cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
W.E.B. Du Bois
Bakgrunn
Hans far Alfred Du Bois kom opprinnelig fra Haiti, og han var av afrikansk avstamning. Hans bestefar var doktor James Du Bois som bodde i Poughkeepsie i delstaten New York. Du Bois' familie ble belønnet med omfattende landområder på Bahamas for deres støtte til den britiske kong Georg III under den amerikanske revolusjon. Alfred Du Bois og hans kone Mary Silvina Burghardt giftet seg den 5. februar 1867 i Housatonic i Massachusetts. Familien flyttet mange ganger, og overlevde hovedsakelig ved hjelp av penger fra familiemedlemmer og Du Bois' ekstrajobber og forskjellige strøjobber. I 1940, ved Atlanta University, grunnla Du Bois Phylon Magazine, i tillegg til at han også var en produktiv forfatter og skrev til sammen 22 bøker, hvorav fem var romaner. Samt at han bidro til å etablere fire faglige tidsskrifter.
Karriere
Du Bois ble uteksaminert fra Harvard University, hvor han tok sin doktorgrad i historie, som den første afroamerikaneren som har blitt tildelt en doktorgrad fra dette universitetet. Han begynte å skrive om sosiologi og kriminalitet i 1897, kort tid etter å ha mottatt sin doktorgrad fra Harvard.
Han var kanskje den første amerikanske kriminolog å kombinere historiske fakta med dype sosiale endring og han brukte denne kombinasjonen til å postulere mange av hans teorier. Du Bois ble tidlig medlem av Alpha Phi Alpha, det første brorskapet som ble etablert av afroamerikanere, og en som hadde en fokus på de sivile borgerrettighetene som de mente at afroamerikanere hadde krav på.
Senere ble Du Bois professor innen historie og økonomi ved Atlanta University. Som leder for The National Association for the Advancement of Colored People (NAACP) i 1910, var DuBois også grunnlegger og redaktør for NAACP sin journal som het The Crisis.
Du Bois ble imponert av den økende styrken til det keiserlige Japan etter den japanske seieren under den russisk-japanske krig i september 1905. Du Bois anså den japanske serien over Tsar-Russland som et eksempel på «de fargedes stolthet».
I løpet av 1936 besøkte Du Bois også det nasjonalsosialistiske Tyskland. Han bemerket senere at han hadde fått mer respekt for akademikerne som han hadde møtt i Tyskland, enn han pleide å få fra flere hvite amerikanske kolleger. Da han returnerte til USA igjen, uttrykte han sin ambivalens angående det nasjonalsosialistiske regimet. Samtidig som han viste dyp beundring om hvordan nasjonalsosialistene hadde forbedret den tyske økonomien i mellomkrigstiden, ble han på samme tid forferdet over deres behandling av jødene.
Død
Den 27. august 1963 døde Du Bois under en reise sammen med sin kone i Accra i Ghana i en alder av 95 år, bare én dag før Martin Luther King, Jr's skulle holde sin berømte "Jeg har en drøm»-tale. Du Bois ble gravlagt på det som sener ble kalt Du Bois Memorial Centre og som ligger i Accra i Ghana.
Let Me Roll It
«Let Me Roll It» er en sang av Paul McCartney og hans gruppe Wings. Sangen ble først utgitt på albumet Band on the Run fra 1973.
Opprinnelse
Sangen ble opplevd av kritikerne som en pastisj på John Lennons stil, særskilt riffet og bruken av ekko på vokalen. McCartney har derimot hevdet at sangen aldri hadde til hensikt å være en pastisj på Lennon, og at vokalen «ikke høres ut som John... Jeg innså ikke at jeg sang som John.»
Den ble også opplevd som et motsvar til Lennons bitre sang «How Do You Sleep?» fra hans album Imagine (1971) hvor han omtaler sin tidligere partner svært negativt. I et intervju med magasinet Clash i 2010 forklarte McCartney at sangen var egentlig en dopsang til lette rusmidler som marijuana: «Den handlet mer om å rulle en joint, men det er en dobbel mening her, let me roll it to you.»
Konsertversjoner
«Let Me Roll It» er en av Paul McCartneys store live-favoritter. Den har blitt spilt på hver eneste turné han har vært på siden 1973. Den er også inkludert på flere konsertalbum og DVD-er, blant annet Wings over America, Back in the U.S., Good Evening New York City, Paul Is Live, og andre.
Andres versjoner
«Let Me Roll It» har blitt gjort i andre musikeres versjoner av blant annet Brendan Benson, Richie Sambora, Jerry Garcia Band, The Grapes of Wrath, The Melvins, Meat Puppets, Mandy Moore, Robyn Hitchcock, Fiona Apple og Big Sugar.
Miroidea
Miroidea er en overfamilie som tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner. Gruppen omfatter den svært artsrike familien bladteger (Miridae) og den lille familien Microphysidae. Det er i Norge funnet omtrent 160 arter av Miroidea.
Utseende
Generelt er Miroidea under ca. 12 mm. lange, de er ofte ovale, sett fra oversiden, eller mer lange og slanke. De er nesten alltid spinkelt bygd og temmelig skjøre. Hodet er gjerne noe spist framoverrettet (nese), fordi sugesnabelen starter helt fremme på hodet. Men det finnes unntak, noen arter ligner mer på maur enn på teger.
Noen arter er farget i kraftige farger. Gjerne rødt, grønn, svart og gulorange. Mens noen arter er beskjedent farget i mørk brun eller svart.
Levevis
Teger er nebbmunner, det vil si at de har sugende munndeler. Mange arter er skadedyr i jord- og landbruket, ved at de suger plantesaft fra nyttevekster. De fleste artene finnes i varmere strøk.
Bladteger lever på jordoverflaten. De deles ofte inn i tre mindre grupper, etter levestedet. Det er de som lever på blomster og urter, trær og busker, og i gress. Microphysidae finnes ofte på lav- og mosekledte trestammer.
Teger har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier.
Systematisk inndeling / slekter
Overfamilien Miroidea er systematisk plassert i gruppen Cimicomorpha, sammen med: Bladteger er den mest artsrike familien av teger (Heteroptera), med over 10 000 kjente arter. Nye arter oppdages stadig, men det er mest i de varme områdene av verden. Særlig regnskogene har et rikt artsmangfold. Microphysidae er derimot ganske artsfattig med rundt 30 kjente arter.
Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
Gerd Völs
Gerd Völs (født 22. desember 1909, død 15. mars 1991) var en tysk roer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Völs vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på den tyske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Italia. De andre roerne på laget var Alfred Rieck, Hans Kuschke, Heinz Kaufmann, Helmut Radach, Werner Loeckle, Hans-Joachim Hannemann, Herbert Schmidt og Wilhelm Mahlow var styrmann.
Þingvellir nasjonalpark
Þingvellir nasjonalpark (også Thingvellir eller Tingvalla) er en nasjonalpark på Island, og opptatt på UNESCOs verdensarvliste. Nasjonalparken ligger inntil Islands største sjø, Þingvallavatn, og Þingvellir betraktes som det stedet hvor islendingene holdt sitt første landsting. Tinget fungerte også som domstol.
Jørn Utzon
Jørn Utzon (født 9. april 1918 i København i Danmark, død 29. november 2008 samme sted) var en dansk arkitekt som er særlig kjent for Sydneys hovedlandemerke, Operahuset. Han mottok Pritzker-prisen i 2003.
Þingvellir nasjonalpark
På Þingvellir ble store deler av filmatiseringen av Astrid Lindgrens roman Brødrene Løvehjerte foretatt.
Jørn Utzon
Aage Utzon var en respektert person innen sitt fag og arbeidet med utviklingen av nøysomt presiserte spissgatter. Han var kjent for å beskrive sine båter ned til den minste detalj i sine konstruksjonstegninger – Jørn Utzon etterlignet denne teknikken i sin egen karriere.
Bakgrunn
Jørn Utzon ble født i København, men da han var et år gammel flyttet familien til Ålborg hvor faren, Aage Utzon (1885–1970), fikk arbeid som skipsingeniør på Aalborg verft. Som barn brukte Jørn Utzon mye tid i skipsverkstedene hvor han betraktet hvordan skipene ble til. I utformingen av skipene ble konstruksjons- og funksjonsoptimering den avgjørende faktor for skipenes utseende og den deri implementerte estetikk dannet i Utzons senere verk et viktig inspirasjonsgrunnlag.
Utzon gikk på den private Klostermarkskole og senere på Aalborg katedralskole hvor han på grunn av ordblindhet fikk årgangens dårligste studentereksamen.
Utzons far tok familien med til Stockholmsutstillingen i 1930. Denne utstillingen introduserte Utzon for funksjonalismen og gjorde et stort inntrykk på ham. Gunnar Asplund var hovedkraften bak denne utstillingen. Asplund hadde i 1920-årene medvirket til å sette svensk arkitektur på verdenskartet med verk som eks. Stockholms stadsbibliotek, Skandia-biografen, Skogskirkegården, Villa Snellman mfl. Utzons familie ble inspirert av de transparente og lyse karakteristika som utstillingen var preget av og satte sitt eget hus i stand etter disse nye impulsene.
Arkitekt
Senere samme år under tyskernes okkupasjon av Danmark flyktet Utzon til Stockholm som på dette tidspunkt var en rugekasse for skandinavisk og internasjonal arkitektur. Han fikk selskap av arkitekter som eks. Arne Jacobsen, Poul Henningsen, Halldor Gunnløgsson, Tobias Faber m.fl. Asplunds nordiske funksjonalisme inspirerte dem alle, som også Alvar Aaltos arkitektkontor i byen gjorde det. Utzon arbeidet i denne perioden sammen med Hakon Ahlberg, som nettopp hadde utgitt en bok om Asplund, og kort etter med Paul Hedqvist. Gjennom Hedqvist kom han i kontakt med den norske arkitekten Arne Korsmo.
Additive prinsipper
Etter at tyskerne overga seg i 1945 ville Utzon hjelpe til med gjenoppbygginegn av Europa med en rekke midlertidige hus i Nederland. Disse ble hans første skritt mot de additive prinsipper som han senere tenkte ut.
Samme år vendte han tilbake til Danmark hvor han sammen med Tobias Faber deltok i flere arkitektkonkurranser hvor konkurranseforslagene bygget på integreringen av det aktuelle landskap i formgivingen, som det eks. sees i forslaget til nytt Crystal Palace. I dette forslaget er en rekke platåer formet etter det omgivende terrengs bølgeformasjon kombinert med en stolpekonstruksjon som viderefører stemningen fra det nært liggende skoglandskapet. Denne integrering av naturen i arkitekturen ble et viktig virkemiddel og en viktig arbeidstilgang gjennom Utzons karriere. Utzon og Faber fortsatte samarbeidet på flere prosjekter.Fra 1947 til 1949 var Utzon henholdsvis i Marokko, USA og Mexico. I Marokko utviklet han fabrikkdesign og ble introdusert til islamsk arkitektur. Han oppdaget den fundamentale visdom hos alminnelige mennesker, hverdagsdetaljene og kvaliteten i sammenhengen mellom byggematerialer og landskapets naturlige materialer. Denne inspirasjonen førte på dansk jord til at Utzon ofte valgte å bygge hus i lokale danske byggematerialer, som for eksempel gul tegl.
I 1949 mottok Utzon et legat for å reise til USA og Mexico. I USA besøkte han Ray og Charles Eames, Frank Lloyd Wright og Ludwig Mies van der Rohe. Etter møtene med dem var Utzon i Mexico og så på mayaenes plattformkomplekser Uxmal og Chichen Itza på Yucatán. Han ble fascinert av den måten mayaene bygget mot himmelen for å komme nærmere Gud og av den måten templene reiser seg majestetisk opp av jungelen. Denne opplevelsen ga inspirasjon til hans artikkel: Platforme og plateauer: En dansk arkitekts ideer.
Et forslag i samarbeide med Arne Kosmo til henholdsvis Oslo Banegård (1947) og vestre Vika (1948) ledet til et samarbeide med PAGON (Progressive Arkitekters Gruppe Oslo Norge). Med denne gruppen ble ideen om billige midlertidige etterkrigshus videreutviklet gjennom et forslag i Arnebråten (1951). Disse ideene fortsatte over i lignende prosjekter i Skåne, Fredensborg og Kingohusene i Helsingør. I disse husene omkranser bebyggelsen delvis et kvadratisk gårdsareal hvor utvidelser kan bygges når økonomien tillater det.
De byggetekniske prinsipper i disse husene bygger på å la én bærende vegg bære resten av husets bestanddeler. Utzon fant inspirasjon til dette i Eames hus som han hadde besøkt året før og bygget videre på denne ideen i sitt eget hus i Hellebæk.
I slutten av førtiårene og opp gjennom femtiårene drev Utzon med flere prsojekter samtidig og dette kulminerte med operahuset i Sydney (som begynte i 1956), hvor en landmark-effekt ble forsøkt integrert. Av eksempler kan nevnes vanntårnet i Svaneke fra 1949 som avmerker Bornholms kystlinje, samt den aldri oppførte Langelinje Pavillion.
Dysleksi
Jørn Utzon led av dysleksi. Han har selv uttalt:
Sydney-operaen
Utzons karriere tok skikkelig av da han i 1957 vant konkurransen om Sydney operahus. Forslaget ble i første omgang avslått av den opprinnelige juryen, men reddet av det senere jurymedlemmet arkitekt Eero Saarinen, som åpnet de andres øyne for det den gang spektakulære prosjektet. De hvite skallenes bløte og organiske former på Operahuset var i forslaget kombinert med orientalsk og mellomamerikansk plattformsinspirasjon som tilsammen gir det ikoniske «landmark» juryen ønsket.
Utzon var ikke på noe tidspunkt under utarbeidelsen av prosjektet til stede i Sydney. Ut fra sjøkart kunne han se at husets plassering i havnen minnet om Kronborg slotts plassering i havnen i Helsingør, som derfor var en viktig inspirasjonskilde. Når man fra vannet beveger seg rundt huset endres fasaden hele tiden og han ønsket derfor å skape en fasade som ikke var lik fra alle sider – en såkalt femte fasade.
Konstruksjonen av operahuset begynte i 1959. Ingeniørene på prosjektet hadde store vanskeligheter med å finne en metode til å bygge de store skallene, da man på det tidspunkt ikke umiddelbart hadde teknologien til å støpe så store konstruksjoner. Utzon fikk den ideen at man kunne utvikle et system hvor alle skallkomponentene blir skåret ut fra en sirkel, og på denne måten oppnå muligheten for å fremstille like prefabrikkerte komponenter til sammensettelse av skallene.
Lengre tids uoverensstemmelser med Sydneys bystyre endte i 1966 med at Utzon forlot prosjektet noe som blant annet medførte at mange av Utzons opprinnelige ideer, hovedsakelig for interiøret, gikk tapt.
Senere ble bygget omarbeidet og fullført av Peter Hall, David Littlemore og Lionel Todd. Operaen ble offisielt åpnet av dronning Elizabeth II den 23. oktober 1973.
Etter Sydney
Etter Sydney-prosjektet og opp gjennom 1960-årene utviklet Utzon sine prinsipper om additiv arkitektur karakterisert ved syntesen mellom geometri, modulasjon og standardiserte produkter. Den additive arkitekturs eksistensgrunnlag ble bekreftet gjennom Sydney-prosjektet, som viste at standardiseringen av bygningselementer var i stand til å optimere konstruksjonen av den gitte konstruksjon. I slutten av årtiet hadde Utzon fremstilt et prinsippgrunnlag som han benyttet til å utarbeide forslagene til Farum sentrum, stadionet i Jidda og hans andre forsøk på å tegne et museum i Silkeborg. Ut fra samme prinsipper utviklet han sitt Espansiva bygningssystem hvor flere like komponenter kan settes sammen til en fleksibel villa.
I slutten av sin aktive karriere tegnet Utzon Bagsværd kirke hvor dagslyset reflekteres fra høye sidevinduer ned mot de hvitkalkede, krumme loftsflatene og gir et skyggeløst lys som avtar svakt nedover. Han tegnet også parlamentet i Kuwait som er inspirert av beduinenes kultur og hvor fasaden minner om et telt, men også i sitt interiør har elementer fra basaren. I tillegg til sitt senere samarbeide med sønnene avsluttet Utzon sin solokarriere med å bygge to hus til seg selv og sin ektefelle på Mallorca i Spania.
Fra 1985 begynte sønnene Jan og Kim å samarbeide med faren, og etter at Jørn Utzon trakk seg tilbake, har de drevet firmaet Utzon Architects videre. De fikk blant annet oppdraget med å overvåke restaureringen av Operahuset i Sydney, særlig interiøret.
Kulturkanonen
Operahuset i Sydney er oppført i Danmarks kulturkanon.
GE Money Bank Norge
GE Money Bank Norge er en del av den spanske banken Grupo Santander med hovedkontor i Stavanger.
Historie
I 1946 opprettet handelsstanden i Stavanger finansieringsselskapet Handelsfinans for å gjøre folk i stand til å kjøpe hvitevarer og møbler i oppbyggingen etter krigen. I 1993 ble selskapet en del av GE, som Capital Finance Norge.
I 1998 skiftet selskapet navn til GE Capital Bank. I 2004 ble GE Bilfinans og AVIS Fleet Service integrert i selskapet og selskapene skiftet navn til GE Money Bank og GE Money Bilfinans AS. En av verdens største banker, Santander Consumer Bank meldte i en pressemelding 23. juni 2014 at den har kjøpt opp Ge Money Bank i Norge, Sverige, Danmark for 700 millioner euro.
Rama I
Phra Puttha Yotfa Chulalok, i Vesten bedre kjent som Rama I., (พระบาทสมเด็จ พระพุทธยอดฟ้าจุฬาโลก, Pʰrábàːt Sŏmdèt Pʰrá Pʰúttʰajôtfáː ʤùlalôːk, født 20. mars 1737 i Ayutthaya (Thailand) som Thong Duang, død 7. september 1809 i Bangkok) var konge av Siam (gammelt navn for Thailand) og grunnleggeren av Chakridynastiet.
William Fulbright
James William Fulbright (født 9. april 1905 i Sumner i Missouri i USA, død 9. februar 1995 i Washington D.C.) var en amerikansk senator (1945–1974) fra Arkansas. Han har blant annet gitt navn til Fulbright-programmet.
Bakgrunn
James William Fulbright var sønn av Roberta (født Waugh) og Jay Fulbright. Han avla i 1925 eksamen i samfunnsvitenskap ved University of Arkansas. Han studerte deretter ved Universitetet i Oxford i England på et Rhodes-stipend. Han avla i 1934 juridisk eksamen vid George Washington University. Han var lektor i jus ved University of Arkansas 1936-1939 og deretter universitetets rektor 1939-1941.
Politiker
Etter en mandatperiode i representantenes hus bestemte han seg for å utfordre den sittende senator Hattie Caraway i demokratenes primærvalg ved 1944 års kongressvalg. Fulbright vant primærvalget og deretter selve senatsvalget. Han ble gjenvalgt i 1950, 1956, 1962 og 1968. Han tapte mot Dale Bumpers i primærvalget før kongressvalget i 1974.
Liste over virus
Dette er en liste over biologiske virus og virusfamilier. Enkelte av virusene i listen er synonymer. Dersom det finnes en artikkel om viruset bør det opprettes en omdirigering.
William Fulbright
Politiker
Mens Fulbright var leder av senatets utenrikskomite ansatte han studenten og fremtidig president i USA, Bill Clinton, som assistent til komiteen. Unge Clinton imponerte Fulbright, og Clinton var sentral i flere av Fulbrights gjenvalg til senatet.
Liste over virus
Z
Класификация на вирусите
William Fulbright
Politiker
Fulbright var en varm tilhenger av De forente nasjoner. Han talte varmt om internasjonal rett og anså at USA hadde en for sterk tendens til å blande seg i andre lands indre anliggender. Under den sterkeste antikommunistiske mccarthyismen var han en av de få som tok bladet fra munnen og protesterte mot eksessene.
Han var tilhenger av den rasesegregerende lovstiftningen og delte således slett ikke de synspunkter som borgerrettighetsbevegelsen i USA 1955-1968 forfektet. Fulbright brukte sin posisjon som leder for senatets utenrikskomité til å holde høringer om Vietnamkrigen. På den måten fikk han offentliggjort hva som skjedde i Sørøst-Asia og media satte søkelyset på det. Gjennom sin posisjon ble han svært sentral i kampen mot krigen.
Krøniken om kongene av Mann og Øyene
Krøniken om kongene av Mann og Øyene (latin Chronica Regum Manniæ et Insularum ), på engelsk også tidvis omtalt som Manx Chronicle, er et latinsk manuskript fra middelalderen som beskriver Mans tidligste historie, også relatert til kirkelige emner og forholdet til Norge og England. Manuskriptet er den tidligste og viktigste historiske dokumentasjon fra Man.
Om innholdet
Krøniken nevner ikke hendelsene på Man før datoen av slaget ved Stamford bro i 1066 da vi brått blir introdusert til Godred Crovan, en flyktning fra nordmennenes minneverdige nederlag ved det nevnte slag. Denne blir godt mottatt av en annen Godred Sigtryggsson, da konge av Man, og i løpet av noen få år blir han selv konge av Man. Skjebnen til kongedømmet under slekten til Godred Cronan danner hovedemnet til den påfølgende fortellingen.
Annalene til øyas historie avsluttes i 1316 da den mannlige slektslinja til Godred har forsvunnet og retten eller makten til å holde på overherredømmet over Man var blitt et spørsmål om strid mellom England og Skottland, som sistnevnte i tillegg landets egen fordringer, hadde i 1266 skaffet seg rettighetene fra Norge som i de foregående 400 år hadde hatt overherredømme over de vestlige øyene av hva som i dag er Skottland, på den tid kalt Sørøyene (Suderøyene eller Sodor) i motsetning til de nordlige øyene, Shetland og Orknøyene. Den geistlige historie, gitt kun delvis i annalene, delvis i en egen kort redegjørelse av de etterfølende biskopene, er fortsatt gjennom ytterligere et halvt århundre, og konkluderer med innsettelsen av biskop John Duncan den 25. januar 1376, den siste fra Man som ble biskop.
Verkets beskrivelse
Hoveddelen av manuskriptet er antatt å ha blitt skrevet og satt sammen i 1261 eller året etter på klosteret Rushen Abbey på Man, kort tid etter at cistercienserordenens dedikasjon i 1257 som også er den siste hendelse som blir fortalt av den første skriveren. Manuskriptet er illustrert med blekk på pergamentpapir på sider som grovt sett måler 15 cm ganger 20 cm.
Krøniken (eller i flertall krønikene) ser tilbake, år for år, fra 1016, på de mest betydningsfulle hendelsene i Mans historie. Den er skrevet på latin og nedtegner øyas rolle som senteret for det norrøne kongedømmet Mann og Øyene, og den innflytelse dens konger og religiøse ledere hadde, foruten den rolle som klosteret selv hadde. Sistnevnte ble grunnlagt på invitasjon av Olaf I Godredsson, konge av Man og Øyene, i 1134 da han inviterte abbed Ivo av Furness til Man for å søke hans råd i opprettelsen av bispedømme på Man, etableringen av den norske bispedømmet Sodor og Man, underlagt Nidaros erkebispedømme i Norge. Under abbedens besøk ble han tilbud landområder for å kunne etablere et kloster. Den første skriveren inkluderte også en liste av paver som ender med pave Urban IV (1261–1264). Det er sannsynlig at krøniken ble skrevet for det nye klosteret ved dens grunnleggelse.
Omtalene av de tidligste årene er merkbart kortere enn de som kommer mot slutten av den opprinnelige seksjonen av manuskriptet, uten tvil grunnet at senere hendelser har skjedd innenfor minnet av levende hendelser ved den tid da de ble nedskrevet, og således er flere detaljer tilgjengelige. Mange av datoene av de første annalene er plassert feilaktig rundt femten år tidligere enn den egentlige hendelse, og ingen av disse annalene fra før 1047 er direkte relatert til Man. Grunnen er at skriveren har støttet seg til og skrevet av fra Chronica de Mailros, en skotsk krønike, Melrose-krønikene. Enkelte årstall ble bevisst gjort blanke for at senere skrivere skulle fylle dem inn, noe som også skjedde.
Flere utvidelser har blitt lagt til av senere munker, og fører således krøniken fram til 1316. Etter at klosteret ble oppløst i 1540 er det antatt at manuskriptet har passert et antall private hender før det til slutt havnet hos Robert Cotton (1571–1631). Dennes samling av middelalderverker ble en av de grunnleggende samlingene som utgjorde British Museum. Manuskriptet blir i dag tatt vare på av British Library i London.
Verkets historie
Så langt som det er kjent eksisterer krøniken i kun ett eksemplar, British Library Cotton Julius Avii Det er bundet inn i et bind sammen med en undersøkelse av klosterland på Man, kjent som Limites or Abbeyland Bounds (Klosterlandets grenser), men har ingen reell tittel, foruten 11 andre mindre teologiske verker på latin. Grunnen til navnet er at Robert Cotton katalogiserte mange av sine manuskripter i sitt bibliotek i henhold til romerske keisere. Det er kjent at Cotton hadde den uvane å binde sammen manuskripter som ikke hadde noe med hverandre å gjøre, unntatt at de hadde samme fysiske størrelse.
Verket var en gang øyensynlig eid av en Roger Dodsworth, i henhold til et sitat i verket. Hans far var ansatt ved Katedralen i York og ga sønnen myndighet til å studere dens arkiver, og hans studier i fortidsminner førte ham til London og biblioteket til Robert Cotton (grunnlagt ca. 1595). Hvordan han fikk tak i krøniken er åpent for spekulasjon. Det er to hypoteser:
Det er uklart i hvilke forhold Camden fikk tak i manuskriptet, som selv også besøkte Cottons bibliotek hyppig, men det endte opp hos Dodsworth. I henhold til Thomas Smiths Catalogues (1696) ble krøniken gitt til Cotton i 1620. I 1731 ble biblioteket delvis ødelagt av brann, noe som også antagelig er grunnen til merker og delvis krymping av noen av folioarkene. Krøniken forble hos Cotton fram til 1753 da samlingen ble kjøpt av British Museum. I 1972 ble British Library etablert som en egen institusjon under British Museum og sistnevntes Departement for manuskripter ble overført dit, blant dem også krøniken og har blitt der til denne dag.
På Man har det vært ført kampanjer for å få manuskriptet ført tilbake til øya, omtrent slik Island krevde (og klarte) å få islandske sagaer tilbake fra Danmark. De britiske myndigheter sier at de har ingen planer om gi manuskriptet tilbake til Man. Dog ble det utlånt til myndighetene på Man gjennom en avtale med British Library og ble utstilt på Manx Museum i hovedstaden Douglas hvor det har en hovedplass i dens nye gallerier for Vikingtiden og middelalderen.
Andrew Foxon, leder av profesjonelle tjenester ved Manx National Heritage uttalte at «Dette er virkelig øyas aller viktigste middelalderdokument og vi er meget tilfreds med å være i stand til vise det fram for øya igjen. Det er ti år siden sist det ble utstilt her.»
Krønikens pålitelighet
Det er diskutabelt i hvilken grad den latinske teksten skal gjengis for personnavn og stedsnavn da norsk og engelsk skiller seg merkbart. Særlig har engelsk tradisjon vært notorisk skjødesløs i rettskrivningen av norske navn, dette gjelder også de norrøne kongene av Man, ikke bare feilaktig, sett med norske øyne, men også konsekvent inkonsekvent. I tillegg kommer problemet med skriverens forsøk med å lage latinske utgaver av stedegne stedsnavn og personnavn som har gjort det tidvis vanskelig å avgjøre den korresponderende moderne benevnelse. Et generelt eksempel er i gjengivelsen da Godred Crovan (Godredus crouan) kom til havnen i Ramsey (Ramsa) og deretter deltar i slaget oppe i Sky Hill (scacafel). Sistnevnte henviser da til en forsøksvis latinsk gjengivelse av det daværende norrøne navnet på dagens Sky Hill, hvilket kan leses av siste endelse i navnet, fel (fjell).
Våg og vinn
Våg og vinn er et norsk gameshow med Jarl Goli og Lise Nilsen som gikk på TV3 i 1997. Programmet var kopiert ifra den australske serien "Who Dares Wins"; lignet på Fear Factor, og skulle appellere til det norske folks vilje til å være med på noe sprøtt med penger som belønning. Man fikk blant annet se en kvinne som lot seg overfalle av 50 000 bier; En journalist balanserende på et smalt jernrør, over en 120 meter bred og 1000 meter dyp kløft i Lysefjorden. Mia Gundersen var også en av dem som ble utfordret til å ta sjansen i serien. Man hadde også utfordringer av det mer harmløse slaget, som å svinge en rockering rundt livet i ti sekunder eller å banke et egg i pannebrasken. For de mest uskyldige utfordringene kunne man vinne 200 kr og for de mer dristige - en tusenlapp. Programmet gikk på torsdager.
Premieren ble sett av 92 000. Premieren av sesong to ble sett av 137 000.
Reidar Hirsti
Reidar Andreas Hirsti (1925–2001) var en samisk-norsk redaktør, historiker, forfatter og politiker (Ap). Han var i løpet av sin karriere blant annet formann i AUF og redaktør i Arbeiderbladet og NRK.
Fra samisk småbruk til AUF-lederskap
Hirsti kom fra en småbrukerfamilie i Tana og vokste opp med samisk som morsmål, men lærte norsk på skolen – dette var i fornorskningstida, hvor samiskundervisning på skolen ikke var lov. Etter studier i Borkenes, Tromsø og USA begynte han sitt virke som politiker og journalist. Han flyttet til Oslo og var der med å stifte Oslo Sameforening i 1948, en forening han senere ble æresmedlem i. Han var leder i AUF 1955-58 samtidig som han var frilansjournalist i Sameradioen (forløperen til dagens NRK Sápmi).
Redaktør og kampen om en åpen debatt som EF
Hirsti var sjefredaktør i Arbeiderbladet fra 1963 og til han ble avsatt av Arbeiderpartiets sentralstyre i 1974. Avsettelsen var knytta til hans engasjement for å ha åpen debatt i avisa om norsk EF-medlemskap, mens partiledelsen og LO gikk inn for EF-medlemskap og ønsket at avisa skulle målbære dette. Han ble den siste landsmøtevalgte redaktør i Arbeiderbladet (nå: Dagsavisen). Hans etterfølgere er blitt ansatt gjennom mer normale ansettelsesprosedyrer. I 1991 utgav han boka om hendelsen.
NRK
Fra 1974 til 1975 var han statssekretær i Industridepartementet. Fra 1975 var han ansatt i NRK. Frem til 1980 sjef for distriktskontorene og la grunnen for NRKs sterke satsing i distriktene. Deretter var han programredaktør og leder for radioens programredaksjon til 1987, da han ble programredaktør med spesialkontrakt.
Han var medforfatter og hovedansvarlig for den historiske dokumentarserien Veier til vår tid, som gikk på NRK i 1991.
Hirsti gikk av i 1995.
Forfatterskap
Han har utgitt flere bøker med historiske tema, særlig knyttet opp til Arbeiderbevegelsen, blant annet om Johan Nygaardsvold, Yngve Hågensen og Gro Harlem Brundtland; men også om samefolket. Han er særskilt kjent for sitt verk Suenjel-folket (1974) om det uheldige samiske samfunnet som bodde i grensetraktene mellom Norge, Finland og Sovjet/Russland; og boka Partipisken (1991), som er en beskrivelse av hvordan han ble presset ut fra stillingen som redaktør i Arbeiderbladet på grunn av EF-saken. Hirstri ville ha en åpen debatt om norsk medlemskap til EF, men sentralstyret i Ap ønsket at avisa skulle innta og formidle en positiv holdning til norsk medlemskap i EF (senere EU).
Annet
Reidar Hirsti var æresmedlem av Oslo sameforening, som han var med og stiftet 1948. Han var formann i Norsk Redaktørforening 1970–74 og styremedlem i Norsk Kulturråd 1976–80. For sin journalistiske innsats fikk han Hirschfeldprisen for den forståelsen han bidrog til å skape mellom folkegrupper. I 2000 fikk han Fritt Ords honnørutmerkelse for sitt virke.
Hirsti er far til sangerinnen Marianne Hirsti.
Værløse
Værløse er en by i Furesø kommune i Storkøbenhavnsområdet i Københavnsområdet i Region Hovedstaden på øya Sjælland i Danmark med 13,114 innbyggere (2013). Byen er det administrative senter for Furesø kommune. Frem til kommunalreformen i 2007 hadde den samme funksjon i den tidligere Værløse kommune.
Værløse er en by i Københavnsområdet på Sjælland med 13,114 innb Værløse opptrer første gang skriftlig i Esrum klosters annaler fra 1248 under navnet Witherløse. Fra middelalderen kjennes landsbyene Kirke Værløse, Lille Værløse, Bringe, Jonstrup og Kollekolle, samt Borupgård nær Kirke Værløse. I tidlig middelalder satt Hvide-slekten med makten i området; men etter kongemordet i Finderup Lade i 1286, der blant andre medlemmer av Hvide-slekten ble kjent skyldige, overtok bispen i Roskilde store eiendommer.
Værløse het tidligere Lille Værløse, fordi Kirke Værløse var «den store», og stasjonsbyen Værløse «den lille». Men på 1990-tallet ble prefikset «lille» strøket fra byskiltene.
I byen ligger den nedlagte Værløse flystasjon og Værløse museum.
Enspråklighet
Enspråklighet er tilstanden å kun være språkdyktig i ett språk.
Innfødte som bor i engelskspråklige nasjoner som Amerikas forente stater, Australia, Storbritannia og New Zealand er ofte enspråklige hele livet. På grunn av det engelske språkets verdensomspennende anerkjennelse, ser flere engelsktalende ingen relevans i å lære seg et andrespråk. Også mange spansktalende land i Latin-Amerika er betraktet for å ha et betydelig omfang av enspråklige blant befolkningen.
Lionel Messi
Lionel Andrés Messi (født 24. juni 1987) er en argentinsk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben. Han er også kaptein for Argentinas herrelandslag i fotball.
Werner Loeckle
Werner Loeckle (født 4. mai 1916, død 20. mars 1996) var en tysk roer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Loeckle vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på den tyske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Italia. De andre roerne på laget var Alfred Rieck, Hans Kuschke, Heinz Kaufmann, Helmut Radach, Gerd Völs, Hans-Joachim Hannemann, Herbert Schmidt og Wilhelm Mahlow var styrmann.
Lionel Messi
Han har vunnet UEFAs Gullstøvel seks ganger og Gullballen sju ganger, mer enn noen andre fotballspillere. Han vant også Gullballen for beste spiller to ganger; i Fotball-VM 2014, og Fotball-VM 2022.
Han ble tilbudt spill for, men valgte å vente til han eventuelt fikk muligheten til å spille for sitt hjemland. I august 2005 debuterte han på, men ble utvist etter bare tre minutters spill. I Fotball-VM 2022 ledet han Argentina til en historisk seier i VM, hvor han skåret to mål i finalen.
I 2005/2006-sesongen vant Messi La Liga og Champions League med Barcelona.
Tidlig liv
Messi ble født i Rosario i Argentina. Faren hans, Jorge Horacio Messi, jobbet på en stålfabrikk og moren hans Celia Maria var en deltids renholder. I tillegg hadde Messi to brødre og én søster. Faren hans var også fotballtrener for lokallaget Grandoli og introduserte Messi til fotball i en tidlig alder.
Som elleveåring ble Messi diagnostisert med veksthormonmangel, slik at han stoppet å vokse og måtte gå på hormonbehandling i tre år. Behandlingen skjedde i en form av en sprøyte og måtte tas daglig. Siden hjemlandet hans opplevde en økonomisk krise hadde det ikke råd til å dekke behandlingen og familien hans måtte betale cirka 6,000 kroner i måneden for å kunne fortsette med den. Messi var bekymret over høyden sin og lurte på om det ville påvirke fotballkarrieren hans negativt. Han ønsket siden barndommen sin å bli en profesjonell fotballspiller. 13 år gammel flyttet han til Spania for å bli fotballspiller. Klubben betalte de medisinske kostnadene hans og trente ham.
I oktober 2004 debuterte Messi for førstelaget mot RCD Espanyol, og ble den tredje yngste spilleren som noensinne har spilt for FC Barcelona. Han scoret sitt første mål for klubben da han var 17 år og 10 måneder gammel, og ble dermed den yngste spilleren som har scoret mål for Barcelona. (Bojan Krkić tok rekorden fra Messi i september 2007). Etterhvert hadde han et gjennomsnitt på mer enn ett mål per kamp ved å score 37 mål på 30 kamper.
Klubbkarriere
Messi debuterte for FC Barcelona 16. oktober 2004 mot RCD Espanyol da han kom inn for Deco etter 83 minutter. Han scoret sitt første mål for klubben i hjemmekampen mot Albacete 1. mai 2005. Til sammen ble det 7 kamper og 1 mål i ligaen den sesongen for Messi, samtidig som det ble ligagull. Messi blir regnet av mange som tidenes beste fotballspiller.
2005–2006
Sesongen etter, 2005/2006 scoret Messi også sitt første mål i Mesterligaen mot Panathinaikos 11. november på Camp Nou. Hans første kamp i Primera Division samme sesong fant sted hjemme mot Real Zaragoza, da han kom inn for Ludovic Giuly, og fikk sin første kamp fra start tre uker etterpå mot CA Osasuna. 19. november ble sesongens første El Clasico spilt på Santiago Bernabéu stadion mot Real Madrid, og Messi fikk spille fra start, en kamp Barcelona vant 3-0. Uken etterpå scoret han sitt første ligamål for sesongen da han fikk spille hele kampen mot Racing Santander på Camp Nou. Messi fikk også spille toppkampene mot Villarreal og Sevilla fra start de to neste rundene. Han fikk også spille fra start i sesongens første lokaloppgjør borte mot Espanyol. Hans neste ligamål kom hjemme i første halvdel av Primera Division sin siste kamp, hjemme mot Athletic Bilbao. Han fortsatte scoringsformen kampen etter, da han puttet mot lille Alaves. Kampen etterpå ble han tomålsscorer for første gang i Primera Division, da han scoret borte mot RCD Mallorca. Messi scoret sitt siste mål i Primera Division den sesongen mot Real Betis på Camp Nou, en kamp Barcelona vant 5-1. I 8.-delsfinalen i Mesterligaen spilte Messi fra start i første kamp mot Chelsea, noe han også gjorde i returoppgjøret. På grunn av en skade mistet Messi resten av turneringen, som Barcelona senere vant. Det ble ligagull også denne sesongen, og ettersom Barcelona også vant Mesterligaen, vant klubben «The Double.»
2006–2007
I forkant av 2006/2007-sesongen fikk Messi tildelt draktnummer 19. Han scoret i åpningskampen av Primera Division borte mot Celta Vigo i en kamp Barcelona til slutt vant 3-2. Messi scoret også mot CA Osasuna uken etter, men fikk ikke spille åpningskampen i Mesterligaen på Camp Nou. I neste runde, to uker etterpå, kom Messi inn fra benken og scoret. I de ti første kampene av Primera Division ble det tre mål på Messi. 10. mars ble El Clasico spilt mot Real Madrid på Camp Nou. Messi scoret sitt første hattrick for klubben, og kampen endte 3-3. Han scoret i de to neste ligakampene, og selv om han spilte fram til Eidur Gudjohnsens 1-0-scoring mot Liverpool, var det ikke nok til at klubben gikk videre til kvartfinale i Mesterligaen. Da det sto igjen fire kamper av Primera Division, scoret han to mål mot Atletico Madrid, før han to uker senere scoret han først to mål mot byrival RCD Espanyol. Men det ble uavgjort, noe som gjorde att seriegullet ble tapt til Real Madrid, selv om Barcelona vant 5-1 siste serierunde og Messi sto for to mål. Messi endte opp på 14 scoringer på 26 kamper i Primera Division, og det eneste trofeet Barcelona vant var Supercopa de España.
2007–2008
I sesongen 2007-08 endte Barcelona på tredjeplass i spansk Primera Division bak Real Madrid og Villarreal. Messi kom i skyggen av Manchester Uniteds Cristiano Ronaldo i kåringen FIFA World Player of the Year 2008. Ronaldinho dro fra klubben etter sesongen, og Messi ble tildelt trøye nummer 10.
Tidligere Barcelonaspiller Josep Guardiola ble ansatt som ny trener i klubben. Det ble tap i 1. runde av Primera Division, og i kampen etter 1-1. Messi scoret på straffespark. Han ble tomålsscorer runden etterpå. Hans neste mål i ligaen var i lokaloppgjøret mot RCD Espanyol, da han satte et straffespark tolv minutter på overtid. Messi scoret også da Barcelona slo Atletico Madrid 6-1 uken etter. I 16-delfinalen i Copa del Rey scoret Messi på straffespark på Camp Nou. Han satte inn fire mål til på de neste åtte kampene i Primera Division, før El Clasico. Messi og Samuel Eto`o scoret ett mål hver, og Barcelona vant 2-0. Mot Atlético Madrid i 8.-delsfinalen i Copa del Rey oppnådde Messi hat-trick. Lionel Messi scoret Barcelonas mål nummer 5000 i den spanske ligaen mot Racing, i en kamp hvor Barca vant 2-1, begge mål av Messi. I sesongens siste El Clasico på Santiago Bernabéu stadion ble det en 6-2-seier til Barcelona. Messi scoret to av målene. Han sto også for en rekke mål i Mesterligaen, blant annet mot Lyon, hvor han driblet to-tre spillere før han spilte vegg med Samuel Eto'o. Barcelona vant Primera Division og Copa del Rey, der Messi scoret i finalen, og 6 mål totalt, mens han i Primera Division hadde 23 mål totalt. I Mesterligafinalen mot Manchester United scoret han ett mål på hodet, en kamp Barcelona vant 2-0, og sikret seg «The Treble», mens Messi oppnådde ni mål i turneringen og ble toppscorer. Til sammen i alle turneringer sto han for han 38 mål på 52 kamper. I 2009 vant Messi «Ballon d’Or», og han ble utnevnt til FIFA World Player of the Year. Dette gjorde han med 473 poeng, den største poengsummen noensinne. Han vant også med rekordstor differanse til andreplassen som gikk til Cristiano Ronaldo med 233 poeng. Klubbkamerat i Barcelona, Xavi kom på tredjeplass med 170 poeng.
2009–2012
Messi gikk inn i sesongen 2009/10 som verdens beste fotballspiller, noe han viste fra starten av. I Supercopa de Espana scoret han to mål mot Athletic Bilbao på Camp Nou, en turnering Barcelona vant 5-1 sammenlagt. På de fire første ligakampene scoret han 5 mål, og scoret 1 mål på de to første kampene i Mesterligaen. Litt ut over høsten fikk Messi litt formsvikt, men scoret fortsatt mål. I FIFA Club World Cup ble Messi kåret til turneringens beste spiller. I semifinalen kom han inn i starten av 2. omgang, scoret, og ble banens beste. I finalen scoret han matcvinnermålet i ekstraomgangene med brystet etter innlegg fra Dani Alves. Etter 16 ligakamper stod Messi bokført med 9 mål, noe som kanskje var hakket for lite. Men i den 17. runden av Primera Division, løsnet det totalt for «El Magico.» Barcelona skulle spille bortekamp mot Tenerife, og Messi hadde en målgivende pasning og scoret like så greit ett hattrick. Dette gjorde at han stod med 15 ligascoringer etter halvspilt sesong. Etter hvert som vinteren gikk, fortsatte Messi å score, og distansen ned til de andre på toppscorerlista ble lengre og lengre. I Mesterligaen ble det to mål mot VFB Stuttgart i 8.-delsfinalen, og i kvartfinalen mot Arsenal scoret han fire mål i returoppgjøret på Camp Nou. Han scoret også mot Real Madrid i Primera Division åtte runder før slutt. I siste serierunde scoret Messi to mål, sikret seriegullet, og ble toppscorer i Primera Division med 34 mål på 35 kamper. Han scoret 47 mål totalt, og vant Gullballen i 2010, for andre år på rad.
Messi startet 2010/11 med hattrick og 5-3 sammenlagtseier over Sevilla i Supercopa de Espana. I åpningskampen av Primera Division scoret han etter bare tre minutter, og i åpningskampen av Mesterligaen scoret han to mål og hadde en målgivende pasning. To uker etterpå scoret han mot Atletico Madrid. Hans neste ligamål kom mot RCD Mallorca. Han ble tomålsscorer mot både Sevilla og Real Zaragoza, før han scoret mot Getafe, for så å senke Villarreal med to mål. Uken etterpå scoret han hattrick og hadde to målgivende pasninger borte mot UD Almeria, en kamp Barcelona vant 8-0. Runden etterpå var det duket for El Clasico, et oppgjør Messi var meget sentral i da Barcelona knuste Real Madrid 5-0. I Mesterligaen var han ikke noe dårligere, der han scoret tre mål på to kamper mot FC København. Etter det scoret han to mål mot Panathinaikos. I 16.-delsfinalen i Copa del Rey scoret han også et mål mot AD Ceuta. I resten av Copa del Rey bøttet han inn med mål, og var en viktig brikke i Barcelonas vei til finalen. Etter halvspilt sesong var Messi i storslag, og bare Real Madrids Cristiano Ronaldo hadde vært på samme nivå. Messi fortsatte å score. Først scoret han mot Racing Santander, kampen etterpå scoret han to, før han toppet med hattrick mot Atletico Madrid på Camp Nou. I 8.-delsfinalen i Mesterligaen scoret han to i returoppgjøret mot Arsenal. I Primera Division scoret han et praktmål mot RCD Mallorca, der han dro en «chip» fra lagkamerat Seydou Keita med hodet, før han brukte den andre «touchen» på å nikke ballen i mål. En drøy uke etterpå ble han matchvinner i toppkampen på Mestalla. Slutten av april skulle nok bli ganske hektisk, da Messi & co. skulle møte erkerival Real Madrid fire ganger på 16 dager. Første oppgjør endte 1-1, Messi scoret på straffespark. Neste oppgjør vant Real Madrid 1-0, og ble dermed cupmestere. De to neste var semifinalen i Mesterligaen, der Barcelona vant første oppgjør 2-0, etter at Messi scoret to, der et av dem var et praktmål der han driblet fire Real Madrid-spillere og pirket ballen i mål. Siste oppgjør endte 1-1. I finalen skulle Barcelona møte Manchester United. FC Barcelona vant finalen 3-1. Messi scoret ett mål og ble banens beste spiller. Han ble toppscorer i turneringen med 13 mål på 13 kamper, og tangerte dermed Ruud van Nistelroys scoringsrekord. Messi scoret 53 mål totalt denne sesongen. 1. februar 2012 bommet Messi på straffe mot Valencia i første semifinale av Copa del Rey noe som ble hans 7. straffebom noensinne i Barcelona, en kamp som endte 1-1.
Paris Saint-Germain
Den 10. august 2021 signerte Messi en to-års kontrakt med mulighet for et ekstra år med den franske klubben Paris Saint-Germain FC. Messi valgte draktnummer, 30 som er det samme han brukte når han debuterte for FC Barcelona.
Messi debuterte for PSG den 29. august, da han kom inn i andre omgang i en 2-0 borteseier mot Remis i Ligue 1. Den 28. september scoret han sitt første mål for klubben i en 2-0 seier over Manchester City i gruppespillet i Mesterligaen 2021/2022.
Landslaget
Han ble for første gang tatt ut til Argentinas landslagstropp i 2005, og har siden registrert over 100 landslagskamper og over 70 landslagsmål.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
XYZ
XYZ er et norsk talkshow med Petter Nome som gikk på NRK1 i 1997. Konseptet gikk ut på at Nome skulle sitte med en sort hette over hodet på en scene i et studio med publikum. Han skulle der forberede seg på å møte en kjent nordmann som han skulle intervjue. Han viste ikke noe om hvem denne gjesten var. Intervjuet skulle taes på sparket. Programmet gikk på fredager.
Premieren ble sett av 587 000.
Magnar Solberg
Magnar Solberg (født 4. februar 1937 i Soknedal) er en norsk tidligere skiskytter, olympisk mester og politimann. Han var medlem av Trondhjems Skytterlag og Sportsklubben Freidig.
Solberg tok gull på 20 kilometer i OL 1968 i Grenoble, og forsvarte gullmedaljen i OL 1972 i Sapporo. Han var dessuten norsk flaggbærer under sistnevnte vinter-OL. I 1968 ble han tildelt Olavstatuetten og Morgenbladets gullmedalje.
Han tok bronse på 20 kilometer under VM både i 1969 og 1971, mens han var på det norske stafettlaget som tok sølv i VM tre år på rad: 1969, 1970 og 1971 Magnar Solberg tok del i etterforskningen av Fritz Moen, som endte med justismord i det som er kjent som Moen-saken. «- Jeg tok del i den store tabben, sammen med mange andre», sa han til VG.
Typograf
Typograf (fra gresk typos, «form» og grapho, «skrive») er en person som arbeider med typografi (kunsten og teknikken å velge og komponere skriftsnitt, skriftstørrelser, linjeavstand, tegnavstand og ordavstand for typografiske anvendelser).
Opprinnelig var typografi knyttet til boktrykking, Typografi er boktrykkerkunst, kunsten å trykke med løse typer. Et boktrykkeri har i regelen to forskjellige arbeidslokaler: setteriet der satsen blir fremstilt, og trykkeriet eller trykkersalen der satsen blir trykt. Av dette følger de to hovedgruppene av fagarbeidere - settere og trykkere.
Det moderne begrepet typografi er løsrevet fra boktrykking og beskrives best som å sette og utforme tekst.
Utdannelsen har endret innhold og skiftet navn og heter i dag mediegrafiker.
Kjell Skjelsbæk
Kjell Skjelsbæk (født 8. august 1942 i Kristiansand, død 20. juni 1991 i Oslo), navn frem til 1969 Kjell Johannessen, var en norsk statsviter, mag.art. ved Universitetet i Oslo i 1970. Skjelsbæk arbeidet på Institutt for fredsforskning (PRIO) 1967–75, der han blant annet var instituttbestyrer 1973–74. Skjelsbæk var redaktør for Journal of Peace Research 1974–76. Han arbeidet senere ved Institutt for statsvitenskap ved Universitetet i Oslo som førsteamanuensis (1975–1986) og fra 1986 ved NUPI der han var konstituert som direktør (1986–1989) mens Johan Jørgen Holst var statsråd. Forøvrig hadde Kjell Skjelsbæk forskningsopphold blant annet ved Harvard University, University of Michigan, UNITAR og som direktør ved Life and Peace Institute i Uppsala.
Kjell Skjelsbæk er far til dr.polit. Inger Skjelsbæk (1969–)