cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heteronyssicus
Utseende
En middelsstor (ca. 22 millimeter), avlang, blank, gulrød trebukk. Antennene er nokså kraftige og en del lengre enn kroppen, hvert ledd med en kraftig pigg i spissen. Det innerste, oppsvulmede leddet er rødt, de øvrige brunlige, lysere mot spissen. Fasettøynene er mørke, i kontrast til resten av hodet. Pronotum er sekskantet, med et par svarte flekker nær midten og et par rett bak forhjørnene. Den bakerste delen er innsnevret, i midten med et sekskantet området avgrenset av furer. Dekkvingene er jevnbrede, i spissen med to lange tenner. De har to par store, ovale, gylne flekker som er delvis kantet med svart. Beina er ganske lange, lårene er klubbeformede med en pigg i spissen og svarte "knær".
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Arten er vidt utbredt og er kjent fra Surinam, Fransk Guyana, Brasil, Ecuador og Peru.
Lulu (1917)
Lulu er en tysk stumfilm fra 1917, regissert av Alexander Antalffy.
Mansfield (Ohio)
Den har og dekker et areal på 80,1 km².
Lumawigia
Lumawigia er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Middelsstore (ca. 14 millimeter), avlange, mørke praktbiller med tydelig metallglans. Pannen er litt innskåret mellom de store fasettøynene. Pronotum er avrundet trapesformet, smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede med en skarp lengderibbe.
Ercüment Olgundeniz
Ercüment Olgundeniz (født 7. juli 1976) er en tyrkisk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvalifiseringen i diskoskast.
Caroline Weber
Caroline Weber (født 31. mai 1986) er en østerriksk turner som spesialiserer seg i rytmisk gymnastikk. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 18.
Harburg (Schwaben)
Harburg (Schwaben) er en by i Landkreis Donau-Ries i Schwaben i den tyske delstaten Bayern. Byen ligger langs elven Wörnitz ved Den romantiske veien mellom Nördlingen og Donauwörth.
Borgen med samme navn (Burg Harburg) ligger over byen. Borgen blir nevnt første gang i skriftlige kilder fra 1093. I 1150 nevnes en administrativ borg (Reichsministerialburg). En adelsfamilie som knytter seg til en «horeburc» nevnes fra 1080, men deres nøyaktige bosted har ikke latt seg fastslå.
Harburg slott eies av Huset Oettingen-Wallerstein. Slekten eier også Baldern slott ved Bopfingen, og Wallerstein slott i Wallerstein.
Peter Takeo Okada
Peter Takeo Okada (japansk: ペトロ岡田武夫, Petoro Okada Takeo; født 24. oktober 1941 i Ichikawa i Japan, død 18. desember 2020 i Tokyo) var en japansk katolsk geistlig og erkebiskop av Tokyo. Han var president for Den japanske bispekonferanse fra 2007 til 2010, og 2013 til 2016.
Prest
Peter Takeo Okada studerte først jus ved Universitetet i Tokyo. Deretter begynte han på presteseminaret og studerte filosofi og teologi. Den 3. november 1973, i en alder av 32 år, ble han presteviet for erkebispedømmet Tokyo av erkebiskop Peter Seiichi Shirayanagi.
Biskop av Urawa
Den 15. april 1991 utnevnte pave Johannes Paul II ham til biskop av Urawa. Erkebiskop Peter Seiichi Shirayanagi bispeviet den 16. september samme år. Medkonsekratorer var Paul Hisao Yasuda, erkebiskop av Osaka, og Francis Xavier Kaname Shimamoto IdP, erkebiskop av Nagasaki.
Erkebiskop av Tokyo
Den 17. februar 2000 utnevnte pave Johannes Paul II Okada til erkebiskop av Tokyo.
Peter Takeo Okada fungerte som president (2007–2010; 2013–2016) og visepresident (2010–2013) for Den japanske bispekonferanse. I denne rollen ba han i april 2008 pave Benedikt XVI om å stenge Redemptoris Mater-seminaret i bispedømmet Takamatsu, og klaget over medlemmer av den katolske bevegelsen Den neokatekumenale vei for sekterisk opptreden. Deretter ble seminaret omgjort til et pavelig seminar, under direkte kontroll fra Den hellige stol. I desember 2011 bestemte de japanske biskoper seg for å be Den neokumenale vei om å suspendere sitt virke i Japan for en femårsperiode, men Vatikanet avgjorde i januar 2011 qt dette kunne ikke biskopene bestemme, var å gå for langt.
Pave Frans innvilget hans aldersbetingede avskjedssøknad den 25. oktober 2017. Han forble for en tid apostolisk administrator av Tokyo, som var vakant fra 27. juli 2013 til 25. september 2018, til den nye erkebiskopen tiltrådte.
Peter Takeo Okada døde den 18. desember 2020 i en alder av 79 år på et sykehus i Tokyo, hvor han hadde blitt innlagt på grunn av en svulst. Erkebiskop Tarcisio Isao Kikuchi ledet begravelsesgudstjenesten i katedralen.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Newark (Ohio)
Newark er en amerikansk by som ligger i Licking County i Ohio.
Mouhamadou Fall
Mouhamadou Fall (født 25. februar 1992) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
I 2021 representerte han Frankrike på stafettlaget på 4 × 100 meter under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der laget ikke kvalifiserte seg til finalen.
Svanstein
Svanstein er et småsted i Övertorneå kommune i landskapet Norrbotten i Norrbottens län i Sverige. I 2005 var Svanstein regnet som et tettsted, og hadde da 207 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Hedenäset
Hedenäset (finsk: Hietaniemi) er et tettsted i Övertorneå kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 270 innbyggere.
Lingafelterellus
Lingafelterellus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lange og smale trebukker, brunlige eller med gulrødt pronotum og svarte dekkvinger. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er nærmest sylindrisk, lengre enn bredt, tydelig smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede, grovt punkterte. Beina er forholdsvis korte, lårene fortykkede.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Artene er kjent fra Colombia og Bolivia.
Ambagous
Ambagous er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
Verdensmesterskapet i landhockey for menn
Verdensmesterskapet i landhockey for menn er en internasjonal landhockeyturnering for herrelandslag som arrangeres av Det internasjonale hockeyforbundet (FIH). Turneringen ble spilt første gang i 1971 og er den største og viktigste av sin type i internasjonal landhockey. Den avvikles hvert fjerde år, og er plassert slik at den finner sted midt i fireårsperioden mellom to olympiske sommerleker.
Ved siden av mennenes verdensmesterskap finnes det også en tilsvarende turnering for kvinnelandslag, verdensmesterskapet i landhockey for kvinner. Dette mesterskapet har blitt arrangert siden 1974, med Det internasjonale forbundet av kvinnelige hockeyorganisasjoner (IFWHA) som arrangør frem til 1981, da de ulike styrende organene ble slått sammen til det nåværende internasjonale hockeyforbundet i 1982.
Verdensmesterskapet har helt fra begynnelsen vært dominert av fem land. Pakistan er det mestvinnende landet i landhockey-VMs historie med sine fire titler. Nederland har vunnet tre titler, mens Tyskland og Australia begge har vunnet to titler hver. India har blitt verdensmester én gang.
I 2010 ble arrangementet avviklet mellom 28. februar og 13. mars på Dhyan Chand National Stadium i den indiske hovedstaden New Delhi. Det endte med at Australia slo Tyskland 2−1 i finalen og ble verdensmester for andre gang. Verdensmesterskapet i 2014 avholdes på Kyocera Stadion i Haag i Nederland fra 31. mai til 15. juni. FIH har kunngjort at det vil øke antallet deltakernasjoner fra 12 til 16 i det kommende verdensmesterskapet i India i 2018, og at det vil se nærmere på muligheten for å utvide formatet til å omfatte 24 lag i 2022.
Historie
Det var Malik Nur Khan, en pakistansk offiser av rang som air marshal (tilsvarende generalløytnant) og president i det pakistanske hockeyforbundet, som først kastet frem tanken om å arrangere et verdensmesterskap i profesjonell landhockey på lik linje med andre idretter som spilte verdensmesterskap. Han bestemte seg for å holde sin identitet hemmelig da han skulle legge frem forslaget sitt for FIH, og foreslo i stedet at det skulle være i navnet til Patrick Rowley, den første redaktøren av sportsmagasinet World Hockey. Ideen deres ble godtatt og vedtatt av FIHs øverste råd i et møte i Brussel den 26. oktober 1969. Senere, den 12. april 1970, besluttet det samme rådet at det første verdensmesterskapet ville bli holdt i Karachi i Pakistan i oktober 1971.
Politiske og geopolitiske problemer i regionen medførte imidlertid at Pakistan ikke fikk arrangere det første mesterskapet likevel. FIH hadde utilsiktet lagt opp til at det første verdensmesterskapet skulle spilles i Pakistan under den kommende bangladeshiske frigjøringskrigen. Videre hadde Pakistan og India utkjempet en blodig krig mot hverandre bare seks år tidligere. Det oppstod følgelig en krise da Pakistan inviterte India til å være med i turneringen. Pakistanere under ledelse av cricketspilleren Abdul Hafeez Kardar protesterte kraftig mot Indias deltakelse i landhockey-VM.
På bakgrunn av de ustabile forholdene som fulgte etter parlamentsvalget i Pakistan i 1970 og den intense politiske spenningen mellom India og Pakistan, besluttet FIH å flytte mesterskapet til et annet sted. FIH bestemte i mars 1971, tilfeldigvis i samme måned som Bangladesh erklærte uavhengighet fra Pakistan, å flytte det første verdensmesterskapet til Real Club de Polo-banene i Barcelona i Spania, som ble ansett for å være et nøytralt og fredfullt sted i Europa.
FIH har ikke satt noen krav eller begrensninger hva angår størrelse på mesterskapet. Den første turneringen i 1971 hadde bare ti deltakernasjoner, og er til dags dato det minste verdensmesterskapet. I mesterskapet i Buenos Aires i 1978 deltok 14 nasjoner. Det største verdensmesterskapet til dags dato ble arrangert i Kuala Lumpur i 2002, hvor i alt 16 herrelandslag var representert. I de øvrige ni verdensmesterskapene, inkludert i Haag i 2014, har det vært tolv deltakernasjoner.
De tre første turneringene ble avviklet annethvert år. Verdensmesterskapet i 1978 var den eneste turneringen som ble gjennomført tre år etter forrige turnering. Fra og med 1982 har verdensmesterskapet vært arrangert hvert fjerde år, midt mellom landhockeyturneringene i de olympiske sommerleker.
Pokal
VM-pokalen ble designet av Bashir Moojid og laget av den pakistanske hæren. Den ble formelt overrakt til FIH-presidenten Rene Frank av H. E. Masood, Pakistans ambassadør til Belgia, i Brussel den 27. mars 1971. Pokalen består av et forsølvet beger med en intrikat blomsterdesign, som videre er toppet med en globus i sølv og gull. Helt øverst på pokalen finnes det en modell av en hockeykølle og -ball, også dette i sølv og gull. Pokalen er montert på en høy og bred tresokkel som er innlagt med elfenben. Den er 12,085 cm høy uten sokkelen. Med sokkelen påmontert har pokalen en høyde på 65 cm. Den veier 11 560 g og består av 895 g gull, 6 815 g sølv, 350 g elfenben og 3 500 g teak.
Turneringsformat
Verdensmesterskapet i landhockey består av en kvalifiseringsturnering og en hovedturnering (eller sluttspill). Formatet er det samme for begge rundene, og er basert på gruppespill og plasseringsspill.
Kvalifisering
Kvalifiseringsturneringen har vært en del av verdensmesterskapet siden 1977. Alle deltakernasjoner spiller i denne kvalifiseringsrunden. Lagene blir delt inn i to eller flere grupper og kjemper om en plass i hovedturneringen (sluttspillet). På samme måte som i fotball gir en seier tre poeng, uavgjort ett poeng og tap null poeng. Hvis to eller flere lag har lik poengsum teller total målforskjell først, deretter antall mål. De to beste lagene fra hver gruppe kvalifiserer seg direkte til hovedturneringen, mens resten av lagene må gjennom playoff-spill for å sikre seg en plass.
Sluttspill
I sluttspillet deltar regjerende mester fra de ulike kontinentale hockeyforbundene (verdensdelene) og de andre lagene som har klart å kvalifisere seg gjennom kvalifiseringsrunden. Av og til er også vinneren av landhockeyturneringen i sommer-OL eller de nest beste lagene fra de kontinentale mesterskapene med i verdensmesterskapet. De tolv deltakerlagene blir på nytt delt inn i to grupper med seks lag hver og spiller turneringen som enkel round robin, hvor alle møter alle en gang. Sammensetningen av de to gruppene er basert på FIHs nyeste verdensranking. Poengsystemet er likt som i kvalifiseringsrunden.
Wilhelmbreen
Wilhelmbreen er en isbre i Antarktis som ligger 3,5 km nord for Olsonbreen, og som kommer fra nordenden av vestsiden av Malta Plateau og flyter vestover og ut i Seafarerbreen i Victoria Land i Antarktis. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1960-64 og navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Robert C. Wilhelm, et medlem av den glasiologiske gruppen fra US Antarctic Research Program (USARP) ved Roosevelt Island i 1967-68.
Verdensmesterskapet i landhockey for menn
Sluttspill
De to beste lagene fra hver gruppe går videre til semifinale. Vinnere av semifinalene spiller finale, taperne av semifinalene spiller bronsefinale. De øvrige lagene må ut i playoff-kamper for å avgjøre sluttplasseringen i mesterskapet. Lagene som havner på tredje- eller fjerdeplass i sine respektive grupper spiller kamp om femteplass i turneringen. Lagene som ender på femte- eller sjetteplass i sine respektive grupper spiller kamp om niendeplass.
Vändra
Vändra  er et tettsted (alev) i Pärnu fylke i det sørvestlige Estland, og ligger nordøst i fylket. Tettstedet har cirka 2 000 innbyggere og et areal på om lag 3 km². Gjennom byen renner også elva med samme navn.
Vändra ligger i Põhja-Pärnumaa kommune (Põhja-Pärnumaa vald).
Verdensmesterskapet i landhockey for menn
Deltakernasjoner
India, Nederland, Spania og Tyskland er de eneste lagene som har deltatt i samtlige 14 verdensmesterskap; 24 lag har vært med i minst et verdensmesterskap.
Vellykkede landslag
I de senere årene har Tyskland vært det dominerende laget. De vant turneringene i 2002 og 2006. I tillegg har Tyskland klart å nå semifinale i alle VM-sluttspill unntatt den første turneringen i 1971.
Australia knuste i 2010 Tysklands drøm om å vinne verdensmesterskap tre ganger på rad, og står nå med to titler. India vant sitt hittil eneste gull i 1975.
Nedenfor er en oversikt over lag som har havnet innenfor topp fire siden det første mesterskapet ble arrangert i 1971.
Prestasjoner etter vertsnasjon
Verdensmesterskapet har blitt arrangert i til sammen ni nasjoner. Det er kun Nederland (1973 og 1998) og Tyskland (2006) som har vunnet turneringen som vertsnasjon. Spania, England og Pakistan som vertsnasjoner endte på andreplass i mesterskapene i henholdsvis 1971, 1986 og 1990. Australia tok bronse da landet var vertsnasjon for mesterskapet som ble avholdt i Sydney i 1994.
Prestasjoner etter kontinentale hockeyforbund
Til dags dato har landslag fra Asia, Europa og Oseania dominert sporten og vært finalister i verdensmesterskapet. Asiatiske og europeiske landslag har fem VM-titler hver; Pakistan har flest, med fire titler, mens Nederland, Tyskland og India står med henholdsvis tre, to og én gull. Australia er det eneste laget fra Oseania som har blitt verdensmester. Afrikanske landslag har ikke prestert bedre enn en fjerdeplass, som var plasseringen Kenya oppnådde i det aller første verdensmesterskapet i 1971. Det panamerikanske hockeyforbundet er den eneste kontinentale organisasjonen som ikke har vært representert i en semifinale i landhockey-VM.
Przemyslaw Czajkowski
Przemysław Czajkowski (født 26. oktober 1988) er en polsk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvalifiseringen i diskoskast.
Neefia
Neefia er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Middelsstore, noe brede, mørke praktbiller med noe metallglans. Pannen er litt innskåret mellom de store fasettøynene. Pronotum er avrundet trapesformet med bredt avsatte sidekanter. Dekkvingene har et bredt, gult, oransje eller rødt tverrbånd, noen ganger dekker denne fargen nesten hele dekkvingen.
Utbredelse
Slekten lever på Madagaskar.
Jana Berezko-Marggrander
Jana Berezko-Marggrander (født 17. oktober 1995 i Togliatti) er en tysk turner som spesialiserer seg i rytmisk gymnastikk. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 17.
Bianji
Han ble henrettet av Keiser Taizong av Tang etter å ha hatt ulovlige affære med keiserens datter prinsesse Gaoyang.
Stigant Point
Stigant Point er et lett synlig nes, 65 meter over havet, som ligger 11km sørvest for Davey Point på nordkysten av King George Island i Sør-Shetlandsøyene. Det ble kartlagt og navngitt i 1935 av mannskapet på RRS «Discovery II» under Discovery Investigations.
Phrynidius
Phrynidius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
Middelsstore, kraftige, ensfarget grålige eller brunlige trebukker. Oversiden er ru og knudrete, dekkvingene hvelvede. Artene ligner overflatisk på den afrikanske gruppen Phantasini. Antennene er kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet uten tenner på sidene, dekkvingene mer eller mindre rundede og hvelvede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.
Lance Brooks
Lance Brooks (født 1. januar 1984) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvalifiseringen i diskoskast.
Ilija Monte Radlovic
Ilija «Elijah» Monte Radlovic (født 5. juli 1914, død 26. august 2000) var en britisk offiser og forfatter.
Contoso
Contoso, Ltd., også kjent som Contoso eller Contoso University, er et fiktivt selskap og universitet som er brukt av Microsoft i eksempler, dokumentasjon, tester, hjelpesider og instruksjoner.
Ilija Monte Radlovic
Radlovic var født i Montenegro. Etter å ha studert juss ved Universitetet i Beograd og ved Universitetet i Cambridge forsøkte han seg på en karriere innenfor journalistikk, hvor han arbeidet hovedsakelig for Reuters.
Contoso
I denne fiktive verdenen har Contoso domenenavnet contoso.com, administrerende direktør er Austin Ehrhardt og selskapet har hovedkontor i Redmond.
Varianter
I tillegg til teknologiselskapet Contoso, Ltd. og Contoso University har Contoso flere spinoff-selskaper. Disse inkluderer:
Fiktive ansatte
Kjente ansatte og kollegaer fra Contoso, Ltd. er:
Mentor (Ohio)
Mentor er en amerikansk by som ligger i Lake County i Ohio.
Den har og dekker et areal på 72,5 km².
Forsvarskommisjonen
Forsvarskommisjonen har vært flere norske, regjeringsnedsatte kommisjoner.
Forsvarskommisjonen av 1920
Forsvarskommisjonen av 1920 hadde Lars Abrahamsen som leder, han døde og ble etterfulgt av Oddmund Vik.
Forsvarskommisjonen av 1946
Forsvarskommisjonen av 1946 hadde Trygve Bratteli som leder.
Forsvarskommisjonen av 1974
Forsvarskommisjonen av 1974 hadde Ronald Bye som leder.
Forsvarskommisjonen av 1990
Forsvarskommisjonen av 1990 ble oppnevnt av Jan P. Syses regjering 26. januar 1990 med tidligere statsminister Kåre Willoch (H) som leder. Øvrige medlemmer var Martin Buvik (H), Johan Buttedahl (Sp), Erna Solberg (H), Stein Ørnhøi (SV) Arild Rødland (KrF), Anders Mjelde (FrP), nestleder Esther Kostøl i LO, generalmajor Gullow Gjeseth fra Forsvaret, fra Forsvarets forskningsinstitutt, leder  i Norges Bondekvinnelag og statsstipendiat Finn Sollie.
Kommisjonen overleverte resultatet av sitt arbeid til Forsvarsdepartementet 16. mars 1992. Kommisjonens flertall foreslo å redusere Forsvaret fra 326,000 mann til 215,000 fram mot 2008. Antall brigader i Hæren ble foreslått redusert fra 13 til seks. Det ble også foreslått reduksjoner i Sjøforsvaret og Heimevernet. Innstillingen var delt på flere punkter: Et mindretall ønsket mindre reduksjon, mens Stein Ørnhøi ønsket større reduksjon.
Forsvarskommisjonen av 2021
Forsvarskommisjonen av 2021 ble oppnevnt av Jonas Gahr Støres regjering 17. desember 2021 med Knut Storberget som leder.
Cape Betbeder
Cape Betbeder er et nes helt sørvest på Andersson Island, som ligger i Antarctic Sound utenfor nordøsttuppen av Den antarktiske halvøyen. Det ble kartlagt av Den svenske antarktisekspedisjonen på «Antarctic», 1901–04, under Otto Nordenskjölds ledelse og navngitt av ham etter kontreadmiral Onofre Betbeder, en argentinsk marineminister, som gav ordre som førte til at det argentinske skipet «Uruguay» skulle sendes for å berge ekspedisjonen til Nordenskjöld.
Douglas Macmillan
Douglas Macmillan (født 10. august 1884 i Castle Cary i Somerset i England, død 9. januar 1969) var en britisk embedsmann og offiser.
Douglas var den syvende av åtte barn til William Macmillan (1844–1911) og hans kone Emily (1843–1937). Han ble utdannet ved Sexey's School, Bruton mellom 1894 og 1897, ved Quaker Sidcot School i Winscombe (1897—1901), og deretter ved studerte han ved det litterære og vitenskapelige instituttet i London fra 1901. Macmillan gikk etter å ha gjort ferdig studietiden, inn i embetsverket i London i 1902 og han arbeidet innen ulike departementer, som Landbruksdepartementet og Fiskeridepartementet. Han ensjonere seg som stabsoffiser i 1945.
Da Douglas' far døde av kreft i 1911, etterlot dette et dypt inntrykk på Macmillan, og året etter grunnla han en komitee for forebygging og lindring av kreft. The National Health Service hadde ennå ikke blitt etablert i Storbritannia, og registreringen av sykepleiere ble ikke innført før i 1919. Offentlig helse hadde ennå å blitt en viktig prioritering for den britiske befolkningen.
Macmillan ønsket å lage boliger for kreftpasienter over hele landet, der oppmerksomhet til kreftpasienter kunne bli tilbudt gratis eller til en lav pris, avhengig av omstendighetene. Et panel av frivillige sykepleiere kunne stå parat for å ivareta kreftsyke pasienter i deres egne hjem. Denne organisasjonen har siden blomstret og er kjent under navnet Macmillan Cancer Support.
Douglas Macmillan var vegetarianer. I 1909 skrev han et åpent brev til alle kristne med tittelen «Should we kill?» som oppfordret alle ortodokse kristne til å vurdere å begynne med vegetarisme i stedet for å spise kjøtt. Han ble tildelt Order of the British Empire for hans mange tjenester for Storbritannia.
Jean-Baptiste-Alexis Chambon
Jean-Baptiste-Alix Chambon (født 17. mars 1875 i Vollore-Ville i departementet Puy-de-Dôme i Frankrike, død 9. september 1948 i Yokohama i Japan) var en fransk katolsk ordesprest og erkebiskop.
Prest
Jean-Baptiste-Alix Chambon trådte inn i det parisiske ytremisjonsselskap og ble presteviet 23. september 1899.
Erkebiskop av Tokyo
Han ble utnevnt til erkebiskop av Tokyo den 16. mars 1927. Generalsuperior for Parisermisjonen, biskop Jean-Baptiste-Marie Budes de Guébriant, bispeviet ham den 4. mai 1927; medkonsekrerende var Francisque-Jean-Etienne Marnas, biskop av Clermont, og Marie-Joseph Cuaz, apostolisk vikar av Laos.
Biskop-erkebiskop av Yokohama
Den 9. november 1937 ble han erkebiskop ad personam og den første biskop av Yokohama. han ble emeritert den 12. november 1940.
Erkebiskop Chambon konsekrerte Albert Henri Charles Breton til biskop av Fukuoka, den senere kardinal Peter Tatsuo Doi til erkebiskop av Tokyo, og Jean-Germain Mousset som var apostolisk vikar av Taiku i Sørkorea til titulærbiskop av Ireneopolis in Isauria.
Møllmannen
Møllmannen (engelsk: Mothman) er et mystisk vesen som ble observert og rapportert første gang i Charleston og Point Pleasant – begge i Vest-Virginia – mellom september 1966 og desember 1967. Men den har også blitt observert utenom dette, også så sent som i 2007.
Jean-Baptiste-Alexis Chambon
Biskop-erkebiskop av Yokohama
Som medkonsekrator assisterte han ved bispevielsene av:
Møllmannen
Observasjoner
I årene etter har den blitt sett før flystyrter, bilulykker og lignende. Møllmannen blir ofte sett rett før noen store og tragiske ulykker har skjedd, bl.a hevder noen at de hadde sett den rett før Tsjernobyl-ulykken i 1986.
De som hevder å ha sett den beskriver den som en skikkelse med størrelsen til en voksen mann, mørk brun eller sort med store vinger og med røde lysende øyne. Noen hevder også at den er hodeløs, at øynene sitter i brystet på den.
Teorier
Det er flere teorier om hva denne skapningen er, og en av dem som har studert temaet er John Keel, en amerikansk ufologist, parapsykologist og journalist. I 1976 utgav han boka «The Mothman Prophecies» som omhandler observasjonene i West Virginia og teoriene som spant rundt dette.
Love Is on My Side
«Love Is on My Side» (norsk oversettelse: kjærligheten er på min side) er en popballade fra 2021 som fremføres av det portugisiske bandet The Black Mamba. Sangen er komponert av Tatanka og vant Festival da Canção 2021. Som vinner av festivalen fikk «Love Is on My Side» representere Portugal i Eurovision Song Contest 2021. Der endte sangen på tolvteplass.
Eurovision Song Contest
Sangen var Portugals bidrag i Eurovision Song Contest 2021, etter at The Black Mamba fikk flest telefonstemmer i den portugisiske sangkonkurransen Festival da Canção 2021 lørdag 6. mars 2021. Konkurransen er Portugals svar på Melodi Grand Prix, og vinneren får representere landet i Eurovision Song Contest.
Portugal ble trukket til å delta i semifinale 2 som ble arrangert torsdag 20. mai 2021 i Rotterdam Ahoy i Nederland. Der kom sangen på fjerdeplass og kvalifiserte seg til finalen lørdag 22. mai. Dette var første gang Portugal deltok med en låt som kun hadde engelsk tekst. I finalen endte sangen på tolvteplass med 153 poeng.
William O'Dwyer
William O'Dwyer (født 11. juli 1890 i Bohola i County Mayo i Irland, død 24. november 1964 i New York City) var en amerikansk advokat, dommer, offiser, embedsmann, politiker og ambassadør. Han var borgermester i New York City fra 1946 til 1960.
Bakgrunn
O'Dwyer ble født vest i Irland, som den gang var britisk. Etter å ha avbrutt den utdannelse han begynte på i 1907 til katolsk prest ved Universidad Pontificia de Salamanca, utvandret han i 1910 til USA. Der var han først arbeider. I 1916 giftet han seg med Catherine Lenihan, som han hadde møtt da han arbeidet som bartender på New Yorks Vanderbilt Hotel og hun var ansatt som en av Vanderbilts telefonvekseloperatører. Han ble så politimann i New York City. I 1923 fullførte han juridiske studier ved Fordham University.
Karriere
Han arbeidet deretter som advokat ved et privat advokatfirma, og ble så dommer i Brooklyn. I 1939 ble han valgt til distriktsadvokat (District Attorney) for Kings County (Brooklyn). Som District Attorney vant han nasjonal berømmelser da han slo i stykker forbrytersyndikatet Murder, Inc., som hadde ansvaret for hundrevis av mord.
Etter at O'Dwyer stilte som Demokratenes utfordrerkandidat ved borgermestervalgene i New York i 1941, men tapte mot den sittende borgermester Fiorello LaGuardia, meldte han seg til United States Army. Der steg han i gradene til brigadegeneral. Fra januar 1945 til dets oppløsning i september 1945 var han direktør for den statlige myndighet War Refugee Board til redning av jøder og andre forfulgte av nazistene. For dette mottok han Legion of Merit.
Han var den 100. borgermester i New York. Han var borgermester fra januar 1946, ble gjenvalgt i 1949 men trakk seg i august 1950. Kort etter han ble gjenvalgt ble han kontrontert med en politikorrupsjonsskandale som var blitt avdekket av Kings County District Attorney, Miles McDonald. O'Dwyer fratrådte sitt verv den 31. august 1950. Han ble hyllet med en ticker tape-parade på Broadways Canyon of Heroes på Manhattan.
President Harry Truman utnevnte ham til amerikansk ambassadør til Mexico i 1950. Han måtte tilbake til New York City i 1951 for å svare for spørsmål vedrørende hans relasjoner til personer innen organisert kriminalitet, og beskyldningene skulle vedvare så lenge han levde. Han trakk seg som ambassadør den 6. desember 1952, men ble værende i Mexico til 1960.
Død
O'Dwyer døde i New York City den 24. november 1964 på Beth Israel Hospital, i en alder av 74 år, av hjertesvikt. Begravelsesmessen var i St. Patrick's Cathedral den 27. november, og han ble gravlagt på Arlington National Cemetery, seksjon 2, grav 889-A-RH.
Juoksengi
Den nordlige polarsirkelen, som passerer gjennom tettstedets østlige del, har gitt Juoksengi kallenavnet «polarsirkelbyen». På finsk side av grensen ligger tettstedet Juoksenki, bara noen hundre mener fra Juoksengi. Disse to var én by inntil 1809, da den ble delt av den nye riksgrensen. Finnene kaller begge stedene Juoksenki.
Byens fotballklubb heter Pol/Svan (PSSF). Laget spiller hjemmekampene på Polvallen like ved Polcirkelhuset.
Ved fjellet Littisvaara, i den nordlige delen av bygda, er det lysløype og skytebane. Om vinteren kjøres det ofte opp flere langrennsløyer med utgangspunkt fra Littisvaara.
Johan A. Schiong
Johan Arntz Schiong (født 1895 på Valderøy, død 6. mars 1968 på Grua) var en norsk politiker for Arbeiderpartiet. Han var medlem av kommunestyret i Lunner kommune fra 1931 til 1964, og ordfører i periodene 1946-47 og 1952-1963. I 1947 tapte han ordførervervet til Bondepartiets Trond Halvorsen Wirstad, etter en loddtrekking.
Cleveland Heights (Ohio)
Cleveland Heights er en amerikansk by som ligger i Cuyahoga County i Ohio.
Rubiskolin
Rubiskolinene er en gruppe opioid-peptider som dannes ved fordøyelse av rubisko fra for eksempel spinat (Rubisko er verdens vanligste protein og utgjør ofte 50% av alt proteinet i et blad).
Högholmen (Helsingfors)
Historie
Högholmen har en lang historie som rekreasjonsområde for byen; allerede i 1569 ga kong Johan III av Sverige øya til byens borgere, sammen med flere andre øyer. Øya ble brukt som beitemark og som fiskevær, senere ble også skogen utnyttet.
Under Krimkrigen (1853–56) kom Högholmen under militær kontroll, men etter en offentlig debatt ble den igjen frigitt i 1864. Det ble opprettet en skipsrute til øya, og den ble et populært utfartsmål, med paviljonger og restauranter. I 1883 ble øya utleid til et firma (Helsingin Anniskeluyhtiö) som både anla veier og oppførte flere bygninger på øya. En av bygningene var en sommerrestaurant, tegnet av Theodor Höijer. Firmaet planla også en dyrehage, og etter at bystyret i 1889 forkastet planene om dyrehage på Alphyddan ble planene for Högholmen mer konkrete.
I forbudstiden gikk virksomheten på øya dårlig, og dyreparken ble overtatt av bystyret i 1920. Ei bru mellom Blåbärslandet og Högholmen blei ferdig i 1972, og fra da av blei det mulig å ha dyreparken åpen heile vinteren. Tidligere hadde parken stengt når båttrafikken slutta om høsten.
Högholmens dyrepark
Parken har spesialisert seg på store kattedyr, og har blant anna indiske løver. Til sammen finns det rundt 200 dyrearter og meir enn 1000 plantearter. Dyreparken er delt i tre deler: Amazonia, Africasia og Borealia. Högholmen er mest kjent for sine snøleoparder, som har blitt oppfostret her siden 1976. En annen publikumsfavoritt er bavianene.
Parken har over 520 000 årlige besøkende (2006).
Fysiognomi (planter)
Planters fysiognomi er en beskrivelse av deres størrelse og form. Det vil si hvordan blader eller løv er ordnet både vertikalt og horisontalt. En er også opptatt av å se på hvordan fysiognomi endres i løpet av livssyklus etter som det fysiske miljøet endres på grunn av temperatur og nedbørsmønstre, edafiske forhold (jordbunnens kjemiske og fysiske egenskaper, fuktighet, næringsstoffer) og forstyrrelser. I plantegeografi er forskjellige fysiognomiske typer beskrevet for store områder kjent som formasjoner, så et biom kan også defineres som en hovedformasjon sammen med faunaen (dyrelivet) og miljøet de har tilpasset seg. Det er spesielt for inndeling av jordens biomer fysiognomi kommer til anvendelse.
Neefioides
Neefioides er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Middelsstore, noe brede, mørke praktbiller med noe metallglans. Pannen er litt innskåret mellom de store fasettøynene. Pronotum er avrundet trapesformet med bredt avsatte sidekanter. Dekkvingene har et guloransje tverrbånd, på siden er dette forlenget fremover nesten til sømmen.
Utbredelse
Slekten lever på Madagaskar.
Vännäsberget
Vännäsberget er et småsted i Överkalix kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2005 var Vännäsberget regnet som et tettsted, og hadde da 207 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Mount Axtell
Mount Axtell er et lavt, men markant fjell 3 kilometer sørøst for Mount Gytt i Pirrit Hills i Antarktis. Det ble plassert på kartet av Ellsworth–Byrd Traverse Party 7. desember 1958 og oppkalt etter William R. Axtell jr. i U.S. Navy som var kokk på Ellsworth-basen i 1958 og som var med på dette laget.
Bo Ancker
Bo Ancker (født 26. april 1926 i Stockholm, død 10. oktober 1997 i Sollentuna) var en svensk forfatter og radiopersonlighet.
Tallvik
Tallvik er et tettsted i Överkalix kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 434 innbyggere.
Beavercreek (Ohio)
Beavercreek er en amerikansk by som ligger i Greene County i Ohio.
Svartbyn
Svartbyn er et tettsted i Överkalix kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 265 innbyggere.
Lenton Bluff
Lenton Bluff er en fjellskrent på nordsiden av munningen av Jeffriesbreen i Theron Mountains i Antarktis. Den ble først kartlagt i 1956–57 av Commonwealth Trans-Antarctic Expedition og oppkalt etter Ralph A. Lenton, nestleder for den fremre gruppen til ekspedisjonen i 1955–56 og snekker og radiooperatør med den transpolare gruppen i 1956–58.
Ryan Zeze
Ryan Zeze (født 29. januar 1998) er en fransk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
I 2021 representerte han Frankrike på stafettlaget på 4 × 100 meter under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der laget ikke kvalifiserte seg til finalen.
The Mad Lover
The Mad Lover er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Léonce Perret.
Handling
Robert Hyde er en ungkar, som har sverget på å aldri gifte seg. Men når han møter Clarice, blir Robert snart forelsket i henne. Etter bryllupet deres blir Clarices lykke ødelagt, fordi hun mener Robert er alt for opptatt av jakt og fiske. En pastor gir henne råd om at hun aldri kommer til å kjenne virkelig lykke før hun har fått barn.
Kort tid etter dette tar Clarices tante, fru Grosvenor, med seg en stor gruppe venner til Hyde-godset på besøk. De planlegger alle å gi en fremføring av William Shakespeares stykke Othello, i forsøk på å samle penger til veldedighet. Men dette fører også til en rekke problemer i forholdet mellom Robert og Clarice.
John Antoine Nau
John Antoine Nau, egentlig Eugène Léon Édouard Torquet (19. november 1860 i San Francisco i USA, død 17. mars 1918 i Tréboul i Frankrike) var en fransk forfatter innen symbolismens tradisjon, som i 1903 ble den første overhodet som mottok Goncourtprisen, for sin roman Force ennemie.
Bakgrunn
Hans far, som var ingeniør og forretningsmann, hadde emigrert fra Frankrike til California rundt 1845 og ble naturalisert amerikansk borger; sønnen var i kraft av å ha blitt født i USA også amerikansk statsborger. Faren fikk tyfus og døde i 1864, og etterlot seg enke og tre barn. I 1866 vendte de tilbake til Frankrike, først til Le Havre og så til Paris.
Karriere
I 1881, i en alder av 21 år, dro Nau ut med en tremaster og virket i Haiti og de vestindiske øyer som losassistent. Senere ble han assisterende kommissær og reiste til Colombia, Venezuela og New York.
Han vendte tilbake til Frankrike i 1883 og giftet seg i 1885. Det nygifte paret dro på bryllupsreise til Martinique, og ville gjerne ha blitt der. Men familieforpliktelser gjorde at de måtte vendte tilbake til Europa. Nau skulle andri se Martinique igjen. I 1886 bodde han i San Raphaél; i 1887 i Piriac; så annetsteds.
Han mottok imidlertid Goncourtprisen for boken.
Han flyttet så til Alger, og så til Korsika der han bodde i syv år (det ble hans rekord på ett og samme sted). Verdenskrigen tvang ham til å dra til Paris 1916–17, så til Tréboul i Bretagne, og der døde han i 1918, i en alder av 57 år.
Sveriges Rikes Lag
Sveriges Rikes Lag er en svensk lovsamling som utgis hvert år av Norstedts Juridik. Samlingen har vært utgitt i sin nåværende form siden 1861.
Tradisjonelt står en pensjonert justisråd som ansvarlig utgiver. Samlingen er inndelt på tilsvarende måte som den første utgavens disposisjon. Etter grunnlovene kommer Olaus Petris dommerregler fra 1500-tallet, som savner juridisk betydning men likevel er tatt med ifølge en tradisjon som strekker seg tilbake til middelalderen. Deretter følger de lover som kalles for balkar, hvor mindre omfattende lover er inntatt. Eksempelvis er avtaleloven og andre formuerettslige lover innført under handelsbalken. Øvrige viktigere lover finnes i kronologisk ordning i en avsluttende del som kallas «Bihanget».
Next Generation Combat Vehicle
Utvikling
Prosjektet startet i 2017 etter at det forrige programmet Ground Combat Vehicle ble avlyst. Fristen for prosjektene forventes å være 2035. Flere aktører konkurrerte om tilbudet. Den amerikanske hæren ga kontrakten til et konsortium med seks medlemmer - Lockheed Martin, SAIC, GS Engineering, Inc., Moog Inc., Hodges Transport Inc. og Roush Industries.
Armored Multi-Purpose Vehicle
Armored Multi-Purpose Vehicle (AMPV) eller pansret flerbrukskjøretøy er erstatning for M113. I 2014 valgte hæren BAE Systems' forslag om en tårnløs variant av Bradley Fighting Vehicle. 🇵🇪 ble det planlagt å levere 2897 AMPV i fem varianter.
Mobile Protected Firepower
Mobile Protected Firepower er en støttekjøretøy for infanteriet, men ofte forvekslet med en lett stridsvogn .Det ligner på M8 Armored Gun System, et program som ble avlyst i 1996, eller Stryker M1128 Mobile Gun System som ble tatt ut av tjeneste i 2022.
I november 2017 ga hæren ut en forespørsel til industrien om forslag til programmet. , og i desember 2018 så ble BAE Systems og General Dynamics Land Systems valgt for å gå videre i utvelgelsen.
BAE tilbød et kjøretøy basert på M8 Armored Gun System. GDLS tilbød en variant av Griffin II.
28. juni 2022 valgte Hæren GDLS Griffin II som vinner av MPF-programmet med en innledende kontrakt på 96 kjøretøyer.
Optionally Manned Fighting Vehicle
Optionally Manned Fighting Vehicle er hærens erstatning for M2 Bradley.
I juni 2018 etablerte hæren Next Generation Combat Vehicle (NGCV) - programmet for å erstatte M2 Bradley. I oktober 2018 ble programmet omdefinert Optionally Manned Fighting Vehicle (OMFV) (valgfritt bemannet kampkjøretøy). NGCV-programmet ble utvidet som en portefølje av neste generasjons kjøretøy inkludert stridsvogner og Bradley-baserte Armored Multi-Purpose Vehicle.
I mars 2019 kom hæren med en forespørsel til industrien om forslag til OMFV.
Hæren sa at OMFV vil være beregnet "for å delta i nærkamp og levere avgjørende virkning i målet under utførelsen av fellesoperasjoner," og vil ha en 30 mm maskinkanon og en andre generasjon termiske siktemidler. Testing av kjøretøyet ble da forventet å begynne i 2020.
Et joint venture mellom Raytheon og Rheinmetall tilbød en variant av Lynx KF41, og General Dynamics Land Systems tilbød en variant av Griffin III. Både Raytheon-Rheinmetall og GDLS ble diskvalifisert, og etterlot ingen andre konkurrenter. Hæren bestemte seg for å starte programmet på nytt med mindre strenge retningslinjer.
I juli 2021 tildelte hæren kontrakter til fem lag: Point Blank Enterprises, Oshkosh Defense, BAE Systems, General Dynamics Land Systems og American Rheinmetall Vehicles. Den totale verdien av kontrakten var USD 299,4 millioner. Teamene vil utvikle konseptdesign i løpet av den 15 måneder lange fasen.
Robotic Combat Vehicle
Per desember 2021 er ikke Robotic Combat Vehicle (RCV, robot-kampkjøretøy) et såkalt Program of Record, som betyr at hæren ikke har forpliktet seg til anskaffelse.
RCV utvikles i lette, mellomstore og tunge varianter. RCV-Light veier ikke mer enn 10 tonn, RCV-Medium veier mellom 10 og 20 tonn, og RCV-H veier mer enn 20 og mindre enn 30 tonn.
Östra Bispgården
Östra Bispgården er et tettsted i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 279 innbyggere.
Preben Terndrup Pedersen
Han er utdannet maskiningeniør fra DTU, med en Master of science-grad (M.Sc.) fra 1966. I 1969 fikk han graden ph.d. ved samme universitet.
Han har vært gjesteforsker ved Department of Engineering and Applied Physics ved Harvard University, USA (1971–1972), og ved Det Norske Veritas (1973).
Fra 1973 til 2010 var han professor med spesialiteten styrke i marine konstruksjoner ved DTU. Fra 1992 var han leder av fagrådet for maskinteknik og i 2001 sto han i spissen for etableringen av DTU Institut for Mekanik, Energi og Konstruktion (MEK), som han ledet til 2010.
Terndrup Pedersen har oppnådd mange viktige resultater innen marin teknikk. Han har publisert mer enn 100 vitenskapelige artikler, hovedsakelig om marin sikkerhet.
Han har mottatt mange æresbevisninger for sin forskning. Han er blant annet tildelt The Davidson Medal av The Society of Naval Architects and Marine Engineers i USA (2006), i 2009 mottok han Alexander Foss guldmedaljen fra DTU, I 2010 ble han utnevnt til æresdoktor (dr. h. c.) ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) og i 2013 ble han utnevnt til æresmedlem av Chinese Academy of Engineering (CAE).
Marianne Stidsen
Marianne Søgaard Stidsen (født 1962 i Virum på Sjælland) er en dansk litteraturviter, mag.art. og lektor på Københavns Universitet.
I 2000 ble Stidsen lektor ved Institut for Nordiske Studier og Sprogvidenskab, Københavns Universitet.
I 2014 ble hun opptatt som medlem av Det Danske Akademi. I 2020 forlot akademimedlemmene Jens Smærup Sørensen, Suzanne Brøgger, Astrid Saalbach og Ida Jessen akademiet i protest mot Stidsens holdninger i Me too-debatten.
Frederik I av Danmark og Norge
Frederik I eller Friederich I, (født 7. oktober 1471 på Haderslevhus, død 10. april 1533 på Gottorp slott) var nest eldste sønn av Christian I og Dorothea av Brandenburg. Han var konge av Danmark og Norge fra 1523 til 1533. Frederik vokste opp i hertugdømmene Schlesvig og Holstein.
Christian Is enke Dorothea fikk i 1490 til en deling av hertugdømmet Holstein mellom sønnene Hans og Frederik, slik at Hans fikk Segebergdelen og Frederik Gottorpdelen. For ikke å bryte en gammel avtale om at hertugdømmene skulle forbli udelt, het det seg at Hans og Frederik skulle styre dem sammen. Fra 1490 til 1523 regjerte hertug Frederik på Gottorp og brakte både fred og stigende velstand til hertugdømmet. Da Christian IIs trone begynte å vakle, inngikk Frederik en allianse med utilfredse medlemmer av den danske adelen. Den 8. mars 1523 erklærte hertug Frederik sin nevø, kong Christian II krig og allerede 18 dager senere ble Frederik hyllet som konge på landstinget i Viborg. Da Christian II forlot Danmark den 13. april underskrev Frederik sin håndfestning med adelen og lot seg hylle som Frederik I av Danmark og Norge.
Christian II og hans dronning Isabella forlot København ombord på orlogsskipet Løven og flyktet til Nederlandene. Vollene og stranden var etter sigende fulle av bedrøvede mennesker som fulgte sin konge med øynene. Christian IIs lover ble erklært for fordervelige og lovbøkene hans brent på bål.
Frederik som konge
Frederik Is regjeringsperiode var preget av uro blant borgere og bønder som ønsket Christian II gjeninnsatt som konge. I årene 1524 og 1525 var det tilløp til opprør i Jylland og Skåne. Christian IIs stattholder på Gotland, Søren Norby gikk i land i det vestlige Blekinge i et desperat forsøk på å få gjeninnsatt Christian II på Danmarks trone og han lyktes å samle ikke mindre enn 8 000 mann, som innledet en beleiring av Helsingborg slott. Frederik Is holsteinske hærfører Johan Rantzau med en hær på 900 fotfolk og 400 ryttere samt artilleri, slo seg sammen med den danske adelshæren samt en kontingent svenske tropper. Disse knuste den utrente bondehæren i to blodige slag ved Lund den 28. april og ved Bunketofte på Helsingborgsletten den 4. mai 1525. I slaget ved Lund ble bøndene forfulgt helt inn i byens domkirke, og 60 borgere som hadde søkt tilflukt i kirken, ble slept ut og slaktet av soldatene. Bondehærens tap ble beregnet til cirka 3 000 døde.
I 1532 lyktes det Frederik å lokke Christian II fra Norge til Danmark under løfte om fritt leide. Kongen brøt løftet og satte den tidligere monarken i fengsel på Sønderborg slott. I 1549 ble den da 68-årige Christian II overført til Kalundborg slott, hvor han oppholdt seg til sin død i 1559.
I størstedelen av sin regjeringsperiode holdt Frederik seg på Gottorp slott. Han kom bare til Danmark når det var absolutt nødvendig, og Norge besøkte han aldri. På tross av den strenge håndfestningen lyktes det Frederik å få stor politisk innflytelse. I noen tilfeller truet han med å fraskrive seg tronen til fordel for den landflyktige Christian II, og denne trusselen var virkningsfull.
På tross av at han hadde lovet å verne den katolske kirken i forbindelse med håndfestningen, innførte Frederik I reell religionsfrihet for lutheranere i Danmark. For eksempel utnevnte han Hans Tausen til sin kapellan. Tausen hadde vakt oppsikt med sine sterkt lutherske prekener.
I 1526 innførte Frederik I bestemmelsen om at bispene for framtiden skulle velges i Danmark.
Ekteskap og barn
Frederik giftet seg med kurfyrsten av Brandenburgs datter hertuginne Anna den 10. april 1502. Hun var på dette tidspunkt 15 år gammel. Med Anna fikk han barna Christian, den senere Christian III og Dorothea av Oldenburg, som ble gift med Albrecht av Preussen. Anna døde i 1514.