cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Big Brother Norge (2001)
I ettertid
Sammen med en del andre samtidige realityserier bidro programmet til å viske ut forskjellene mellom det offentlige og det private. På grunn av sitt sterke overvåkningskonsept var Big Brother den største eksponent for dette. Programmet bidro også, som ingen andre, til å flytte intimgrenser.
Flere av deltakerne fikk i ettertid en forholdsvis stor eksponering i kjendispressen. Etter hvert utartet dette seg såpass at to av deltakerne, Anette Young og Rodney Omdal Karlsen, gikk til sak mot kjendisbladet Se og hør for krenkelser av privatlivet. Saken gikk helt til Høyesterett og endte med seier for de to saksøkerne.
I ettertid er Big Brother (sammen med produksjoner som Casino, Heia Tufte og 71 grader nord) blant de programmer som folk flest assosierer TVNorge med.
Den første sesongen med Big Brother var også gjenstand for et språkforskningsprosjekt utført av Universitetet i Oslo. All TV-sendt dialog mellom deltakerne ble skrevet ned. Hensikten var å få informasjon om det norske språket.
Kritikken og debatten rundt programmet
Big Brother var på forhånd et omstridt programkonsept, og i Norge, som i mange andre land, kom mye av kritikken på bakgrunn av fyll, seksuelle utskeielser og en del frimodige utsagn fra deltakerne. Flere reagerte også negativt på konseptet om å overvåke deltakerne døgnet rundt. Mange stilte også spørsmål om hvilke verdier programmet fremmet. Programleder Arve Juritzen tok programmet i forsvar og pekte på at det var et rent underholdningsprogram, ikke et program som formidlet verdier.
Daværende kulturminister, Ellen Horn, gikk også ut mot programmet og forsøkte å overtale TVNorge til å flytte programmet til et senere tidspunkt. Både Lærerforbundet, BarneVakten, Norges Kristne Råd og Lærerlagets ledere gikk ut mot serien. Finn Jarle Sæle, redaktør i den kristne avisen Norge IDag, var også en av kritikerne. Han varslet en seerstorm mot programmet og mente å ha «kristenfolket» med seg. Journalist Knut Langeland fra Bergens Tidende beskrev programmet som noe av det nedrigste som har vært produsert for TV, mens Finn Bjørn Tønder (fra samme avis) beskrev programmet som «drittsekk-TV» og deltakerne som «dumme ungdommer».
TV-produsent Vidar Nordli-Mathisen beskrev konseptet som menneskefornedrende, mens regissør og TV-produsent Stein Roger Bull tok fullstendig avstand fra både Big Brother og reality-programmer generelt. Forfatteren Sidsel Mørck mente det representerte et «kulturelt forfall» og dro sammenligninger med oldtidens gladiatorkamper. Medieviter Geir Magnus Nyborg mente at de høye seertallene var tegn på en mangelsykdom i folket, at de «savner ekte og gode fellesskap i livene sine».
Olga Minejeva
I Moskva ble det hel sovjetisk på 800 meter, med 1:54.81 splittet hun Nadezjda Olizarenko (vinner) og Tatjana Providokhina. I EM 1982 i Athen fikk hun sin første og eneste mesterskapstittel som senior.
Big Brother Norge (2001)
Kritikken og debatten rundt programmet
Kontroversene rundt programmet førte også til usikkerhet om hvorvidt alle lokal-TV-stasjonene ønsket å sende programmet. I tillegg til satellitt og kabel-TV ble TVNorges sendinger i 2001 videreformidlet av 20 lokale stasjoner rundt om i landet. Enkelte forbeholdt seg retten til å ta det av lufta hvis det ble for drøyt.
Også i andre land ble programmet møtt med lignende kritikk.
Til tross for all kritikken var også enkelte positivt innstilt til programmet og mente det var både nyskapende og interessant. Blant dem var Harald Eia som mente at «Populærkulturelt er Big Brother det viktigste som har skjedd på lenge» og at «ingen manusforfatter kunne gitt oss innblikk i psykologiske mekanismer på en så rå måte». Medieviter Alex Iversen mente at programmet maktet å gjøre det Verdikommisjonen ikke klarte, å samle Norge til etisk debatt. Iversen mente videre at «Læreroppropet» mot programmet måtte sees på som et maktesløst uttrykk for et ubehag ved samfunnsutviklingen, og at Big Brother synliggjorde logikken i konkurransesamfunnet og dermed ble syndebukk for normoppløsning og egoistisk forbrukerkultur.
Medieviter Jostein Gripsrud forsøkte å se det fra et fugleperspektiv og etterlyste en debatt om programmet som fenomen. Han var interessert i hvordan det ble en slik seersuksess, spesielt blant ungdom. Selv mente han at mye av forklaringen lå ungdommens interesse for identitetsskapning, relasjonshåndtering og roller og at programmet tilbød «sosiale prosesser forstørret i et glassbur». Gripsrud lanserte også muligheten for å se på programmet som et «populæravantgardistisk kunstverk», som også kunne gi deltakerne økt selvfølelse - og ikke økt skam-følelse ved å blottlegge seg på skjermen.
De fleste av kritikerne kom fra det som mediene mente kunne beskrives som kultureliten, akademisk hold og det kristenkonservative miljøet.
Debatten omkring Big Brother gikk på mange måter over tre faser: En i forkant, en underveis og en i etterkant av den norske versjonen. I Norge starten den allerede våren 2000, blant annet med en diskusjon om «kannibal-tv» hos Knut Olsen i NRKs Redaksjon 21. Debattantene var Pål Trælvik (som var programdirektør i TVNorge), en psykolog og en tidligere deltager fra Robinsonekspedisjonen. Diskusjonen gikk på om TVNorge, som satt med de norske rettighetene, faktisk ville gjøre alvor av konseptet.
Debatten om «drittsekk-tv» ble innledet av Omar Mekki, rektor på en barneskole i Bergen. I et avisinnlegg oppfordret han foreldre om å komme på banen og protestere mot program som Hotel Cæsar og ulike former for virkelighets-tv som han mente formidlet dårlige verdier til små barn. «Baksnakking, utroskap, løgn og bedrag står i sterk kontrast til de verdier vi burde formidle til barn» lød det i oppropet som 54 rektorer etter hvert stilte seg bak. Oppropet skapte reaksjoner, blant annet fra medieviteren Alex Iversen, som etterhvert skulle bli et kjent ansikt i diskusjonene. Han mente «drittsekk-debatten» bygget på gale premisser, og at Mekkis innspill var preget av det han mente var en «impotent moralisering». Diskusjonene fortsatte like fullt etter at programmet ble satt i gang, men den skiftet raskt karakter.
Fra å ha blitt ført på et generelt plan, ble diskusjonene nå farget av folks mening om deltagerne i spillet. Debatten ble mer spesifikk, og samtidig også mer personfokusert. De overordnede problemstillingene forsvant i de enkelte deltagernes karaktertrekk og handlinger, og debattene kjørte seg raskt fast. Debatten i ettertid handlet for det meste om hva som vil følge i kjølvannet av Big Brother. Mye av denne debatten handlet om programmet Temptation Island, et konsept som TVNorge nå vurderte å lage, og som førte til at TVNorge-direktør Pål Trælvik fikk sparken. Trælvik hadde ikke noe ønske om at kanalen skulle tøye flere grenser og ble derfor tvunget fra sin stilling.
Innen andre sesong gikk på lufta i 2002 hadde mye av sjokkeffekten lagt seg og derfor uteble både den store publisiteten og de høye seertallene som 2001-sesongen hadde. De etterfølgende sesongene opplevde gradvis synkende seertall, blant annet så ble finalen av 2011-sesongen kun sett av en tiendedel så mange seere som i 2001.
Fotnoter
<references group='lower-alpha'/>
The Open Championship 1998
The Open Championship 1998 ble arrangert på Royal Birkdale Golf Club i Southport, Merseyside i England i 1998.
Lauren Waaktaar-Savoy
Lauren Waaktor-Savoy møtte sin mann da han spilte med a-ha på 80-tallet, og etter å ha vært kjærester i 7 år giftet de seg i 1991. I 1999 fikk de en sønn sammen som fikk navn etter måneden han ble født, August.
Djibouti under VM i friidrett 1983
Djibouti deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland, og tok ingen medaljer under mesterskapet.
Lauren Waaktaar-Savoy
Musikkvideoer hun har regissert:
Philematium
Philematium er en artsrik slekt av biller som tilhører den store underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, blankt metallisk fargede trebukker. Antennene er vanligvis omtrent så lange som kroppen. Pronotum er avrundet sekskantet med en butt tann på hver side. Dekkvingene er avsmalnende bakover, rundede i spissen. Beina er lange, bakbeina lite fortykkede, lårene ofte rødlige.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar og Komorene. En art forekommer også i India.
Systematisk inndeling
thumb|300px| Philematium festivum
Lionel Barrymore
Lionel Barrymore (født Lionel Herbert Blythe 28. april 1878 i Philadelphia i Pennsylvania, død 15. november 1954 i Van Nuys i California) var en amerikansk skuespiller og regissør. Barrymore vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som forsvarsadvokat Stephen Ashe i filmen Syndere (1931). Han har fått to stjerner på Hollywood Walk of Fame.
Han er også husket som Ebenezer Scrooge i årvisse repetisjoner av A Christmas Carol i en rekke tiår. Han er også kjent for sin rolletolkning av Dr. Leonard Gillespie i MGMs ni Dr. Kildare-filmer, en rolle han gjentok i ytterligere seks filmer som fokuserte alene på Gillespie, og i en radioserie med tittel The Story of Dr. Kildare.
Fredric March
Fredric March (født Ernest Frederick McIntyre Bickel 31. august 1897 i Racine i Wisconsin, død 14. april 1975 i Los Angeles i California) var en amerikansk skuespiller.
March vant to Oscar for beste mannlige hovedrolle, én for tittelrollen i filmen Dr. Jekyll and Mr. Hyde (1931) og én for rollen som Al Stephenson i filmen De beste år av vårt liv (1946). Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Lionel Barrymore
Bakgrunn
Lionel Barrymore (opprinnelig Blythe) var den eldste av søskenene Barrymore, bror til Ethel og John.
Han var sønn av skuespillerne Georgiana Drew Barrymore og Maurice Barrymore (født Herbert Arthur Chamberlayne Blythe). Han gikk på privatskoler som barn, blant annet på Art Students League of New York. Han ble oppdratt som katolikk, men gikk først på Episcopal Academy i Philadelphia. Så gikk han senere på den katolske Seton Hall Preparatory School, årgangsklassen 1891.
Karriere
Fra året 1900 var han stjerne på Broadway i New York. Han var med i sin første film i 1911 for D.W. Griffith. og var den første av søskenene som medvirket i en film. Barrymore fikk i 1926 kontrakt med MGM.
I det hele skulle Lionel Barrymore spille i over 200 filmer og var i 1930- og 1940-årene en av USAs mest populære skuespillere.
I 1938 ble Lionel Barrymore delvis lam, som følge av en kombinasjon av artritt og en beinskade som han hadde pådratt deg ved et fall. Til tross for at han var rullesolsavhengig klarte han å fortsette sin fremgangsrike karriere.
Lionel Barrymore hadde også en viss suksess som forfatter, etser og komponisk av orkestermusikk.
Barrymore døde i 1954 av et hjerteinfarkt. Han er begravet på Calvary Cemetery i Los Angeles.
Alfred Ploetz
Alfred Ploetz (født 22. mars 1860 i Swinemünde i Tyskland, død 20. mars 1940 i Herrsching am Ammersee) var en tysk lege og biolog. Han introduserte uttrykket rasehygiene og var en av de drivende kreftene for emnets utforming og utvikling inspirert av blant annet darwinismen og Ernst Haeckel.
Bakgrunn, studier
Alfred Ploetz vokste opp og fikk sin skolegang i Breslau. På denne tid begynte hans vennskap med Carl Hauptmann, bror til forfatteren Gerhart Hauptmann. I 1879 grunnla han et hemmelig rasistisk selskap. I Gerhart Hauptmanns drama «Vor Sonnenaufgang», som ble førstegangsoppført 20. oktober 1889 i Berlin, er nøkkelpersonen - journalisten Loth - basert på Ploetz.
Etter skolegangen studerte Ploetz først politisk økonomi i Breslau. Ger gikk hann inn i «Freie wissenschaftliche Vereinigung». Blant hans venner var, foruten broren, hans gamle skolekamerat Ferdinand Simon (senere svigersønn til August Bebel), brødrene Carl og Gerhart Hauptmann, Heinrich Laux og Charles Proteus Steinmetz. Denne kretsen leste med stor entusiasme Ernst Haeckels og Charles Darwins verker. Carl Hauptmann studerte under Ernst Haeckel, og Gerhart Hauptmann og Ploetz hørte noen av hans forelesninger. Gruppen voksteog utviklet en tanke om å etablere en koloni på en stillehavsøy. og etablerte seg som et «stillehavssamfunn». De planla et «vennlig og sosialistisk samgunn, kanskje også på pan-germansk basis».
Som følge av forfølgelsen av sosialistisk-orienterte personer i pakt med Otto von Bismarcks anti-sosialistiske lover (1878–1890), flyktet Ploetz i 1883 til Zürich i sveits, der hahn fortsatte å studere politisk økonomi med Julius Platter (1844–1923).
Etter et halvt år i USA vendte Ploetz tilbake til Zürich og begynte på medisinstudiet. I 1886 forelsket han seg i medstudenten Agnes Bluhm til tross for sitt forhold til Pauline Rüdin. De bestemtet seg for å gifte seg. Ploetz var også opptatt av en amerikaner ved navn Mary Sherwood som styderte hypnotisme. I 1890 Ploetz ble medicine doctor og giftet seg så med sin tidligere kjærested Pauline. Bluhm opprettholdt likevel tett kontakt med Ploetz resten av libet, og de hadde sammenfallende syn på raserenhet og eugenikkens fortrinn. Ploetz og hans kone bodde i USA i fire år, og ble skilt i 1898. Ploetz giftet seg senere med Anita Nordenholz. Dette ekteskapet fødte tre barn.
Rasehygiene
Han startet Det tyske selskap for rasehygiene og deltok i 1904 i opprettelsen og utgivelsen av tidsskriftet Archive für Rassen und Gesellschafts-Biologie einschliesslich Rassen und Gesellschafts-Hygiene. Han virket i München og samarbeidet med blant andre Wilhelm Schallmayer og Max von Gruber. Han foreslo at leger skulle kunne bestemme om nyfødte spedbarn skulle få leve eller dø. Barn som ikke skulle få leve, skulle avlives med en dose morfin, og friske foreldre oppmuntres med at de kunne jo enkelt få nye barn.
Et brev datert den 30. januar 1936, skrevet av de to norske stortingspolitikerne Erling Bjørnson (Bondepartiet) och Alf Mjøen (Radikale folkeparti), foreslo at han burde tildeles Nobels fredspris for sin innsats innen «befolkningsbiologien».
Han ble medlem av NSDAP i 1937.
Liste over Norges landskamper i fotball for herrer 1995–1999
Liste over Norges landskamper i fotball for herrer 1995–1999 inneholder samtlige landskamper spilt av i kronologisk rekkefølge fra januar 1995 til desember 1999.
Norges landskamper 1995
Kvalifiseringsgruppe 5
Norges landskamper 1997
Kvalifiseringsgruppe 3
Norges landskamper 1998
Gruppe A
Norges landskamper 1999
Kvalifiseringsgruppe 2
Oslo bystyre 1987–1991
Oslo bystyre 1987–1991 ble valgt ved kommunestyrevalget 1987, og tiltrådte 1. januar 1988. Det bestod av 85 representanter.
En korsgang
En korsgang er en novelle av den norske forfatteren Kristian Elster (1841–1881). Novellen ble først publisert i det danske tidsskriftet For Idé og Virkelighed i 1871, og ble senere utgitt i samlingen Solskyer – Udvalgte Fortællinger som ble utgitt posthumt av Kielland i 1881.
Oslo bystyre 1987–1991
Høyre ble største parti med 32,1 % av stemmene og 29 mandater, mens Arbeiderpartiet ble nest størst med 30,9 % og 27 mandater. Tredje størst ble Fremskrittspartiet med 18,4 % og 16 mandater. Høyre og Fremskrittspartiet fikk sammen flertall både i bystyret og i formannskapet, og de sikret seg også flertall i alle komiteer og utvalg som sorterte utfra bystyret.
En korsgang
Hovedpersonen Salbjørg lever med mannen Gjest og sønnen Jon på en øde fjellgård. Mannen, som i unge år levde som hestehandler, har en forhistorie som vill og farlig slåsskjempe, men har tøylet seg. Når moren merker at sønnen tar etter farens mørke sider, gruer hun; og når hun blir kjent med at sønnen har drept og ranet en hestehandler som reiste over fjellet og tok inn hos familien, blir hun nødt til å gå korsgangen – den tyngste vegen, og angi sin egen sønn for mord – «for hans salighets skyld».
Novellen ble innlemmet i 1967-utgaven av Norges nasjonallitteratur.
Oslo bystyre 1987–1991
Albert Nordengen (H) fortsatte som ordfører, mens Peter N. Myhre (Frp) ble varaordfører. Hans Svelland fortsatte som byrådsleder i et rent Høyrebyråd.
I løpet av perioden ble det endringer både i byrådskontorene og i ordførerstolen: Hans Svelland valgte å gå av fra 1. mars 1989, og Michael Tetzschner overtok som ny byrådsleder. I mars 1990 gikk Kristelig Folkeparti og Fremskrittspartiet inn i Tetzschner-byrådet, som da fikk flertall i bystyret med 48 av 85 mandater. Albert Nordengen måtte trekke seg som ordfører 24. oktober 1990, og varaordfører Peter N. Myhre rykket da opp til å bli ny ordfører. Høyres Leif Nybø ble ny varaordfører.
Lassie
Lassie, en hund av rasen collie, blir av mange regnet som «verdens mest kjente hund». Hunden er en kjent og kjær figur over store deler av verden, fra flere filmer, TV-serier og bøker opp igjennom årene. Det amerikanske filminstituttet har kåret Lassie til filmhistoriens 39. beste helteskikkelse.
Lassie blir til
Lassie ble skapt av den britisk-amerikanske forfatteren Eric Knight i den sagnomsuste fortellingen Lassie Come-Home, først publisert som novelle i Saturday Evening Post i 1938, og deretter som roman i 1940. I Knights historie er det en ung gutt fra Yorkshire som eier en eksepsjonelt pen og lojal collie, men da familien havner i økonomiske problemer må hunden selges til en rik adelsmann. Både hunden og gutten sørger over separasjonen, og det blir enda verre da den nye eieren transporterer Lassie flere hundre kilometer unna til sin eiendom i Skottland. Colliens instinkter og mot fører imidlertid til at den rømmer, og boken følger Lassies desperate reise hjem til gutten hun elsker.
I 1943 ble boken filmatisert, i det som skulle bli den første filmen om Lassie, under tittelen Flukten, en film som fulgte handlingen i boken. Roddy McDowall hadde hovedrollen. Etter dette har det vært flere oppfølgere, TV-serier og «spin-offs».
Lassie ble så populær at den, som en av kun tre hunder, fikk sin egen stjerne på Hollywood Walk of Fame. De to andre hundene som har fått sin egen stjerne der var Rin Tin Tin og Strongheart.
I TV-serien Lassie som gikk 1954–1974 hadde hunden flere eiere, de første to var Jeff (Tommy Rettig) og Timmy (Jon Provost). Begge var gårdsgutter som ofte trengte hjelp fra sin superintelligente hund for å komme ut av vanskelige situasjoner. June Lockhart, som tidligere hadde opptrådt i Lassies sønn, tok over rollen som Timmys mor etter Cloris Leachman. Ranger Corey kom senere inn som eier, og da serien nærmet seg slutten dro Lassie ut på egen hånd, uten noen ordentlig eier.
Figuren Lassie
Den første som hadde rollen som Lassie var hunden «Pal», en collie som opprinnelig kom fra Glamis Collies of California. Den opprinnelige eieren kunne ikke trene hunden, og leide inn Weatherwax Trained Dogs for å gjøre jobben. Da eieren ikke kunne betale regningen, tok dyretrener Rudd Weatherwax over eierskapet til hunden, sammen med broren Frank. Før Pal døde ble han paret med en rekke tisper, noe som førte til tallrike etterkommere.
Ni av Pals etterkommere har også spilt rollen som Lassie. Alle de ni var hannhunder, til tross for at figuren Lassie var ei tispe. Årsaken til dette er at hannhundene har en tykkere og mer prektig pels, og derfor beholder mer fylde under røytingen enn tispene gjør. For å unngå unødige avbrekk i filmingen ble derfor hannene foretrukket.
Chenjerai Hove
Chenjerai Hove (født 9. februar 1956 i Zvishavane i sørlige Zimbabwe, død 12. juli 2015 i Stavanger i Norge), var en zimbabwisk poet, romanforfatter, skribent og essayist. Fra 2001 bodde han i eksil i Europa og USA.
Chenjerai Hove tok lærerutdannelse, og studerte deretter pedagogikk, litteratur, sosiologi og historie ved universitetene i Sør-Afrika (1980–83) og Zimbabwe (1984–85). Han arbeidet som lærer, forlagsmedarbeider, skribent, forfatter og redaktør, og var gjesteforeleser og gjesteforfatter ved en rekke universiteter i Afrika, Europa, Australia, Japan og USA.
Chenjerai Hove var grunnlegger og leder av Forfatterforeningen i Zimbabwe, leder for Zimbabwe PEN, var med på å starte «Zimbabwe Human Rights Organisation» (ZimRights), og var med i ledelsen der gjennom mange år. Han ga ut et stort antall diktsamlinger og romaner. Han var dessuten skribent i mange aviser, og rettet gjennom en årrekke et kritisk søkelys på myndighetene i Zimbabwe.
Hove flyktet fra Zimbabwe i 2001, etter drapstrusler mot ham og familien på grunn av hans regimekritikk. Han var fribyforfatter i Rambouillet i Frankrike 2002-2005, og kom til Stavanger som fribyforfatter i to år fra februar 2005. Fra 2007 fortsatte han eksiltilværelsen som gjesteforfatter ved Watson Institute for International Studies ved Brown University i USA.
Etter å ha vært fribyforfatter i Miami i 2 år fra 2010, flyttet han i 2012 tilbake til Stavanger.
Publikasjoner
Chenjerai Hove publiserte en lang rekke essay, sakprosa, diktsamlinger, noveller og romaner, på engelsk, og på hans morsmål shona.
Publikasjonene inkluderer:
For Bones fikk han i 1988 Noma-prisen for beste afrikanske roman. Boken er oversatt til 12 språk.
Skjoldskiftet holdeplass
Skjoldskiftet holdeplass er en bybaneholdeplass på Bybanen i Bergen. Holdeplassen ligger på Nesttun i Fana bydel, og åpnet 21. juni 2013 sammen med resten av holdeplassene på Bybanens andre byggetrinn. Reisetiden fra Byparken til Skjoldskiftet er 25 minutter.
Ingvild Snildal
Ingvild Nicoline Nerdrum Snildal (født 25. august 1988 i Asker) er en svømmer som representerer Asker Svømmeklubb. Hun ble europamester på 100 meter butterfly i 2012 – dette var hennes fjerde internasjonale medalje siden den første medaljen som var bronse på 50 meter butterfly i VM i 2009.
Nasjonale mesterskap
Hun tok sin første nasjonale tittel i Norgesmesterskapet i langbane 2005 i Ankerskogen på 50 m rygg. Siden den gang har hun vunnet 49 individuelle NM-gull, 11 sølv og 6 bronsemedaljer. Hun har vunnet kongepokalen i 2007, 2009 og 2013. De første to gangene sammen med Alexander Dale Oen, i 2013 sammen med Lavrans Solli.
Rekorder
Hun satte sin første norske rekord for senior 27. mai 2006, med 30,38 på 50 m rygg. Til sammen har hun (per 11.07.2013) satt 76 norske rekorder. Hun innehar per tiden 13 seniorrekorder og 3 juniorrekorder.
Utmerkelser
2010 – Ingvild Snildal mottok prisen for Årets gjennombrudd for sesongen 2009 under Idrettsgallaen 2010 i Håkonshall på Lillehammer.
Barkebille boogie
Barkebille boogie er et album med Øystein Sunde i september 1981. Materialet er senere også utgitt av plateselskapene Tomato og Spinner. Tomato gav ut en LP, kassett og CD i 1986. Spinner Records gav ut kassett og CD i 1993 og CD i 2003. Spinner Records tok den også med i en samleboks som fikk navnet Puslespill som ble utgitt i 2012.
Flere av sangene er også med på andre plater. Sangen Barkebille boogie, som er navnet på albumet, ble også utgitt på dobbeltalbumet «Øystein Sunde 40 Beste», som ble utgitt i 1991 av Musikkproduksjon AS og Slagerfabrikken AS. Der var den sang nummer 5 på plate 2.
Sporliste
Side 1:
Side 2:
Kathleen Russell (svømmer)
I 1928 var hun meddeltaker på det sørafrikanske stafettlaget som tok bronse på 4 x 100 m fri.
Hun konkurrerte også på 400 m fri, men kom ikke videre fra semifinalen.
The Open Championship 2008
The Open Championship 2008 ble arrangert på Royal Birkdale Golf Club i Southport, Merseyside i England i 2008.
Slåtteinndeling i Hardingfeleverket
Sjubindsverket Norsk folkemusikk, oftest referert til som Hardingfeleverket, hadde som oppgave å katalogisere og utgi slåttenedskrifter i ordnede former. Derfor fikk alle slåtter og slåttegrupper nummer, og ble inndelt i tre hovedgrupper, Gangar i 6/8, gangar i 2/4, og springar.
Gangar 6/8
Gangarene i 6/8-takt ble for det meste samlet i bind I, som ble utgitt i 1958, det året Truls Ørpen døde. Ikke alle slåttene fikk plass i bindet, og listen ble supplert med en videreføring i bind VII, tillegg b. Alt i alt ble det 177 overordnede nummer av slåtter i 6/8, med undergrupper der det var nyttig (nynorsk: slåttekrinsar). Noen steder ble det til at variantgruppen fortsatte i supplementsdelen, fordi det hadde kommet nytt tilfang til slåtteverket.
Slåtter i 6/8 som ikke supplerer gruppene i bind I
Her er ikke egenkomponerte slåtter av Johannes Dale og Eivind Groven tatt med (se egne oppslag).
Bind II
De slåttene som ikke er ført opp her, står som varianter under slåttegruppene i bind III.
Bind III
Bind III tar for seg de store slåttegruppene i 2/4-takt. Bindet ble utgitt i 1960. Det manglet fortsatt noe supplement, som ikke kom med før i bind VII.
Supplement i bind VII
Disse numrene er slåtter som ikke har varianter i andre variantgrupper, eller er nykomponerte.
Bind IV
Det fjerde bindet av hardingfeleverket kom ut i 1963, og inneholdt den første bolken av slåtter i 3/4-takt. Første halvdel av bindet hadde nesten bare slåtter fra Vestlandet, og de 44 første slåttene er alle fra Sogn og Fjordane. Arne Bjørndal har skrevet ned de første 92 slåttene i bindet. Etter nr 93 følger slåtter fra Hardanger og Voss, og fra nr 140, slåtter fra Valdres, Hallingdal, Sigdal og Krødsherad. De siste 40 slåttene i bindet er fra Telemark, mange av dem er skrevet ned av Gregar Nordbø og Torkjell Haugerud (slåtter som er lite brukt i dag).
Bind V
Bind fem av hardingfeleverket ble først utgitt i 1967, to år etter at Arne Bjørndal døde. Eivind Groven satt nå med hovedansvaret for redaksjonarbeidet, noe han holdt på med til kreftene svikta. De tre hovedredaktørene står fortsatt nevnt på førstesida, selv om de ikke hadde vært med helt fram.
I dette bindet kommer de første slåttegruppene med, gjerne mindre grupper på to til tre springere (nr 358 og utover).
Bind VI
Bind seks av hardingfeleverket ble ikke ferdig før i 1979. Eivind Groven døde i 1977, men hadde lært opp Sven Nyhus, som startet med slåttesamling fra ca. 1972. Redaksjonskomiteen for bindet besto nå av Nyhus, Reidar Sevåg og Jan Petter Blom. Satsen i bindet var litt annerledes enn før. Notetrykkene var mindre, noe som gav rom for flere slåtter, og det var ikke lenger med bilder som i de tidligere bindene, der det hadde vært bilder av landskap, gamle bygninger og folkedrakter fra ulike landsdeler. Det faglige kom derfor mer i forgrunnen, og det folkepedagogiske (nasjonsbyggende) aspektet ble tonet ned.
Bind VII
Sjuende bind av hardingfeleverket lå klart i 1981, med samme avsluttende redaksjonskomité. Dette bindet inneholdt de største springar-gruppene, og i tillegg et supplement, med slåtter tilknyttet slåttegruppene utgitt tidligere, men som ikke hadde vært katalogisert i tide. I denne oversikten står supplementsslåttene oftest under den gruppen de er knyttet til, der det er mulig.
I Husbukkens tegn
I Husbukkens tegn er et album gitt ut av Øystein Sunde i 1984.
Sporliste
Side 1:
Side 2:
Mika Ääritalo
Mika Ääritalo (født 25. juli 1984 i Åbo) er en finsk fotballspiller som spiller for det finske eliteserielaget TPS Turku.
Tidligere i karrieren spilte han for det engelske laget Aston Villa.
Fylkesvei 4658
Fylkesvei 4658 går mellom Tau og Døvik i Strand. Veien er 17,8 km lang.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 513.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 523.
Slovaker
Slovaker (slovakisk: Slováci, entall hankjønn: Slovák, entall hunkjønn: Slovenka) er et vestslavisk folk som hovedsakelig bor i Slovakia, der de utgjør 80,7 % av befolkningen. Språket er slovakisk, som er nært beslektet med tsjekkisk.
Navnet «slovak» har sin opprinnelse i den slovakiske betegnelsen for slaver: slovan.
Slovakene er etterkommere av slaviske stammer som trengte inn i Sentral-Europa fra det europeisk-asiatiske grenselandet i det 5. og 6. århundre. De slo seg ned som jordbrukere i elvedalene til Morava, Ipeľ, Torysa, Váh og Nitra; flere av disse er fremdeles slovakisk område.
Helleristningene på Leiknes
Helleristningene på Leiknes er et av Norges største og mest spektakulære veideristningsfelt fra eldre steinalder. Feltet ligger på et svaberg et par kilometer sør for Korsnes i Tysfjord kommune, Nordland, på vestsiden og helt i munningen av Tysfjorden. Berget har fra gammelt av vært kalt Dyreberget, så ristningene må ha vært kjent lokalt i lange tider. Feltet ble imidlertid oppdaget av arkeologer først i 1915. Det ble første gang beskrevet inngående av Gutorm Gjessing i 1932. Feltet er skiltet av Nordland fylkeskommune.
Hovedfeltet dekker nesten 500 m², Det inneholder 33 mer eller mindre fullstendige dyrefigurer, alle framstilt som konturtegning og ganske naturtro, slik at det stort sett er meget enkelt å artsbestemme dem. De fem dyreartene er svane, elg, rein, bjørn og spekkhogger. Den største figuren er spekkhoggeren som er hele 7,6 meter lang. Men den kanskje mest kjente figuren er av to svaner som er tegnet sammen.
Normalt er helleristninger hugget i bergflaten, men Leiknesfeltet tilhører en gruppe veideristninger som er slipt inn i berget. Man antar at dette er et alderdommelig trekk, og at dette kanskje er noen av de aller eldste ristningene, kanskje så gamle som 9000 år før nåtid.
Fylkesvei 7916
Fylkesvei 7916 går mellom Skåningsbukt og Kristoffervalen på øya Vanna i Karlsøy kommune.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av en delstrekning av den tidligere fylkesvei 305 (Troms).
Stavanger Basketballklubb
Stavanger Basketballklubb (stiftet 3. september 1979) er en norsk basketballklubb fra Stavanger. Basketballklubben, som debuterte i 1. divisjon for herrer i 2007, har startet denne sesongen med å slå lagene som ble nummer én og nummer tre i serien i fjor per 21. oktober 2008. Klubben har nå elleve lag i seriesystemet. Syv av disse er aldersbestemte. A-lagene for herrer og for damer spiller begge i 1. divisjon i 2008. Herrene spiller sine hjemmekamper på SiS Sportssenter ved Universitetet i Stavanger.
Hypolestidae
Hypolestidae er en gruppe av øyenstikkere som hører til gruppen vannymfer (Zygoptera).
Levevis
Familien har larver i rennende vann, der de jakter på ulike små leddyr. Slekten Lestoidea kan være et godt eksempel, disse larvene lever i steinete bekker i tropisk regnskog i Queensland.
Systematisk inndeling
Inntil nylig ble noen av disse slektene regnet til familien Amphipterygidae, eventuelt til Diphlebiidae som i så fall bør skifte navn til Lestoideidae, fordi dette navnet er eldre.
Malin Falch
Malin Falch (født 1993 i Trondheim) er en norsk tegneserieskaper og illustratør.
Falch bodde i fem år i USA, der hun studerte concept art ved en høyskole. I San Francisco hadde hun fast jobb i spilldesignselskapet Zynga. Da det norske forlaget Egmont, som hadde kommet over tegneserien hennes på Internett, tok kontakt, bestemte hun seg for å slutte i Zynga og flytte tilbake til Norge.
Nordlys
I 2018 debuterte hun med sin første bok, Nordlys: Reisen til Jotundalen. Den handler om Sonja Solberg, med prinsessekvaliteter, som bor på Røros. Hun møter en gutt, Espen, og sammen reiser de til en parallellverden der det bor nisser, troll, vikinger og andre snakkende dyr.
Håndball under Middelhavslekene 1997
Håndball under Middelhavslekene 1997. Håndball var en av flere sporter under de trettende middelhavslekene som ble arrangert i Bari i Italia i perioden 13. til 25. juni 1997. Det var åttende gangen som håndball var med på programmet under middelhavslekene. Det var to turneringer, en for menn og en for kvinner. Frankrike vant dameturneringen og mennenes turnering ble vunnet av Kroatia
Charlène av Monaco
Charlène, fyrstinne av Monaco, født Charlene Lynette Wittstock (født 25. januar 1978 i Bulawayo i Rhodesia, i dag Zimbabwe), er en sørafrikansk svømmer (rygg). Hun var meddeltaker på det sørafrikanske stafettlaget som endte på femteplass på 4 x 100 m medley under Sommer-OL 2000. Wittstock forlovet seg 23. juni 2010 med fyrst Albert II av Monaco. De to har opptrådt offentlig sammen siden åpningsseremonien til Vinter-OL 2006. Etter at hun giftet seg med fyrst Albert, fikk hun tittelen hennes høyvelbårenhet fyrstinne Charlene av Monaco.
Bortala (Xinjiang)
Bortala (kinesisk: 博尔塔拉; pinyin: Bó'ěrtǎlā; Wade-Giles: Pó-ěrh-t'ǎ-lā; uigurisk: بۆرتال; uigur-latin: Börtala) er et autonomt prefektur for mongoler og ligger i Xinjiang i Folkerepublikken Kina. Bortala har et areal på 24 895,68 km² og ca. 450 000 innbyggere (2004).
Administrative enheter
Det autonome prefekturet Bortala har jurisdiksjon over ett byfylke (市 shì) og 2 fylker (县 xiàn).
Hidalgo County
Hidaldo County er navnet på to fylker i USA:
Sannerbrua
Sannerbrua er en veibro i Oslo. Broen krysser Akerselven, med Sannergata på østsiden av broen og Waldemar Thranes gate på vestsiden. Forbindelsen av disse gatene via Sannerbrua medførte tidlig en trafikkert samferdselsåre mellom øst og vest i byen.
Arkeologiåret 1622
Arkeologiåret 1622 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1622.
Referanser
1622 in archaeology
Colfax County
Colfax County er navnet på to fylker i USA:
Bobby Ball
Han var best kjent som del av komikerduoen Cannon and Ball, sammen med Tommy Cannon. De var begge vertskap for The Cannon and Ball Show i ni år mellom 1979 og 1988.
Han spilte senere roller i Last of the Summer Wine, Heartbeat og Not Going Out. I 2005 var han å se i femte sesong av I'm a Celebrity...Get Me Out of Here!.
Han døde av 28. oktober 2020 på Blackpool Victoria Hospital i Blackpool i Lancashire av covid-19, i en alder av 76 år.
Eddy County
Eddy County er navnet på to fylker i USA:
Amandaprisen 2001
Amandaprisen 2001 var den 17. utdelingen av Amandaprisen. Utdelingen fant sted 31. august 2001 i forbindelse med den 29. utgaven av Den norske filmfestivalen i Haugesund. Prisen gjaldt norske film- og TV-produksjoner i perioden 1. juli 2000 til 1. juli 2001.
World Architecture Festival
World Architecture Festival (WAF) kalles på norsk Verdens arkitekturfestival og er en årlig festival og prisvinnerseremoni for arkitekturindustrien. Den første festivalen ble arrangert i 2008 i Barcelona og 2013 festivalen ble avholdt i Marina Bay Sands i Singapore. Til festivalen nomineres omkring 200 prosjekter som konkurrerer om priser i 20-30 kategorier. Ett av disse prosjektene blir belønnet med tittelen «Årets bygning» (World Building of the Year). Alle de nominerte prosjektene blir offentliggjort i World Buildings Directory online database.
Fylkesvei 4638
Fylkesvei 4638 går mellom Botne og Levik i Strand.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 495.
World Architecture Festival
Historie
Verdens arkitekturfestival ble arrangert første gang i 2008 som en festival og prisutdelingskonkurranse dedisert til å feire og dele fremragende arkitektur over hele kloden. De første fire årene ble festivalen arrangert i Barcelona og fra 2012 i Singapore. Flere hundre prosjekter blir meldt på i konkurransen om prisene og mer enn 200 av disse blir nominert til å bli personlig presentert på festivalen. Alle prosjektene blir samlet i World Buildings Directory. Arkitektene betaler en deltageravgift for å melde på et prosjekt til konkurransen og må reise til det stedet hvor festivalen er arrangert for å presentere prosjektet personlig hvis det blir nominert. Påmelding er frivillig og festivalen kontrollerer ikke hvem som melder seg på. I 2011 ble Inside Festival (for interiørarkitektur og design) lagt til og arrangert samtidig som WAF.
Festivalen i 2008
Verdens arkitekturfestival ble første gang arrangert 22.-24. oktober 2008 i Barcelona. Direktør for programmet var Paul Finch. En vesentlig del av festivalen var programmet for presentasjon av de nominerte og utdeling av priser. Konkurransen var åpen for bygninger fullført de siste 18 måneder (mellom 1. januar 2007 og 20. juni 2008). 722 prosjekt konkurrerte i 17 kategorier og bestod av 96 bygningstyper fra 63 forskjellige land. Etter en forhåndsvurdering ble 224 prosjekt fra 43 land ble nominert. De nominerte prosjektene ble presentert av arkitektene under festivalen og kategorivinnerne konkurrerte om topprisen, Årets bygning (World Building of the Year). Dommerpanelet ble ledet av Norman Foster og blant de 40 arkitektene i panelet var Stefan Behnisch, Robert Stern og Zaha Hadid. 1900 besøkende fra 70 land deltok på festivalen.
I 2008 ble prisen Årets bygning tildelt: Universita Luigi Bocconi, Italy (av Grafton Architects).
Bilder av noen av 2008 vinnerne
Amandaprisen 2001
Utdelingen ble overført på NRK1 og ble ledet av Jon Almaas. Totalt ble 10 kinofilmer, 12 dramatiske fjernsynsproduksjoner, 66 kortfilmer og 23 dokumentarfilmer vurdert.
Vinnere og nominerte
Vinnere står først i tabellen og er merket med fet skrift.
World Architecture Festival
Festivalen i 2009
Den andre Verdens arkitekturfestival ble arrangert i Barcelona i Centre Convencions International Barcelona (CCIB) 4.-6. november 2009. Det deltok prosjekter fra 67 land og 272 prosjekt ble nominert i 15 kategorier. En jury med arkitekter og kjente personer fra industrien fra hele verden bedømte konkurransens 45 priser. Vinnerne i de 15 kategoriene for fullførte bygninger kunkurrerte om prisen Årets bygning. I tillegg til kategoriene fra 2008 kom avdelingene Interiors and Fit-out, Structural Design and Future Projects. I 2009 kom 1507 arkitekter fra 71 land til Barcelona for å delta i festivalen.
Priser delt ut i 2009
Festivalen i 2010
Verdens arkitekturfestival ble arrangert for tredje gang i Barcelona i CCIB Forum (Centro de Convenciones Internacionales de Barcelona) 3.-5. november 2010. Festivalen var den største og mest omfattende i sitt slag i 2010. Mer enn 500 prosjekt fra 65 land konkurrerte i de 15 hovedkategoriene og de over 20 andre kategoriene. Festivalen delte ut 5 priser, 42 kategorivinnere for mer enn 100 bygningstyper. Konkurransen var åpen for påmelding av prosjekter fra 2. april til 9. juli og listen over de nominerte ble offentliggjort i slutten av august. De nominerte prosjektene ble presentert på festivalen.
Thina Thorleifsen
Thina Nilsine Thorleifsen (født 17. januar 1885 i Hokksund, død 8. september 1959) var en norsk politiker, kjent for sin kamp for kvinnesaken.
Etter å ha tjent i Drammen hos Per Sivle, dro hun i 1904 til Kristiania og ble i 1910 medlem i Den kvindelige tjenerstands forening, en av de første organisasjoner for kvinnesak, ikke lite inspirert av Rachel Grepp som engasjerte henne som hushjelp. For styret i Arbeiderpartiets Kvindeforening satt hun 1919–52, siden 1923 fast ansatt kvinne-sekretær. Mellom 1918 og 1923 var hun i styret for Arbeiderpartiet. Som Grepp var hun i Oslo bystyre 1932–34, redaktør i Arbeiderkvinnen, og hun engasjerte seg i sosiale forhold og avholdssaken. Hun ble da også i styret for Oslo Forsikringskasse og Arbejdernes Afholdsavdeling.
World Architecture Festival
Festivalen i 2011
Den fjerde arkitekturfestivalen ble arrangert i Barcelona 2.-4. november 2011 i Centre de Convencions Internacional de Catalunya. Over 700 prosjekt hadde meldt seg på og over 1300 mennesker var tilstede ved prisutdelingsseremonien. Konkurransen åpnet for påmelding 1. april og stengte 30. juni 2011. I 2011 var blant annet Michael Sorkin, Ben van Berkel, Jo Noero, Odile Decq og professor Kongjian Yu, og Tim MacFarlane jurymedlemmer. Festivalen ble åpnet i Media-ICT (Cloud 9) og bygningen vant senere prisen Årets bygning. Årets bygning ble valgt blant 16 kategorivinnere.
Manglerudhallen
Manglerudhallen eller Manglerud Ishall populært kalt "Garasjen" er en idrettshall på Manglerud i Oslo. Det er kunstgress i den ene delen og isbane i den andre delen og cafe og garderober i midten. Kunstgressbanen blir brukt av Manglerud Star Toppfotball til kamper og treninger. Den brukes også som ishall for Manglerud Star Ishockey, og var den 10. ishallen i Norge da den ble åpnet i 1979. Høyeste tilskuertall kom 17.01.2010 mot Vålerenga, da 783 mennesker fant veien til Manglerudhallen. Mot Storhamar i Manglerud ishall ble det regnet 1025 tilskuere
Radionavigasjon
Radionavigasjon er å navigere etter radiosignaler.
Jutholmsvraket
Jutholmsvraket er et handelsfartøy fra 1700-tallet som ligger på 13 m dybde utenfor Dalarö i Stockholms skjærgård. Det er et godt bevarte skipsvrak etter et tremastet fløytskip. Dekket er borte, men det 23 meter lange skroget er fremdeles i ett stykke. Vraket ligger ved Liljeholmen rett utenfor øya Jutholmen, dermed navnet «Jutholmsvraket».
Radionavigasjon
Innledning
På tyskernes krigsfartøyer lekte telegrafistene med sine morsenøkler, lenge om gangen, og hadde de ikke annet å meddele hverandre om, så morset de sammen om de siste erobringene ved siste landlov. De visste ikke om engelskmennenes nye hemmelige våpen, peileren. Takket være tyskernes stadige bruk av morsenøkkelen fulgte engelskmennene den tyske flåte fra minutt til minutt, og de slo til den 31. mai 1916 i Jyllandsbukta.
Jutholmsvraket
Vraket ble oppdaget i 1965 av Sven-Olof Johansson og undersøkt av marinarkeologer i 1970-1974. Ombord i vraket var kanonkuler, solur og flasker funnet.
Fartøyet var flatbunnet med meget loddrette skipssider som svinget dels innover mot relingsbordet («tumblehome»). Skipet var rundgattet. Deler av de øvre deler av skroget var intakt ved oppdagelsen, men akterkastellet og mesteparten av riggen hadde kollapset i tiden etter skipet var utgravd. Akterkastellet var klinkbygd i motsetning til skroget som var kravellbygd. Dette er også sett på regalskipet «Vasa» fra 1628. Det viser seg at skipet var konstruert som et fløyteskip, men av mindre størrelse enn normalt og dermed tilhørte den mindre varianten, «bootje».
Radionavigasjon
Innledning
Radioen har siden første verdenskrig spilt en større og større rolle i navigasjon både til sjøs og i luften. Peileren har hatt en enorm utbredelse og finnes på alle større skip, og er også alminnelig på mindre fiskebåter. I fly finnes fra de enkleste ADF-peilerne (Automatic Directional Finder) i småfly til bedre og mer nøyaktige peilere i de store ruteflyene.
Jutholmsvraket
Dalarö var en tollstasjon for alle handelsfartøyer på vei til eller fra Stockholm eller Norrland i utenriksfart som måtte fortolle sin last der. Ifølge Christian Ahlström skulle vraket være «De Vrede» fra Amsterdam som forlist med en last på 200 tonn jernstanger i september 1700 av uvisste årsaker. Spor etter brann var funnet på vraket. Deretter ble lasten og kanonene berget.
Radionavigasjon
Virkemåte
I tillegg til overstående kan en også nevne radar, men dette er egentlig kontrollhjelpemiddel for flygelederen.
Jutholmsvraket
Etterpå ble vraket deretter beskyttet med et dragstag av stål for at det ikke skulle falle fra hverandre. Det ble undersøkt på nytt i 2008 av marinarkeologene som i mellomtiden hadde fått tilgjengelighet på ny viten og ny teknologi for en gjentakelse av undersøkelsene.
Radionavigasjon
Radionavigasjonssystemer
Fra krigsårene 1940 og til idag er det satset store summer på utvikling av forskjellige navigasjonssystemer:
Jutholmsvraket
Men underdelen av skroget med bunnplankene er fremdeles tildekket, slik at man ikke vet hva slags byggemetode var brukt, klampbygging eller kravellbygging. Den første byggemetoden, «på klamp», dels er skallbygging i prinsippet helt opp til slaget før spantene blir reist. Et kravellbygd skip normalt var skjelettbygget med spantene som det formgivende elementet under byggingen.
Radionavigasjon
Radionavigasjonssystemer
LORAN-A (Long Range Navigation) de hyperbolske systemene som benyttes både til sjøs og i luften. Frekvensen ligger i området 2 MHz, og systemet har en rekkevidde på ca. 700 nautiske mil om dagen. Om natten økes rekkevidden til omkring det dobbelte.
World Architecture Festival
Festivalen i 2011
Priser delt ut i 2011
Bilder av noen av 2011 vinnerne
Festivalen i 2012
Den femte arkitekturfestivalen ble flyttet til Singapore og hold i Marina Bay Sands 3.-5. oktober 2012. Festivalprisene ble nå kalt «arkitekturens Oscar». Verdens arkitekturfestival var nå verdens største prisutdelingsseremoni for arkitekter. Festivalens direktør var Paul Finch. Over 700 prosjekt var påmeldt fra mer enn 60 land. Det ble delt ut priser i 33 kategorier blant de 301 nominerte. De nominerte ble bedømt etter en personlig presentasjon under festivalen. I juryen som valgte Årets bygning 2012 var blant annet: Ben van Berkel, Moshe Safdie, Mok Wei Wei, Jürgen Mayer,Yvonne Farrell, Peter Cook, Kenzo Tange, Sou Fujimoto, Jeanne Gang, Dietrich Ebermarle og Charles Jencks. over 1800 arkitekter, designere og journalister fra mer enn 60 land deltok. Det var noe kritikk av listen over talere for å være hvite menn over 40 siden det blant festivalens 44 talere var 4 kvinner og 9 asiater.
Priser delt ut i 2012
Bilder av noen av 2012 vinnerne
Festivalen i 2013
Den sjette arkitekturfestivalen ble avholdt i Singapore i Marina Bay Sands 2.- 4. oktober 2013. Fristen for å melde på prosjekter gikk ut 10. juni 2013. Prosjektene konkurrerte i 29 individuelle kategorier i de tre gruppene completed buildings, landscape projects and future projects. Verdens arkitekturfestival er samlokalisert med INSIDE World Festival of Interiors. Listen over nominerte prosjekter ble offentliggjort i begynnelsen av juli 2013 og inkluderer følgende kategorier:
Mer enn 1600 arkitekter fra over 60 land deltok på festivalen. Mer enn 300 prosjekt fra 50 land ble nominert til konkurransen og ble presentert på festivalen.
Festivalen organiseres av i2i Events Group Verdens arkitekturfestival er det største årlige festival og prisutdelingsprogram for verdens akitekturindustri. Årets superjury inkluderte blant annet Ken Yeang, Patrick Bellew, Jeanne Gang, Dietmar Eberle og Ken Tadashi Oshima.
Radionavigasjon
Radionavigasjonssystemer
LORAN-C er en videreutvikling av Loran-prinsippet. Senderfrekvensen er her ca. 100 KHz. Systemet har stor nøyaktighet og rekkevidden er omkring 1500 nautiske mil både dag og natt.
DECCA er et prinsipp som ligger svært nært opp til LORAN. Forskjellen er at mens LORAN-systemet måler tidsforskjellen, måler DECCA-systemet faseforskjellen. Senderfrekvensen er i området 70 – 130 KHz, og rekkevidden er ca. 400 nautiske mil. Nøyaktigheten er meget stor om dagen, men om natten kan interfererende signaler gjøre at målefeilene blir betydelig. Mottakeren er automatisk, og indikatoren består av et ur (Decometer) med telleverk som angir posisjoner.