cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antonio Añoveros Ataún
Bakgrunn
Antonio ble først utdannet ved maristbrødrenes kollegium i Pamplona. Etter å ha oppnådd bachelorgraden flyttet han til Aragon og studerte sivilrett ved universitetet i Zaragoza.Han var vitne til den økende bølge av militant sekularisering; fast bestemt på å konfrontere det, vendte han tilbake til sin fødeby og begynte på presteseminaret. Dette var på ingen måte en typisk beslutning. På denne tid sank antall prestekandidater på Pamplonaseminaret markant, fra 463 i 1930 til 370 i 1933.
Prest
Han ble ordinert til prest i 1933 og fikk en stilling i en menighet i Pamplona. På midten av 1930-tallet tok han på seg undervisningsoppgaver ved Pamplonas presteseminar og animerte den lokale Acción Católica. ; han animerte AC også under krigen
Under borgerkrigen
Ved utbruddet av den spanske borgerkrig ble hans eldre bror, Julio Añoveros Ataún, med i den karlistiske Requetémilitsen; Antonio fulgte etter og stilte opp seg som kapellan for styrkene. Den nøyaktige enhet er ikke kjent; én forfatter hevder at han tjenestegjorde på sykehus og lignende fasiliteter, men også i en maskingeværbataljon. Han er registrert som å ha administrert sakramentene også til de republikanske soldatene. Añoveros var involvert i Valcardera-massakren, den nest største massehenrettelsen i Navarra.Han hevdet senere å ha blitt livredd av scenen og kalte dagen den verste i livet hans; han ble gråhåret over natten.[20] Ingen av de få vitneberetningene som er tilgjengelige – inkludert hans egen – noterer at han protesterte mot drapene. Noen forfattere hevder at det lokale hierarki var klar over og godkjente henrettelsene.
Før Enhetsdekretet (Decreto de Unificación, april 1937) var Añoveros fremtredende i planene som var utarbeidet av Junta Nacional Carlista de Guerra om hva som skulle bli gjennomført når de hadde inntatt Madrid. De så for seg dannelsen av kristningskolonner, enheter som var betrodd propaganda og organisering religiøse aktiviteter inntil de kirkelige strukturer var blitt reetablert i hovedstaden. Añoveros ble utsett til å lede Navarra-kolonnen, som skulle virke i Puerta del Sol-kvarteret. Disse planene ble kansellert av den politiske utviklingen i den nasjonalistiske leir; Añoveros fortsatte å tjene som feltkapellan og var på finne i karlisteners hjelpeenheter på Castellon-fronten i 1938. Han dukket opp i Madrid og utførte proselytiseringsaktiviteter etter at byen var blitt inntatt i 1939: han ble kjent som engasjert i distribusjon av «El Pensamiento Navarro», den eneste karlistiske dagsavis som ikke ble understilt det francoistiske propagandamaskineriet.
Videre prestelig løpebane
På et tidspunkt ble Añoveros visedirektør for La Verdad, et kirkelig ukeblad i Pamploma. Det er ikke helt klart når han sluttet som sogneprest for St. Nicholas i Pamplona; under krigen ble han offisielt delegert til Delegación de frentes y hospitales, en gren av Falangen som sørget for de sårede.
Ikkr tidligere enn i 1939 ble Añoveros nominert til representant for bispedømmet til Casa del Consiliario de Madrid. Etterpå ble han utnevnt til førstekapellan og professor ved Escuela Nacional de Mandos del Frente de Juventud, et institutt for å opplære de falangistiske ungdomskadrene. Dette oppdraget ble avsluttet i 1942, da han overtok menigheten Santa Maria i byen Tafalla sentrali i Navarra; han ble også utnevnt til direktør for det lokale Casa Sacerdotal Diocesana. Han gikk inn i lokalbefolkningens levende minne som en ung, sjarmerende og resolutt prest, som prøvde å tjene det fattige samfunnet som best han kinne. Han forble i stillingen til 1950.
Tidlig i 1950 forlot Añoveros Navarra og kom til Andalusia. Han ble utnevnt til domkannik i Málaga. Han ble etterhvert også rektor for presteseminaret, og hadde dessuten noen andre mindre oppgaver. Han fikk et tett samarbeid med den karismatiske Málaga-biskopen Angel Herrera Oria, ble Añoveros i 1952 gjort til bispedømmets generalvikar.
Koadjutorbiskop av Cádiz og Ceuta
Selv fra en velberget familie, hadde Añoveros utviklet en sterk interesse for sosiale spørsmål allerede da han var på seminaret i Pamplona; han videreførte dette for å animere Acción Católica, først under republikken og senere under borgerkrigen. I begge sine andalusiske embeder fortsatte han samarbeidet med Acción Católica, og ble også stadig mer involvert i veldedighet som bispedømmedelegat for karitativt virke. Han ble kjent for å vise stor interesse for de fattige, som ofte besøkte byens fattigere forsteder. På den tiden fungerte forholdet hans til den spanske regjering utmerket. Den tidligere karlistprest og mentor for falangistiske ungdomskadre deltok på begynnelsen av 1950-årene i seremonier for å hedre Francisco Franco; et fotografi av Añoveros i vennlig ordveksling med El Caudillo ble preget avisforsidene da han overtok Cádiz-utnevnelsen. Noen kilder mener at rundt utnevnelsen til Cadiz og Ceuta ble foretatt noen administrative knep fra kirken side for å komme seg rundt Francos rett til å involveres i prosessen.
Andre Vatikankonsil
Før Andre Vatikankonsil var de spanske foreløpige innspill ganske beskjedne. Når det gjelder selve Kirken som tema, ble det redusert til en oppfording, ført av Añoveros sammen med Jaca-biskopen Ángel Hidalgo Ibáñez, om at læren om Kristi mystiske legeme fortjente mer utdyping. Under selve konsilet deltok han i alle de fire sesjoner fra 1962 til 1965. Selv om spanske biskoper som gruppe utgjorde en av de mest konservative blokkene i det samlede hierarki, landet Añoveros opp i konsilets midtfelt, og stilte seg verken på den reformistiske eller den konservative fløy. Hans bidrag til Vaticanum II var moderat.
Biskop av Cádiz og Ceuta
Etter biskop Tomás Gutiérrez Díez' død i 1964 etterfulgte Añoveros ham som ordinær biskop av Cádiz og Ceuta. Skjønt havn var borte i lange strekk da han deltok på Andre Vatikankonsil, ble han kjent for å ha styrt bispedømmet med sterk hånd., Hans viktigste bekymringer har vært seminaret og de sosiale spørsmål. Det var under på sitt Cádiz-Ceuta-oppdrag han fikk en landsomfattende anerkjennelse.
Inntil et tidspunkt så det ut til at Añoveros' fokus på fattigdom, urettferdighet, arbeidsforhold og sosiale spørsmål generelt var i tråd med syndikalistiske falangistiske synspunkter, men allerede da han hjalp Herrera Oria i Málaga, kjølnet hans forhold til Falangistbevegelsen. Añoveros' stadig mer uttalte støtte til katolske arbeidergrupperinger, Hermandad Obrera de Acción Católica (HOAC) og Juventud Obrera Cristiana de España (JOC), satte ham på kollisjonskurs med den offisielle politikk, spesielt ettersom organisasjonene utgjorde et alternativ og ble av et utfordrende format. Noen av gestene hans fremstod som manifestasjoner, som satte fattigdommens verden opp mot glamour og embetsverk. Også i sine prekener slo han an slike toner, for eksempel da han omtalte situasjonen til landbruksarbeidere i Andalusia og beklaget mangel på sosial samvittighet i de øvre samfunnslag. Men på den tid var biskop Añoveros forsiktig med å slå inn på den åpne konfrontasjons vei; i 1966 ledet han for eksempel Ceuta-feiringen i 1966 av 30-årsjubileet for «Convoy de la victoria».
Etter at den konservative kirkelige primas kardinal Enrique Pla y Deniel døde, ble Añoveros mer iherdig og tydelig innen det spanske episkopat. han var med på å utarbeide den fordømmelsen av de offisielle vertikale fagforeninger som ble offentliggjort av biskopskonferansen i juli 1968. Gradvis antok hans uttrykk i HOAC-bulletiner, prekener og hyrdebrev en stadig strengere tone; noen referanser, som de om «de undertrykte», var ikke lenger forenbare eller kompatible selv med de mest fleksibelt anvendte offisielle styringslinjer. Bortsett fra hans fokus på sosiale spørsmål, tok Añoveros også til orde for en ny kirke animert av Det annet Vatikankonsil, og han han han også uttrykk for familieverdier i det som virket som å konfrontasjon mot en ny komsumpreget livsstil. Da sensuren på dette tidspunkt nesten var helt opphevet, ble prekenene hans i slutten av 1960-årene mye sitert i spansk presse; deres forfatter fikk en landsomfattende anerkjennelse. Han ble blant annet kåret til Årets person av det katalanske tidsskriftet Mundo i 1970.
Añoveros godkjente og støttet fenomenet «curas obreros» (arbeiderprester), og oppmuntret seminarister fra Cádiz til å påta seg arbeidsoppgaver i lokal industri. Dette, kombinert med hans fokus på sosiale spørsmål og jordnær profil av en «sognebiskop», førte til sammenligninger med Hélder Câmara, en eksponent for den latinamerikanske såkalte frigjøringsteologien, selv om Añoveros aldri innrømmet å ha tilsluttet seg det konseptet. Ved åvergangen til 1970-årene turde nog alle Spanias embetsmenn ha mistet enhver illusjon de kunne ha hatt om Añoveros; på et tidspunkt mistenkte politiet ham for å ha drevet en kommunistcelle og i 1971 regnet Dirección General de Seguridad ham, sammen med Vicente Enrique y Tarancón og Narciso Jubany, som del av «jerarquías desafectas».
Biskop av Bilbao, og «Caso Añoveros»
Añoveros identifiserte seg raskt som sympatisk stilt overfor den baskiske nasjonalisme. Han nektet å delta på offisielle høytideligheter sammen med francoistiske biskoper, etablerte et godt samarbeid med den lokale og sterkt pro-baskiske geistlighet, og tok i forsvar forfulgte nasjonalistiske prester. Han gjorde også sitt beste for å avspore rettssaker mot de som ble siktet for undergravende propaganda, som i en sak fra 1973 mot fire prester fra Portugalete.
Hockey Champions Trophy for menn 1984
Hockey Champions Trophy for menn 1984 ble arrangert i Karachi i Pakistan i 1984.
Antonio Añoveros Ataún
Biskop av Bilbao, og «Caso Añoveros»
En dårlig eller knapt i det hele tatt tilslørt konflikt med det francoistiske Spania eksploderte i februar 1974 da Añoveros utsendte et hyrdebrev med tittel El Cristianismo, Mensaje de Salvación para los pueblo.. Generelt gjengav den pavelige uttalelser, men på et tidspunkt og på et nesten æsop isk språk ba den om baskisk kulturell frihet og en endring i regjeringens politikk for regionale rettigheter. Det er motstridende historieskriving om problemet; noen forfattere anser ordlyden som feilkalibrert, ] andre antyder at den kan ha vært ment som en test av offisielt erklærte gode intensjoner.
Dokumentet, utstedt to måneder etter at ETA-terrorister hadde myrdet Carrero Blanco, utløste den til da alvorligste krisen mellom Spania og kirken. Carlos Arias' regjering beordret biskop Añoveros satt i husarrest, og sendte et fly til Bilbao for å fly ham ut i eksil, men noen biskoper truet med ekskommunikasjon av francoistiske embetsmenn til gjengjeld. Franco, klar over den uoffisielle pavelige støtte til biskopen, ba om at den katolske kirkes primas, kardinal Marcelo González Martín, måtte megle. Med dette, og ikke minst ved det at Vatikanet sendte den pavelige diplomat Angelo Acerbi til Madrid i sakens anledning, førte til en overstyring av Arias, og til at krisen ble bragt til en slags løsning. Samtidig ble biskop Añoveros gitt en lang ferie.
Añoveros returnerte til Bilbao i løpet av de siste månedene av francoismen, men på den tiden led han allerede av hjerteproblemer og siden 1976 måtte han tilbringe lange perioder fraværende på grunn av behandling. I den opphetede pågående overgangsfasen unngikk han som best han kunne å ytre noe som kunne tolkes som meninger om politiske spørsmål, selv om han i embeds medfør pleide å møte nye offentlige tjenestemenn. Hans prekener og brev fokuserte snarere på kirken, understreket dens hellige natur og unnlot å åpne for sosiale rasjonaliseringer.
I 1977 ble han som æresbevisning utnevnt til fyrstassistent til den pavelige trone.
I 1978 trakk han seg på grunn av dårlig helse; og ble biskop emeritus av bispedømmet. Fra det øyeblikk forlot han det offentlige liv; tilbød seg å oppholde seg i Pamplona, men etter insistering fra lokalbefolkningen valgte han å forbli i Bilbao. Fra 1984 var han i særlig alvorlig helsetilstand; i 1985 fikk han hjerneslag og døde på grunn av lungesykdom.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Barbados under Sommer-OL 2020
Barbados deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
Fylkesvei 7575
Fylkesvei 7575 går mellom Orneshaugen, nordøst for Narvik, og Trældal i Narvik kommune, ved krysset der E10 kommer ned fra Bjørnfjell.
Veien går langs sørsiden og langs deler av nordsiden av Rombaken og knytter industriområdet Djupvik og bygdene Straumsnes, Hergot, Nygård og Trældal til europaveinettet. Inntil desember 2018 var strekningen en del av E6, den blir omklassifisert til fylkesvei etter at en oppgradering har blitt gjennomført. Per juli 2323 er Fv7575 ikke oppført i Vegvesenets veglister.
Lago di Albano
Lago di Albano, Albanersjøen, eller Albansjøen, er en liten kratersjø i Lazio i Italia, om lag nitten km sør for Roma. Den har et areal på 6 km² og er med sine 170 meter den dypeste i hele provinsen Lazio. Den er egentlig to delvis overlappende kratre, og har derfor blitt større og dypere enn kratersjøen i sør, Lago di Nemi, som bare er ett krater.
Lago di Albano ligger ved Albanerfjellene der oldtidsbyen Alba Longa kan ha ligget. Skribenten Plutark skrev noe om at vannet i 405 f.Kr. rant over kraterkanten og skapte oversvømmelser. Drøyt ti år senere skal man etter å ha rådført seg med Orakelet i Delfi, ha bygget overflytsregulerende anordninger (en 1 600 meter lang tunnel) som brukes for vanning (irrigering).
Under Sommer-OL 1960 i Roma, ble både padling og roing arrangert på denne sjøen. Vatikanstaten har et ekstraterritorielt område ved sjøen som heter Castel Gandolfo som paven bruker til rekreasjon.
Jetflygeren
Jetflygeren (originaltittel: Chain Lightning) er et amerikansk luftfartsdrama fra 1950 regissert av Stuart Heisler, med Humphrey Bogart, Eleanor Parker og Raymond Massey i hovedrollene.
Handling
Oberstløytnant Matt Brennan, en pilot på Boeing B-17 Flying Fortress under andre verdenskrig, oppretter en sivil flyskole i fredstid. Han blir deretter gjenforent med en tidligere kamerat fra United States Army Air Forces: major Hinkle. Brennan blir tilbudt jobb ved Willis Aircraft Company som testpilot for en eksperimentell høyhastighets jetjager kjent som JA-3, som ble designet av Carl Troxell. Han kjenner Brennan fra krigen og bombe-oppdrag over Tyskland under krigen. Det nye flyet som Brennan skal arbeide med kan komme opp i 2 300 km/t.
De skal også forsøke en langdistanse-flyvning mellom Nome, Alaska, og Washington D.C. rett over Nordpolen. Dette håper de skal imponere både amerikanske myndigheter, og være en sensasjon i avisene. Samtidig forsøker Troxell å gjennomføre utviklingen av en sikrere versjon av dette revolusjonerende flyet, kalt JA-4. Men han blir drept under en testflyging i stor høyde. Brennan ønsker samtidig å gifte seg med Jo Holloway, hans tidligere kjæreste, som nå arbeider som sekretær ved Willis Aircraft Company.
NM i landeveissykling 1988
Norgesmesterskapet i landeveissykling 1988 ble arrangert i Sandnes 24.–31. juli.
Kongepokalen for menn ble satt opp i banesykling. Kongepokalen for kvinner ble vunnet av Unni Larsen.
Fellesstart
Dato: 31. juli Lengde: 180 km
50 km tempo
Dato: 24. juli
100 km lagtempo
Dato: 27. juli
Fellesstart
Dato: 30. juli Lengde: 80 km
30 km tempo
Dato: 24. juli
Lagtempo
Dato: 27. juli
Laura Pollán
Laura Inés Pollán Toledo (13. februar 1948 i Manzanillo, Cuba – 14. oktober 2011) var en prominent cubansk opposisjonsleder. Pollan grunnla dissidentgruppen Ladies in White. Gruppen avholder fredelige protestmarsjer med konene og ektefellene til politiske fanger på Cuba, og krever at disse fangene frigis.
Vendetta (1995)
Handling
Carl Hamilton får i oppdrag å reise til Sicilia, for å frigjøre to kidnappede svenske forretningsmenn som blir holdt fanget av en lokal skurk som heter Don Tommaso. I begynnelsen skal Hamilton bare fungere som en forhandler. Men når han ikke kan akseptere kravene fra hans motpart, eskalerer situasjonen raskt.
Carl Hamilton står opp mot Don Tommaso. Kidnapping og mord blir den nye metoden å "forhandle" på. En klassisk vendetta finner sted. Samtidig som både narkotika produsert i Colombia, og det italienske etterretningssamfunnet, også blir involvert i situasjonen på Sicillia.
Vuelta a Asturias
Vuelta a Asturias er et spansk etapperitt i landeveissykling som arrangeres hvert år i mai. Rittet har blitt arrangert siden 1925. Rittet er av UCI klassifisert med 2.1 og er en del av UCI Europe Tour.
Hockey Champions Trophy for menn 1985
Hockey Champions Trophy for menn 1985 ble arrangert i Perth i Australia i 1985.
Toppidrettssenteret i Granåsen
Toppidrettssenteret i Granåsen ble satt opp på initiativ fra Olympiatoppen Midt-Norge, som er den sentrale aktøren i senteret. Toppidrettssenteret samler fagkompetanse som er relevant for toppidrett og er et naturlig møtested for toppidrettsutøvere i Midt-Norge. Senteret ligger ved Granåsen skisenter ved Bymarka i Trondheim, og åpnet i 2013.
Senter for toppidrettsforskning (SenTIF) har også lokaler i Toppidrettssenteret. Forskningssenteret er etablert som et samarbeid mellom NTNU og Olympiatoppen Midt-Norge, og har kunnskapsutvikling innen toppidrett som sitt mål. I tillegg leier Trondheim Idrettsklinikk, Granåsen legesenter, Trondhjems Turnforening og Impulse treningssenter lokaler i bygget. Toppidrettssenteret inneholder en turnhall, en mindre treningshall, et treningssenter, kontorer og konferanselokaler. Senteret har også en testlab med blant annet en stor tredemølle, bevegelsesanalysesystem og kraftplattform.
Utbygger av Toppidrettssenteret var Hans Jørgen Wedø. Etter hans død i 2015 ble AHA Bolig og Sparebank 1 SMN nye eiere av bygget. AHA Bolig eier 90 prosent Sparebanken 10 prosent.
Lunar Linux
Lunar Linux er en Linux-distribusjon som er basert på pakkesystemet Lunar. Prosjektet er utgått fra distribusjonen Sorcerer. Lunar Linux støtter for tiden plattformene i686 og x86-64. Tidligere har det også vært en utgave for SPARC.
Første versjon ble lansert i mars 2002; siste versjon er 1.7.0 fra 11. oktober 2014.
Pseudisthmiade
Pseudisthmiade er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En middelsstor, slank, rødgul og svart trebukk med forkortede dekkvinger. Antennene, hodet, dekkvingenes spiss, bakkroppens spiss, bakbeina (bortsett fra lårets midtfelt) og føttene på alle beinpar er svarte, pronotum, mesteparten av dekkvinger og bakkropp, for- og midtbein og et bredt belte midt på baklåret er gulrøde. Antennene er noe over halvparten så lange som kroppen, litt fortykkede mot spissen. Pronotum er sylindrisk, litt bredere enn langt. Dekkvingene er litt innsvingende på sidene, dekker noe mindre enn halvparten av bakkroppens lengde. Beina er nokså lange og tynne, lårene klubbeformede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Fransk Guyana.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
St. Johannes kapell
Sankt Johannes kapell er et økumenisk kapell fra 1990 i fjellet i tilknytning til Nordkapphallen, i Nordkapp kommune i Troms og Finnmark fylke.
Kapellet har 15 sitteplasser og brukes til vielser.
Hockey Champions Trophy for menn 1986
Hockey Champions Trophy for menn 1986 ble arrangert i Karachi i Pakistan i 1986.
Tremaurslukere
Tremaurslukere (Tamandua) er ei slekt i maurslukerfamilien (Myrmecophagidae) og består av kun to nålevende arter, som begge er både terrestriske og trelevende. Tremaurslukere er individuelt utbredt, fra det sørøstre Mexico i nord og sørover gjennom Mellom-Amerika til det nordlige Argentina, Brasil og Uruguay, avhengig av arten.
Taksonomi
Fram til i 1975 ble nordlig og sørlige tremaursluker regnet som samme art.
Fylogeni
Fylogeni etter Delsuc et al. (2012).
Alpint under Vinter-OL 2022 – Slalåm kvinner
Slalåm for kvinner i alpint under Vinter-OL 2022 fant sted den 9. februar 2022 i Xiaohaituo alpinarena i Beijing.
Resultater
Løpet startet kl. 13:45 (UTC+8).
Eivind Tonna
Han vant VM-sølv i stafett i 2004, og VM-bronse i stafett i 2011.
Han vant 14 NM-gull og 33 NM-medaljer i perioden 1997–2017. Han vant kongepokalen i 2006.
Hockey Champions Trophy for menn 1987
Hockey Champions Trophy for menn 1987 ble arrangert i Amstelveen i Nederland i 1987.
Hockey Champions Trophy for menn 1988
Hockey Champions Trophy for menn 1988 ble arrangert i Lahore i Pakistan i 1988.
Skremselsfjellet
Skremselsfjellet er et fjell i Gamvik kommune i Finnmark. Det ligger sørøst for Store Skogfjorden og har en høyde på 539 meter over havet. Toppen av fjellet danner et 4 kilometer langt og rundt 1 kilometer bredt platå med relativt små høydeforskjeller.
Dekknavn Coq Rouge
Coq Rouge er en svensk thrillerfilm fra 1989 basert på Jan Guillous roman Coq Rouge i Hamilton-serien. Filmen inneholder en rekke relativt store endringer i plottet og karakterene og skiller seg fra boka.
Handling
Noen av partene i Midtøsten-konflikten planlegger et terrorangrep i Sverige, spørsmålet er hvem og hvor.
Om filmen
Filmen er spilt inn 21. november 1988 - 10. februar 1989 i Sonet Studios i Solna og i Stockholm og Marokko. Den hadde premiere den 25. august 1989 og er tillatt fra 15 år. Filmen har også blitt vist på SVT, TV4 og sist i TV 4 Film.
SUSE Linux Enterprise Server
SUSE Linux Enterprise Server (SLES) er en Linux-distribusjon som er utviklet av SUSE. Den er laget for tjenere og stormaskiner, men kan også installeres på personlige datamaskiner. Større versjoner blir utgitt i et intervall på 3-4 år, mens mindre versjoner («service pakker») lanseres her 18. måned. Distribusjonen inngår i SUSE Linux Enterprise products og gjennomgår en mer intens testing enn openSUSE før den slippes på markedet.
Klostergata (Skien)
Klostergata (3–49, 30–38) er en 800 meter lang gate i Skien. Den går fra krysset med Ulefossvegen og Grogata, over Klosterøya og Smieøya hvor veien skifter navn til Bruene.
SUSE Linux Enterprise Server
Første versjon ble lansert 31. oktober 2000. SLES 11 SP4 ble lansert 16. juli 2015, og ble utviklet fra en felles kodebase med SUSE Linux Enterprise Desktop. Versjon 12 ble lansert 28. oktober 2014.
Keely Hodgkinson
Keely Hodgkinson (født 3. mars 2002 i Atherton i Wigan) er en britisk (engelsk) friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp.
Hun tok sølv for Storbritannia på 800 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
2018
Hun vant 800 meter under det engelske U20-mesterskapet i friidrett, 16 år gammel. I juli deltok hun i U18-EM i friidrett 2018 i Ungarn, og vant der 800 meter. Hun vant 800 meter under det engelske U17-mesterskapet og under UK School Games i august.
2019
Hodgkin ble U20-utøver i 2019. Hun kom på andreplass på 800 meter under det engelske U20-mesterskapet i friidrett, bak Isabelle Boffey. Hun deltok i U20-EM i friidrett 2019, og fikk der bronse på 800 meter med ny personlig rekord på 2:03,40.
2020
Hun vant 800 meter under Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2020. Hun vant samme distanse under Britisk mesterskap i friidrett 2020, halvannet sekund foran Isabelle Boffey. Hun forbedret sin personlige rekord på 800 meter under Palio Città della Quercia-stevnet i Italia, med 2:01,73.
2021
2021 ble hennes gjennombruddsesong på internasjonalt nivå. I sesongdebuten vant hun 800 meter under Indoor Track & Field Vienna, og løp der for første gang 800 meter under 2 minutter. Vinnertiden ble 1:59,03. Hun kom på fjerdeplass under Meeting Hauts-de-France, og vant 800 meter under EM i friidrett innendørs 2021 i Polen, fire dager etter sin 19-årsdag.
Utendørs vant hun 800 meter under Golden Spike, med ny personlig rekord på 1:58,89. I juni vant hun 800 meter under Britisk mesterskap i friidrett 2021, og hun fikk sølv på 800 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo, bak Athing Mu. Hun satte der ny britisk rekord på 1:55,88. Hun deltok i Diamond League 2021, og kom der på femteplass i Doha, fjerdeplass under Bauhaus-Galan og andreplass under Memorial Van Damme, og hun vant 800 meter under Diamond League-finalen, som var Weltklasse i Zurich.
Caymanøyene under Sommer-OL 2020
Caymanøyene deltok i Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
Pseudophygopoda
Pseudophygopoda er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, slanke, brungule eller svarte trebukker med forkortede dekkvinger. Antennene er litt over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er tydelig innsvingende på sidene, dekker omtrent halvparten av bakkroppens lengde. Beina er nokså lange og tynne, lårene klubbeformede, leggene på bakbeina med en dusk av mørke hår.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Fransk Guyana, Brasil og Bolivia.
BORTAC
Border Patrol Tactical Unit (BORTAC) er en taktisk politienhet i U.S. Border Patrol, opprettet i 1984. Enheten har standkvarter på Fort Bliss.
Kelly Massey
Kelly Massey (født 11. januar 1985) er en britisk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp, særlig 400 meter. Hun representerte Storbritannia under EM i friidrett innendørs 2015 i Praha, der hun fikk sølv på 4x400 meter.
Idrettskarriere
Massey konkurrerte i U23-klassen i 2005-2007. Ved British Universities Sports Association (BUSA) Championships innendørs kom hun på 5.-plass på 200 meter, med 25,19 sekunder, Hun kom på 6.-plass på 400 meter ved BUSA Championships utendørs i 2005, og hun kom også på 6.-plass i U23-klassen ved AAA-mesterskapet i friidrett 2005, som ble regnet som det britiske mesterskapet i friidrett.
I februar 2006 deltok hun ved AAA-mesterskapet (senior) innendørs, men ble slått ut i innledningsheatet. Hun løp 200 meter ved BUSA Championships 2006, der hun kom på 2.-plass, kun slått av Emma Kemp. Hun vant 400 meter ved BUSA Championships utendørs i mai, og kom på 5.-plass i U23-klassen ved AAA-mesterskapet i 2006. Hun deltok også i noen stevner i utlandet, og kom bl.a. på 4.-plass på 400 meter ved alle de tre stevnene Masz International Meeting, Bp. Honvéd Nemzetközi og Masz International Meeting i Ungarn, i månedsskiftet juni/juli 2006.
Ved det engelske U23-mesterskapet i friidrett (England Athletics U23 & U20 Championships) vant hun 400 meter, med tiden 53,82 sekunder, drøye sekundet foran Rebecca Sweeney. Hun deltok i seniorklassen ved Midlands-mesterskapet i juni, der hun satte ny personlig rekord på 200 meter med 24,20 sekunder, og kom på 2.-plass bak Ellena Ruddock. Hun deltok også ved Sommeruniversiaden 2007 i Bangkok, der hun deltok på det britiske laget som fikk bronse på 4 x 400 meter stafett. Hun deltok også på 400 meter individuelt, men ble slått ut i semifinalen, der hun fikk 11. beste tid av de 16 som løp semifinalene.
2008 var hennes første år som senior. Hun deltok ved det britiske mesterskapet i friidrett, som også var OL-uttak (Aviva National Championships inc Olympic Trials), men kom på 5.-plass i sitt innledningsheat med tiden 56,86, og gikk ikke videre til finalen, og ble ikke tatt ut til OL. Hun skulle løpe B-finalen, men stilte ikke til start der. Hun kom på 3.-plass ved Flanders Cup i Belgia, og 5.-plass ved MASZ Honved International i Ungarn.
Ved det britiske mesterskapet i 2009 (Aviva World Trials & National Championships) kom hun på 5.-plass på 400 meter. Hun ble dermed ikke med til VM i friidrett 2009. I 2010 kom hun på 4.-plass ved Great Manchester Games og Loughborough International i mai, og hun kom på 3.-plass ved Venizelia 2010 i Hellas. Hun vant 400 meter ved det engelske mesterskapet i 2010 (England Senior Closed Championships), med tiden 53,34. Hun deltok ved Atletica Genève EAP Meeting i juni, der hun kom på 2.-plass, og Flanders Cup i Belgia i august, der hun kom på 3.-plass med ny personlig rekord på 53,11 sekunder. I oktober representerte hun England ved Samveldelekene 2010 i New Delhi. England kom her på 2.-plass på 4 x 400 meter stafett, bak hjemmelaget India. Hun deltok også på 400 meter individuelt, men ble her slått ut i semifinalen.
Massey kom på 3.-plass ved Aviva International innendørs i Glasgow i januar 2011, der tyske Wiebke Ullmann vant, og 4.-plass ved Aviva Grand Prix innendørs i februar. Ved det britiske innendørsmesterskapet i februar (Aviva European Trials & UK Championships) kom hun på 2.-plass på 400 meter, bak Kelly Sotherton, men ble kun tatt ut på 4 x 400 meter. Storbritannia fikk sølv på 4 x 400 meter ved EM innendørs, men Massey løp ikke.
I juni 2011 vant hun to internasjonale stevner; International Flanders Athletics Meeting i Belgia og Meeting de Valbonne i Frankrike. Storbrintannia deltok i Super League ved Lag-EM i friidrett 2011 i Stockholm, og Massey deltok her på det britiske stafettlaget som kom på 2.-plass på 4 x 400 meter. Hun deltok ved det britiske utendørsmesterskapet i juli (Aviva World Trials & UK Championships), og etter 4.-plass i sitt innledningsheat måtte hun løpe B-finalen, der hun kom på 5.-plass. Ved Sommeruniversiaden 2011 i Kina ble hun slått ut i semifinalen på 400 meter, med 14. beste tid. På 4 x 400 meter stafett kom Storbritannia på 3.-plass, med Massey på laget, sammen med Charlotte Best, Meghan Beesley og Emily Diamond.
Ved det britiske universitetsmesterskapet (BUCS Championships) i 2012 kom hun på 2.-plass på 400 meter, bak Eilidh Child. Hun deltok ved Athletica Genève i juni, der hun kom på 2.-plass. Hun deltok også ved det britiske mesterskapet i juni, som også var OL-uttak, men kom på 8.-plass på 400 meter der, og ble ikke tatt ut til OL. Derimot deltok hun ved EM i friidrett 2012 i Helsingfors, både på 400 meter og 4 x 400 meter stafett. På 400 meter ble hun slått ut i kvalifiseringsrunden, med 24. beste tid (54,44), og på 4 x 400 meter kom Storbritannia på 4.-plass. Massey løp her i innledningsheatet, men ikke finalen. Hun stilte til start på 800 meter ved den nasjonale øvelsen på 800 meter ved British Grand Prix i Birmingham, men fullførte ikke løpet.
Hun sesongåpnet ved Atletissima Namur-stevnet i Belgia i mai 2013, der hun kom på 2.-plass med tiden 54,34, og hun kom på 3.-plass ved Loughborough International. Hun deltok også ved to stevner i Belgia i juni, som endte med 4.-plass ved IFAM-stevnet i Oordegem og 2.-plass ved Meeting International de Nivelles. Hun kom på 4.-plass ved det britiske mesterskapet i juli, cirka et halvt sekund bak Margaret Adeoye som tok bronsen. Den 31. august 2013 satte hun ny personlig rekord på 100 meter ved Hexham Combined Events International, med tiden 11,95.
I mai 2014 vant hun 400 meter ved Loughborough International, med ny personlig rekord på 52,29, og deretter vant hun IFAM-stevnet i Belgia. Hun vant også Gouden Spike i Nederland i juli. Ved det britiske mesterskapet i friidrett vant hun 400 meter, og ble tatt ut til EM i friidrett 2014. Der løp det britiske laget inn til bronse på 4 x 400 meter stafett, bak Frankrike og Ukraina. Hun representerte også Storbritannia ved Samveldelekene 2014, der hun kom på 7.-plass på 400 meter, og hun deltok også på det britiske laget som fikk bronse på 4 x 400 meter. Ved Diamond League-stevnet British Grand Prix kom hun på 5.-plass på 400 meter med tiden 51,96, som var ny personlig rekord.
Ved EM i friidrett innendørs 2015 kom Storbritannia på 2.-plass på 4 x 400 meter stafett, med Massey på laget. Hun representerte Storbritanna i ved IAAF World Relays på Bahamas, der de kom på 3.-plass på 4 x 400 meter. I juni kom hun på 2.-plass på 400 meter ved European Athletics Festival Bydgoszcz, og på 7.-plass ved Athletica Genève. Hun deltok ved det britiske mesterskapet i friidrett 2015, der hun kom på 6.-plass på 400 meter.
Glassnøkkelen (1942)
Glassnøkkelen, (originaltittel: The Glass Key) er en amerikansk film noir fra 1942 regissert av Stuart Heisler etter Dashiell Hammetts roman Glassnøkkelen, og med Veronica Lake, Brian Donlevy og Alan Ladd i hovedrollene.
Historien hadde tidligere blitt filmatisert av Frank Tuttle for Paramount i 1935 med George Raft, Edward Arnold og Claire Dodd i hovedrollene.
Handling
Paul Madvig blir interessert i Janet Henry, datteren til Ralph Henry - en kandidat som ønsker å stille til valg som guvernør. Paul blir derfor fast bestemt på å hjelpe Henry med å bli valgt til guvernør. Pauls nestkommanderende, Ed Beaumont, mistenker at både Janet og faren hennes bare er interessert i Paul for å få ham til å hjelpe ham med å bli valg til guvernør.
Cookøyene under Sommer-OL 2020
Cookøyene deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
Glassnøkkelen (1942)
Handling
Janet forlover seg med Paul, men blir snart skremt av hans råskap. Hun blir i mellomtiden virkelig tiltrukket av den mer sofistikerte Ed, som avverger hennes romantiske fremskritt av lojalitet til Paul. Men en dag blir Paul mistenkt for mord og arrestert.
Kadaverbiller
Levevis
Disse billene lever på åtsler av ulike slag. De kan fanges i store mengder i feller med råttent kjøtt som åte.
Friarfjordelva
Friarfjordelva (nordsamisk: Irgavuonjohka, historisk også skrevet Irgavuonjåkka) er ei elv i Lebesby kommune i Finnmark. Den munner ut sørvest i Friarfjorden, en sidearm i indre del av Laksefjorden.
Friarfjordelva utgjør den nederste delen av et vassdrag som starter som flere små bekker på Váđasbákseaibbuš, helt nordvest på Laksefjordvidda. Bekkene samles i Gahpatjávri, og vassdraget fortsetter gjennom Sieidejávri, Store Måsvannet og Loavddajávri, med bare korte elvestubber mellom. Elva fra Loavddajávri kalles Loavddajohka, som renner ned til Tredjevannet og Fossevannet. Fra Fossevannet renner Friarfjordelva mot nordvest, passerer gjennom Friarfjordvannet og fortsetter videre til utløpet ved Heimdal i Friarfjorden. Vassdraget er 36,8 kilometer langt, hvorav strekningen fra Fossevannet til fjorden utgjør 5,0 kilometer.
Vannkraft
Vassdraget er utbygd til kraftproduksjon i Adamselv kraftverk (50 MW), som utnytter fallet fra Store Måsvannet til Landersfjorden. Vann fra Adamsfjordvassdraget blir overført via den 946 meter lange Gabbatkanalen fra Krokvannet til Gahpatjávri, for magasinering i Sieidejávri og Store Måsvannet.
Cuba under Sommer-OL 2020
Cuba deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
Synkronsvømming under VM i svømmesport 2019 – Solo fri
Synkronsvømming under VM i svømmesport 2019 – Solo fri ble avholdt på Yeomju Gymnasium i Gwangju den 15. og 17. juli 2019.
Hockey Champions Trophy for menn 1989
Hockey Champions Trophy for menn 1989 ble arrangert i Vest-Berlin i Vest-Tyskland i 1989.
Fiendens fiende (TV-serie)
Fiendens fiende er en svensk miniserie fra 1990 av Thomas Borgström og Lars Bill Lundholm etter romanen med samme navn av Jan Guillou. Serien ble regissert av Mats Arehn og Jon Lindström. Serien er en dramatisering av romanen  Fiendens fiende  og er den andre filmatiseringen av Carl Hamilton. Serien hadde premiere den 12. desember 1990 på TV4, og ble senere gitt ut på DVD.
Sammendrag
En avhoppet russisk agent blir avhørt i London. Agenten påstår at det i Sverige eksisterer to hemmelige spioner som i hemmelighet samarbeider med Sovjetunionen. Den ene agenten skal være ansatt innenfor Säkerhetspolisen, og den andre spionen er ansatt innenfor det svenske militæret. Ifølge den avhoppede russiske spionen skal dobbeltagenten i militæret være Carl Hamilton.
I Libanon blir to svensker holdt som gissel. Det svenske utenriksdepartementet velger å sende Carl Hamilton til området i forsøk på å forhandle med kidnapperne, men de vet ikke at Carl Hamilton faktisk er mistenkt for å være en hemmelig sovjetisk spion. I Moskva fotograferer en turist ved et uhell den svenske spionen Stig Sandström som også arbeider for Sovjetunionen. Bildet forårsaker intens aktivitet innenfor det svenske militæret. Carl Hamilton får ordre om å reise dit, for å kartlegge og fotografere spionen. Men han får snart en ny ordre fra noen andre om at når Hamilton kommer tilbake til Sverige, må problemet med spionen "løses for godt"
Rett etterpå blir to svenske jagerfly-piloter funnet myrdet. Det svenske militæret og politiet har ingen anelse om hva som kan ha skjedd med. Kort tid senere blir en svensk politimann, samt en russisk agent, brutalt drept. Så det russiske militæret, ledet av militær-attaché Yuri Tchivarchev, foreslår et samarbeid med svenske myndigheter for å finne ut hva som egentlig kan ha skjedd.
Verdenscupen i alpint 2011/12
Verdenscupen i alpint 2011/2012 var den 46. sesongen av verdenscupen i alpint. Sesongen startet 22. oktober 2011, i Sölden, Østerrike, og ble avsluttet 18. mars 2012, i Schladming, Østerrike.
Gregory John Mansour
Gregory John Mansour (født 11. november 1955 i Flint i Michigan i USA) er en amerikansk maronittisk prelat, som har fungert siden 2004[1] som epark (biskop) for det maronittisk-katolske eparkiet Saint Maron of Brooklyn, et bispedømme med base i Brooklyn i New York City, og som dekker den maronittiske kirke i det østlige USA.
Prest
Gregory Mansour ble etter studier blant annet ved Pontifical North American College i Roma ordinert til prest 18. september 1982 til det maronittiske katolske eparki Saint Maron av Brooklyn. Etter det ble oppdelt den 19. februar 1994 ble han inkardinert i det nyetablerte maronittiske katolske eparkiet Vår Frue av Libanon i Los Angeles.
Biskop
Den 10. januar 2004 ble Mansour utnevnt til biskop av eparkiet i Brooklyn, etterfølgende biskop Stephen Youssef Doueihi som trakk seg.[1] Han ble ordinert til epark (biskop) den 2. mars 2004 av den maronittiske patriark av Antiokia, kardinal Nasrallah Boutros Sfeir. Hans medkonsekratorer var Roland Aboujaoudé, titulærbiskop av Arca i Phoenicia og Stephen Youssef Doueihi, emeritert biskop av eparkiet Brooklyn. Den 27. april 2004 ble Mansour installert som epark av Brooklyn.[1]
Biskop Mansour ble utnevnt til styreleder for Catholic Relief Services' (CRS) styre den 22. november 2016, etterfølgende erkebiskopen av Oklahoma City, Paul S. Coakley. Mansour hadde tidligere reist til Libanon og Jordan for å gjennomgå CRS' innsats for å hjelpe flyktninger fra den syriske borgerkrigen, samt El Salvador og Egypt på vegne av CRS.[2]
Den 7. april 2020 kunngjorde biskopen at han kom seg av covid-19 etter eksponering for en syk person som han hadde stoppet for å hjelpe i New York City under covid-19-pandemien.[3]
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Temavokal
Begrepet tematisk kommer av tema, et eldre navn på ordstamme.
I urindoeuropeisk
Urindoeuropeiske verb, substantiv og adjektiv er bygd opp av tre deler: rot, suffiks (rotending) og bøyingsending, der rot og suffiks til sammen utgjør ordstammen. Temavokalen, om den er til stede, står sist i suffikset, som også kan inneholde andre vokaler eller konsonanter. Hvert suffiks er dermed i seg enten tematisk eller atematisk.
Det er av flere grunner antatt at temavokaler oppstod i seinere stadier av urindoeuropeisk; blant annet er tematisk bøying mer regelrett enn atematisk og dessuten sjeldsynt i anatolisk, som tidlig skilte lag med de andre indoeuropeiske språka. Ved gransking av de tidlige datterspråka kan skillet mellom tematiske og atematiske ord og avledninger ennå være relevant, men allerede tidlig i språkhistorien var det verken uvanlig at temavokalen smelta sammen med bøyingsendinga eller at tematiske ordformer avløste de atematiske.
Hanken Parelius Astrup
Johanne «Hanken» Parelius Astrup (født Parelius 13. februar 1879 på Lergrovik gård i Bolsøy, død 4. august 1965) var en norsk folkeskolelærer og forfatter som ble mest kjent for sine ungpikebøker.
Hanken Parelius Astrup var datter av proprietær Rasmus Parelius (1849-1883) og Eline Johanne Marstrand (1851-1935). Faren døde tidlig, men enken ble boende på Lergrovik til 1890. Hanken Parelius Astrup skrev blant annet følgende ord om livet på gården: «Stakkars mor! Uten øvelse i landhushold og gift med en idealist uten øvelse i landbruk.»
Hun giftet seg 2. mars 1905 med kjøpmann og klippfiskeksportør Ebbe Carsten Tønder Astrup (f. 1873).
Hanken Parelius Astrup fikk sitt gjennombrudd i 1923 med ungpikeboken Randi.
En bok som skiller seg ut fra hennes øvrige produksjon er biografien over Frances E. Willard, som grunnla organisasjonen Det Hvite Bånd, en kristen avholdsorganisasjon for kvinner.
Hanken Parelius Astrup var også folkeskolelærer i Kristiansund, etter utdanning fra Levanger lærerskole.
Vektløfting under Asialekene 1954
Vektløfting under Asialekene 1954. Vektløfting var en av flere sporter som var med under de andre Asialekene som ble arrangert i Manila på Filippinene i perioden 1. til 10. mai 1954. Det ble konkurrert i sju vektklasser, kun for menn. Sør-Korea ble beste nasjon med fem gullmedaljer foran Burma med tre.
Meensvegen (Skien)
Meensvegen (1-425, 4-360) er en 4,3 km lang gate i Skien. Den går fra Gunnar Knudsens veg til Lidvegen.
De britiske Jomfruøyer under Sommer-OL 2020
De britiske jomfruøyene deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
Blåkroneifrit
Blåkroneifrit (Ifrita kowaldi) er en monotypisk spurvefugl (Passeriformes) i slekten Ifrita. Arten er endemisk for Ny-Guineahøylandet på Ny-Guinea. Ifrita er eneste slekt i familien Ifritidae (ifritfamilien), som hører til gruppen av sangfugler (Passeri).
Utbredelse og habitat
Blåkroneifrit er utbredt fra Weylandfjellene og Nassaufjellene og videre østover, gjennom Maokefjellene, Bismarckfjellene og Owen Stanleyfjellene, inkludert fjellene på Huonhalvøya.
Arten trives i fuktig montan regnskog, spesielt skog med mye mose, og habiterer i høyder omkring 1 460–3 680 moh, men er mest vanlig omkring 2 000–2 900 moh.
Beskrivelse
Blåkroneifrit blir omkring 16–17 cm lang og veier typisk cirka 34–36 g. Hannen har ei karakteristisk krone av skinnende blått på en ellers sort isse. Fjærdrakten ellers har mørkerk olivengrønn overside (og stjert) og okergul underside, men noe lysere farge struperegionen. Nebbet er kort og øynene mørke. Arten har sorte kinn. Hannen har en okergul øyering rundt øyet, samt en lengre hvit strek fra bakkant av øyet og bakover mot nakken. Hunnens kinnstrek er okergul.
Acatinga
Utseende
Middelsstore, slanke, brunlige trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen, tydelig utvidete mot spissen, stort sett mørke, men med 2-3 hvitaktige ledd nær spissen (det ytterste leddet er svart). Pronotum er tønneformet, lengre enn bredt, rødlig eller svart med tegninger av lyse skjell. Dekkvingene er tydelig innsvingende på sidene, men når omyyrent til bakkroppsspissen, gulbrune eller rødbrune med mørk rand. Beina er nokså lange og tynne, lårene litt klubbeformede.
Okiøyene
De største øyene i arkipelet er hovedøya Dōgojima lengst mot nord, og i sør de tre mindre øyene Chiburijima, Nishinoshima og Nakanoshima som går under fellesbetegnelsen Dōzen.
Acatinga
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika, fra Fransk Guyana i nord til Argentina i sør.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
Najran
Najran ligger i en oase i et fruktbart område, og har daddel- og kornproduksjon samt kvegdrift.
Under eldre tider var byen en viktig produsent av myrra og virak som ble solgt til Midtøsten og middelhavslandene.
Islam favner alle byens innbyggere, med de sjiittiske ismailitter som største enkeltgruppering. Sunnier av hanbali, shafi'i, og maliki-retningene er nest største segment. Den minste etnoreligiøse gruppen er zaydi-sjiaene.
I førismailittisk tid var det både jøder og kristne i byen.
Fate
Fate kan sikte til:
Blåkroneifrit
Beskrivelse
Det finnes ganske store variasjoner i utfargingen, men ingen som kvalifiserer for egne underarter. Det skyldes at variasjonene også finnes innenfor de samme populasjonene og utbredelsesområdene, og derfor ikke kan relateres til verken enkelte populasjoner eller bestemte geografiske områder. Det har imidlertid blitt foreslått å skille ut populasjonen i den sentrale og østlige utbredelsen som en egen underart; brunnea, som hevdes å være mer brunoliven på oversiden og å ha en mer rustbrun stjert, men en slik deling savner et klart geografisk mønster, siden all variasjon synes å være klinal.
Mycelbiller (Leiodinae)
Mycelbiller (Leiodinae) er en underfamilie av biller som særlig finnes knyttet til sopp. Mange av artene fører en underjordisk tilværelse og blir derfor sjelden funnet, selv om de kan være ganske vanlige.
Utseende
Små (gjerne 1,5–5 mm) biller, de fleste med ganske bred kroppsbygning, ovale, glatte og blanke. Gruppen kjennes lettest på antennene, som er ganske lange og 11-leddete. De fem ytterste leddene danner en avlang klubbe, men det åttende leddet er mye mindre enn de andre og er vanligvis forkortet til en liten skive. Hodet er oftest kraftig innskåret bak fasettøynene, med en smal hals, men dette kan være vanskelig å se da billene gjerne trekker hodet inn under brystskjoldet. På farge er de fleste artene rødlige, brunlige eller svarte, men det finnes også mer fargerike arter. Beina er kraftige og ofte tilpasset graving.
Levevis
Artene i underfamilien mycelbiller (Leiodinae)lever av og på sopp. Noen arter finnes særlig på kjuker (poresopp). Slekten Agathidium har mange arter som kan finnes på slimsopp, men også andre soppgrupper. Slekten trøffelbiller (Leiodes) lever på underjordiske sopper, blant annet ekte trøfler. Siden disse billene lever mesteparten av livet under jorden blir de sjelden innsamlet, men noen av artene er sannsynligvis vanlige.
Blåkroneifrit
Atferd
Blåkroneifriter eter helst insekter, inkludert biller (Coleoptera), og av og til litt myk frukt. Maten finner den blant annet i gammel fallved og gjennom å klatre på trestammene og greinene til trær. Arten bruker stjerten som støtte når den klatrer. Det er også kjent at den kan slå seg sammen med andre arter når den eter eller leter etter mat.
Blåkroneifriten er sammen løvplystrer (Colluricincla megarhyncha) og arter av pitohuier (Pitohui) de eneste fuglene i verden som er toksiske. Fuglene har kraftige toksiner i hud og fjær (oppdaget av ornitologen Jack Dumbacher i 1989), og selv om kjøttet er mindre toksisk bør det trolig ikke spises. Allikevel gjør lokalbefolkningen det, men det krever kunnskap og nøyaktighet. Skinn og fjær må fjernes først, uten at toksinet sprer seg til kjøttet.