cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sommer-OL 2012
Deltakelse
Tre utøvere fra De nederlandske Antiller, som IOK ikke lenger anerkjente fra og med juli 2011, samt en utøver fra Sør-Sudan som ikke hadde en anerkjent olympisk komité deltok som individuelle deltakere, og konkurrerte under det olympiske flagg.
Kringkasting
Hovedkringasteren til Sommer-OL 2012 var Olympic Broadcasting Services (OBS), et byrå innenfor IOK. OBS brukte sine egne kameraer, og crew fra andre olympiske kringkastere for å dekke lekene. Video og lyd ble så solgt til andre kringkastere som lagde sine egne presentasjoner med egne kommentatorer. OBS brukte for tiende OL på rad Panasonics teknologier. Det offisielle materialet ble produsert og distribuert fra International Broadcast Centre i 1080/50i High-Definition (HD)-format, og Panasonic annonserte før lekene at «DVCPRO HD» ville bli det offisielle opptaksformatet, og at de skulle bruke P2-HD skuldermonterte videokameraer.
IOK ønsket at kringkastingen skulle nå et så globalt publikum som mulig, og lekene ble dekt av flere nasjonale og regionale kringkastere. I Storbritannia dekte BBC OL og Channel 4 de paralympiske leker, og BBC hadde et mål om å vise alle 5 000 timene av lekene.
Den amerikanske kringkasteren NBC stod for halvparten av mediainntektene til IOK, men flere tusen amerikanere brukte heller BBC via proxyservere eller VPN. Selv om det ellers var høye seertall for NBC, fikk de kritikk for dekningen, blant annet fordi ikke alt ble vist.
Grønn politikk
LOCOG hadde stort fokus før lekene på at OL skulle bli så miljøvennlig som mulig. Blant annet ble lokale vannveier og elvebredder styrket som en del av prosessen.
Diskvalifiseringer og doping
Den største kontroversen under lekene var kanskje at åtte deltakere i kvinnenes singelturnering i badminton ble diskvalifisert fordi de ikke «gjorde sitt beste», fordi de prøvde å tape kamper i gruppespillet for å få dårligere motstand i sluttspillet.
Før lekene ble det annonsert at halvparten av utøverne ville bli dopingtestet, og 150 labteknikere stod klare for å analysere over 6000 prøver mellom starten på OL og slutten på de paralympiske leker. Også hver eneste gullvinner ble testet, og det olympiske laboratoriet testet opp til 400 prøver hver dag, for over 240 forbudte stoffer.
Den albanske vektløfteren Hysen Pulaku var den første utøveren som testet positivt, på stanozolol. Turneren Luiza Galiulina og friidettsutøveren Tameka Williams ble også suspendert før de skulle delta. Nadzeya Ostapchuk var den første utøveren som ble fratatt medalje, siden hun testet positivt på metenolon. Valerie Adams ble derfor tildelt gullet i kvinnenes kulestøt.
Mary King
Mary King (født 8. juni 1961) er en britisk rytter, som spesialiserer seg i feltritt. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok sølv i lagkonkurransen. Hun har også sølv fra Sommer-OL 2004 og bronse fra Sommer-OL 2008 i samme øvelse.
Sanddal kraftverk
Sanddal kraftverk er et vannkraftverk på Sanddal ved Jølstravatnet i Jølster kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 176 meter i Ytre Sandalselva.
Installert effekt er 2,5 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 11,4 GWh.
Steinane
Steinstuas yttervegger er konstruert som en dobbel mur, stein utvendig og innvendig, med mold til isolasjon mellom. Over stuerommet var det trebjelker med et loft over. Gavlene var oppført med tømmermannspanel. Huset kunne være tekket med torv eller takpanner av tegl.
Steinane ligger på et nes øst for Verdens Ende, nær sjøen, og er bygd som et fiskerhjem på 1850-tallet.
Bygningene på Steinane består av steinstua og et atelier, oppført av Jean Heiberg som var eier en periode. Etter år 2010 er oppført enda et nytt anneks.
Steinstua på Steinane ble fredet av Riksantikvaren allerede i 1923, etter at den nye loven om bygningsfredning ble vedtatt i 1920. På forhånd ble all eldre bebyggelse på Tjøme vurdert av Anders Bugge i forhold til vern og fredning i artikkelen "Byggeskik på Tjømø", publisert i Tjømeboka. Artikkelen inneholder et avsnitt om steinstuene på Tjøme.
Litteratur
Anders Bugge: Byggeskik [på Tjømø]. Kap. i Lorens Berg: Tjømø – en bygdebok.
CD Projekt RED
CD Projekt RED er et utviklingsstudio lager videospill. Studioet er eid av CD Projekt. Hovedkvarteret deres ligger i Warszawa, Polen.
CD Projekt Red er kjent for Cyberpunk 2077 og "The Witcher"-serien, der The Witcher 3: Wild Hunt solgte svært bra, særlig etter at Netflix laget TV-serie basert på spillserien.
Historie
CD Projekt ble grunnlagt av Michal Kicinski og Marcin Iwiński i 2002 og CD projekt RED ble startet i Łódź i 2002 for å lage The Witcher basert på Andrzej Sapkowskis bokserie Wiedźmin. Den erfarne polske utvikleren Sebastien Zieliński ble ansatt, men de første demoene ble ikke godt mottatt, og studioet ble flyttet til Warszawa der CD Projekt holdt til. Sebastien Zieliński ble ikke med og Michal Kiciński overtok ledelsen. Studioet samarbeidet med BioWare og The Witcher ble presentert sammen med Jade Empire i 2004.
The Witcher solgte bra, og to oppfølgere ble planlagt, The Witcher 2: Assassins of Kings og The Witcher 3: Wild Hunt. Atari ønsket en versjon av The Witcher til konsoller, og White Wolf ble startet opp. CD Projekt RED manglet kompetanse, og et smarbeid med franske Widescreen Games ble startet opp. Etter fem måneder oppstod det problemer, og CD Projekt sendte utviklere til Frankrike for å hjelpe til. Flere problemer oppstod, og mer penger ble brukt i Frankrike enn på hele CD Projekt RED i Polen, og prosjektet ble avsluttet. Atari var ikke blide, og CD Projekt gav rettighetene for The Witcher 2 i Nord-Amerika til Atari som erstatning, selv om spillet da var under utvikling og langt fra ferdig.
BioWares spillmotor Aurora ble lisensiert og brukt i White Wolf-utviklingen. The Witcher 2 ble også startet med denne, men Aurora virket ikke på konsoller, og CD Projekt RED laget sin egen spillmotor: REDengine. REDengine kom senere i utgave 2 som støttet Xbox 360 og OS X og REDengine 3 i 64bits-versjon til Xbox One og Nintendo Switch,
The Witcher 3: Wild Hunt kom i 2015 og ble en stor suksess både blant kritikere og økonomisk. 6 millioner kopier ble solgt på seks uker, og i 2017 hadde serien solgt over 33 millioner kopier, noe som satte CD Projekt i en ny situasjon. CD Projekt utvidet med en ny avdeling i Wrocław og en egen avdeling som skulle satse på mobilspill.
Et spill basert på rollespillet Cyberpunk 2020 ble annonsert alt i 2012. Dette ble utsatt flere ganger, og ble etter hvert det spillet med de høyeste forventningene noen gang. Spillet Cyberpunk 2077 kom i desember 2020, men konsollversjonen virket ikke som den skulle, og 18. desember fjernet CD Projekt Playstation-versjonen fra butikkene. Dette gikk ut over selskapets anseelse, men tross problemer ble 18 millioner kopier av Cyberpunk 2077 solgt innen april 2022.
I mars 2022 offentliggjorde CD Projekt RED at de ville ta i bruk Unreal Engine 5, utviklet av Epic Games, så Cyberpunk 2077 ventes å være siste spill som bruker REDengine.
Omsetning
I mai 2020 ble CD Projekt verdsatt til over 8 milliarder dollar og passerte da Ubisoft som det største videospillselskapet i Europa. CD Projekt Red omsatte for ca. 560 millioner USD i 2020. Første kvartal i 2022 var omsetningen på 46 mill euro og overskuddet ca 20 millioner euro.
Knut Fægri
Knut Fægri (senior) (født 17. juli 1909 i Bergen, død 10. desember 2001) var professor i botanikk og paleoøkologi ved Universitetet i Bergen. Knut Fægri regnes som en av de mest betydelige botanikere i det 20. århundre og han var en markant samfunnsdebattant og usedvanlig formidler. Fægri var også sentral i opprettelsen av Studentersamfunnet i Bergen (1934), hvor han senere var formann og ceremonimester. Knut Fægri sen. er far til Knut Fægri jr., professor i kjemi ved Universitetet i Oslo.
Utdanning
Han var sønn av major Ole A. Fægri (1875–1962) og Gudrun Stoltz (1881–1940). Han giftet seg i 1941 med museumsbestyrer Nancy Meyer (1912–2007). Deres sønn Knut Fægri jr. (født 1946) ble professor i kjemi ved Universitetet i Oslo. Moren var halvsøster til botanikeren Jørgen Brunchorst (1862–1917) og morfaren var i planteskolebransjen, så Fægri fattet tidlig interesse for botanikk. Han tok examen artium ved Bergens katedralskole i 1926 og begynte sine formelle biologistudier ved Bergens Museum etter dette. Forskerkarrieren skjøt fart på slutten av 1920-tallet med studier av plantene ved Jostedalsbreen og Nigardsbreen i Luster. Han tok doktorgraden i 1934 på et arbeide om langtidsvariasjon og plantesuksesjon ved Jostedalsbreen.
Arbeid
Fægri var ansatt ved ved Christian Michelsens Institutt (1934–1946), Bergen Museum 1946–1948) og Universitetet i Bergen fra starten i 1948. I mange år var han også formann i Studentersamskipnaden i Bergen (SiB). Han gikk av med pensjon i 1979 men beholdt sitt kontor på Botanisk Institutt ved Universitetet i Bergen inntil sin død.
Fægri ble i 1999 betegnet som en av verdens mest betydelige botanikere i det 20. århundre (The Millenium Botany Award). Det skyldtes ikke minst to av fagbøkene han skrev. Den ene om pollenanalysen som metode, den andre om pollineringsøkologi (plantenes seksualliv) Begge disse bøkene er blitt stående som internasjonale klassikere i botanisk faglitteratur og begge kom i flere reviderte utgaver på flere språk. Utover disse to fagbøkene hadde Fægri en enorm produksjon av fagbøker og populærvitenskapelige arbeider. Blant dem flere bøker om krydder, en bok om Henrik Wergelands blomster og et stort bokverk med tittelen Norges Planter. Han var den første som foreslo å bruke lav til å alderbestemme nakent berg og er dermed en av grunnleggerne av lichenometrien. Fægris bibliografi utarbeidet ved Fægris død inneholder 570 punkter.
Fægri var i tredve år redaktør for det populærvitenskapelige tidsskriftet Naturen, utgitt av Universitetet i Bergen i samarbeid med Universitetsforlaget. Han ga mange foredrag og forelesninger. Standard forfatterforkortelsen Faegri blir brukt for å sitere denne personen ved botanisk navnsetting.
Samfunnsdebattanten
Fægri var en meget engasjert samfunnsdebattant og hadde ofte kontroversielle synspunkter i samfunnsdebatten. For eksempel dro han i 1950–årene igang en stor debatt om naturisme i Norge og opptrådte senere naken i svensk fjernsyn under en debatt om temaet. Han tok i 1960–årene også til orde for en mer liberal narkotikapolitikk med avkriminalisering av marihuana som han mente staten ikke skulle legge seg borti om folk brukte. Han fremhevet bl.a. alkohol som betydelig farligere enn cannabis.
Hedersbevisninger
Fægri ble utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Uppsala 1977 og mottok Millennium Botany Award i 1999. Han ble utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden i 1979 for sitt mangesidige virke for norsk vitenskap. I tillegg er han utnevnt til ridder av Hans Majestet Pinnsvinets orden for sin innsats for Studentersamfunnet i Bergen og "Keiser" av Pingvinordenen ved Det Akademiske Kvarter i Bergen for sin tidlige innsats for studentkulturen i byen.
Lingui
Kulturminner
Den fremtredende militære lederen og politikeren Li Zongrens barndomshjem (Li Zongren guju, 李宗仁故居) ble i 1996 ført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 322 passerer gjennom området. Den fører fra Hengyang i provinsen Hunan, via Guilin og Nanning i Guangxi og frem til grensen mot Vietnam ved Vennskapsporten.
Nordnorsk Musikkonservatorium
Nordnorsk Musikkonservatorium (etablert som Tromsø Musikkonservatorium i 1971) var opprinnelig tilknyttet Tromsø Musikkskole (1970), men ble utskilt som egen organisasjon året etter. I 1975 fikk de navnet Nordnorsk Musikkonservatorium, og i 1980 ble skolen det første statlig drevne musikkonservatorium.
Etter høgskolereformen ble de i 1994 en del av Høgskolen i Tromsø, og fra 1. januar 2009 er den en del av Universitetet i Tromsø, nå under navnet Musikkonservatoriet i Tromsø.
Historie
På slutten av 1960-tallet begynte daværende musikkinspektør Sigvart Steen ved Tromsø Musikkskole, Kirsten Sand og Victor Rostin Svendsen å arbeide med tanken om et musikkonservatorium i Tromsø, og i 1970 ble konservatorielinjen ved Tromsø Musikkskole opprettet. Privatskoleloven, som ble vedtatt samme år, gjorde det mulig å skille ut konservatorielinjen og videreføre den i egen institusjon, Tromsø Musikkonservatorium AS. 4. oktober 1971 ble det holdt konstituerende generalforsamling i Tromsø Musikkonservatorium AS, og 6. desember 1971 godkjente Kirke- og undervisningsdepartementet konservatoriet som tilskuddsberettiget etter privatskoleloven.
I 1975 skiftet skolen navn til Nordnorsk Musikkonservatorium og i 1980 ble skolen overtatt av staten og fikk da status som høgskole og aksjeselskapet ble oppløst. 1. august 1994 gikk konservatoriet sammen med de andre høgskolene i Tromsø inn i en felles organisasjon, og het deretter Høgskolen i Tromsø, avdeling for kunstfag. Høgskolen i Tromsø fusjonert med Universitetet i Tromsø 1. januar 2009 og konservatoriet ble da et institutt ved Det kunstfaglige fakultet.
Av årsberetningen framgår det at det i 1972 ble vurdert å opprette kirkemusikkutdanning og i 1977 ble det det igangsatt en 1-årig kirkemusikkutdanning. Etter to år i Tromsø ble denne utdanningen flyttet til Bodø, men fortsatt som en del av Nordnorsk Musikkonservatoriums virksomhet. Utdanningen ble lagt ned etter et par år. Eilert Hægeland var sentral i denne delen av virksomheten.
I 1994 startet skolen satsing på internasjonal virksomhet og fem studenter fra Russland og en student fra Kina ble pionerene i en nyopprettet ordning for kvotestudenter.
Lu’an
Lu'an (kinesisk: 六安; pinyin: Lù'ān) er en by på prefekturnivå vest i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Administrative enheter
Byprefekturet Lu'an har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 qū) og 5 fylker (县 xiàn).
Samferdsel
Kinas riksvei 105 løper gjennom byprefekturet. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender på grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Ole Hallesby
Ole Kristian Hallesby (født 5. august 1879 i Aremark, død 22. november 1961) var en norsk teolog. Han var professor i teologi ved Menighetsfakultetet i Oslo fra 1909 til 1951.
Bakgrunn
Hallesby vokste opp som den sjette av 8 søsken på gården Søndre Hallesby i Aremark. Gården hadde vært i farsslekten siden 1500-tallet. Hans far Christian Hallesby var en driftig bonde og medhjelper for presten. Da Hallesby etter artium i 1897 begynte ved teologisk fakultet i Kristiania, hadde han mistet sin gudstro, og interesserte seg bare for studiets vitenskapelige side. Men i 1902 opplevde han en radikal omvendelse, og ble en ortodoks pietist. I årene 1904–07 dro han rundt som ulønnet predikant. Han gjestet også læresteder i Tyskland; i 1909 blev han dr. philos. fra universitetet i Erlangen på en avhandling om Johannes Volkelt, og begynte samme året som lærer ved Menighetsfakultetet i Oslo. Med årene ble han enda strengere. I 1928 delte han f.eks. Luthers aksept av gjengifte etter skilsmisse. Dette trakk Hallesby senere tilbake.
Mellomkrigstiden
Som en av de mest energiske motstandere mot utbredelsen av liberal teologi i Norge, spilte Hallesby en ledende rolle på det såkalte Calmeyergatemøtet i Calmeyergatens misjonshus i 1920, der sentrale representanter for norsk kirke- og organisasjonsliv avviste samarbeid med liberale teologer. Hallesby var formann i Den norske Santalmisjon 1912–1916 og formann i Det norske lutherske Indremisjonsselskap fra 1923 til 1956. Han var også den sentrale person da Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag ble stiftet i 1924.
Ekteparet Hallesby bosatte seg i Håkon den godes vei 1 i Oslo. Konen Mia skrev oppbyggelige fortellinger for barn og unge. Hennes ektefelle skrev i sin Sædelære, beregnet for voksne, at ektefolk skulle bestrebe seg på å gjøre samleiet minst mulig behagelig, for å unngå synd.
På Geilo-møtet for norske kristenledere i 1934 omtalte han Mussolini som en «befrier» fra folkestyre og var positiv til «moralsk opprydning» fra Hitler. Vi skulle ydmyke oss for Gud og takke Gud for den lidelse som første verdenskrig hadde påført befolkningen og derved renset kristenlivet. Han så de «farvede folkeslag» som en trussel mot kristendommen og den hvite rases herredømme, og mente at redningen ville være en verdensvekkelse. Hallesby la stor vekt på lydighet mot øvrigheten og uttrykte sympati for Hitlers maktovertakelse og beundring for folkebevegelsen hans: «Og alt dette gjennomført uten blodsutgydelse.» I virkeligheten var Hitlers vei til makten tilsølt av blod. Hallesby avsluttet talen på Geilo-møtet med å uttrykke håp om at Hitler fikk «mot til å erkjenne sine feilgrep overfor kirken». Ronald Fangen reiste i 1928 en rekke innvendinger mot Hallesbys bok Sædelæren, særlig kapittelet om krig. Han sammenlignet Hallesbys standpunkter med tankegangen i Det gamle testamente. Tanken om Gud som en hevner er uforenlig med det kristne budet om «at man ikke skal gjengjelde ondt med ondt». Fangen oppfattet boken som «bokstavtrelldom og en ganske enestående form for materialisme. Det er ikke luft under ordene, det er ikke ånd i utsagnene.» Også fra den senere biskop Kristian Schjelderup kom der tidlig på 1930-tallet reaksjoner på Hallesbys virksomhet, der Schjelderup kalte hans ånd «en kvelende maktfaktor» i norsk kulturliv, og hans virksomhet farligere for kulturlivet enn Øverlands trass og spott. På 1930-tallet stilte Hallesby seg kritisk til Oxfordbevegelsen, som flere kjente nordmenn tilsluttet seg, bl.a. teologiprofessor Sigmund Mowinckel og Ronald Fangen, mens Hallesby mente bevegelsen preket et «korsløst evangelium».
Andre verdenskrig
Under den tyske okkupasjonen stiftet han sammen med biskop Eivind Berggrav og lekpredikanten Ludvig Hope organisasjonen Kristent Samråd. Den midlertidige kirkeledelse ble opprettet sommeren 1942 med biskopen som formann og Hallesby som medlem. I Den kristelige sedelære hadde han skrevet: Nå endret han holdning. Tidligere hadde ikke Hallesby villet vise seg offentlig sammen med liberale teologer, men nå samarbeidet han med dem. Fordi Berggrav satt internert, tok Hallesby over som formann.
Loven om nasjonal arbeidsinnsats ble vedtatt 22. februar 1943 og vakte stor forbitrelse, ettersom det under henvisning til loven ble utskrevet arbeidskraft til den tyske okkupasjonsmakten. Hallesby og Ludvig Hope oversendte et brev på vegne av Den midlertidige kirkeledelse, der de viste til at Norge var i krig med Tyskland, og at utskrivning av nordmenn til krigsinnsats for Tyskland forårsaket samvittighetskvaler for mange. Hallesby og Hope avsluttet med at «Gud har kalt kirken til å være samvittighetens vokter overalt der det øves tvang mot sjelen.» Brevet var rettet til Quisling, men i realiteten en kritikk av okkupasjonsmakten. 13. mai 1943 ble Hallesby og Hope arrestert og sendt til Grini fangeleir, der Hallesby satt til krigen var over i mai 1945.
Etterkrigstiden
Ole Hallesby var en kjent og ettertraktet predikant, og hans kompromissløse forkynnelse utløste blant annet den såkalte helvetesdebatten, som ble utløst av en radiotale i januar 1953. Hallesby kom til debatt med biskopen i Hamar, Kristian Schjelderup, i spørsmålet om hvorvidt «helvetet hører hjemme i kjærlighetens religion» (sitat fra biskop Schjelderup). Hallesby etablerte seg gjennom denne striden som en av de kraftigste og mest etterspurte, men også omstridte, predikanter og kristne talere i Norge.
Skrifter
For mange vil Ole Hallesby først og fremst bli husket som forfatter av oppbyggelses- og andaktsbøker som Fra bønnens verden og Daglig fornyelse.
Bergsfjorden (Senja)
Bergsfjorden er en ca. 15 kilometer lang fjord på ytre Senja i Troms. Hele fjorden ligger Berg kommune. Bergsfjorden har sitt utløp mot Norskehavet i nordvest og går innover i sydøstlig retning mellom landtungen dominert av Husfjellet mot nordøst og de tallrike Bergsøyan mot sydvest. Ved Flatneset dreier hovedfjordarmen mot øst og kalles videre innover Nordfjorden og Bergsbotn. Ved Flatneset fortsetter en fjordarm mot syd, som forgreiner seg i Lavollsfjorden og innløpet til den 6 kilometer lange Straumsbotn.
Fjorden er preget av et mer åpent landskap enn mange av de andre fjordene på yttersida av Senja, og dette gjelder særlig for den ytre delen av fjorden. Bergsfjorden har dessuten en meget tallrik skjærgård, kalt Bergsøyan, og de største øyene er Ertnøya, Store Færøya og Kjøpmannsøya.
Langs nordsiden går fylkesvei 862 og fylkesvei 251 (Troms), og her ligger bygdene Bergsbotn, Skaland (som er kommunesenter i Berg), og Bøvær. Bøvær har en meget fin sandstrand. I sør går fylkesvei 86 gjennom bygdene Straumsnes, Finnsæter og Hamn. Den sørlige delen av Berg, som ligger rundt Bergsfjorden og Straumsbotn, hadde i 2007 totalt 370 innbyggere. Dette utgjør ca. 40 % av kommunens befolkning.
Fram til Skalandtunnelen og riksvei 864 (nå del av fylkesvei 862) åpnet i 1987, var det fergeforbindelse over Bergsfjorden, mellom Straumsnes og Skaland.
Bloody Beach
Bloody Beach er et band fra Bergen. Bandet ble startet i 2007 og består av Arne Håkon Tjelle (vokal), Chris Holm (bass og vokal), Anders Winsents (gitar), Kim Åge Furuhaug (trommer) og Erlend Alm Lerstad (synth). Flere av bandets medlemmer er kjent fra andre bergensband som Young Dreams og The Alexandria Quartet. Bandets musikk kan beskrives som en blanding av psykedelisk rock, dub og pop.
Historie
Bloody Beach slapp sin første EP, Bonanza, til gratis nedlasting i 2010. Tittelsporet «Bonanza» ble kåret til Ukas Urørt av NRK P3 og bandet ble nominert til Urørtfinalen samme år. Låten «Bonanza» er brukt i vignetten til musikkprogrammet Lydverket på NRK. Våren 2011 ga bandet ut syvtommeren Quembo Que på Tellé Records.
Våren 2014 slapp bandet sitt debutalbum Bloody Beach Pirate Radio Presents på labelet Nabovarsel. Albumet mottok gode kritikker, blant annet i Dagbladet, VG , Bergens Tidende og Bergensavisen. Bandets andre album ventes i 2016.
Cedar Bridge
Cedar Bridge er en overbygget trebro som krysser over Cedar Creek, i Madison County i Iowa, og før 1921 dannet den en del av U.S. Route 169. Den ble bygget i 1883 og ble brukt under filmingen av spillefilmen Broene i Madison County og er med i de scenene hvor Francesca Johnson går for å møte Robert Kincaid og hjelpe ham til å ta fotografier.
Cedar Bridge ble renovert til en pris av $ 128,073 i 1998, men ble ødelagt av en brannstifter den 3. september 2002. En erstatningsbro ble bygget etter de samme spesifikasjonene som originalen og åpnet i oktober 2004.
Sankebarn
Sankebarn var foreldreløse, fattige eller trengende barn som ble tatt inn og oppfostret av familier i det skandinaviske romanifolk, uten at båndene til barnets biologiske familie nødvendigvis ble brutt. Ifølge skikk og bruk hos norske og svenske tatere, skulle sankebarn oppdras med samme omsorg og kjærlighet som ens egne barn. De ble regnet som en del av sankeforeldrenes familie, og hadde krav på lik og rettferdig behandling i søskenflokken. De ble ikke alltid adoptert gjennom offentlig rettsvesen, og skulle helst gjenforenes med sin biologiske familie om og når de biologiske foreldrene var i stand til det. Barn fra vanskeligstilte romanifamilier kunne tas inn som sankebarn hos sine egne slektninger, det være seg besteforeldre, onkler og tanter, eller foreldrenes søskenbarn. Det forekom også at romanifamilier tok seg av fattige eller foreldreløse sankebarn fra fastboende familier i det norske og/eller svenske storsamfunnet.
Den legendariske taterhøvdingen Stor-Johan og hans kone, Lena Ulrikke Stålberg, tok til seg 7 eller 8 sankebarn (de fleste var barn av slektninger), i tillegg til at de oppfostret ti egne barn.
Ernai
Ernai (norsk: Våken) er en baskisk, nasjonalistisk ungdomsorganisasjon aktiv i de autonome regionene Baskerland og Nafarroa.
Ellen Jacobsdatter Hætta
Ellen Jacobsdatter Hætta (født 20. oktober 1836, død 6. juli 1860) var ei av de som i ble dømt etter det samiske «Kautokeino-opprøret» i november 1852. Hun ble dømt til 12 års straffarbeid, men døde av lungetæring på Tukthuset i Trondheim bare 23 år gammel. Hun var søster til Aslak Jacobsen Hætta som ble henrettet ved halshugging i 1854.
Ernai
Ernai beskriver seg selv som en revolusjonær, sosialistisk organisasjon som kjemper for baskisk uavhengighet.
Bakgrunn
Ernai regnes som etterfølgeren til organisasjonene Jarrai (forbudt 1999), Haika (forbudt 2001) og Segi (forbudt 2002).
Ernai ble formelt stiftet 2. mars 2013 etter en seks måneder lang konstitusjonsprosess. Organisasjonen er ikke aktiv i de fransk-baskiske områdene, slik forgjengerne har vært. Ernai samarbeider i stedet med organisasjonen Aitzina! i Iparralde.
Ernais viktigste politiske arbeidsområder er det baskiske språk, feminisme, internasjonalisme, sosialøkonomi, utdanning, fritid og økologi. Ernai ønsker også en løsning på den politiske konflikten i Baskerland, basert på retten til selvbestemmelse.
Škoda 15T
Škoda 15T (også kjent som Škoda ForCity) er en leddtrikk med 100% lavt gulv utviklet mellom 2005 og 2008 av Škoda for Prahas kollektivtransportselskap. Orderen og den påfølgende utviklingen ble påvirket av erfaningene med Škodas 14T på trikkenettet i Praha. Driften av de femdelte 14T-trikkene med faste boggier ga blandede erfaringer, mest på grunn av høy og ugjevn aksellast og grunnet mangelen av overgangskurver og den høye andelen spor med lav maksimal lastkapasitet. Dette førte til en anbudsrunde for trikker med svingbare boggier. Utfallet ble ForCity (15T) med tre vognkasser på fire boggier, en svingbar boggi i hver ende og to Jakobsboggier mellom vognkassene. Denne utformingen minner om den som er brukt på leddtrikkene Tatra KT8D5 og Duewag GT8 (GT8 tilsvarer SL79, men har en ekstra vognkasse og en ekstra boggi) men konstruksjonen er svært annerledes. Mangelen på overheng foran og bak muliggjør full bredde helt ut i endene og reduserer utslaget i kurver. Trikken har seks dobbeltdører for å sikre rask av- og påstigning samt en dør til førerrommet.
Praha
Škoda ForCity vant anbudsrunden for 250 nye trikker for Prahas kollektivtransportselskap i 2005. Orderen er verdt 17 milliarder CZK (omtrent 4,44 milliarder kroner i 2005, noe som vil si 18,2 millioner kroner per enhet). Prøvekjøringen av den første prototypen starta i 2009, passasjertrafikk er planlagt i løpet av 2010 (prøvedrift med passasjerer begynte 5. oktober 2010) og siste trikk vil bli levert i 2018. Prototypen hadde tre typer seter: tre, plast og med stofftrekk. Passagerene har via en internettavstemning avgjort at tresetene vil bli brukt i produksjonsversonen av trikken.
Riga
I mai 2008 skrev Škoda og Rigas kollektivtransportselskap en kontrakt for levering av 20 trikker (med en opsjon på ytterligere 32) verdt 1,3 milliarder CZK (omtrent 412 millioner kroner i 2008, noe som vil si 21,6 millioner kroner per enhet). Anbudsrunden starta i 2007 og tilsammen ni selskaper tok del i denne. Riga-utgaven er tredelt, som den i Praha, med air conditioning for hele trikken (Praha sine har bare for førerrommet) og er lakkert i hvit og blå. Til forskjell fra Praha-utgaven som har drift på alle fire boggiene på grunn av Prahas kuperte terreng, har Riga-utgaven tre av fire boggier motorisert (første boggien er umotorisert). Den første trikken ble levert til Riga i mars 2010 og de resterende 19 vil bli levert før utgangen av 2010. De første turene med passanger skjedde i juni 2010.
Riga har bestemt seg for å innløse opsjonen på ytterligere 32 vogner, av disse vil seks stykker være firedelte (41 m) med fem boggier.
Rostock
I slutten av september 2010 ble Škoda med i anbudsprosessen for 12 nye trikker i den tyske byen Rostock med trikketypen ForCity, men de vant ikke dette anbudet.
Chemnitz
En Škoda 15T vil fra mars 2011 og to måneder framover prøvekjøre i den tyske byen Chemnitz.
Design
De faste/stive boggiene som er brukt blant de fleste trikker med 100% lavgulv øker sporslitasjen og reduserer hastigheten trikken kan ha gjennom kurver (vanligvis 4-15 km/h i en kurve med radius på 20 m). 15T er designet for å håndtere disse problemene ved hjelp av svingbare boggier. Foreløpig er dette de eneste trikkene i produksjon som kombinerer 100% lavgulv med svingbare boggier. Den har fire boggier mot forgjengeren Škoda 14Ts tre faste boggier (samme som de fleste trikker med 100% lavgulv), noe som reduserer aksellasten. Mesteparten av gulvet i trikken er 350 mm over skinnegangen, mens gulvhøyden over boggiene 450 mm over skinnegangen. Overgangen er gjort trinnløs ved at gulvet heller.
ForCity kan leveres i forskjellige lengder (fra to (21,8 m) til fem (50,6 m) vognkasser), bredder (2,3 m til 2,65 m), sporvidder (950 mm til 1524 mm) og som en- eller toretningsvogn.
Motorene, som er av typen trefas synkronmotorer drevet av IGBT-invertere, er montert utenpå hjulene og festa i boggiramma. De har et høyt dreiemoment og kan derfor ha direkte mekanisk forbindelse med hjulene slik at man slipper bruken av girkasser.
Edward Cummins
Edward M. «Ned» Cummins (født 25. juli 1886 død 21. november 1926) var en amerikansk golfspiller som deltok i de olympiske lekene i St. Louis i 1904.
Cummins ble olympisk mester i golf i OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget Western Golf Association som vant lagkonkurransen i golf foran to andre amerikanske lag. Det var kun tre lag, ti mann på hvert, som deltok i lagkonkurransen i golf i 1904.
Knut Fægri jr.
Knut Fægri jr. (født 7. juni 1946) er en norsk kjemiker. Han er professor emeritus i teoretisk kjemi ved Universitetet i Oslo. Han var prorektor i perioden 1996–1998 og viserektor i perioden 2013–2017.
Bakgrunn og utdannelse
Fægri er sønn av professor og botaniker Knut Fægri sr. og er utdannet ved Bergen katedralskole (1960–1964) og Universitetet i Bergen i årene 1966–1969 og 1971–1973. Han gjennomførte Forsvarets russiskkurs (kull X, 1969–1971). I 1973 tok han hovedfagsseksamen i kjemi (cand.real.).
Akademisk virke
Fra 1973 til 1976 var Fægri NAVF-stipendiat og vitenskapelig assistent ved Universitetet i Bergen. Fra 1976 frem til 1977 var han universitetsstipendiat samme sted. Han var NATO-stipendiat og forsker ved universitetet i Virginia i et og et halvt år, fra 1977 til 1978.
I 1978 ble han ansatt ved Universitetet i Oslo (UiO) som universitetslektor. I 1984 ble han førstelektor samme sted, og i 1988 professor.
Han tok doktorgrad (dr.philos.) i teoretisk kjemi i 1986.
Fra 1996 til 1998 var Fægri prorektor ved Universitetet i Oslo under Lucy Smith. Han stilte som kandidat ved rektorvalget i 1998, men tapte for Kaare Norum.
I 1997 ble Fægri oppnevnt som medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.
Han var dekan ved Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet fra 2003 til 2012. Fra 2013 til 2017 var han viserektor ved UiO.
Vinnernes konkurranse låt (The popstjerners!)
«Vinnernes konkurranse låt (The popstjerners!)» er en sang med den norske humortrioen Prima Vera med overdubbinger av bergenseren Björn Dahl, som opprinnelig ble utgitt 15. januar 1981 på samlealbumet Best of Ebba.
I bakgrunnen går Prima Veras innspilling dobbelt så fort som opprinnelig og lydkvaliteten er redusert i forhold til originalen. Mens første vers pågår, er det latter som preger overdubbingene. I andre vers synger Björn Dahl med både mann- og dame-stemme. Det hele handler om at tekstens dame/mann er ute og går seg en tur mens en merkelig lyd inntreffer.
«Vinnernes konkurranse låt (The popstjerners!)» ble også gitt ut september 2000 på Rest of the best vol 2,5.
Ansgarskolen
Ansgarskolen i Kristiansand omfatter Ansgar Bibelskole og Ansgar Høyskole.
Misjons Kirken Norges Misjonsskole
Skolen ble opprettet som Det Norske Misjonsforbunds Missionsskole, en predikant- og misjonærskole, i Oslo i 1913. Skolen ble nedlagt i 1951, men gjenoppsto i 1959 under navnet Ansgar Bibel- og misjonsskole på Slemdal i Oslo. Skolen ble i 1966 flyttet til Vettakollen i Oslo og i 1988 flyttet videre til Kristiansand, da det ble bygget helt ny skole i bydelen Hånes. Ansgar Teologiske Høgskole ligger på samme campus.
Ansgar Bibelskole
Ansgar Bibelskole er en norsk bibelskole, som ble opprettet i Oslo i 1913 og som siden 1988 har ligget i Kristiansand. Skolen eies av Misjonskirken Norge
Ansgar Høyskole for teologi, musikk og psykologi
Ansgar Høyskole er en økumenisk åpen skole med ansatte fra hele bredden av det norske kirkelandskap. De siste årene (2008->) har Ansgar Høyskole hatt høy publiseringsrate per vitenskapelig ansatt. I 2013 var de best av samtlige universiteter og høgskoler i Norge i denne kategorien (ref. NRK artikkel ), og i 2017 var ATH på fjerdeplass av samtlige universiteter og høgskoler med hensyn til publisering per faglig ansatt.
Skolen er en del av Ansgarskolen, som også omfatter Ansgar Bibelskole. Den har sine historiske røtter i Det Norske Misjonsforbunds Missionsskole, en predikant- og misjonærskole som ble opprettet i Oslo i 1913. Skolen ble nedlagt i 1951, men gjenoppsto i 1959 under navnet Ansgar Bibel- og Misjonsskole på Slemdal i Oslo. Skolen ble i 1966 flyttet til Vettakollen i Oslo og i 1988 flyttet videre til Kristiansand, da det ble bygget helt ny skole i bydelen Hånes.
Skolen har også de siste årene utvidet med nye undervisningsbygg, bibliotek og kantine samt 40 nye studenthybler. Dermed har skolen god kapasitet til 500 studenter, hvorav 140 kan bo på campus.
I 2020 bygger skolen ytterligere ut campus for om lag 53 mill.
Mar Vermelho
Mar Vermelho er en kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil.
Hello Mary Lou
«Hello Mary Lou» er en amerikansk popsang med melodi og tekst av Gene Pitney og Cayet Mangiaracina. Versjonen til Johnny Duncan ble utgitt på singlen Leader L-812 i 1960. Versjonen til Ricky Nelson ble utgitt på singlen Imperial 5741 i april 1961.
Den nådde en niendeplass på den amerikanske Billboard Hot 100-singlelisten 28. mai 1961, selv om den andre siden av singelen «Travellin' Man» nådde førsteplassen.
Den kom inn på den britiske singlelisten 3. juni 1961 og lå der i atten uker med en andreplass som høyeste plassering.
«Hello Mary Lou» ble en slager i størsteparten av Europa, særlig i Norge, hvor den tilbrakte fjorten uker på VG-listas førsteplass i 1961.
Sangen inneholder en innflytelsesrik gitarsolo av James Burton, ofte sitert av moderne gitarister, slik som Brian May.
Coverversjoner
«Hello Mary Lou» har også blitt spilt inn på fransk av Petula Clark (som «Bye Bye Mon Amour»).
Norske versjoner
Karole og Dag Spantell har skrevet norske tekster. Karoles norske versjon bærer tittelen «Hallo Marianne». Spantells norske versjon heter «Hallo Mary Lou».
Produsent for versjonen med Torry Enghs og Dag Spantell var Trond Eliassen.
Kuleledd
Kuleledd kan peke på blant annet følgende:
Marcos Sánchez
Marcos Aníbal Sánchez Mullins (født 23. desember 1989) er en panamansk‌ fotballspiller som spiller for den panamansk‌e klubben Tauro FC.
Titus
Titus Flavius Vespasianus (født 30. desember 39 i Roma, død 13. september 81 i Aquae Cutiliae i Latium) var eldste sønn til Vespasian og var romersk keiser fra 79 til 81.
Hærfører
I 66 gjorde jødene opprør mot Romerriket. Keiser Nero ga Vespasian ansvaret for å knuse opprøret. Titus fulgte med til Judea som nestkommanderende. I 69 ble Vespasian utropt til keiser og overlot til Titus å fullføre beleiringen av Jerusalem, den eneste byen som fortsatt gjorde motstand.
Keiser Vespasians sønn
Etter at Vespasian var blitt keiser fortsatte Titus således å kjempe mot de jødiske opprørere i Iudaea. Krigen kulminerte med at de romerske styrker erobret Jerusalem år 70, brøt ned tempelet, og rev ned resten av byen også.
På Forum Romanum i Roma ble senere reist Titusbuen på hvis innside man kan se fresker som forestiller romerske soldater bærende krigsbytte fra den jødiske krig.
Keiser
Den 23. juni i 79, døde Vespasian. Titus tok da over makten raskt og fredelig. Han hadde dårlige relasjoner til sin bror, men var meget populær som keiser, en popularitet som ble vunnet med store offentlige utgifter som bistand til Campania etter Vesuvs utbrudd (som ødela blant annet Pompeii), gjenoppbyggingen av Roma etter den omfattende brannen i 80 og ferdigstillelsen av Colosseum (egentlig det flavianske amfiteater) som hans far hadde begynt å bygge. Innvielsen av Colosseum ble en stor fest som varte i over 100 dager.
Titus døde ung, bare 41 år gammel, og noen spekulerte på om broren Domitian hadde en finger med i spillet. Etter at hennes mann døde i 84 levde Titus eneste barn, datteren Flavia Julia, som sin onkel Domitians elskerinne.
Litteratur
De viktigste kilder vedrørende Titus er Suetons Titusbiografi, Cassius Dio, og Den jødiske krig (De bello Iudaico) av Flavius Josephus.
Belknap County
Belknap County er et fylke i den amerikanske delstaten New Hampshire. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot Carroll County i nord, Strafford County i øst, Merrimack County i sørvest og mot Grafton County i nordvest.
Belknap Countys totale areal er 1 214 km² hvorav 174 km² er vann. I 2000 hadde fylket 56 325 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Laconia. Fylket, som ble etablert i 1840, har fått sitt navn etter Jeremy Belknap.
Lanc-Patuá
Lanc-Patuá eller Karipúna kreol er et kreolspråk som snakkes i staten Amapá i Brasil, hovedsakelig i og rundt hovedstaden Macapá. Det er et fransk-basert kreolspråk som snakkes av urbefolkningen og immigranter fra Fransk Guyana og Karibia samt deres etterkommere. Språket har blitt noe påvirket av portugisisk, men grammatikken viser størst likhet med de fransk-baserte kreolspråkene i Karibia og Indiahavet.
Navnet kommer av fransk, Langue Patois, og betyr noe slikt som «enkel dialekt».
Hempstead County
Hempstead County er et fylke i den amerikanske delstaten Arkansas.
Orson Scott Card
En av hans bøker, Seventh Son, har det britiske heavy metal bandet Iron Maiden brukt som perspektiv for sitt album Seventh Son of a Seventh Son. Sangene er sammenhengende innhold fra boka.
Nikolaj Pentsjev
Nikolaj Pentsjev (født 22. august 1992) er en bulgarsk volleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der laget hans ble nummer 4.
Compsus
Eupholini er en gruppe av snutebiller som vanligvis er lett kjennelige på at snuten er høyst dobbelt så lang som bred, og at antennene er knebøyde.
Utseende
Middelsstore til store (10-25 millimeter), avlange, mer eller mindre skjellkledte, ofte grønne snutebiller med kort, bred snute.
Utbredelse
Gruppen er hovedsakelig utbredt i den neotropiske økosonen.
Liste over sørkoreanske filmer fra 1956
Liste over sørkoreanske filmer fra 1956 er en kronologisk liste over filmer som ble lansert i Sør-Korea i 1956.
Liste over kirker i Hamar bispedømme
Liste over kirker i Hamar bispedømme er en oversikt over lokalitet og noen fakta knyttet til kirker innen Hamar bispedømme.
Naturbuen (Capri)
Naturbuen (italiensk:Arco Naturale) er en naturskapt steinhvelving (bue) som ligger på østkysten av Capri. Det er antatt at den ble dannet i den paleolitiske perioden. Den har kollapset og restene er idag en grotte. b Buen hadde en høyde på 12 meter, 18 meter over bakkenivå og bestod av kalkstein.
Lucien Favre
Lucien Favre (født 2. november 1957) er en sveitsisk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Han var hovedtrener for den tyske klubben Borussia Dortmund fra 2018 til han ble sagt opp i desember 2020.
Karriere
Som fotballspiller fikk Favre totalt 24 kamper for det sveitsiske herrelandslaget, der han i sin debutkamp gjorde sitt eneste landslagsmål i en kamp mot Nederland.
Landslagskarriere
Favre spilte totalt 24 kamper for Sveits. Han scoret i sin debutkamp (i samme kamp som både Ruud Gullit og Frank Rijkaard fikk sin første kamp for Sveits (1. september 1981 i Zürich)), der de vant 2-1. Hans siste kamp for det sveitsiske landslaget var mot Portugal den 26. april 1989 i Lisboa. De tapte kampen 3-1
FC Echallens
Favres trenerkarriere startet i 1991, som assistenttrener for U14-laget til FC Echallens. Året etter tok han over U17-laget før han ble forfremmet til trener for førstelaget i 1993. Under hans lederskap rykket klubben overraskende opp til "Nationalliga B" (1. Divisjon i sveitsisk fotball, nå kalt Challenge League). Dette opprykket er fremdeles ansett som en av klubbens største bragder gjennom tidene.
Yverdon-Sport og Servette FC
I januar 1997 ble Lucien Favre trener for Yverdon-Sport FC som på den tiden stod i fare for nedrykk fra "Nationalliga B". I 1999 ledet han klubben til opprykk til landets elitedivisjon, "Nationalliga A" (i dag kjent som Sveits Super League). Den følgende sesongen havnet Yverdon-Sport FC på en overraskende 5.-plass på tabellen, som ikke bare viste til Favres gode treneregenskaper, men også er lagets beste plassering til dags dato.
Sommeren 2000 bestemte Favre seg for å ta jobben som trener for Servette FC, en tradisjonsrik klubb fra Genève hvor han selv hadde vunnet ligaen som spiller. Hans høydepunkt som trener her var seieren i den sveitsiske cupfinalen 2001, samt en fortreffelig sesong i UEFA-cupen. Servette FC slo ut Slavia Praha, Real Zaragoza og Hertha Berlin (en 3–0 borteseier på Olympiastadion i Berlin), før de røk ut mot Valencia CF (0–3 og 2–2). Tre måneder senere vant Valencia CF La Liga 2001–02 under ledelse av Rafael Benitez.
FC Zürich
I 2003 ble Favre trener for FC Zürich. Han vant den sveitsiske cupen i 2005 da de slo FC Luzern i finalen. Den følgende sesongen vant FC Zürich etter 25 år med venting den sveitsiske ligaen i en dramatisk kamp mot FC Basel på sesongens siste dag. Den 29. mai 2007, etter å ha sikret seg nok en tittel, ble Lucien Favre tildelt prisen for årets beste manager for 2. år på rad.
Hertha BSC
Den 1. juni 2007, kunngjorde Bundesliga-klubben Hertha Berlin at Favre hadde skrevet under på en 3-årskontrakt som hovedtrener for klubben.
I 2008-09-sesongen førte han Hertha til en eksepsjonell 4.-plass i ligaen, med det 6. laveste budsjettet i Bundesliga. I februar 2009 kom en av hans største bragder så langt i karrieren da hans briljante taktikk ledet Hertha til en 2-1 seier over regjerende seriemestere Bayern München på en fullpakket (nesten 75.000 tilskuere) Olympiastadion, og sendte Hertha Berlin opp i ledelse i ligaen. Favre skrev under på en ett års forlengelse av kontrakten med klubben.
Borussia Mönchengladbach
I den neste sesongen overgikk Favre alle forventninger og ledet Gladbach til en 4.-plass, samt en plass i gruppespillet til Mesterligaen. Lagets varemerke, et flytende spill med intense kontringsangrep, imponerte både kommentatorer og media, og effekten av dette ble markert med dobbel seier i kampene mot serieledere Bayern München.
Han ble samme år kåret til årets beste trener av fotballmagasinet 11 Freunde.
Starten på 2015/16-sesongen levde derimot ikke opp til forventningene. Etter å ha tapt sesongens fem første kamper, samt sesongens Mesterligakamper, sa Favre seg ferdig som hovedtrener og sa opp jobben den 20. september 2015.
Nice
I 2016 inngikk Favre kontrakt om å trene det franske laget OGC Nice. Denne jobben hadde han frem til 2018.
Borussia Dortmund
I 2018 ble Favre trener for Borussia Dortmund. Han fornyet kontrakten med klubben den 30. juni 2020. Klubben kunngjorde den 13. desember 2020 at Lucien Favre var sagt opp fra trenerjobben.
Treningsfilosofi
Lagene Favre har trent har spilt et dynamisk, hurtig, og angrepsorientert spill der ballbesittelse og tempo varierer stort. Denne attraktive spillestilen har brakt frem gode resultater i alle lagene han har vært trener for. Han er også en meget god taktiker, og motstandere har hatt problemer med å penentrere hans velorganiserte fotballag. I nyere tid har han tatt for seg den klassiske 4-4-2-formasjonen og formet den til en moderne og fleksibel formasjon som kan by på problemer for enhver motstander.
Ungdoms-VM i fotball for menn 1981
Ungdoms-VM i fotball for menn 1981 ble arrangert i Australia i 1981.
Psyri
Psyri, Psiri, Psyrri eller Psirri (gresk: Ψυρρή ή Ψυρή, uttales <span class="IPA" title="Representation in the International Phonetic Alphabet (IPA)">[psiˈri] ) er et særeget nabolag i Athen, Hellas. Det er i dag kjent for sine restauranter, barer, musikk-tavernaer og noen få hoteller.
Frem til tidlig i 1990-årene hadde Psyri et dårlig rykte, men det har nå blitt et av de mest fasjonable og trendy stedene i sentrum av Athen for overnatting, underholdning og spisesteder.
Det sentrale torget i Psyri kalles «Heltenes plass» (gresk: πλατεία Ηρώων - plateia Iroon), fordi gatene har navn etter de greske heltene (Karaiskakis og Miaoulis
Lord Byron bodde her under sitt opphold i Athen og det var her han skrev diktet «Maid of Athens». Den mest berømte greker i Psiri var Alexandros Papadiamantis som bodde i området i mer enn to ti-år.
London Fire Brigade
London Fire Brigade (LFB) er brannvesenet i Stor-London. LFB er Storbritannias nest største brannvesen, etter Scottish Fire and Rescue Service, og det femte største i verden (etter brannvesenene i Tokyo, New York City og Paris). LFB har 5,992 ansatte og 103 brannstasjoner.
I 2016 fikk LFB sin første kvinnelige sjef da ble utnevnt til Fire Commissioner.
Distinksjoner
Kilde:
Wollert Konows regjering
Wollert Konows regjering ble utnevnt 2. februar 1910 som en samarbeidsregjering mellom Frisinnede Venstre og Høyre. Regjeringen søkte avskjed 16. februar 1912, etter at statsministeren hadde kommet med en støtteerklæring til landsmålet. Avskjed ble innvilget i statsråd 19. februar, med virkning fra 20. februar 1912. Konows regjering ble etterfulgt av Jens Bratlies regjering, en ny samarbeidsregjering mellom Frisinnede Venstre og Høyre.
Willis Carto
Willis Allison Carto (født 17. juli 1926 i Fort Wayne, død 26. oktober 2015 i Virginia) var en amerikansk ytterliggående høyreradikal som var en betydelig figur innenfor den antisemittisk amerikanske ekstreme høyresiden. Selv beskrev han seg som populist og tilhenger av Thomas Jefferson, men han var hovedsakelig kjent for å fremme antisemittiske konspirasjonsteorier og Holocaust-benektelse.