cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heliks
En heliks (gresk: ἕλιξ) eller skruelinje er en kurve i rommet som har en jevn stigning, og hele tiden samme avstand fra en tenkt midtlinje. To vanlige helikser i dagliglivet er gjengene på en skrue og profilen til en spiraltrapp (som egentlig burde hete helikstrapp).
Begrepene heliks og spiral blir ofte forvekslet; mens en heliks er 3-dimensjonal er en spiral 2-dimensjonal.
DNA-molekylet inneholder informasjonen i arvematerialet i kromosomene som finnes i nesten alle levende celler. Dette molekylet består av to lange kjeder som er forbundet med korte forbindelser. Det kan se ut som en lang stige som er vridd så det ser ut som en dobbelgjenget skrue. Molekylet betegnes ofte som DNA-heliks. Strukturen i dette molekylet ble først oppdaget av Rosalind Franklin senere fikk James D. Watson og Francis Crick æren.
Hotel Continental
Hotel Continental er et hotell i Oslo. Det åpnet i 1900 og ligger i Stortingsgata 24.
Bakgrunn
Hotel Continental og Theatercaféen startet i 1900, like etter at Nationaltheatret åpnet. Hotellet ble opprinnelig eid av Foss Bryggeri, som bygde bygningen. Virksomheten ble drevet av flere ulike leietakere. Leieavtalen ble i 1909 overtatt av Caroline Boman (1860 – 1956) og Hans Christian Marinius Hansen (1868 – 1915). (Boman hadde vært kokke ved Den gyldene freden og Operakällaren i Stockholm, i 1887 flyttet hun til Kristiania (dagens Oslo) for å arbeide på Grand Hotel, der hun traff sin tilkommende mann, kelner Hans.) Etter tre års drift kjøpte de hotellet og caféen og fikk i 1913 ansatt den franske kokken André Engh. Hotellet har vært drevet av samme familie i fire generasjoner. Elisabeth C. Brochmann er fjerde generasjons eier. Hun overtok driften etter sin mor Ellen Brochmann i 1985.
Overnatting
I 1932 og 1961 ble hotell- og restauranthuset utvidet til et helt kvartal. Hotel Continental har 155 rom og er medlem i The Leading Hotels of the World.
Bespisning
Theatercaféen er en wienerkafé i jugendstil og har plass til 240 gjester. Annen Etage er en gourmetrestaurant i samme bygg og drives nå av Ole Jonny Eikefjord under navnet Eik Annen Etage. Restaurantene var drevet av André Engh fra 1913, som senere ble hotellsjef. I 1963 overtok Willy Wyssenbach som ble Årets kjøkkensjef 1982. Fra 1984 til 1986 hadde Annen Etage én stjerne i Michelinguiden. Hans Robert Bruun arbeidet ved restauranten til 2001, og han ble Årets kjøkkensjef 1989.
Hotellet har videre en egen bankett- og konferanseavdeling med kapasitet på inntil 300 gjester.
Dekorasjoner
Hotellet eier en omfattende kunstsamling. I lobbybaren, «Bar Boman», er det et utvalg av Edvard Munchs grafiske arbeider.
Cervélo TestTeam sesongen 2009
Sammendrag
Cervélos første signering var Carlos Sastre som kom fra Team CSC. Den regjerende Tour de France-vinneren ble valgt som kaptein og mannen laget skulle bygges opp rundt på grunn av hans utrolige merittliste fra Grand Tourene. Sastre stod bokført med tilsammen over tolv topp-ti plasseringer i Touren, Giroen og Vueltaen, inkludert fem pallplasseringer.
Med den store sammenlagtkanonen signert, siktet Cervélo seg inn på en rytter som kunne hevde seg i klassikerne. Valget falt på Thor Hushovd som stod uten lag etter at Crédit Agricole måtte legge ned driften. Nordmannen stod med etappeseirer i alle tre Grand Tourene og seirer i poengkonkurransen i både Tour de France og Vuelta a España. Dermed fant Cervélo en kaptein som kunne kjempe om seieren i dagsritt og etappeseirer i store etapperitt.
Laget debuterte i Tour of Qatar der rytterne viste lovende takter. I tillegg til seier i lagkonkurransen, vant  Heinrich Haussler både poengkonkurransen og ungdomskonkurransen. Haussler ble også nummer to sammenlagt etterfulgt av lagkamerat Roger Hammond som også vant en etappe. Bak Haussler og Hammond i sammendraget fulgte ytterligere tre Cervélo-ryttere
Laget opplevde stor suksess i sin første Grand Tour, med fire etappeseire i Giro d'Italia 2009. Simon Gerrans syklet alene over mållinjen på den 13. etappen, mens Carlos Sastre vant både den 16. og 19. etappen. På den avsluttende tempoen i Roma trillet Ignatas Konovalovas over mållinjen ett sekund raskere enn den tredobbelte olympiske mester Bradley Wiggins, og med knappe sju sekunder tilgode på Edvald Boasson Hagen på tredjeplass. Kaptein Carlos Sastre endte til slutt på fjerdeplass sammenlagt.
Foran Tour de France byttet Cervélo farge på bekledningen. På grunn av varmen i sommer-Frankrike ble de originale svarte trøyene byttet ut med nye hvite trøyer med svarte detaljer. Selve Touren ble en erfaring med blandet suksess. Laget startet rittet med mål om en topplassering i sammendraget for regjerende mester Carlos Sastre, i tillegg til å kjempe om den grønne trøya med Thor Hushovd som kaptein. Sastre kom på etterskudd fra 1. etappe og falt tidlig av på mange fjelletapper. De få angrepene han prøvde seg på ble raskt hentet inn, og når sammenlagtkanonene satte opp tempoet klarte ikke Sastre å holde følge. Cervélos kaptein endte tilslutt på en 17.-plass i sammendraget. Thor Hushovd hadde en bedre Tour. Han hevdet seg på de fleste spurtene, men måtte stort sett ta til takke med andreplass bak Mark Cavendish. På den 6. etappen løsnet det endelig for nordmannen som spurtet inn til sin 7. etappeseier i Tour de France. Etter den 8. etappen tok han over ledelsen i poengkonkurransen fra Cavendish, men måtte overlate den til briten igjen etter 11. etappe. Takket være evnen til å følge hovedfeltet over middels harde stigninger, klarte Huhovd å samle nok poeng til å ta tilbake den grønne trøya på den 13. etappen. Han klarte etterhvert å bygge opp et forsprang på Cavendish med mange gode prestasjoner, særlig på den 17. etappen der han gikk i et enmansbrudd på en hard fjelletappe og klarte å sanke 12 verdifulle poeng. Avstanden ned til Cavendish ble likevel aldri større enn at det hele måtte avgjøres på Champs-Élysées. Mannen fra Man var suveren i spurten og tok en klar seier, men Thor Hushovd sikret seg sjetteplassen på etappen og vant dermed poengkonkurransen i Tour de France for andre gang i karrieren. I tillegg vant Heinrich Haussler den 13. etappen etter en imponerende prestasjon på meget kupért etappe.
Vuelta a España ble en også ett vellykket ritt for Cervélo. Simon Gerrans og Philip Deignan tok en etappeseier hver og Deignan endte på en flott 9.-plass i sammendraget.
Anton Martin Schweigaard
Anton Martin Schweigaard (født 11. april 1808, død 1. februar 1870) var en norsk jurist og politiker. Han satt på Stortinget fra 1842 til 1869 og ble regnet som en av de aller mest innflytelsesrike politikerne på midten av 1800-tallet.
Oppvekst og utdannelse
Schweigaard ble født i Kragerø. Begge foreldrene døde i 1818, da Anton Martin var 10 år gammel. Han ble tatt hånd om av noen slektninger, isolert fra søsknene og tatt ut av skolen for å arbeide i en krambod. Siden ble Anton Martin satt til å arbeide om bord i briggen «Den gode hensikt», men gikk så i land, hvorpå familien bestemte at han skulle utdannes til handelsmann, og sendte ham til en prest i Hannover for at han skulle lære seg tysk, som på den tiden var det gjengse handelsspråket. Presten lærte den unge Schweigaard både latin og fransk i tillegg til tysk, og ble svært imponert over hans evner. På prestens anmodning sendte familien ham til latinskolen i Skien, hvor han utmerket seg videre. Her gikk han i klasse med Peter Andreas Munch, som ble hans venn for livet. Schweigaard overgikk faktisk Munch i evner, og med beste karakter i 12 fag ble han den beste elev som noensinne har tatt eksamen i Norge.
I 1832 avsluttet Schweigaard sin juridiske embetseksamen, hvorpå en innberetning om ham ble sendt kongen. Han fikk stipend til å studere i utlandet og var i Tyskland og Frankrike i til sammen to år.
Da han kom tilbake til Norge, fikk han en stilling som lektor ved Universitetet i Christiania. Han skrev en rekke artikler om sosialøkonomi og rettsvitenskap og stilte spørsmål ved de etablerte økonomenes og politikernes fastsatte orden.
Schweigaard døde i Christiania (nå Oslo). Han er hedret med statue på Universitetsplassen i sentrum av Oslo og har gitt navn til Schweigaards gate i Oslo, Bergen og Skien samt Schweigaardsparken i løkka i Kragerø. Schweigaards barndomshjem er også i nogenlunde samme stand i Kragerø, eies i dag av Jens Lauersøns Legat, Schweigaards fødested og Schweigaards Vei finnes også på Øya i Kragerø.
S.o2
S.o2 er et musikkalbum utgitt av Christer André Cederberg i 2008 under navnet Stille opprør.
In pectore
In pectore (latin «i brystet») er en betegnelse som brukes i Den katolske kirke om kardinaler som er utnevnt i hemmelighet. Deres identitet er normalt bare kjent for paven, som utnevner dem, og eventuelt for dem selv. Ifølge katolsk doktrine er deres status også kjent for Gud.
Før midten av 1900-tallet var det imidlertid som regel andre grunner som lå bak, for eksempel at en kardinalsverdighet ikke ville være rimelig i den stilling vedkommende innehadde i øyeblikket, og en påtenkt forfremmelse måtte tilrettelegges. At paven da ikke rett og slett ventet til alle brikker var falt på plass og vedkommende var i sin nye stilling, har med presedensrekkefølge i kardinalskollegiet å gjøre.
I tillegg er det noen utnevnelser som blir gjort in pectore fordi man venter på en lokal bekreftelse av en annen tittel; dette gjelder spesielt kardinaler fra de orientalske katolske kirker, hvor særkirken skal få anledning til å annonsere sine utnevnelser først. Normalt venter man til dette er ferdig, men dersom et konsistorium er planlagt til en dato rett før annonseringen kan paven utnevne personen i hemmelighet. Det vil da ofte være slik at hemmeligheten kun bevares i perioden mellom annonseringen av de nye kardinalene og selve konsistoriet.
En kardinal som er utnevnt in pectore er avhengig av at paven avslører navnet før sin død for at han skal kunne delta i et pavevalg. Ved annonseringen vil det bli spesifisert når han ble utnevnt, og ansienniteten regnes fra den datoen, og ikke fra annonseringsdatoen. Dersom paven dør før annonseringen mister personen sin status som kardinal. I enkelte tilfeller vil han ikke selv vite om det; f.eks. fikk Ignatius Kung Pin-Mei vite om utnevnelsen først etter ni år.
Julius III (1550-1555)
Pave Julius III kreerte minst én kardinal in pectore
Pius X (1910-1914)
Pave Pius X kreerte én kardinal in pectore
Benedikt XV (1914-1922)
Pave Benedikt XV kreerte én kardinal in pectore.
Cleanth Brooks
Cleanth Brooks (født 16. oktober 1906, død 10. mai 1994) var en amerikansk litteraturkritiker og professor ved en rekke amerikanske universiteter.
In pectore
Paul VI (1963-1978)
Pave Paul VI kreerte fire kardinaler in pectore. Alle ble annonsert før pavens død, men én ble annonsert først etter sin egen død.
Johannes Paul II (1978-2005)
Pave Johannes Paul II kreerte fire kardinaler in pectore, hvorav tre ble annonsert før pavens død.
Cleanth Brooks
Han er mest kjent som sentral i den litteraturvitenskapelige retningen som kalles nykritikk og som vokste frem i den vestlige verden fra midten av 1900-tallet, samt som banebrytende i undervisningen om poesi innen høyere utdanning i USA. I sine to mest kjente bøker, «The Well Wrought Urn : Studies in the Structure of Poetry» (som kom ut første gang i 1947) og «Modern Poetry and Tradition» (1939), tar han til orde for at tvetydighet og paradokser bør tillegges stor vekt i tolkningen av poesi.
Som student ved Vanderbilt University i Nashville (Tennessee) ble Brooks kjent med blant andre Robert Penn Warren og John Crowe Ransom. Sammen med disse to studiekameratene engasjerte han seg i to toneangivende litterære miljøer, nemlig the Southern Agrarians og the Fugitives. Dette skulle bli grunnleggende for hans senere kritikervirksomhet og litterære grunnsyn.
Etter Vanderbilt fortsatte Brooks studiene ved University of Oxford i England. Han holdt kontakten med de gamle studievennene fra Vanderbilt, som Rhodes Scholar og Robert Penn Warren.
I 1935 grunnla Brooks og Robert Warren et tidsskrift ved navn The Southern Review. Frem til 1942, samarbeidet de om å redigerte tidsskriftet og de utga arbeid av mange innflytelsesrike forfattere, inkludert Eudora Welty, Kenneth Burke, og Ford Madox Ford. Tidsskriftet var aller mest kjent for sin kritikk av amerikansk litteratur og dens kreative skriving, noe som markerte den som en av de ledende tidsskrifter fra denne tiden.
I tillegg ledet Brooks og Warrens samarbeid til en nyskaping i undervisning av poesi og litteratur. Ved Louisiana State University, tilskyndet av elevenes manglende evne til å tolke dikt, satte de to sammen et eget hefte som modellerte nærlesning gjennom eksempler. Heftet ble en suksess på universitetet og la senere grunnlaget for en rekke bestselgende lærebøker om poesi og hvordan den lettere skulle forstås.
Brooks hadde flere andre stillinger, inkludert arbeidet som kulturattaché for den amerikanske ambassaden i London mellom 1964 og 1966. Videre holdt han ett høyt aktet medlemskap i American Academy of Arts and Sciences ved National Institute of Arts and Letters, og det amerikanske Philosophical Society.
Furubukk
Furubukk (Monochamus sutor) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten er utbredt over hele Norge der det vokser bartrær.
Utseende
En ganske stor (15–25 mm), slank, svart trebukk med lange antenner og bein. Selv om den er den minste av de nordiske Monochamus-artene er den et ganske imponerende insekt. Den ligner mye på de andre to nordiske artene i slekten, et godt kjennetegn kan være at scutellum har en svart stripe i midten. Antennene er omtrent dobbelt så lange som kroppen hos hannen, litt lengre enn kroppen hos hunnen. Hodet er kort og bredt, grovt punktert. Pronotum er bredere enn langt med kraftige, trekantede pigger midt på siden. Dekkvingene er grovt, rynket punkterte og ganske blanke. Hannen har bare noen få, spredte gule flekker på dekkvingene, hunnen er ganske flekkete. Beina er lange og kraftige.
Levevis
Larvene lever under barken på nylig død furu og gran, også på innplantede, eksotiske arter. Brannskadede trær ser ut til å være spesielt attraktive. Som de andre Monochamus-artene, gnager hunnen en traktformet grop i barken på et egnet tre og legger et egg i bunnen av denne. Larven gnager en gang inn i veden, men denne brukes bare som bosted, næringen henter den fra sevjelaget. Som de andre artene i slekten skyver larven gnagesponene ut, slik at det dannes en haug under utgangshullet. Larveutviklingen tar ett eller to år. De voksne billene flyr i juni-august, gjerne i solskinn, og spiser på bark og bar. Arten kan lage en tydelig gnisselyd.
Utbredelse
Arten har en litt østlig utbredelse i Europa, i vest finnes den bare i fjellområder. Videre forekommer den like øst til Japan. I Norge er den utbredt over praktisk talt hele landet, men mangler gjerne ytterst ved kysten der det er lite barskog.
Irlands herrelandslag i rugby union
Irlands herrelandslag i rugby union representerer øya Irland i internasjonal rugby union. De deltar i den årlige Seksnasjonersturneringen, en turnering de har vunnet flere ganger. Irland er også ett av tolv lag som har deltatt alle ni gangene i verdensmesterskapet, som har blitt avholdt hvert fjerde år siden 1987. Den irske rugbyunionen er også en av fire som inngår i British and Irish Lions og kan spille på deres felles lag i oppvisningskamper.
På International Rugby Boards (IRB) rankingliste har Irland alltid vært blant de 10 beste lagene i verden og toppet listen i 2019. Dette til tross for at Irland er et lite land hvor også fotball, hurling og gælisk fotball er populære og konkurrerer med rugby om de beste talentene.
Laget velges blant spillere fra hele øya, altså både fra den selvstendige staten Irland og fra den britiske provinsen Nord-Irland. Dette har skapt grunnlag for en rekke formelle diskusjoner rundt symbolikk, blant annet om valg av flagg og nasjonalsang. I 1995 ble det laget en egen nasjonalt uavhengig hymne for laget kalt Ireland’s Call. Det er denne hymnen som nå brukes når laget spiller kamper utenfor republikken Irland. Før kamper i Irland spilles både Ireland’s Call og den irske nasjonalsangen Amhrán na bhFiann. Den offisielle Irland-drakten er grønn og hvit med den tradisjonelle irske kløveren som lagets logo og de bruker det irske flagget i grønt, hvitt og oransje, som regel i kombinasjon med rugbyunionens eget flagg.
Irland spiller de aller fleste av sine hjemmekamper på Aviva Stadium, (tidligere Lansdowne Road) i Dublin.
G-type-asteroide
G-type-asteroider er relativt uvanlige karbonholdige asteroider. Den mest kjente asteroiden som passer inn i denne kategorien er 1 Ceres (Ceres blir klassifisert som C-type i SMASS-klassifiseringen).
Karakteristikk
G-typen er stort sett lik C-typen, men har et sterkt ultrafiolett absorpsjonstrekk ved kortere bølgelengder enn 0,5 μm. G-typene kan også ha et absorpsjonstrekk rundt 0,7 μm som indikerer fyllosilikatmineral som leire eller glimmer.
Handelsstevnet i Skien
Handelsstevnet i Skien var en salgs- og utstillingsmesse som ble arrangert over en uke, med start den siste helga i august. Stevnet ble arrangert på Stevneplassen i Skien, og ble avholdt årlig i perioden 1922–2011. I tillegg til utstillinger var det også daglige konserter, hovedsakelig med kjente norske artister.
Isaac Grünewald
Isaac Grünewald (født 2. september 1889 i Stockholm, død 22. mai 1946 i Bærum) var en svensk maler, av mange regnet for å være den som introduserte modernismen i svensk malerkunst. I 1911 ble han gift med maleren Sigrid Hjertén som han fikk en sønn med, kunstneren Iván Grünewald. I 1937 ble han gift med kunstneren Märta Grundell, og de bosatte seg i en villa i Saltsjöbaden som senere fikk navet Grünewaldvillaen.
Handelsstevnet i Skien
I 2007 var det 250 utstillere og rundt 70 000 besøkende på stevnet.
Isaac Grünewald
Bakgrunn
Grünewald vokste opp i en jødisk familie i Stockholms-bydelen Söder. Faren var antikvitetshandler og sporet opp gjenstander som nå er utstilt på Nordiska museet. Underveis tipset han bønder og fiskere: «Dette er en fin gjenstand. Den skal De ta godt betalt for.» Hjemmet var en toroms leilighet, selv om de var tretten barn. Moren hadde flyktet fra pogromene i Russland, og skrekken satt i henne i en slik grad at hun forbød sine barn å være utendørs på julaften, i tilfelle de kristne svenskene skulle gå løs på dem. Familien så seg bare råd til ett sett med skolebøker, og brødrene Gabriel og Isaac leste lekser på Katarina-kirkegården der det var mer ro enn hjemme. Isaac hadde gode evner, men liten leselyst. Drahjelp fikk han fra Gabriel som satt på pulten bak og hvisket svarene, men på gymnaset ble de avslørt da begge hadde de samme feilene i en skriftlig besvarelse. Isaac begynte i stedet på Konstnärförbundets skole der undervisningen var gratis.
Imidlertid måtte han ofte gå sulten til sengs, og så seg derfor nødt til å spise av det stillebenet elevene malte etter. Han brukte da sin palettkniv til å skjære av matvarene fra baksiden, hulte ut bananene, halverte eplene og støttet opp de reduserte fruktene med tomme fyrstikkesker og pinner. Hans mor hadde satt seg fore at han skulle bli advokat og Gabriel lege, frie yrker som hun mente tjente jøder best. Hun var likevel svært stolt da Isaac ble utnevnt til professor.
1907 var Grünewald med i De unga (også kalt 1909 års män), en kunstnergruppe som ble oppløst i 1911. Våren 1946 besøkte han Norge med sin kone Märta. Ved avreisen omkom begge i Snarø-ulykken. En flamme fra eksplosjonen slo opp gjennom flykabinen og forkullet alt levende til ukjennelighet. De norske vennene som hadde vinket paret av sted, stod lamslåtte tilbake på Fornebu flyplass.
Storyline
Storyline–metoden er en pedagogisk strategi for «aktiv læring» som hovedsakelig er brukt i grunnskolen, men som også kan tilpasses voksenopplæring. Den ble utviklet av staben til Inservice–avdelingen ved Jordanhill College of Education i Glasgow som nå er University of Strathclyde.
Historie
«Primary Memorandum» krevde i 1965 at grunnskolen skulle ha en læreplan som integrerte forskjellige fag, historie, geografi, naturfag, heimkunnskap og kunst- og håndverk. På dette tidspunktet hadde lærere stort sett lite erfaring i å undervise tverrfaglig. Strategier måtte derfor utvikles for å gi strukturer som lærerne kunne bygge på. Forsøket på å implementere de holistiske ideene i Primary Memorandum førte i 1967 til opprettelsen av et veiledningsteam ved Jordanhill College of Education i Glasgow som hadde som formål å støtte lærere i å arbeide sammen med dem med denne tverrfaglige læreplanen. Mange lærere, rektorer og rådgivere vest i Skottland hjalp til med å utvikle og finpusse denne metodikken i løpet av mer enn 30 år. Gradvis dukket det opp en særegen metodikk som opprinnelig ble kalt Topic Work («temaarbeid») og som nå er mer kjent, også internasjonalt, som Storyline.
Utviklerne av metoden var veilederne Steve Bell, Sallie Harkness og Fred Rendell. Veilederne fra Jordanhill reiste utenlands og metoden ble kjent i Tyskland, Nederland, Island og i Danmark. I senere år har metoden spredt seg til alle de skandinaviske landene samt USA.
Ved et tilfeldig møte av undervisere på Island i 1986, ble det foreslått at det burde opprettes en internasjonal forening. European association for Educational Design (EED) ble dannet, og året etterpå ble det første seminaret holdt i hovedkvarteret til National Institute for Curriculum Development (SLO) i Enschede i Nederland. Det ble holdt en internasjonal konferanse med over 300 deltakere fra 22 land i Ålborg i Danmark fra 6. til 8. november 2000. Ytterligere to internasjonale konferanser ble holdt i 2003 nær København og i 2006 i Glasgow. For tiden (2007) er metoden i utstrakt bruk i Skottland, Skandinavia, USA og Nederland, men finnes også i et antall andre land som strekker seg fra Thailand, Hongkong og Singapore til Litauen, Hellas, Tyrkia og Portugal.
Prosesstilnærming
Hovedtrekket som skiller denne metoden fra andre lærings– og undervisningsstrategier er at den anerkjenner verdien av elevens eksisterende kunnskap. Gjennom nøkkelspørsmål blir elevene oppmuntret til å konstruere sine egne modeller av det som blir undersøkt, deres hypoteser, før de blir testet på reelle bevis og forskning. Nøkkelspørsmålene blir brukt i en sekvens som vanligvis skaper en kontekst innenfor rammeverket til en fortelling («story»). Sammen skaper elev og lærer et scenario gjennom visualisering – byggingen av collager, tredimensjonale modeller og bilder som bruker en rekke teknikker fra kunst– og håndverk. Disse gir en visuelle stimulus for øvelse av ferdigheter som er planlagt av læreren. Men selv om læreren planlegger en sekvens av aktiviteter gjennom å lage nøkkelspørsmål, kjenner læreren ikke til detaljene i innholdet siden disse skapes av elevene. Derfor er lærerens tradisjonelle rolle, som hadde makt gjennom overlegen kunnskap, forandret. Det er ikke lenger lærerens jobb å gi informasjon til elevene, en kunnskap som skal læres og assimileres. Storyline er mer om prosess og ikke bare om innhold. Lærerens rolle er først og fremst som oppmuntrer.
Clostera anastomosis
Clostera anastomosis er en sommerfugl som tilhører familien tannspinnere (Notodontidae). Den er hittil ikke funnet i Norge, men det finnes noen funn fra Sverige ganske nær norskegrensen. Den skiller seg fra de andre nordiske medlemmene i slekten stjertspinnere (Clostera) på at forvingespissen har samme farge som resten av vingen.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 31 – 44 mm), forholdsvis slank, gråbrun spinner med temmelig store vinger. Hodet er forholdsvis stort, labialpalpene stikker noe fram foran hodet, sett ovenfra. Antennene er smalt fjærformede hos begge kjønn, bredest hos hannen, litt over en tredjedel så lange som forvingen. Brystet er lyst gråbrunt, hos hannen med en stor, sjokoladebrun flekk i midetn. Bakkroppen er tett kledt med korte, brune hår og ender bakerst i en dusk av lange hår som hos hannen er todelt. Forvingen er varundet trekantet, gråbrun, av og til litt gul- eller rødaktig. Den har tre lysere tverrstriper som noen ganger er litt utydelige, og nær midten en rund, litt mørkere flekk som er delt i to av en lys stripe. Forvingespissen har samme farge som resten av vingen. Bakvingen er ensfarget brun. Larven er lang og tynn, med spredte, ganske lange, grålige hår. Den er gulgrå på buken og sidene, svart på ryggen med en gul stripe mellom de to fargene. Oppe på siden av hvert kroppslegg sitter det en rød vorte med 2-3 børster ytterst, disse er størst på de to første leddene.
Levevis
Larven lever på busker og trær i pilefamilien (Salicaceae), oftest på osp men også på svartvier (Salix nigricans) og istervier (Salix pentandra), trolig også på andre vier-arter. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli. Hannene, men ikke hunnene, kommer gjerne til lys. Hunnene er svært fruktbar og kan legge opptil 800 egg på undersiden av vertsplantenes blader, fortrinnsvis på busker og småtrær som står på varme, solåpne steder. Et særtrekk ved denne arten er at den overvintrer som larve – alle andre europeiske tannspinnere overvintrer som pupper. Larven fullfører sin utvikling neste vår, spinner seg inn i en kokong og forvandler seg til en puppe som klekkes etter 10 – 14 dager. Interessant nok påvirker temperaturen under puppetiden sommerfuglens farge. Om det har vært varmt og tørt blir de voksne sommerfuglene forholdsvis lyse, mens kjølig og fuktig vær gir mørke sommerfugler.
Utbredelse
Denne arten forekommer i Sør- og Mellom-Europa, videre østover gjennom Russland like til Korea, Kina og Japan. I Norden finnes den i de sørlige delene av Sverige og Finland. Den fantes før på Bornholm i Danmark men ser ut til å være utdødd der.
The Skatalites
The Skatalites er et band fra Jamaica som spilte en stor rolle i å gjøre ska populært. Bestående av noen av de beste musikerne i Jamaica, spilte de i utgangspunktet mellom 1963 og 1965, men de spilte i ettertid inn mange av deres mest kjente sanger, inkludert «Guns of Navarone» samt å spille på plater av Prince Buster og mange andre artister fra Jamaica. De ble gjenforent i 1986 og har spilt sammen siden.
Henry Draper
Henry Draper (født 7. mars 1837, død 20. november 1882) var en amerikansk lege og astronom. I dag er han mest kjent som en pioner innen astrofotografi.
Henry Drapers far, John William Draper, var en dyktig lege, kjemiker, botaniker og professor ved New York University; og vinteren 1839–1840 var han også den første til å fotografere månen gjennom et teleskop. Drapers mor var Antonia Coetana de Paiva Pereira Gardner, datter av den brasilianske keiserens livlege.
Draper var en av pionerene i bruken av astrofotografi. Han ledet en ekspedisjon for å fotografere venuspassasjen i 1874, og 30. september 1880 var han den første til å fotografere Oriontåken. Han mottok en rekke priser for sine aktiviteter.
Etter hans tidlige død av dobbeltsidig lungehinnebetennelse, innstiftet enken hans Henry Draper-medaljen for enestående bidrag til astrofysikk, og finansierte et teleskop som ble brukt i arbeidet med å lage Henry Draper-katalogen over stjernespektre. Det lille krateret Draper på månen er oppkalt til ære for han.
Salver
Salver eller Unguenta er preparater som vanligvis er beregnet til utvortes bruk. Ved alminnelig temperatur har de en bløt, halvfast konsistens.
Salver består oftest av fettstoffer, som regel er de blandinger av oljer, fettarter og vaselin og tilfører dermed huden fett på en effektiv måte. Basistoffene i salver kalles salvegrunnlaget.
Salver er sannsynligvis den eldste legemiddelformen der virksomme stoff ble revet ut i forskjellige fettarter eller honning.
Signe Lund
Signe Lund, også omtalt som Signe Lund-Skabo, (født 15. april 1868 i Kristiania, død 6. april 1950 i Oslo) var en norsk pianist og komponist. Hun er kjent fra rundt seksti opus-nummer og spesielt stykket Legende som hun skrev under et opphold i Tyskland, samt Fredsklokker som hun skrev i New York City 1918.
Liv og arbeid
Hun var blant initiativtakerne til Norsk Komponistforening i 1917.
Hun var gift med legen Jørgen Skabo, senere med den franske arkitekten George Robard. Signe Lund var bosatt i New York City fra 1902 til 1918 der hun var aktiv i det amerikanske sosialistiske parti Non-partisan League og dessuten aktiv innenfor kvinnebevegelsen. Hun var bekjent av Fridtjof Nansen og ble tildelt Nansenpass i 1919.
Hun møtte Sergej Rachmaninov og kom godt overens med ham. Hennes to sønner kjempet på amerikansk side i første verdenskrig. Da New Yorks kirkeklokker i november 1918 tok til å kime for å markere fredsavtalen, satte hun seg ned og spilte med. Slik ble klaverstykket Fredsklokker til.
Lund mottok Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt bidrag til styrking av forholdet USA-Norge. Hun var på reise i Wien da hun fikk tilbudt «Lundhuset» i Loshavn til en overkommelig pris, og bodde der i perioder fra 1929 sammen med husholdersken Kirsten Heggen.
Hun var medlem av Nasjonal Samling fra 1935 til 1945 og mottok kunstnerlønn 1942–1945, og skrev komposisjonen Føreren kaller i 1943. Hun skrev også musikk til teksten Heil og sæl, du norske kvinne. Etter krigen ble hun fradømt stemmeretten for en periode og ekskludert fra Norsk Komponistforening som hun selv hadde vært med å starte opp.
Ettermæle
Hennes selvbiografi Sol gjennem skyer, livserindringer utkom 1944, men opplaget ble makulert 1945.
Utgivelsen Arietta av Kjell Bækkelund (1994) inneholder hennes Skumring. I 1936 oppførte Filharmonisk Selskaps Orkester (Oslo) med Olav Kielland som dirigent hennes verk Hvem er du med de tusinde navne, for kor, solist og orkester (tekst Bjørnstjerne Bjørnson), og til hennes 60-årsdag i 1928 ga det samme orkestret, dirigert av Hugo Kramm, en konsert i Universitetets Aula med hennes verker. I 2010 ble Lund-dagene etablert i Farsund. Sopranen Birgitte Ekle (Trondheim) og pianisten Atsko Kogure (Wien) ga en konsert med sanger av komponisten; senere spilte de inn en CD med tittelen 14 sanger av Signe Lund.
Også pianisten Rune Alver har spilt inn 22 klaverstykker av Signe Lund. At det har vært taust om henne, er direkte knyttet til æresoppgjøret etter krigen, for hun var mye spilt i tiårene før. Edvard Grieg hadde sagt: «Dette må være medfødt.» I 60-årsalderen dro hun til Wien for å lære seg tolvtoneteknikken.
En biografi om hennes liv var Signe Lund – menneske og musiker av Birgit Eika (hovedfagsoppgave, Universitetet i Oslo, 1983).
Stikkpiller
Stikkpiller, eller suppositorier (fra latin, supponere: erstatte) som de også kalles, er en legemiddelform beregnet til rektal bruk (rektal stikkpille), vaginal (vaginal stikkpille eller vagitorier) eller til bruk i urinrøret.
Włodzimierz Zawadzki
Włodzimierz Jan Zawadzki (født 28. september 1967), er en polsk tidligere olympisk mester i gresk-romersk bryting, og er for tiden Polens landslagstrener. Zawadzki vant gull i fjærvekt under OL i Atlanta i 1996.
Stikkpiller
Innhold
Stikkpiller er faste, doserte legemidler beregnet til innføring i endetarmen. De blir fremstilt ved pressing, støping eller komprimering. Hjelpestoffet i rektale stikkpiller er vanligvis hardfett (adeps solidus). Kakaosmør (oleum cacao) ble mye brukt tidligere, men på grunn av ustabilitet ved oppvarming og nedkjøling brukes det lite. Hardfett smelter raskt ved kroppstemperatur og virkestoffet blir raskt frigjort.
Bruk
Siden stikkpiller smelter raskt i endetarmen og det er god apsorbsjon der blir legemiddelet fort overført til blodbanen. Det tar vanligvis lenger tid enn ved intravenøs administrasjon, men omtrent like lang tid som ved intramuskulær injeksjon. Virkestoffet trenger lenger tid for å komme ut i kroppen ved peroral og subkutan administrasjon enn ved stikkpiller.
Et alternativ til stikkpiller er miniklyster som plasserer medikamentet i væskeform i endetarmen.
Stikkpiller og miniklyster er spesielt hensiktsmessige ved kvalme, oppkast og kramper siden medikamentet da kan komme opp igjen, eller i tilfeller hvor svelging er vanskelig eller umulig.
Andre betydninger
Stikkpille brukes også om ord og uttrykk som avsender er klar over vil kunne oppfattes som sårende ment av den det siktes til. Slike kan lett skjules i vanlig kommunikasjon.
Carlos Veiga
Carlos Alberto Wahnon de Carvalho Veiga (født 21. oktober 1949 i Mindelo) er en kappverdisk politiker. Han var statsminister på Kapp Verde fra 4. april 1991 til 29. juli 2000, og stilte som kandidat ved presidentvalget i både 2001 og 2006, for «Bevegelsen for demokrati», MpD. Han ble imidlertid ikke valgt som president.
Veiga var statsminister under president António Mascarenhas Monteiro, og gikk av i juli 2000 for å stille som kandidat ved presidentvalget i 2001. Han ble etterfulgt av Gualberto do Rosário. Han tapte imidlertid predidentvaget med 17 stemmer for Pedro Pires, som representerte Det afrikanske partiet for Kapp Verdes uavhengighet (PAICV). Han stilte som presidentkandidat igjen i 2006, men tapte nok en gang for Pires.
Leopard 2
Leopard 2 er en tysk stridsvogn med 120 mm kanon, produsert av Krauss-Maffei Wegmann (KMW) i München og Maschinenbau Kiel (MaK), i Kiel, Tyskland. Den er etterfølgeren til Leopard 1.
Det norske kavaleriet opererte i 2005 52 Leopard 2A4 kjøpt inn brukt fra Nederland.
Historie og utvikling
Leopard 2 kan spores tilbake til et prosjekt som startet på 1960-tallet. På denne tiden jobbet USA og Tyskland fremdeles sammen på MBT-70-programmet, så Tyskland kunne ikke ifølge kontrakten selv ha et nasjonalt stridsvognprogram. Da Leopard 1 kom i tjeneste i 1965, fikk Porsche en kontrakt for å forbedre vognen opp til MBT/PKz-70-standard. Da MBT-70-samarbeidet begynte å gå trått, fortsatte den tyske regjeringen dette arbeidet, etter hvert kalt Keiler (tysk: villsvin).
Krauss-Maffei ble hovedleverandør for det nye prosjektet, med Wegmann som underleverandør av tårn og Porsche som underleverandør av chassis. De første to prototypene, kalt ET 01 og ET 02, kom i 1969 og 1970. Da MBT-70-prosjektet ble skrinlagt, forsøkte det tyske forsvarets innkjøpsorganisasjon å integrere komponenter fra dette prosjektet inn i Keiler, men det kom aldri så langt som til prototypestadiet.
Brukerland
Leopard 2 ble produsert fra 1979 og er i bruk i Østerrike, Tyskland, Nederland, Norge, Spania, Sveits, Finland, Polen, Canada, Hellas og Sverige. Finland, Polen, Canada og Sverige har kjøpt brukte tyske Leopard 2A4. Dessuten har Hellas, Spania, Canada, Nederland og Tyskland gått til innkjøp av nye Leopard 2A6.
Sverige har 160 Leopard 2A4 (stridsvagn 121) og 120 modifiserte Leopard 2A5 (stridsvagn 122/122B). Stridsvogn 121-vognene er nå levert tilbake til Tyskland for mulig videre salg. Danmark skal oppgradere sine vogner fra A5 til A7 versjon.
I januar 2023 ble det estimert at det var over 2000 Leopard 2 vogner i Europa, der mer enn halvparten var eldre A4 og A5 modeller.
Det finnes omkring 2500 Leopard 2 i tjeneste eller på lager, fordelt etter land:
Norske forhold
Norge har 52 brukte vogner fra Nederland, som etter modifikasjoner ble levert Hæren fra 2002 som Leopard 2A4NO.
Stridsvognene blir benyttet av Panserbataljonen, Porsanger bataljon og Telemark bataljon og er utstyrt med maskingeværet FN MAG som sekunderbevæpning.
På bakgrunn av den russisk-ukrainske krigen bekreftet Regjeringen i januar 2023 at Norge vil donere Leopard 2 til Ukraina, sammen med andre land. I februar ble kjent at det skal doneres åtte stridsvogner, som ble levert i mars.
I februar 2023 ble det kunngjort at Norge skal kjøpe inn 54 nye vogner av A7 modell, med opsjon på 18 til. Forventet levering er i 2026. Vognene vil bli betegnet Leopard A8 NOR.
Teknisk
Leopard 2 har et mannskap på fire. Vognføreren sitter framme i skroget på høyre side. Skytteren og vognkommandøren sitter i høyre side av tårnet, og laderen på venstre side.
Pansringen har blitt oppgradert flere ganger i løpet av tjenesten, og består på tårnet av en spesiell løsning med flere lag. Denne pansringen er spesielt effektiv mot hulladninger.
Leopard 2 har såkalt "Hunter-Killer"-kapasitet. Dette vil si at vognkommandøren har sitt eget uavhengige, gyrostabiliserte panoramaperiskop. Med dette periskopet kan man observere etter andre mål mens skytteren beskyter sitt opprinnelige mål. Idet vognkommandøren har funnet et nytt mål, legges siktekors over målet, og trykker så på en bryter som dreier tårnet mot målet. Målet kan da overføres til skytteren, eller kommandøren kan beskyte målet selv.
På Leopard 2A4 kalles dette periskopet PERI, og har kun en optisk kanal med to og åtte gangers forstørrelse. Fra og med A5 og oppover er PERI erstattet med TIM, som også har et termisk kamera og en laser avstandsmåler. TIM er også flyttet bak vognkommandørens luke for å bedre vognkommandørens utsyn når vedkommende har hodet over luken. Både PERI og TIM er dreibare 360 grader.
Leopard 2 tom. A5 har en 120 mm L44 fra Rheinmetall, mens A6 har en L55 kanon fra samme produsent. L44 var den kraftigste stridsvognkanonen i tjeneste da Leopard 2 kom i tjeneste i 1979.
Motoren er en MTU MB 873 Ka-501 vannkjølt 47,6 liter V12 dieselmotor med turbo som yter 1 104 kW (1 500 hk) ved 2 600 omdreininger i minuttet. Drivstofforbruket er ca 30 l/mil på vei og 50 l/mil i terreng. Vognen har drivstoffkapasitet på 1 200 liter og 24 volts elektrisk system. Girkassen er en automatisk Renk HSWL 354 med fire gir framover og to bakover.
Claus Noreen
Claus Norréen kjent som Claus Noreen (født 5. juni 1970 i Charlottenlund) er en dansk musiker, komponist og produsent, som ble kjent med bandet Aqua som solgte 28 millioner plater.
Etter Aqua har Norreen sammen med Søren Rasted arbeidet som produsent, blant annet på prosjektet Lazyboy. I 2008 komponerte han musikken til teateroppsetningen Landet, som ble oppført på Kulturkajen Docken i København.
Kremer
Kremer (latin, cremor) som legemiddelform er salver med særlig bløt konsistens. De blir vanligvis fremstilt som en emulsjon, altså en vannfase og en fettfase som blandes ved hjelp av et hjelpestoff som kalles emulgator. Selve virkestoffet er vanligvis oppløst i en av fasene. Kremen fremstilles ved at begge fasene varmes opp til samme temperatur og så blandes under omrøring som fortsettes til kremen er avkjølt.
Kremer deles inn i vann-i-olje-emulsjoner (v/o) og olje-i-vann-emulsjoner (o/v) alt etter hvor høy fettprosent de har. Dersom fettprosenten er 30% eller mer, er det en vann-i-olje-emulsjon. De fleste kremer som forhandles er o/v-emulsjoner. De er lettere å smøre inn i huden og er mindre synlige enn v/o-emulsjoner.
Virkestoffets egenskaper, hva de er oppløselig i, kan være avgjørende for om man skal lage o/v-emulsjon eller v/o-emulsjon.
West Mercia Constabulary
West Mercia Constabulary er en engelsk politistyrke som betjener Shropshire (inkludert Telford and Wrekin), Herefordshire og Worcestershire, et område med omkring 1,1 million innbyggere. Den er den fjerde største politistyrken i England og Wales, med 2 401 polititjenestemenn (2005). Hovedkvarteret ligger i Worcester.
Styrken er underlagt West Mercia Police Authority, en komité med 17 medlemmer som fører tilsyn med politiets arbeid.
1. etappe i Tour de France 2006
Info
Etappen var en typisk sprinteretappe med en 4. kategori stigning etter 101 km.
En gruppe på syv syklister brøt ut etter 22 km, i denne gruppen var blant annet Fabian Wegmann som dermed vant klatretrøyen, før de ble tatt igjen av hovedgruppen cirka 30 km før mål. George Hincapie fikk to bonussekunder for tredjeplassen i den siste sprinten og overtok dermed den gule ledertrøyen fra Thor Hushovd, som ble skadet av en tilskuer 50 meter før mål og måtte sy fem sting i overarmen etter målpassering.
3. sprint (Kehl)
Etter 175,5 km
1. klatring (Côte de Heiligenstein)
Etter 101,5 km
Anders Madslien
Anders Madslien (født 10. mai 1938 i Lørenskog) er en norsk økonom, embedsmann og politiker (Senterpartiet). Han har stått på stortingsvalgliste for sitt parti.
Madslien er utdannet siviløkonom ved Norges Handelshøyskole (1962). Etter utdanningen var han avdelingsleder i Ford Motor Norge 1964-67, og økonomisjef i Det Norske Samlaget 1967-72.
Anders Madslien var statssekretær i Samferdselsdepartementet fra 1983 til 1986 for Johan J. Jakobsen. Han har vært medlem av fylkestinget i Akershus (1979-1995) og arbeidet som spesialrådgiver i Kommunal- og arbeidsdepartementet.
Symmetrisk flerprosessering
Symmetrisk flerprosessering (Symmetric multiprocessing eller shared-memory multiprocessing (SMP)) er en form for flerprosessering, eller bruken av to eller flere mikroprosessorer i et og samme datamaskinsystem. Dette støttes direkte av maskinvaren og står i en kontrast til asymmetrisk flerprosessering hvor flerprosessering besørges indirekte av operativsystemet eller annen programvare.
Symmetrisk flerprosessering innebærer at to eller flere mikroprosessorer deler et felles dataminne (SIMD). Dette kan referere til flere prosessorkjerner på samme mikrobrikke, flere mikrobrikker med hver sin kjerne i en enkelt mikroprosessor, eller flere mikroprosessorer på et hovedkort. Symmetrisk flerprossering kan også realiseres i et nettverk.
Mary Tofts
Mary Tofts er kjent som «kanin-føderen», ettersom hun i 1726 «fødte» 17 kaniner i byen Godalming i Sør-England.
Eksperter over hele Storbritannia undret seg stort over hva som kunne ha skjedd, da hun plutselig begynte å føde kaniner. Legen hennes ble så bekymret at han kontaktet kongens personlige livlege. I løpet av noen få dager hadde Mary Tofts født mange kaniner, noen med pels og andre uten. Ingen av legene visste at kaniner ikke har pels når det ble født, så løgnen fortsatte, og etterhvert med Toft landskjent på avisenes forsider.
Mary Tofts valgte senere å avsløre løgnen ved at hun forklarte at hun hadde plassert alle kaninene på seg før «fødselen».
Det er blant annet skrevet bok om Mary Tofts og hennes litt spesielle stunt, og dessuten er hun kjent på mange museer også i dag.
Aamir J. Sheikh
Aamir Javed Sheikh (født 3. mars 1970 i Gujrat i Pakistan) er en norsk forretningsmann og politiker (H).
Han ble født i Pakistan, kom til Norge som åtteåring, og vokste opp i Oslo. Sheikh er fra 2003 gift med Afshan Rafiq, som var Norges første faste stortingsrepresentant med ikke-vestlig innvandrerbakgrunn. Sheikh har studert regnskap og bedriftsøkonomi, og har diplomeksamen i finansregnskap fra Otto Treiders Handelsskole fra 1988. Han var butikksjef i Nærmat-kjeden 1990–2001, administrerende direktør i Netthandel AS 1997–2000, salgskonsulent for Dine Penger 1999–2000, stipendiat i Kommunenes Sentralforbund 2003–2004 og butikksjef i Top Temp 2004–2005. Siden 2005 har han vært administrerende direktør i Matbox.
Sheikh meldte seg inn i partiet Høyre i 1988. Han var leder i Sentrum Unge Høyre og medlem av Oslo Unge Høyres hovedstyre 1991–1995, medlem av Oslo bystyre 1995–2011 og leder av 17. mai-komiteen i Oslo 2007–2008. Han har også vært ansatt i Oslo Høyre som valgkamprådgiver 1998–1999 og politisk rådgiver og organisasjonssekretær 2001–2003. Siden 2003 har han ledet 14. august-komiteen for feiringen av Pakistans nasjonaldag i Norge. Gjennom komiteen har han også hjulpet norsk næringsliv med å knytte kontakter i Pakistan. Sheikh er dessuten grunnlegger av stiftelsen Dialog for fred.
Sheikh og hans plattformer har blitt kritisert som udemokratiske og korrupte av så vel riksmedier som norsk-pakistanske samfunnsdebattanter: Hans stiftelse Dialog for fred har blitt kritisert for å ta i mot penger for å hvitvaske det saudiarabiske regimet, mens 14. august-komiteen har blitt beskyldt for å undergrave viktige verdier som demokrati, ytringsfrihet og åpenhet. Sheikh møtte deler av kritikken med å true den flerkulturelle avisen Utrop med en granskning.
Erwin Engelbrecht
Erwin Engelbrecht (født 12. november 1891 i Wildpark nær Potsdam, død 8. april 1964 i München) var en tysk offiser under første- og andre verdenskrig. I 1940 var han invasjonsstyrkenes øverstkommanderende og var ombord på «Blücher» under angrepet på Oslo.
Første verdenskrig og mellomkrigsårene
Engelbrecht tok del i første verdenskrig og endte krigen som adjutant for en artillerikommandør. Han ble forfremmet til kaptein 18. august 1918. Etter 1. verdenskrig ble han overført til 8. rytterregiment i 2. kavaleridivisjon av Reichswehr.
Den 1. januar 1921 ble han som rittmester overført til regimentstaben. Han tjenestegjorde i ulike kavaleriavdelinger frem til 1. oktober 1930 da han ble overført til staben i 1. divisjon i Reichswehr. En måned senere ble han forfremmet til major. I 1933 ble han forfremmet til oberstløytnant.
Fra 1935 jobbet han i forsvarsdepartementet, og senere i krigsdepartementet. Der ble han, 1. mai 1935, forfremmet til oberst. To år senere ble han utnevnt til sjef for hærens tjenestested 11 i Heidelberg. Som følge av en omorganisering ble han 10. november 1938 utnevnt til sjef for tjenestested 30 i Krems. Der ble han 1. januar 1939 forfremmet til generalmajor.
Ved mobiliseringen før andre verdenskrig fikk Heeresdienststelle 30 ny betegnelse, og ved utbruddet av andre verdenskrig var Engelbrecht sjef for grensevaktavsnittskommando (Grenzschutz-Abschnitts-Kommando) 30.
I januar 1939 ble han forfremmet til general.
Andre verdenskrig
Mellom 1939 og 1942 var han sjef for den 163. Infanteridivisjon («Engelbrecht-divisjonen»).
Engelbrecht var kommandør for de tyske infanteristyrkene ombord på «Blücher», som var ment for å sikre den norske hovedstaden ved angrepet på Norge i april 1940. Etter at skipet sank under slaget ved Oscarsborg festning klarte han å unngå drukning ved å svømme i land på Askholmene. Men han ble så fanget av norske gardister og holdt på en gård nær Drøbak, før hans fangevoktere flyktet etter noen timer. Etter kort tid klarte hans folk å rekvirere en buss som brakte ham til Oslo, og der kunne han innta sin kommandostilling over de tyske hovedstyrker, og ledet forfølgelsen av Stortinget og konge nordover i Øst-Norge.
I 1941, i forbindelse med Operation Barbarossa (det tyske angrep på Sovjetunionen), ble hans divisjon gitt tillatelse fra Sverige til å krysse fra Norge gjennom Sverige med tog for å slutte seg til finske styrker i Karelen. Hans var den eneste større tyske styrke som ble tillatt en slik transitt på denne tiden av krigen. Transitteringen av Engelbrecht-divisjonen ble overvåket av svenske militære, og med hvert tog fulgte en svensk kontrollpatrulje i form av en offiser og tre vernepliktige. I Sverige utløste transittillatelsen en politisk krise, midsommarkrisen.
Transitten av Engelbrecht-divisjonen pågikk over 17 døgn, fra den 25. juni til den 12. juli. Under den tiden ble det transportert nærmere 15.000 tyske soldater og offiserer gjennom Sverige.