cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leirskredet i Gjerdrum 2020
Grunnforholdene på Romerike
Boligfeltet Nystulia som ble planlagt i 2005 ble klassifisert med høyeste fare for leirskred (klasse 5), mens Ask sentrum ble vurdert til en klasse lavere. Hydrologen Steinar Myrabø advarte kommunen om erosjonsproblemer (blant annet knyttet til Tistillbekken) og fare for leirskred i området. Kommunen godkjente reguleringsplanen for Nystulia i 2003. NGI gjorde deretter undersøkelser på oppdrag fra utbygger. Før utbyggingen av området var det kjent at det var mye kvikkleire i området. NGI vurderte området i en risiko- og sårbarhetsanalyse for Gjerdrum kommune i 2003 og advarte der om at det kunne gå skred med utstrekning på opp mot 10 dekar med fare for 10 til 50 omkomne personer. Materielle skader kunne komme opp i 20 til 100 millioner kroner. To år senere anbefalte NGI å senke deler av de høyeste terrenget, oppfylling av lavere terreng og bekkedal for å fungere som motvekt og motvirke eventuelt skred og erosjonssikring av Tistilbekken.
Oddbjørn Bruland, professor i vassdragsteknikk, tror at erosjon av Tangeelva kan ha vært en medvirkende årsak. Bruland uttalte til NRK at man bør se nøye på vassdrag i kvikkleireområder. Bruland er overrasket over at Tangeelva og Tistilbekken ikke har vært sikret av kommunen. En rapport fra Norconsult i 2019 nevnte begge som sårbare punkter i områder. Samme rapport, som hadde et fokus på flom og erosjonsikring, ikke ras, nevnte også at «I Gjerdrum kommune må man også ta hensyn til at leiren i ravinelandskapet er meget rasutsatt». Rapporten beskriver Gjerdrum som delvis et ravinelandskap bestående av leire som eroderes kontinuerlig, og anbefaler at det hentes inn geoteknisk kunnskap for å vurdere sikringstiltak.
I 2009 og 2011 varslet blant annet en tidligere grunneier kommunen om erosjon og økt vannføring i en bekk langs rasområdet. Ifølge brevet til kommunen fikk tidvis stor vannføring på grunn av tilførsel av mye overvann fra byggefeltet. I 2009 skrev konsulentfirmaet Asplan Viak i en rapport at overvannet fra Ask sentrum havnet i Brådalsbekken og Tistilbekken som kunne før til erosjon. Firmaet anbefalte dammer og torvetak som dempende tiltak. I kommunale dokumenter fra 2009 advares det om at erosjon i bekken kunne føre til undergraving som kunne utløse leirskred. Særlig østsiden av Tistilbekken ble ansett som utsatt. Utbyggeren sier til Dagbladet at de ikke visste om rapporten fra Asplan Viak.
Fylkesmannen og NVE hadde i 2015 innsigelser mot en utvidelse av bebyggelsen ved aldershjemmet. NVEs innsigelser ble ifølge Dagbladet trukket etter at rådmannen i Gjerdrum hadde vært i kontakt med konsulenter. Konsulentene mente et eventuelt skred utløst i et ustabilt område like sør for aldershjemmet ville bli stanset av veien Fjellinna vestover fra fylkesvei 120. NVE planla å kartlegge kvikkleiresituasjonen i 37 områder på Romerike inkludert Ask i 2021.
I 2016 ønsket en gruppe beboere å stanse utbygging i området Viervangen like nord for Nystulia der skredet gikk. Askjonsgruppen mente inngrepet i bekkeløpet ville bli for stort og øke faren for skred.
I desember 2020 falt det på Hellerud tre ganger så mye nedbør som normalt i desember, i Hakadal over fem ganger så mye og i oktober-november var det rekordmye nedbør. Siste to døgn før raset falt det rundt 70 mm nedbør i Gjerdrum. Normalt er kraftig og mye nedbør i seg selv ikke direkte årsak til kvikkleireskred. Kvikkleirene er veldig tett og vann trekker ikke raskt inn. Skred utløses normalt av ytre påvirkning som anleggsarbeid, oppføring av tunge bygg eller erosjon av elver og bekker i ytterkanten av en skråning. Det kan være relativt liten påvirkning føre til at en skråning kollapser, ifølge NGU.
Andre evakuerte områder i Gjerdrum
Omkring to km nord for Ask og rasområdet (ved fylkesvei 120) ble det 31. desember oppdaget sprekkdannelser i bakken med tendenser til utglidning. Et område ved Kogstad med 46 beboere ble evakuert.
3. januar besluttet redningsledelsen å oppheve evakueringen ved Kogstad etter anbefaling av NVE.
Økonomisk støtte
Finans Norge og Norsk Naturskadepool sendte 2. januar ut en bransjeanbefaling til medlemmene sine der de informerte om at de evakuerte i første omgang får dekning for midlertidig og alternativ bolig ut 2021, så lenge de er beordret evakuert.
Kommunalminister Nikolai Astrup og statsforvalter Valgerd Svarstad Haugland uttalte at Gjerdrum kommune vil motta bistand, både praktisk og økonomisk, som den trenger fra regjeringen på kort og lang sikt.
I begynnelsen av januar 2021 var det et forløpig estimatat på at skredet vil gi naturskadeserstatninger på rundt 900 millioner kroner. Erstatningsanslaget vil endre seg etter hvert som skadeomfanget blir klarere.
Reaksjoner
Den 3. januar besøkte Kong Harald, Dronning Sonja og Kronprins Haakon Gjerdrum. Der snakket de med redningsmannskapene, frivillige, evakuerte og deres pårørende.
Gransking
Regjeringen varslet 7. januar 2021 at den vil sette ned en ekspertgruppe som skal finne årsaker til skredet og evaluere arbeidet med å forebygge kvikkleireskred og finne ut om det er behov for endring av regelverkets innhold og hvordan det følges opp.
Gjerdrum kommune offentliggjør alle dokumenter omkring utbyggingen i området.
Evalueringsrapport
I juni 2021 ble rapporten Evaluering - Redningsaksjonen og den akutte krisehåndteringen under kvikkleireskredet på Gjerdrum av Hovedredningssentralen publisert på Regjeringens nettsider.
Årsaksrapport
I september 2021 ble delrapporten Årsakene til kvikkleireskredet i Gjerdrum 2020 av et ekspertutvalg publisert på Regjeringens nettsider. Ekspertutvalget peker på erosjon i Tistilbekken, som renner gjennom området, som årsaken til at skredet gikk. Særlig stor erosjon var observert ved Holmen, sør for Nystulia. Det har over flere år blitt uttrykt bekymring for bekkens endringer. Utvalget konkluderte med at erosjonen har gått raskere enn normalt; dette var et resultat av menneskelig aktivitet. Den direkte utløsende årsaken, mener utvalget var den rekordvåte høsten før.
I mars 2022 kom den siste delrapporten På trygg grunn - Bedre håndtering av kvikkleirerisiko. Rapporten pekte på uakseptabelt høy risiko for nye skred flere steder i landet og foreslo at det bør innføres en ny naturskadesikringslov.
Utvalget foreslo også en Nasjonal handlingsplan som skal gi:
Etterforskning
Øst politidistrikt startet i januar 2021 en etterforskning av hendelsen. I februar 2022 ble Gjerdrum kommune siktet for manglende oppfølging av varsler. . I november 2022 ble saken henlagt med begrunnelsen «ingen straffbare forhold bevist».
Zacapa (departement)
Zacapa er et departement i det østlige Guatemala. Det grenser til departementene Alta Verapaz og Izabal i nord, til Honduras i øst, til Chiquimulaog Jalapa i sør og til El Progreso i vest. Departementet har 200 167 innbyggere (2002), og et areal på 2 690 km². Hovedstaden er byen Zacapa.
Administrativ inndeling
Departementet er delt inn i følgende ti kommuner:
Kanten (gate)
Kanten var en liten gate på Hammersborg i Kristiania. Den gikk fra Bjerggaden langs Krist kirkegård, i nordre kant av Hammersborg, fram til Hammersborg torg. All den gamle bebyggelsen ble revet i mellomkrigstiden, og mye av gata er også borte. En rest finnes likevel opp fra Grubbegata mellom kirkegården og Svenska Margaretakyrkan, som i dag har adresse til Hammersborg torg.
Bečice (České Budějovice distrikt)
Bečice er en landsby og kommune (obec) i distriktet České Budějovice i regionen Syd-Böhmen i Tsjekkia. Kommunen dekker et areal på 4,48 km², og hadde i 2022 en befolkning på 101.
Bečice ligger omtrent 27 km nord for České Budějovice og 97 km sør for Praha.
Jordskjelvet i Ecuador 16. april 2016
'''Jordskjelvet i Ecuardor 16. april 2016''' var et jordskjelv med momentmagnitude 7,8 som inntraff ved stillehavskysten 16. april 2016 klokken 18.58 lokal tid (UTC-05.00). Jordskjelvet, som hadde episenter om lag 27 kilometer sør for Muisne i den nordvestlige delen av landet, var det største i Ecuador siden et jordskjelv i 1979. Ifølge Ecuadors president, Rafael Correa, er de foreløpige dødstallene etter skjelvet rapportert til 233, og nesten seks hundre personer er rapportert skadet. Skjelvet førte til omfattende materielle skader også i landets største by, Guayaquil, tre hundre kilometer sør for episenteret.
Richard Johansson
Carl Richard Johansson (født 18. juni 1882, død 24. juli 1952) var en svensk kunstløper som deltok i de olympiske leker 1908 i London
Johansson vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under sommer-OL 1908 i London. Han kom på andreplass i single for menn bak sin landsmann Ulrich Salchow. Det var ni deltakere i konkurransen.
Valldal-Åndalsnes Rutebillag
Valldal-Åndalsnes Rutebillag var et norsk rutebilselskap ved hovedkontor i Valldal, Norddal kommune. Selskapets virksomhet strakk seg fra 1936 til 1980.
Historie
Selskapet ble etablert i 1936. Trollstigveien mellom Åndalsnes og Valldal (57 km) åpnet sommeren 1936 og dette gav grunnlaget til det som lenge var selskapets hovedrute. Dette var først og fremst en turistrute i sommersesongen, men Trollstigveien var i mange år enda eneste veiforbindelse til Valldalen, og dermed hadde ruta også mye lokaltrafikk. Derfor gikk ruta med redusert tilbud så lenge Trollstigen var åpen for trafikk. I enkelte år med lite snø var ruta derfor åpen til over nyttår. Så var det åpning vanligvis i juni etter at veien var brøytet.
Turistruta Åndalsnes-Valldal hadde korrespondanse med Raumabanen på Åndalsnes, og med båter og ferjer på Storfjorden, ikke minst til Geiranger som var viktig for turisttrafikken. Etter hvert som veien fra Valldal ble forlenget utover fjorden, ble ruta forlenget til Linge ferjekai, seinere til Liabygda ferjekai.
I tillegg til rutetrafikken hadde selskapet også mye kjøring av turister fra cruisebåtene på Åndalsnes til Trollstigen, og fra cruisebåtene i Geirager. Dette i tillegg til turistruta Åndalsnes-Valldal førte til at selskapet hadde størst aktivitet i sommersesongen.
Valldal-Åndalsnes Rutebillag (VÅR) overtok ved oppstarten i 1936 også lokalruter i Valldalen, og etter hvert også ruter rundt Åndalsnes og gjennom Romsdalen. I 1941 fikk VÅR starte bussrute Dombås-Åndalsnes, med avgang fra Dombås om morgenen, og retur fra Åndalsnes om ettermiddagen. I 1950 fikk selskapet arbeidsrute Verma-Åndalsnes. Det ble også gods- og melkerute på samme strekning, og etter hvert ble det utbygd med skolebussruter. I Valldalen var det også gods- og melkeruter til Stranda (meieriet) og fra 1958 daglig godsrute Valldal-Ålesund (ferje Valldal-Overåneset). Også i Valldalen ble det innslag av skolebussruter etter hvert.
I alle år var det slik at selskapet hadde to atskilte ruteområder i vinterhalvåret, Valldal og Åndalsnes.
Sluttfasen
På 1970-tallet ble det arbeidet for mer samordning av rutebilselskapene i Møre og Romsdal. Som del av dette ble VÅR oppløst i 1980. Fra 1. juli gikk rutene i Romsdalen (40%) over til Rauma Billag, mens rutene i Valldalen inkl. Trollstigen (60%) gikk inn i Storfjord Rutebilar.
Statistikk fra 1978 belyser litt omfanget av selskapet: 18 ansatte, 10 busser, 4 lastebiler og en kombinertbuss.
30. serierunde i Eliteserien 2022
30. serierunde i Eliteserien i fotball for menn 2022 startet søndag 13. november kl. 17:00 med alle åtte kampene.
Kampfakta
<div id="Lillestrøm v Viking"> <div id="Strømsgodset v Bodø/Glimt"> <div id="Tromsø v Aalesund"> <div id="Vålerenga v Molde">
Nyons
Nyons er en kommune og et underprefektur i departementet Drôme i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i Frankrike. Kommunen er kjent for olivendyrking.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Nyons
Løvens perfekte uttrykk for makt
Løvens perfekte uttrykk av makt (tibetansk: སེང་གེ་རྩལ་རྫོགས; THL:  sengé tsaldzog; wylie: seng ge rtsal rdzogs; rekonstruert sanskrit: siṃha-parākrama-pūrṇa; devanagari: सिंह पराक्रम पूर्ण​​) er en tantrisk tekst innenfor tibetansk buddhisme. Teksten er en av de 17 tantraer som utgjør den fjerde og siste seksjon av menngagdé. Menngagdé er den tredje og mest avanserte delen av dzogchen, som igjen er en av tre inndelinger av de indre tantraer i den tibetanske tekstsamlingen Nyingma Gyubum. Nyingma er den eldste av de fire retninger i tibetansk buddhisme.
Barypina
Barypina er en gruppe av billene i delgruppen (underfamilien) sandgravere (Broscinae) i familiegruppen løpebiller. Ingen arter er registret fra Norge.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World
Le Mée-sur-Seine
Le Mée-sur-Seine er en kommune i departementet Seine-et-Marne i regionen Île-de-France, og er en av de sørøstlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 41,1 km fra sentrum av Paris. Innbyggerne i kommunen kalles for Méens.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Le Mée-sur-Seine
Liste over kulturminner i Sandefjord
Liste over kulturminner i Sandefjord er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Sandefjord. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
FS «Marjata» (2016)
FS «Marjata» er et norsk etterretningsskip for Forsvaret som ble vedtatt bygget av Stortinget i 2010. Det ble døpt 6. desember 2014 av statsminister Erna Solberg. Skipet bemannes av mannskaper fra Etterretningstjenesten.
Historie
Skipet er det fjerde i rekken som bærer navnet «Marjata». Navnet er gitt etter forbokstavene til Alf Martens Meyers familie: M’en er han selv – «Mamen» – A er hans kone Annie Signe, og deretter følger sønnene Roy, Jan og Alf og svigerdøtrene Turid og Anne Lise. Det første var operativt i perioden 1966–1975, det andre i perioden 1976–1995 og det tredje 1995–2017, da det ble omdøpt til FS «Eger».
Stortinget bevilget i 2009 penger til å investere i et nytt etterretningsfartøy. Forsvarets logistikkorganisasjon lyste ut prosjektet i 2011, og selskapet Vard Langsten (nå del av Fincantieri) ble tildelt kontrakten etter å ha konkurrert med flere andre norske verft om oppdraget. Skroget er bygget ved Vard Tulcea i Romania, mens Vard Langsten i Tomrefjorden i Romsdal skal ferdigstille skipet.
Den tekniske utrustningen skjedde fra april til november 2015 ved en amerikansk orlogsstasjon i Virginia.
Skipet har en kostnadsramme på 1,5 milliarder kroner. Enkelte kilder sier 1,2 milliarder kroner, men kostnadsrammen er senere økt fra 1,246 milliarder til 1,379 milliarder kroner. Det nye skipet vil bli 126 meter langt og 23,5 meter bredt. Prosjektets prisjusterte kostnadsramme er på 1,473 milliarder kroner. Det nye skipet kommer i operativ drift i 2016. Det forventes å seile med kurs for nordområdene i løpet av våren 2016.
Tidligere er disse skipene kalt forskningsskip, men FS «Marjata IV» er det første som også offisielt driver etterretning, vesentlig for å holde øye med den russiske Nordflåten.
Skipet har verken våpen eller helikopter om bord.
Konflikter
Noen av konfliktene om bord kommer til syne i media fordi de havner i rettsvesenet. De ansatte på «Marjata» har fått sivile arbeidskontrakter etter Skipsarbeiderloven siden spionbåtene i førstningen ble kalt forskningsskip og holdt skjult fra allmennheten. Skipsarbeiderloven er ganske klar på at 70 års aldergrense er ufravikelig, men noen ansatte fikk beskjed i starten av 2019 om at aldersgrensen for pensjon var endret fra 70 til 63 år.
Hjemmehavn
I 2016 bekreftet Etterretningstjenesten at Marjatas hjemmehavn var Kirkenes, men i 2019 vil ikke Etterretningstjenesten lenger bekrefte dette.
Adil Hussain
Adil Hussain (født 5. oktober 1963 i Assam, India) er en indisk skuespiller.
En manns skjebne
En manns skjebne (originaltittel: russisk: Sudba tsjeloveka, Судьба человека) er en sovjetrussisk spillefilm fra 1959 regissert av Sergej Bondartsjuk etter Mikhail Sjolokhovs roman av samme tittel.
Adil Hussain
Han har spilt i en rekke indiske og internasjonale filmer, blant annet i den amerikanske filmen Historien om Pi fra 2012. Han spilte rollen som faren Mirza i den norske filmen Hva vil folk si fra 2017. For rollen vant han Kanonprisen 2017 i klassen beste birolle og Amandaprisen 2018 i klassen beste mannlige skuespiller.
En manns skjebne
Dette var Bondartsjuks debut som regissør, og han spilte selv hovedrollen.
Handlingsreferat
Filmen begynner i Sovjetunionen våren 1946. Lastebil-sjåfør Andrej Sokolov og hans lille sønn, støter på en mann Sokolov anerkjenner som en tidligere lastebil-sjåfør. Sokolov begynner å fortelle historien om sine erfaringer etter at han kom tilbake fra Den russiske borgerkrigen og Hungersnøden i Russland 1921–1922. Et tilbakeblikk viser Andrej bygge et hus, hvor han møter og forelsker seg i sin kommende kone Irina. Snart blir paret gift og får en sønn, Anatoly og to døtre. Andrej lever et lykkelig familie-liv i 17 år, frem til andre verdenskrig.
Andrej blir vervet som lastebil-sjåfør for den røde hær, og etterlater familien sin. Han blir beordret til å kjøre under et bombardement for å frakte viktige forsyninger til det russiske militæret. Tyske stuka oppdager og bomber Andrejs konvoi. Andre lastebiler stopper og personellet løper i dekning. Men Andrej fortsetter å kjøre. En eksplosjon i nærheten velter lastebilen hans, og slår Andrej bevisstløs. To tyske soldater tar Andrej til fange. Andrej og andre sovjetiske krigsfanger blir sendt til en forlatt kirke.
Neste morgen blir alle fangene som tyskerne mistenker for å være blant annet kommunister, høyere kommissærer, offiserer eller jøder henrettet. En doktor som nettopp hadde behandlet Andrej blir også drept. Alle de andre krigsfangene blir deretter sendt videre til en krigsfangeleir. Andrej, desperat og veldig ensom, lengter tilbake til familien sin. Andrej og andre sovjetiske fanger blir brukt som tvangsarbeidere for tyskere. Andrej forsøker å stikke av, men blir snart oppdaget og overført til annen konsentrasjonsleir.
En sen kveld blir Andrej kalt inn på leirkommandørens kontor. Kommandanten sier at Andrej er dømt til henrettelse. Men neste morgen informerer en medfange at de tyske styrkene rundt Stalingrad endelig har blitt beseiret. Stemningen i leiren skifter. Når det tyske militæret trekker seg tilbake, begynner leir-vaktene å behandle deres innsatte mindre hardt. Andrej får i oppdrag å kjøre en tysk major, men når majoren sovner i bilen bestemmer Andrej seg for å forsøke seg på en ny flukt.
FS «Marjata» (2016)
Hjemmehavn
Nettavisen Aldrimer.no hevdet at dette skyldes økt oppmerksomhet fra utenlandske etterretningstjenester, spesielt den Russiske. I juli 2020 bekreftet Forsvarsdepartementet at Harstad blir ny hjemmehavn fra 2021.
Bourg-lès-Valence
Bourg-lès-Valence er en kommune i departementet Drôme i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i Frankrike.
Elva Drôme renner gjennom kommunen, der den er demmet opp i tilknytning til Bourg-les-Valence vannkraftverk.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Bourg-lès-Valence
Eliteserien i ishockey for menn 1995/96
Eliteserien i ishockey for menn 1995/96 var den 58. sesongen i det øverste nivået i ishockey i Norge. Vålerenga vant serien foran Stjernen Hockey, Storhamar og Spektrum Flyers. De seks beste til NM i ishockey 1996, De seks beste til sluttspill, Frisk Asker og Viking til kvalik for 1. divisjon ishockey for menn.
Egon Johansen
Egon Johansen (født 9. november 1919, død 11. mai 1999) var en dansk landhockeyspiller.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Nordre Nordmøre Billag
Historie
Da NNB ble stiftet var det tre kommuner i ruteområdet på Ytre Nordmøre, Tustna, Aure og Stemshaug. Ved oppstart overtok NNB noen ruter som hadde vært drevet 2-3 år på Tustna. Hemne og Vinje Billag hadde også hatt ruter i Aure kommue, men NNB fikk etter hvert konsesjon for alle rutene i dette ruteområdet. I 1956 var veinett i regionen svært dårlig utbygd og det var lite med ferjeruter. Transporten var basert på båt. På dette tidspunktet stod distriktet overfor en omfattende omlegging fra sjøverts- til landverts trafikk. I tidlig fase hadde NNB trafikk på tre mindre området som ikke var bundet sammen med vei.
Det ble fortgang i utbygging av veier og ferjeruter de kommende årene, og NNB fikk gradvis bygd ut et rutenett av person- og godsruter fra alle deler av distriktet til og fra Kristiansund, og det ble opprettet godsrute direkte til Trondheim.
EEA
EEA er forkortelse for følgende:
...men kan også vise til:
Shigeyuki Dejima
Shigeyuki Dejima (japansk: 出島 茂幸, født 13. mai 1982 i Kushiro i Kushiro på Hokkaido) er en japansk skøyteløper som representerte hjemlandet i ett vinter-OL i 2010 i Vancouver.
Røkholt-Venger ætten
'''Røkholt – Venger ætten. En slektsoversikt''' er en slektsbok som er skrevet av historikeren Andreas Holmsen. Slektsboken gir en fortegnelse over etterkommere av Jens Jakobsen som døde på sin gård Røkholt i Eidsvoll 4. mai 1835. Boken går også fire slektsledd videre bakover til 1600-tallet, men Jens Jakobsen regnes som stamfar for slekten.
Stamfaren Jens Jakobsen
Jens Jakobsen Hemli Røkholt (født 1755 på Toten, død 4. mai 1835 på Røkholt i Eidsvoll) ble født på Setne i Vestre Toten tidlig på våren 1755. Han var den fjerde i rekken av Jakob Eriksen og Maren Pålsdatters barn. De tre eldre het Pål f. 1742, Hans f. 1744 og Lars f. 1752. Han hadde også en yngre søster som het Marte f. 1758 på gården Ouren. Familien etablerte seg i Eidsvoll der kona Maren Pålsdatter døde i 1773, og Jakob Eriksen overlot da gården Trandum på Toten til de to eldste sønnene Pål og Hans.
Jens Jakobsens etterkommere deles i Larsgreina, Paalsgreina, Erikgreina, Jensgreina og Amundgreina. Jens og Kirsti hadde også en datter Mari f. 1800 som døde i ung alder. Sønnene overtok alle store gårder på Eidsvoll etter sin far, som gjennom hele livet arbeidet seg opp fra et leilendingsbruk til disse gårdene.
I 1810 fikk Paal gården Norgarn Røkholt for 1200 daler. Lars fikk Hemli for 1200 daler i 1815. I 1819 fikk tredje sønn Erik gården Opstun Røkholt som også overtok gården Nordgarn Elstad gjennom ekteskap. Jens og Amund overtok hver sin gård i 1820-åra.
Jens Jakobsen tok føderåde på Røkholt der han døde 4. mai 1835.
Paalsgreina
Paal Jensen Røkholt f. 1787 gm Else Oldtr. fra N. Sandholt brukte Nordgarn Røkholt fra 1811 til 1835. De fikk barna Ola, Jens, Kristian og Gurine. Det vites ikke hvem som drev gården fra 1835 til 1848 da eldste sønn Ole overtok.
Ole Paulsen Røkholt f. 1823 var eldste sønn av Paal og Else. Han overtok gården for 900 dlr. Han var gift med Karen Oldtr. fra Taralstun Jøndal. De fikk barna Olaf Peder, Jens Henrik og Martin. Karen døde i 1855. Ole var bruker fra 1848 til 1894 da han kjøpte til Hagan. Yngste sønn Martin Olsen f. 1854 overtok gården for 7000 kr.
Jens Pålsen Røkholt (1826–1914) var nest eldste sønn av Paal og Else. Han var far til Ole Jensen Røkholt (1861–1950) som var født på Nordstun Røkholt.
Jensgreina
Korporal Jens Jensen, 1799 – 1854, gift med Anne Marie Håkensd. fra Skjennum i Nannestad. Kjøpte Aamodt gård i 1824 fra Eidsvoll Verk. Barn: Johan Jensen, Aamodt gård 1854 – 1865. Herman Jensen Aamodt
Herman Jensen Aamodt, Aamodt gård 1865 – 1904, gift med Jensine Marie Kristnd. fra nabogård Blekstad Barn: Jens Kristian Aamodt
Branka Konatar
Branka Konatar (født 2. november 1999 i Podgorica) er en montenegrinsk håndballspiller, som spiller for den slovenske klubben og det montenegrinske kvinnelandslaget.
Røkholt-Venger ætten
Jensgreina
Jens Kristian Aamod, Aamodt gård 1904 – 1947, gift med Hanna Otilde Eidsæther fra Hurdal. Barn: Helge, Ludvig, Otto, Ole, Hans, Jens, Kaare, Anne Marie
Slaget ved Cable street
Slaget ved Cable Street var en rekke sammenstøt som endte i et stort gateslag mellom britiske antifascister, London-politiet og fascister i Øst-London den 4. oktober 1936, særlig sentrert ved gaten Cable Street. Slaget oppsto etter at antifascistiske motdemonstranter tok til gatene som motsvar på en varslet marsj av britiske fascister gjennom London-bydelen East End, et område med en stor jødisk befolkning.
Røkholt-Venger ætten
Jensgreina
Helge Ludvig Aamodt, Aamodt gård 1947 – 1975, gift med Nanna Aas fra Nystuen Aas i Eidsvoll. Barn: Jens Herman og Astrid
Branka Konatar
Hun ble tatt ut i bruttotroppen til Per Johansson foran Håndball-VM 2019 i Japan, men var ikke blant de 16 utvalgte.
Røkholt-Venger ætten
Jensgreina
Jens Herman Aamodt, Aamodt gård 1975 – 2002, gift med Solveig Fiskvik fra Tylldalen, Tynset kommune. Barn: Birgit, Helge, Kristin
Slaget ved Cable street
Bakgrunn
Gjennom 1930-tallet hadde det britiske fascistpartiet BUF (British Union of fascists) organisert seg som en nasjonal organisasjon, og ble etterhvert ganske synlig i britiske gater med marsjer og demonstrasjoner. Fascistpartiet ble kjent for sine offentlige opptredener iført svarte uniformer og av det omtalt som "svartskjortene". Partiet ble møtt av en sterk motstand fra britiske antifascister, og demonstrasjonene deres ble svært kontroversielle. I 1936 gjennomgikk fascistpartiet en tydeligere dreining i retning av den europeiske fascismen, og omfavnet blant annet de tyske nazistenes antisemittisme. Høsten 1936 var det blitt kjent at fascistene planla en større demonstrasjon i øst-London, gjennom byområder med en stor jødisk befolkning, og det ble gjennomført stortstilt mobilisering blant britiske antifascister.
Røkholt-Venger ætten
Jensgreina
Birgit Fiskvik Aamodt, Aamodt gård 2002 –, gift med Geir R. Solberg fra Bodø. Barn: Herman Ludvig, Frida Sofie, Karl Magnus
Erikgreina
Erik Jensen Røkholt (født 1794 på Opstun Røkholt, død 1835 samme sted) var gift med Else Jonsdatter fra Nordgarn Elstad (1801 – ca. 1870). Else var datter av dragon og gårdbruker Jon Hansen Nordgarn Elstad (1768 – 1817) og Berthe Kristoffersdatter (1772 – 1833). Erik var bruker av farsgarden Opstun Røkholt fra 1819 til 1835 og dertil av svigerfarens gard fra 1825 til 1835 da han døde.
Slaget ved Cable street
Hendelsesforløp
Rundt klokken 1400 søndag 4. oktober 1936 hadde en større delegasjon av fascister samlet seg for å marsjere gjennom øst-Londons gater. Anslagene varierer, men mellom 2-3000 fascister var samlet til avmarsj. På forhånd av marsjen hadde antifascistene mobilisert kraftig, og det anslås at rundt 100.000 antifascistiske motdemonstranter var samlet. Nærmere 7000 politimenn var samlet for å eskortere fascistene gjennom gatene. Ved flere veikryss hadde antifascistene etablert veisperringer, og disse ble forsøkt fjernet av politifolkene som var tilstede. Ved butikken Gardiner's i Whitechapel oppsto de største konfrontasjonene. Ved de improviserte veisperringene holdt motdemonstrantene stand, mens politiet forsøkte å åpne gaten.
Røkholt-Venger ætten
Erikgreina
Erik og Else fikk barna Berthe Marie (1821–1885), Jens (1822–1903), Karen Olea (1822–1891), Marthea (1829–1912) og Elise Gurine f. 1830.
Slaget ved Cable street
Hendelsesforløp
Antifascistene bestemte seg for å yte fysisk motstand, og kjepper, steiner, stolben og andre lett tilgjengelige gjenstander ble brukt for å hindre marsjen. Fra leilighetene over gaten ble søppel, rotne grønnsaker og innholdet i toalettpotter kastet på fascistene og politiet. Til tross for at fascistene hadde mobilisert godt, var den antifascistiske motstanden så overveldende, at demonstrasjonsmarsjen ikke lot seg gjennomføre. Gateslaget endte med seier for antifascistene, men mer enn 150 motdemonstranter ble arrestert, og ca 175 menn, kvinner og barn ble skadet.
Røkholt-Venger ætten
Erikgreina
Hva som kan ha skjedd i 1835 da både Erik og hans far Jens Jakobsen døde, vites ikke. Kona Else drev gårdene alene i ti år da eldstegutten Jens bare var 13 år gammel, og hun giftet seg på nytt tidlig på 1840-tallet med Ola Olsen f. på Nordstun Tønsaker i 1797, som var sønn av Ole Gulbrandsen f. 1760 og Åse Olsdatter. Eldste sønn Jens overtok Opstun Røkholt. I 1858 overtok Marthea og hennes mann Lars Gulbrandsen Tønsaker gården Nordgarn Elstad.
Opstun Røkholt
Eldste sønn Jens (8. april 1822 – 19. juni 1903) var døpt i Eidsvoll kirke og konfirmert den 28. oktober 1836. Omgangsskolelæreren underviste skiftevis på gardene. Oppveksten bar preg av at Jens vokste opp blant bare søstre, og han mistet både sin far og farfar i 1835. Det var fattigslige tider og Jens kjørte plank fra Odalen til Eidsvoll stasjon mens han ennå var guttunge. Han giftet seg den 28. desember 1845 i Eidsvoll kirke med Anne Larsdatter f. på Nordstun Elstad den 18. februar 1825. De fikk barna Edvard (1846 – 1933), Laura Marie (1848 – 1882), Amalie (1858 – 1886) og Ole (1861 – (1937).
Slaget ved Cable street
Hendelsesforløp
Gateslaget ble feiret som en stor seier for britiske antifascister, og har i ettertiden blitt markert som et symbol på britisk motstand mot fascisme og nazisme.
Røkholt-Venger ætten
Opstun Røkholt
Jens overtok Opstun Røkholt i 1846 fra sin mor Else. Folketellingen i 1865 viser to hester, ti kyr, 17 får og to svin. Det ble dyrket rug, bygg, havre og poteter. Jens kjøpte i 1872 Arstun Røkholt der de gamle husene lå inntil husene i Opstun. I de neste 15 årene hadde han en av de største gårdene i Eidsvoll. I 1887 fikk de to sønnene hvert sitt bruk mot føderåd. Jens døde i Opstun Røkholt i 1903 og Else døde hos sønnen Ole i Høgstun i 1912.
Nikhil Nandy
Nikhil Nandy (født 1932 i Calcutta i Britisk India, død 29. desember 2020 i Nagerbazar) var en indisk fotballspiller.
Røkholt-Venger ætten
Nordgarn Elstad
Marthea Eriksdatter Røkholt (født 1828 på Røkholt, død 16. mars 1912) ble døpt i Eidsvoll kirke og konfirmert den 15. oktober 1843. Hun giftet seg med Lars Gulbrandsen Tønsaker og tok over gården Nordgarn Elstad i 1858 etter hennes mor Else. De fikk barna Ole Edvard (1851–1922), Else Marie (1853–1862), Oleanne (1855–1931), Berthe (1858 – ), Gulbrand (1859–1942), Else Marie (1862–1929), Laura (1865–1873), Jens (1869–1973) og Lars (1871- ).
Ole Edvard Larsen Elstad overtok driften av gården etter moren i 1881 og fikk skjøte i 1893. Han var gift med Anne Kristine Hansdatter Krogsrud fra Nord-Odal i 1853.
Nikhil Nandy
Han deltok som fotballspiller i Sommer-OL 1956. Som åttiåring var han fortsatt engasjert i sporten, da som trener for ungdommer i Kolkata.
Tidlig i 2020 fikk Nandy COVID-19, men kom til hektene. Men senere ble han syk med nyreproblemer og lagt inn til bahandling. Han døde i en alder av 89 år den 29. desember 2020.
MS «Misje Vita»
MS «Misje Vita» er et norsk bulkskip bygget ved Colombo Dockyard, Sri Lanka, i 2022. Skipet ble levert til Misje Rederi AS 21. september 2022. MS «Misje Vita» er det første av ti like skip som rederiet har bestilt fra Colombo Dockyard.
Skipet har en lengde på 89,95 meter, og en bredde på 15,40 meter. Skipet ble døpt 1. desember 2022. Skipet er et hybridskip, og har fått 9,2 millioner norske kroner i støtte fra Enova.
Johannes Robert Jensen
Johannes Robert Jensen (født 2. februar 1916, død 2. august 1984) var en dansk landhockeyspiller.
Han representerte Danmark under OL 1936 i Berlin, og han representerte Danmark under Sommer-OL 1948 i London. I begge de olympiske lekene ble laget hans utslått i gruppespillet.
Per Thorén
Per Thorén (født 26. januar 1885, død 5. januar 1962) var en svensk kunstløper som deltok i de olympiske leker 1908 i London
Thorén vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under sommer-OL 1908 i London. Han kom på tredjeplass i single for menn bak sine landsmann Ulrich Salchow og Richard Johansson. Det var ni deltakere i konkurransen.
Record og Vigra Rutelag
Record og Vigra Rutelag var et transportselskap med base på Valderøy og Vigra i Giske kommune, Møre og Romsdal. Selskapet gikk i 1990 inn i Ålesund Bilruter A/S - nå Nettbuss Møre.
Stavemåten Rekord og Vigra Rutelag finnes avbildet fra 1960-tallet og var benyttet i nyere tid til selskapet gikk inn.
Dome Fuji (forskningsstasjon)
Dome Fuji (ドームふじ基地 Dōmu Fuji Kichi) er en japansk forskningsstasjon i Antarktis, beliggende 3810 moh. på Valkyrjedomen i Dronning Maud Land. Den ble etablert i januar 1995 og opereres som en sommerstasjon av National Institute of Polar Research. Stasjonen består av åtte bygninger på tilsammen 407 m² og har en kapasitet på 15 personer. Den ligger om lag 1000 kilometer sør for Japans hovedbase i Antarktis, Syowa.
Ved Dome Fuji utføres det et stort program innen boring av iskjerner. Det er hentet opp over 700 000 år gammel is fra 3000 meters dybde. Det gjennomføres også atmosfæriske observasjoner.
Maria Hoff Aanes
Maria Hermansdatter Hoff Aanes (født 25. februar 1977) er en norsk politiker for Fremskrittspartiet. Hun har vært statssekretær for Solveig Horne i Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet siden oktober 2013 da Erna Solbergs regjering tiltrådte.
Aanes har en bachelorgrad i relasjonsledelse og internasjonal markedsføring fra Markedshøyskolen i 2003, mellomfag i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo i 2005 og mastergrad i internasjonal politikk og interkulturelle relasjoner fra Swansea University.
I årene 2006 til 2012 arbeidet Maria Hoff Aanes som politisk rådgiver for Fremskrittspartiets stortingsgruppe i energi- og miljøsaker. Fra 2012 til 2013 arbeidet hun som rådgiver for NHO innen samme område.
Aanes var medlem av Akershus fylkesting fra 2003 til 2011 og var sentralstyremedlem i Europabevegelsen i Norge fra 2006 til 2008. I årene 2008–2002 var hun styremedlem i Akershus Energi.
Maria Hoff Aanes er gift med Sigbjørn Aanes, har to barn og er bosatt i Lillestrøm.
Ibn Muqla
Ibn Muqla (arabisk: ابن مقلة, Ibn Muqla; født 885/886 i abbasidenes hovedstad Bagdad; død 20. juli 940 samme sted) var den førende persiske kalligraf for arabisk på sin tid og den mest toneangivende for arabisk kalligrafi også i ettertiden. Han var en ledende byråkrat og senere vesir (statsminister) under tre av abbasidekalifene, årene 928–930, 932–933 og 934–936.
Utviklingen av de i moderne tid brukelige kursive stilene nasḫī, thuluth, muḥaqqaq, riqaa, rihani og tauqi tilskrives Ibn Muqla.
Bakgrunn og tidlig karriere
Hans karriere i offentlig tjeneste begynte i Fars, der han virket som skatteoppkrever.
I 908 begynte hans oppstigning i rikets sentrale byråkrati, tatt under vingene av den mektige vesiren Abu 'l-Hasan Ali ibn al-Furat, som gjorde ham ansvarlig for de offisielle sendebrev og meldinger. Det var på denne tiden, under den lite effektive kalifen al-Muqtadirs styre (908–932), at sivilbyråkratiet nådde maktens tinde innen abbasidehoffet, men det var også den tiden fra de tidligere kalifers bedrifter og oppbygde reserver smuldret hen på grunn av kroniske finansielle problemer. På denne tiden var Bagdads politiske liv dominert av Ibn al-Furat og hans fraksjon (Banu'l-Furat), av hans rival Ali ibn Isa al-Jarrah og fraksjonen rundt ham (Banu'l-Jarrah), og den mektige militære øverstkommanderende, Mu'nis al-Khadim. Til tross for sine tette bånd til Ibn al-Furat, som ble fornyet i dennes annen embedsperiode 917–918, vendte Ibn Muqla seg tilslutt mot ham.
Hans neste forfremmelse fulgte under Ali ibn Isa de facto-vesirat 918–928. Da ble Inn Muqla gjort til diwan over de offentlige besittelser.
Vesir
Ved å dyrke vennskapet til den mektige kansler (hadjib) Nasr klarte Ibn Muqla å sikre seg utnevnelsen til vesir etter at Alis falt i unåde i 928. Hens vesirat ble imidlertid plaget av voldsom indre ustabilitet, blant annet av ek kupp av kort levetid utført av Mu'nis, som avsatte al-Muqtadir til fordel for sin bror al-Qahir. Selv om kuppet falt sammen, dominerte nå Mu'nis og hans tett forbundne Ali ibn Isa regjeringen, og dette førte til Ibn Muqlas svsettelse i 930.
Ibn Muqla ble gjenutnevnt til veser av al-Qahir da han etterfulgte al-Muqtadir etter at sistnevnte ble snikmyrdet i 932. Den nye kalifens forsøk på å sette igjennom sin egen myndighet støtet mot motstand fra både Ibn Muqla og fra Mu'nis. Mu'nis begynte å konspirere mot al-Qahir, men ble arrestert og drept før han kunne handsle, hvorpå etter aver seks måneder i embedet Ibn Muqla ble avsatt.
Ibn Muqla stilte seg så i spissen for en ny sammensvergelse, og i 934 ble al-Qahir tatt til fange, blindet og avsatt av muilitære styrker i Bagdad, og hans bror al-Radi overtok som kalif. Ibn Muqla ble nå utnevnt til sin tredje vesirperiode. Undser denne tid var den største fare som truet kalifatet de regionale guvernørers tiltakende selvstendighet. De hadde utnyttet tiden med indre stridigheter ved hoffet til å styrke deres egen kontroll aver sine provinser, og holdt tilbake skatteoverføringer til Bagdad, slik at sentralregjeringen ble lammet. Ibn Muqla satte seg fore å gjenvinne kontrollen over de mer lærliggende provinser med militærmakt, og valgte det hamdanide kontrollete Jazira som sitt første mål. I 935 satte han i gang og erobret den hamdanidiske hovedstad Mosul, men ble så tvinget til å trekke seg tilbake til Bagdad. Et nytt forsøk i 936 var å føre et felttog mot den opprørske guvernøren av Wasit, Muhammad ibn Ra'iq, men det kalertta han ikke en gang til å sette i bevegelse. Dette, sammen med at han ikke maktet å gjøre noe mot den stadig større finansielle krise, gørte til at Ibn Muqla ble avsatt.
Ibn Muqlas avsettelse ble også markerer slutten på abbasidekalifenes uavhengighet, for kort tid etter ble Ibn Ra'iq utnevnt til det nye embedet amir al-umara («kommandant av kommandantene»), et milutært basert embede som ble de facto herskerembedet under hva som var igjen av kalifatet. Kalifen selv mistet enhver reell myndighet. Ibn Ra'iq konfiskerte Ibn Muqla og hans sønn konfiskert, og Ibn Muqla på sin side begynte å konspirirere mot amir al-umara. Men Ibn Ra'iq ble imidlertid oppmerksom på dette, fengslet ham og hogg av ham høyre hånd. Kort tid etter, mens den tyrkiske general Bajkams hær nærmet seg Bagdad for å avsette Ibn Ra'iq, skar man også av Ibn Muqla tungen.
Kalligrafi
Ibn Muqla går for å være den som standardiserte arabisk skrift. Er definerte en kanon av seks kursive skrivestiler (al-aqlam as-sitta), og la dem inn et grunnsystem med et målesystem som brukte punkter som sin grunnenhet, slik at det rombeformede punktet som oppstår på flaten ved at man setter ned rørfjæren (qalam), markerer målestokken. Dette systemet har overlevet alle århundrer siden. Hva som gjaldt som kunstverk, var bare den kalligrafi som i dette henseende var feilfri.
Etter at han var falt i unåde og satt fengslet og hadde mistet sin høyre hånd; skal han ifølge en legende da ha bundet et skriverør til armen, og etter kort tid behersket han atter kalligrafiens kunst på mesterlig vis.
Sivillovbokutvalet
Sivillovbokutvalet var et utvalg oppnevnt ved kongelig resolusjon av 10. april 1953 som hadde i oppdrag å utarbeide utkast til kodifikasjonslover for norsk tingsrett, panterett og odels- og åsetesrett. Utvalget la frem en rekke innstillinger som førte til flere nye lover. Utvalget ble nedlagt i 1999.
Mineulykken på Flatset
Mineulykken på Flatset hendte 25. mai 1945 da en haug med landminer eksploderte på Flatset i Hadsel kommune i Nordland. 11 tyske soldater omkom i ulykken.
Under andre verdenskrig bygde de tyske okkupantene et festningsanlegg på Flatset på nordsida av Hadseløya. Anlegget sto ferdig i juni 1941. Rundt anlegget ble det lagt ut miner. I dagene etter frigjøringen 8. mai 1945 ble tyske soldater satt til å rydde minene for så å sprenge dem på et trygt sted i fjæra. Mens ryddearbeidet pågikk eksploderte minene som var samlet sammen.
Jeanette Dolson
Jeanette Dolson (født 13. august 1918, død 17. juli 2004) var en canadisk friidrettsutøver, som konkurrerte i sprintløp. Ett av Dolsons største internasjonale resultat var en bronsemedalje fra Sommer-OL 1936 i Berlin, Tyskland.
Svend Jørgensen
Svend Jørgensen (født 24. desember 1904, død 10. juni 1992) var en dansk landhockeyspiller.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Ásgeir Blöndal Magnússon
Ásgeir Blöndal Magnússon (født 2. november 1909 i Dýrafjörður, død 25. juli 1987 ) var en islandsk språkforsker. Magnússon ble æresdoktor ved Háskóli Íslands (Universitetet på Island) i 1986. Han er forfatter av Islandsk Etymologisk Ordbok, den eneste etymologiske ordbok på islandsk.
Jørgen Boye Nielsen
Jørgen Boye Nielsen (født 28. februar 1925, død 7. februar 2000) var en dansk landhockeyspiller.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Arthur Cumming
Arthur Warren J. Cumming (født 8. mai 1889, død 9. mai 1914) var en britisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Cumming vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under sommer-OL 1908 i London. Han kom på andreplass i øvelsen spesialfigurer bak russiske Nikolaj Panin. Det var kun tre deltakere i spesialfigurer under OL 1908 og det var eneste gangen som det var med som olympisk øvelse.
Hjalmar Thomsen
Hjalmar Thomsen (født 30. april 1913, død 2. mars 1993) var en dansk landhockeyspiller.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 1948 i London, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Non ho l’età
«Non ho l'età» (norsk oversettelse: jeg er ikke gammel nok), også kalt «Non ho l'età (per amarti)», er en italiensk slagerballade som vant Eurovision Song Contest 1964 for Italia. Sangen er komponert av Mario Panzeri, mens Nicola Salerno har skrevet teksten. Sangeren Gigliola Cinquetti fremførte den i Sanremo-festivalen og i Eurovision Song Contest. Dette var Italias første seier i konkurransen, og sangen ble en stor kommersiell suksess.
Eurovision Song Contest
Sangen vant den italienske sangkonkurransen Sanremo-festivalen vinteren 1964, der den ble fremført av henholdsvis Gigliola Cinquetti og Patricia Carli. Til slutt valgte den italienske kringkasteren Rai å la 16 år gamle Gigliola Cinquetti synge sangen i Eurovision Song Contest i København lørdag 21. mars 1964. I den europeiske finalen var «Non ho l'età» det tolvte bidraget ut på scenen av 16 deltakere, og etter fremføringen fikk Cinquetti trampeklapp og stormende jubel fra publikummet i Tivolis Koncertsal.
Lubaantun
Lubaantun, også kjent som Lubaantún eller Lubaantán, er en mayisk ruinby i distriktet Toledo i sør Belize. Den befinner seg rundt 42 kilometer nordvest for Punta Gorda og om lag 3,2 kilometer fra landsbyen San Pedro Columbia. Lubaantun stammer fra den klassiske perioden, som hadde sin blomstringstid fra 730 til 890-tallet. Byen er mest kjent for ei stor samling keramikkobjekter som man tror ble brukt til heling under religiøse ritualer. Bygningene er for det meste bygd av store steinblokker, hovedsakelig skifer, uten mørtel.
Non ho l’età
Eurovision Song Contest
Avstemningen ble en eneste lang parademarsj for Italia, og «Non ho l'età» ledet hele veien. Til slutt vant den konkurransen med 49 poeng – nesten tre ganger så mange poeng som andreplassen Storbritannia med 17 poeng. Den norske juryen ga imidlertid ingen poeng til den italienske sangen.
Lubaantun
Man kjenner ikke byens opprinnelige navn. Lubaantun er et moderne mayisk ord som betyr «falne steiners sted».
Non ho l’età
Suksess
Selv om den norske juryen ga sangen null poeng, ble «Non ho l'età» en populær sang i Norge. Den ble liggende på VG-lista i hele 16 uker, med en tredjeplass som beste notering. Dette var den største italienskspråklige slageren i Norge siden Rocco Granatas «Marina» i 1960, og det ble også den siste på rundt to tiår.
Sangen hadde også betydelig kommersiell suksess ellers i Skandinavia, på Kontinentet og for første gang i Storbritannia, der låten lå på singellisten i hele 17 uker. Cinquetti spilte dessuten inn sangen på flere språk. På engelsk het den This is My Prayer, på spansk No tengo edad, på fransk Je suis à toi. Hun sang den til og med inn på japansk, under tittelen Yumemiru omoi. En rekke artister har også spilt inn egne versjoner av «Non ho l'età», blant annet bulgarske Lili Ivanova og Rebecca Pan fra Hongkong.
Sangteksten
«Non ho l'età» går også under tittelen «Non ho l'età (per amarti)» (norsk: jeg er ikke gammel nok til å elske deg). Teksten forteller om en lengselsfull ungdom som så gjerne skulle vært eldre, mer erfaren og moden nok til å kaste seg ut i kjærligheten sammen med den hun elsker. Hun er for ung til å elske, for ung til å gå ut alene med sin elskede, og hun vet så lite om livet.
Pierrelatte
Pierrelatte er en kommune i departementet Drôme i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i Frankrike.
Et av verdens største produksjonsanlegg for anrikning uran ligger i Pierrelatte.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Pierrelatte
Vanessa Beeley
Vanessa Beeley (født 17. juni 1964) er en britisk blogger, frilansjournalist, fotograf og aktivist, bosatt i Frankrike. Hun er spesielt kjent og omstridt for sine reportasjer fra krigen i Syria.
Etter sitt første opphold i Palestina lanserte hun i 2012 bloggen The Wall will fall, med klar støtte til palestinerne i den israelsk-palestinske konflikten.
Fra 2015 har hennes arbeid i stor grad dreid seg om konflikten i Syria. Hun har blitt berømmet for sine rapporter fra og om krigen, men har også blitt stemplet som en «notorisk Assad-regime-propagandist».
Da hun i 2018 foreleste ved Uppsala universitet vakte det slike reaksjoner at universitetet gikk til det uvanlige skritt å be om offentlig unnskyldning etterpå.
I Oslo talte hun i 2019 på Mot Dag-konferansen i Oslo, blant annet om hvordan Emmanuel Macron slo til mot de gule vestenes demonstrasjoner i gatene.
Beeley har påstått å være finalist da Martha Gellhorn Prize for Journalism for 2017 ble delt ut.
Hun er datter av Patricia Brett-Smith og sir Harold Beeley, Midtøsten-rådgiver for Ernest Bevin og spesialutsending til Kairo under Suezkrisene.
Der Mythus des zwanzigsten Jahrhunderts
Der Mythus des zwanzigsten Jahrhunderts, (Også skrevet Mythus des 20. Jahrhunderts, Det tyvende århundres myte), er en antisemittisk og antikommunistisk bok av den nasjonalsosialistiske raseideologen Alfred Rosenberg (1893–1946). Den ble første gang gitt ut i München i daværende Weimar-republikken i 1930, og kom senere i en rekke opplag.