cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bryting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1962
Bryting under Sentralamerikanske og karibiske leker 1962. Bryting var en av flere sporter i de niende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Kingston på Jamaica i perioden 15. til 28. august 1962. Det var sjuende gangen som bryting var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det ble konkurrert i åtte vektklasser i fristil, kun for menn. Mexico ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Venezuela og Panama med to hver.
Rayman 2: The Great Escape
Handling
Senere blir vennen til Rayman, Globox, også bortført. De havner i samme celle og Globox gir Rayman kreftene hans tilbake med en sølv lum han har fått fra Ly, en fe. Rayman og Globox klarer å rømme, men mister hverandre underveis. Rayman finner ut at for å ha en sjanse mot piratene, må han finne fire magiske masker som vil vekke Polokus, verdens ånd. For å finne disse besøker han flere steder i The Glade of Dreams, med hjelp av the Hall of Doors, en plass med portaler til ulike steder i verdenen. Dette stedet er styrt av Teensies.
Når Rayman har funnet de fire maskene og vekket Polokus, gjør har kort prosess for piratene på land. Men i luften, hvor han ikke har noe kraft, blir Rayman nødt til å bruke piratenes Prison Ship, som flyr i luften. Her har Admiral Razorbeard en robot, The Grolgoth. Rayman må vinne over roboten, men når han har gjort det, rømmer Razorbeard med en rømmningskapsel. Skipet eksploderer og det blir trodd at Rayman er død, men under gravreisen viser Rayman seg igjen med en kry.
Utvikling
Tidlig i utviklingen av Rayman 2, var det et 2D-spill for PlayStation og Sega Saturn. Dette ble senere vraket for 3D-spillet Rayman 2, men bilde av 2D-versjonen, konseptillustasjoner (en grønn skurk med en motorsag) og krefter i spillet ble publisert i spillmagasiner som EGM. En etappe av denne betaversjonen var opplåsbar i PlayStation-versjonen av Rayman 2.
Mottagelse
Både kritikkere og fans har gitt generelt god kritikk på spillet og i 2000 mottok spillet IGN's Dreamcast Game. Omtalene for Rayman DS var mer blandet.
Europavei 6 (Hedmark)
Europavei 6 i Hedmark går mellom den tidligere fylkesgrensen mot Oppland på Mjøsbrua i Ringsaker, og Budalsbekken fylkesgrense mot det tidligere Akershus i Stange.
Historikk
Dagens europavei 6 hadde opprinnelig betegnelsen riksvei 50. Veien ble opprettet 1. juni 1965 da den ble forlenget fra grensen mot Sverige ved Svinesund til Stjørdalshalsen i Trøndelag. Før Mjøsbrua ble tatt i bruk 1985 gikk traséen mellom Lillehammer og Moelv imidlertid langs østsida av Mjøsa, idag fylkesvei 213, slik at den passerte fylkesgrensen øst for Bårdseng i Ringsaker.
Prosjekter
Kolomoen–Moelv er en strekning på 43 kilometer, og E6 har vekselsvis to og tre felt. Statens vegvesen planlegger å utvide strekningen til en firefelts veg med midtdeler. Det er utarbeidet kommunedelplaner for strekningen. Anleggsstart tidligst etter 2018. Mellom Biri og Moelv er det strekning på 2 km, inkludert Mjøsbrua. Ringsaker og Gjøvik kommuner arbeider (i 2015) med planer for området. Strekningen kan komme med i revisjon av nasjonal transportplan 2018–2027.
Kommuner og knutepunkter
Fortsetter som europavei 6 (Oppland)
Tretten – Kolomoen 103 km
Fortsetter som europavei 6 (Akershus)
Firemaktsavtalen om Berlin
Firemaktsavtalen om Berlin ble inngått 3. september 1971 mellom de fire okkupasjonsmaktene i Tyskland etter andre verdenskrig. Avtalen medførte blant annet at Vest-Berlin fikk sterkere tilknytning til Forbundsrepublikken Tyskland (Vest-Tyskland), men ikke at byen ble en fullverdig del av landet.
Avtalen om trådte i kraft etter en seremoni i Berlin 3. juni 1972. Avtalen ble da undertegnet av utenriksministrene Andrei Gromyko, Sovjetunionen, Alec Douglas-Home, Storbritannia, Maurice Schumann, Frankrike og William P. Rogers, USA.
Forhandlingene foregikk fra 26. mars 1970 i bygningen til Det allierte kontrollrådet i Heinrich-von-Kleist-Park i Berlin. De vestlige allierte gikk i forhandlingene inn for at samtlige fire makter skulle ha råderett over hele Berlin, mens Sovjetunionen ville innskrenke dette til å gjelde Vest-Berlin.
Avtalen bekreftet til slutt Vest-Berlins tilhørighet til Forbundsrepublikken Tyskland (Vest-Tyskland). Dette skulle gjelde i så vel økonomiske som samfunnsmessige og rettslige forhold. Sovjetunionen garanterte transittruter fra Vest-Tyskland på vei, vannvei og jernbane. Imidlertid skulle Berlin ennå ikke være noen formell del av Forbundsrepublikken. Det skulle også bli lettere for vestberlinere å besøke Øst-Berlin. Avtalen medførte at Berlin ikke lenger var noen spenningselement i forholdet mellom Østblokken og de vestlige landene.
Vestmaktene hadde tidligere gjort både Moskva- og Warszawa-avtalene avhengig av en senere inngåelse av firemaktsavtalen. Moskvaavtalen gikk mellom Forbundsrepublikken Tyskland og Sovjetunionen om grensene mellom det daværende DDR og Polen (Oder-Neisse-linjen) og den tysk-tyske grense. Warszawaavtalen ble inngått mellom Forbundsrepublikken Tyskland og Polen. Den omfattet også Oder-Neisse-linjen, men dessuten familiegjenforening mellom daværende Vest-Tyskland og Polen. Det kommunistiske Polen hadde på dette tidspunktet stengte grenser.
Sofifi
Sofifi er en ikke-autonom by og hovedstad i provinsen Maluku Utara i Indonesia. Byen befinner seg på vestkysten av øya Halmahera.
Sofifi hadde en befolkning på 36 197 i 2010.
Byen er et populært turistmål, og fungerer også som knutepunkt på veien til Tobelo.
Frederik Hansen Rested
Frederik Hansen Rested (født 1757 i Eidsberg, død 26. september 1831 i Mandal) var en norsk embedsmann. Han var byfogd og byskriver på Kongsberg, og bergamtskriver i 1792. I 1801 ble han sorenskriver i Mandal.
I 1815–16 var han 3. representant fra Lister og Mandals amt til det 1. ordentlige Storting, hvor han var medlem av Lagtinget, Riksretten og tolv komiteer.
10. serierunde i Eliteserien 2023
10. serierunde i Eliteserien 2023 startet søndag 11. juni kl. 17:00 med syv kamper og avsluttet kl. 19:15 med oppgjøret mellom og  på Brann Stadion i Bergen. .
Sinikka Keskitalo
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble nummer 15 i maratonløpet.
STV Group
Selskapet ble stiftet som Scottish Television, og endret navn til Scottish Media Group i 1996 da det kjøpte opp Caledonian Publishing, eier av de Glasgow-baserte avisene The Herald og Evening Times (som begge senere ble solgt). Det kjøpte deretter innehaveren av ITV-konsesjonen for Nord-Skottland, Grampian Television, i 1997, og sammen tok de navnet STV Group i 2006.
Charlotte Teske
Charlotte Teske (født 23. november 1949) er en tysk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i maraton.
Hun representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble nummer 16 i maratonløpet.
Volleyball under Sommer-OL 2020 – Europeisk kvalifisering menn
Volleyball under Sommer-OL 2020 – Europeisk kvalifisering menn fant sted i januar 2020 i Berlin i Tyskland.
Nicolay Solberg
Nicolay «Nico» Tveten Solberg (født 9. juli 1991) er en norsk tidligere fotballspiller.
Solberg ble hentet til Fredrikstad januar 2013 fra. Solberg har tidligere bodd i Dubai, der han spilte for American Community School.
Solberg har tidligere spilt for Borre, Ørn-Horten, American Community School og Tønsberg, Sarpsborg 08 og Lillestrøm.
Hélio Pinto
Hélio José Ribeiro Pinto (født 29. februar 1984) er en portugisisk fotballspiller som spiller for Louletano DC.
Han er ungt produkt av Benfica, og han tilbrakte mesteparten av sin karriere med APOEL fra  Kypros, med 275 offisielle spilte kamper og delaktig i åtte titler.
Heinrich Nicolaus Gerber
Liv og virke
Gerber bodde i Leipzig i noen år fra 1724, og fikk i denne tida undervisning i klaverspill og generalbass av Johann Sebastian Bach. Mange av klaviaturverkene til Bach er bevart gjennom Gerbers kopier.
I 1726 eller 1727 vendte Gerber tilbake til hjemstedet der han virket som organist og klaver- og komposisjonslærer. Johann Adolf Scheibe og Johann Philipp Kirnberger var blant Gerbers bekjentskapskrets.
Sønnen, Ernst Ludwig Gerber, ble Gerbers etterfølger som hofforganist i Sondershausen.
Gerber skrev mange verk for klaviaturinstrumenter, som klaver- og orgelkonserter, preludier og fuger, sonater, suiter og annet, dessuten motetter og kantater. Gerber drev også med instrumentbygging, blant annet tekniske forbedringer av klavikord og orgel.
Beit ’Amra
Bet 'Amra (arabisk خربة بيت عمرة ) er en palestinsk by som ligger 12 kilometer sørvest for Hebron og vest for Yatta. Byen ligger i guvernementet Hebron sør på Vestbredden. Ifølge Palestinsk statistisk sentralbyrå hadde byen et folketall på 2 165 i 2007.
Historie
Den franske oppdageren Victor Guérin besøkte stedet i 1863, og skildret den som en ruin. Han skrev at «disse ruinene strekker seg over en stor ås, hvor den lavere delen har god vannforsyning. Mange cisterner er hugget ut i fjellsiden. Flere av disse er utrustet med steiner som skal stoppe vannet ved munningen. På alle sider ser en gamle underjordiske kamre som en gang tilhørte husene som nå er ødelagt. Ruinene er dekket av kratt. Tuftene er nesten fullstendig ødelagt, men fremdeles synlige. Ruiner av to kirker ble gravd frem. De var bygget øst til vest begge to, den ene høyere oppe i landsbyen, den andre lenger nede. Ved den første finner en biter av en døpefont.»
I 1883 skildret Palestine Exploration Fund stedet i Survey of Western Palestine som et «sted i ruiner på en høyde som minner om Khurbet 'Aziz. Cisterner, falleferdige murer, søyler og søkksteiner ble observert».
1948-1967
Etter den arabisk-israelske krigen i 1948, og etter våpenhvileavtalen i 1949, kom Beit 'Amra under Jordansk styre.
En Jordansk folketelling in 1961 fant 119 innbyggere i Beit 'Amra.
1967
Etter seksdagarskrigen i 1967, har Beit 'Amra vært under israelsk okkupasjon.
Ole Torjussen Refsnes
Ole Torjussen Refsnes (født 1779 i Grindheim, død 8. mars 1824 samme sted) var en norsk gårdbruker, lærer og lensmann.
VM i bryting 1983
VM i bryting 1983 (verdensmesterskapet i bryting) ble arrangert i Kiev i Sovjetunionen i 1983.
Ole Torjussen Refsnes
I 1815–16 var han 4. representant fra Lister og Mandals amt til det 1. ordentlige Storting. Han var 2. suppleant i 1821.
Vøringsfoss bru II
Vøringsfoss bru II er en veibro over Bjoreio i Eidfjord kommune. Den er en 29 meter lang platebærerbru som ble åpnet i 1978 som erstatning for Vøringsfoss bru, og er del av riksvei 7 over Hardangervidda.
Paula Mollenhauer
Paula Mollenhauer (født 22. desember 1908 i Hamburg, død der 7. juli 1988) var en tysk friidrettsutøver, som konkurrerte i diskoskast. Ett av Mollenhauers største internasjonale resultat var en bronsemedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.
Anne Marie Malone
Anne Marie Malone (født 28. juli 1960) er en canadisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i maraton.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble nummer 17 i maratonløpet.
Black Diamond Equipment
Black Diamond Equipment er en produsent av utstyr for klatring, skiidrett og fjellsport, basert i Utah i USA. Selskapet har også kontorer i Reinach i Sveits og Zhuhai i Kina. Selskapet er eid av Black Diamond, Inc., et morselskap som tidligere var kjent som Clarus Corporation, og også eier POC Sport.
Beatrice Webb
Beatrice Webb, baronesse Passfield, (født Potter 22. januar 1858 i Standish i Gloucestershire, død 30. april 1943 i Liphook i Hampshire) var en britisk sosialistisk reformator. Hun var en av de tidlige fabianere og var med på opprettelsen av London School of Economics. Hun var også med på å grunnlegge det politiske tidsskriftet The New Statesman.
Hun var gift med Sidney Webb og ble dermed baronesse (lady) Passfield fra 1929.
Biografi
Webb var datter av Richard Potter, en kjent jernbanebygger, som tilrette la dor hennes brede og gode utdannelse. Hun ble i ungdommen venn og disippel av Herbert Spencer. Hun utgav i 1891 et lite men innflytelsesrikt skrift, The Cooperative Movement in Great Britain. Etter granskning av slummene i Londons bydel Soho og besøk hos fattige slektninger i Wales, der hun i 1883 ble kjent med de dårlige kår for arbeiderne i spinneriene, ble hen fast bestemt på å bli sosialforsker. Hun medvirket i Charles Booths omfattende undersøkelser og publikasjoner vedrørende arbeiderklassens livsforhold, Life and Labour of the People of London (1891–1903), og utarbeidet i denne sammenheng en tidlig teori for fagforeningsbevegelsen.
Etter å ha giftet seg i 1892 med Sidney Webb, utviklet hun sammen med ektemaken en omfattende virksomhet. Selv publiserte hun skrifter om blant annet fagforeningslovstiftning, lovbestemte minstelønner og kvinners krav på lik lønn for likt arbeid, The Case for the Factory Acts (1901), The Case for the National Minimum (1913), Men’s and Women’s Wages, Should they be Equal? (1919).
Webb var med i Fabian Society, men begynte først ett tiår inn i dets historie å ta aktivt del i dets arbeid, som gjennom ekteparet Webb ble innrettet mot positive innsatser i politiske lovspørsmål vedrørende og om kommunal forvaltning. Hun var med å få innført i selskapets program et punkt om likestilling mellom kjønnene. Hun var representant i fattigpleielovstiftningskomiteen av 1905 og forfattet minoritetens uttalelse  1907, som fikk størst publisitet og kom til å beherske den offentlige debatten i fattigomsorgsspørsmål. Hun deltok også i flere andre statlige og kommunale komitéarbeider, og var medlem i den store komité for rekonstruksjonsarbeidet etter første verdenskrig (Reconstruction Committee, 1917).
Hun ble også en ressurs for krigskabinettets komité 1918–19 om kvinners innsats i industrien, og i lordkanslerens rådgivende komité 1919–20 om kvinnelige dommere.
Skrifter i utvalg
For en utfyllende biografi, se Webbs on the Web, hos London School of Economics.
Arbeider av Beatrice Webb:
Midde Hamrin
Midde Hamrin (født 19. april 1957) er en svensk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i maraton.
Maria Kwaśniewska
Maria Jadwiga Kwaśniewska-Maleszewska (født 15. august 1913, død 17. oktober 2007) var en polsk friidrettsutøver, som konkurrerte i spydkast. Ett av Kwaśniewska største internasjonale resultat var en bronsemedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.
Cubilioides
Utseende
En liten, bred og tettbygd, kontrastrikt farget trebukk. Antennene, beina, sidene på hodet og pronotum, "skuldrene" på dekkvingene, store midtflekker på hode og pronotum, og to par flekker på dekkvingene er svarte. Ellers er grunnfargen for det meste lyst beige-brun, men med oransje felter foran på pronotum og dekkvingene og langs den fremre delen av dekkvingene søm. Antennene er noe kortere enn kroppen. Pronotum er trapesformet uten tenner på sidene, dekkvingene nokså jevnbrede med markerte "skuldre".
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Utbredelse
Arten lever i Etiopia.
Jakob Hansen Neumann
Jakob Hansen Neumann (født 16. mars 1721 på Bragernes, død 10. desember 1777 på Hassel jernverk i Eiker) var en norsk jernverkseier. Han fikk utdanning i Sønderborg og reiste som ung gjennom Tyskland, Nederland og England med en slektning. Han var i England et par år og lærte engelsk, i tillegg til tysk som han hadde lært før. Han kjøpte i 1745 Hassel Jernværk og overtok driften, han ble boende der resten av livet.
Bakgrunn
Foreldrene var Elisabeth Sofie Jakobsdatter Karre (død 1748) og forretningsmannen Hans Jørgensen (1685–1741). Jakob og hans søsken tok etternavnt Neumann etter oldemorens slekstnavn Niemand.
Frantz Edler Neumann utdannet seg innenfor bergverk på seminaret på Kongsberg og gjennomførte også på studiereiser til bergverk i Sverige. Frantz Edler Neumann bygget forskjellig fabrikker i tilknytning til verket, blant annet produksjon av spiker, beslag og hestesko, dessuten teglverk, sagbruk og møller. I 1809 ble verket med tilliggende fabrikker solgt til Peter Collett for 190000 riksdaler.
Kickback
Kickback er et engelsk uttrykk som direkte kan oversettes til «spark tilbake».
Kickback kan referere til:
Endemol Shine Group
Endemol Shine Group var et nederlandsk medieselskap med hovedkontor i Amsterdam. Det ble dannet som en overbygning av Endemol, 21st Century Fox’ Shine Group og Core Media i desember 2014.
Selskapet hadde virksomhet i mer enn 30 land.
I 2020 ble selskapet kjøpt opp av Banijay.
Nanae Sasaki
Nanae Sasaki (født 8. februar 1956, død 27. juni 2009) var en japansk friidrettsutøver som spesialiserte seg i maraton.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble nummer 19 i maratonløpet.
Lauri Törni
Lauri Allan Törni, senere Larry Alan Thorne (født 28. mai 1919 i Vyborg, død 18. oktober 1965 i Vietnam) var en finsk hær-kaptein under Vinterkrigen og Hauptsturmführer i Waffen-SS under Den finske fortsettelseskrigen. Han emigrerte deretter til USA og ble under navnet Larry Thorne major i U.S. Army Special Forces. Han falt under et oppdrag i Vietnamkrigen.
Bakgrunn
Törni var født og oppvokst i Vyborg i Karelen, i et typisk middelklassehjem som sønn av sjøkapteinen Jalmari som var ansatt i Finska Socker og hans hustru Rosa, født Kosonen. Deres første barn, en sønn, hadde dødd sommeren før av kopper. De fikk senere også to døtre, Salme Kyllikki (f. 1920) og Kaija Iiris (f. 1922).
Etter barneskolen gikk Lauri Törni noen år på realskole og handelsskole. Allerede som skoleelev sluttet han seg til det lokale skytterkorpset hvor han fikk militær trening i tillegg til idrett og fysisk fostring. Han utmerket seg både som skiløper og som skarpskytter. Ellers deltok han ikke noe i det politiske liv. Hans praktiske arbeidserfaring var bare en kort tid i en jernvarehandel.
19 år gammel avbrøt han videre skolegang og gikk 3. september 1938 inn i det militære i et infanteriregiment på Det karelske neset. Han ble etter hvert forfremmet til korporal, og hadde avtjent sin verneplikt høsten 1939 da vinterkrigen brøt ut, men denne ble forlenget som følge av den generelle mobiliseringen.
Andre verdenskrig
Høsten 1939 deltok han i kampene under Vinterkrigen. Han var først ved støttetroppene, men ble under kampene ved Ladoga overført til fronten. Han deltok i utslettelsen av de omringede sovjetiske styrkene ved Lemetti, og hans heltemodige innsats ble lagt merke til av hans overordnede. Han ble derfor midtveis i krigen beordret til reserveoffisersskolen Fredrikshamn hvor han var elev fra 5. februar til 27. april, da Vinterkrigen var over. Törni ble da utnevnt til fenrik og vendte tilbake til sitt opprinnelige infanteriregiment. Nederlaget i Vinterkrigen, og vilkårene i fredsavtalen i Moskva som blant annet innebar overgivelse av hjembyen Viborg til Sovjetunionen, skal ha gjort ham til en sterk antikommunist.
Törni meldte seg til tysk krigstjeneste 13. mai 1941 da vervingen til fronttjeneste startet, og reiste 2. juni til Tyskland for opplæring i Waffen-SS. Samme sommer fikk han den tilsvarende fenrikgraden i Waffen SS som han hadde i Finland, nemlig Untersturmführer. Oppholdet i Tyskland ble imidlertid avbrutt da Den finske fortsettelseskrigen mellom Sovjetunionen og Finland brøt ut 25. juni.
På grunn av at de hadde rekruttert for mange offiserer til hans SS-bataljon og hans svake tyskkunnskaper, ble han tilbakeført til den finske hæren, og kjempet under Fortsettelseskrigen i Karelen langs Lagodas nordre bredd. I mars 1942 ble han forfremmet til løytnant, men ble alvorlig såret da han på ski kjørte over en landmine og innlagt på et militærsykehus. Samme sommer ble han friskmeldt og beordret som kompanisjef.
9. juli 1944 ble han tildelt Mannerheimkorset for tapperhet. Han ble forfremmet til kaptein 28. august 1944.
Törni var svært misfornøyd med vilkårene i våpenhvileavtalen etter Fortsettelseskrigen, som blant annet krevde at Finland skulle gå til væpnet motstand mot sin tidligere allierte Tyskland. De finske myndighetene besluttet at Törni hadde kjempet nok, og han ble dimittert. Han flyttet da til Helsingfors, dit resten av familien hadde blitt evakuert etter at Viborg kom under sovjetisk kontroll. Han lyktes ikke å få noe arbeid, noe som kan ha hatt sammenheng med hans SS-bakgrunn. I 1945 ble han vervet av en pro-tysk motstandsbevegelse i Finland, og han reiste i hemmelighet til Korsnäs i Österbotten hvor han og noen likesinnede ble hentet i hemmelighet av en tysk ubåt og fraktet til Tyskland, og deretter til byen Neustrelitz nord for Berlin for opplæring som sabotør, for siden å organisere en motstandsbevegelse som Werwolf dersom Finland ble okkupert av Sovjetunionen. I mars måtte utdannelsen avbrytes da Den røde armé nærmet seg, og undervisningen ble flyttet først til badebyen Heringsdorf langs Østersjøkysten i Pommern, og deretter til Flensburg ved den danske grensen.
I krigens siste dager meldte han seg til fronttjeneste, og førte et kompani marinesoldater som kjempet mot Den røde hær ved Schwerin. Da Tyskland kapitulerte 8. mai befant Törni og hans gruppe seg nord for Elben, men de fikk kontakt med amerikanske soldater som fikk dem over elven, slik at de slapp sovjetisk krigsfangenskap, som utvilsomt ville ha ført til at Törni ville ha blitt henrettet.
Etterkrigstiden
Han ble overført til en britisk krigsfangeleir ved Lübeck. Han fryktet at han skulle bli utlevert til Sovjetunionen, og flyktet i juli tilbake til Finland. Törni ble arrestert av den finske sikkerhetstjenesten ved ankomsten i Åbo og sendt på toget til en interneringsleir i Hangö. Ved en stopp underveis i Karis lyktes han i å riste av seg vaktene og flykte fra toget og dro til Helsingfors der han var hos familien fram til februar 1946, da han igjen ble arrestert.
Han ble dømt til seks års fengsel for forræderi for å slutte seg til de tyske styrkene ved den store rettssaken i Åbo mot tysk-kollaboratørene i oktober 1946. Våren 1947 rømte han fra fengselet og dro til Sverige over Torneå og krysset grensen i Haparanda hvor det bor mange etniske finner, men ble på ny arrestert etter noen måneder på frifot. Han rømte ytterligere to ganger fra fengselet, før han ble benådet av president Paasikivi i desember 1948.
De sovjetiske myndighetene ønsket å få Törni utlevert og dømme ham for krigsforbrytelser. I 1949 flyktet derfor Törni, sammen med sin tidligere offiserskollega Holger Pitkänen til Sverige hvor de krysset grensen mellom Torneå til Haparanda. Fra Haparanda tok han toget til Stockholm, hvor han gikk i dekning på baronesse Wera von Essens Skoklosters slott sammen med flere andre tidligere finske offiserer i samme situasjon. Mens Pitkänen ble arrestert og repatriert til Finland, hadde Törni truffet den svensk-finske Marja Kops som han ønsket å gifte seg med. Han forsøkte da å etablere seg i arbeidslivet, og reiste under dekknavn som svensk sjømann ombord på fartøyet «SS Bolivia» mot Caracas i Venezuela. I havnen i Caracas møtte Törni en av sine tidligere overordnede fra Vinterkrigen, oberst Matti Aarnio, som hadde fått eksil i Venezuela etter krigen. I 1950 i Caracas fikk Törni hyre på et svensk lasteskip «MS Skagen» som skulle seile til USA. Da de lå i Mexicogolfen, utenfor Mobile i Alabama, hoppet Törni overbord og svømte i land. Han reiste deretter til New York City hvor han fikk hjelp av det finsk-amerikanske samfunnet i «Finntown» i Brooklyn.
Her arbeidet han en periode som snekker og rengjører, til han i august 1953 fikk oppholdstillatelse gjennom et egen kongressvedtak «Lex Törni» fremmet av advokatkontoret til William Joseph Donovan, den tidligere lederen for OSS, som skal ha kjent til Törnis militære dyktighet.
Inn i US Army
Sommeren 1950 hadde den amerikanske Kongressen vedtatt den såkalte Lodge-Philbin Act, som åpnet for at et begrenset antall personer med utenlandsk statsborgerskap kunne verve seg til de amerikanske væpnede styrker, og disse kunne etter fem års tjeneste få amerikansk statsborgerskap. Törni lot seg verve 35 år gammel til US Army i 1954 under denne lovens bestemmelser, og anglifiserte samtidig navnet sitt til Larry Alan Thorne.
Med sin trening og erfaring ble han sendt på en fallskjermjegerskole, og avanserte raskt i gradene. I 1957 ble han offiser da han ble utnevnt til 2nd lieutenant (fenrik). Han fikk flere opprykk, og ble kaptein i 1960, tilsvarende den grad han hadde hatt i den finske hæren og Waffen SS tidligere.
Fra 1958 til 1962 tjenestegjorde han ved 10th Special Forces Group i Vest-Tyskland.
I Zagrosfjellene
I juni 1962 var han nest-kommanderende for en letepatrulje i Zagrosfjellene i Iran, som skulle finne både levningene etter tre savnede medlemmer av mannskapet og det hemmelige radio-, foto- og navigasjonsutstyret i et overvåkningsfly fra hæren som hadde styrtet i rundt 4,000 meters høyde i tåken i de utilgjengelige fjellene 300 kilometer sør for Teheran 27. januar samme år. To av mannskapet hadde overlevd og hadde blitt hentet av et redningshelikopter to dager etter ulykken, mens tre av dem, som hadde forlatt vraket i redsel for at det skulle ta fyr, var borte og ble ikke funnet av flere redningspatruljer.
Under denne leteaksjonen fikk Törni vist sine evner under ekstreme forhold og bidro til å gi ham et godt renomme.
Vietnamkrigen
I november 1963 sluttet Thorne seg til spesialstyrkenes enhet A-734 i Vietnam og kjempet i Mekongdeltaet, hvor han ble dekorert to ganger. Han skal blant annet ved sin listighet ha lyktes i å få to fiendtlige enheter, en kambodsjansk separatistgruppe og en avdeling fra FNL til å bekjempe hverandre i et blodig oppgjør ved Tịnh Biên.
I 1965 ble Thorne overført til MACVSOGs (Military Assistance Command, Vietnam – Studies and Observations Group) opptreningsenhet i Vietnam som militær rådgiver. 18. oktober 1965 reiste han på et hemmelig oppdrag rettet mot Ho Chi Minh-stien under vanskelige værforhold hvor helikopteret styrtet i et fjellområde i Vietnam, 40 kilometer fra Da Nang. Da redningsmannskapene kom fram til ulykkesstedet, lyktes de ikke i å finne restene.
Rett før han dro på dette oppdraget hadde han blitt innstilt på opprykk til major etter 12 års tjeneste, og dette opprykket ble bekreftet posthumt i desember samme år.
Levningene etter Larry Thorne ble funnet først i 1999, og formelt identifisert i 2003. Et av identifiseringobjektene var en svensk K-SMG maskinpistol han alltid bar. Han ble gravlagt 26. juni 2003 på Æresgravlunden i Arlington, seksjon 60, gravsted 8136.
I ettertid
Thorne er blitt beskrevet som en noe stille og tilbaketrukket person som ikke brydde seg så mye med den formelle militære disiplinen, men kunne opptre ganske brutalt overfor fienden. Hans øverstkommanderende fra Zagrosfjellene, kaptein Herb Schandler omtalte ham som en likefram mann, som enten likte eller mislikte andre, men han var aldri ubehagelig mot noen. De to kom godt overens, og Schandler uttalte at han med glede ville ha Thorne med i enhver enhet han hadde kommandoen over.
I USA er Thorne minnet gjennom Larry Thorne Headquarters Building, 10th SFG(A) i Fort Carson i Colorado.
I boken The Green Berets av Robin Moore er hovedpersonen «Sven Kornie» i det første kapittelet basert på Thorne.
Christian Pulisic
Christian Mate Pulisic (født 18. september 1998) er en amerikansk fotballspiller som spiller for den italienske klubben.
Hans far Mark Pulisic er en tidligere innendørsfotballspiller og spilte for Major Indoor Soccer League-laget Harrisburg Heat. Hans bestefar ble født i Kroatia Hans søskenbarn Will Pulisichar tidligere spilt for Borussia Dortmund juniorlag.
Den 23. januar 2017 skrev han under en ny kontrakt med Borussia Dortmund til 30. juni 2020.
Den 2. januar 2019 ble han kjøpt av den engelske klubben Chelsea FC. Han ble lånt rett tilbake til Borussia Dortmund frem til sommeren 2019.
Landslaget
Den 29. mars 2016 fikk han sin første landskamp for mot. Han var 17 år, seks måneder og 13 dager og er den yngste spilleren som har spilte en VM-kvalifiseringskamp for USA.
Wildcard
Wildcard er et system innen idrett, hvor lag/utøvere som ikke er formelt kvalifisert, allikevel inviteres til å delta. Denne avgjørelsen fattes ofte av arrangøren. Wildcard gis ofte til lag som fortjener en plass på bakgrunn av kvalitet.
Svømming under VM i svømmesport 2009 – 200 meter fri kvinner
Forsøkshetene til 200 meter fri damer ved VM i svømmesport 2009 fant sted om morgenen og kvelden den 28. juli og finalen om kvelden onsdag den 29. juli i Foro Italico i Roma.
Wildcard
«Wildcard» kan også betegne spesialtegn som brukes for å søke i datasystemer eller elektronisk lagret informasjon som plassholder for enkelttegn eller tegnrekker.
Svømming under VM i svømmesport 2009 – 200 meter fri kvinner
Rekorder
De gjeldende rekorder før konkurransene:
Liste over æresdoktorer ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet
Liste over æresdoktorer ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet omfatter personer utnevnt til æresdoktor ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet og ved forløperne Norges tekniske høgskole (utnevnelsene 1935–67) og Universitetet i Trondheim (utnevnelsene 1968–95). Norges tekniske høgskole, som ble etablert i 1910, ble gitt anledning til å utnevne æresdoktorer ved kongelig resolusjon 31. mai 1935. Æresdoktorene vil normalt være akademikere og forskere og andre som har gjort en betydelig innsats for vitenskapen, har gjort en fremragende innsats innenfor kunst og kultur eller på annet vis fremstår som forbilder for NTNUs ansatte og forskere.
Fra 2018 deler NTNU også ut NTNUs ærespris, for å hedre andre enn de som er aktuelle for æresdoktorat. Æresprisen tildeles personer som gjennom sitt liv og arbeid har bidratt til NTNUs utvikling eller gjort en særlig samfunnsinnsats nasjonalt og internasjonalt.
Disse er utnevnt til æresdoktorer:
2023
2022
2021
2020 Æresdoktorutnevnelse ble utsatt på grunn av COVID-19-pandemien
2019
2018
2017
2016
Ria Van Landeghem
Ria Van Landeghem (født 19. september 1957) er en belgisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i maraton.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble nummer 21 i maratonløpet.
NM i bryting 1994
NM i bryting 1994 ble arrangert på Kolbotn 19. mars. Arrangør var Oslo-Akershus Brytekrets. Kongepokalene ble vunnet av Knut Steinar Isaksen og Ine Barlie.
Mimaspurgus
Mimaspurgus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, slank trebukk. Antennene er litt kraftige og litt lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, dekkvingene jevnbrede. Beina er forholdsvis korte.
Paola Moro
Paola Moro (født 14. august 1952) er en italiensk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i maraton.
Mimaspurgus
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
Paola Moro
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble nummer 20 i maratonløpet.
Norge i krig (bokserie)
Norge i krig : fremmedåk og frihetskamp 1940-1945 er en bokserie om krigen og okkupasjonen av Norge som utkom fra 1984-1987. Seriens hovedredaktør var Magne Skodvin.
Lagsport
Lagsport er alle typer sport hvor deltakerne er delt inn i lag med to eller flere spillere, hvor lagene normalt konkurrerer mot hverandre om å vinne. Lagmedlemmene skal normalt samarbeide om et best mulig felles resultat, og konkurrerer ikke mot hverandre.
Friedrich Hollaender
Holländer utvandret til USA i 1933 men vendte tillbake Vest-Tyskland i 1956. Han var sønn av den tyske komponisten Victor Hollaender.
Johan Georg Mejlænder
Johan Georg Mejlænder (også Mejländer, født 1. august 1751 i Rendsborg i hertugdømmet Holsten, død 24. september 1824 på Agnæs ved Larvik) var en dansk-norsk offiser.
Militær karriere
Han var sønn av korporal Samuel Jängen ved oldenborgske gevorbne infanteriregiment, men ble adoptert av premierløytnant ved ''2. smålenske infanteriregiment'' Johan Georg Mejlander. Fra å ha vært underoffiser og kadett på begynnelsen av 1770-tallet, gikk han til å bli adjutant for prins Carl av Hessen under Tyttebærkrigen i 1788. Etter krigen ble han kaptein og tjente som offiser i både Telemark og Akerhus.
Generalmajor
Mejlænder giftet seg i 1791 med Anne Dorothea Grønvold (1767–1837), datter av oberstløytnant Bernt Christian Grønvold.
Johannes Sarkander
Johannes Sarkander (tsjekkisk og polsk Jan Sarkander; videre også Johann Fleischmann; født 20. desember 1576 i Skotschau i hertugdømmet Teschen på område som i dag 2016 er i Polen; død 17. mars 1620 i Olmütz), var en mährisk prest og böhmisk hellig.
Bakgrunn
Johannes Sarkander var sønn av Gregor Matthias Sarkander og hans hustru Helene, født Gurecki von Kornitz (Gurecky z Kornicz). I 1589 flyttet moren, etter farens død, med sine fem barn til Freiberg i Mähren. Her gikk Johannes på tsjekkisk menighetsskole. Tre år etter begynte han på jesuittenes skole i Olmütz, senere til Praha. Her avla han i 1602 sin bakkalaureatseksamen og tok det følgende år mestereksamen i de frie kunster.
I 1604 begynte han på teologiestudiet i Graz, men avbrøt det idet han inngikk ekteskap.
Han promoverte til doktorgrad i filosofi og fant seg et verdslig yrke.
Prest
Etter hustruens død gjenopptok han teologistudiet, tok doktorgrad i teologi og ble presteviet 22. mars 1609 i Brünn.
Johannes Sarkander birket først i bispedømmet Olmütz i Jaktar ved Troppau og i Unczow. Etter at hans bror Nikolaus, likeså en katolsk sogneprest, ble arrestert for sammensvergelse mot keiser Rudolf II, tok det ikke lang tid før Johannes led samme skjebne, med den begrunnelse at han skulle ha hjulpet broren til å flykte fra fengselet. Etter sin løslatelse overtok han mellom 1611 og 1615 menighetene i Charváty, Kroměříž, Zdounky og Boskovice.
I 1616 ble han sogneprest i Holleschau, i landegoddset til hauptmann Ladislav Popel von Lobkowitz. Hans virke ble vanskeliggjort av de protestantiske stenders opprør mot habsburgerne (ved begynnelsen av trettiårskrigen 1618), og da ble også hans herre von Lobkowitz arrestert. Fader Sarkander begav seg deretter på pilegrimsreise til Częstochowa og oppholdt seg også en kort tid i Kraków Dette avfødte rykter som gikk ut på at han som keiserens sendemann skulle ha anmodet om militær hjelp fra kommandanten av Lisów styrker.
Mistanken forsterket seg etter hans hjemkomst i november 1619, da Holleschau ble forskånet fra plyndringene som de fremrykkende hærer under A.J. Lisowski for frem med. Slik skulle fader Sarkander ha kommet den fremrykkende hær i møte med en religiøs prosesjon, hvorpå den katolske polske hæren skulle ha sluttet seg til prosesjonen. Derette rble de omliggende protestantiske landbyer plyndret.
Han ble arrestert på ordre av dommeren Václav Bítovský z Bítova og ført til Olmütz, der han ble forhørt under tortur. Blant annet ble det under forhøret den 18. februar 1620 krevd av ham at han skulle røpe skriftemålets hemmelighet og fortelle om sin herre von Lobkowicz' skriftemål. Fader Sarkander nektet dette.
Død, ettermæle
Han døde en måned etter som følge av torturen. Senere historiske undersøkelser har fastslått at Sarkander ikke begikk noe forræderi. Ønsket om hjelp var kommet i stand ved formidling av den keisertro greve Althann og Druget Hommonay.
En del levninger ble bisatt i domkirken i Olmütz, andre ben i St.-Michael-kirken og i andre kirker.
Hans død ble raskt kjent i landet, men også o Polen og Böhmen begynte befolkningen å ære ham som martyr. Den 11. september 1859 erklært salig i Roma, med en høytydelighet ble dette feiret i Peterskirken den 6. mai 1860. Helligkåringsprosessen ble opptatt av erkebispedømmene Olomouc og Katowice i 1981. Den 5. april 1993 erklærte pave Johannes Paul II ham som helgen.
Patronat
Johannes Sarkander er vernehelgen for skriftemålets hemmelighet. Navnedagen er 17. mars.
Christoffer Källqvist
Patrik Christoffer Källqvist (født 26. august 1983) er en svensk fotballspiller som er keepertrener for BK Häcken.
Nils Brinck Bendz
Bendz representerte Larvik på Stortinget 1815-16 og Larvik og Sandefjord i 1821 og på det overordentlige storting i 1822. I 1815-1816 var han medlem av Lagtinget og fem komiteer. Han var også medlem av Riksretten mot Frederik Gottschalk von Haxthausen.
Tilbakeslag (ratt)
Tilbakeslag i et ratt er et fenomen hvor rattet på et kjøretøy får raske bevegelser som et resulat av av hjulene treffer hindringer og ujevnheter i vegbanen. Hvor kraftig tilbakeslaget er avhenger av en rekke faktorer, som kollisionsvinkel, tilstanden på dempere, fjæring og hjulopphenget, kjøretøys hastighet, samt type svingemekanisme og dens mekaniske fordel. Simulatorratt og biler med elektronisk styring har motorer for å simulere tilbakeslag.
Nils Brinck Bendz
I 1821 var han medlem av åtte komiteer, i 1822 medlem av Lagtinget. Han var medlem av Riksretten mot Thomas Fasting og Herman Wedel-Jarlsberg i 1821.
Tilbakeslag (ratt)
Tannstangstyring kan være utsatt for tilbakeslag, ettersom den mekaniske koblingen sender krefter både til og fra hjulene. Recirculating ball er en annen type mekanisk styremekanisme som er mye mindre følsom, men mye mer kostbar og har derfor historisk bare blitt brukt på noen få dyre modeller. Tilbakeslag kan dempes ved å montere en styredemper.
Tilbakeslag i rattet er forskjellig fra fenomenene torque steer hvor motorkraften utilsiktet påvirker styringen, og bump steer/roll steer som kan skje ved kjøring i terreng.
Brook Taylor
Brook Taylor (født 18. august 1685, død 29. desember 1731) var en britisk matematiker kjent for blant annet Taylors teorem og taylorrekke.
Carla Beurskens
Carla Beurskens (født 10. februar 1952) er en nederlandsk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i maraton.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble nummer 22 i maratonløpet.
Susan B. Anthony
Susan Brownell Anthony (født 15. februar 1820 i Adams i Massachusetts, død 13. mars 1906 i Rochester i New York) var en amerikansk pioner i kampen for kvinnefrigjøring, og en forkjemper for kvinners politiske rettigheter.
Familie og barndom
Hennes far var kveker, og hadde satt seg opp mot kvekersamfunnets konvensjoner og forventninger da han giftet seg med en kvinne som ikke var kveker. Susan Brownell Anthony vokste derfor opp i en ukonvensjonell familie med foreldre som hadde svært ulik bakgrunn. Familien var liberal; de var motstandere av slaveri og de var for kvinners rettigheter. Datteren Susan fikk skolegang på linje med sine brødre.
Virke
Hun var tidlig en talskvinne for avskaffelse av slaveriet, og engasjerte seg også i arbeidet for å få et forbud mot alkohol. Videre kjempet hun for at kvinnelige og mannlige lærere skulle få samme lønn. Hun arbeidet som avholdsagitator, men det gikk heller dårlig. Hun uttalte selv at «inngrodde fordommer mot kvinnelig deltakelse på like vilkår.»
Hun begynte i kvinnebevegelsen på midten av 1850-tallet, og hennes arbeid i bevegelsen kom til å få stor betydning. Siden hun var ugift hadde hun ingen familie, og kunne derfor gå helhjertet inn i saken. Hun kjempet på, utrettelige og tålmodig. Hennes syn var at nøkkelen til kvinnefrigjøring var i politisk representasjon. Selv om det var mange forhold som kunne forbedres for kvinnene mente hun at å få innført stemmerett for kvinner var den viktigste saken.
Ganske tidlig etter at hun hadde sluttet seg til stemmerettighetsbevegelsen avfattet hun en petisjon rettet til den lovgivende forsamling i delstaten New York. Der krevde hun tre store reformer: 1) kvinnens rett til å forvalte egen fortjeneste, 2) myndighet over barna til tilfelle skilsmisse, og 3) stemmerett. Hun håndplukket 60 kvinner som vinteren 1854 gav seg i vei for å samle navneunderskrifter som støttet forslagene, og de kom tilbake seiersstolte med 6 000 underskrifter. Hennes og organisasjonens anstrengelser vant til slutt gehør, og i 1860 antok delstaten New York et lovforslag som gav kvinnen rett til «foruten å inneha eiendom også forføye over sin egen arbeidsfortjeneste, innlede rettsprosesser og ved sin ektemakes død ha samme rettigheter som denne hadde hatt om hans hustru hadde gått bort før ham». Disse reformer ble et skritt på veien for kvinnerettsakrivistene i New York. Da den amerikanske borgerkrig utbrøt i 1861 stanset all virksomhet for kvinnesake opp. Noen tilgengere, som Louisa May Alcott, valgte å virke som sykepleiersker, men Susan Anthony og Elizabeth Cady Stanton besøkte i stedet alle større byer med slagordet «Ingen kompromisser med slaveeiere». De lyktes med å samle inn 400 000 underskrifter, noe som gjorde at kongressen godkjente det 13. tillegget til konstitusjonen, som innebar at alle slaver umiddelbart skulle settes i frihetens stand.
Hun var redaktør for den radikale kvinnelige avisen The Revolution 1868-1870. Hun var en av initiativtagerne til International Council of Women i 1888. I Berlin var hun med ved grunnleggelsen av International Woman Suffrage Alliance, som kom til i opposisjon mot at ICW ikke våget å ta tydelig stilling i spørsmålet om stemmerett for kvinner. Straks deretter holdt ICW en stor internasjonal kongress i Berlin, så mange tilreiste kvinner kunne delta ved de to evenementene.
Hun var den første kvinne som ble registrert som velger ved et amerikansk presidentvalg; hun avgav også sin stemme ved presidentvalget i 1872. Dette førte til at det ble ført en oppsiktsvekkende rettssak mot henne i juni 1873, hvor hun ble dømt for urettmessig valgdeltakelse.
Ettermæle
I 1973 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.
Den 18. august 2020 ble hun posthumt benådet av President Donald Trump. Det var på 100-årsdagen for ratifiseringen av det 19. grunnlovstilleget, som innebar at kvinner fikk stemmerett.
Gulating Ølutsalg
Gulating Ølutsalg er en norsk butikkjede som selger alkoholholdige og alkoholfrie drikkevarer med alkoholprosent under grensen satt av vinmonopolloven, 4,7 volumprosent. Noen av butikkene forhandler og utstyr for hjemmebrygging.
Navnet Gulating er en referanse til Gulatingsloven, en middelalderlov som populært er kjent for å kreve at alle Norges bønder skulle brygge øl til jul.
Den første eieren av merkevaren, Gulating Gruppen, gikk konkurs i oktober 2022. , og konkursbo og drift ble overtatt av Berentsens Brygghus AS og Beerski AS.
Dragur
Under merkevaren Dragur har Berentsens Brygghus produsert øl for Gulating på kontrakt.
1. divisjon fotball for kvinner 2015
1. divisjon fotball for kvinner 2015 var det nest høyeste nivået i norsk fotball 2015.
Sonneborn-Berger-kvalitet
Sonneborn-Berger-kvalitet (eller Neustadtl-score) er en metode som brukes til å bestemme rekkefølgen ved poenglikhet i sjakkturneringer - tilsvarende målforskjell i en fotballtabell.
En spillers Sonneborn-Berger-kvalitet blir beregnet ved å legge sammen summen av poeng for spillerne han/hun har vunnet mot og halvparten av summen av poeng for spillerne han/hun har spilt uavgjort mot.
Slunkaelva
Slunkaelva (lulesamisk: Sluŋkájåhkå) er ei elv i Hamarøy kommune i Nordland. Den har utspring sørvest i innsjøen Slunkajavrre og renner først mot sør, før den snur mot vest og faller bratt ned dalsiden. Den munner ut helt øst i Sjuendvatnet. Elva er 4,52 km lang. Den har et nedbørfelt på 54,42 km² og den naturlige middelvannføringen ved munningen er 4,02 m³/s.
Elva er utbygd til kraftproduksjon i Slunkajavrre kraftverk og er stort sett alltid tørrlagt.
Montigny-le-Bretonneux
Montigny-le-Bretonneux er en kommune i departementet Yvelines i regionen Île-de-France, og er en av de sørvestlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 24,5 km fra sentrum av Paris.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Montigny-le-Bretonneux
Volleyball under Sommer-OL 2020 – Asiatisk kvalifisering menn
Volleyball under Sommer-OL 2020 – Asiatisk kvalifisering menn fant sted i januar 2020 i Jiangmen i Kina.
Zaporizjzja sitsj
Omkring 1304 forekom det opplysninger om fri kosakker i Zaporizjzja om deres ataman Kritikij. Frem til midten av 1400-tallet var zaporizjzjakosakkene nominelt understilt de litauiske storfyrster. Den første Zaporizjzja sitsj, det vil si fristed og samlingspunkt for de frie kosakker, ble øya Hortytsja (rett overfor det senere Alexandria i Ukraina) og ett område ved munningen av elven Bazavluk. Allerede på 1500-tallet omfattet Zaporizjzja sitsj Kyivområdet og Podolia.
Da Litauen i 1569 overlot de ukrainske området til den polske krone begynte zaporizjzjakosakkene å utgjøre en del av den polske kongelige kronhær. Kosakkenes første hetman var Ostafiy Dasjkovitsj, som bistod Polen kraftig og som derfor fikk som avståelse fra den polske konge Sigismund I (den eldre) Tsjerkasy, Kanev, Perevolotsjna og festningen Tsjigirin. Stefan Batory, som ville sikre landets søndre deler mot krimtatarerne, skjenket zaporizjzjakosakkene dessuten en arméorganisjon og gav deres ataman hetmanklenodier (regalier), og overførte til dem byen Teresjtemirov og lot dem bosette seg helt frem til Kyiv.
Fra 1589 ble det inneledet en periode med konflikter mellom Polen (Rzeczpospolita) og kosakkene. Polakkene begynte å trakassere kosakkene for deres angrep mot tatarene og tyrkerne, som på den tid hadde en fredsavtale med Polen. Kong Sigismund innførte dessuten i 1596 en kirkelig union mellom de katolske og ortodokse kirker der den ortodokse ble tilordnet under paven. Det var ikke alle fornøyd med. Det fulgte en rekke mislykkede kosakkopprør mot det polske styret. Konfliktene munnet i 1648 i et frigjøringskrig mot polske undertrykkelse og førte til at kosakkene i 1654 så deg nødt til å be sine ortodokse trosfrender i Russland om bistand. Resultatet ble en russisk militærintervensjon som i 1667 med freden i Andrusjov førte til Ukrainas deling og i forlengelsen i 1775 helt gjorde slutt på kosakkenes autonomi.
Santa Rosa (departement)
Santa Rosa er et departement i det sørlige Guatemala. Departementet har 301 370 innbyggere (2002), og et areal på 2 955 km². Det grenser til departementet Jalapa i nordøst, til Jutiapa i øst, til Stillehavet i sør, til Escuintla i vest og til Guatemala i nordvest. Hovedstaden er byen Cuilapa.
Administrativ inndeling
Departementet er delt inn i følgende 14 kommuner: