cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
.eu
.eu er nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett for Den europeiske union og organisasjoner og innbyggere i unionens medlemsstater. Toppnivådomenet administreres av EURid, et konsortium bestående av de lokale registreringsenhetene ccTLD i Belgia, Tsjekkia, Sverige og Italia.
Domenet ble lansert den 7. desember 2005. Varemerkeeiere kunne søke registrering for sine domener først, gjennom en «sunrise-periode», (lik lanseringen av .info), i et forsøk på å forhindre cybersquatting. Full registrering startet 7. april 2006.
Fra 2014 ble det også mulig for organisasjoner og innbyggere fra Island, Liechtenstein og Norge å registrere .eu domene etter at de relevante rettsaktene ble vedtatt innlemmet i EØS-avtalen.
I 2018 annonserte Europakommisjonen at de ønsket å åpne domenet for registrering fra alle EU/EØS-borgere, uavhengig om de er innbygger i EØS-området eller om de bor utenfor. Europaparlamentet, Rådet og kommisjonen kom fram til en avtale i desember 2018, og en regulering ble vedtatt i parlamenter den 31. januar 2019.
Opprettelse og «Sunrise»-periode
Toppnivådomenet .eu ble godkjent av ICANN den 22. mars 2005 og lagt inn i internetts rotsone den 2. mai 2005. Selv om EU ikke er et land (det er en sui generis overnasjonal organisasjon), så finnes det presedens for å tildele toppnivådomener til andre enheter, for eksempel .nato
Den andre fasen begynte 7. februar 2006 og det ble da åpnet for registrering av selskap-, handels- og personnavn. På de første 15 minuttene kom det 27 949 søknader, og etter en time var totalen oppe i 71 235.
«Landrush»
7. april 2006 kl. 11:00 CET ble registrering mulig for alle, organisert som et «landrush», etter førstemann-til-mølla prinsippet. De fleste som ønsket å registrere domener hadde bedt sin registrar å plassere det ønskede domenet i en køordning, som var ment å sikre den beste mulighet til å få registrert domenet. På denne måten ble mer enn 700 000 domener registrert i løpet av de første fire timene. Enkelte store registrarer, som Go Daddy og Dotster led under lange køer og lange svartider, noe som gjorde det mulig for folk å «snike i køen» ved å registrere gjennom en registrar som allerede hadde ferdigbehandlet sin kø. Pr. august 2006 var det registrert 2 millioner .eu-domener. Det er nå det syvende største domenet i verden, og det tredje største i EU, etter .de og .uk.
Bob Parsons, toppsjef i Go Daddy, kritiserte landrush-prosessen som var laget av EURid. Han fordømte spesielt bruken av skall-selskaper fra enkelte registrarers side. I bloggen sin uttalte han at «I stedet for å bare registrere sine ekte, aktive registrarer, opprettet disse selskapene hundrevis av nye «fantom»-registrarer.» Parsons nevnte en gruppe på rundt 400 selskaper, som alle hadde like adresser og kontaktinformasjon basert i New York, og alle registrert som Limited liability company (LLC). Etter hans mening var alle disse «fantom»-registrarer, «opprettet for å kapre .eu-landrushet.»
Patrik Lindén, talsmann for EURid, avviste påstandene fra Parsons, og uttalte at «[EURid] verifiserte at hver eneste registrar var en individuell juridisk enhet. Hver av dem måtte signere en avtale med oss, og forhåndsbetale €10 000.» Parsons benektet ikke at hver enkelt registrar var en separat juridisk enhet, men påpekte at å opprette slike enheter var enkelt: «Hr. Linden virket stolt over at registreringsenheten EURid hadde verifisert at hver søker var en juridisk enhet før akkreditering. Tenk et øyeblikk på hva det betyr. Du kan danne en «juridisk enhet» for $50 – en LLC – og du er klar. Er dette hva vi ønsker at en registreringsenhet skal gjøre? Vil vi ikke heller at de skal forsikre seg om at den organisasjonen de tillater å forsyne sluttbrukere med dets domenenavn – spesielt Europas eget domenenavn – faktisk er i domeneregistreringsbransjen?»
EURid etterforsket noen påstander om misbruk, og i juli 2006 annonserte de at over 74 000 domenenavn ville bli suspendert, og at de ville saksøke 400 registrarer for kontraktsbrudd. Domenenes status ble endret fra ACTIVE til ON-HOLD. Dette vil si at domenene ikke kunne flyttes og ikke kunne skifte eier. Registrarene mistet også sin tilgang til EURid's registrerings-database, noe som betød at de ikke lenger kunne registrere .eu domenenavn. Søksmålene refererer seg til praksisen med domenenavnhamstring, hvor et stort antall domenenavn blir registrert, ofte av registrarer, med det for øye senere å selge dem videre. EURid's regelverk slår fast at søknader om domener bare kan gjøres etter at en legitim søknad er gjort til en registrar. De 74.000 søknadene ble alle gjort i navnet til kun tre Kypros-registrerte selskaper— Ovidio Ltd, Fausto Ltd og Gabino Ltd.
De berørte registrarene, som ble støttet i saken av de berørte registrantene, oppnådde en midlertidig kjennelse fra første rettsinstans i Brussel, Belgia den 27. september 2006. Retten beordret EURid til å frigi de blokkerte domenenavnene, eller betale en bot på € 25 000 pr time for hvert berørte domenenavn. EURid etterkom rettens ordre og endret status for domenene fra ON HOLD til ACTIVE og gjenopprettet tilgangen til EURids registrerings-database for de berørte registrarene.
Hovedsøksmålet, det hvor EURid søker å få registraravtalene mellom EURid og de angjeldende registrarene oppløst, er ennå ikke kommet opp for retten.
Bruk fra EUs institusjoner
Andrenivå-domenet .europa.eu er reservert for nettsteder til EUs institusjoner, og de fleste institusjoner gjennomførte overgangen fra .eu.int til .europa.eu-domener på Europadagen, 9. mai 2006. Andre, som Den europeiske sentralbanken har byttet til .eu.
Faktisk bruk
Innen EU finnes to av de største nasjonale toppnivådomenene i verden (.de med over 10 millioner domener, og .uk med over 5 millioner domener registrert) og .eu må dermed kjempe i motbakke for å komme inn på dette markedet. Det konkurrerer også med .com og de andre generiske toppnivådomenene i disse landene. Mange EU-selskaper som har registrert sitt .eu-domene bruker det til å peke til sitt primære nettstedsom ofte er et ccTLD- eller .com-nettsted. Spekulasjon, domenenavnhamstring og cybersquatting er kjennetegner alltid lanseringen av et nytt TLD, og dette var verre ved lanseringen av .eu.
I henhold til side 20 i EURids årsrapport for 2006 er eierskap til .eu-domener pr. 31. desember 2006 fordelt som følger:
Antall registranter med fem eller færre domener registrert i .eu-ccTLD var ifølge denne statistikken 805 316. Disse registrantene utgjorde 1 128 454 domener av i alt 2 444 947 .eu-domener registrert pr. 31. desember 2006. Disse registreringene, som typisk er gjort av individer og selskaper for å beskytte sitt navn og merke, representerer bare 46% av antall registrerte .eu-domener.
Sigurd Simensen
Sigurd Simensen (født 19. februar 1888 på Vestfossen i Buskerud, død 27. april 1969) var en norsk fagforeningsmann, redaktør, politiker og ordfører, hjemmehørende i Arbeiderpartiet, senere Norges Kommunistiske Parti.
.eu
Faktisk bruk
Domenet ble først mål for spekulanter under «sunrise»-perioden, hvor det ble benyttet «fast track»-varemerker i Benelux-landene til å opprette forutgående rettigheter på diverse generiske termer av høy verdi, og deretter under «landrushet», hvor spekulanter brukte EU-fasadeselskaper i UK og på Kypros til å registrere et stort antall domener. Det er ikke ukjent at spekulativ aktivitet har forekommet ved lanseringen av andre domener, men det var omfanget av aktiviteten som gjorde at det ble stilt spørsmål ved kompetansen til EURid til å beskytte integriteten til toppnivådomenet .eu.
Antallet registreringer av .eu-domener under året etter landrushet (7. april 2006 til 6. april 2007) ser ut til å ha toppet seg rundt 2,6 millioner .eu-domener. Markedsjusteringene som følger et landrush i ethvert domene tilsier at antallet registrerte domener vil falle etterhvert som mange spekulative domeneregistreringer som ikke er blitt videresolgt ikke blir fornyet. Dette kalles av og til for The Junk Dump. Om morgenen 7. april 2007 var antallet aktive .eu-domener 2 590 160, etter at rundt 15 000 domener hadde blitt slettet siden 5. april.
Sigurd Simensen
Fra 1917 satt han i Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbunds sentralstyre, og i 1918 ble han redaksjonssekretær i NSUs avis Klassekampen. Han satt i Arbeiderpartiets sentralstyre fra 1918 til 1919. Han ble i 1918 også bedt om å stille som kandidat til formannsvervet i partiet, men vegret seg. Dette året ble han imidlertid reisesekretær for partiet i Nord-Norge.
.eu
Faktisk bruk
Rundt 1,5 millioner .eu-domener skal fornyes i april 2007. EURid's registreringssoftware er basert på DNS.be softwaren, og domener blir fysisk fornyet ved slutten av måneden med årsdagen for registreringen. Denne prosessen er forskjellig fra mere sofistikerte registreringsenheter som de for .com TLD og andre ccTLD'er som opererer på dagsbasis. Som med alle post-landrush faser, så vil antallet aktive domener skrumpe inn etterhvert som Junk Dump-effekten gjør seg gjeldende. Det virkelige omfanget av effekten vil først bli klart etter 30. april.
Sigurd Simensen
Simensen virket resten av sitt liv i Harstad. Her var han først redaksjonssekretær, så fra 1922 redaktør i Arbeiderparti-avisen Folkeviljen. Ved partisplittelsen i 1923 ble det også strid om denne avisen. Både partiet lokalt og redaktøren fulgte Norges Kommunistiske Parti etter splittelsen, - men avisstriden ble løst «i minnelighet» ved at Simensen overlot avisen til AP...
.eu
Brexit
Grunnet Brexit ble den 1. mars 2021 alle domennavn under .eu som var eiet av britiske statsborger eller britiske selskaper slettet.
Eksterne lenker
Toppdomän
Sigurd Simensen
Underhånden hadde han forhandlet fram økonomisk kompensasjon, penger han i 1924 benyttet til å starte «sin egen» NKP-avis: Dagens Nyheter. Han vurderte dette som et bedre alternativ enn å prøve å ta over gjeldstyngede Folkeviljen. Den nye avisen Dagens Nyheter ble en av de mer vellykkede avissatsinger blant NKP-avisene. Den kom ut helt til 1931.
I Harstad satt Simensen i bystyret for NKP fra 1925 til 1953. Han var viseordfører i byen 1929-1930 og ordfører 1946–1947.
Kulula.com
Navnet kulula er zulu for det er lett eller det er enkelt.
Flåte
Kulula.com-flåten inneholder følgende fly (januar 2008):
Europamesterskapet i turn 2006
EM i turn 2006 kan vise til:
Hindukush
Hindukush (persisk og pashto: هندوکش) er en fjellkjede i Afghanistan og nord i Pakistan. Det er den vestligste forlengelsen av Pamir-fjellene, Karakorum og Himalaya. Den var tidligere kjent som Kaukasus Indikus, et navn gitt av de antikke grekerne som styrte Hindukush-regionen i århundrer (se seleukide-riket og det gresk-baktiske kongedømmet.)
Navnet
Navnet Hindukush blir vanligvis brukt om hele fjellkjeden som skiller tilsigsfeltene til Kabul- og Helmand-elvene fra tilsigsfeltet til Amu-Darja (eller antikkens Oxus), eller mer spesifikt om de delene av fjellkjeden nordvest for Kabul som ble kalt «Det indiske Kaukasus» av historikerne som var med Aleksander den store. Den ble også referert til som Paropanisos av grekerne.
Opphavet til begrepet «Hindukush» (og hvorvidt det kan oversettes med «indiske morder») er verdt å nevne. Den tidligste kjente bruken av navnet var av den kjente arabiske reisende, Ibn Battuta, som rundt 1334 skrev: «En annen grunn for vår pause var frykten for snø, for på veien er der et fjell kalt Hindūkūsh, som betyr «Morder av inderne», fordi slaveguttene og jentene som blir fraktet fra India dør der i stort antall på grunn av den ekstreme kulden og mengden med snø.» Denne tolkningen blir vanligvis regnet som folklore. Utallige muligheter for dets opphav har blitt satt frem, flere er listet opp nedenfor:
Det bør sies at ordet «hindu» opprinnelig henviste til alle innbyggere i det indiske subkontinentet, eller «hind», ikke bare tilhengere av religionen slik det er nå.
Fjelltoppene i den østlige delen av Afghanistan når mer enn 7000 moh. Det høyeste, i Pakistan, er Tirich Mir på 7708 moh. Pamirfjellene, som afghanerne henviser til som «verdens tak», strekker seg inn i Tadsjikistan, Kina og Kasjmir.
Fjellene
Fjellene i Hindukush avtar i høyde i det de strekker seg vestover. Mot midten, nær Kabul, strekker de seg fra 4500 til 6000 moh., i vest når de høyder på 3500 til 4000 meter. Den gjennomsnittlige høyden av Hindukush er 4500 meter. Hindukush strekker seg rundt 966 km fra side til side og er 240 km fra nord til sør. Bare 600 km av Hindukush-systemet blir kalt Hindukush-fjellene. Resten av systemet består av tallrike små fjellkjeder, bl.a. Koh-e Baba, Salang, Koh-e Paghman, Spin Ghar (også kalt den østlige Safid Koh), Suleiman, Siah Koh, Koh-e Khwaja Mohammad og Selseleh-e Band-e Turkestan. Den vestlige Safid Koh, Siah Band og Doshakh blir vanligvis kalt som Paropamisus av vestlige lærde.
Blant elvene som renner fra fjellsystemet er Helmand, Hari Rud og Kabul-elva.
Tallrike høye pass (kotal) presser seg mellom fjellene og lager strategisk viktige transportruter for karavanene. Det viktigste fjellpasset er Kotal-e Salang (3878 m) som forbinder Kabul i sør med det nordlige Afghanistan. Fullføringen av en tunnel i dette passet i 1964 reduserte reisetiden mellom Kabul og Nord-Afghanistan til et par timer. Tidligere adgang til nord gjennom Kotal-e Shibar (3260 m) tok tre dager. Salangtunnelen på 3363 m og det betydelige nettverket av overbygninger på adkomstveiene ble laget med sovjetisk finansiell og teknologisk hjelp og innbefattet å bore 2,7 km gjennom hjertet av Hindukush.
Før Salang-veien ble bygd, var de mest kjente passene i vestlig historisk forståelse av Afghanistan de som ledet til det indiske subkontinentet. De inkluderte Khyber-passet (1027 m) i Pakistan og Kotal-e Lataband (2499 m) øst for Kabul som ble overgått i 1960 av en vei som ble bygd i Kabul-elvas mest spektakulære kløft, Tang-e Gharu. Den reduserte reisetiden mellom Kabul og grensen til Pakistan fra to dager til noen få timer.
Veiene gjennom Salang og Tang-e Gharu-passene spilte en kritisk strategisk rolle i løpet av den amerikanske invasjonen av Afghanistan og ble brukt mye av tunge militære kjøretøy. Disse veiene er derfor i svært dårlig stand. Mange utbombede broer er blitt reparert, men et antall større byggverk er fremdeles ødelagt. Det at veiene regelmessig er stengt på grunn av konflikter i området har i alvorlig grad svekket økonomien i mange regioner, da dette er hovedruter for kommersiell handel, katastrofehjelp og gjenoppbyggingsmateriell som skal ut til hele landet.
Der er flere viktige pass i Afghanistan. Wakhjir (4923 m) fortsetter fra Wakhan-korridoren inn i Xinjiang, Kina og inn i Kasjmir. Passene som forbinder Afghanistan med Chitral, Pakistan, inkluderer Baroghil (3798 m) og Kachin (5639 m) som også krysser fra Wakhan. Viktige pass lenger vest er Shotorgardan (3720 m) som forbinder Lowgar og Paktia-provinsene, Bazarak (2713 m) leder inn i Mazar-e Sharif, Khawak (3550 m) i Panjsher-dalen og Anjuman (3858 m) øverst i Pansjher-dalen som gir adgang til nord. Hajigak (2713 m) og Unai (3350 m) leder inn i det østlige Hazarajat og Bamiyan-dalen. Passene til Paropamisus i vest er relativt lave med et gjennomsnitt på 600 meter. Det mest kjente av disse er Sabzak mellom Herat og Badghis-provinsene, og knytter dermed også sammen de vestlige og nordvestlige delene av Afghanistan.
Bror Jonsson
Bror Jonsson (født 12. mai 1948 i Sør-Odal) er en norsk fiskeribiolog. Han er vitenskapelig rådgiver ved Norsk institutt for naturforskning (NINA).
Jonsson tok doktorgraden i zoologi ved Universitetet i Oslo i 1981. Han har vært vitenskapelig leder ved Direktoratet for naturforvaltning, forskningssjef ved NINA og professor i ferskvannsøkologi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet og Karlstad universitet i Sverige. Jonsson har skrevet ca. 600 vitenskapelige og populærvitenskapelige artikler og rapporter, hvorav mange omhandler fisk som vandrer mellom ferskvann og hav. Han er blant annet forfatter av boken Fisker og medforfatter av bøkene Kysten: flora og fauna samt Ecology of Atlantic salmon and brown trout. Han er en av Norges mest siterte forskere, og var i 2010 en av fjorten forskere ved norske institusjoner som er rangert som highly cited i ISI-indeksen.
Han er medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab, Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab siden 1988, æresmedlem av Canadas fiskeforskerforening og ble i 1991 ridder av Den islandske falkeorden.
Arcadius
Flavius Arcadius (gresk: Ἀρκάδιος; født 1. januar 377 i Hispania, død 1. mai 408 i Konstantinopel) var den første av de østromerske keiserne. Han regjerte fra sin far Theodosius den stores død 17. januar 395 til sin egen død 1. mai 408. Han blir referert til som en svak hersker, og hans tid ble dominert av ulike ministere og hans hustru Aelia Eudoxia.
Bakgrunn
Arcadius ble født i Hispania i 377 som sønn av Theodosius og dennes første hustru Aelia Flaccilla. Da hadde den aktede militære leder Theodosius mistet keiser Valentinian Is gunst og hadde trukket seg tilbake til det sivile liv i Cauca i Gallaecia.
Arcadius var deres første sønn, og han ble født før foreldrene ble elevert til den keiserlige trone. Deres annen sønn, Honorius, ble født 9. september 384.
Romersk keiser i Konstantinopel
Ved farens død i 395 ble Romerriket delt i to. Hans bror Honorius ble keiser i Vestromerriket med sete i Roma og han selv i det østlige, bysantinske riket med sete i Konstantinopel som hadde vært Romerrikets hovedsete siden 330.
Ifølge kildene var Arcadius en svak og lite effektiv keiser som i det meste av sin tid var påvirket og styrt av forskjellige ministere og sin hustru Aelia Eudoxia. Da Arcadius’ far døde, overtok formynderen Flavius Rufinus styringen. Det ble hevdet at magister militum Stilicho, vestromersk general, ønsket å ha direkte kontroll over begge keiserne, og det er antatt at han fikk Rufinus myrdet av gotiske leiesoldater i 395, skjønt endelig bevis for Stilichos medvirkning til mordet mangler. Den spente konkurransen og politiske sjalusien mellom de to lederfigurene utgjør en hovedtråd i den første delen av Arcadius' styre. Arcadius' nye rådgiver, evnukken Eutropius, tok rett og slett Rufinus' plass som makten bak den østlige keisertronen. Mordet kan være forklaringen på at Arcadius' regjeringstid var preget av et kjølig forhold til Vestromerriket.
Eudoxias innflytelse ble sterkt motarbeidet av Johannes Khrysostomos, økumenisk patriark i Konstantinopel, som mente at hun hadde benyttet seg av sin families formue for å få kontroll over keiseren. Eudoxia benyttet seg av sin innflytelse til å få Chrysostomos avsatt i 404, men hun døde senere det samme år ved en for tidlig fødsel. Hun fødte Arcadius fire barn: tre døtre, Pulcheria, Arcadia og Marina og sønnen Theodosius, som siden ble keiser. Theodosius regjerte sammen med sin far som juniorkeiser og ved Arcadius’ død overtok han riket og ble keiser.
Arcadius var dominert for resten av sin tid av Anthemius, den praetorianske prefekt, og som inngikk fred med Stilicho i vest. Arcadius selv var mest opptatt av å framstå som en from kristen enn han var med politiske eller militære spørsmål, og han døde i 408 med kontroll over riket kun i navnet. Arcadius er bevart for ettertiden med forum, Xērolophos, som ble bygget i hans navn på den syvende åsen i Konstantinopel. En søyle der feiret hans «seier» over den gotiske lederen Gainas, skjønt arbeidet ble avsluttet etter Arcadius' død av hans sønn Theodosius.
Otrøvatnet
Otrøvatnet (også kalt Støgofjorden) er en innsjø som ligger i Vang kommune i Innlandet, 971 moh. Dette er utspringet til den lengste grenen av Drammensvassdraget: Begna, som renner gjennom Valdres. Den lange vannveien fra Otrøvatnet til Drammensfjorden er 301 km. Innsjøen er regulert.
Omliggende steder og landskap
På nordsiden av vannet er mellom Bergen og Oslo fra 2017 lagt i tunnel, tidligere lå veien i et bratt fjellparti opp mot et fjellplatå som ligger ca. 400 m høyere. På sørsiden skråner det skogkledte terrenget mye slakere opp mot et platå på ca. 1 200 moh. I vestenden av vannet ligger Nystuen skysstasjon «Nystøgo», som opprinnelig var en av statens fjellstuer. Ca 4 km mot vest ligger fylkesgrensen til Sogn og Fjordane, og bare 1 km over grensen ligger Øvre Smeddalsvatnet (932 moh) som har utløp vestover mot Lærdal ved Sognefjorden. Vest for Otrøvatnet ligger også St. Thomas-kirken. På nordøstsiden, hvor Begna har sitt utspring, ligger gården Grinde. Langs hele østsiden ligger et spredt hyttefelt i skogsterreng i tilknytning til alpinbakkene ved Filefjell skiheiser. På sørsiden ligger hyttetunet Gamlestoga.
Fauna
Det er ikke bare mennesker som har dette området som hovedvei mellom øst og vest. Liene på spesielt nordsiden, men også delvis på sørsiden, av vannet er en viktig sesongvis trekklinje for bl.a. hjort og elg mellom Vestlandet (Lærdal) og Østlandet (Valdres).
Dialekt
Den stedlige dialekten er nærmere forbundet med Sogn på Vestlandet enn med de tilstøtende områder i Land.
Falckenbergs gate (Tønsberg)
Falckenbergs gate (1-9) er en gate i Tønsberg. Den går fra Stenmalveien og opp til Odd Fellow-gården fra 1916-17 som ble tegnet av arkitekt Ole Sverre.
Gaten er oppkalt etter madam Else Marie Christophersdatter Falkenberg (f. Brattekverne 1813, død etter 1875) som var gift med Laurentius Falckenberg (1787–1842) og drev Madam Falkenbergs hotell. Tidligere het gaten Harald Hårfagres gate.
The Isley Brothers
The Isley Brothers er en musikalsk gruppe fra Cincinnati, Ohio, og holder rekorden for å være den gruppen som har vart lengst (fra 1954).
Rettergangsstraff
Rettergangsstraff er en straff som kan ilegges av en dommer under en rettssak, uten tiltale. Typiske handlinger som kan straffes med rettergangsstraff er uteblivelse fra rettsmøte uten gyldig forfall, upassende uttalelser og overtredelse av påbud fra retten.
Rettergangsstraff vil i alminnelighet gå ut på bot, men det finnes hjemmel i enkelte land for at også fengselsstraff kan ilegges på denne måten.
Operasjon Brasstacks
Operasjon Brasstacks var kodenavnet på en militærøvelse som ble gjennomført av den indiske hæren i Rajasthan i november 1986 og mars 1987. Det var en av de største mobiliseringene av væpnede styrker som hittil har funnet sted på det indiske subkontinentet. Mange ser på denne øvelsen som en av de mest kritiske punktene i forholdet mellom India og Pakistan med hensyn til atomkrig. Militærøvelsens omfang og nærhet til den internasjonale grensen førte til en situasjon hvor en krig mellom India og Pakistan var nær forestående. Det er fortsatt en betydelig debatt om hensikten med øvelsen siden mange tror at India forberedte en krig mot Pakistan.
Gjennomføring
Sjefen for den indiske hæren på den tid var Krishnaswamy Sundarrajan, populært kalt Sundarji. Sundarji gjorde seg til talsmann for moderne krigføring og profesjonalitet i den indiske hæren. Ifølge Sundarji ble Operasjon Brasstacks avholdt for å teste nye konsepter av mekanisering, mobilitet og luftstøtte.
Omfanget av operasjonen var større enn noen NATO-øvelse, og militærøvelsen var også den største som hadde blitt gjennomført på land siden andre verdenskrig. Ifølge den pensjonerte generalløytnanten P. N. Hoon i den indiske hæren var Operasjon Brasstacks en mobilisering av hele hæren til India. Øvelsen fant sted i ørkenen i Rajasthan i stedet for det omstridte området Kashmir og den da urolige delstaten Punjab. På et tidspunkt ble 400 000 indiske soldater utplassert på grensen til den pakistanske provinsen Sind, noe som fikk pakistanere til å frykte at India viste frem en overveldende, konvensjonell overlegenhet og planla å invadere og knuse Pakistan i stykker med kirurgiske angrep.
Pakistansk reaksjon
Pakistans umiddelbare reaksjon var å mobilisere sine egne styrker i nærheten av den indiske delstaten Punjab. Pakistans daværende president og stabssjef i den pakistanske hæren, general Muhammad Zia-ul-Haq, betraktet øvelsen som en direkte utfordring og trussel mot Pakistan og ga ordre til sine pansrede enheter om å bevege stil frontlinjene.
I midten av januar sto både den indiske og pakistanske hæren sto overfor hverandre på den internasjonale grensen. Situasjonen kunne eventuelt ha ført til en krig mellom en de facto atommakt (India – som allerede i 1974 hadde gjennomført en kjernefysisk prøvesprengning) og en nasjon som på den tid ble antatt for å være i utviklingsfasen av atomvåpen (Pakistan).
Trussel om atomkrig
Den kjernefysiske trusselen ble brakt inn i bildet av den pakistanske kjernefysikeren A. Q. Khan. khan uttalte i et intervju til den indiske journalisten Kuldip Nayyar at Pakistan ville slå tilbake med atomvåpen mot ethvert indisk framstøt.
Det ble spekulert i at denne trusselen fra pakistansk side hadde forhindret et storstilt indisk angrep, men det har ikke vært noen konkrete bevis som har tydet på dette. India svarte med å si at det revurderte sine valg etter Khans avskrekkende uttalelse. Khan trakk tilbake sine kommentarer etter noen dager.
Slutten av operasjonen
Ifølge begivenhetene som fant sted og den indiske hærens holdning, var Operasjon Brasstacks kun en øvelse og ikke ment for å være en provoserende handling. Mediene ble involvert etter dette og intense diplomatiske forhandlinger kom i etterkant, og hindret den måten en ytterligere opptrapping av den spente situasjonen.
Helligdager i Grønland
Dette er en liste over offentlige helligdager i Grønland.
Ragnar Kristiansen
Ragnar Kristiansen (født 19. august 1921 i Oslo, død 26. juli 2000 i Oslo ) var en norsk stansearbeider, fotball- og bandyspiller. Kristiansen var aktiv fra 1933, og spilte i flere klubber; Gjøa, Reidulf, Jordan-arbeidernes sportsklub og Varg. Han spilte tre kamper for Frigg i Hovedserien 1955–56 og scoret 1 mål.
Arkeologiåret 1702
Arkeologiåret 1702 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1702.
Fødsler
x Fødsels- eller dåpsdag
Referanser
1702 in archaeology
Albany-nederlandsk
Albany-nederlandsk (ned.:/eng.: Albany Dutch) var en nederlandsk dialekt som var i bruk fra det 17. og frem til rundt 1920, med noen få brukere helt til 1940-årene. Albany-nederlandsk var i bruk i den tidligere nederlandske kolonien Ny-Nederland langs Hudsonelven i den amerikanske staten New York. Området omfattet (deler av) fylkene Orange, Putnam, Ulster, Dutchess, Greene, Columbia, Albany og Rensselaer. Ofte beskrives albany-nederlandsk som en del av Jersey-nederlandsk, akkurat som mohawk- og Pella-nederlandsk og Negroe dutch. Både denne og de andre nederlandske dialektene i dette området, utviklet seg fra nederlandsk slik det ble brukt i det 17. århundre, uavhengig av den europeiske nederlandsken.
I en del områder var Albany-nederlandsk det eneste språket som ble brukt til langt inn i det 19. århundre, mens engelsk ganske tidlig fikk en dominant rolle i andre.
Taushetsspiralen
Taushetsspiralen bygger på antagelsene om at folk flest misliker å stå alene med sine vurderinger og sine standpunkter, og de frykter sosial isolasjon om dersom de uttrykket holdninger som strider mot det dominerende.
Volga-Dnepr
Volga-Dnepr Airlines er et russisk flyselskap med base i Uljanovsk i Russland. Det opererer med såvel charter- som regulær ruteflygning, men er mest kjent for å kunne tilby store og tunge transporter (som hele jernbanevogner og lokomotiver). Det har en flåte bestående av et av verdens største transportfly Antonov An-124. Hjemmebasen Vostochny International Airport (ULY), Uljanovsk og er også stasjonert ved Yemeljanovo Airport (KJA), Krasnojarsk.
Historie
Selskapet ble etablert i august 1990. De tre viktigste aksjonærer er Aviastar, Antonov Design Bureau og Motor Sich. Det begynte sine operasjoner i oktober 1991. og inngikk et samarbeid med det UK-baserte HeavyLift og tilbød da Antonov An-124 på verdensmarkedet.
Det ble det første selskap i Russland som ikke var en del av Aeroflot, som kunne tilby kunne tilby transport av overdimensjonert last. I startfasen hadde en russisk stor-investor og oligark (Kaskol) sikret seg 48% av aksjekapitalen, senere hadde han 50% eierandel i selskapet, men solgte det i protest mot den strategi som selskapets ledelse hadde lagt opp til.
Volga-Dnepr er i en gruppe som består av 11 selskaper. I 2004 ble AirBridge Cargo dannet for å kunne tilby frakt med regulære fraktruter mellom Europa og Det fjerne østen via Russland. Dette selskap flyr regelmessige fraktruter med Boeing747-400F Jumbojet fraktmaskin:
Vedlikeholdsbasene ligger på  Shannon i Irland og Sharjah International Airport i De forente arabiske emirater (UAE). Disse er selvstendige enheter under Volga-Dnepr-gruppen.
Passasjerflyvning
Selv om transport av tung og overdimensjonert last er selskapets viktigste opreasjonområde, startet Volga-Dnepr et lite og mindre kjent tilbud om regulære passasjerflyvninger mellom Moskva og byer langs Volga Pr. mars 2006 ble følgende byer betjent med Yakovlev Yak-40, et 40 seters passasjerfly: Nizjnij Novgorod, Penza og Uljanovsk.
Flåte
The Volga-Dnepr Airlines flåte består av (pr. mars 2006 ifølge Airliners World):
Crotaphytidae
Crotaphytidae er en gruppe iguaner.
Disse øglene lever på marka i ørken og andre tørre, steinete steder i USA fra det østlige Oregon til Mississippifloden, og sør til Nord-Mexico. Crotaphytidene lever nesten utelukkende av andre øgler og andre små virveldyr.
Systematikk
Det har vært vanlig å regne dem som en underfamilie av en stor familie som omfatter alle iguaner, men nå blir denne gruppen plassert i en egen familie. Det er 12 arter, fordelt på to slekter.
Nowshak
Nowshak (eller Noshaq) er det høyeste fjellet i Afghanistan og den nest høyeste toppen i Hindu Kush. Tirich Mir er høyere med 7690 moh. Nowshak ligger i det nordøstre hjørnet av landet langs Durrand-linjen som er grensen mot Pakistan. Den nordlige og vestlige delen av fjellet ligger i Afghanistan, den sørlige og østlige i Pakistan.
Den første bestigningen av fjellet var i 1960 av Toshiaki Sakai og Goro Iwatsuboa fra en japansk ekspedisjon. Klatringen fulgte den sørøstre kanten fra Qadzi Deh-isbreen. I dag er vanligvis ruten langs den vestre kanten.
Thomas Cortsønn Wegner
Thomas Cortsen Wegner (født 23. april 1588 i Lund, død 13. desember 1654 i Stavanger) var en norsk biskop. I 1611 ble han kapellan ved Vor Frue kirke i København, fra 1617 sogneprest i Kalundborg, og fra 1618 sogneprest ved Nicolai kirke i København. Han ble utnevnt til biskop i Stavanger stift i 1627.
Wegner var kjent som en meget aktiv biskop, og hans korrespondanse var omfattende. En av de han brevvekslet med var Ole Worm, og på oppfordring av ham samlet og beskrev Wegner i alt 29 runeinnskrifter fra sitt bispedømme. Disse ble gjengitt i Worms store verk Monumenta Danica. Som biskop sørget Wegner for å få forandret Stavanger stifts grenser som hadde bestått i 500 år.
Thomas Cortsønn Wegner var biskop i Stavanger til sin død i 1654.
Wegner var gift to ganger, først med Cecilie Jakobsdatter Brender (født i 1600 og død i 1628), så med Anna Christensdatter Trane (født i 1611 død i 1696). Han fikk til sammen 15 barn med sine to koner, og syv av dem ble prester eller prestekoner over hele stiftet.
Wegner bodde i bispegården (middelalderens Sankt Annas gård) på det som nå er Domkirkeplassen. Huset brant i 1633. Wegner disponerte også to tomter der kongen var grunneier. Den ene var ute på Skagen ved Sundtasmauet og den andre på Grimsageren (Strandsiden).
I 1631 ga kongen enka Christensdatter Trane inntektene av gården Ims i Høgsfjord i hennes levetid. Enken Anna Kristensdatter Trane bodde senere i Skagen 6 i Stavanger. Denne eiendommen var fri, det vil si at hun eide tomta i tillegg til huset.
Vatsvatnet
Vatsvatnet er en innsjø i Vindafjord kommune i Rogaland. Den har utløp mot sør til Åmselva, og hovedtilløpet er Aurdalselva som munner ut i nordenden av vatnet.
Holmegaard kommune
Holmegaard kommune er en tidligere kommune i Storstrøms amt i Danmark. Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970, og ble 1. januar 2007 innlemmet i nye Næstved kommune i Region Sjælland som ledd i kommune- og regionreformen 2005–07.
Maria Borelius
Maria Borelius (født 6. juli 1960) er en svensk journalist og tidligere politiker (moderat), riksdagsmedlem og statsråd (2006). Hun var handelsminister fra 6. til 14. oktober 2006 i regjeringen Reinfeldt. Grunnen til hennes avgang var at hun hadde fått hard kritikk for blant annet skatteplanlegging og bruk av svart arbeidskraft. Samtidig forlot hun både sin riksdagsplass og politikken.
Yrkeskarriere
Borelius er utdannet biolog, men ble kjent som journalist, programleder og forfatter. Hun startet sin TV-karriere med programmet Trekvart i 1989, der hun var en av fire programledere. Hun har også vært programleder for vitenskapsprogrammene «Nova», «Vetenskapens värld» og «Vetandets värld». Borelius har utgitt flere populærvitenskapelige artikler og bøker, samt bøker om foreldrerollen.
Sammen med Annie Wegelius startet Borelius i 1998 mediebedriften K-world som hadde e-læring som forretningsidé. Bedriften ble avviklet i 2002 etter at 700 millioner kroner i kapital hadde gått tapt.
Handelsminister i åtte dager
Borelius' åtte dager i regjeringen var preget av skandaler. Først ble det avslørt at hun hadde brukt svart arbeidskraft i hjemmet, noe hun forsøkte å unnskylde med at hun ikke hadde råd til å betale, til tross for at ekteparets sammenlagte inntekt på nittitallet var svært høyt. Det ble deretter avslørt at hun ikke hadde betalt TV-lisens, noe hun ble politianmeldt for. Deretter ble det avslørt at hennes familie har en bolig i Falsterbo og bolig i Cannes som eies av et selskap i skatteparadiset Jersey. Hensikten med dette var å unngå svensk formuesskatt.
Forfatterinne
Borelius utga i 2018 boken Hälsorevolutionen : vägen till en antiinflammatorisk livsstil, og boken ble raskt en salgssuksess. Den ble i 2019 oversatt til norsk og utgitt med tittelen Helserevolusjonen - veien til en antiinflammatorisk livsstil. Boken tar utgangspunkt i forfatterens egne erfaringer med å legge om til et såkalt antiinflammatorisk kosthold som angivelig skal gi bedre helse. Medisinske eksperter har stilt seg tvilende til påstandene som fremsettes i boken.
El Sayyid Nosair
El Sayyid Nosair (født 1955) er en egyptisk-født amerikansk statsborger og som ble dømt for medvirkning til den første bombingen av World Trade Center som fant sted i 1993.
Nosair emigrerte til USA i 1981, da han var 26 år gammel, og fikk amerikansk statsborgerskap i 1989. I USA hadde Nosair ulike jobber i New Jersey og New York.
Nosair ble anklaget for drapet på rabbineren Meir Kahane som var medlem av det israelske Knesset, i november 1990. Under rettsforhandlingene fikk han støtte av Osama bin Laden. Dette var første gang FBI hadde informasjon om bin Laden. Han ble frikjent for drapet, men dømt for ulovlig våpenbesittelse.
I oktober 1995, mens han fortsatt satt i fengsel, ble han på nytt tiltalt for å ha bedt en politiagent om hjelp til å lage bomber, flykte fra fengselet og drepe jøder. Han ble dømt til livsvarig fengsel.
Familie
Nosair ble gift med Karen Mills, som skiftet navn til Khadijah da hun konverterte til islam i 1982. Paret fikk to sønner, og oppdro en datter fra Khadijahs tidligere ekteskap. En av Nosairs sønner, Abdulaziz El Sayyid Nosair, byttet navn til Zak Ebrahim. Han fikk utgitt boken The Terrorist's Son: A Story of Choice i september 2014.
Dagsordenfunksjon
Dagsordenfunksjon går ut på at massemedia ikke nødvendigvis besitter en kraft til å påvirke hva publikum tenker og mener, men derimot hva de tenker og mener noe om.
Dette skjer ved at mediene bestemmer hva som kommer på dagsordenen.
Puddefjordsbroen
Puddefjordsbroen er en veibro i Bergen som strekker seg over Damsgårdssundet, som er den smaleste delen av Puddefjorden, fra Møhlenpris på sentrumssiden til Gyldenpris på Løvstakksiden. Den er bygget i betong og har buefasong. Hovedspennet på broen er 152 meter, tilsammen er lengden 461 meter. På det høyeste punktet er Puddefjordsbroen 30 meter over vannflaten. Broen ble åpnet i 1956 og erstattet i 1960 den gamle Laksevågsfergen fra Nøstet til Laksevåg. Den er nå del av riksvei 555 og har tre felt for motorkjøretøy i hver retning og to gang- og sykkelfelt.
Trafikkutvikling
Årsdøgnstrafikken på broen i utvalgt år:
2006: 45 720
2009: 54 105
2010: 54 711
2011: 55 320
2012: 56 098
2013: 55 346
2014: 54 361
2015: 54 855
2016: 52 488
2017: 51 352
2018: 50 381
Leprosy
Leprosy er Deaths andre album. Det ble utgitt i 1988.
Besetning
Ifølge Schuldiner spilte ikke Butler bass på albumet selv om han har fått æren for det. Schuldiner hevder det var han selv som gjorde det, fordi det var for krevende for Butler.
Storburusjøen
Storburusjøen (også kalt Burusjøen og Store Burusjøen) er en innsjø i Midtre Gauldal kommune i Trøndelag. Det naturlige utløpet er mot sørvest til elva Storburu, men vannføringen fra Storburusjøen er siden 1960-tallet overført til Samsjøen via en 2,8 kilometer lang tunnel for å benyttes i kraftverkene i Lundesokna. Sjøen er ikke regulert ut over overføringen, men utløpselva er som regel tørrlagt.
Johann Baptist van Helmont
Johann Baptist van Helmont (født 12. januar 1579 i Brussel, død 30. desember 1644) var en belgisk lege.
Torshov kompetansesenter
Torshov kompetansesenter var et spesialpedagogisk senter som holdt til tidligere Torshov skoles gamle lokaler og fra 2003 på Bredtvet i Oslo, like ved Bredtvet kompetansesenter. Senteret hadde spesielt regionalt ansvar for Oslo, Akershus, Østfold og Vestfoldfor barn, unge og voksne med store og sammensatte lærevansker. Fagmiljøet ved senteret er eksperter på utredning og spesialpedagogisk tilrettelegging med særskilt kompetanse innen særs alvorlig og dyp utviklingshemming og minoritetsspråklige med særskilte opplæringsbehov.
Torshov kompetansesenter gikk 31. desember 2012 inn i Statped, og fagmiljøene ble da en del av Statped sin region, Statped sørøst.
DS «Lillehammer»
Båten ble bygget på Eidsvoll av Drammens Jernstøperi, og gjorde prøvetur den 31. mai 1908. Den 1. juni 1908 kom skipet i trafikk på innsjøen. DS «Lillehammer» gikk i trafikk mellom Lillehammer og Gjøvik, men sambandet hadde derfor også kortest sesong av passasjerfergene på Mjøsa på grunn av tidligst vinteris øverst i innsjøen ved Lillehammer. Båten brukte om lag tre timer på turen mellom Lillehammer og Gjøvik. Fergesambandet lettet Lillehammers forbindelse med omlandet på vestsiden av Mjøsa. Bak foretaket A/S Dampskipet Lillehammer som fikk bygget skipet og driftet den nye ruten, var banksjef i Lillehammer sparebank Fritz Georg Elligers og forretningsmennene Thor Bergseng og Gustav Edvard Søberg på Lillehammer, de sentrale aktørene.
DS «Lillehammer» befordret postforsendelser i perioden 1916 til 1923, og benyttet poststemplene «Nr: 468» (4 rings nummerstempler på skip) og «MJØSEN B».
Skopolamin
Skopolamin, C17H21NO4, er en av de tropane alkaloidene som inneholder et epoksid. Den forekommer i mange arter i søtvierfamilien, for eksempel i piggeple, Datura stramonium, bulmeurt, Hyoscyamus niger og engletrompet, Brugmansia  sp.
DS «Lillehammer»
DS «Lillehammer» var gjennom flere ombygginger, første gang alt etter den første trafikksesongen hvor den ble forlenget. Fergen møtte på 1920-tallet økende konkurranse fra andre transportmidler, og mistet i 1930 sertifikat for passasjertrafikk da man valgte å ikke utbedre elektriske feil på båten. Fergen ble siden videresolgt, og ombygget til en motordrevet lastebåt. Ved nyregistrering i 1937 fikk båten formelt navnet MS «Vega», men seilte hele tiden videre under navnet «Lillehammer». Båten fraktet blant annet poteter, teglstein og sand på Mjøsa.
Skipet var i aktiv lastetrafikk til 1960, da det ble satt på grunn. Den ble på nytt solgt videre med planer om restaurering, men ble liggende i opplag i Sundvika på Toten og forfalt, og i 1975 ble «Lillehammer» til slutt senket på dypt vann. Posisjonen hvor vraket ligger var lenge ukjent, men vraket ble gjenfunnet i 2022.
Stigma
Stigma (fra gresk στíγμα (stigma), er et «merke» eller «tegn», flertall stigma, stigmaer eller (kun på riksmål i betydningen «sårmerke») stigmata) har flere betydninger. Uttrykkets opprinnelse er kroppslige tegn (brent eller skåret inn i huden) av slaver, kriminelle, forrædere; personer av dårlig moral man måtte holde seg unna, spesielt offentlig. Slik stigmatisering ble også foretatt som æresstraff for å ydmyke og vanære en person. .
Etter kristendommens inntog har to nye betydninger blitt vanlige, nemlig stigmata, kroppslige tegn på guddommelig nåde i form av sårdannelser i huden, og den medisinske referansen til dette i form av fysiske tegn.
Patrice Servelle
Patrice Servelle (født 20. juli 1974) er en monegaskisk bobkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 21 i toer-bob.
Arngren Electronics
Arngren Electronics er et selskap som selger elektronikk, gadgets og hobbyartikler på postordre.
Selskapet ble startet i 1983 av Frithjof Arngren. I 1994 startet de med postordresalg, og var en pionér innen området. Selskapet hadde over 130,000 navn i kundedatabasen. I januar 2000 ble selskapet solgt til investor og gründer Simon Yuen som la postordresalget om til en nettbutikk, Bedriften ble slått konkurs i slutten av desember 2000. Arngren kjøpte konkursboet tilbake og startet opp med postordresalget igjen.
Selskapets nettsted har blitt kjent for designet.
Silver Convention
Silver Convention var et tysk disco-prosjekt som gjorde plateinnspillinger på 70-tallet med den såkalte Munich Sound. De hadde først navnet «Silver Bird Convention» eller «Silver Bird». Gruppa ble opprinnelig etablert i München av produsentene og låtskriverne Sylvester Levay og Michael Kunze. «Silver» er i realiteten Sylvester Levays kallenavn. Med bruk av kvinnelige studiovokalister til den første innspillingen oppnådde de en hitsingle i Storbritannia i 1974 med sangen «Save me» og innså at de ville bli nødt til å framskaffe et ansikt utad for det som til da bare hadde vært en studiogruppe.
De rekrutterte vokalistene Linda Thompson (virkelig navn Linda Übelherr, på sine soloalbum hadde hun navnet Linda G. Thompson), Penny McLean (ekte navn Gertrude Wirshinger) og Ramona Wulf (virkelig navn Ramona Kraft). Som «Silver Convention» oppnådde de to store hitsingler i USA. «Fly, Robin, Fly» som hadde en tekst som alt i alt besto av bare seks ord lå tre uker på førsteplassen i 1975 og sørget for at gruppa vant en Grammy for beste R&B instrumentell framføring. Oppfølgeren var hit-en «Get up and boogie» som lå tre uker på annenplass i 1976. Michael Kuntze skrev tekstene til de to første albumene under pseudonymet Stephan Prager. I løpet av denne perioden utga de tre sangerne sine egne soloarbeider. Wulfs soloarbeid var bare en moderat suksess.
Men ny produsent (John Davis) og et revidert oppsett av sangere (Suzie McClosky aka Zenda Jacks, Rhonda Heath og Ramona Wulf) gjorde Silver Convention braksuksess på diskotene i 1978 med LP-en «Love is a sleeper». 12"-singlen som ble sluppet fra LP-en var «Spend the Night With Me» med «Mission to Venus» på b-sida.
De påfølgende singleutgivelsene trioen kom med forsøkte å gjenskape lyden som en kort periode hadde gjort dem til en suksess, men singlene «Tiger Baby» og «No No Joe» ble bare mindre hitter.
Levay arbeidet også med Giorgio Moroder, og Kunze gikk videre til å jobbe med Jim Steinman. De tre sangernes solokarrierer dalte raskt og de forlot musikkbransjen.
Hotan (Hotan)
Hotan (kinesisk: 和田市; pinyin: Hétián Shì) er et byfylke i prefekturet Hotan i det autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 155,04 km² og teller 270.000 innbyggere (2004).
Byen ligger sør for Taklamakanørkenen og direkte nord for Kunlunfjellene, som krysses av Sanji-, Hindutagh- og Ilchipassene.
Byen ble tidligere kalt 于窴 / 於窴, Yútián av kineserne, og Ilchi av 1800-tallets europeiske oppdagelsesreisende.
Historie
Khotan lå langs den sørlige karavaneruten rundt Taklamakanørkenen på Silkeveien fra Kina til India og Sentral-Asia. Byen var berømt for sin produksjon av jade som ble ansett som den beste nefrittiske jade benyttet i jadekunst i Kina. Khotan var også navnet på et buddhistiskt kongerike langs den sørlige Silkeveien 100-1000 e.Kr. Dette riket var en av historiens eldste buddhistiske stater og utgjorde en kulturbro for formidling av buddhistisk tro, kultur og lærdom fra India til Kina. Fra Khotan finnes tekster bevart skrevne på kinesisk, sanskrit eller på sakisk, et i dag utdødd østiransk språk.
Det skal ha vært to munker fra kongeriket Hotan som smuglet silkeormegg ut av Kina i et hult bambus rør og gitt dem til keiser Justinian I den store i Konstantinopel i år 552.
I 1006 vet man at Khotan var kontrollert av muslimen Yūsuf Qadr Khān, som var bror eller nevø av den muslimske hersker av Kashgar og Balasagun. Mellom 1006 og 1165, etter at den falt til karakitaiene, var den del av Karakhanidkhanatet og ble med tiden en muslimsk stat.
Byen led kraftig under Dunganopprøret mot Qing-dynastiet i 1864-1875, og atter noen få år senere da Yaqub Beg av Kashgar kom til makt i Østturkestan.
Næringsliv og samferdsel
Landbruk med husdyrhold er en viktig næringsvei i fylket. Energi stammer fra den lokale Wuluwati-demningen, som produserer om lag 190 GWh elektrisk kraft årlig.
Jernbane
Kashgar-Hotan-jernbanen ender her. Den ble åpnet for passasjertrafikk i 2011.
Vei
Kinas riksvei 315 løper gjennom området. Den fører vestover fra Xining i provinsen Qinghai til Kashgar (Kashi) i Xinjiang.
Tjøtaelva Kraftverk
Tjøtaelva kraftverk er et vannkraftverk i på gården Holme i Hyen i Gloppen kommune i Vestland. Produksjonen startet i 2011
Kraftverket er et elvekraftverk og bruker vannfallet fra 385 meter i Tjøtaelva, som renner ut i Hyefjorden, og stasjonen som ligger der 2 moh. Rørgata fra inntak til stasjon er 960 meter lang. Øverst ved inntakert er det nyttet polyetylenrør de første 150 meterne, mens resten av rørgata består av duktile stålrør på 600 mm diameter.
Installert effekt er 2,3 MW. Årsproduksjon er 8,1 GWh.
Lømsen
Lømsen er en innsjø i Steinkjer kommune i Trøndelag.
Tjøtaelva Kraftverk
Kraftverket eies av Småkraft AS, med avtale om deling av overskudd med grunneierne og fallrettshaverne Nils Ommedal og Ola Holme.
Risevatnet
Risevatnet er en innsjø i Bremanger kommune i Sogn og Fjordane. Den ligger like sør for tettstedet Svelgen og har utløp gjennom Riseelva, som munner ut i Nordgulen. Den har tilløp fra øst og sør gjennom Åsenelva, Elvane og Stavvatnelva, men alle tilløpselvene er tørrlagt og overført til kraftproduksjon i Svelgen IV kraftverk.
OJ
OJ (eller O.J.) har flere betydninger:
Autonomi
Autonomi kan vise til:
Skipstyper
Fraktskipstyper
Marsjfarten på skip er avhengig av motorkraften. Skip med marsjfart 10 eller 15 knop ble etterhvert mindre vanlig og skip med marsjfart 20 eller 25 knop mer vanlig. Fraktformidling skjer vanligvis via befraktere eller skipsagenter.