cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alfred Larsen
Alfred Waldemar Garmann Larsen (født 24. november 1863 i Oslo, død 10. september 1950 samme sted) var en norsk forretningsmann og seiler.
Larsen var vin- og brennevinshandler, og overtok i 1884 farens firma for import og salg av vin og brennevin. Larsen gjorde firmaet til et av Norges ledende, og i forbudstiden gikk han over til å drive med agenturer og sigarettfabrikasjon. I 1902 lot han bygge praktvillaen i Drammensveien 88c.
Larsen ble olympisk mester i OL 1912 i Stockholm med den norske båten «Magda IX» som vant 12-metersklassen. Mannskapet besto av Larsen, Nils Bertelsen, Johan Anker, Eilert Falch-Lund, Halfdan Hansen, Arnfinn Heje, Magnus Konow, Petter Larsen, Christian Staib og Carl Thaulow. Det var tre båter i 12-metersklassen, en svensk, en finsk og en norsk. «Magda IX» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. Den svenske båten «Erna Signe» kom på andreplass og den finske «Heatherbell» tok bronse etter å ha kommet sist i begge seilasene.
Han er far til seileren Petter Larsen, som også vant OL-gull som mannskap på «Magda IX» i 1912. Datteren Astrid Larsen (1892–1918) var gift med kjemikeren Erling Finne.
Alfred Larsen ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden 1912 og var innehaver av den portugisiske Conceição de Vila Vicosa-orden.
Klostergata 11 (Moss)
Klostergata 11 er en boligeiendom i Klostergata i Moss kommune. Den består av tre bygg: et uthus, et forretningsbygg og et bolighus. Bolighuset ble bygget før 1830-tallet. Klostergata 11 ble i 2005 vernet etter plan- og bygningsloven på bakgrunn av alder, autentisitet og perspektivet, huset er med på å representere en historisk vei, Kongeveien.
Byggestil
Bolighuset og uthuset ble bygget før 1837 i klassisistisk stil, mens forretningsbygget ble i 1910 bygget i sveitserstil og inntegnet på kart i 1893.
Forretningsbygget
I 1910 ble det opprettet en kolonial i forretningsbygget, under navnet A. Blondin. Forretningsbygget ble i samme år bebodd og drevet av Natalie Blondin og hennes ektemann Aksel Blondin, med hjelp deres to tjenestepiker, Pauline Poulsen og Martha Johansen. De tre kvinnene i huset jobbet som butikkdamer, mens Aksel Blondin var baker og dermed ansvarlig for bakverk og andre varer. I startåret søkte ekteparet om bevilling til småsalg av øl og etter to søknadsrunder med Moss bystyre, ble søknaden innvilget i november 1910.[1]
På midten av 1900-tallet tok familien Tveter over, noe som medførte en endring i kolonialens navn. Kolonialen het på denne tiden ikke lenger A. Blondin, etter Aksel Blondin, men Tveters kolonial etter den daværende eieren, Trygve Tveter. Foreningen ble på 1900-tallet sendt ned i generasjoner fra Trygve Tveter til hans sønn, Per Tveter, også kjent som Per Pling (som i tillegg drev en biljardsalong i Moss sentrum kalt Smekka). På slutten av 1980-tallet tok en kjent som "Smiley" over forretninghuset.
Bygget endret formål fra forretningsbygg til bolighus tidlig på 2000-tallet, og eies i dag av Gretha Annie Amundsen Blondin sammen med sin ektemann Oscar Amundsen Blondin.
Bolighuset
Bolighuset og garasjen i klostergata 11 var opprinnelig bygg knyttet til Øvre Grønvold gård på tidlig 1800-tall, men gården ble i senere tid revet, som medførte at bare bolighuset og garasjen sto igjen på tomten. Bolighuset står fortsatt på tomten 200 år etter bebyggelsen, mens forretningsbygget kom i senere tid, 1910.
Andre endringer
Asfalten utenfor eiendommen ble forhøyet mellom slutten av 1900- og starten 2000-tallet, som medførte at forretningsbygget mistet deler av kjellervinduene og høyden på bygget.
Beboere registrert
Boligeiendommen har gjennom tiden vært bebodd av flere familier. I 1910 var antall beboere registrert på eiendommen, 21.
Beboere registrert før 1910
=== Beboere registrert i 1910 ===
=== Beboere registrert i 1914 ===
Etter 1914 ble ingen videre fortellinger offentliggjort på digitalarkivet.
Økonomiske forhold
På 1800- og 1900-tallet var det ikke uvanlig å få økonomisk støtte fra fattigvesenet. Klostergata 11 har bestått av flere forskjellige arbeidende menn, blant annet: byggmester, til sjøs, pindestolarbeider, syerske, pleiesøn, bakemester og repslager. Familiene registret på adressen, hørte hovedsakelig til i arbeiderklassen, hvor det var mennene som sto for familiens inntekt. Det er ingen informasjon som tilsier at noen av de registrerte familiene trengte eller fikk støtte fra fattigvesenet, en kan dermed konkludere med at familiene hadde det økonomisk godt.
Da familien Blondin flyttet inn i forretningsbygget, opprettet damen i huset, Natalie Blondin, en kolonial sammen med ektemannen hennes, Aksel Blondin. Natalie som eide kolonialen og ekteparets tjenestepiker som arbeidet på kolonialen satte en standard for arbeidende kvinner på 1900-tallet. Familien Blondin var en familie på tidlig 1900-tallet som gjorde det økonomisk bedre enn andre familier på denne tiden. Familien hadde to tjenestepiker samt en kolonial drevet av familiekraft, noe som kan tyde på at familie hadde det økonomisk bedre enn folk flest på tidlig 1900-tall.
Renate Voglsang
Renate Voglsang (født 10. juni 1971) er en østerriksk rytter som spesialiserer seg i dressur. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 36 i dressurkonkurransen.
Jordskjelvet i Lushan i Sichuan 2013
Kinesiske myndigheter oppgav den 21. april at 193 mennesker var omkommet, 24 savnet, og 11.826 skadet (hvorav 968 alvorlig skadet).
De største skadene var i fylket Lushan, især i kommunene Longmen og Qingjin. Men også nabofylket i vest, Baoxing, ble hardt rammet. Skjelvet hadde en momentmagnitude på 6,6 (på 7,0 etter den kinesiske måleskala). De store skadene skyldes at skjelvet var relativt grunt (hyposenteret var så nært som 12 km under overflaten).
Longmenshanforkastningen
Forkastningen er en grenseformasjon mellom Bayan Kola-blokken på platået og Sørkinablokken (Yangtzeplaten) på den eurasiske platen. En rekke store og små jordskjelv finner sted langs eller nær denne forkastningen. Et særlig kraftig av dem var jordskjelvet i Wenchuan i 2008, som fikk særlig mange dødsofre og vekket et stort internasjonalt engasjement.
Kamé
En kamé (fra fransk camée er en type gravering i relieff, det vil si et opphøyet bilde. Vanligvis har relieffet en annen farve enn bakgrunnen. Kamé blir brukt til smykker, signetringer og ulike pyntegjenstander.
En kan lage kameer av for eksempel edelstener som onyks, jade eller agat, eller i konkylie. En kan også lage kameer av glass eller keramikk, som i jaspergods.
Ordet kommer antagelig fra det arabiske ordet khamea som betyr amulett.
Aagot Bjørnson
Aagot Bjørnson (født 20. september 1872 i Christiania, død 28. januar 1968 i Oslo) var en norsk skuespillerinne.
Familie
Aagot Bjørnson var datter av byfogd Peter Elias Bjørnson og Laura Mathilde Riiser Larsen, niese av dikterhøvdingen Bjørnstjerne Bjørnson og sønnedatter av presten Peder Bjørnson. Hun var søster av teatersjef Inga Bjørnson og kusine av admiral Hjalmar Riiser-Larsen. Hun ble 20. mai 1896 gift med forlagsbokhandler Lars Magnus Swanstrøm (1868-1939).
Liv og virke
Aagot Bjørnson opptrådte på Christiania Theater, hvor hun fikk sin debut første nyttårsdag 1891 i rollen som Ella Brandt i stykket Vores Koner.
Høstsesongen 1891 spilte Bjørnson Ophelia i en scene mot Herman Bangs Hamlet (i Shakespeares Hamlet, i Brødrene Hals' konsertlokale. Samme år reiste hun på turné med en trupp fra Christiania Theater. Der opptrådte hun i Fredrikshald, Fredrikstad, Skien og Drammen sammen med Olaf Hansson og Thora Hansson.
Yongjing
Yongjing (kinesisk: 永靖县; pinyin:  Yǒngjìng Xiàn) er et fylke i Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i det autonome prefekturet Linxia Hui.
Befolkningen var på 195,380 innbyggere i 1999.
Kulturminner
Binglingsigrottene (Binglingsi shiku) ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Dinosaurer
I den statlige geoparken i Lujiaxia, fylkets administrasjonssete, er det 1.724 fotavtrykk fra dinosaurer, funnet på den norde bredden av innsjøen Taiji Hu (太极湖). Blant artene som er belagt er sauropoda, theropoda, ornithomimus, ornithopoda, pterosauria og coelurosauria.
Samferdsel
Kinas riksvei 213 går gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos.
Attelabinae
Bladrullere (Attelabinae) er en gruppe av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge. . De lever på trær, busker og urter, og mange arter ruller sammen blader til en sekk- eller fingerbølformet kapsel der larvene utvikler seg.
Utseende
Små til middelsstore (opptil 25 mm) biller, kroppen er kort, bred og høyt hvelvet, den bakre delen av hodet og den fremre delen av brystskjoldet er ofte kraftig forlenget (lang hals). Snuten er derimot ofte ganske kort. De er vanligvis glatte og blanke. På farge er mange arter røde og svarte, andre er brunlige eller metalliske. Det er ofte markert forskjell mellom kjønnene, med forlengingen av hode og brystskjold mer ekstrem hos hannene. Hodet er lengre enn bredt, fasettøynene runde og utstående. Antennene er 11-leddete, perlekjedeformede, ikke knebøyde og uten en markert kølle. Hos underfamilien Apoderinae er hodet svært forlenget bak fasettøynene. Brystskjoldet (pronotum) er rundet tilsmalnet framover. Hos Apoderinae er den fremre delen trukket ut til en mer eller mindre rørformet krage som kan være ganske lang. Dekkvingene er korte og brede, parallellsidige, med markerte punktrekker. Beina er kraftige og ganske lange, lårene noe fortykkede. Leggene (tibiae) har en rekke av pigger på undersiden og ender i en kraftig pigg. Føttene er fire-leddete, det tredje leddet er tolappet. Larvene er korte og tykke, C-formede, med spredte hår, uten bein, men med en markert hodekapsel.
Levevis
Alle bladrullerne er planteetere, de fleste lever på busker og trær, men noen også på urter. Mange arter ruller sammen blad til kapsler der larven utvikler seg, disse er som oftest eske- eller fingerbølformede, til forskjell fra snutebladrullere (Rhynchitidae) som vanligvis lager sigarformede bladruller. Det er vanlig at de to kjønnene samarbeider om å lage bladrullen, og hannenes forlengede hals hjelper dem til å gnage dype huller i bladene som virker som sting med sammenføyingen av bladene. Billene gnager gjennom bladet, bortsett fra midtnerven, helt eller delvis, slik at de blir lett å brette. Hunnen legger et eller flere egg i den ferdige beholderen. Dette er et eksempel på yngelpleie som er ganske uvanlig blant biller. Noen arter er utsatt for snyltere som legger egg i de ferdige kapslene. Gjøksnutebillen (Lasiorhynchites sericeus, familien snutebladrullere, Rhynchitidae) legger egg i kapslene til eikebladrulleren (Attelabus nitens). Larvene er også utsatt for angrep fra flere arter snylteveps. Bladrullerne forekommer sjelden i store antall, og er ikke regnet som vesentlige skadedyr. I Nord-Europa lever én art, eikebladrulleren (Attelabus nitens) på eik.
Greenfield (Indiana)
Greenfield er en amerikansk by som ligger i Hancock County i Indiana.
Den har og dekker et areal på 35,46 km².
Bundesverwaltungsgericht
Bundesverwaltungsgericht kan vise til:
Øyrane Torg
I 2017 ble kjøpesenteret kjøpt av DNB Scandinavian Property Fund.
The Candy Girl
The Candy Girl er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Eugene Moore.
Handling
Historien er sentrert rundt Nell som forlater gården sin, for å starte en godteri-butikk i New York. Hun møter snart Jack Monroe (spilt av William Park Jr.) som hjelper henne å tiltrekke seg forretninger. De forelsker seg raskt, gifter seg og flytter inn hos Jacks far (spilt av J.H. Gilmour)
Men Nell oppdager snart at Jack er en rusmiddelavhengig mann. I sympati tilbyr Jacks far å annullere ekteskapet deres, men Nell nekter. Hun ønsker i stedet å være med på Jacks reise til noe de håper fører til varig rehabilitering.
MS Nordnorge
MS «Nordnorge» er navnet på flere skip:
Pseudolycaena
Pseudolycaena er en slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Utseende
Middelsstore til ganske store (vingespenn 40-55 millimeter), slanke stjertvinger med store vinger sammenlignet med kroppen. Forvingene er nokså tilspissede, ytterkanten kan være en tanke innbuktet. Bakvingens bakhjørne har to stjerter, den bakerste er noe lengre enn den forreste. Hannens overside er skinnende blå med mørke ytterkanter. Hunnens vinger er litt kortere enn hannens, og fargene noe mattere. Undersiden er lysgrå med et tydelig, rosa skjær og små, svarte flekker, men ingen oransje flekk ved bakhjørnet. Larvene er fint hårete, grønne eller brunrøde, nærmest flatt båtformede, tilspisset i begge ender. Hodekapselen er skjult under noen kjøttfulle fliker så det er ikke umiddelbart lett å avgjøre hva som er for- og bakenden.
Levevis
Larvene lever på tropiske busker og trær fra mange ulike familier (Bignoniaceae, Chrysobalanaceae, Malpighiaceae, Mimosaceae, Myrtaceae, Polygonaceae).
Utbredelse
Disse artene lever i Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Argentina i sør.
Rundtom (Hønefoss)
Rundtom (1-3, 2-14) er en kort vei på Hovsmarka i Hønefoss.
Veien har avkjøring fra Rabbaveien, helt i nordenden av denne, nær krysset Rabbaveien/Hovsmarkveien. Den går i en halvsirkel, og har utkjøring også i Rabbaveien. Veien er preget av trehusbebyggelse, og ligger cirka 146 meter over havet.
Lambeth Bridge
Lambeth Bridge er en bil- og gangbro over Themsen i retning øst–vest i sentrale London. Themsen renner nordover ved krysningspunktet, og den neste broen nedover elven er Westminster Bridge, mens den neste broen oppover er Vauxhall Bridge.
På broens østlige side, i Lambeth, ligger Lambeth Palace (embedsboligen til erkebiskopen av Canterbury), Albert Embankment, sykehuset St. Thomas' Hospital og FNs sjøfartsorganisasjon IMO. På den vestlige side, i Westminster, er Thames House (hovedkvarteret til MI5), Horseferry House, Clelland House, Abel House, skyskraperen Millbank Tower og nasjonalgalleriet Tate Britain. Palace of Westminster ligger et kort stykke nedover elven, i nord gjennom Victoria Tower Gardens.
Den nåværende broen, tegnet av Geoffrey Groves, ble åpnet 12. juli 1932 av Georg V av Storbritannia. Den har fem brospenn og bringer biltrafikk i fire filer mellom en rundkjøring i nord og en annen rundkjøring på Albert Embankment ved Horseferry Road.
Den forrige konstruksjonen var en hengebro, rundt 250 meter lang, tegnet av sivilingeniøren Peter W. Barlow. Den ble godkjent av parlamentet i 1860 og åpnet som en avgiftsbelagt bro i 1862, men betenkeligheter rundt tryggheten, kombinert med klønete bratt adkomst for kjøretøyer trukket av hest, medførte at den snart ble brukt kun som gangbro. Avgiften ble opphevet i 1879 da Metropolitan Board of Works overtok ansvaret for vedlikehold av broen – den hadde da rustet kraftig.
Vadfoss stoppested
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor.
Huachi
Huachi (kinesisk: 华池县; pinyin:  Huáchí Xiàn) er et fylke i Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Qingyang.
Befolkningen var på 124,299 innbyggere i 1999.
West Des Moines (Iowa)
West Des Moines er en amerikansk by som ligger i Polk County i Iowa.
Kolfjellet
Kolfjellet (også skrevet Kullfjell, nordsamisk: Čáđđervárri, finsk: Tsaddervaara, enaresamisk: Čadervääri) er et høydedrag i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark og Enare kommune i Finsk Lappland. Det begynner i vest ved innsjøen Nammijärvi og strekker seg 6 kilometer mot nordøst, og rundt en kilometer inn på norsk side av grensa. Den norske delen ligger i Øvre Pasvik nasjonalpark og den finske i Vätsäri ødemarksområde. Kolfjellets to høyeste punkter ligger ved like riksgrensa, et i Norge og et i Finland, og begge har en høyde på 260 meter over havet.
Anna Merveldt
Anna Merveldt (født 20. september 1962) er en irsk rytter som spesialiserer seg i dressur. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 35 i dressurkonkurransen.
Zhenyuan (Qingyang)
Zhenyuan (kinesisk: 镇原县; pinyin:  Zhènyuán Xiàn) er et fylke i Gansu i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Qingyang.
Befolkningen var på 491,630 innbyggere i 1999.
Kennet (elv)
Kennet er ei elv i det sørlige England, og ei sideelv til Themsen. De nedre delene av elva er seilbare for elvebåter og kalles Kennet Navigation, som sammen med Avon Navigation, Kennet and Avon Canal og Themsen danner en sammenhengende vannvei mellom byene Bristol og London.
Elveløp
Kennets kilder er ved Silbury Hill i Wiltshire, hvor den blant annet passerer nær det forhistoriske monumentet Avebury. Herfra renner elva mot øst og passerer gjennom Marlborough, Hungerford and Newbury før den munner ut i Themsen ved Reading i Berkshire.
De øvre delene av Kennet ha to sideelver, Og som renner inn i Kennet ved Marlborough, og Dun som kommer inn ved Hungerford. Kennets viktigste sideelver nedenfor Marlborough er Lambourn og Enborne. Over en strekning på 10 kilometer vest for og gjennom Reading har Kennet et sekundært løp kalt Holy Brook, som tidligere ga kraft til vannmøllene til Reading Abbey.
Båttrafikk
Kennet er seilbar fra samløpet med Themsen ved Kennet Mouth i Reading til Newbury, hvor den møter Kennet and Avon Canal.
De første par kilometerne av elva, fra Kennet Mouth til High Bridge i Reading, har vært seilbare i hvert fall siden 1200-tallet, og har sørget for bryggeplass for både byens innbyggere og for klosteret Reading Abbey. Denne korte, seilbare elvestrekningen var tidligere under klosterets kontroll, men den blir i dag administrert av Environment Agency som om den var en del av Themsen.
Internettsjargong
Bruken av datamaskiner som kommunikasjonsmiddel har i løpet av årene skapt en egen dataterminologi som består av ulike sjargonger og «slang»-uttrykk som ofte er vanskelig å forstå for uerfarne brukere. Mange av uttrykkene stammer fra en forkortet militær kommunikasjon og har siden har kommet etter utbredelsen av Internett og SMS, og bærer preg av et ønske om å spare tastetrykk, i tillegg til at uttrykkene i de fleste tilfellene blir skrevet utelukkende ved hjelp av små bokstaver. Chat-akronymer ble utviklet av brukere av elektroniske oppslagstavler (BBS-er) allerede før Internett ble vanlig for folk flest.
Kennet (elv)
Etymologi
Elva ble tidligere kalt «Cunnit». Navnet er sannsynligvis avledet fra den nærliggende romerske bosetningen Cunetio (nå Mildenhall).
I «Dictionnaire de la langue gauloise» (ordbod over det galliske språk) foreslår Xavier Delamare: cuno betyr «hund», og i øy-keltisk kalles oter «vannhund», så navnet Kennet kan bety «oterens gjemmested».
Internettsjargong
Blogg
Blogg (eng: blog) er en forkorting av weblogg, dvs en logg eller dagbok som føres på en internettside.
Engelsk språk og rettskrivning
Det meste av den første utviklingen av computer- og nettverksteknologier fant sted i engelskspråklige land, særlig i USA. Dette førte til at de internasjonale publikasjonene om temaet som regel var skrevet på engelsk og nye begreper fikk engelske navn. Dataterminologien har derfor en svært sterk innflytelse fra engelsk.
Leet
Leet, Leetspeak eller «1337 5p34k» er en måte å skrive på hvor bokstaver blir erstattet med siffer eller andre tegn som ligner på bokstaven i utseende. Ordet «leet» (også «1337», «l33t») kommer fra det engelske ordet «elite». Et eksempel på leet speak er «U 4r3 1337», som betyr «You are elite».
Akronymer og rettskrivning
For å kunne uttrykke seg raskt ved chatting, brukes akronymer mye. «Afaik» betyr for eksempel «såvidt jeg vet» (as far as I know), mens «brb» betyr «straks tilbake» ((I'll) be right back).
Hanne Ørstavik
Hanne Cathrine Ørstavik (født 1969) er en norsk forfatter. Hun har mottatt flere litterære priser, og bøkene hennes er oversatt til mange språk.
Oppvekst og utdanning
Ørstavik vokste opp i Tana i Finnmark, men flyttet til Oslo da hun var 16 år gammel. Hun er cand.mag. fra Universitetet i Oslo med fagene psykologi, fransk og sosiologi. Hun har også to grunnfag fra Statens lærerhøgskole i forming, Oslo i drama og forming, og har gått på forfatterstudiet i Bø. Både forfatterens utdanning og oppvekst utgjør en tematisk klangbunn i flere av hennes romaner. Hun er også utdannet rosenterapeut.
Forfatterskap
Hun debuterte med romanen Hakk (1994) og fulgte opp med Entropi (1995). Det som karakteriserer disse bøkene er en minimalistisk stil der det brukes korte, beskrivende setninger, fokuseres på observasjoner og konkrete registreringer.
Romanene skrevet i slutten av 1990-årene viser forfatterens utvikling. Kjærlighet (1997), Like sant som jeg er virkelig (1999) og Tiden det tar (2000) regnes tematisk som en trilogi. Trilogien skildrer nære familierelasjoner, der foreldrefigurene svikter. Hun skildrer personer som har vanskelig for å finne et adekvat språk, og derfor stenges ute fra kommunikasjonen eller stenges inne i seg selv.
Hun flyttet til Milano omkring år 2017. I 2019 utga hun sin fjortende roman, ''Roman. Milano''. Hennes italienske samboer, forleggeren Luigi Spagnol, døde sommeren 2020. Romanen Ti Amo fra 2020 er om en som mister sin kjære i sykdom, og ble skrevet mens Spagnoli oversatte ''Roman. Milano'' til italiensk.
Omtaler og undersøkelser
Hanne Ørstavik har mottatt en rekke litterære priser for sine bøker, og de er oversatt til mange språk. De fleste romanene har fått stor oppmerksomhet fra både kritikere og publikum. Men forfatterskapet er også omdiskutert. Ørstavik har blant annet blitt kritisert for å bruke levende modeller i sine romaner. Unn Conradi Andersen viste i en studie utgitt i 2009 hvordan blant annet Ørstaviks bøker har blitt rammet av en stereotyp kritikk med beskyldninger om intimisering og melodrama, som ikke på samme måte rammer mannlige forfattere.
Ørstaviks forfatterskap har vært gjenstand for mange hovedoppgaver ved norske universitet. I 2008 ble boken ''Åpninger. Lesninger i Hanne Ørstaviks forfatterskap'' utgitt. Ifølge forordet skal den videreføre «den engasjerte debatten».
Marit Selbæk
Marit Selbæk er bachelor med hovedvekt på musikkfag fra Augustana College i Sør-Dakota hvor hun studerte i perioden 1991-1993. Før dette studerte hun ved Universitetet i Trondheim og Trondheim Lærerhøgskole.
Allerede fra 1986 turnerte hun med delvis eget materiale og holdt en lang rekke kirkekonserter. Fra 1993 til 2015 bosatt i Mosjøen, hvor hun har medvirket i utallige konserter og fremføringer på Helgeland, blant annet sammen med Sigrid Brennhaug, Stein Ivar Mortensen, Hans Petter Kaggerud, Kenneth Søttar, Marit Thrana, Mosjøen Hormusikk, Granmoen Storband, Helgeland Gitarunion m.fl. Hun har vært sentral i Tenne på musikk-showene som ble laget i perioden 2003 - 2011, samt forestillinger som f.eks. «Edle dråper», «Med James Bond i sikte», «Ladies Night» og «Sound of Silence».
Hun har arbeidet som sangpedagog ved Mosjøen videregående skole, musikklinja. Fra 2002 tll 2010 arbeidet hun også deltid for Frelsesarmeen med musikkaktiviteter for barn og unge.
Selbæk flyttet i 2015 tilbake til Trøndelag og er nå bosatt i Lensvik. I tillegg til sangoppdrag har hun nå en deltidsstilling i kommunal kulturskole.
Selbæk har medvirket i en rekke CD-innspillinger, både med eget materiale og sammen med andre artister. Hun har også her hatt oppdrag for Frelsesarmeen, bl.a på CD-en Lengsel fra 2009.
Har også gitt ut en del egne singelinnspillinger de siste årene, bl.a. "Til trøst", "I mårra" og "Hvis du går".
Langavatnet (Forsand)
Langavatnet er en innsjø i Sandnes kommune i Rogaland. Den ligger sør for Lysefjorden og like vest for Tjodavatnet. Utløp er mot sør til Frafjordelva.
Woyang
Woyang (kinesisk: 涡阳县; pinyin:  Wōyáng Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Bozhou.
Befolkningen var på 1,341,121 innbyggere i 1999.
Cazuza
Agenor Miranda Araújo Neto, bedre kjent som Cazuza (født 4. april 1958 i Rio de Janeiro, død 7. juli 1990 i Rio de Janeiro) var en brasiliansk komponist og sanger. Sammen med Raul Seixas, Renato Russo og Os Mutantes, er Cazuza regnet som en av de fremste eksponentene for brasiliansk rock.
Willi Dansgaard
Liv og karriere
Dansgaard studerte hvordan de typiske isotopsammensetningene kunne benyttes på meteorologiske, hydrologiske og glasiologiske problemer, særlig på klimaet de siste 100 000 årene. Han tok doktorgraden ved Københavns Universitet i 1961.
Dansgaard var medlem av Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab, Kungliga Vetenskapsakademien, Det Islandske Videnskabelige selskab og Det Danske Geofysiske selskab.
Arbeid
Dansgaard var den første paleoklimatolog som påviste at andelen av isotopene 18O og deuterium (2H) i breis kunne brukes som indikator for fortidens klimaendringer. Arbeidet ble publisert i  og Nature i 1954. Han var også den første som bemerket deuteriumoverskuddet i breis sammenlignet med det typiske 18O-2H forholdet i verdenshavene og fant ut at forskjellene i forholdet mellom deuterium og vanlig hydrogen skyldtes vanntemperaturen og jordas gjennomsnittlige luftfuktighet.
Fylkesvei 4616
Fylkesvei 4616 går mellom Låder og Bergekrossen på Rennesøy i Stavanger.
Thor: The Dark World
Thor: The Dark World (Thor: Den Mørke Verden) er et actioneventyr fra 2013. Filmen er regissert av Alan Taylor. Chris Hemsworth, Natalie Portman, Tom Hiddleston og Anthony Hopkins vil igjen spille hovedroller, og Christopher Eccleston skal spille hovedantagonisten i filmen, som er en oppfølger til Thor fra 2011.
Handling
Thor (Chris Hemsworth) må lede an i en kamp mot onde alver, ledet av den grusomme og hevngjerrige Malekith (Christopher Eccleston), som har planer om å føre mørke tilbake til jordkloden. Men denne fienden er en som selv Odin (Anthony Hopkins) og hans disipler i Åsgard ikke kan hamle opp med, og Thor må dermed ta ut sitt ytterste. Blant annet innebærer det å søke hjelp fra broren Loke (Tom Hiddleston), som tidligere forrådte ham og resten av Åsgard. På veien må han også beskytte Jane Foster (Natalie Portman), som blir rammet av en mystisk energi - og etterhvert gjøre det ultimate offer.
Om filmen
Filmen er en oppfølger til Thor (2011), og handlingen er satt til ett år etter hendelsene i The Avengers (2012), hvor Thor var delaktig i å redde verden fra å bli tatt over av Loke og en hær med romvesener. Den har norgespremiere 8. november 2013.
Produksjon
Allerede en drøy måned etter at Thor kom ut, bekreftet Marvel og Disney at det vil komme en oppfølger. De offentliggjorde også at Chris Hemsworth returnerer som tittelrollen Thor, mens Kenneth Branagh ikke kommer tilbake som regissør.
Lisbeth Seierskilde
Lisbeth Seierskilde (født 5. desember 1985) er en dansk rytter som spesialiserer seg i dressur. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 34 i dressurkonkurransen.
Idd og Marker fogderi
Landets fogderier ble avviklet amtvis i perioden 1898-1919, i Smaalenenes amt i 1912.
Escanaba
Escanaba er en by i Delta County i den amerikanske delstaten Michigan. Ifølge folketellingen i 2000, var det 13 140 innbyggere i Escanaba. Escanaba er hovedsete i Delta County.
Nils Ryum
Nils Ryum (født 2. oktober 1936 i Flåm, død 17. januar 2014 ) var en norsk metallurg. Han var professor i metallurgi ved NTNU, og regnes som opphavsmannen til den moderne fysikalske metallurgi i Norge.
Ryum vokste opp på Voss. Etter examen artium ved Voss offentlege landsgymnas flyttet han til Trondheim, for å studere metallurgi ved NTH. Han ble ferdig utdannet siv.ing. i 1961, og tok lic.techn.-graden i 1965.
De første årene etter avsluttet utdannelse, 1965–1970, arbeidet han ved Sentralinstitutt for industriell forskning i Oslo. Det var her han begynte sin forskning på industriell aluminium. Han var blant annet med på å utvikle legeringer til støtfangere, i samarbeid med Volvo og norsk industri. Aluminiumsforskning var hans hovedinteresse, men han initierte også forskning og undervisning innen stål i offshore-teknologi, magnesium brukt i bilindustri og silisium til solceller.
I 1970 ble han ansatt som professor ved Institutt for metallurgi ved NTH. Denne stillingen hadde han også etter at NTH gikk inn i NTNU, og fysikalsk metallurgi ble en gruppe under Institutt for materialteknologi. Han gikk av for aldersgrensen i 2003, og fortsatte deretter sin forskning som professor emeritus.
I 1972 ble han dr. techn. med avhandlingen Microstructures of some aluminium alloys.
Ryum var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS) og Norges Tekniske Vitenskapsakademi.
I 2005 opprettet Polyteknisk Forening en spesiell jubileumspris. Jubileumsprisen var på kr 100 000 og ble tildelt Nils Ryum.
I 2013 ble han utnevnt til Kommandør av St. Olavs Orden «for hans innsats innen fysikalsk metallurgi».
Bibliografi (utvalg)
I tillegg til spesialfaglige publikasjoner, har han oversatt bøker, blant annet Erwin Schrødingers Naturen og grekerne ; og Naturvitenskap og humanisme, sammen med professor emeritus Audun Øfsti.
Sammen med litteraturprofessor Olav Lausund har han oversatt William Goldings roman The Inheritors til norsk. Boken ble publisert av Bokvennen i 2007 under tittelen Arvtakerne. Oversettelsen ble gjort som en 70 års-gave til Ryums venn, boksamler og oversetter Johannes Gjerdåker.
Patrick van der Meer
Patrick van der Meer (født 23. mars 1971) er en nederlandsk rytter som spesialiserer seg i dressur. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 32 i dressurkonkurransen.
Omar Rodríguez-López
Omar Rodríguez-López (født 1. september 1975 i El Paso, Texas) er en amerikansk musiker. Han er gitarist, låtskriver og produsent i bandet The Mars Volta.
Karriere
Han har spilt i bandene At The Drive-In og De Facto sammen med Cedric Bixler-Zavala som han nå spiller sammen med i bandet The Mars Volta. Har også spilt inn flere soloalbum.
Guzhen
Guzhen kan være:
Shakespeares skjulte sannhet
Shakespeares skjulte sannhet er en dokumentarfilm produsert av AS Videomaker, og hadde premiere på norske kinoer våren 2012. Regissør var Jørgen Friberg, og produsent var Kjell Eriksen.
Filmen er en oppfølger til dokumentarserien Shakespeares skjulte koder, som blant annet er sendt flere ganger på NRK. Filmen er imidlertid bygget på et noe annet konsept, der Amundsen har som mål å overbevise den britiske Shakespeare-eksperten Robert Crumpton. Crumpton er overbevist om at "Shakespeare skrev Shakespeare", og er en av de veldig få ekspertene på området som faktisk ønsker å møte organisten.
Sammen går de gjennom Amundsens funn, og de ender opp på øya Oak Island utenfor Canada, som ifølge Amundsen er skjulestedet for religiøse skatter av stor betydning.
Filmen vakte ved lanseringen oppsikt i norske medier, særlig på grunn av de kontroversielle teoriene.
Filmen er senere ventet lansert i Shakespeares hjemland, England.
EM i curling 2015
Curling-EM 2015 ble arrangert i Esbjerg i Danmark fra 20. til 28. november. A-mesterskapet gikk i Granly Hockey Arena, mens B-mesterskapet gikk i Curlinghallen.
Innledende runde
Resultater
Tabell
Eksterne lenker
Offisiell hjemmeside
COTAIR
Côte Atlantique Inter Régional er et flyselskap basert i Cotonou, Benin. Flyselskapet var etablert i 2008 og opererer med innlands rute flyvninger i Benin. Hovedbasen er Cotonou Cadjehoun Lufthavn. Flyselskapet har forbud mot og fly innen EU.
Cambarus lenati
Cambarus lenati  er en art av ferskvannskreps eller «hulekreps» av slekten av ferskvannskreps (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er en av i alt om lag 100 arter i slekten med det som på engelsk kalles enten bare «crayfish», eller «cave crayfish».
Utbredelsen er begrenset med forekomster i elver og innsjøer i deler av Nord-Amerika.
Taksonomisk plassering
En moderne oppdatering av systematikken gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013.
Chlaeminus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Phaedimus
Phaedimus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.
Utseende
Middelsstore (gjerne 20-25 millimeter), litt avlange, metallisk fargede gullbasser. Hannene har hornlignende utvekster både på hodet og pronotum, disse kan være ganske lange hos noen arter og går mot hverandre slik at de danner en klype. Pronotum er svært blankt, grønnlig metallisk. Dekkvingene har en svart sidestripe og er mer kobberfargede. Beina, særlig hannenes forbein, er temmelig lange og slanke.
Brannen i Roma år 64
Brannen i Roma i 64 e.Kr. (Magnum Incendium Romae) kan ha vært en av historiens største bybranner i fredstid. Av Romas 14 distrikter ble visstnok tre ødelagt, syv delvis ødelagt, og bare fire slapp fra brannen uten skader. Brannen kan ha ødelagt halve byen og gjort over 200,000 mennesker husløse, mens et ukjent antall omkom. I tillegg ble veldige mengder uerstattelige kulturskatter flammenes rov.
Phaedimus
Utbredelse
Slekten ser ut til å være endemisk for Filippinene.
Brannen i Roma år 64
Brannen brøt ut ved Circus Maximus 19. juli og ble slukket eller døde ut først etter 5–6 døgn, for så å blusse opp igjen. Brannårsaken er ukjent. De fleste moderne historikere tror ikke på de fortsatt utbredte ryktene om at keiser Nero selv skal ha stiftet eller latt stifte brannen. Katastrofen er beskrevet hos romerske historikere som Tacitus (ca. 56–119), Dio Cassius og Suetonius. Disse beskrivelsene motsier hverandre i betydelig grad. Dagens historikere anser Tacitus og hans beskrivelse i verket Ab excessu divi Augusti (utgitt i 117) som den mest troverdige. Tacitus' samtidige Plinius d.e. nevner brannen bare i en bisetning.
Roma før brannen
Romas folketall på Neros tid er usikkert, men er av moderne historikere anslått til 450 000–1 mill. i 100 e.Kr. Allerede keiser Augustus (død 14 e.Kr.) hevdet at han hadde gjort Roma til en by av marmor. Han fikk ufrivillig hjelp av en brann som i 8 e.Kr. skal ha ødelagt 1/3 av byen. Men i 64 bestod fortsatt en stor del av bebyggelsen av trehus og trange, krokete gater. På den tiden foregikk dessuten all matlaging, belysning og oppvarming med åpen ild. Og siden Roma var langt større enn de fleste andre byer, hadde den tilsvarende flere slike potensielle brannkilder. I tillegg kunne eiendomsspekulanter og «byutviklere» stifte eller la stifte branner. Branner var da også vanlig – historikeren Henry Hurst har beregnet at byen opplevde ca. 100 mindre branner hver dag.
Et offentlig brannvesen
Etter brannen i 8 organiserte Augustus et offentlig brannvesen (Vigiles Urbani), som også hadde politioppgaver. Det bestod opprinnelig av 7000 slaver og ble etter hvert utvidet, så det kan ha vært mer mannsterkt på Neros tid. Etter seks års deltagelse kunne slavene bli frie borgere. Brannkorpset ble finansiert ved å beskatte slavehandelen. .
Et fremragende brannvern for sin tid
Keisertidens Roma hadde altså et sterkt og teknisk meget avansert brannvesen for sin tid, og med romernes strenge disiplin og erfaringer med logistikk var antagelig byens brannvern uten sidestykke i hele oldtiden. Men byens størrelse gav ikke bare et stort antall potensielle brannkilder; den gjorde at en brann kunne få et stort omfang og gjøre den umulig å slukke eller stanse. I moderne tid er behovet for slukkevann beregnet til opptil 9 tonn pr. minutt for en fullt utviklet brann i én stor bygning i et brannfarlig område ; det tilsvarer 15 tiliters bøtter pr. sekund. Stod et helt kvartal i full fyr, trengtes enda mer. Datidens brannsprøyter hadde begrenset rekkevidde, særlig i sterk motvind, hvor en brannmann ville bli tatt av flammene lenge før han kunne nå frem til dem. I tillegg er somrene i Roma tørre og varme. Dette er gunstig for spredningen av en brann, og julivarmen gjorde brannslukking til en enda større fysisk påkjenning enn ellers. Ved brannslukking etter mørkets frembrudd skal det også ha vært en alvorlig hemsko at vognene ikke hadde noen belysning slik utrykningskjøretøy har i dag (selv om sommernettene også i Roma er forholdsvis korte). I trange og bratte gater var det dessuten vanskelig å komme frem med vogner, desto mer hvis gatene var fulle av folk som flyktet fra flammene.
Forløpet
På markedsplassen eller i butikkene ved Circus Maximus brøt brannen ut 19. juli, visstnok ved fullmåne. Det blåste kraftig (de fleste bybranner inntreffer ved sterk vind), og brannen spredte seg meget raskt i trehusbebyggelsen langs circus. Brannetterforskeren David Townsend, som har forsøkt å rekonstruere brannen, mener den antagelig utviklet seg omtrent som følger: Husenes åpne konstruksjon bidrog til den hurtige spredningen. Brannen raste gjennom de lavere delene av byen og fortsatte så å rykke oppover høydene. Den ble stadig voldsommere og vokste antagelig til en ildstorm. Således kunne den også ødelegge mur- og steinbygningene da den nådde frem til Forum, slik brannen i Chicago 1871 ødela murbygningene i sentrum da den nådde frem dit. Iallfall later det til at folk oppgav alle forsøk på å slukke eller stanse brannen. Antagelig konsentrerte brannkorpset seg om å rive hus for å lage branngater (og kanskje å stanse tyver og kjeltringer som huserte i gatene).
Keiser Nero befant seg i sin fødeby Antium (dagens Anzio), en kystby ca. 60 km sør for Roma, da brannen brøt ut – skal vi tro Tacitus. Rike romere reiste ofte ut til sjøen eller iallfall ut på landet for å unngå den kvelende sommerheten i hovedstaden. Da Nero fikk bud om brannen, rakk han så vidt tilbake til hovedstaden for å se sitt palass brenne opp. Dio Cassius og Suetonius skriver at imperatoren stod og sang om Trojas fall og spilte lyre mens byen gikk opp i flammer, mens Tacitus avviser dette som et rykte. I virkeligheten kan Nero ha ledet brannslukkingen.
Da brannen var slukket eller hadde dødd ut, brøt en ny brann ut i Tigellinus’ hager. Den gjorde ytterligere ødeleggelser.
Ukjent brannårsak
Fra første dag var brannen gjenstand for bysladder og beskyldninger om brannstiftelser. Skal vi tro Suetonius og Dio Cassius, ble brannen stiftet av Nero selv, mens Tacitus altså skriver at han var i Antium da brannen brøt ut, og de fleste historikere i dag mener han var uskyldig. At brannen blusset opp igjen etter at Nero var vendt tilbake, kunne virke mistenkelig. Men David Townsend mener noe slikt ikke var uvanlig etter en så omfattende brann, hvor varmen kunne holde seg i mange timer, og hvor et kraftig vindkast kunne blåse gnister og glør langt av gårde – desto mer med datidens mangelfulle slukkemidler. At Nero skal ha stiftet eller latt stifte brannen, rimer også dårlig med keiserens (riktignok under middels vellykkede) bestrebelser på å skaffe seg et godt ettermæle. Videre oppstod brannen ikke i nærheten av der han ville bygge sitt gyldne hus, men ca. 1½ km unna.
Nero selv la skylden på de kristne, som ble forfulgt og torturert på det frykteligste under Nero regime. Suetonius kobler ikke forfølgelsene til brannen. På den tiden var de kristne upopulære. Kristendommen ble regnet for å være en plagsom jødisk sekt, som nettopp på Neros tid begynte å merkes i Roma. Enkelte kristne tilstod også at de hadde stiftet brannen, men tilståelsene skjedde under tortur.
Nødhjelp, gjenoppbygging og devaluering
Uansett Neros påståtte og virkelige grusomheter, så later det til at han gjorde det han kunne for å avhjelpe folks lidelser, bøte på skadene og forebygge nye bybranner. Han fikk åpnet Campus Martius, Agrippas offentlige bygninger og sine egne hager for å huse hjemløse. Han lot også i all hast reise midlertidige boliger. For de mange husville var det tross alt en fordel at brannen hadde skjedd om sommeren. Matforsyninger ble brakt opp fra Romas havneby Ostia og andre nabobyer, og keiseren fikk senket kornprisene. Til seg selv lot han bygge et nytt palass, som fikk navnet Det gyldne hus (Domus aurea). Det skal ha beslaglagt tre av byens syv høyder og ble revet etter Neros død. Mer nyttig for folk flest var keiserens plan for gjenoppbyggingen – med brede, rette gater og solide murbygninger. Suetonius skriver at de nye husene fikk vindfang med flate tak, hvor folk kunne komme til for å slukke branner. Iallfall gav den nye bebyggelsen mer lys og luft enn den gamle, og den var mindre brannfarlig. I den forstand var brannen i det lange løp et gode for byen. Nero fikk antagelig også styrket brannvesenet. Men bybranner forekom også senere – f.eks. i 69, 80 og 190, henholdsvis under keiserne Vitellius, Titus og Commodus. Og for å finansiere den stortstilte gjenoppbyggingen, nedskrev Nero valutaen. Det førte til inflasjon, selv om denne ikke nådde slike abnorme dimensjoner som på 200-tallet (jf. krisen i det tredje århundret).
Twisted Walk
Twisted Walk er et musikkalbum fra 2019 av Ole Amund Gjersvik, utgitt på hans eget selskap Acoustic Records.
Huaiyuan
Huaiyuan (kinesisk: 怀远县; pinyin:  Huáiyuǎn Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Bengbu.
Befolkningen var på 1,240,871 innbyggere i 1999.
Twisted Walk
Musikken er komponert av Gjersvik, som også spiller alle instrumentene på albumet.
Norway Chess 2018
Altibox Norway Chess 2018 er den sjette utgaven av sjakkturneringen Norway Chess, og blir arrangert i Stavanger fra 27. mai til 8. juni 2018. I turneringen deltar ti av verdens 13 beste sjakkspillere, kun fjerdeplasserte Vladimir Kramnik, niendeplasserte Anish Giri og 11.-plasserte Aleksandr Grisjtsjuk er utelatt.
Spillere
Deltagende spillere sortert etter FIDE-ratingen for mai 2018:
Institut français de la mode
Institut français de la mode (uformelt IFM Paris)) er et fransk offentlig forskningsuniversitet som er spesialisert på kunst og formgivning som er lokalisert i Paris. Formannen er Pierre Bergé, grunnlegger av Yves Saint-Laurent. Det er en av de beste kunst- og design skoler i verden.
Huaiyuan
Administrative enheter
Storkommuner:
Kommuner:
Quanjiao
Quanjiao (kinesisk: 全椒县; pinyin:  Quánjiāo Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Chuzhou. Befolkningen var på 450,390 innbyggere i 1999.
En museum til minne om bysbarnet Wu Jingzi, en kjent embedsmann og forfatter under Qing-dynastiet, befinner seg i fylket.
Samferdsel
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender på grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Mikaela Lindh
Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 30 i dressurkonkurransen.
Longmen Shan
Longmen Shan (, «Drageportfjellene») er en fjellkjede vi den kinesiske provinsen Sichuan sørvesi i Folkerepublikken Kina. De løper fra den nordvestlige randen av Sichuanbekkenet (Det røde bekken) mellom Guangyuan, Beichuan og Dujiangyan fra nordøst mot sørveist og rager opp til høyder mellom 1000 til 1500 meter over havet. Fjellkjeden markerer den østlige rand av det enorme Tibetplatået.
Den seismisk aktive Longmenshanforkastningen ( eller ) - som har forårsaket en rekke jordskjelv - løper langs fjellkjeden, og er oppkalt etter disse fjellene.
MT «Front Altair»
MT «Front Altair» er et tankskip bygget i 2016 ved det kinesiske skipsverftet Jiangsu New Times Shipbuilding. Skipet inngår i flåten til John Fredriksens selskap Frontline.
13. juni 2019 var «Front Altair» ett av to tankskip som ble angrepet i Omanbukta. Det brøt ut kraftig brann i skipet, og mannskapet ble evakuert.
Omsorgsforskning
Omsorgsforskning som felt blir første gang definert av Senter for omsorgsforskning i 2015. Senteret, som ble opprettet av Helse- og omsorgsdepartementet i 2005, utarbeider i 2015 et grunnlagsdokument hvor det står at feltet omsorgsforskning omfatter:
''Studier av betalt og ubetalt omsorgsarbeid overfor mennesker i alle aldre som trenger langvarig kontakt, praktisk hjelp, tilrettelegging, pleie, forebygging, rehabilitering, behandling og støtte til aktiviteter og sosial deltakelse på grunn av sykdom, skade, funksjonshemning eller aldring. Omsorgsforskning har som mål å bidra til økt selvhjulpenhet, helse og livskvalitet – eller en verdig tilbakegang og død. Omsorgsforskning skal utvikle kunnskap som kan gi omsorgstjenesten bedre beslutningsgrunnlag og omsorgsarbeid bedre kvalitet.''
Senter for omsorgsforsknings første leder var den norske legen og sosiologen Tor Inge Romøren, som har aldersforskning som spesialområde. I Tidsskrift for omsorgsforskning nummer én, første årgang (2015) definerer han omsorgsforskning som «studier av alle former for omsorgsarbeid, enten det skjer i offentlig eller privat regi.»
Internasjonalt er omsorgsforskning et relativt stort felt, særlig innen aldersforskning (gerontologi), men også innen sykepleieforskning og helsetjenesteforskning publiseres det jevnlig bidrag med omsorg og omsorgsarbeid som tema.
Shucheng
Shucheng (kinesisk: 舒城县; pinyin:  Shūchéng Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Lu'an.
Saar-offensiven
Saar-offensiven var en fransk offensiv mot Tysklands 1. arme-sektor i Saarland. Angrepet skjedde på et tidlig stadium i andre verdenskrig, og varte fra 7. til 16. september 1939. Målet var å hjelpe Polen som var under angrep fra Tyskland.
Fernando Affonso Collor de Mello
Fernando Affonso Collor de Mello (født 12. august 1949 i Rio de Janeiro) var president i Brasil i perioden 15. mars 1990 til 29. desember 1992.
Collor de Mello er opprinnelig fra en velstående familie i delstaten Alagoas. Ved presidentvalget i 1989 vant han over utfordreren Luiz Inácio Lula da Silva. Collor de Mello ønsket å åpne opp og revitalisere Brasils økonomi. Hans hardhendte økonomiske politikk møtte imidlertid gradvis større motstand etter hvert som de negative konsekvensene ble mer og mer synlige. Det skulle imidlertid være hans innblanding i en svært omfattende korrupsjonsskandale som gjorde at han ble tvunget til å forlate presidentposten. Den 29. desember 1992 gikk Collor de Mello fra presidentposten og noen timer senere stevnet Senatet han for riksrett. Collor de Mello flyktet deretter til selvpålagt eksil i Miami. Anklagen mot Mello ble frafalt i 1994 på grunn av mangel på bevis, men han ble samtidig fratatt alle politiske rettigheter for en periode på åtte år.
Han prøvde i 2000 å bli valgt som borgermester i São Paulo samt som guvernør i Alagoas i 2002, begge ganger uten å lykkes. I 2006 ble Collor valgt som delstaten Alagoas representant til det brasilianske senatet.
Ploughshare Innovations
Ploughshare Innovations Ltd er et britisk statsforetak som ble etablert i 2005 gjennom en fisjon fra Defence Science and Technology Laboratory. Selskapets rolle er å være organ for teknologioverføring for Forsvarsdepartementet; det skal gjøre «sverd til plogskjær» («swords into ploughshares») ved å gjøre teknologi utviklet av myndighetene tilgjengelig for sivile anvendelser. Formålet er å sikre at myndighetenes teknologi og forskning finansiert av skattebetalerne blir utnyttet i størst mulig grad, å bidra til økonomisk vekst ved å dele patenter og å levere økonomisk fortjeneste for å støtte fremtidige offentlige teknologiinvesteringer.