cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Despotatet Epirus
Serbia og borgerkrigen i Østromerriket
Keiser Andronikos III Palaiologos døde i 1341 og hans ni år gamle sønn Johannes V Palaiologos ble ny keiser. Straks oppsto det en intens maktkamp mellom på den ene siden hans regent og mor Anna av Savoia som hadde støtte fra patriarken Johannes XIV Kalekas og megas doux Alexios Apokaukos. Imot disse sto den mektige generalen Johannes VI Kantakouzenos. Konflikten utviklet seg til regelrett borgerkrig som varte fra 1341 til 1347. Kongeriket Serbia under kong Stefan Dušan fulgte begivenhetene nøye. Selv om Serbia og den bulgarske kong Ivan Alexander valgte hver sin side i striden, så utnyttet de situasjonen hver på sin kant uten å være i konflikt med hverandre. I 1342 startet serberne en offensiv sørover og underla seg store deler av Balkan og deler av Hellas, inkludert Epiros, Thessalia og Makedonia. I 1346 lot Stefan seg krone til keiser (tsar) av serberne og romerne. Han utnevnte sin halvbror Simeon Uroš Palaiologos til despot i Epirus og Thessalia. Han benyttet seg nå av bysantinske titler, i tillegg til despot utnevnte han også sebastokrator og caesar. Han utnevnte også en egen patriark, og det er liten tvil om at hans mål var å overta hele Østromerriket. Stefans serbiske rike var i 1350-årene langt større enn det østromerske i utstrekning.
Despoten Simeon prøvde å konsolidere sin posisjon hos det lokale aristokratiet ved å gifte seg med Nikeforos II’s søster Tomais Orsini. I 1355 døde den sebiske tsar Stefan, og dette svekket Simeons stilling i Epirus. Nikeforos II kom tilbake fra eksil i 1356 og tvang Simeon til å flykte. Han ble gjeninnsatt som despot, mens Simeon rivaliserte med sin nevø om makten i Serbia. I mellomtiden hadde albanske klaner tatt kontroll over store deler av landsbygda i Epirus. De hadde stor støtte blant befolkningen og Nikeforos ble i 1359 drept i kamper mot dem ved Arta.
Despotatet Arta
Albanerne hadde nå full kontroll over Arta. Despotatet Arta ble etablert som en egen stat i 1359 og omfattet området rundt byen Arta i Epirus. Etableringen skjedde etter at den albanske klanlederen og aristokraten Peter Losha slo Nikeforos ved Akheloos. Peter Losha etablerte etter seieren et eget «despotat» og kalte seg Despot av Arta. Da Losha døde i 1374 ble territoriet slått sammen med territoriet Angelokastro under ledelse av en annen albansk klanleder, Johannes Spata (Gjin Bua Shpata) som også titulerte seg som despot. Despot-tittelen hadde han fått av den serbisk-innsatte keiser Simeon Uroš Palaiologos. Riket eksisterte til 1416 da styrker fra det italienske Tocco-dynastiet nedkjempet den albanske Spata-klanen.
Buondelmonti-dynastiet
I restene av despotatet Epirus hersket nå igjen Simeon Uroš til han døde i 1366. Deretter gikk makten til hans svigersønn Thomas II Preljubović og etter hans død i 1384, til datteren Maria Angelina Dukaina Palaiologina (Thomas II's enke).
Enken Maria giftet seg på nytt med den italienske adelsmannen Esau de' Buondelmonti. Han hadde sittet i fengsel i Epirus siden 1379 etter en konfrontasjon med despoten Thomas II Preljubović. Han ble løslatt da Thomas II døde og ble ganske raskt gift med enken. Han fikk støtte for sin kamp mot albanerne fra keiser Johannes V Palaiologos som selv kom til Ioannina og utnevnte Esau til despot. Da hans kone Maria døde i 1394 blusset kampene mot albanerne opp igjen. Esau klarte å forhandle frem en løsning, og siden han nå ikke var gift kunne han besegle en avtale med å gifte seg med Irene Bua Spata, datter til den albanske klanlederen Johannes Spata.
I 1399 ble Esau tatt til fange av den albanske klanlederen Gjon Zenebishi (Johannes Zenevisi) som hadde kontroll i et område ved Gjirokastër (Argyrokastro). Etter at familien hadde betalt en stor løsesum kom han tilbake som despot i 1400 og regjerte under ganske rolige forhold fram til sin død i 1411. Hans tredje kone Jevdokija (Eudokia) Balšić ble nå regent for parets mindreårige sønn Giorgio de’ Buondelmonti. Da det ble kjent at den serbiske Jevdokija hadde planer om å gifte seg med en serbisk aristokrat ble dette dårlig mottatt i det lokale aristokratiet. Giorgio og moren ble regelrett avsatt etter 20 dager.
Tocco-dynastiet
Aristokratiet tilbød straks herskertittelen til Carlo I Tocco, greve av Kefallinia og Zakynthos og nevø av den tidligere despoten Esau de' Buondelmonti. Han ble også formelt utnevnt til despot av keiseren i 1415. Carlo arvet de store problemene med de albanske klanene som hadde kontroll på store deler av Epirus, men han klarte etter hvert å bekjempe dem. I 1416 inntok han Arta som var Spata-klanens hovedsete under lederen Yaqub Spata.
Carlo I døde i 1429 og makten gikk da til hans nevø Carlo II Tocco fordi Carlo I ikke hadde noen ektefødte sønner. Uekte sønner hadde han imidlertid flere av, og disse allierte seg med osmanene for å overta makten i Epirus. Sultan Murad II sendte en styrke til Epirus som innledet forhandlinger med de anti-latinske kreftene i Ioannina. Etter å ha garantert for aristokratiets sikkerhet inntok osmanene byen i oktober 1430. Carlo II styrte fra nå av en del av Epiros fra Arta, mens Carlo I’s illegitime sønner styrte i Ioannina. Begge parter var erklærte vasaller under sultan Murad II. Østromerriket var på denne tiden ikke til noen hjelp ettersom de hadde nok med å forsvare seg selv mot osmanene.
Carlo II levde til 1448, og etter hans død fikk hans sønn Leonardo III Tocco tittelen despot av Epirus. Den osmanske militærmakten rykket imidlertid stadig framover. I 1449 inntok osmanene byen Arta. I 1460 falt festningen Angelokastro, og som latinernes siste skanse falt festningen Vonitsa i 1479. Da var også hele Østromerriket inntatt og innlemmet i Det osmanske riket.
Kultur og kirke
Kirkearkitekturen i Epirus viste en betydelig utvikling under despoten Mikael II fra ca. 1230 og fram til Nikeforos’ død i 1296. Det ble bygd et betydelig antall kirker, arkitektonisk inspirert fra det sørlige Hellas og Peloponnes. Etter Komnenos-Dukas-dynastiets fall i 1318 er det ikke påvist noen nevneverdige byggverk i Epirus.
Også festningsverkene ble utbygd på 1200-tallet, blant annet på Korfu og i Arta.
Østromerriket tilhørte den ortodokse kirke og hadde, etter det store skisma i 1054 patriarken i Konstantinopel som sitt religiøse overhode. Etter at patriarken hadde nektet å anerkjenne Mikael I som romersk keiser brøt Mikael forbindelsen til patriarken, tilsluttet seg den katolske kirke og anerkjente pave Innocens III som den epireiske kirkens overhode. Under despoten Teodoros ble det igangsatt forfølgelser av jøder i riket. Befolkningen var imidlertid ortodokse kristne og denne formelle overgangen fikk ingen praktisk betydning.
I ettertid
Etter østromerrikets fall var Epirus, i likhet med hele regionen, i fem århundrer kontrollert av Det osmanske rike. Da det muslimske riket ble slått i den første balkankrig i 1912-1913 ble Epirus delt. Den sørlige delen tilfalt Hellas og utgjør i dag provinsen Epirus i det nordvestlige Hellas.
Den nordlige delen, vesentlig provinsen Argyrokastron, ble lagt under den nyopprettede staten Albania. Den greske befolkningen i området var misfornøyd med at Hellas ga opp sitt krav på området, og den 28. februar 1914 erklærte de Den autonome republikken Nord-Epirus for opprettet. Republikken ble formelt anerkjent av Albania i Korfu-protokollen av 17. mai 1914. Republikken opphørte etter gresk okkupasjon i oktober 1914. I 1921 ble området formelt innlemmet i Albania igjen.
Albanske kilder oppgir at det bor ca 25 000 grekere i Albania (2011). Andre kilder oppgir et langt høyere antall. 200 000 har vært anslått.
Promecidus
Promecidus er en slekt av biller som tilhører den store underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore (10-20 millimeter), avlange, mørke trebukker med grønnlig eller blålig metallisk glans. Antennene er omtrent så lange som kroppen hos hunnen, betydelig lengre hos hannen. Pronotum er avrundet, litt bredere enn langt. Dekkvingene er slanke og nesten jevnbrede. Beina, særlig bakbeina, er nokså lange, lårene klubbeformede.
Levevis
Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige og sørøstlige Afrika.
Ectinope
Ectinope er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Koen Geens
Koen Geens (født 22. januar 1958 i Merksem i Belgia) er en belgisk flamsk politiker, medlem av partiet Christen-Democratisch en Vlaams (CD&V). Han er per 2016 landets justisminister.
Rigmor Bech
Rigmor Bech, født Rognerud (født 12. november 1876 i Arendal, død 22. februar 1938 i Oslo) var en norsk musiker og billedkunstner, datter av Carl Rognerud og Trine Wibe. Hun giftet seg to ganger, først med Fritz Bech og deretter med Einar Holter.
Koen Geens
Geens studerte ved UFSIA og det katolske universitet i Leuven (KU Leuven), der han fullførte juridsisk utdannelse i 1980. Senere studerte han ved Harvard University. Fra 1986 var Geens professor ved KU Leuven. I 2009 var han rektorkandidat der, men måtte gi tapt for Mark Waer.
Ectinope
Utseende
En middelsstor, spinkel, matt, brunrød trebukk. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er nærmest sylindrisk, lengre enn bredt, dekkvingene nesten jevnbrede. Beina er middels lange.
Rigmor Bech
Hun studerte musikk og ble en dyktig pianist. Etter hvert begynte hun å male og var elev av Harriet Backer omkring 1905–06, av Ludvig Karsten fra cirka 1908–10, og André Lhote i Paris fra rundt 1922 til 1924. Bildene hennes var påvirket av kretsen rundt Matisse og hans norske elever.
Med Holter fikk hun datteren Rigmor Holter (1906-2004), som også ble maler. Datteren fortalte at Rigmor Bech ikke hadde fått lov til å male av sin far som ville at hun skulle bli pianist, men da hun ble gift, begynte hun på Harriet Backers malerskole. Datteren mintes at Herman Wildenwey var svært forelsket i moren hennes; men etter at Rigmor Bech fikk et bilde inn på Høstutstillingen i 1911 og kom i avisen, solgte hun flygelet sitt og dro til Paris etter råd fra Ludvig Karsten, som to ganger hadde fridd til hennes søster Hebby, men fikk nei av hennes far. I stedet dro han ned til Rigmor Bech i Son og malte i lag med henne. Da hun flyttet til Paris, etterlot hun sin 4 år gamle datter hos mannen. Men da sønnen ble drept i Frankrike 17 år gammel, ba hun sin mann om å få ha datteren hos seg i et halvt år. Dermed flyttet datteren 15 år gammel direkte fra Eydehavn - der hun gikk i klasse med Claes Gill - til Paris. André Lhote tok Rigmor Bech og datteren med i Louvre og forklarte kunstverkene for dem. I Oslo fikk datteren Rigmor Holter Christian Krohg som lærer, det siste året han underviste på kunstakademiet og var lei og «fryktelig skarp i tonen». Selv åpnet hun malerskole etter mannens konkurs og fikk leie Krohgs gamle atelier de siste fem årene før det ble revet.
Ectinope
Utbredelse
Arten lever i New South Wales, Australia.
Fame and Wealth
Fame and Wealth er det åttende studioalbumet fra den amerikanske artisten Loudon Wainwright III, utgitt i 1983. Dette er Wainwrights første studioalbum på fem år etter det kritikerslaktede Final Exam fra 1978, og han er her tilbake med den akustiske stilen – med begrenset bruk av elektriske instrumenter – som han etablerte med sine fem første album. På Fame and Wealth deltar flere musikere, men ikke noe rockeband som på T Shirt og nevnte Final Exam. De fleste av Wainwrights senere utgivelser følger i stor grad dette albumets musikalske og tekstmessige stil. Flere av tekstene er delvis selvbiografiske, selvironiske og selvgranskende, samtidig som humor og tildels sarkasme skinner gjennom, gjerne med en viss bitterhet i forhold til hans tidligere kone, Kate McGarrigle. «Five Years Old» er skrevet til hans datter Martha Wainwrights fem-årsdag. «IDTTYWLM» er forkortelse for «I Don't Think That Your Wife Likes Me», mens «Westchester County» handler om hans oppvekst som «privilegert barn» i Westchester County i New York.
Viv Anderson
Vivian Alexander Anderson (født 29. juli 1956 i Nottingham) er en engelsk tidligere fotballspiller og trener, som spilte for blant annet Nottingham Forest, Arsenal, Manchester United og Sheffield Wednesday fra 1970- til 1990-tallet. Han ble den første fargede spilleren som representerte Englands herrelandslag i fotball.
Fame and Wealth
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Loudon Wainwright III.
Viv Anderson
Nottingham Forest
Anderson debuterte for Nottingham Forest i 1974, men fikk ikke spille fast før Brian Clough ble manager to år senere. Han var en del av laget som vant 2. divisjon i 1977, samtidig som de vant Ligacupen året etter.
Ron Greenwood var Englands landslagssjef på denne tiden. Ingen fargede hadde tidligere spilt for England, til tross for at det var et sterkt økende antall fargede som spilte i toppdivisjonen på 1970-tallet. Greenwood insisterte på at det ikke lå noen politisk avgjørelse bak dette, og hadde nok rett i det, Anderson hadde spilt strålende for Forest. Han kunne se hengslete ut, men var beundret for sine taklinger og var samtidig flink å sette i gang angrep. Han kunne også score viktige mål med jevne mellomrom. Nottingham Forest sjokkerte hele fotballverden da de vant ligagullet i sesongen 1977-78. Dette skjedde i den første sesongen etter opprykket til toppdivisjonen. Dette er fortsatt klubbens eneste seriegull. Klubben vant både ligacupen og Europacupen for serievinnere i 1979, da de vant mot Malmö FF i finalen. Anderson fortsatte å imponere, og var med på å vinne serievinnercupen også året etterpå, da Forest vant over tyske Hamburger SV i Madrid.
Under EM i 1980 i Italia fikk han bare spille siste gruppekampen, mot. Han erstattet Phil Neal, og England vant kampen 2-1, men kvalifiserte seg ikke til cupspillet.
Da Forests fremgang syntes å slukne, stanset også den personlige fremgangen for Anderson. Det aldrende laget som vant Europacupen i 1980, skulle ikke vinne noe trofé på de neste ni årene. Etter VM i fotball 1982 da Greenwood ga seg som landslagssjef, fikk ikke Viv Anderson spille for England igjen før i 1984 (under Bobby Robson). I den perioden spilte stor sett Liverpools Phil Neal, men landet klarte ikke å kvalifisere seg til EM 1984.
Arsenal
Anderson fikk sin 11 landskamp i april 1984, nesten to år etter den forrige. Samme året ble han solgt til Arsenal for £250 000. Nå fikk han spille 6 landskamper på rad fra 1984 til 1985, inkludert 4 kvalifiseringskamper til VM i fotball 1986 i Mexico. I den første av disse kampene vant England 8-0 mot og Anderson scoret mål. Så debuterte en ung Gary Stevens, Evertons høyreback, som spilte såpass imponerende at Anderson igjen var «ute i kulden». Stevens fikk spille hvert eneste minutt av VM i Mexico, og Anderson var dermed den første spilleren for England som hadde deltatt i 2 VM-sluttspill uten å få spille. Bare Martin Keown og 3 keepere har lidd samme skjebne siden den gang.
I 1987 fikk han suksess med Arsenal for første gang, da klubben slo Liverpool 2-1 i Ligacupfinalen.
Manchester United
Senere samme år ble overgangssummen hans avgjort til å bli £250 000 av en transfer-domstol. Han ble Alex Fergusons første signering etter han overtok Manchester-klubben. Arsenal-fansen var i harnisk etter salget, fordi manager George Graham ikke hadde noen umiddelbar erstatter i forsvaret. Først ble Michael Thomas og Nigel Winterburn benyttet, før man endelig fant en permanent erstatter i Lee Dixon.
Andersons siste kamp for Englands landslag kom i kampen mot i 1988. Anderson var inkludert i 3 store sluttspill, men fikk bare spille en eneste kamp (EM 1980). Han hadde kjempet mye mot Stevens, men nå ville Bobby Robson satse på yngre krefter. Tilsammen ble det 30 kamper.
I Manchester United var han veldig skadeforfulgt, og fikk ikke spille finalen i FA-cupen i 1990. Dette var en periode der klubben slet voldsomt med å samkjøre alle de nye spillerne de hadde kjøpt inn. Vendepunktet ble denne FA-cup seieren.
Sheffield Wednesday
Anderson spilte for United i 3 år, men slet mye med skader og ble derfor innvilget fri-transfer. Sheffield Wednesday ble neste stopp i januar 1991, og da hjalp han klubben til opprykk fra 2. divisjon. Han gikk glipp av seieren i ligacupfinalen mot Manchester United, fordi han hadde spilt for nettopp dem i tidligere runder. Han var egentlig tiltenkt en kortsiktig kontrakt med Sheffield-klubben, men etablerte seg snart på laget, og hadde rollen som kaptein ved mange anledninger. Han spilte en stor rolle da klubben endte på 3.-plass i ligaen i 1991-92 (siste sesong før Premier League ble innført). I 1992-93 endte laget på 7.-plass, samtidig som de tapte finalene mot Arsenal i både FA-cupen og Ligacupen.
Barnsley
Andersons egenskaper på banen gjorde ham til et ypperlig manageremne, og i juni 1993 forlot han Hillsborough Stadium for å bli spillende manager i Barnsley, etter at manager Mel Machin hadde fått sparken. Hans eneste sesong der var en skuffelse, da klubben såvidt unngikk nedrykk til 2. divisjon.
Middlesbrough
På slutten av 1993-94 sesongen sluttet Viv Anderson i Barnsley etter bare ett år for å bli assisterende manager for Middlesbrough, under ledelse av tidligere lagkamerat på Old Trafford, Bryan Robson. Selv om han hadde lagt opp i 1994 var han fortsatt registrert som spiller. Under en skadekrise i Middlesbrough fikk han derfor 2 kamper i 1994-95 sesongen, da klubben rykket opp til FA Premier League (vant 1. divisjon). Etter opprykket la han opp på ordentlig.
Anderson hjalp Robson å bygge opp et lag som nådde begge de nasjonale cupene, FA-cupen og Ligacupen, i 1996-97. Laget tapte begge kampene, og rykket ned fra Premier League. En del av grunnen var at de ble trukket 3 poeng etter de måtte utsette en ligakamp i desember på grunn av skader og sykdom i store deler av førstelagstroppen. Grunnen til poengtrekket var at de ga for sent beskjed om dette til fotballforbundet. Middlesbrough rykket imidlertid opp igjen på første forsøk, og igjen ble klubben tapende finalist i Ligacupen. Robson og Anderson forlot Middlesbrough i juni 2001 da Terry Venables overtok etter nok et nedrykk. Deres beste sesong med klubben var en 9.-plass i Premier League.
Etter fotballkarrieren
Anderson har ikke vært ansatt innen fotballindustrien etter han forlot jobben som assisterende manager i Middlesbrough. I 1997 ble han kåret til Nottingham Forests beste høyreback gjennom tidene, da fansen skulle velge de 11 beste spillerne til «tidenes drømmelag». Han fikk hele 96 prosent av stemmene for sin posisjon.
Han ble utnevnt til medlem av Order of the British Empire i januar 2000.
Anderson havnet i English Football Hall of Fame i for sin innflytelse på den engelske ligaen. Han er en stor tilhenger av «National Football Museum», og deltar regelmessig på arrangementer der.
Fra 2005 har han drevet en bedrift som driver med sportsreiser, og jobber som ambassadør for The FA.
Personlig
Andersons sønn, Charlie, spiller fotball for Macclesfield Town.
Max Normann Williamsen
Max Normann Williamsen (født 24. juli 2003) er en norsk fotballspiller som spiller for Kristiansund Ballklubb.
Landslaget
Den 15. juni 2023 fikk han sin første U21-landskamp for Norge mot Skottland.
Hellas’ kvinnelandslag i volleyball
Hellas’ kvinnelandslag i volleyball er det greske landslaget i volleyball for kvinner som konkurrerer for Hellas under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 33 på FIVBs verdensranking.
Billy Jacobsen
Billy Jacobsen (født 27. oktober 1954 i Harstad) er en norsk journalist og forfatter med bakgrunn fra blant annet NRK og dagspressen.
Han var flere perioder ansatt i Lofotposten, og var redaktør i avisen perioden 1990-95.
Jacobsen var ansatt i NRK Nordland første gang i 1985-88; og var senere engasjert som utvikler og hovedforfatter av NRK Nordland Fylkesleksikon (overtatt av Arkiv i Nordland i 2016). Han har i en årrekke også vært frilanser for NRK; særlig da aktiv som radioreporter.
Jacobsen var i 1998-2016 informasjonsrådgiver for Dualog AS og redaktør for selskapets Newsletter, som førte til en rekke reportasjeoppdrag i Europa og Asia.
Jacobsen er forfatter av bøkene Born@sea - historien om Dualog (Relation97 – 2003), Den lille boken om Lofoten (essays – JaKo 2004), ''JACK. Et liv i søkk og kav'' (Utenfor Allfarvei Forlag 2019). Han har i tillegg redigert og formgitt flere bøker med nordnorske temaer.
Jacobsen er medlem av Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening (NFFO) og Nordnorsk forfatterlag (NNF).
Västra Karaby
Västra Karaby er et tettsted i Kävlinge kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 229 innbyggere.
Musikkåret 1806
Musikkåret 1806 er en oversikt over hendelser, ny musikk, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1806.
Langvatn (Bykle)
Langvatn er en innsjø sør og vest for Sloaros turisthytte helt nord i Bykle kommune. Sjøen ligger i øvre del av Otravassdraget, og er regulert. Utløpet er mot nordøst, via Sloarosvatnet, Gravavotni og Øvre og Nedre Kaldsvatn til Breidvatn og Otra.
Oddny
Oddny er et skandinavisk kvinnenavn av norrøn opprinnelse. Navnet er nokså lite brukt. Oddný er en islandsk og færøysk form av navnet. Oddny har norsk navnedag 22. april, og Oddný har færøysk navnedag samme dato.
Etymologi
Oddny er dannet som en nyere norsk form av det norrøne navnet Oddný, som er sammensatt av oddr, «spydspiss», og nýr, «ny».
Utbredelse
Oddný er kjent brukt på Island fra 800-tallet, men er ikke kjent brukt i Norge i middelalderen. Oddny er kjent brukt i Norge fra ca 1885, hovedsakelig i Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal. Navnet er kjent brukt i Sverige første gang i 1902. Den svenske formen Uddny er kjent brukt i Sverige første gang i 1897, men er i dag ikke lenger i bruk.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Halldor Espelid
Halldor Espelid (født 6. oktober 1920 på Askøy, død ca 29. mars 1944 ved Kiel) var en norsk krigsflyger fra Askøy.
Espelid forlot Norge om bord på MK «Traust» 16. september 1940. MK «Traust» gikk da sin fjerde tur til Shetland.
Fra mai til desember 1941 fikk han flygerutdanning ved Little Norway i Canada. I samme kull var blant annet Jan Staubo og Olaf Tandberg. Etter et kort opphold ved en britisk treningsskvadron, ble Espelid beordret til 331 skvadron fra juli 1942. På et tokt over Frankrike 27. august samme år, ble Espelids Spitfire truffet av luftvernild. Han ble tatt til fange, og havnet etter hvert i Stalag Luft III i Żagań.
Espelid deltok 24. mars 1944 i den berømte flukten fra Stalag Luft III, som ble filmatisert i 1963, og sammen med Nils Jørgen Fuglesang kom han seg til Flensburg nær grensen til Danmark før de ble arrestert i en rutinekontroll 26. mars. Der ble også to andre flygere, James Catanach fra Australia og Arnold Christensen fra New Zealand, anholdt omtrent samtidig. Jens Müller og Per Bergsland kom seg til trygghet i Sverige.
Adolf Hitler skal ha blitt rasende over flukten og beordret alle fangene henrettet (i strid med den tredje Genève-konvensjonen). 29. mars ga lederen for Gestapo i Kiel, Fritz Schmidt, ordre til Kriminalkommissar og Sturmbannführer Johannes Post om å hente de fire fangene i Flensburg. Post og seks andre gestapister fraktet de fire i to biler til et jorde en mil sørvest for Kiel. Der ble først Catanach skutt av Post før bilen med de tre andre fangene ankom. Iført håndjern ble de tre skutt av tre av gestapovaktene. Johannes Post ble henrettet i februar 1948 sammen med tre av medhjelperne, én begikk selvmord i påvente av henrettelsen og de to sjåførene fikk fengselsstraffer. Gestaposjefen Schmidt ble først stilt for retten i 1967, og året etter ble han dømt til to års fengsel. Espelid og Fuglesang ble skutt i ryggen for å gi inntrykk av at de ble skutt under flukt. Bildene gjengitt i Dagbladet er datert 26. mars 1942.
Espelids grav ble funnet i Polen i 1988.
Matti Mattsson
Matti Mattsson (født 5. oktober 1993) er en finsk svømmer som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 200 meter bryst.
Noah Solskjær
Han er sønn av den norske fotballspilleren og -treneren Ole Gunnar Solskjær.
Falsoxoanodera
Falsoxoanodera er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Arten lever i Sørøst-Asia, kjent fra Fujian-provinsen i Kina.
Dagoberto Moll
Dagoberto Moll Sequeira (født 22. juli 1927 i Montevideo) er en uruguayansk fotballspiller og fotballtrener som blant annet spilte for Miramar Misiones i Uruguay og FC Barcelona, RCD Espanyol, CD Condal, Celta de Vigo og Elche CF i Spania.
Han ble tatt ut til Copa América 1949 i Brasil.
Wang Jiuyan
Wang Jiuyan (født 13. mai 1977) er en kinesisk landhockeyspiller.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes ble nummer 5.
Cai Xuemei
Cai Xuemei (født 17. februar 1974) er en kinesisk landhockeyspiller.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes ble nummer 5.
Leppespenne
En leppespenne eller selespenne er en type spenne laget av plast eller metall (vanligvis galvanisert) som ser ut som et rektangel med en stang i midten, hvilket gir spennen to separate åpninger. En leppespenne brukes ved at en stropp føres gjennom den ene åpningen og ut den andre. Ved hjelp av leppespennen kan lengden på stroppen så enkelt justeres. Leppespenner blant annet brukes for å justere seler til kjæledyr, brystholdere, rumpetasker, dykkermasker, redningsvester, caps, våpenreimer, med mer, slik at disse stroppene kan justeres til å være passelig stramme. Leppespenner lages i forskjellige dimensjoner til stropper av forskjellige bredder og tykkelser.
Historie
Oppfinnelsen av leppespennene kan spores tilbake til en amerikansk patentsøknad fra 1876 sendt inn av Alexander Adamson, med patentnummer 174,459. I patentsøknaden brukes leppespennen til å justere bakstroppene på noen bukseseler.
Neonitocris
Neonitocris er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lange og tynne, blankt svarte trebukker, hode og pronotum mer eller mindre gulaktige eller røde. Antennene er betydelig lengre enn kroppen, beina ganske lange og tynne. Pronotum er rektangulært sett ovenfra, bredere enn langt. Dekkvingene er ofte litt innsnevrede i midten, lange og smale.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Afrika.
Sirevåg kystfort
Sirevåg kystfort er et fort som ble anlagt under andre verdenskrig. Det var tyskerne som etablerte fortet og ligger på Vedafjellet. Kystfortet i Sirevåg sto ferdig sommeren 1943 med fire stykk 8,8 cm kanoner. Fortet består av flere stillinger. Fortet het forøvrig HKB 18/978 Ogna under krigen
Hunor Mate
Hunor Mate (født 13. mars 1983) er en østerriksk svømmer som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 200 meter bryst.
Øystein Holt
Øystein Holt (født 13. juni 1959 i Horten, Vestfold) er en norsk tidligere vektløfter, som konkurrerte for Horten Atletklubb og Tønsberg-Kameratene. Han er norsk mester tolv ganger, har vunnet syv kongepokaler, og har satt en rekke norske rekorder.
Zaeera
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Øystein Holt
Ungdoms- og juniorårene
Øystein Holt startet med vektløfting som 12-åring, og deltok på sitt første stevne i februar 1972. Han hadde da en kroppsvekt på 38,6 kg. Et år senere, i februar 1973 vant han som 13-åring sitt første NM-gull på ungdomsnivå. Måneden etter var han med i NRK-programmet Sport'n, hvor han sammen med den da nylige olympiamesteren Leif Jenssen snakket om vektløfting.
Tunveien (Oslo)
Tunveien er en vei på Bestum i bydel Ullern. Det er en kort blindvei på nordsiden av Tingstuveien.
Veinavnet ble vedtatt i 1917. Bare nr. 2 og 5 er i bruk.
Øystein Holt
Ungdoms- og juniorårene
Holt vant tre NM-gull i løpet av sin tid som ungdomsløfter. Hans resultater var gode, men ikke mesterlige, og suksessen på merittfronten skyldes først og fremst mangel på sterke konkurrenter. Det var først i hans siste år som juniorløfter at han virkelig bemerket seg resultatmessig. Han vant da sine første og eneste gullmedaljer i både norsk og nordisk juniormesterskap, og i klasse -90 kg satte han norske juniorrekorder i alle disipliner med 140 kg i rykk, 175 kg i støt og 315 kg sammenlagt. Basert på disse resultatene er Holt per 2016 rangert som den poengmessig fjerde beste norske juniorløfteren gjennom tidene.
Zaeera
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia, Ny-Guinea, Bismarckarkipelet og Molukkene.
Systematisk inndeling
Artene blir ofte plassert i den store slekten Rhytiphora.
Harbitzalléen (Oslo)
Harbitzalléen (1-19, 2-26) er en vei på Abbediengen ved Skøyen i bydel Ullern i Oslo. Den går mellom Hoffsveien og Abbedikollen.
Veien fikk navn i 1926 etter kjøpmannen Fredrik Gottfried Christian Bohr Harbitz, som eide Abbediengen gård (nr. 24) i en årrekke.
Den Norske Næringsmiddelfabrikk, Makaronifabrikken, ble etablert i Harbitzalleen 5 i 1918. Anlegget lå tilbaketrukket fra gateløpet og hadde en portal gjennom hovedbygget og inn i kvartalet for øvrig. I 1920 ble anlegget utvidet i nummer 3 med administrasjonsbygg og laboratorium for firmaet Apothekernes Laboratorium. Administrasjonsbygget ble i 1955 erstattet av et nybygg med fasade ut mot gateløpet. På 1960-tallet vokste bedriften, og det ble reist flere  nye industribygninger inne på eiendommen. I 1962 ble det etablert et nytt kontor/laboratoriebygg langs Harbitzalleen.
Maalbeek metrostasjon
Maalbeek metrostation (fransk (tidligere flamsk skrivemåte): Maelbeek) er en stasjon på Brussels metro i sentrum av Brussel. Stasjonens navn stammer fra en bekk med samme navn.
Historikk
Stasjonen ble åpnet 17. desember 1969 som en premetrostasjon (dvs. med trikker i stedet for metrotog), som del av den første underjordiske strekningen for kollektivtransport i Belgia, den gikk mellom De Brouckère og Schuman. I 1976 ble premetrostrekningen ombygd til en ekte metrostrekning. 1982 ble denne delt opp i to forkkjellige linjer: 1A og 1B, som begge betjener Maalbeek. 4. april 2009 fikk disse de nye numrene 1 og 5.
Terrorangrepene i 2016
22. mars 2016 ble det meldt om et terrorangrep på stasjonen. Den flamske radio- og fjernsynsorganisasjonen VRT rapporterte offisielt at 15 mennesker hadde mistet livet i angrepet, og 55 hadde blitt skadet. Kort tid seinere ble det rapportert at 20 mennesker hadde mistet livet i angrepet, og 106 skadet. Minst 34 mennesker har mistet livet som følge av anslagene i Brussels ifølge flere nettaviser.
Beliggenhet
Stasjonen ligger under Rue de la Loi/Wetstraat med en av utgangene mot denne gata, og en sideutgang mot Rue Joseph II/Jozef II Straat. Den andre utgangen fører til Chaussée d'Etterbeek/Etterbeekse steenweg. Den befinner seg under ei bru langs Rue de la Loi/Wetstraat. Like ved (også på Chaussée d'Etterbeek/Etterbeekse steenweg) er det en inngang til de sydlige plattformene på Schuman jernbanestasjon, denne inngangen befinner seg under jernbanebrua med trapp opp til plattformene.
Europaparlamentet befinner seg nær stasjonen.
Øystein Holt
Enorm suksess de første seniorårene
Allerede i sitt første år som seniorløfter i 1980 vant Holt NM-gull i klasse -90 kg. Videre vant han i 1981 gull i både NM og nordisk mesterskap i samme vektklasse. I 1982 beveget han seg opp til klasse -100 kg, hvor han presterte enda bedre. Også dette året vant han gull i både NM og nordisk mesterskap. Under NM vant han dessuten sin første kongepokal, for å ha vært mesterskapets poengmessig beste løfter uavhengig av vektklasse. Hans resultater under mesterskapet var det poengmessig beste han noensinne har prestert. Med 162,5 kg i rykk, 200 kg i støt og 362,5 kg sammenlagt satte han norske rekorder i alle disipliner, og ingen av dem ble noensinne slått. Rekordene er nå å anse som historiske, idet endringer i vektklassesystemet på 1990-tallet medførte nye rekordstandarder. Men heller ikke senere har noen under 100 kg levert like gode resultater.
Strid med Norges Idrettsforbund
Holt ble i oktober 1982 mistenkt for dopingbruk, etter at det i media ble slått stort opp at han sammen med vektløfteren Tage Knudsen skulle ha stukket av fra en dopingprøve. Medieoppslagene viste seg å være sterkt overdrevne, idet verken Holt eller Knudsen hadde blitt innkalt til dopingkontroll før de forlot lokalet. Dette ble senere bekreftet av Norges Idrettsforbund. I etterkant mottok både Holt og Knudsen innkalling til ny dopingprøve 31. oktober 1982. Begge møtte opp, men de nektet å la seg teste – delvis i protest mot det de mente var en uhjemlet innkalling, og delvis i protest mot å ha blitt hengt ut i media. De ba om at spørsmålet om dopingkontrollørenes innkallingsprosedyrer ble forelagt idrettsstyret i Norges Idrettsforbund for en prinsipiell behandling. Norges Idrettsforbund mente de hadde hjemmel for den aktuelle innkallingen, og uten å forelegge spørsmålet for styret kalte de Holt og Knudsen inn til ny dopingprøve på Idrettens hus i Bærum 4. november 1982. Ingen av dem møtte opp, og i en felles uttalelse til NTB informerte de om at de verken ville la seg dopingteste eller konkurrere i aktiv idrett før deres forespørsel om prinsippbehandling var etterkommet. På et møte i idrettsstyret 25. november 1982 ble det vedtatt å anmelde Holt og Knudsen til Idrettsforbundets domsutvalg for brudd på dopingreglementet. Den 5. januar 1983 ble de av domsutvalget begge fradømt retten til å drive idrett i to år, under henvisning til at nektelse av å avgi dopingprøve likestilles med å avlegge positiv prøve. Dette var på daværende tidspunkt de strengeste dopingdommene i norsk idretts historie. Både Holt og Knudsen anket sine dommer, og i mars 1983 besluttet Idrettsforbundets appellutvalg å nedsette straffen til ett år for begges vedkommende. Både Holt og Knudsen ble dermed utestengt i ett år, selv om ingen av dem noen gang hadde avgitt en positiv dopingprøve.
VM i vektløfting
Plassering i enkeltøvelsene fremgår i parentes.
Yang Huiping
Yang Huiping (født 16. juni 1969) er en kinesisk landhockeyspiller.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes ble nummer 5.
Kjerringnes kraftverk
Kjerringnes kraftverk er et vannkraftverk ved Veitastrondsvatnet i Luster kommune i Vestland.
Bimodal fordeling
Bimodal fordeling er en kontinuerlig sannsynlighetsfordeling med to ulike moduser. Disse opptrer som distinkte topper (lokale maksima) i sannsynlighetsfunksjon, som vist i Figur 1.
Kjerringnes kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 508 meter i Kjerringneselva.
Bimodal fordeling
Eksempler på variable med bimodal fordeling omfatter tiden mellom utbrudd av visse geysirer, Galaksefarge, størrelsen til maur, alderen til hendelsen Hodgkin's lymfoma, hastigheten på inakriveringen av medisinen isoniazid hos voksne, og absolutt lysstyrke til novaer.
Bimodal fordeling er et vanlig brukt eksempel på hvordan statistikk som gjennomsnitt, median, og standardavvik kan være feilaktig når det brukes tilfeldig fordeling. For eksempel, i fordelingen i Figur 1, ville gjennomsnittet og medianverdien være omtrent null, selv om null ikke er en typisk verdi. Standardavvik er også svært høyt, selv om avvik for hver normalfordeling er relativt liten.
Kjerringnes kraftverk
Installert effekt er 9 MW fra en Brekke peltonturbin. Årsproduksjon er 26,5 GWh.
Kjerringnes Kraft AS eies av Aventron Norway AS.
Shen Lihong
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes ble nummer 5.
A’ Chràlaig
A' Chràlaig er et fjell i Skottland, det ligger i regionen Highland. A' Chràlaig har en høyde på 1 120 meter over havet. Det har en primærfaktor på 768 meter, og rangeres med det som nummer 38 av fjell på De britiske øyer sortert etter primærfaktor.
Etter britisk klassifisering av fjell regnes A' Chràlaig som en «munro» og en «marilyn».
Goma
Områdene nord for byen er vulkansk aktivt, Nyiragongo (10-12 km nordover), og Nyamuragira (ca 25 km nordover) har begge hatt massive utbrudd i løpet av de siste 20 år, og i 2021 er det meste av Gomas befolkning på flukt fra aske og lava etter det foreløpig siste utbruddet i Nyiragongo.
Skihopping under Vinter-OL 1994 – Normalbakke
Skihopping under Vinter-OL 1994 – Normalbakke ble holdt i Lysgårdsbakkene i Lillehammer i Norge i februar 1994.
Canon EOS 5D Mark II
Canon EOS 5D Mark II er et 21,1-megapikslers digitalt speilreflekskamera laget av Canon Inc. Kameraet har en bildebrikke som måler 36 x 24 mm (samme format som det populære 35 mm småbildeformatet 135-film). Kameraet ble annonsert 17. september 2008, og overtok for forgjengeren Canon EOS 5D.
Forbedringer i forhold til 5D:
Yang Hongbing
Yang Hongbing (født 20. januar 1967) er en kinesisk landhockeyspiller.
Choi Kyu-woong
Choi Kyu-woong (født 28. mai 1990) er en sørkoreansk svømmer som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter bryst.
Yang Hongbing
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes ble nummer 5.
Auberville
Auberville er en kommune i departementet Calvados i regionen Normandie, nord i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Dozulé som ligger i arrondissementet Lisieux. I hadde Auberville 0 innbyggere. Auberville grenser til følgende kommuner: Villers-sur-Mer og Gonneville-sur-Mer.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Auberville
Referanse: INSEE
USA-mesterskapet på 100 miles fjelløp 2017
Resultater, kvinner
18 deltakere fullførte løpet.
Christian Schurr Voight
Christian Schurr Voight (født 20. august 1984) er en meksikansk svømmer som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 200 meter bryst.
Thea Seip
Thea Seip (født som Sina Dorthea Tostensdatter Trøften 18. juni 1851 i Nord-Odal,, død 25. oktober 1933 i Stjørdal) var kvinnesaksforkjemper og grundtvigianer, og hun arbeidet med folkehøgskolesaken og tuberkulosesaken. Hun var gift med presten og politikeren Karl Seip, og sammen hadde de døtrene Ellen Seip, Signe Seip og Inger Seip.
Bakgrunn
Thea Seip vokste opp i et grundtvigiansk hjem sammen med en stor søskenflokk. Særlig kom jentene fra hjemmet på Trauten til å utmerke seg, og ved siden av Thea var det spesielt Mathea Trøften, Oline Galtvik og Hanna Haug som gjorde seg bemerket i det offentlige liv. Thea flyttet fra Odalen da hun giftet seg, men barndomsbygda ga en viktig ballast for det uvanlige og interessante livet hun levde. Faren var Tosten Trøften, stortingsmann og ordfører i Nord-Odal. Hjemme holdt de både Ole Vig og Eilert Sundt s Folkevennen og Aasmund Olavson Vinje s Dølen. Jonas Lie var en husvenn, og både Ivar Aasen og Aasmund Olavson Vinje besøkte Trauten. Tosten samlet huslyden og naboer til opplesingskvelder, hvor han sjøl leste fra boksamlinga som inneholdt både Ludvig Holberg, Henrik Wergeland og Andreas Munch s store Norgeshistorie. Han hadde lest alt Bjørnstjerne Bjørnson utga. Det var dessuten i Trøftens tid som ordfører at skoleloven av 1860 ble innført, og Nord-Odal gikk over fra omgangsskole til fastskole. Da Tosten døde i 1868, var skolevesenet i Nord-Odal et forbilde for andre.
Men også fra morssida fikk Thea og søsknene viktige impulser. Moren Inger var fra Øststua Haug, hvor faster Rønnaug bodde som enke. Rønnaug ble kalt «Mor Amble» og var gift med skolelærer ved Waisenhuset i Kristiania, Thomas Amble fra Sogn. Mor Amble kom svært tidlig til forståelse med Grundvig s frilynte religion, og da hun kom tilbake til Odalen etter at sønnen klarte seg sjøl, ble Nord-Odal «en av de bygder i Norge, som ved denne sjelden oplyste interesserte kvinde først blev gjort kjendt med Grundtvigs liv og arbeide for kirke og skole blant Nordens folk». På denne måten fikk Mor Amble vridd Nord-Odal over fra Haugianernes pietistiske dominans til en mer frilynt.
Ekteskapet med Karl Seip
I 1870 møtte Thea Karl Seip hjemme i Nord-Odal. Karls far var sogneprest i bygda, og deler av oppveksten tilbrakte Karl der. De to var hemmelig forlovet da de i 1873 deltok på et bibelkurs som Christopher Bruun holdt på Vonheim. Der kom Karl til å bo på Aulestad, og ble direkte bindeledd mellom eieren av garden og Bjørnstjerne Bjørnson da han kjøpte eiendommen samme året. I 1874 giftet Thea og Karl seg i Sand kirke, og de bosatte seg i Kristiania, hvor Karl ble ansatt som prest ved Botsfengselet. Der ble også døtrene født, Signe i 1876, Ellen i 1878 og Inger i 1882. I året mellom de to første døtrenes fødsel kom Karl Seip ut med En liden Visebog for Hjemmet, som skulle bli bedre kjent som Seips visebok og er en del av norsk kulturarv. Boka er trykt i over en halv million eksemplarer. Familien ble værende i hovedstaden til 1883, da Karl fikk embete i Åfjord.
Det forhistoriske Italia
Det forhistoriske Italia begynte i Paleolitikum, da menneskeslekten for første gang koloniserte det italienske området, og slutter i jernalderen, da de første skriftlige kildene dukket opp på Apenninerhalvøya og på øyene.
Thea Seip
Politisk engasjement
Vel framme i Åfjord tok Thea og Karl Seip til å arbeide med å etablere en folkehøgskole på Å. Karl var sjøl lærer ved skolen, med skiftende hovedlærere. Det var gutteklasse og jenteklasse annethvert år. De årene jentene var elever, underviste Thea i husstell sammen med søstera Oline som fortsatt var ugift. I 1890 fikk Karl embete i Frosta, og familien flyttet dit.
Det forhistoriske Italia
Paleolitikum
I forhistorisk tid var den italienske halvøy forskjellig fra nå. I siste istid, for eksempel, var havnivået lavere, og Elba og Sicilia var tilknyttet fastlandet. Adriaterhavet begynte ved det som nå er kjent som Garganohalvøya i provinsen Foggia, og området fra det og opp til Venecia var et fruktbart område med fuktig klima.
Thea Seip
Politisk engasjement
Thea engasjerte seg også politisk, og ved Nordisk kvindesagsmøde i Kristiania den 3.–7. juli 1902 deltok hun som delegat for Landskvindestemmeretsforeningen s ledd på Frosta. I hovedstaden møtte hun søstera Mathea som sammen med Marthea Rovelstad representerte Odalen. Thea skrev også lesestykker for barn, trykt i to ulike leseverk. I Lesebok for folkeskolen er 30 av 70 forfattere kvinner. I verket Norsk lesebok er også Thea med. Lesebok for folkeskolen er skrevet av Christian Killengreen og Anna Sethne. Sethne var en ledende pedagog, og rektor ved Sagene skole i Oslo.
Det forhistoriske Italia
Paleolitikum
Eksempler på neandertalere er blitt oppdaget i arkeologiske funn som daterer tilbake til 50 000 år siden, altså sent i pleistocen. Det er rundt tjue slike funnsteder, og den viktigste er det ved Grotta Guattari ved San Felice Circeo, sør for Roma. Andre inkluderer grotta di Fumane ved Verona og Breuilgrotten, også i San Felice.
Thea Seip
Politisk engasjement
Fra 1898 var Karl Seip skoledirektør i Trøndelag, og fra 1908 kirke- og undervisningsminister. Døtrene Ellen og Signe var nå voksne, mens Inger døde i 1884. Karl Seip døde i 1909. Da hadde familien i ei tid bodd på Lillehammer.
Det forhistoriske Italia
Paleolitikum
De første Cro-Magnon-menneskene i Italia dro tvers over halvøyen og etablerte seg i små bosetninger langt fra hverandre, i høytliggende områder. Tester gjennomført i Oxfords radiokarbonakselerator i England viste at tenner som tidligere var antatt å være neandertalerbarnetenner, var datert fra 43 000 til 45 000 år siden.
Thea Seip
Saltburå kysthospital
I 1911 opprettet Thea Seip et såkalt kysthospital for såkalt «skrofuløse» barn. Thea var bestyrer, med døtrene som ansatte. Ellen, som var utdannet lege, hadde det medisinske ansvaret, og Signe arbeidet som pleier. Nå ble det en ny arbeidshverdag for Thea, og etter hvert var Ellen ansvarshavende lege ved tre tuberkuloseinstitusjoner i regionen. Hospitalene på Saltburå, Nylænne og Kleivan lå alle tre på Vikanlandet. I 1916 kjøpte Trondhjems lægeforenings tuberkulosekomité sjukehuset, som da fikk navnet Trondhjem lægeforenings skrofulosehospital Saltburå, men overlot fortsatt bestyrelsen til Thea Seip fram til Trondheim kommune tok over i 1924.
Det forhistoriske Italia
Neolittisk tid
Kardialkeramikk er en neolittisk dekorativ stil som tar navnet sitt fra preging med hjerteskjell. Denne var fremtredende i Italia fram til Ligurias kyst, og var forskjellig fra kardialkeramikk fra lenger vest, som i Provence. Navnet er også navnet til hovedkulturen i neolittisk tid i Middelhavet fram til Portugal og Marokko.
Thea Seip
Saltburå kysthospital
I 1924 skaffet mor og de to døtrene seg en egen villa på Laukberget i Stjørdal, like ved barnehjemmet på Saltburå, og Thea sluttet som bestyrer, 73 år gammel. På Laukberget bodde mor og døtre sammen til Thea døde 25. oktober 1933.
Det forhistoriske Italia
Kobberalderen
Senneolittiske kulturer i Italia inkluderer Remellokulturen, Rinaldonakulturen og Gaudokulturen, og det er funnet spor av disse i dagens Lombardia, Toscana, Lazio og Campania. De omtales av og til som eneolittiske kulturer ettersom de benyttet seg av primitive kobberredskaper. Andre viktige eneolitiske kulturer på halvøya inkluderer Laterzakulturen i Apulia og Basilicata, og Abelazu-Filigosakuluren i Sardinia.
De tidligste støttene, ofte avbildet med våpen, ble satt opp av folkeslag i Nord-Italia og Sardinia i denne perioden. Denne skulpturtradisjonen, muligens fra steppen mellom Pontus og Det kaspiske hav, varte i noen regioner langt inn i bronsealderen, og helt inn til jernalderen.
Bronsealderen
Det eksisterte en rekke forskjellige kulturer i italiensk bronsealder. Poladakulturen, ved nåværende Brescia, var en kultur som ble skapt i første halvdel av det andre årtusen f.Kr. Boligene var styltede hus, økonomien preget av jordbruk og gjeting, med jakt, fiske og metallurgi med tanke på kobber og bronse. Den nurgariske sivilisasjonen holdt til i Sardinia med påvirkning på søndre del av Korsika utviklet seg fra tidligere megalittiske kulturer som bygget dysser, støtter og alteret ved Monte d'Accoddi. Dette var et kriger- og sjøfolk som hadde mye handel med andre middelhavsfolk.
På Sicilia var særlig Castellucciokulturen (gammel bronsealder) og Thasposkulturen (middel-bronsealderen) verd å merke seg. Begge hadde sin opprinnelse på den sørøstlige delen av øya. I disse kulturene, spesielt i Castelluccio, er det tydelig påvirkning fra Egeerhavet, der den helladiske perioden hadde sin storhetstid. Klokkebegerkulturen spredte seg også fra Den iberiske halvøy til deler av Sicilias sørvestkyst.
Herman Løvenskiold (1819–1873)
Herman Løvenskold til Fossum (1819–1873) var en norsk cand. jur. og kammerherre.
Det forhistoriske Italia
Bronsealderen
I sentral- og Sør-Italia dukket Apenniner-kulturen opp. Dette var en kultur med i det minste delvis storfegjetere, inkludert ved de syv høyder i Roma. De bodde i små bygder som var enkle å forsvare. På vei til sommerbeitene kan de ha satt opp midlertidige bosetninger eller bodd i grotter eller steinly. De var imidlertid ikke begrenset til fjellene, og heller ikke til å være gjetere, noe som vi kan se på steder som Coppa Nevigata, et godt forsvart og relativt stor kyststed med en rekke forskjellige overlevelsesstrategier sammen med avansert industri, som produksjon av klesfarger.