cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liste over flyplasser i Antarktis
Antarktis har ingen flyplasser med asfalterte rullebaner. Flystripene og helikopterplassene må holdes snøfrie hele året for å sikre trygge trafikkforhold. Flyplassene er også underlagt strenge restriksjoner og reguleringer som følge av kontinentets ekstreme geografiske og sesongmessige forhold. De oppfyller ikke klassifikasjonskravene i henhold til ICAO-standarden, og forhåndsgodkjenning fra de respektive statlige eller ikke-statlige organisasjonene som driver flyplassene er nødvendig ved landing. Flyvninger til og fra det antarktiske kontinentet i vinterperioden med mørketid foregår vanligvis bare i nødstilfeller. I slike tilfeller blir det benyttet parafinlamper og brennende oljetønner for å markere og lyse opp rullebanen. Den første vellykkede landingen i Antarktis som ble foretatt ved bruk av nattsynbriller skjedde den 11. september 2008, da et Boeing C-17 Globemaster III-fly fra det amerikanske luftforsvaret landet på den isdekte stripen ved Pegasus Field.
Pyrestini
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
Commonwealth Liberal Party
Commonwealth Liberal Party (CLP, også kjent som The Fusion eller Deakinite Liberal Party) var et politisk parti i Australia mellom 1909 og 1916.
I 1909 slo Alfred Deakins Protectionist Party seg sammen med Joseph Cooks Anti-Socialist Party for å danne en felles front mot Australian Labor Party. De ble slått av Labor ved sitt første valg i 1910.
Under sin nye leder Joseph Cook, slo partiet Labor ved valget i 1913 med et enkelt mandat. Cook skrev ut nyvalg i 1914 men ble slått av Labor. I 1916 slo partiet seg sammen med Billy Hughes' National Labor Party samt, parlamentsmedlemmer fra Labor til Nationalist Party of Australia som var vernepliktstilhengere.
Universiaden
Universiaden er en internasjonal multi-sportsbegivenhet der deltakerne er universitetsstudenter. Universiaden arrangeres av Fédération Internationale du Sport Universitaire (FISU, norsk: Det internasjonale forbundet for sport ved universiteter). Navnet er en kombinasjon av ordene «universitet» og «olympiade». Det blir arrangert universiade annethvert år, første gang i 1959. Det arrangeres separate sommer- og vinteruniversiader.
Katmandu (distrikt)
Katmandu-distriktet er et av Nepals 75 administrative distrikter. Det ligger i Sentralregionen, Bagmati Sone (se kart). Hoveddelen av distriktet ligger innafor dalføret Katmandudalen, en mindre del ligger utafor.
Distriktet består av Nepals hovedstad og største by, Katmandu, og en del mindre byer, landsbyer og landdistrikter, bl.a. Kirtipur, der Tribhuvan-universitetet ligger.
Katmandu-distriktet grenser mot Dhading i vest, Nuwakot i nord, Sindhulpalchok i nordøst, Kavrepalanchok. Bhaktapur og Lalitpur i sørøst og Makwanpur i sørvest.
Areal er 395 km². Kathmandu er Nepals 3. minste distrikt.
Befolkninga i distriktet var i (2001) 1 081 845, av det om lag 300 000 utafor Katmandu by. Katmandu er det distriktet i Nepal som har størst folketetthet og størst befolkning.
I distriktet er det 57 landsbyutviklingskomiteer og 2 bykommuner. Bybefolkninga er 65,9 %.
Levealderen er 69,5 år. Barnedødelighet pr. 1 000 fødte er 30,7. Befolkning uten tilgang til reint drikkevann er 11 %. (Tall fra 2001.) Antall leger er 276 (2002).
Parbatiya-befolkninga er 32,11 %. Dalit er 2,57 %. Buddhister er 20,0 %.
Urbefolkninga i distriktet er newarfolket (se egen artikkel), som fortsatt dominerer distriktene utafor Katmandu by og mange kvarterer inne i byen.
Distriktet inneholder ei lang rekke berømte kulturminner som også er store turistattraksjoner. Mer om dem, se hovedartikler om Katmandu og Katmandudalen.
Sokndal kirke
Sokndal kirke er en laftet korskirke i Louis-seize-stil i Sokndal kommune i Rogaland fylke. Kirken ble oppført i 1803 og tatt i bruk før den var helt ferdig. Vigslingen fant sted først den 8. juli 1807. Kirken har rundt 600 sitteplasser.
Sentralt inventar som altertavle, prekestol og døpefont er fra 1600- og 1700-tallet. Nytt orgel (fra Reil ) ble innviet i 1995. Kong Harald V var til stede da kirken feiret sitt 200-årsjubileum i 2003.
Kirkegården ved kirken er ikke lenger i bruk, men holdes i hevd. Det er to gravplasser — Eikedal og Frøyland — noe lenger øst i Hauge tettsted på hver sin side av fylkesvei 44.
Indre og ytre soning
Indre og ytre soning er en ph.d.-avhandling avlagt i fagområdet «studier av profesjonspraksis» ved Nord universitet i 2020 av den drapsdømte filosofen Andreas Ribe-Nyhus. Han tematiserer sin egen soning av en dom på 14 års ubetinget fengsel som følge av et øksedrap han ble dømt for i 2010. Avhandlingen ble både bredt omtalt i media og gjenstand for betydelig faglig debatt, i lys av prosjektets orginalitet og særlig knyttet til forskningsetiske vurderinger av det.
Bakgrunn og innhold
Andreas Ribe-Nyhus (opprinnelig Andreas Ribe), som tok hovedfag i filosofi i 1999 med hovedoppgaven Om ondskap, ble i 2010 dømt til 14 års ubetinget fengsel for øksedrap og ble i løpet av soningen tatt opp som ph.d.-kandidat ved Nord universitet. Han ble løslatt i 2019 etter drøyt ni års soning og avla ph.d.-graden året etter ved Nord universitet. Avhandlingen bygger på refleksiv praksisforskning og Ribe-Nyhus tematiserer fengselssystemet og sin egen soning, på bakgrunn av det han beskriver som en handling utført i nødverge der han «[tok] livet av en mann i en trusselsituasjon». Ribe-Nyhus' versjon av hendelsesforløpet og hans påstand om en trusselsituasjon ble fullstendig avvist av retten, som la til grunn at «drapshandlingen langt på vei hadde karakter av en avretting».
Mottakelsen av avhandlingen
Avhandlingen ble gjenstand for stor debatt, særlig i et forskningsetisk lys, med bidrag fra en rekke forskere. Forsker Ragnar Kristoffersen ved Institutt for kriminalomsorgsstudier uttalte at «Ribe har i alle år etter dommen flere ganger offentlig hevdet at han er uskyldig, noe som er fullstendig tilbakevist av domstolen etter 3 behandlinger. Til Khrono fortsetter imidlertid Ribe å omtale drapet som nødverge. Jeg kan ikke se at han har endret oppfatning etter å ha levert sin avhandling. Påstanden hans om nødverge fortsetter å krenke de etterlatte. Det må være berettiget å stille spørsmål ved hva en drapsmann kan lære som ikke innrømmer skyld».
Ribe-Nyhus mente kritikerne var preget av «fengselslogikk og hersketeknikker», og mente de heller burde fokusere på «innholdet i avhandlingen» enn forskningsetikk. Professorene Heidi Østbø Haugen og May-Len Skilbrei fra Den nasjonale forskningsetiske komité for samfunnsvitenskap og humaniora uttalte at «forskningens verdi kan ikke skilles fra måten den er produsert på» og at «Ribe-Nyhus beklager seg over at kollegaer og journalister diskuterer etikken i forskningsprosjektet hans framfor innholdet. Et slikt skille mellom forskningens kvalitet og forskningsetikk er uholdbart: Forskning som er produsert på en uetisk måte kan aldri bli god.» Haugen og Skilbrei konkluderte med at «debatten rundt Ribe-Nyhus' avhandling har vært verdifull fordi så mange aktører, ikke minst inkludert stipendiaten selv, presenterer sine perspektiver». Ribe-Nyhus innvendte at han representerer en fengselskritisk tradisjon og «at jeg har sittet i fengsel, har åpenbart ikke gjort det lettere for meg i denne debatten».
Debatten om avhandlingen ble også gjenstand for diskusjon, spesielt i Khrono. Ribe-Nyhus kritiserte Khrono for å fremheve at han var dømt for øksedrap, og skrev: «Er jeg ikke først og fremst filosof eller doktorand?». Redaktør Tove Lie forsvarte Khronos dekning av avhandlingen og debatten om den.
Pararhophitini
Pararhophitini er en gruppe solitære bier som tilhører gruppen buksamlerbier (Megachilinae). Denne gruppen omfatter bare én slekt, Pararhophites, med tre arter fra Nord-Afrika og Vest-Asia.
Utseende
Små, slanke, nokså lite hårete bier. De har gule tegninger, hos hunnene kan den gule fargen dominere.
Levevis
Pararhophites-artene lager sine reir i løs jord eller sand. Reiret er en skrå gang med flere sideganger, hver av disse ender i en celle der hunnen legger et egg i en masse av pollen. Sannsynligvis er alle artene spesialisert på å samle pollen fra planter i leddbladfamilien (Zygophyllaceae).
Utbredelse
Disse biene finnes fra Marokko i vest til det nordvestlige India i øst, nordover til Kasakhstan.
Septik
Septik er et begrep på avløpsvann. Avløpsvann kan deles opp i tre deler: spillvann, overvann og septik. Septik er fellesbegrepet for spill og overvann blandet sammen, som har blitt gammelt eller har en så stor «gjæring» at det danner seg en hinne på topplaget. Denne hinna er da toalettpapir og såperester, mens vannet under har mindre partikler.
Utenfor bymessige strøk er det vanlig med oppsamlingstank for avløp fra boliger. Disse oppsamlingstankene kalles på fagspråket for septiktank.
Disse septiktankene må tømmes med jevne mellomrom og for å bevare miljøet har Stortinget utarbeidet et lovverk for slik tømming, noe som kommunene forplikter seg å følge. Tømmingen utføres av egnede transportsmidler, som her kalles septikbil, slamsuger eller sugebil.
Gran (andre betydninger)
Gran kan sikte til:
Chrysomela
Chrysomela er en slekt med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Sullivan
Navnet eller begrepet Sullivan har flere betydninger:
Chrysomela
Chrysomela er vanligvis mellom 5-15 mm lange. Kroppen er litt langsmal eller mer oval som bladbillene ofte er. Dekkvingene har uregelmessig punktur, ikke ordnet i langsgående rekker. Halskjoldet har metallglans. Antennens niende og tiende ledd er bredere enn de er lange.
Landstrøm
Landstrøm er elektrisk kraft fra strømanlegg på land til det elektriske anlegget i skip eller mindre båter som ligger fortøyd ved kai. Dette gjør at området rundt havnen slipper luftforurensninger og støy fordi båtene dermed ikke behøver å la dieselaggregatene gå og dure; i tillegg reduseres utslippene av klimagasser. I Bergen, hvor luftforurensningene ofte har oversteget faregrensene, er det beregnet at cruiseskipenes dieselaggregater ikke sjelden bruker 3000 liter drivstoff pr. time i sesongen. Det tilsvarer ca. 125 busser i Bergen sentrum. En utredning viser at NOx-utslippene kan kuttes 97 % med landstrøm. FNs sjøfartsorganisasjon International Maritime Organization (IMO) har foreslått at skip i havn bør få sin kraftforsyning fra land. Det gjelder ikke bare cruiseskip. Også containerskip kan med fordel bruke landstrøm, bl.a. fordi de ofte ligger forholdsvis lenge til kai med motor eller hjelpemotor i gang for å opprettholde kraftforsyningen. Land som USA, Japan, Kina og Tyskland ligger foran Norge på dette området . – «Å ta landstrøm» er et sjøuttrykk.
Chrysomela
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, som er blad på trær og busker. Larvene er klumpige og kryper, de er lite kamuflert, men har en viss beskyttelse ved at de lukter vondt. Artene er ofte å finne på busker og trær i vierfamilien.
Landstrøm
Beskrivelse
Båter får landstrøm gjennom én eller flere landstrømkabler, dvs. spesielle skjøteledninger. Kabelen eller kablene strekkes fra båtens eget elanlegg, der det blant annet er sikrings- og batteriladesystemer, og kobles til en landstrømsentral. Siden behovene varierer svært mye – fra småbåter til f.eks. cruiseskip – varierer også utstyret veldig i størrelse, omfang og kostnader. Således kan fritidsbåters bruk av landstrøm sammenlignes med campingvogner som slutter seg til en ekstern strømkilde på en campingplass. En fregatt av typen KNM Fridtjof Nansen trekker derimot ca. 1000 kW (1 MW) når den ligger til kai ved Haakonsvern utenfor Bergen, og cruiseskipene ved havnen i Bergen opptil 30 MW. Strømprisen kan være halva av dieselprisen, og skips-investeringen kan spares rask inn. Deremot må det også investeres i regionalnett og lokalt distribusjonsnett for å klare ekstra kapasitet til landstøm. Sentralen kan være en sikringsboks med uttak for kontakter, plassert på en brygge el.l. – eller et stort elanlegg hvis det er snakk om strøm til større skip. Landstrømanlegget transformerer spenningen i det vanlige strømnettet på land (230 V) opp eller ned, etter hva slags spenning som brukes i båtenes strømsystem. Transformatoren kan også sitte i skipet. Spenningen kan variere fra 12 V i småbåter til 11 kV eller mer i større skip. Frekvensen må omformes hvis båtenes strømanlegg har en annen frekvens enn 50 Hz. Større anlegg har tykke kabler for å redusere energitapet ved overføringen. Riktig og god jording er selvfølgelig svært viktig; likeså må anlegget plasseres såpass høyt at det ikke blir utsatt for stormflo. Skip i opplag kan ha dette utstyret i container.
Chrysomela
Chrysomela tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Landstrøm
Beskrivelse
Den internasjonale standarden for kontakter heter IEC80005-3. Hurtigruten og Color Line har valgt å bruke den raskere og automatiske NG3-standarden.
Chrysomela
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone og Nord-Amerika, mange av artene i nordlige områder.
Landstrøm
Landstrøm som etternavn
Landstrøm eller Landström er også et etternavn. Det er særlig vanlig i Sverige.
Chrysomela
Systematisk inndeling
Oversikten har med europeiske arter.
Blanka av Namur
Blanka (Blanca, Blanche) av Namur (død høsten 1363) var svensk og norsk dronning fra 1335, gift med Magnus VII.
Bakgrunn
Blanka ble født i slottet Namur i det nåværende Belgia som datter av grev Jean Dampierre av Namur og grevinne Marie av Artois, som nedstammet fra kong Ludvig VIII av Frankrike. Man vet ikke når hun ble født, men hun var trolig jevngammel med sin ektemann (født 1316).
Ekteskap
Det er ukjent hvordan kong Magnus først fikk kjennskap til Blanka. I juni 1334 reiste han sammen med et følge fra Sverige til grevskapet Namur for å fri. De forlovet seg, og han vendte tilbake til Sverige høsten 1334. Blanka forlot Namur høsten 1335, og de kongelige giftet seg i oktober eller tidlig i november 1335, muligens på Bohus fästning. Som morgengave fikk hun Tønsberg len og Lödöse fogderi med Lindholms slott på Hisingen. Kroningen i juli 1336 fant sannsynligvis sted 22. juli i Storkyrkan i Stockholm.
Samtidige kilder indikerer at Blanka var både vakker og klok. Det finnes ingen samtidige bilder som man med sikkerhet kan si er av henne. Hennes segl er kjent fra et diplom fra 1346. Seglet viser en kvinne i fotsid kjole uten belte, med septer i høyre hånd og krone på hodet.
Blanka bodde i Tønsberg fra 1359 til 1363. Hun døde på Tunsberghus kort tid etter Håkons bryllup. Dødsårsak og gravsted er ukjent. Foruten de to sønnene som ble konger, hadde hun tre døtre.
I 1871 gav Zacharias Topelius ut en variant av Ride, ride ranke-rimet i sin samling Läsning för barn. I samband med rimet skrev han en liten fortelling om dronning Blanka av Namur, Magnus Erikssons dronning, som synger visen for sin sønn Håkon, senere konge av Norge. Topelius' fortelling inspirerte billedkunstneren Albert Edelfelt til sitt maleri "Rida ranka". I fortellingen opptrer også Margareta, Valdemar Atterdags datter, som ble giftet bort i 10 års alder med Håkon.
Flere norske gater er oppkalt etter Blanka av Namur:
Alfred Albert Gervais
Alfred Albert Gervais (født 19. desember 1837 i Provins i Seine-et-Marne i Frankrike, død 17. mars 1921 i Nice) var en fransk sjømilitær.
Gervais var som kadett med på Østersjøeskadren under Krimkrigen og deltok i krigen mot Kina i 1860. Han ble løytnant i 1862 og deltok som ordonnansoffiser i ekspedisjoner langs Afrikas øst- og vestkyster (1864-70). Han utmerket seg under Paris' beleiring i 1870 og innehadde deretter kommandoen i fjerne farvann og i Middelhavet. I 1878 bar han marineattaché ved den franske ambassade i London.
I 1886 ble han stabssjef og kabinettsdirektør hos marineministeren, så en kort tid kommandant for en eskadren i Brest, og ble den 9. september 1887 utnevnt til kontreadmiral. Så ble han igjen stabssjef i minister Krantz.
Gervais ble i 1889 forordnet til sjef over den nordlige pansereskadre, med hvilken han i 1891 besøkte Østersjøen og fikk hjertelig mottagelse i København og Stockholm, på vei til russiske Kronstadt, der denne franske flåtes nærvær utløste entusiastiske uttrykk av det nye vennskap mellom Frankrike og Russland; det fortonet seg som en forbrødringsfest mellom de to nasjoner. Tsar Aleksander III besøkte med sin keiserlige yacht generalen på hans skip, ledsaget av den franske ambassadør Paul Lefebvre de Laboulaye, og inviterte så til mottakelse på Peterhof. Der ble Marseillaisen fremført til franskmennenes ære - denne hymnen var trengt tatt forbudt i Russland på grunn av dens revolusjonære innhold. Ved alt dette fikk denne ekspedisjon en historisk betydning. På hjemveien ble Gervais eskadre invitert av dronning Victoria til England og hedret med en lysende mottagelse i Portsmouth.
Gervais ble i 1892 viseadmiral og sjef for marineministeriets generalstab, og var 1895-96 sjef for den aktive Middelhavsflåten, den høyeste kommando innen den aktive franske marine.
Etter at Gervais tidlig i 1896 ble forfremmet til kommanderende admiral, gikk han i pensjon i oktober samme år. Men han var mellom 1896 og 1900 oppsatt som sjef for hovedøvelseseskadren i Middelhavet og i 1901 ledet han Kanaleskadren som mottok den russiske tsar Nikolaj II i Dunkerque.
Fylkesvei 483 (andre betydninger)
I Norge finnes Fylkesvei 483 i de følgende fylkene:
Fylkesvei 484 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 484 i de følgende fylkene:
Nikolaj Nikolajevitsj av Russland
Nikolaj Nikolajevitsj Romanov (russisk: [ - den yngre]; født  i St. Petersburg, død 5. januar 1929 på den franske riviera) var en russisk storfyrste og general. Han var sønnesønn av tsar Nikolaj I og sønn til storfyrste Nikolaj (den eldre) og Alexandra av Oldenburg. På grunn av navnelikheten med fetteren, tsar Nikolaj II, ble han innen den keiserlige familien kalt Nikolasja.
Offiserskarriere
Storfyrst Nikolaj ble offiser i 1872 og deltok i Den russisk-tyrkiske krig i staben hos sin far som var øverstkommanderende. I løpet av denne krigen utmerket han seg ved to anledninger. Han gikk den lange veien gjennom de militære gradene fram til 1884, da han ble utnevnt til kommandant for den keiserlige vaktstyrken, Gardehussar-regimentet. Han var kjent som en streng kommandant, men ikke mislikt av troppene. Politisk sto han for panslavismen, og han var en dypt religiøs mann.
I 1895 ble storfyrst Nikolaj inspektør for kavaleriet, en post han hadde fram til utbruddet av Den russisk-japanske krig ti år senere. Her fikk han ingen egen kommando, og det er antatt at tsaren ville unngå at noen fra Romanov-familien skulle gjøre en dårlig figur i en krig russerne håndterte svakt. Samtidig er det antatt at tsaren ville sikre seg lojale kommandanter hjemme. Dette fratok Nikolaj muligheten til å få praktisk felterfaring.
1905-revolusjonen
Under 1905-revolusjonen spilte Nikolaj en viktig rolle. Tsaren regnet med at storfyrst Nikolaj var den eneste med tilstrekkelig prestisje til å kunne ta rollen som leder i et militært diktatur, men i stedet tvang han fetteren til å godta kravene som var utformet av Sergej Witte. Tsarina Alexandra tilga aldri Nikolaj dette.
Fra 1905 og fram til utbruddet av første verdenskrig var Nikolaj øverstkommanderende for styrkene i militærdistriktet St. Petersburg. Han ble her kjent for å utnevne dyktige offiserer til høye posisjoner, selv om de hadde ikke-adelig bakgrunn.
Første verdenskrig
Nikolaj ble utnevnt til øverstkommanderende for den keiserlige russiske hæren ved utbruddet av første verdenskrig i 1914. 22. mars 1915 ble han tildelt Sankt Georgsordenen etter den vellykkede beleiringen av befestningene i Przemyśl. I september 1915 ble han imidlertid avskjediget da tsar Nikolaj II selv overtok kommandoen direkte etter råd fra Grigorij Rasputin. Storfyrst Nikolaj ble i stedet utnevnt til visekonge og øverstkommanderende for de russiske styrkene under kampene i Kaukasus. Men den drivende kraft i dette felttoget fra russisk side var Nikolaj Judenitsj.
Etter tsarens abdikasjon som følge av februarrevolusjonen i 1917, ble Nikolaj igjen en kort periode russisk øverstkommanderende. Han var da fortsatt i Kaukasus. Georgij Lvov kansellerte denne utnevnelsen, og Nikolaj ble i stedet internert på Krim som da var under kontroll av Den hvite armé. Han satt i husarrest i nesten to år. I april 1919, rett før Den røde armé inntok halvøya, ble han evakuert sammen med sin hustru med det britiske slagskipet HMS «Marlborough».
Eksil
Etter noen måneder i Genova som gjest hos svogeren Viktor Emmanuel III av Italia, slo han og hustruen seg ned i et lite hus utenfor Paris. Her ble han beskyttet av det franske hemmelige politiet og en liten gruppe lojale kosakker, og han ble en av lederne av den russiske, monarkistiske eksilbevegelsen.
Nikolaj hadde stor internasjonal anerkjennelse som offiser. Han giftet seg i Jalta i 1907 med sin brors svigerinne, prinsesse Anastasia av Montenegro (1868–1929). De ble barnløse.
Santa Cristina Gela
Santa Cristina Gela (arbëresh: Sëndahstina) er en arbëreshë-landsby i storbyområdet Palermo på Sicilia. Denne landsbyen og bosetningene Contessa Entellina og Piana degli Albanesi er de eneste tre bosetningene på Sicilia der språkvarianten arbëresh-albansk fortsatt blir benyttet.
Historie
Santa Cristina Gela ble etablert i 1691 av 82 personer fra landsbyen Piana degli Albanesi. De inngikk en kontrakt med erkebiskopen av Palermo om at de skulle betale føydalskatt for noen offentlige tjenester, men slapp andre skatter og hadde lov til å oppføre private bygninger.
Administrasjon
Oversikt over partier i kommunen
Furuskuddmøll
Furuskuddmøll (Exoteleia dodecella (Linnaeus, 1758)) er en sommerfugl som tilhører familiegruppen båtmøll (Gelechiidae). Møll er systematisk en polyfyletisk gruppe, bestående av hovedsakelig små sommerfugler.
Furuskuddmøll finnes utbredt i Sør-Norge, langs kysten, til Rogaland. Arten «mangler» på vestlandet, men den er funnet i de indre delene av Møre og Romsdal og Sør-Trøndelag, samt i østlige Finnmark. Den lever i furuskog i lavlandet og er sjeldnere i indre strøk.
Utseende
Furuskuddmøll er gråbrun på vingene og har to diffuse brede lysgrå tverrbånd over vingene. Forvingene har tre par svarte flekker. Vingespennet er ca. 10 millimeter.
Larven er rødfarget med svart hode.
Levevis
Furuskuddmøll har en ett-årig livssyklus. Den svermer i juni-juli. Hunnen legger egg ved basis av nye furunåler.
Gejza Gyurcsi
Gejza Gyurcsi (født 21. september 1976) er en slovakisk vannpolospiller.
Furuskuddmøll
Levevis
Larvene lever på skuddene, ytterst på greinene, og gnager ganger inne i nålen, slik at disse helt eller delvis dør. Larvene kan være aktive i milde perioder langt utover høsten. Larven overvintrer inne i furunålene. Om våren flytter larvene ofte over på nye barnåler.
Gejza Gyurcsi
Han representerte Slovakia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hans ble nummer 12.
Furuskuddmøll
Levevis
Larvene tåler ikke for lave vintertemperaturer, underkjølingspunktet er ca. ÷16 grader C°. Det er nok grunnen til at sommerfuglen er vanligere langs kysten, hvor det er et mildere vinterklima. Etter overvintringen forlater larvene nålene og borer seg inn i selve knoppen. Hver larve kan spise og drepe flere knopper.
Forpuppingen finner sted i juni, inne i knoppen. Sommerfuglen klekker i slutten av juni.
Ræge kapell
Ræge kapell var en langkirke fra 1940 i Sola kommune, Rogaland fylke. Byggverket var i tre og hadde 170 sitteplasser. Kirken ble opprinnelig kondemnert i 1960-årene, men var i kontinuerlig bruk fram til september 2009, da Ræge nye kirke ble vigslet og tatt i bruk. Ræge kapell ble revet i april 2010.
Furuskuddmøll
Skadedyr
I enkeltår har furuskuddmøll masseangrep. Men angrep av furuskuddmøll har neppe så store økonomiske konsekvenser at mottiltak er nødvendig.
I 1970–1975 var det er stort masseangrep på Sørlandet. Mot slutten var et 350 kvadratkilometer stort område mellom Søgne og Grimstad angrepet. Furutrær i store områder døde. Angrepet fant sted i et område som er belastet med mye sur nedbør, og det ble satt i gang undersøkelser for å se om det var en sammenheng, men en slik sammenheng ble ikke påvist.
Furuskuddmøllen angriper både nåler og knopper på furutrær. Sterke angrep påvirker barmengden betydelig og angrep over flere år kan føre til at furutrærne dør.
Furuskuddmøllens angrep i knopper og skudd på furutrær kan føre til store skader. Dette er særlig alvorlige på unge trær. Om toppskuddet skades, kan ett eller noen ganger flere sideskudd overta for toppskuddetet, stammen blir skjev eller forgreinet. Kvaliteten og den økonomiske verdien på treet blir forringet fordi slike trær lett får en uheldig form. Angrep på eldre trær medfører oftest bare en reduksjon av nåler, sjelden til særlig veksthemmelse. Angrep på eldre trær som er i hogstmoden alder, er minst alvorlig, fordi trestammens form er ferdigvokst.
Kypros under Vinter-OL 1998
Kypros under Vinter-OL 1998. Én mannlig sportsutøver fra Kypros deltok i alpint under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Kypros, som deltok for sjette gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer.
3. etappe av Vuelta a España 2009
3. etappe av Vuelta a España 2009 ble kjørt 31. august 2009 og gikk fra Zutphen til Venlo. Rittet forsatte i Nederland med nok en flat etappe. Lars Boom fra Rabobank, Jesús Rosendo fra Andalucía-Cajasur og Vacansoleils Johnny Hoogerland gikk i et tidlig brudd og hadde på det meste en ledelse på over 10 minutter. Etter 92 km kjørte rytterne inn i Tyskland for første gang i rittets historie, med bruddet 7 minutter og 30 sekunder foran hovedfeltet. Hovedfeltet hadde full kontroll på rytterne i front, og kjørte inn Boom og Hoogerland etter 159 km, mens Rosendo støtet fra sine to bruddkammerater like før de ble innhentet. Spanjolen gjorde et ærlig forsøk, men måtte kaste inn håndkleet rundt 12 km før mål. Derfra handlet alt om spurtlagene. Quick Step satt opp farten mens Columbia prøvde å posisjonere sin spurtkaptein André Greipel. Tilslutt viste det seg å være Greipels opptreker Greg Henderson som trakk det lengste strået i spurten. Dette var New Zealands andre etappeseier i Vueltaen, den første ble vunnet av Paul Jesson i 1980. Dette var Hendersons største seier på landeveissykkelen frem til da.
2. spurt
Etter 152,9 km
Eksterne lenker
2009 Vuelta a España, Stage 1 to Stage 11
Věra Štruncová
Věra Štruncová (født 1. mars 1946) er en tsjekkisk volleyballspiller.
Hun representerte Tsjekkoslovakia under Sommer-OL 1968 i Mexico by, hvor hun ble nummer 6.
Bø skole (Sandar)
Bø skole er en tidligere folkeskole daværende Sandeherred kommune i Vestfold. Skolen ble bygget i 1874 og utvidet ca. 1895. Den ble nedlagt i 1918 da Haukerød skole sto ferdig.
Digelstål
Digelstål er et spesialstål av spesielt høy kvalitet, fremstilt av meget rene råstoffer. Digelstål ble tidligere fremstilt ved smelting i digelovner, men fremstilles nå hovedsakelig i elektriske ovner.
Jozef Hrošík
Jozef Hrošík (født 26. mars 1981) er en slovakisk vannpolospiller.
Han representerte Slovakia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hans ble nummer 12.
Odile Defraye
Odile Defraye (født 14. juli 1888, død 21. august 1965) var en belgisk landeveissyklist. Han vant tre etapper og sammenlagtseieren i Tour de France i 1912, som var den siste gangen man avgjorde sammenlagtseieren med et poengsystem og ikke total tid.
I 1913 var han nær ved å vinne Tour de France en gang til, og ledet rittet fra etappe to til fem, men måtte til slutt gi tapt for Philippe Thys. Defraye deltok i seks utgaver av Tour de France mellom 1909 og 1924.
Han vant også Belgia rundt i 1912, og klassikeren Milano–Sanremo i 1913.
Riksarkivet
Riksarkivet er en norsk statlig kulturvern- og forvaltningsinstitusjon, etablert i 1817. Den er en del av Arkivverket, en etat som har som sin viktigste oppgave å føre tilsyn med og ta vare på bevaringsverdige arkiver. Riksarkivet har ansvar for å bevare arkivene etter den statlige sentraladministrasjonen, det vil si departementer og direktorater og mer, i tillegg til Høyesterett.
Fra tiden før 1814 har Riksarkivet arkiver etter norske sentrale instanser, som Stattholderembetet på Akershus (Stattholderarkivet), og serier som gjelder norske forhold fra sentraladministrasjonen i København. Riksarkivet oppbevarer også en rekke nyere og eldre private arkiver fra bedrifter, organisasjoner og enkeltpersoner. Institusjonen har videre et stort antall middelalderbrev og fragmenter.
Riksarkivaren er leder for Riksarkivet og Arkivverket.
Historie
Riksarkivet ble opprettet i 1817. Stillingen som riksarkivar ble opprettet i 1840, og Henrik Wergeland ble utnevnt som den første riksarkivar. Fra opprettelsen til 1866 hadde arkivet tilhold i Sydfløyen og Romeriksfløyen på Akershus festning. Deretter har Riksarkivet hatt forskjellige tilholdssteder i Kristiania/Oslo. Hovedkontoret med en del magasiner var i den gamle Norges Bank-bygningen på Bankplassen 3 fra 1914 til 1978. Magasinene var ellers spredt utover på forskjellige steder, blant annet i gamle kruttmagasiner på Hovedøya. I 1978 kunne Riksarkivet ta i bruk nybygde kontorlokaler og fjellmagasiner på Sognsvann, der institusjonen holder til sammen med Statsarkivet i Oslo og Stiftelsen ASTA. Norsk lokalhistorisk institutt og Sekretariatet for fotoregistrering holdt til i Riksarkivbygningen i en periode. Det samme gjorde Norsk kjeldeskriftinstitutt og Privatarkivkommisjonen, som begge siden er lagt inn under Riksarkivet.
Om dagens institusjon
Arkivene som oppbevares i Riksarkivet kan benyttes av alle, både de som har behov i forbindelse med forskning, fag eller yrke – og private som driver med slektsforskning eller andre undersøkelser. I Riksarkivets lokaler på Sognsvann er det lesesal og muligheter for avfotografering av arkivmateriale som er offentlig tilgjengelig. Det eldste dokumentet i Riksarkivet er datert 28. januar 1189 og er et brev fra pave Clemens III til geistligheten i Norge. Det eldste skrevet på norsk er udatert, men kan ut fra innholdet bestemmes til ca. 1210.
Deler av arkivmaterialet som oppbevares i Riksarkivet og Arkivverket er digitalisert. Disse kildene er gratis tilgjengelig for alle brukere på etatens kildenettsted Digitalarkivet.
Deler av arkivmaterialet er klausulert. Det gjelder først og fremst materiale som inneholder taushetsbelagt informasjon etter bestemmelsene i forvaltningsloven. For privatarkiver kan det i tillegg være restriksjoner som er satt av de som har levert inn arkivet. I slike tilfeller kan det gis innsyn etter spesielle regler. Innsyn gis vanligvis i to tilfeller: Ved dokumenterte forskningsbehov og til den som måtte være part i en relevant sak.
Riksarkivet er departementets heraldiske rådgiver og innstillende instans for nye kommunevåpen, når kommuner og fylkeskommuner ønsker å få fastsatt sine våpen i en kongelig resolusjon. Riksarkivet har derfor har hatt stor innflytelse på de reglene som blir anvendt på valg av innhold og utforming for nye kommunevåpen. Det strenge kravet om enkelhet som Riksarkivet har praktisert fra ca. 1930, skiller seg fra offentlige våpen i mange andre land.
Landkreis Rhön-Grabfeld
Landkreis Rhön-Grabfeld er den nordligste landkretsen i delstaten Bayern i Tyskland. Kretsen befinner seg i Regierungsbezirk Unterfranken. I vest grenser den til Landkreis Fulda i Hessen, i nord og øst til Landkreis Schmalkalden-Meiningen og Landkreis Hildburghausen i Thüringen, og i sør til Landkreis Haßberge, Landkreis Schweinfurt og Landkreis Bad Kissingen.
Geografi
Landkreis Rhön-Grabfeld omfatter deler av det historiske landskapet Grabfeld, som utgjør et område med bølgende åser øst for kretsbyen Bad Neustadt. Fjellkjeden Rhön går gjennom den vestlige delen av kretsen. I den vestlige delen ligger også Kreuzberg, som er høyeste punkt med sine 928 moh.
Fränkische Saale er den viktigste elven i kretsen; den har sitt utspring ved Trappstadt og flyter vestover gjennom Grabfeld og den østlige kanten av Rhön, før den beveger seg sørvestover gjennom Neustadt. I Heustreu tar den opp i seg elven Streu og i Bad Neustadt elven Brend. Disse små elvene har sitt utspring i Rhön.
Historie
Størstedelen av det som idag utgjør Landkreis Rhön-Grabfeld, tilhørte før 1800 Hochstift Würzburg. I 1803 ble området en del av Bayern, og i 1804 ble det opprettet fem såkalte Landgerichte:
Fra 1817 tilhørte disse Untermainkreis, som den 1. januar 1838 ble omdannet til Regierungsbezirk Unterfranken og Aschaffenburg (senere omdøpt til bare Unterfranken).
I 1862 ble deretter områdets fem Landgerichte erstattet av tre nye Bezirksamt:
I 1900 ble området omkring Hofheim skilt ut fra Königshofen om omdannet til et eget Bezirksamt. I 1920 ble dette utvidet med deler av fyrstedømmet Sachsen-Coburg. De øvrige delene av denne historiske staten tilhører idag Landkreis Haßberge.
Bezirksamt Neustadt skiftet i 1934 navn til Bad Neustadt an der Saale, og dette navnet ble senere overtatt av en av dagens kommuner. I 1939 ble den administrative enheten Bezirksamt deretter avløst av såkalte Landratsamt, mens deres tilhørende Bezirke ble omdøpt til Landkreise. I 1945 ble Landkreis Mellrichstadt utvidet med flere kommuner som tidligere tilhørte Thüringen.
Den nåværende kretsen ble opprettet i forbindelse med kretsreformen i Bayern i 1972 gjennom en sammenslåing av den gamle Landkreis Bad Neustadt og de to kretsene Landkreis Mellrichstadt og Landkreis Königshofen im Grabfeld til den nye Landkreis Bad Neustadt. I 1973 skiftet kretsen navn til Landkreis Rhön-Grabfeld.
Kretsdagen
Kretsdagen består siden 2008 av 60 medlemmer, fordelt på følgende partier:
Administrativ inndeling
Kretsen består av 6 byer, 3 kjøpsteder, 28 kommuner, 8 kommunefrie deler og 7 forvaltningsfellesskap.
Liste over utøvere i Tour de France 2015
Liste over utøvere i Tour de France 2015
Noter
<references group="lower-alpha" />
Coromandelhalvøya
Coromandelhalvøya (Coromandel Peninsula) er en halvøy på Nordøya på New Zealand. Den hører til regionen Waikato og strekker seg 85 km nordover fra den vestlige avgrensingen av bukta Bay of Plenty, og danner en naturlig barriere som gir ly til Haurakigulfen og Firth of Thames mot vest fra Stillehavet mot øst. På det bredeste er halvøya 40 km bred. Nesten all bosettingen ligger på de smale landstripene langs kysten i Haurakigulfen og i Bay of Plenty. Den største byen i landet, Auckland, ligger på motsatt side av Haurakigulfen, 55 km mot vest. I godt vær er halvøya klart synlig fra byen. Navnet kommer fra HMS «Coromandel» som gjentatte ganger tidlig på 1800-tallet seilte inn i Haurakigulfen og Firth of Thames og nærliggende steder på leting etter kauritømmer.
Geografi
Topografisk er halvøya for det meste bratt åslandskap, med subtropisk regnskog.
Åsrekken Coromandel Range danner en nesten 900 m høy rygg langsetter halvøya. Den store øya Great Barrier ligger utenfor nordspissen, Cape Colville, og kan ses som en forlenging av denne åsryggen. Great Barrier Island er skilt fra Cape Colville av sundet Colville Channel.
Selv om halvøya ligger nær større folketette områder, slik som Auckland i vest og Tauranga i sørøst, har det ulendte landskapet ført til at større deler halvøya ligger heller avsides, og de indre delene og nordspissen er for en stor del udyrket og sprett bosatt. Et naturvernområde dekker mye av det indre på halvøya.
Tallrike småøyer og øygrupper ligger utenfor halvøya, slik som Motukawao Islands i nordvest, Aldermen Islands og Slipper Island i sørøst, og Mercury Islands i nordøst.
Geologi
Halvøya viser tydelige tegn på tidligere vulkansk aktivitet. Den består av de eroderte levningene av den vulkanske sonen Coromandel Volcanic Zone, som var aktiv i miocen- og pliocentiden. Den vulkanske aktiviteten flytta seg senere sørøst til Taupo Volcanic Zone. Halvøya ligger også nær det vulkanske området i Auckland, Auckland Volcanic Field, som har ulike slag vulkansk aktivitet. Geotermisk aktivitet foregår fremdeles på halvøya, med varme kilder flere steder. Mest kjent er Hot Water Beach, som ligger sentralt på østkysten mellom Whitianga og Tairua.
Bosetting
Landskapet på halvøya har medført at det meste av bosettingen er konsentrert langs sørøst- og sørvestkysten i fåtall byer og tettsteder.
Folketettheten minker både med avstanden fra kystene og jo lengre nord man kommer. Av hovedbosettingene ligger bare Coromandel, Colville, og Whitianga nord på halvøya, og mye av innlandet er helt ubebodd.
Tvillingbyene Waihi og Waihi Beach, sørøst på halvøya, blir ofte regnet med i Coromandelområdet, selv om de ikke ligger på selve halvøya, de ligger like nord for Karangahake Gorge, passet som markerer sørenden til Coromandel Range.
Næringer og attraksjoner
Området var tidligere mest kjent for gull- og kullgruvedrift og kauriindustrien, men har nå turisme som hovednæring, særlig økoturisme. Et naturvernområde, Coromandel Forest Park, dekker mye av de sentrale områdene på halvøya, og kystlinjen har flere strender og utsiktssteder.
Herbert Svenkerud
Svenkerud har oversatt over femti bøker fra ulike språk, hovedsakelig engelsk, men også fra fransk og dansk. Han oversatt kjente forfattere som Philip Roth, Joseph Heller, Henry Miller og Arthur Conan Doyle.
Herbert Svenkerud ble i 1985 tildelt Bastianprisen for oversettelsen av William Trevors Skjebnens marionetter.
Fylkesvei 48 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 48 i de følgende fylkene:
Amir Meenai
Ameer Ahmad Minai (urdu: امیر مینا ئی, født 1828 i Lucknow, død 13. oktober 1900 i fyrstestaten Hyderabad) var en eminent urdu poet, som også skrev under kunstnernavnet Ameer. Han bemerket denne doble bruken av sitt navn i et vers:
نام كا نام، تخلص كا تخلص ہے امير
ايک يہ وصف خداداد مرے نام ميں ہے
Liste over sørkoreanske filmer fra 1948
Liste over sørkoreanske filmer fra 1948 er en kronologisk liste over filmer som ble lansert i Sør-Korea i 1948.
Ziken
Ziken er en liten landsby i det fjellrike distriktet Anar Dara i Farah-provinsen i det vestlige Afghanistan. Det er fødestedet til den afghanske politiker Malalai Joya.
Amir Meenai
naam kaa naam, takhallus ka takhallus hae ameer
H.C. Reedtz
Holger Christian Reedtz (født 14. februar 1800 i Odense, død 6. februar 1857) var en dansk diplomat og minister.
Amir Meenai
ayk yeh vasf-e khudaadaad miray naam meN hae
H.C. Reedtz
Reedtz ble student i 1818 og fikk universitetets gullmedalje for en historisk avhandling i 1821. Han studerte senere også astronomi. I 1847 ble han medlem av Viborg stenderforsamling og i 1848 fikk han en stilling i utenriksministeriet. Han deltok i våpenstillstandsforhandlingene i Malmø i mai-juni 1848 og en selvstendig avslutning av forhandlingene i Berlin i 1849 vakte en del misnøye blant de nasjonalliberale ministrene, (Reedtz var helstatsmann), men ikke mer enn at han deltok ved fredsslutningen i 1850.
Amir Meenai
Det tjener både som mitt navn og mitt 'non de plume''.
H.C. Reedtz
I august 1850 ble han utenriksminister i Regjeringen Moltke II og fortsatte i Regjeringen Moltke III inntil 18. oktober 1851. Reedtz var ridder av Dannebrogordenen.
Anbud
Anbud (juridisk) er det tilbud som blir inngitt av en anbyder i en anbudskonkurranse. Noe av det særpregede ved en anbudskonkurranse er at det er forbudt å forhandle om anbudet og å endre anbudet etter anbudsfristens utløp. Dette er i motsetning til konkurranser med forhandlinger der partene forhandler om tilbudet etter at det er gitt inn.
Storm Willads Weinholdt
Storm Willads Weinholdt (født 11. januar 1920, død 17. mars 1945) var en norsk motstandsmann under andre verdenskrig som ble henrettet av den tyske okkupasjonsmakten på Akershus festning. Han var født i Oslo og bodde på Kampen
Anbud
Skillet mellom disse såkalte anskaffelsesprosedyrene er viktig i regelverket for offentlige anskaffelser. Over visse beløpsgrenser («terskelverdier») er det påbudt med anbudskonkurranser og da kan konkurranser med forhandlinger bare unntaksvis bli benyttet.
Coité do Nóia
Coité do Nóia er en kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil.
Storm Willads Weinholdt
Under okkupasjonen av Norge ble Hansson medlem av Milorg der han var nestlagsjef i Milorg D13. Den 13. februar 1945 skulle Weinholdt planlegge en sabotasjeaksjon i hjemmet sitt sammen med Adolf Bogstad og Frank Olsen. Før noen av de tre ankom leiligheten hadde to Gestapo-offiserer, en tysk og en norsk, ankommet for å sjekke Storms bror Kjell. Da Kjell heller ikke var hjemme, ventet Gestapo-offiserene i stuen. Da Bogstad og Storm ankom leiligheten ble Gestapo-offiserene mistenksomme, men Bogstad og Storm forklarte at de skulle planlegge en tur. De ble ransaket og visste at de måtte komme seg unna før Frank Olsen kom, siden han hadde på seg viktige dokumenter som ville avsløre dem. Da Olsen omsider ankom skjønte Gestapo-offiserene situasjonen og de tre ble holdt i leiligheten. Men da Adolf Bogstad forsøkte å rømme og ble drept, ble Storm Weinholdt, hans far Sverre, broren Kjell og Frank Olsen arrestert. De ble utsatt for tortur i Møllergata 19.
Anbud
Norge
For bygge- og anleggsprosjekter finnes to Norsk Standard (NS) for disse to typer konkurranser. Dette er NS 8400 og NS 8410, men disse standardene kan bare brukes av private oppdragsgivere.
I dagligspråket brukes ofte ordet anbud også om tilbud som innhentes og som det er meningen å forhandle om. I politisk språkbruk er «sette ut på anbud» ofte brukt om å konkurranseutsette en tjenesteytelse som har vært levert av ansatte i det offentlige.
Storm Willads Weinholdt
Sammen med 8 andre Milorg-jegere er Weinholdt hedret på et minnesmerke på Sarabråten i Østmarka. Han er også hedret på en minnestein på Akershus festning.
Fylkesvei 491 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 491 i de følgende fylkene:
Storm Willads Weinholdt
Hans bror Kjell overlevde krigen etter å ha sittet på Møllergata 19 frem til 11. april 1945, deretter på Grini frem til krigens slutt. Faren Sverre satt på Møllergata 19 frem til 22. mars og deretter på Grini frem til krigens slutt.
Amir Meenai
Dette er en Gudegitt gave ved mitt navn.
Ameer var en populær dikter både blant folket og aristokratiet. Han ble også aktet høyt av samtidige poeter som Ghalib og Daagh Dehlvi. . En av hans store beundrere var urdupoeten Muhammad Iqbal.
Regine Emilie Mathisen
Regine Emilie Mathisen (født 1990) er en norsk/samisk idrettsutøver, influenser , villaksforkjemper og tv-personlighet. Hun er manager for det norske landslaget i Fluefiske, hvor beste plassering er Bronse i VM 2022. Mathisen har vært med i den finske TV-serien Arctic Waters siden 2015.
Direktoratet for naturforvaltning
Direktoratet for naturforvaltning (DN) var et rådgivende og utøvende statlig direktorat underlagt Miljøverndepartementet. DN ble slått sammen med Klima- og forurensningsdirektoratet til Miljødirektoratet 1. juli 2013.
DN hadde ansvaret for at regjeringens miljøpolitikk ble iverksatt, og for å identifisere, forebygge og løse miljøproblemer. DN arbeidet for å ta vare på norsk natur, og for å kombinere vern og bruk av naturen.
DN hadde ca. 350 medarbeidere. En stor andel var universitetsutdannet, mange med en naturvitenskapelig bakgrunn, men det var også jurister, samfunnsvitere, økonomer og humanister i arbeidsstokken. DN holdt til i Trondheim.
Statens naturoppsyn (SNO) var en del av direktoratet, organisert som en egen enhet for naturoppsyn og forvaltningsrettet feltarbeid. SNOs sentrale administrasjon var plassert i Trondheim, mens lokalkontorene var spredt over hele landet.
DN var partner i FutureBuilt som jobber med klimavennlige arkitektur og byutvikling i Oslo, Bærum og Drammen.
Capris filosofpark
Capris filosofpark (italiensk: Parco Filosofico) ligger i utkanten av den lille byen, Anacapri på Capri.
Parken ble etablert i 2000 av den svensk professor og foffatter Gunnar-Adler-Karlson, sammen med sin ektefelle, Marianne.
I parken er det satt opp små plakett med sitater 60 forskjellige vestlige filosofer.
Catharina von Zehmen
Catharina von Zehmen (født 1513, død 20. september 1558 i Mohrungen) var stammor til adelsslekten Dohna, gift med Peter Burggraf zu Dohna.
Catharina kom fra adelsslekten von Zehmen i Meissen. Hennes far Achatius von Zehmen var polsk embetsmann og diplomat, han var også en nær rådgiver for hertug Albrecht av Brandenburg. Hennes mor var Helene von Merklichenrade. I 1532 giftet hun seg med hertugen Peter Burggraf zu Dohna. Begge har fått oppført portretter og stamtavler i Mohrungen kirke. Sammen fikk de åtte barn: Achatius, Heinrich, Albrecht, Friedrich, Sophie, Christoph, Abraham og Johann.
Zoran Đinđić
Zoran Đinđić (serbisk: Зоран Ђинђић; født 1. august 1952, død 12. mars 2003) var en serbisk politiker. Han var landets statsminister fra 2001 frem til han ble skutt og drept i et attentat i 2003.
Bakgrunn
Đinđić ble født i Bosanski Šamac, en by ved elven Sava i det nordlige Bosnia i 1952. Hans far, Dragomir var offiser i den jugoslaviske hæren. Hans mor, Mila var en vertinne. Đinđić hadde en eldre søster – Gordana.
Zoran Đinđić ble fengslet i flere måneder på grunn av at han som reformsosialist prøvde å etablere en ikke-kommunistisk studentorganisasjon sammen med andre studenter fra Kroatia og Slovenia.
Etter å ha blitt løslatt fra fengsel fortsatte han sine studier i Tyskland under professor Jürgen Habermas i Frankfurt am Main. I 1979 oppnådde han en doktorgrad (dr. phil.) i filosofi fra Universitetet i Konstanz. Han talte flytende tysk, mens hans engelsk var på et mer moderat nivå.
I 1989 reiste Đinđić tilbake til Jugoslavia for å begynne i en undervisningsstilling ved Universitetet i Novi Sad, og sammen med andre dissidenter grunnla han partiet Demokratska stranka (DS) (Det demokratiske partiet). Han ble leder for partiets styre i 1990 og ble valgt inn i Serbias parlament samme år.
I 1993 ble han partiets leder. Etter at koalisjonen Zajedno («Sammen») med Vuk Draškovićs parti SPO og Vesna Pešićs GSS brøt sammen etter kort tid registrerte Đinđić seg som en uavhengig kandidat.
Etter kraftige folkelige protester mot myndighetenes valgfusk ble Zoran Đinđić Beograds ordfører (borgermester) i 1997, den første ikke-kommunistiske ordføreren siden annen verdenskrig.
Mens NATOs bombing av Serbia pågikk, søkte Đinđić sikkerhet og dro midlertidig til Montenegro fordi han hadde mottatt informasjon om at han stod på toppen av en liste over personer som Slobodan Miloševićs hemmelige tjenester planla å drepe.
I september 1999 ble Đinđić av magasinet Time utpekt til en av de mest relevante politikerne i det 21. århundre.