesimsen til New Yorks tollhus ved Bowling Green, frontispisen til New York-børsen som var designet av J.Q.A. Ward, og 30 store allegoriske figurer for gesimsen på Brooklyn Museum. Ved faren Giuseppes død i 1910 var det Attilio Piccirilli som overtok ledelsen av brødrenes verksted.
Paris–Roubaix 1908
Paris–Roubaix 1908 fant sted den 19. april 1908 og var den 13. utgaven av det tradisjonsrike endagersrittet i Frankrike. Rytterne startet i Paris og gikk i mål på velodromen i Roubaix etter å ha syklet en strekning på 271 km. Vinneren var Cyrille Van Hauwaert fra Belgia.
Kanadisk stavelsesskrift
Opphav
!colspan=3|Devanagari fulle og halve former!!colspan=2|Cree
RMS «Mauretania»
Inventarets skjebne
En annen stor modell ligger ombord cruiseskipet MS «Queen Elizabeth 2», som for øyeblikket ligger i Dubai. Denne modellen var også  opprinnelig «Lusitania», og i likhet med den Maritime Museum of the Atlantic's modell, den ble omgjort til «Mauretania» etter «Lusitania» ble tapt.
I 2010, ble et komplett afrikansk mahogni pilaster fra første klasse salong dekorert med et intrikat forgylt acantus motiv oppdaget og restaurert til sin fordums prakt. Siden 2012 har det vært permanent utstilt i Discovery Museum, Segedunum i Wallsend, bare et par hundre meter fra der de ble skåret og installert av Swan Hunter på utrustingskaien over et århundre tidligere. Mange deler fra båtens inventar og utstyr finnes i private samlinger.
Retten til å bli glemt
Senere utvikling
Direktør Bjørn Erik Thon i Datatilsynet har uttalt seg positivt om retten til å bli glemt, og har sagt at den «gir folk en mulighet til å legge en historie bak seg».
Det franske datatilsynet, CNIL, krever at Google fjerner søkeresultatene som europeiske borgere har fått avindeksert også fra selskapets internasjonale nettsider (som google.com). Google har motsatt seg dette kravet, som også Datatilsynet stiller seg bak. I september 2015 avviste CNIL Google sin anke.
Syed Abbas Haider Bilgrami
Syed Abbas Haider Bilgrami (født 26. oktober 1989) er en pakistansk landhockeyspiller.
Nasir Ahmed
Nasir Ahmed (født 7. november 1984) er en pakistansk landhockeyspiller.
Syed Abbas Haider Bilgrami
Han representerte Pakistan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble nummer 8.
Retten til å bli glemt
Senere utvikling
Google opprettet kort tid etter dommen et rådgivende utvalg for å gi retningslinjer i forhold til implementeringen av dommen. Retningslinjer fra datatilsynene i EU ble ikke ferdigstilt før i november 2014, noe som ifølge Julia Powles ved Universitetet i Cambridge har ført til at Google har kunnet tolke dommen etter eget formål. Google har blitt kritisert for mangel på åpenhet rundt prosessen i et åpent brev fra 80 akademikere.
Nasir Ahmed
Han representerte Pakistan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble nummer 8.
Retten til å bli glemt
Senere utvikling
Ved søk på navn i de europeiske versjonene av Google vil en advarsel om at søketreff kan være fjernet under lovgivningen vises, men denne vises ved søk på alle navn, det er altså ikke en indikasjon på at det spesifikke navnet har fått søketreff avindeksert. Google gir beskjed til eiere av nettsider om hvilke sider som har vært gjenstand for en avindeksering, men uten å spesifisere hvilket navn som har blitt avindeksert. Enkelte medieorganisasjoner slik som BBC og Daily Telegraph har valgt å publisere lister over avindekserte nettsider. Julia Powles og Eerke Boiten ved Universitetet i Kent har kritisert BBC og Google for dette, som Boiten mener bidrar til en Streisand-effekt. Den 18. august 2015 fremsatte det britiske datatilsynet et varsel om håndhevelse der de påla Google å fjerne søkeresultater som viste påfølgende medieomtale i kjølvannet av republiseringen av listene, etter at Google først nektet å fjerne de nye lenkene. Google valgte å rette seg etter kravet fra det britiske datatilsynet.
Kanadisk stavelsesskrift
Opphav
Det er mulig at -l og -r ble derivert via rotasjon av én devanagari-glyf, i Pitman-ånd, heller enn at de kommer fra to forskjellige glyfer som tabellen viser.
Retten til å bli glemt
Senere utvikling
Etter dommen har egne firma, konsulenter og advokater ønsket å tjene penger på å hjelpe folk med å avindeksere søketreffene, noe som har blitt kritisert av IKT-Norge som unødvendig. Ifølge Per Morten Hoff, som er generalsekretær i organisasjonen, «skal [en] ikke se bort fra at [slik assistanse] kan hjelpe en person som ikke har all verdens trening i å skrive gode argumentasjonsrekker, men da får man heller spørre en bekjent om hjelp».
Kanadisk stavelsesskrift
Opphav
I kontrast til dette kom de endelige konsonantene p t c k m n s og y (som Evans kalte «endelig i»), som nå kun brukes i vestcree, fra Pitman-stenografi. De lineære glyfene ᑊ ᐟ ᐨ ᐠ p t c k er rotert 45° fra Pitman ᐠ ᑊ ᐟ ᐨ p t c k, men har sine relative orienteringer intakte; de halvmåneformede glyfene ᒼ ᐣ ᐢ m n s er rotert 90° fra Pitmans ᐢ ᓑ ᐣ m n s. Crees «endelige i» var opprinnelig en prikk, det samme som det diakritiske tegnet for vokalen i i Pitman.
Retten til å bli glemt
Senere utvikling
Nettsiden som var gjenstand for flest avindekseringer i september 2015 var www.facebook.com. Tre av Google sine egne nettsider, groups.google.com, plus.google.com og www.youtube.com var blant de ti mest avindekserte nettsidene.
Kanadisk stavelsesskrift
Opphav
! colspan=2| Pitman ! colspan=2| Cree
Retten til å bli glemt
Senere utvikling
Det svenske datatilsynet, Datainspektionen, innledet i mai 2015 en granskning av Google for å kontrollere hvordan de håndterer retten.
Kanadisk stavelsesskrift
Opphav
Den endelige hk, derimot, er ᕽ, en liten versjon av den greske bokstaven Χ kh, valgt fordi Χ er et logogram for Jesus Kristus.
Upper Greensand
Upper Greensand er en glaukonitt-holdig grønnsand som ble avsatt i Londonbassenget i England under grunnmarine forhold i krittiden (Alb). Upper Greensand ble avleiret i et kystnært, bølgepåvirket avsetningsmiljø og går gradvis over i den marine Gault Clay utover i Londonbassenget. Upper Greensand finnes vest for Dunstable og Tatsfield, mens Gault Clay finnes på østsiden. Upper Greensand er blottlagt ved Blackdown Hills, East Devon Plateau og Haldon Hills.
Retten til å bli glemt
Argentina
I Argentina har kjendiser gått til søksmål mot både Google og Yahoo for å få fjernet søkeresultater og lenker til bilder. I ett slikt tilfelle ønsket sangeren Virginia da Cunha å fjerne søkeresultater hun mente feilaktig assosierte henne med pornografi selv om bildene opprinnelig hadde blitt tatt med hennes tillatelse.
Kanadisk stavelsesskrift
Opphav
Bruken av rotasjon for å endre vokalen til en stavelse er unikt for kanadisk stavelsesskrift, men har en forløper i stenografi. Pitman brukte rotasjon for å endre artikulasjonssted: plosiver p t ch k, nasaler m n og frikativer h s sh f th var alle relatert via rotasjon, noe som delvis kan ses i tabellen ovenfor.
Retten til å bli glemt
USA
I USA er det særlig to saker som er relevante: Melvin v. Reid i 1931 og Sidis v. FR Publishing Corp. I Melvin v. Reid ble en tidligere prostituert siktet for drap og senere frikjent. I etterkant prøvde hun å legge saken bak seg. Men en film fra 1925 med navnet The Red Kimono avslørte mye av hennes fortid, derfor saksøkte hun produsenten av filmen. Retten kom til konklusjonen at «enhver person som lever et liv i rettskaffenhet har rettigheten til å leve lykkelig og med frihet fra unødvendige angrep på ens karakter».
Kanadisk stavelsesskrift
Adopsjon og bruk
Det lokale creesamfunnet tok til seg stavelsesskriften raskt. Creefolk begynte å skrive beskjeder på trebark med brennende pinner, og la igjen beskjeder på jaktmarker langt fra misjonsstasjonen. Evans mente systemet var godt tilpasset de innfødte kanadiske språkene, spesielt de algonkinske språkene han var kjent med. Han hevdet at det med «visse endringer» kunne brukes til å skrive «ethvert språk fra Atlanterhavet til Rocky Mountains».
Evans prøvde å skaffe seg en trykkpresse og en ny settemaskin for å publisere materialer på skriftsystemet sitt. Her fikk han imidlertid motstand fra de europeiske kolonimaktene. Hudson's Bay Company, som hadde monopol på utenlandshandel i vestlige Canada, nektet å importere en presse for ham, fordi de mente at lese- og skriveferdigheter blant innfødte var noe som burde frarådes. Evans klarte imidlertid, med store vanskeligheter, å lage sin egen presse og begynte å utgi materialer skrevet med stavelsesskriften.
Retten til å bli glemt
Kritikk
Det er stor uenighet om hvorvidt retten til å bli glemt er en nødvendig beskyttelse av borgernes privatliv eller en ordning som fører til sensur. Wikipedia-grunnlegger Jimmy Wales har beskrevet retten til å bli glemt som «dypt umoralsk» og sagt at konsekvensen vil være et «internett med fullt av hull i hukommelsen». Andre kommentatorer har vært uenige med Wales, og har blant annet henvist til problemstillingen rundt hevnpornografi. Julia Powles har uttalt at «det finnes en offentlig sannhets- og minnesfære og en som er privat. Uten friheten til å være private, har vi i det hele tatt liten frihet».
Kanadisk stavelsesskrift
Adopsjon og bruk
Evans forlot Canada i 1846 og døde like etter, men det at stavelsesskriften var så lett å lære og bruke sikret den fortsatt bruk blant de innfødte, til tross for motstand fra europeerne. I 1849 skrev den anglikanske biskopen for Rupert's Land at «noen få av indianerne kan lese ved hjelp av disse stavelsestegnene; men om de bare hadde lært å lese sitt eget språk med våre bokstaver, ville de ha vært ett steg nærmere å lære seg det engelske målet.» Men stavelsesskriften hadde slått rot blant creene (og leseferdighetene deres var større enn hos både de engelske og de franske kanadierne ), og i 1861, femten år etter at Evans døde, publiserte British and Foreign Bible Society en bibel skrevet med cree-stavelsesskrift. Da hadde både protestantiske og katolske misjonærer tatt i bruk stavelsesskriften i misjonsarbeidet sitt.
Misjonsarbeid på 1850- og 1860-tallet spredte stavelsesskriften til vestkanadiske dialekter av ojibwa (prærieojibwa og saulteaux), men det ble sjelden brukt over grensa av ojibwaene i USA. Misjonærer som hadde lært Evans' system spredte det østover gjennom Ontario og inn i Québec, og nådde creespråklige områder så langt øst som naskapi. Attikamekw- og innufolkene i østlige Québec og Labrador bruker latinske alfabeter.
I 1856 møtte John Horden, en anglikansk misjonær ved Moose Factory i Ontario som hadde tilpasset stavelsesskriften til østcree, en gruppe inuitter fra regionen Grande rivière de la Baleine i nordlige Québec. De var interesserte i å tilpasse stavelsesskriften til sitt språk. Han forberedte noen eksempler basert på deres uttale av inuktitut, men det viste seg raskt at antallet lyder og den enkle stavelsesmodellen i Evans' system ikke var nok for dette språket. Med hjelp fra Edwin Arthur Watkins lagde han en dramatisk modifisert utgave av stavelsesskriften for å gjenspeile disse behovene.
I 1876 ansatte den anglikanske kirken Edmund Peck til å jobbe fulltid ved deres misjonsstasjon i Great Whale River (nå kjent som Kuujjuarapik), som lærte stavelsesskriften til inuittene og oversatte materiale til stavelsesskrift. Arbeidet hans i Arktis krediteres vanligvis for å ha etablert bruken av stavelsesskrift blant inuittene. Med støtte fra både anglikanske og katolske misjonsorganisasjoner hadde inuittene innen det 20. århundre tatt til seg stavelsesskriften og begynt å bruke innad.
På 1880-tallet oppfant John William Tims, en anglikansk misjonær fra Storbritannia, en rekke nye former for å skrive språket blackfoot.
Franske katolske misjonærer var primærkraften bak utvidelsen av stavelsesskriften til athabaskiske språk i det seine 19. århundret. Oblaftfedrene var spesielt aktive i bruken av stavelsesskrift i misjonsarbeid. Oblatpresten Adrien-Gabriel Morice tilpasset stavelsesskriften til dakelh, og oppfant et stort antall nye grunnbokstaver for å støtte den mer kompliserte fonologien til athabaskiske språk. Presten Émile Petitot utviklet stavelsesskrifter for mange athabaskiske språk i Nordvestterritoriene, inkludert slavey og chipewyan.
Cree påvirket designet til Pollard-skriften i Kina.
Muhammad Zubair
Han representerte Pakistan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble nummer 8.
Kanadisk stavelsesskrift
Stavelsesalfabeter
Inventaret, foren og ortografien til stavelsesskriften varierer blant creesamfunnene som bruker den. Den har også blitt videre modifisert for bruk i andre algonkinske språk, samt for inuktitut, som har store fonologiske forskjeller fra cree. Det er to større varianter av skriften, sentralalgonkinsk og inuktitut. I tillegg er det avledede skrifter for blackfoot og athabasiske språk som bruker prinsippene og bokstavformer fra det sentralalgonkinske alfabetet, men i blackfoot har de fleste bokstavene blitt erstattet av modifiserte bokstaver fra det latinske alfabetet. Hver av disse variantene reflekterer en historisk utvidelse av skriftsystemet.
Sentralalgonkinsk
Cree og ojibwa var språkene stavelsesskriften opprinnelig ble designet for, og de som er nærmest det opprinnelige mønsteret beskrevet av James Evans. Dialektene har noen variasjoner i konsonantinventaret, men der de har hatt samme lyd har de som regel brukt samme bokstav til å transkribere den. Der de ikke har hatt en lyd har en ny bokstav blitt skapt, som regel ved å modifisere en annen. I flere creedialekter har ê smeltet sammen med î, og disse bruker bare tre av de fire vokalorienteringene.
Øst- og veststavelsesskrift
! colspan=3 | Endelige konsonanter ! style="width:4em;" | ! style="width:4em;" | Vest ! style="width:4em;" | Øst ! p ! t ! c ! k ! m ! n ! s ! š ! y ! l ! r ! w ! h ! ð
Tillerbrua
Tillerbrua er den sørligste brua over Nidelva i Trondheim, den forbinder Tiller med Bratsberg.
Taekwondo under Sommer-OL 2020 – Menn 80 kg
Taekwondo under Sommer-OL 2020 – Menn 80 kg ble arrangert i Makuhari Messe den 26. juli 2021.
Kanadisk stavelsesskrift
Ekstra konsonantserier
Det er noen mindre variasjoner innen både østlig og vestlig cree. Skogcree, for eksempel, bruker konvensjonene fra vestcree, men har mistet -e-serien, og har en ekstra konsonantserie, ⟨ᙾ⟩ th- (ð-), som er en -y-serien med strek gjennom.
Tillerbrua
Det var bru på dette stedet allerede på 1600-tallet. I 1816 ble brua tatt av Tiller-raset. Brua fra 1820 ble i 1912–1913 erstattet av ei steinhvelvsbru i ett spenn. I 1985 ble den ombygd og fikk en bredde på 4,45 m.
Kanadisk stavelsesskrift
Ekstra konsonantserier
Moosecree, som bruker konvensjonene fra østcree, har en endelig -sk som består av -s og -k, som i ᐊᒥᔉ amisk («bever»), og endelig -y skrives med en hevet ring, ⟨°⟩, heller enn en hevet ya, som bevarer i mer fremtredende form, den distinkte endelige formen som ellers bare finnes i vest: ᐋᔕ̊ āshay («nå»).
Østcree har distinkte labialiserte endeformer, ⟨ᒄ⟩ -kw og ⟨ᒽ⟩ -mw; disse skrives med hevede versjoner av -o-serien heller enn med den vanlige -a-serien, som i ᒥᔅᑎᒄ mistikw («(et) tre»). Dette motiveres av det faktum at vokalen o labialiserer konsonanten foran.
Selv om naskapi i de fleste tilfeller følger konvensjonene i østcree, markerer de ikke vokallengde i det hele tatt, og bruker to prikker, enten plassert over eller før en stavelse, for å indikere w: ⟨ᐛ⟩ wa, ⟨ᐖ⟩ wo, ⟨ᑥ⟩ twa, ⟨ᒂ⟩ kwa, ⟨ᒠ⟩ cwa (/tswa/), ⟨ᒺ⟩ mwa, ⟨ᓏ⟩ nwa, ⟨ᔄ⟩ swa, ⟨ᔽ⟩ ywa. Siden konsonantklynger med s- i naskapi alle er labialiserte, sCw-, har også disse to prikker: ⟨ᔌ⟩ spwa, osv. Det er også en labialisert endesekvens, ⟨ᔊ⟩ -skw, som er en hevet so-ko.
Inuktitut
Inuktitut har bare tre vokaler, og trenger dermed bare -a-, -i- og -o-seriene fra cree, den siste brukes for. -e-serien ble opprinnelig brukt for diftongen, men dette ble droppet på 1960-tallet så inuktitut ikke skulle ha flere bokstaver enn det som kunne støpes på en IBM Selectric-skrivemaskinsball, der -ai skrives som en -a-seriestavelse fulgt av ⟨ᐃ⟩ i. Inuit Tapiriit Kanatami har nylig bestemt seg for å gjeninnføre -ai-serien, og Makivik Corporation har tatt den i bruk i Nunavik, men den har ennå ikke blitt gjeninnført i Nunavut.
Inuktitut har flere konsonanter enn cree, femten i standardisert form. Siden inuktitut ikke har noen har c-serien blitt tatt i bruk med lydverdien g. y-serien brukes for enten y- eller j-, siden det bare er dialektforskjeller mellom disse; det samme med s-serien, som kan stå for enten s- eller h- ahengig av dialekt. l-serien fra østcree brukes: ⟨ᓚ⟩ la, ⟨ᓗ⟩ lu, ⟨ᓕ⟩ li, ⟨ᓓ⟩ lai; en strek legges til disse for å betegne ustemt lh : ⟨ᖤ⟩ lha, osv. f-serien fra østcree brukes også for inuktitut v-: ⟨ᕙ⟩ va, osv. Østcrees r-serie brukes for veldig forskjellige lyder i inuktitut,, som også staves r med det latinske alfabetet. Denne følger imidlertid de vanlige reglene for rotasjon, så vokaler med lik vokalhøyde deriveres med rotasjon mot klokka, og rai er derfor en inversjon av ri:
Resten av lydene skrives med digrafer. En hevet ra prefikseres til k-serien for å lage en digraf for q: ⟨ᖃ⟩ qa, osv.; den endelige versjonen er ⟨ᖅ⟩ -q. En hevet na-ga prefikseres til g-serien for å skape ng : ⟨ᖓ⟩ nga, osv., og na dobles for den geminate nng : ⟨ᙵ⟩ nnga. De endelige versjonene er ⟨ᖕ⟩ og ⟨ᖖ⟩.
I Nunavut har endelig h blitt erstattet med den latinske bokstaven ⟨ᕼ⟩, som ikke roteres, men i Nunavik avledes en ny serie ved å legge til en strek til k-serien: ⟨ᕹ⟩ ha, osv.
I de tidlige årene brukte katolske og anglikanske misjonærer noe forskjellige former stavelsesskrift for inuktitut. I moderne tider har imidlertid disse forskjellene forsvunnet. Dialektvarianter gjennom den stavelsesskriftbrukende inuittverdenen har fremmet et implisitt mangfold i stavingen, men for det meste har ikke dette hatt noen påvirkning på selve skriftsystemet.
Avledede skriftsystemer
Minst to skriftsystemer er avledet fra kanadisk stavelsesskrift, og deler prinsippene fra denne, men har fundamentalt forskjellige bokstavformer eller lydverdier.
Blackfoot
Blackfoot, et annet algonkinsk språk, bruker en stavelsesskrift som er ganske forskjellig fra cree- og inuktitut-versjonene. Selv om opphavet er fra cree kommer de fleste bokstavformene fra det latinske alfabetet, og kun noen kommer fra cree. Blackfoot har åtte initielle konsonanter; bare to av disse er samme form som de i cree, nemlig ⟨ᓯ⟩ se og ⟨ᔨ⟩ ye (her har bare vokalene blitt endret). De andre konsonantene ble skapt ved å endre bokstaver i det latinske alfabetet for å skape -e-serien, og i tre tilfeller ved å ta bokstaver fra cree og gi dem lydverdier som tilsvarer de latinske bokstavene de ligner på. Disse er ⟨ᑭ⟩ pe (fra ⟨P⟩), ⟨ᒥ⟩ te (fra ⟨T⟩), ⟨ᖼ⟩ ke (fra ⟨K⟩), ⟨ᒋ⟩ me (fra ⟨m⟩), ⟨ᖸ⟩ ne (fra ⟨N⟩), ⟨ᖴ⟩ we (fra ⟨Ϝ⟩). Det er også et antall distinkte endeformer. De fire vokalposisjonene brukes for de tre vokalene og én diftong i blackfoot. Skriften brukes ikke lenger i dag.
Dupont Circle Fountain
Fontenen er en av atten borgerkrigsmonumenter kollektivt oppført i National Register of Historic Places i 1978. Marmor-fontenen er utsmykket med tre allegoriske skulpturer som hviler på et betongfundament og er omgitt av en åpen plass. Fontenen og den omkringliggende park eies og vedlikeholdes av National Park Service, et føderalt byrå under innenriksdepartementet.
Bakgrunn
I 1871 begynte United States Army Corps of Engineers konstruksjonen av Dupont Circle som på den tiden ble kalt Pacific Circle, og var den vestlige grensen av byens boligområder. Den 25. februar 1882 døpte Kongressen om plassen og godkjente at et minnesmerke over Samuel Francis Du Pont (1803 - 1865) skulle settes opp der for å hedre hans tjenester under den Den meksikansk-amerikanske krigen og borgerkrig. Han spilte en stor rolle i moderniseringen av Marinen, og under borgerkrigen var han ansvarlig for den effektive Union-blokaden mot Konføderasjonen, selv om han mislyktes i sitt forsøk på å angripe Charleston i 1863, noe som flekket hans karriere. Bronse-statuen ble formet av Launt Thompson og innviet 20. desember 1884. Den kostet tilsammen 20 500 dollar. Deltakere på avdukingsseremonien omfattet president Chester A. Arthur, senator Thomas F. Bayard, admiral David Dixon Porter og general Philip Sheridan. Plassen ble beplantet med eksotiske planter og hundrevis av trær.
I begynnelsen av det 20. århundre ønsket medlemmer av den prominente Du Pont-familien en markering av stor kunstnerisk verdi. De arbeidet for en erstatning av statuen som familien alltid hadde mislikt, og i 1909 begynte foten av statuen å synke og helle mot siden, noe som resulterte i vitser om at Du Pont og sjøfolkene var alkoholikere. Senator Willard Saulsbury Jr's kone, som var niese av Du Pont, ledet arbeidet med å erstatte statuen. De spurte ikke etter offentlige midler til de nye minnesmerket, men at Commission of Fine Arts (CFA) skulle godkjenne det. Den 26. februar 1917 godkjente Kongressen utskifting av statuen og insisterte på at byggingen skulle begynne innen tre år. Du Pont-familien valgte arkitekt Henry Bacon og skulptør Daniel Chester French til å utforme en fontene som reflekterte Beaux-Arts og nyklassisistisk stil som var populært i nabolaget på den tiden, og da Patterson Mansion lå på den nordøstlige kanten av sirkelen. Bacon er best kjent for Lincolnmonumentet, mens French er best kjent for arbeidet med statuen av Abraham Lincoln inne i minnesmerket. Frenchs andre arbeider i Washington, D.C. omfatter Butt-Millet Memorial Memorial Fountain, First Division Monument og Thomas Galluadet Memorial. Den totale kostnaden ble 77 521 dollar. CFA godkjente minnesmerket i 1917, og arbeidet på fontenen begynte kort tid etterpå.
Arbeidet begynner
Kongressen ønsket anerkjennelse for sitt tidligere forsøk på å hedre Du Pont, så inskripsjonen på fontenen skulle inkludere det faktum at statuen reist av Kongressen var blitt erstattet. En tidlig modell omfattet en vannkilde på toppen, men dette ble ikke innarbeidet i den endelige utformingen. Fontenen ble laget av Piccirilli Brothers som også hadde laget Frenchs statue av Abraham Lincoln ved Lincoln Memorial. Entreprenøren var George A. Fullers selskap, hvis andre prosjekter omfattet Flatiron Building og Plaza Hotel i New York City. I 1920 ble statuen flyttet til Rockford Park i Wilmington, Delaware, hjembyen til Du Pont-familien og plassert på en plass til en fontene som aldri var blitt bygget. Etter installasjonen ble voksne trær og tett vegetasjon plantet i den omkringliggende parken.
Innvielsen
Fontenen ble formelt innviet på ettermiddagen 17. mai 1921. Seremonien ble ledet av oberstløytnant Clarence O. Sherrill og omtalt som «enkel, men likevel imponerende». En midlertidig tribune, dekorert med flagg og skjold ble bygget for de prominente gjestene som omfattet First Lady Florence Harding, Secretary of War John Weeks og Secretary of the Navy Edwin Denby. Stoler var plassert langs gangveiene rundt fontenen, og Marinen stod for arrangementet. Mens inviterte gjester ble sittende, fremførte Navy Band noen stykker. Etter konserten fikk publikum lov til å gå inn på området, og snart fylte de den omkringliggende parken.
Denby roste også Du Ponts holdning til sine andre seilere, og hans vilje til å sette landets behov fremfor sine egne. Han avsluttet sin tale med å si hvor stolt marinen var av dette nye minnsmerket og uttrykte håp om at det ville alltid bli godt vedlikeholdt. Etter Denbys tale la tre unge jenter som var etterkommere av Du Pont, Ann Andrews, Emily Du Pont og Mary Harvey, ned laurbærkranser i fontenen. Seremonien ble avsluttet med at musikken spilte Columbia, the Gem of the Ocean.
Fontenen er et av atten borgerkrigsmonumenter i Washington, D.C. som alle ble oppført i National Register of Historic Places (NRHP) 20. september 1978, og District of Columbia Inventory of Historic Sites 3. mars 1979. Det er et av de få borgerkrigsmonumentene som ikke er en rytterstatue. De andre er Stephenson Grand Army of the Republic Memorial, Nuns of the Battlefield, Peace Monument og statuene av Admiral David G. Farragut, Brigadier General Albert Pike og General John A. Rawlins Stephenson. Fontenen ble oppført i NRHP 22. oktober 1974, og i Dupont Circle 21. juli 1978. På slutten av 1990-tallet ble fontenen restaurert av skulptøren Constantin Seferlis. . Fontenen og omkringliggende park eies og vedlikeholdes av National Park Service, et føderalt byrå av innenriksdepartementet.
Muhammad Asif Rana
Muhammad Asif Rana (født 20. april 1985) er en pakistansk landhockeyspiller.
Han representerte Pakistan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble nummer 8.
Syed Imran Ali Warsi
Han representerte Pakistan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble nummer 8.
Ye wei
Ye wei eller yewei (kinesisk: 野味, pinyin yěwèi, = vill smak) er en kinesisk form for bushmeat eller vilt som kan omfatte eksotiske dyr og villdyr i det kinesiske kjøkken. Dette er også utbredt i land som Myanmar, Vietnam og Thailand. Yewei selges gjerne på kinesiske 街市 / jiē shì, wet markets og er begynt å bli en del av restaurantkulturen i Kina.
Ordet 野 kan oversettes med «vill» (som i vilt og villdyr). Den er kortform av 野獸, som betyr «villdyr».
Stiler
Det foreligger sannsynligvis ingen standardiserte tilberedelsesmetoder ettersom de forskjellige kinesiske regioner vil ha forskjellige navn for rettene. De dyr som benyttes kan for eksempel være aksishjort, bever, duer, esel, fasan, fisk, flaggermus, giftslanger, gris, grevling, hare, hund, jordpiggsvin, kamel, koala, krabbe, krokodille, kylling, murmeldyr, kjempesalamander, oter, skjelldyr, piggsvin, påfugl, reker, rødrev, rotte, sau, snikekatt, stripet havabbor, struts, ulvunger og mer. Dyrene kan komme fra hele verden.
Kultur
Konsumpsjon av yewei er et tema som det er delte meninger om i Kina. I en undersøkelse i en rekke kinesiske byer i 2014 svarte 52,7% av de spurte bekreftende på at man ikke burde spise slik mat. I noen regioner av Kina skryter mange folk av at de spiser yewei som inneholder forskjellige slags dyr.
Happy Heart
«Happy Heart» er en sang, skrevet av Hans Last og Jackie Rae. Sangen ble innspilt av både Petula Clark og Andy Williams på singler og utgitt i 1969. Clark ble angivelig [dismayed] da Williams var gjestestjerne i hennes andre TV-special og hadde planer om å fremføre sangen der.
Den ble nostabelt anvendt på soundtracket til den britiske filmen, Shallow Grave, med Ewan MacGregor og Christiopher Eccleston i hovedrollene (Regi: Danny Boyle).
Kvinneimitatoren Holly Woodlawn mimet til Clarks versjon i Tommy O'Havers film Billy's Hollywood Screen Kiss (1998).
Norsk versjon
Marit Trulsrud har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Du gjør livet til en sang».
Listeplasseringer
«Happy Heart» ble en Top 20 Easy Listening-hit for Clark samt en mindre pophit, mens Williams versjon lå på en 22.-plass på Billboard Hot 100-listen og i to uker som nummer én på Billboard Easy Listening-listen.
Andreas Dedekam Hagerup de Gyldenpalm
Bakgrunn
Han ble student i 1791 og cand. philos i 1794, men oppga studiene til fordel for et løfte om ansettelse i diplomatiet.
Diplomatiet
Etter en kort tid å ha vært sekretær ved det dansk-norske General-Handelskommisariat i Paris, ble han i 1801 legasjonssekretær i London og 1802 kammerjunker. I årene 1804–08 var han legasjonssekretær i Stockholm, med en kort avbrytelse i 1806 hvor han virket i Madrid. I perioden 1810–11 var han dansk-norsk legasjonssekretær i det kortlivede napoleonske kongeriket Westfalen, hvoretter han vendte tilbake til København.
Brevskandalen
Etter Kielfreden i 1814 ønsket Gyldenpalm å spille en rolle for sitt fedreland. Han fikk skaffet seg et reisepass gjennom Sverige av den svenske gesandt i København. Gyldenpalm tilbød heretter venner og bekjente å medta brev til Norge, men klarte ikke å holde tett med planene og om den store oppgave han hadde påtatt seg. Myndighetene viste ham tillit, således spiste han avskjedsmiddag hos kong Frederik VI og fikk brev med seg til Norge fra statsministrene Frederik Julius Kaas og Frederik Moltke.
Ved sin ankomst til Göteborg ble han arrestert og den 14. april bragt til Vänersborg hvor han ble visitert i nærvær av den svenske general grev Hans Henric von Essen. De kompromitterende brevene fra høytstående danske embetsmenn ble funnet, og meddelt til den danske regjering, hvilket blant annet voldte statsminister Moltkes avgang. Gyldenpalm selv førtes til Stockholm og ble innsatt på Vaxholms fästning.
I 1815 ble han løslatt, hvoretter hans franskkunnskaper og vinnende vesen beveget kong Karl Johan til å ta ham i sin tjeneste. I 1818 ble han betrodd redaksjonen på utenriksministeriets svensk-norske meddelelsesblad Le Scandinave, men en dansk kilde forteller at han samtidig skal ha mottatt betaling for spiontjeneste for Danmark.
Gyldenpalm ble avskjediget i 1820, og døde i Stockholm 55 år gammel den 21. oktober 1832.
Den adelige slekten Gyldenpalm utdøde på mannssiden med ham.
Muhammad Saqlain
Muhammad Saqlain (født 23. februar 1978) er en pakistansk landhockeyspiller.
12. serierunde i Eliteserien 2018
12. runde i Eliteserien i fotball for menn 2018 ble spilt mellom lørdag 26. og mandag 28. mai 2018.
Kampfakta
'''Lørdag 26. mai''' <div id="Vålerenga v Lillestrøm">
'''Søndag 27. mai''' <div id="Bodø/Glimt v Ranheim">
<div id="Haugesund v Tromsø">
<div id="Strømsgodset v Sandefjord">
'''Mandag 28. mai''' <div id="Sarpsborg 08 v Stabæk">
Ceciliebrua
Ceciliebrua er ei bru over Nidelva mellom Marienborg og Elgeseter i Trondheim. Den ble åpnet 26. oktober 2000 som forbindelse mellom nåværende St. Olavs hospital øst for elva og Marienborg holdeplass vest for elva. Ceciliebrua er designet av Pir II arkitektkontor AS v/Fredrik Shetelig i samarbeide med ingeniørene Instanes AS
Brua er stengt for vanlig biltrafikk, ut over fotgjengere og syklister får bare utrykningskjøretøyer, mopeder, motorsykler, kollektivtrafikk og andre med spesielt løyve benytte brua. Brunavnet stammer fra Cecilienborg, området vest for brua nord for Stavne. Marienborg representerer et delområde av dette. Brua har en seilingshøyde på 10 meter og en seilingsbredde på 26 meter.
Leonard Volk
Leonard Wells Volk (født 7. november 1828, død 19. august 1895) var en amerikansk skulptør. Han er kjent for å ha laget den ene (av bare to livsmasker av USAs President Abraham Lincoln. I 1867 var han med å etablere Chicago Academy of Design og fungerte som president frem til 1878. Han skapte flere store monumentale skulpturer, inkludert graven til politiker Stephen A. Douglas, og statuer av Amerikanske borgerkrigens ofre.
Ekteskap og familie
Hans sønn Stephen A. Douglas Volk (1856-1935) ble kjent som portrettmaler. Han studerte under Jean-Léon Gérôme i Paris. Senere bistod han med å etablere Minneapolis School of Design.
Karriere
I 1848 flyttet Volk flyttet vestover og åpnet kunstatelier i St. Louis, Missouri. Fra 1855-1857 fikk han støtte av Stephen A. Douglas, sin kones fetter slik at familien kunne reise til Roma og Volk kunne fortsette sine studieer. Tilbake til USA i 1857 bosatte Volk og hans familie seg i det blomstrende sentrum av Chicago, hvor han hjalp til med å etablere Chicago Academy of Design, forløperen til the School of Art Institute of Chicago. I åtte år var han dets leder og underviste mange elever, inkludert Elbridge Ayer Burbank, som ble kjent for sine mer enn 1 200 portretter av indianere. I 1860 laget Volk en livsmaske av Abraham Lincoln. Bare ett annet er laget, av Clark Mills i 1865. I den første del av våren 1860, og i løpet av Lincolns besøk til Chicago ba Volk ham om å sitte for en byste. Kunstneren bestemte seg for å starte ved å lave en livsmaske. Lincoln fant prosessen med våt gips i hans tøre ansiktet, etterfulgt av en hud-strekk, var «alt annet enn behagelig», men han holdt humøret oppe, og var fornøyd med den endelige bysten. Volk brukte senere livmsasken og bysten fra 1860 som grunnlag for andre versjoner av Lincoln, inkludert en statue i helfigur. Livmsasken ble også studert av andre kunstnere, blant annet Daniel Chester French. I midten av mai 1860 reiste Volks til Springfield for å presentere Lincolns med den fullførte bysten. Lincoln hadde nettopp fått nominasjonen som presidentkandidat for det Republikanske Partiet. Den følgende dag spurte Volk spurte Lincoln om lov til en avstøpning av begge hans hender, for bruk i andre skulpturelle arbeider. Volk ønsket at Lincoln skulle holde i noe for å simulere et dokument i sin høyre hånd. Lincoln kom tilbake fra sitt verktøyskur med et kosteskaft i hånden. Støping av Lincolns høyre hånd ble gjort med kosteskaft i hånden (for å illudere et dokument). Lincoln venstre hånd ble støpt litt lukket, men tom.
Amnéville
Amnéville er en kommune i departementet Moselle i regionen Grand Est (tidligere regionen Lorraine) nordøst i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Rombas som tilhører arrondissementet Metz-Campagne. I hadde Amnéville 0 innbyggere.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Amnéville
Muhammad Javed
Muhammad Javed (født 14. august 1982) er en pakistansk landhockeyspiller.
Han representerte Pakistan i Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor det pakistanske laget ble nummer 8.
Ursula Krechel
Ursula Krechel (født 4. desember 1947 i Trier) er en tysk forfatter.
Liv
Ursula Krechel studerte germanistikk, teatervitenskap og kunsthistorie ved universitetet i Köln, og skrev en doktorgrad over Herbert Ihering. Fra 1972 har hun livnært seg som forfatter.
Krechel har skrevet lyrikk, prosa og drama både for scenen og som hørespill. Hennes roman Landgericht (Lagmannsretten) fra 2012 ga henne Den tyske bokprisen.
Ursula Krechel er medlem av P.E.N.-Zentrum Deutschland og fra 2012 av Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung
Gammel-lina
Gammel-lina er en vei på Selsbakk på Byåsen i Trondheim kommune. Veien strekker seg fra sørvestlig til nordøstlig retning fra Forsøkslia og i retning mot Sluppenbrua. Veien fungerer som adkomstveg for frittstående eneboliger.
Veien er oppkalt etter den gamle traseen til Størenbanen. Da man i 1908 vedtok å bygge Dovrebanen (Støren–Dombås), og arbeidet senere tok til med å flytte traseen lengre vest, ble den gamle traseen til vei og fikk navnet «Gammel-lina», som viser til traseen hvor den gamle jernbanelinjen lå. Veien fikk formelt dette navnet i 1952.
Eimsbüttel (Bezirk)
Eimsbüttel er en av Hamburgs sju distrikter (Bezirk). Eimsbüttel er oppdelt i ytterligere 9 delbydeler. Distriktet Eimsbüttel strekker seg fra Alster i sentrum av Hamburg, til byens og dermed også delstatens vestlige grense mot Schleswig-Holstein.
Bydelen ble grunnlagt 21. september 1949 ved en sammenslåing av områder fra Altona og Schleswig-Holstein. Den er Hamburg tettest befolkede bezirk, og blant delbydelene er Hoheluft-West og delbydelen Eimsbüttel de mest folkerike. Det uoffisielle sentrum finnes i Osterstrasse.
I Eimsbüttel finnes blant annet Hamburgs universitet, dyreparken Tierpark Hagenbeck og hovedredaksjonen til Norddeutscher Rundfunk.
Pierre Cartier
Pierre Camille Cartier (født 10. mars 1878, død 27. oktober 1964) var en fransk gullsmed. Han var en av tre sønner av Alfred Cartier og bror av Jaques Cartier og Louis Cartier. Pierre bestefar, Louis-Francois Cartier hadde over tatt smykkeverkstedet fra sin lærer Adolphe Picard, i 1847, og dermed ble grunnlaget lagt for det berømte Cartier smykkeselskapet.
I 1902 åpnet Cartier-butikken i London. I 1909 åpnet han en i New York og i 1917 flyttet den til den nåværende  plasseringen på Fifth Avenue, i et ny-renessanse herskapshus tilhørende bankmannen Morton Plant.
Etter brorens død i 1942, drev Pierre sin forretning i Paris før han trakk seg tilbake til Genève i 1947.
Cartier ble eier av Hopediamanten og solgte den 28. januar 1911 til Edward B. McLean. En handel inngått i kontorene til McLean familiens Washington Post Pierre Cartier solgte diamanten for 180 000 dollar En klausul ved salgsavtalen for diamanten, som ble antatt å bringe død og katastrofe for sin eier, heter det at «dersom en dødsulykke inntreffer familien til Edward B. McLean innen seks måneder, så skal Hopediamnen byttes mot smykker av tilsvarende verdi». I mars var ikke diamanten blitt i samsvar med vilkårene i salgsavtalen. Cartier hyret inn en advokat for å saksøke McLean for betaling som svarte ved å si: «den var på et lån for inspeksjon». Den 2. februar 1912 skrev New York Times: Wealthy Purchasers of Famous Stone to Retain It Despite Sinister Reputation. [3]
Adnan Maqsood
Adnan Maqsood (født 12. januar 1979) er en pakistansk landhockeyspiller.
Han representerte Pakistan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble nummer 8.