cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harry Elmer Barnes
Etterkrigstiden
Ved å bruke Rassinier som kilde, hevdet Barnes at Tyskland var et offer for aggresjon både i 1914 og i 1939, og at Holocaust, det organiserte folkemordet av jøder og andre grupper av det nasjonalsosialistiske Tyskland under andre verdenskrig, var kun propaganda for å rettferdiggjøre en aggresjonskrig mot Tyskland. Barnes hevdet at for å kunne rettferdiggjøre grusomhetene og ondskapen i den andre verdenskrig, gjorde de allierte nazistene til en «syndebukk» for deres egne misgjerninger. Det var to falske påstander om den andre verdenskrig, hevdet Barnes, den ene at Tyskland begynte krigen i 1939, og den andre at de gjennomførte Holocaust. I Barnes' mening ble Hitler feilaktig gjort ansvarlig for krigen og deretter også for hele utryddelsen av jødene, ettersom det ikke begynte før en betydelig tid etter krigsutbruddet. «Teorien», som han kalte det, at et stort antall jøder ble utryddet «på uttrykkelig ordre fra Hitler».
Barnes gjentok sine påstander på nytt og nytt i ulike publikasjoner. I hans essay fra 1966, «Revisionism: A Key to Peace», var «grusomhetene til de allierte» langt flere og verre enn de til Nazi-Tyskland. I hans pamflett fra 1967, «The Public Stake in Revisionism», videreførte han påstandene om den historiske «tåkeleggingen» angående krigen ved at den ble kvalt som et resultat av rettssaken mot Adolf Eichmann. Antallet fanger som ble drept i konsentrasjonsleirer var «påstander», og hevdet at «hoffhistorikere» fabrikkerte fortellinger om tyske forbrytelser mot menneskeheten. Barnes angrep ofte Vest-Tyskland for å ha bedt om unnskyldning for utryddelsen av jødene under Holocaust. Han skrev at den vesttyske regjeringen burde utfordre den «urettmessige» kjennelsen og «falske dogmer» om den andre verdenskrig. Videre uttalte han stadig at jødene hevdet at de hadde vært ofre for antisemittisme gjennom århundrene, noe han mente var falsk. De som utfordret dette synet ble urettmessig stemplet som antisemitter.
Demarkasjonslinje (vitenskapsteori)
Larry Laudan hevdet at letingen etter en klar demarkasjonslinje mellom vitenskap og ikke-vitenskap var et område der filosofien hadde feilet. Han uttalte at skillet ikke var et vitenskapelig problem, men var politisk retorikk.
Donald Trumps krig mot «fake news» har aktualisert spørsmålet om en demarkasjon mellom falske og ekte nyheter.
Hauptmann
Hauptmann er en tysk lederbenevnelse eller offisersgrad som for offisersgradens vedkommende oversettes til kaptein. Benevnelsen brukes som offisersgrad i den tyske, østerrikske og sveitsiske hæren. Den første delen, «haupt», betyr «hoved» på tysk, slik at graden kan oversettes med «hovedmann», noe som etymologisk tilsvarer bakgrunnen for ordet kaptein som kommer fra latin: «caput» som betyr «hode/hoved»; tilsvarende norsk «høvedsmann»,.
Benevnelsen kan også bli brukt for å benevne en formann eller lignende leder i et strukturert hierarki, som Feuerwehrhauptmann er i Østerrike en brannmester, leder av et brannlag/vaktskift, mens benevnlsen Räuberhauptmann er en leder for en ransgjeng.
I Østerrike finnes det også offisielle titler som Landeshauptmann (delstatsguvernør), Bezirkshauptmann, Burghauptmann og Berghauptmann.
Las Flores (Salto)
Befolkning
Byen har 124 innbyggere (Beregning 2011)
Hauptmann
I Sachsen under Weimarrepublikken ble titlene Kreishauptmann og Amtshauptmann benyttet om høyere offentlige tjenestemenn.
Las Flores (Salto)
Befolkning
Kilde:
Chaplin som opmand
Chaplin som opmand (originaltittel: The Knockout, også vist med tittelen Fatty som bokser) er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1914 med Roscoe 'Fatty' Arbuckle og Charlie Chaplin.
Filmen er produsert av Mack Sennett for Keystone Studios, og er en av få filmer hvor Chaplin ikke innehar hovedrollen. Han opptrer ikke før i filmens siste halvdel, hvor han spiller en "opmand" (her en ringdommer), som dømmer kampen mellom Pug og Cyclone Flynn.
DeKalb County (Illinois)
Det bor 88 969 innbyggere (per 2000), men i 2007 var befolkningen beregnet til 103 729. Fylkessetet er Sycamore.
Geografi
I henhold til U.S. Census Bureau består fylkets totale areal av 1 645 km² hvor 1 642 km² er landområder, og 2 km² (0,13 %) er vann.
Landhockey under Middelhavslekene 1955
Landhockey under Middelhavslekene 1955. Landhockey var en av flere sporter under de andre Middelhavslekene som ble arrangert i Barcelona i Spania i perioden 15. til 25. juli 1955. Det var første gangen som landhockey var med på programmet i Middelhavslekene. Det var kun herrelag som deltok i landhockeyturneringen.
Miletini
Miletini er en delgruppe av glansvingene. Miletini er dagaktive, vanligvis brunlige sommerfugler. De aller fleste artene er tropiske. Ingen finnes i Norge.
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn 20-50 millimeter), vanligvis mer eller mindre brunlige sommerfugler. I motsetning til de fleste andre glansvinger (Lycaenidae) er ikke disse sommerfuglene særlig fargerike.
Levevis
I likhet med de andre gruppene i Miletinae, men ulikt de aller fleste andre sommerfugler, er larvene rovdyr. De lever særlig av nymfestadiene til ulike nebbmunner, men kan også snylte på maur. De voksne sommerfuglene suger gjerne i seg honningdugg fra larvenes byttedyr.
Utbredelse
Aller artene bortsett fra én er tropiske, utbredt i Afrika og Sørøst-Asia. Den siste arten finnes, merkelig nok, langs østkysten av USA.
Hans Loch
Hans Loch (født 2. november 1898 i Köln, død 13. juli 1960 i Berlin) var leder av LDPD og den første finansminister i DDR.
Liv
Hans Loch var fra grunnleggelsen av DDR i 1949 til 1955 DDRs første finansminister.
Statkraft Hurum saltkraftverk
Statkraft Hurum saltkraftverk (Statkraft Osmotic Power Prototype) var verdens første saltkraftverk, basert på energi fra osmose. Kraftverket ble drevet av Statkraft. Det var lokalisert til Tofte i Hurum, med lokaler på fabrikkområdet til Södra Cell Tofte cellulosefabrikk. Kraftverket utnyttet osmose som oppstår når ferskvann og saltvann møtes atskilt av en membran. Saltvannet trekker ferskvann gjennom membranen, og trykkøkningen på saltvannssiden gir energi som anvendes til å produsere elektrisk kraft.
Anlegget var en prototyp utviklet sammen med Sintef, og startet prøveproduksjon av kraft 24. november 2009. Kronprinsesse Mette-Marit foresto den offisielle åpningen av anlegget. Anlegget var planlagt siden sommeren 2008, med et vannforbruk på 10 liter ferskvann og 20 liter sjøvann per sekund. En forventet et effektuttak på 2-4 kW. Med bedre membraner antas det at effekten for et slik anlegg kan økes til ca. 10 kW. Det ble beregnet at kommersiell drift kunne skje en gang mellom 2012 og 2015.
Kraftverket ble nedlagt i 2014.
Francisco F. Claver
Francisco F. Claver S.J. (født 20. januar 1929 i Bontoc i Mountain Provinces på De filippinske øyer, død 1. juli 2010 i Manila) var en katolsk prelat og biskop på Filippinene. Han var kjent ved tilnavnet «Ikoy» blant sin egen folkegruppe, igorotene. Han ble ansett som en enestående personlighet i den asiatiske katolske kirke.
Jesuitt
Francisco Funaay Claver sluttet seg til jesuittene i Quezon City, studerte ved Baguio City Seminary, så fortsatte han med filosofistudier ved St. Berchmans College i India og teologi ved Woodstock College i USA, og tok sin doktorgrad i antropologi fra University of Colorado i Boulder i USA.
Prest
Han ble ordinert til prest den 18. juni 1961 i Woodstock i Maryland i USA.
Biskop og prelat for Malaybalay
I 1969 ble han utnevnt av pave Paul VI til titulærbiskop av Nationa og utnevnt til den første prelat avprelaturet Malaybalay. Han ble ordinert til biskop den 22. august 1969 i Baguio City av erkebiskop Carmine Rocco, nuntius til Filippinene; medkonsekratorer var Teofilo Camomot Bastida, koadjutor-erkebiskop av Cagayan de Oro, og William Brasseur C.I.C.M., apostolisk vikar av Mountain Provinces (Montagnosa).
Han var den første katolske biskop av den etniske gruppen igorotene.
Med opphøyelsen av prelaturet til bispedømmet Malaybalay i 1982, ble han utnevnt til den første biskopen der av pave Johannes Paul II.
Han var en myndig forsvarer av menneskerettighetene, særlig under de første årende av krigstilstanden som var blitt utropt på Filippinene av president Ferdinand Marcos. Han var en av «The Magnificent 7», en gruppe pro-aktive katolske biskoper som uten frykt tidlig lot sin kritikk av og opposisjon mot Marcos-regimet gjenlyde i samfunnet ved et protestbrev de forfattet og offentliggjorde i 1972. De andre biskopene var Felix Perez, Antonio Fortich, Jesus Varela, Orlando Quevedo, Federico O. Escaler og Julio Xavier Labayen.
I 1984 trakk han seg fra stillingen som biskop av Malaybalay.
Francisco Claver var medlem av Det pavelige råd for dialog med ikke-troende i Roma fra 1973 til 1979 og leder for Den biskoppelige kommisjon for ikke-troende i Manila fra 1974 til 1978. I 1983 ble han formann for Episcopal Commission for Indigenous Filipinos.
I 1986 publiserte den filippinske bispekonferanse en tekst som sterkt kritiserte president Marcos og hans ledelse av landet. Dette dokumentet, som satte i gang People's Power Revolution-bevegelsen og førte til diktatorens fall, ble faktisk skrevet i store trekk av Francisco Claver, daværende president for bispekonferansens rettferdighets- og fredskommisjon.
Apostolisk vikar av Bontoc-Lagawe
I 1995 ble han utnevnt til apostolisk vikar av Bontoc-Lagawe. I 2004 ble hans aldersbetingede avskjedssøknad innvilget.
Fra 1995 til 1999 var han formann for kommisjonen for sosiale anliggender, rettferdighet og fred innen Den filippinske katolske bispekonferanse (CBCP).
Clavers ekklesiologi vektla betydningen av en deltakende kirke som en nødvendighet fpr å gjennomføre det aggiornamento som Andre Vatikankonsil gikk inn for. Ham var av den mening at Basic Ecclesial Communities (BECs) eller Basic Christian Communities (BCCs) er de promære og særegne rammer og mekanismer for deltakelse og kirkelig fornyelse.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Andrew Sachs
Andrew Sachs (født Andreas Siegfried Sachs den 7. april 1930 i Berlin, død 23. november 2016) var en tysk-britisk skuespiller.
Sachs ble født i Berlin, men familien flyttet til England da han var åtte år gammel for å unnslippe nazistenes forfølgelse av jødene.
Sachs er mest kjent for sin rolle som Manuel, den spanske kelneren i komiserien Hotell i særklasse (1975 og 1979).
Fra 1984 til 1986 opptrådte Sachs som «Fader Brown » i en radioserie på BBC Radio. Serien var basert på historien til G.K. Chesterton. Sachs spilte også alle stemmene i den engelskspråklige versjonen av Jan Švankmajers versjon av Faust fra 1994. Sachs opptrådte også i en rekke TV-serier for barn.
I 2002 og i 2004 opptrådte Sachs som dr. John Watson i to sesonger av BBC Radios innspilling av de originale Sherlock Holmes-historiene, der Clive Merrison spilte den berømte detektiven. Serien ble kalt The Further Adventures of Sherlock Holmes, og har senere blitt lansert på CD og kassett.
I 2009 var han med i den legendariske såpeserien Coronation Street, og i 2015 hadde han en liten rolle i BBC-serien EastEnders.
Han hadde også fortellerstemme i flere TV- og radiodokumentarer, og leste inn en rekke lydbøker.
Sachs var gift med Melody Lang, som opptrådte i episoden «Basil the Rat» av Hotell i særklasse, der hun spilte «Mrs. Taylor». Andrews stesønn er John Sachs, DJ i Capital Radio og kommentator i TV-programmet Gladiators.
Menneskerettigheter i Uganda
Menneskerettigheter i Uganda omhandler menneskerettighetessituasjonen i Uganda fra Idi Amins diktatur i 1971 og fremover. Landet har fortsatt store problemer med å gjennomføre allmennelige menneskerettigheter når det gjelder tortur, barnearbeid og frihet (?) Så mange som tretten sikkerhetsorganisasjoner er tilknyttet Yoweri Musevani sitt styre, noen av dem er kun ansvarlige overfor presidenten, og er ikke ansvarlige ovenfor parlamentet. Organisasjonene fører saker mot motstandere av regimet, gjennomfører bortførelser, forsvinninger, drap, og opptrer både uavhengig og i samarbeid med andre organisasjoner, og i samarbeid med politiet i Uganda. De er også involvert i brudd på menneskerettighetene er også involvert i forfølgelse av media og den politiske opposisjonen.
Pressefrihet
Under Idi Amins diktatur (1971–1979) var all presse i Uganda kontrollert av myndighetene. Da Yoweri Museveni tok makten i 1986, ble det innført reformer for Ugandas journalister. Myndighetene hadde fremdeles kontroll over mediene, men det var en merkbar forbedring fra Amins tidligere styre.
Forfølgelsen av journalister fortsatte og menneskerettighetsorganisasjonen Human Rights Watch (HRW) hevder at bruken av tortur har økt betraktelig de siste ti årene. Dessuten blir dagens journalister trukket for retten rundt regnet ti ganger så ofte i dag som i de gjorde i de 25 foregående årene.
Still That Bird is Singing
Still That Bird is Singing er et musikkalbum med Erik Flaa, utgitt den 27. oktober 2008. Dette er hans første plate.
EM i fotball 2016 – Gruppe B
Gruppe B under Fotball-EM 2016 består av, , og. De to beste lagene går videre til kvartfinale, der de møter de to best plasserte lagene fra gruppe A. Kampene blir spilt i Frankrike.
Menneskerettigheter i Uganda
Pressefrihet
På 1990-tallet ble det startet flere uavhengige radiostasjoner. Mange av de nye kanalene ble lagt ned da de ikke kunne betale de høye lisensavgiftene myndighetene innførte.
EM i fotball 2016 – Gruppe B
Alle tidspunkter UTC+2
Menneskerettigheter i Uganda
Pressefrihet
I dag har man ifølge Norsk Senter for demokratistøtte, en rekke uavhengige medier, og pressefriheten respekteres. Generelt slipper både regjeringskritikk og opposisjonens synspunkter til.
Prableen Kaur
Prableen Kaur (født 1993) er en norsk politiker (Ap) og forfatter. Hun ble medlem av Oslo bystyre etter å ha fått 4,000 direktestemmer. Hun har vært elev ved Oslo katedralskole, og studerer nå jus ved Universitetet i Oslo.
Som skribent i Aftenposten har hun gjort seg kjent for til dels skarpe innlegg. Hun er også kjent for å kjempe for retten til å bruke religiøse hodeplagg i domstolene.
22. juli 2011 var Prableen Kaur til stede ved AUFs sommerleir på Utøya og overlevde terrorhandlingene som denne dagen fant sted der. Etter denne hendelsen sendte Kaur ut et blogginnlegg som ble lest verden over. Dette innlegget skulle etter hvert prege mediebildet i flere dager.
Høsten 2011 stod hun frem med sin oppvekst som mobbeoffer.
I desember 2011 ble Prableen Kaur av bladet Ny tid hedret med prisen «Årets nordmann».
2012 ga Kaur ut selvbiografien Jeg er Prableen. Boken tar blant annet for seg hennes politiske engasjement og forholdet til religion, og beskriver en oppvekst sterkt preget av mobbing, depresjoner og alvorlig sykdom i familien.
Hun var i 2013 stortingskandidat for Oslo Arbeiderparti på 8.-plass.
Høsten 2014 var hun praktikant ved den norske FN-delegasjonen i New York.
The Lamb, the Woman, the Wolf
The Lamb, the Woman, the Wolf er en amerikansk stumfilm fra 1914.
Robin Stjernberg
Robin James Olof Stjernberg (født 22. februar 1991 i Hässleholm) er en svensk sanger og låtskriver. Han deltok i svenske Idol i 2011 og kom på andreplass etter Amanda Fondell. Han fikk 48 prosent av stemmene, mens Fondell fikk 52 prosent. Stjernberg har også vært medlem av guttegruppen What's Up, blant annet sammen med Eric Saade.
Stjernberg vant Melodifestivalen 2013 med sangen «You» og representerte Sverige i Eurovision Song Contest 2013 i Malmö. I den internasjonale finalen endte han som nummer 14 av 26 med 62 poeng. 12 av disse poengene kom fra Norge. Etter den internasjonale finalen fikk Stjernberg en psykisk knekk og trakk seg fra rampelyset i flere år.
Stjernberg var en av låtskriverne av I Can't Go On som var det svenske bidraget i Eurovision Song Contest 2017, fremført av Robin Bengtsson.
Familie
Stjernberg har en lillesøster, Josefine. Robins pappa James, tok vare på de to søsknene da de var små, siden moren ble alvorlig psykisk syk.
Muzayna
Muzayna, Muzna eller Hazm (død i 968) var en andalusisk haremskonkubine. Hun var slavekonkubine til prins Muhammad ibn Abdullah, sønn av Abdallah ibn Muhammad, emir av kalifatet Córdoba, og mor til kalifen Abd ar-Rahman III.
Muzayna oppgis å ha opprinnelig vært rumiyya (kristen). Hun kan opprinnelig ha hatt navnet Maria. Hennes opprinnelse er tradisjonelt sagt å ha vært frankisk eller baskisk. Det siste er den mest vanlige antagelse: At hun var barnebarn av Fortún Garcés Cajal og således av kongedømmet Navarras kongefamilie, slekten Aristas.
Hun ble i 889 mor til den blivende kalifen. Da hennes sønn besteg tronen i 912 gav han henne hederstittelen umm Walad ('Mor til herskerens barn') og hun fikk som kalifens mor den høyeste stilling en kvinne kunne ha ved kalifens hoff.
Hennes livshistorie var ikke uvanlig i den muslimska verden: nesten samtlige mødre til abbasidekalifatets herskere var slaver, og i Al-Andalus, der haremene ble befolket med kvinner importert ved slavehandel fra både Afrika (ofte berbere) og det kristne Europa: mødrene til Al-Hakam I (den franske Zukhruf), Al-Mundhir av Córdoba (berberen Athl), Abdallah ibn Muhammad (Ashshar) og Al-Hakam II (Murjan) var alle slavekonkubiner.
Den melkittiske kirke
Den melkittiske kirke eller melkittisk-katolske kirke; melkittiske gresk-katolske kirke (كنيسة الروم الملكيين الكاثوليك, Kanīsat ar-Rūm al-Malakiyyīn al-Kāṯūlīk) er én av den katolske kirkens 23 særkirker. Kirken følger den bysantinske ritus og bruker arabisk som liturgisk språk, men anerkjenner paven som religiøst overhode. Den melkittiske kirke har omtrent 1 600 000 tilhengere, hovedsakelig i Midtøsten, Sør- og Nord-Amerika. I Libanon utgjør melkitter en andel på 4 % av befolkningen.
Særkirkens overhode er den melkittiske patriark av Antiokia, som har sitt sete i Damaskus. Nåværende patriark er Youssef I Absi (siden 2017). Den sporer sin historie tilbake til tidlige kristne i Antiokia ved Orontes på 100-tallet f.Kr., tidligere en del Syria, men nå i Tyrkia. Kristen tro ble introdusert i byen av apostelen Peter.
Struktur
Den melkittiske kirke er organisert i 19 eparkier (bispedømmer), hvorav 14 er erkeeparkier (kursivert i listen; kirkeprovinser og metropolitanbispedømmer er fremhevet i fet). I tillegg kommer seks eksarkater o.l. (mindre skrifttype i listen).
Historie
Melkittene var opprinnelige ortodokse kristne i dagens Midtøsten, Egypt og Sudan (jf. Faras bispedømme). Navnet betyr keiserlig på arameisk, siden melkittene stod på den bysantinske keiserens side i konsilet i Kalkedon (451), som utløste skismaet mellom de ortodokse og orientalsk-ortodokse kirkene.
Fra 1300-tallet begynte romersk-katolske prester å misjonere i og rundt Damaskus, noe som førte til at mange ortodokse prester konverterte til eller sympatiserte med katolisismen. Da den katolsk-vennlige biskopen Kyrillos VI ble valgt til patriarken av Antiokia i 1724, førte dette til bruddet med den ortodokse kirke. Mens patriarken av Konstantinopel innsatte en motpatriark (som begrunnet den antiokensk-ortodokse kirke), anerkjente pave Benedikt XIII patriarken Kyrillos og tilbød ham en union med den katolske kirken. Den melkittiske kirke var dermed delt i en katolsk og en ortodoks gren, men navnet gikk over på den katolske. Den melkittisk-katolske patriarken av Antiokia beholdt også jurisdiksjonen over Midtøsten og Nord-Afrika, noe som gir seg utslag i hans fulle tittel, patriarken av Antiokia og hele Orienten, av Alexandria og av Jerusalem.
Unstable
Unstable er et musikkalbum med Jorun Stiansen, utgitt i 2005. Albumet lå 7 uker på VG-lista og endte med 2.-plass som beste plassering.
Hedmarks fylkesvåpen
Hedmarks fylkesvåpen var fylkesvåpenet til det tidligere fylket Hedmark. Våpenet ble vedtatt ved kongelig resolusjon 6. februar 1987, og det er tegnet av Truls Nygaard. Motivet er tre barkespader på grønn bakgrunn; en henvisning til at fylket var et av landets største skogfylker.
Da Hedmark ble del av det nye Innlandet fylke, gikk fylkesvåpenet ut av bruk.
Fylkesvei 3922
Fylkesvei 3922 går mellom Stemmen og Stølen i Vennesla kommune.
Menneskets evolusjon
Det moderne mennesket har ifølge evolusjonsteorien utviklet seg fra tidligere former. Flere slike antatte stamformer for mennesket er funnet som fossiler rundt omkring i verden. (Se for eksempel: pekingmannen, javamannen.) Det er også funnet spor i form av redskaper, boliger og annet. Til sammen hjelper disse funnene evolusjonsbiologene til å danne seg et bilde av den prosess som de hevder har gjort at arten Homo sapiens er blitt til.
Følgende fremstilling omtaler de formene som ifølge evolusjonsteorien ga opphav til slekten Homo for rundt 2,5 millioner år siden. Deretter følger vi slekten Homos utviklingshistorie gjennom mer enn 2 millioner år, før den eneste nålevende arten av slekten Homo dukker opp. Dens historie dekker de siste ca. 150 000 år.
Oppreist gange
En spekulasjon går ut på at adskillelsen fant sted ved at det ble dannet en stor kløft ned gjennom Afrika, som ble fylt med vann. Dette betød en adskillelse av de dalevende dyreartene i to populasjoner, henholdsvis på østsiden og vestsiden av den store dalen. Denne landskapsforandringen endret samtidig de klimatiske forholdene, da områdene øst for mottok mindre nedbør enn tidligere, hvilket førte til at den sammenhengende regnskogen der, langsomt ble oppdelt i mindre og mindre skogområder adskilt av savanne.
Sjimpanser som lever i åpent lende vil imidlertid bevege seg mer på to for å få oversikt, både over mat, rovdyr og flokkmedlemmer, og gruppene i Øst-Afrika ble sannsynligvis utsatt for det samme presset. Denne måten å leve på tillater tilpasning til å finne mat slik menneskeaper vanligvis gjør i de nye omgivelsene. I flere millioner år beholdt imidlertid grupper som Ardipithecus og Australopithecus tilpassninger til å klatre, og brukte trær både til å finne mat, flykte fra farlige dyr og til sove. Fullstendig tilpassning til et tobeint liv på bakken kom ikke før med de mye større Homo erectus.
Funn av utdødde ape-mennesker, Australopitheciner, viser at deres hjernestørrelse ikke adskiller seg fra de nålevende sjimpanser og ikke vokser i nevneverdig grad i de påfølgende 2 millioner år. Men så skjer det igjen noe nytt.
Formodentlig er det endrede klimaforhold – en avkjøling, som setter inn for ca. 2,5 millioner år siden – som presser australopithecinene til å supplere den vanlige kosten med nye matvarer, etterhvert som den tradisjonelle føden blir mindre tilgjengelig.
Det fører til flere forskjellige evolusjonslinjer. Minst to arter, Australopithecus robustus og A. boisei ble tilpasset grøvere matvarer ved at tann- og tygge-apparat vokste og tannemaljen ble tykkere. Samtidig dukket de tidligste representatene for slekten Homo opp, hvor tann- og tygge-apparatet ble mindre. Trolig skyldtes disse endringene tilpassninger til forskjellige måter å skaffe mat, der de robuste Australopithecus-artene tilpasser seg ved å få større tenner, men Homo tilpasser seg ved å bruke hendene mer.
Slekten Homo
De eldste fossiler som har blitt funnet og som kan henføres til slekten Homo er rundt 2,4 millioner år gamle. Det dreier seg om arten Homo Habilis og Homo Rudolfensis funnet i Øst-Afrika. Sammen med disse er funnet de eldste, primitive steinredskaper.
Steinredskapene ble fremstilt ved avhogging av steinflak fra rullestein. Flakene har kunnet bli brukt til å skjære med, mens den tilhuggede kjernen har kunnet bli brukt til å dunke og hakke med. Redskapene har kunnet brukes til å grave fram og knuse rotfrukter med og har også muliggjort at skapningene har kunnet finne åtsler eller nedlagt bytte og skjære dem i småstykker. Selv marg og hjernemasse, som er meget næringsrikt, har de kunnet nå ved å knuse seg vei gjennom knoklene. Redskapene har således kunnet utgjøre en erstatning for et stort tannsett – som hos de robuste Australopithecus-artene. Samtidig har redskapsbruken tillat en utvikling av hjernen, som det også blir bedre plass til i kraniet i takt med at tygge-apparatet har blitt mindre. Grunnlaget for utviklinge av hjernen har vært bedre tilgang til fett- og proteinrik kost.
Sporene fra Homo habilis dekker nesten 1 million år, frem til for ca. 1,5 millioner år siden. Men før det, for rundt 1,8 millioner år siden, har en ny og enda mer suksesrik art, Homo erectus, utviklet fra dem. Igjen er Øst-Afrika stedet, men i motsetning til forgjengeren lykkes det H. erectus å spre seg til de tropiske og subtropiske områdene i Asia. I løpet av den neste million år tilpasset de seg også livet i kjølige tempererte soner i Eurasia.
Homo erectus er fulgt av en rekke helt sikre tegn på systematisk jaktadferd, bosetninger av en viss permanent karakter, en mer systematisk fremstilling av spesialredskaper i stein, den første bruk av ild og de første sikre tegn på en forlenget barndom. Slitemerker i tannemaljen viser videre at H. erectus helt har gått over fra overveiende frukt- og frøspsisere til jegere og samlere. Den store forskjell i størrelse mellom kjønnene hos forgjengerne ble redusert markant. Dette reflekterer trolig en endring i det sosialte systemet, med overgang fra et Harem-system med sterk onkurranse mellom hannene slik man finner hos gorilla og bavianer til et system mer likt det vi finner hos moderne mennesker. Denne overgangen falt også sammen med en dobbling kroppstørelsen, og hjernestørrelsen tok også et sprang fremover i takt med den økte kroppsvekta. Men kroppsstørrelsen vokser også ysisk yteevne, både forgjengeren og det moderne menneske er klart fysisk overlegen de tidligere småbygde Australopithecus.
Arten Homo sapiens
De eldste fossiler som kan tilskrives arten Homo sapiens er opp i mot 500 000 år gamle. Det eksisterer dog fossiler som man mener kan være opp mot 800 000 år gamle, som man søker koblet til arten. En av de store utfordringene i menneskeartens utvikling er å kombinere det oppreiste gange og den bekkenform som trengs for en stor hjerne. Barnets hode skal kunne passere gjennom fødselskanalen. Et av særtrekkene ved mennesket er en forlengelse av barndommen, som muliggjør en relativt større hjerneutvikling etter fødslen. Samtidig forlenger det den perioden barnet er avhengig, og dermed foreldrerollen betydeligere. Men det gjør også muligheten for overføring av erfaringer fra generasjon til generasjon større – en av grunnpillarene i kultur i motsetning til natur. Hos Homo sapiens setter denne utviklingen riktig fart og kulturens stigende rolle muliggjør en tilpasning til praktisk talt alle klimasoner på jorden.
Karakteristiske trekk i menneskets utviklingsprosess
Mennesket er som art karakterisert ved en rekke egenskaper av biologisk natur. I tillegg er vi som art spesielle ved å utvikle levesett innenfor kultur og samfunnsliv. Her følger en kort oversikt over en rekke på 13 av disse artsspesifikke trekk og deres plassering i utviklingsprosessen fra primatene for 50 millioner år siden til dagens menneske.
Primatene utvikler seg tilpasset et liv i trærne med
''1. Fremadrettede øyne med tredimensjonalt fargesyn. 2. Lemmer med gripefunksjon (motstilt tommel) 3. Føder ofte kun én unge om gangen (to brystvorter) 4. Relativt stor hjerne med sterk utvikling av sensoriske og motoriske områder samt områder for koordinasjon.''
Apene spesialiserer seg med
''4. Større hjerner, hvor synsbarken er sterkt utviklet mens området for luktesansen er redusert 5. Kinntenner beregnet til føde bestående av frukt 6. Seksuell størrelsesforskjell''
Australopithecinene er menneskeaper (hominoider), som utvikler seg tilpasset et liv i spredte skogsområder. med
7. Oppreist gange
Homo habilis / rudolfensis utvikler seg tilpasset et liv hvor føde i form av frukt kombineres med grovere fødeemner og åtsler. Antakelig fremskaffes føden gjennom arbeidsdeling og transporteres til en felles spiseplass. Denne sosiale organiseringen går sannsynligvis hånd i hånd med en utvikling av
''8. Kommunikasjon i form av språk (riktignok i rudimentær form på dette stadiet) '' Større dyr parteres ev. og jordknoller og andre grove fødeemner graves frem og knuses ved
''9. Bruk av redskaper '' Det muliggjør
5. Relativt spinkelt tyggeapparat og bredt uspesialisert fødevalg
Homo erectus / ergaster legger en rekke nye trekk til starten på en kulturdannelse, som gjør en spredning til tempererte soner og ennå bredere fødevalg mulig, blant annet
10. Bruk av ild (kjøkken-teknologi)
Biologisk er hele kroppen blitt større, også hjernen, men hjernen er ikke forholdsmessig mye større enn hos forgjengeren, målt som den såkalte encephalisasjons-kvotient (EK – se oversikten nedenfor). Andre trekk peker også mot en bedre tilpasning til en stor hjerne:
Charqueada
Charqueada er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Menneskets evolusjon
Karakteristiske trekk i menneskets utviklingsprosess
''6. Seksuell størrelsesforskjell nesten vekk 11. Forlenget barndom '' Homo erectus er ikke bare en suksess i kraft av sin geografiske utbredelse. Også tidsmessig overlever arten i mer enn 1,5 millioner år.
Først for ca. 500 000 år siden oppstår en enda mer suksessrik art, Homo sapiens. Hjernestørrelsen stiger, mens kroppen for øvrig blir spinklere. De første mange hundretusener av år er det mange likheter som peker tilbake til Homo erectus både i kroppsbygning og med hensyn til levevis. Riktig gang i utviklingen forstått på den måten, at
''12. kulturell utvikling tar helt overhånd i forhold til genetisk utvikling, '' slår først igjennom blant underarten Homo sapiens sapiens, som genetisk er utviklet tilbake fra et tidspunkt for ca. 150 tusen år siden. Men gjennombruddet synes å ha skjedd for ikke mye mer enn 40 000 år siden, da det går sterkt frem med utvikling og spredning av nye redskapskulturer som avløser hverandre med få tusen års mellomrom.
''13. Kunstneriske uttrykk som hulemalerier, figurer og utsmykkede redskaper
Hjerneutviklings-kvotienten (EK) i tabellen er beregnet med formelen:
Andre trekk ved mennesket - plassering i utviklingshistorien
Behåring og overflatehuden
Hos mennesket er behåringen nesten forsvunnet, mens selv de nærmeste slektninger – menneskeapene – har bevart sin. Samtidig er det en tendens til at antallet av svettekjertler øker jo nærmere beslektet apeartene er med mennesket.
Hos mennesket inneholder stort sett hele overflatehuden de såkalte merokrine kjertler, som avgir klar saltholdig væske i motsetning til de apokrine kjertler, som finnes i armhuler og skrittet, som samtidig utskiller eggehvitestoffer (og er knyttet til hårsekkene).
På bakgrunn av disse forskjellene er det fremsatt en teori at mennesket på sin utviklingsvei har vært igjennom en periode tilpasset liv i vann-miljø, vel å merke innenfor de seneste få millioner år etter forgreiningen fra de øvrige menneskeapene. Teorien er ikke bredt akseptert.
Menstruasjon og menneskets utvikling
Hos mennesket og hos menneskeapene – under ett kalt hominidene – går hunnene gjennom en spesiell syklus, hvor et egg frigjøres fra en av eggstokkene og enten befruktes og deretter setter seg fast i livmorens slimhinne eller utstøtes av livmoren sammen med slimhinnen fulgt av blødning. Samtidig skiller menstruerende arter seg fra andre pattedyr ved at menstruasjon og dermed evnen til å få avkom som regel stopper fra og med en viss alder – den såkalte menopause. For noen menstruerende arter er menopausens forekomst omdiskutert.
Syklusens lengde varierer fra art til art, fra individ til individ og fra syklus til syklus, men den normale varigheten utgjør hos
Hos alle andre pattedyr har hunnene i stedet en syklus med løpetid der et egg løsner fra eggstokken. Ved manglende befruktning fører dette ikke til at livmorens slimhinne avstøtes, selv om enkelte arter avgir små mengder blod.
Utviklingsmessig indikerer det at menstruasjonen er felles for alle nålevende hominider at den er oppstått hos en felles stammor, det vil si før forgreningen frem til de nålevende hominid-artene. Forklaringen på dette kjennetegnet finnes i en fjern fortid, kanskje for 10 millioner år siden.
En teori gjør menstruasjonen til en avgjørende faktor for dannelsen av den menneskelige kulturen. Teorien går ut på at mangelen på løpetid hos menstruerende kvinner har vært med på å sikre mennenes interesse for å holde sammen med kvinnene varig, hvilket har ført til at kvinnene har kunnet tvinge gjennom at «forsørgerbyrden» har kunnet deles mellom kjønnene og dannelsen av samfunn med fødedeling ved å presse mannen til å utveksle kjøtt (føde) for sex. Samtidig har menstruasjonens betydning dannet basis for at kvinner har utviklet symboler knyttet til den røde farven som første trinn i symbol-dannelse og kultur-utvikling. Teorien er ikke bredt akseptert.
Busksneglfamilien
Busksneglfamilien (Dendronotidae) er en familie nakensnegler. De lever i saltvann.
Artene i busksneglfamilien har en avlang kropp, med flere utvekster eller «forgreninger», herav det norske navnet busksnegler. Utvekstene er parvise på ryggsiden og er sneglens gjeller. Den vanligste arten i Norge er busksnegl (Dendronotus frondosus).
Ikebukuro
Ikebukuro (池袋) er et forretningsdistrikt i Toshima i byen Tokyo, Japan. Toshimas avdelingskontorer, Ikebukuro stasjon og flere forretninger, restauranter og enorme varehus befinner seg innenfor bygrensene. I byens midte er stasjonen til undergrunnen, som deles av JR East, Seibu Ikebukuro Line og Tōbu Tōjō Line. Stasjonen er den tredje mest travleste i verden.
Adolf Fredriks kyrka
Adolf Fredriks kyrka, er en kirke i Stockholm. Den ble tegnet av Carl Fredrik Adelcrantz.
Kong Adolf Fredrik la ned grunnsteinen i 1768, og kirken ble innviet 27. november 1774. På kirkestedet lå tidligere et kapell bygget 1674, viet til St. Olav. Kirken ble bygget rundt kapellet, som stod igjen og ble brukt i byggetiden.
Kirken er i nyklassisistisk stil, med rokkokkoinnslag. Den er bygget i form av et likearmet kors og er kronet av en lanterne, 54 moh. Altertavlen er laget av Johan Tobias Sergel og forestiller Jesu oppstandelse. Han laget også et gravmonument over filosofen Cartesius.
Interiøret ble forandret i årene 1893-1895 av arkitekt Agi Lindegren, da forsvant mye av kirkens opprinnelige karakter ved at man la til stukkatur og relieffer.
Hovedorgelet fra 1966 har 45 stemmer. Kirken rommer cirka 1,400 personer.
Kvalnes vindmølle
Kvalnes vindmølle ligger på Andøya i Andøy kommune i Nordland.
Adolf Fredriks kyrka
Kirkegården
På kirkegården hviler mange kjente personer :
Kvalnes vindmølle
Fra 1991 var det en Vestas WD 34 turbin på 400 KW. Årsproduksjon var 0,7 til 1 GWh. Høyden på tårnet var 30 meter, vingediameter 34 meter. Møllen ble revet i 2018.
Adolf Fredriks kyrka
Kirkegården
René Descartes var begravet på kirkegården mellom 1650–1666, før hans jordiske levninger ble ført tilbake til Frankrike.
Kvalnes vindmølle
Det bygges et nytt anlegg med en Enercon E-48 på 800 kW. Rotordiameter 48 meter, tårnhøyde 60 meter.
Andøya har en historie med vindkraft helt tilbake til 1916, da Ulrik Knutsen Dahle fikk satt i drift en turbin på 9,9 KW på Myre i Dverberg.
Yoon Sung-hoon
Yoon Sung-hoon (født 16. februar 1983) er en sørkoreansk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på åttendeplass med det sørkoreanske landslaget.
Børre Løvik
Børre Løvik (født 19. desember 1965, død 17. mars 2007), var en norsk gitarist fra Molde.
Han flyttet så til Oslo og ble med i Blitz-bandene Stengte dører og So Much Hate. Både Stengte dører og So Much Hate ble regnet blant de store norske hardcore-bandene på slutten av 80- og begynnelsen av 90-tallet. Begge bandene gav ut flere plater og turnerte mye i Europa, spesielt Tyskland. So Much Hate alene skal ha spilt mellom 350 og 400 konserter utenlands. Han spilte senere i Captain Not Responsible. Alle disse bandene regnes i dag blant de viktigste innen norsk hardcore punk. Han var svært engasjert i den norske hardcore punkscenen og jobbet også som lydmann både på konserter og i studio med en rekke kjente og mindre kjente norske punk- og hardcoreband.
Det siste året av sitt liv bodde han i Berlin der han i en kort periode spilte i Coolerking inntil han døde i mars 2007, 41 år gammel. 30. og 31. mai 2008 ble det arrangert minnekonserter for Børre Løvik i Oslo. Band som Life... But How To Live It?, Israelvis og britiske Leatherface spilte. Det var i overkant av 1400 publikummere tilstede. Da My Midnight Creeps i 2007 mottok Spellemannprisen i kategorien rock ble Børre Løvik nevnt i takketalen.
Jugoslavia under EM i friidrett 1934
Jugoslavia deltok med fire utøvere under EM i friidrett 1934 som ble arrangert for første gang 7.–9. juni 1934 i Torino. Kun menn deltok i mesterskapet. Jugoslavia tok ingen medaljer under mesterskapet.
Gina Haspel
Gina Cheri Haspel (født 1. oktober 1956) er direktør i Central Intelligence Agency (CIA).
Haspel har arbeidet som etterretningsoffiser i CIA siden 1985.
13. mars 2018 ble Haspel innstilt av president Donald Trump til å etterfølge Mike Pompeo i stillingen som CIA-direktør. Hun ble tatt i ed 21. mai 2018 og ble dermed første kvinne til å lede CIA.
Svarttrådbladbille
Svarttrådbladbille (Luperus longicornis) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utbredelse
Svarttrådbladbille er utbredt i Europa, Nord-Afrika, nord for Himalaya og østover i Asia til Japan. Den er en av de vanlig bladbillene i Norge.
Utseende
Svarttrådbladbille er 4-5 mm lang. Hodet, dekkvingene og brystskjoldet er mørkt, skinnende svart. Kroppen er ganske høy og hvelvet, kroppens sider er ganske parallelle, men noe bredere bakerst. Den kan minne litt om enkelte små arter av trebukker. Beina er lyst gule, baklåret er mørkt. Antennene er mørke trådformet og lange, men de første rotleddene er lysere gule. Hunnen har litt kortere antenner enn det hannen har.
Levevis
Larvene lever på røtter av gress. Voksne spiser på blader av løvtrær, særlig på ulike slag bjørk (Betula sp.) og seljer (Salix sp.), men også på andre trær som sommereik (Quercus robur) og osp (Populus tremula).
Overvintringen skjer i larvestadiet, og den siste utviklingen fram til voksent individ fortsetter om våren. De kjønnsmodne (imago) billene finnes midt på sommeren.
Johan Christian Lund
Johan Christian Lund (født 6. desember 1830 i Kristiansand, død 22. juli 1906 i Oslo) var en norsk lege. Han er kjent for å ha vært den første som skrev om den sykdommen som nå kalles Huntingtons sykdom, men som på folkemunne ofte er blitt kalt Setesdalsrykkja.
Lund var sønn til en kjøpmann i Kristiansand. Han fullførte medisinstudier i Christiania i 1856 og arbeidet som kandidat ved Rikshospitalet i Oslo. Høsten 1857 dro han til Hvaler hvor han var distriktslege i ett år. Johan Christian Lund ble utnevnt til distriktslege i Setesdal den 8. juni 1858. Johan Christian Lund var distriktslege i Setesdal i 11 år. I 1868 skrev han en lang utredning om "Sundhetstilstanden i Sætersdalen". I denne avhandlingen beskriver han for første gang den arvelige sykdommen, kalt "Rykkja" eller "Setesdalsrykkja". Den amerikanske legen Huntington beskrev sykdommen flere år senere. Sykdommen ble i en kortere periode kalt "Huntington-Lund Chorea", men Lund-navnet forsvant senere. Lund sluttet som distriktslege i Setesdal i 1869. Han flyttet til Mandal, hvor han hadde praksis i ett år. Siden var han også lege på Vigsnes Kobberverk på Karmøy. Fra 1872 var han "distriktslæge i Hedemarken" og familien flyttet til Stange på Hedmark. Lund ble pensjonist i 1905.
Pappenheim
Pappenheim er et område i Trondheim på sletten under Kristiansten festning. Pappenheim er opprinnelig et folkelig navn på arbeiderboligene på Kristianstenssletta som ble oppført fra 1916 til 1920.
Pappenheim var i utgangspunktet et provisorium som skulle bebygges med større og mer solide hus etter hvert. Men her som på mange andre steder i byen ble det provisoriske gradvis permanent av seg selv. I likhet med flere tradisjonelle arbeiderklassestrøk i Trondheim, som Ilsvika, Bakklandet, Lademoen og Møllenberg er boligene nå betydelig oppgradert til en god standard mens den opprinnelige stilen i stor grad er bevart. Teoriene rundt opphavet til benevnelsen Pappenheim er mange, men trolig er navnet en kombinasjon av uttrykket pappenheimer og en humoristisk harselas over områdets opprinnelige mangelfulle byggestandard, at pappmateriale brukt som isolasjon eller at papp ble benyttet til taktekking.
Med sin sentrumsnære beliggenhet mellom Bakklandet i vest, Møllenberg i nord, Kristiansten festning i øst og Singsaker i syd, er Pappenheim nå et av Trondheims mest attraktive boområder.
Johan Andersson
Johan Andersson er navnet til flere personer:
Politikere:
Akademikere:
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2006 – 500 meter herrer
500 meter herrer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2006 og ble avholdt i Torino, Italia. Øvelsen bestod av 2 separate 500 meterløp hvor den sammenlagte tiden avgjorde resultatrekkefølgen.
Gjerstad prestegjeld
Gjerstad prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Aust-Nedenes prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet sogn i Gjerstad og Vegårshei kommuner i Agder fylke, og hovedkirken var Gjerstad kirke.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2006 – 500 meter herrer
Rekorder
500 meter (1 løp).
Gjerstad prestegjeld
Gjerstad prestegjeld og dets sogn er nå en del av Gjerstad kirkelige fellesråd og Vegårshei kirkelige fellesråd, som er underlagt Aust-Nedenes prosti.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2006 – 500 meter herrer
Rekorder
500 meter x 2 (2 løp).
Gjerstad prestegjeld
Historikk
Geriksstaðir sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Gjerstad prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.
Prestegjeldet er i 1620 omtalt i Graagaas som Gierrestad Præstegjeld under Nedenes Prouistij tilhørende Stavanger stift. Ved kgl. res. av 6. mai 1682 ble prestegjeldet overført til det nye Christianssands stift.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2006 – 500 meter herrer
Par rekkefølge
Løpere med indre bane listet først.
Gjerstad prestegjeld
Historikk
Prestegjeldet ble ved kgl. res. 2. mars 1742 delt i to, Gjerrestad med annekskirken Vegaardsheien, og Øster Riisøer med annekskirken Søndeled. Delingen trådte i kraft ved sogneprest Peder Horsters død 30. mars. 1745.
Gjerstad prestegjeld dannet grunnlaget for Gjerstad formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2006 – 500 meter herrer
Raskeste 100 m
De 10 raskeste tidene.
Dommere og Starter
Disse var offisielle dommere og starter under 500m for herrer under OL i Torino 2006 i Oval Lingotto.
Gjerstad prestegjeld
Historikk
Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.
Bring
Bring er et norsk post- og logistikkselskap med virksomhet i Norden. Bring er i Norge den delen av Post-konsernet som betjener bedriftskundene og de deler av driften som retter seg mot bedriftskunder profileres derfor i grønne farger og ikke i den røde fargen som Posten benytter og som i all hovedsak skal profileres mot privatkunder. Selskapet eies av Posten Norge.
Bring ble etablert som merkevare i 2008, og er et resultat av Posten Norges vekststrategi og satsing mot det nordiske bedriftsmarkedet. Det ble i perioden 1998-2008 kjøpt opp en rekke selskap valgt strategisk for å kunne betjene det nordiske markedet. Etter 10 år med oppkjøp ble ideen bak Bring realisert og Bring er i sin helhet et selskap som er bygget opp av oppkjøp av flere små og store transportører. Blant kjente transportører som i dag er en del av Bring finner vi tidligere Nor-Cargo, Nettlast, Frigoscandia og slovakiske Blomquist Trucking. Alle oppkjøp ble finansiert gjennom morselskapet Posten og eies i sin helhet av Posten Norge AS, men fremstår med merkevaren Bring. Også den delen av Posten som omhandlet transport av post og gods langs vei er i dag profilert som Bring og ikke Posten.
I Norge er det mest vanlig å se lastebiler, containere og vogntog merket Bring, mens det eksempelvis i Sverige finnes mindre kjøretøy i grønne farger og som er en del av Bring Citymail. Dette er i Norge en del av de tjenester som Posten tilbyr.
DeWitt County (Illinois)
DeWitt County er et fylke i den amerikanske delstaten Illinois.
Navnet på fylket er gitt for å ære den syvende guvernør av staten New York, DeWitt Clinton. En del statlige organisasjoner lister navnet som De Witt, men fylket selv skriver DeWitt uten mellomrom. Fylkets sete er byen Clinton som ligger geografisk sentralt i fylket. Fylket ble grunnlagt i 1839 fra fylkene Macon og McLean. I 2000 var befolkningen på 16,798 mennesker.
Andrés Molteni
Andrés Molteni (født 15. mars 1988) er en argentinsk tennisspiller.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde i dobbel.
Guillaume Boivin
Guillaume Boivin (født 25. mai 1989 i Montréal) er en canadisk landeveissyklist. Han sykler for Israel Start-Up Nation.