cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Donald J. Cram
Donald James Cram (født 22. april 1919 i Chester, Windsor County, Vermont, død 17. juni 2001 i Palm Desert, Riverside County, California) var en amerikansk kjemiker og nobelprisvinner.
Sammen med Jean-Marie Lehn og Charles J. Pedersen ble Cram tildelt Nobelprisen i kjemi i 1987, for deres utvikling og anvendelse av molekyler med strukturspesifikk interaksjon av høy selektivitet. Cram og Lehn delte den ene halvparten av prispengene, mens Pedersen fikk den andre halvparten.
Cram, Lehn og Pedersen lyktes med å fremstille molekyler med spesifikke og selektive funksjoner. De ble integrert med andre molekyler som de passet sammen med gjennom struktur og form. Molekylene etterlignet eksisterende enzymer og kunne dermed benyttes til å studere funksjonene til slike stoffer.
Norgeshelsa
Norgeshelsa er et nettsted drevet av Folkehelseinstituttet. Norgeshelsa inneholder statistikk om helse, sykdom og risikofaktorer i den norske befolkningen. Det består av en statistikkbank med lenker til faktaark og nyhetsartikler på Folkehelseinstituttets nettsider.
Statistikkbank
Norgeshelsa statistikkbank inneholder ca. 130 emner, som kan bearbeides av den enkelte til tabeller, diagrammer og kart fordelt på kjønn, aldersgruppe, geografi og årstall.
Data er hentet fra sentrale helseregistre, helseundersøkelser, Statistisk sentralbyrå og flere andre kilder, blant annet Helsedirektoratet, Universitetet i Bergen og Arbeids- og velferdsetaten (NAV).
Fylkesbarometer
Fylkesbarometer var et radardiagram som viste 23 utvalgte indikatorer på helsetilstand og risikofaktorer for sykdom. I juni 2014 ble fylkesbarometeret tatt ned. En tilsvarende samling av indikatorer var på dette tidspunktet inkludert i Folkehelseprofiler for fylkene (en parallell til folkehelseprofilene for kommuner, se nedenfor), basert på nyere data.
Fakta og nyheter
Folkehelseinstituttet publiserer på sitt nettsted Folkehelserapporten-Helsetilstanden i Norge, som gir et bilde av helse, sykdom og risiko for sykdom i den norske befolkningen. I tekst, tabeller og diagrammer belyses status, utviklingstrekk og helseforskjeller i befolkningen på mange ulike temaområder. Folkehelserapporten har for en stor del erstattet de tidligere "faktaark med helsestatistikk". Rapporten er basert på flere datakilder, og trekker inn resultater fra forskning ved Folkehelseinstituttet eller andre steder. Diagrammene som benyttes i rapporten er for en stor del basert på data fra Norgeshelsa.
Folkehelseinstituttet publiserer også nyhetsartikler om statistikk fra egne helseregistre, samt enkelte andre meldinger om helsestatistikk. Slike nyhetsartikler ligger under det aktuelle temaet (f.eks. psykisk helse).
Folkehelseprofiler og data på kommunenivå
Kommunehelsa er et søster-nettsted til Norgeshelsa, med data på kommunenivå og et litt annet utvalg av emner. Der finnes både en statistikkbank av liknende type som Norgeshelsa, og en ferdig folkehelseprofil for hver kommune, hvert fylke og bydelene i Oslo, Bergen, Stavanger og Trondheim. Datagrunnlaget for folkehelseprofilene presenteres i de to statistikkbankene, for fylkesprofilene i Norgeshelsa, og for kommune- og bydelsprofiler i Kommunehelsa.
Utvikling
Våren 2003 ble den første nettversjonen lansert. Data og presentasjonsprogram lå på en webserver, mens søking og grafikkvalg ble gjort i brukerens nettleser. Dette konseptet ble fulgt for de senere versjonene.
I desember 2010 ble Norgeshelsa oppgradert til versjon 4.0 av presentasjonsprogrammet, og fikk samtidig ny lay-out.
Cyclommatus metallifer
Cyclommatus metallifer er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Arten utmerker seg ved ekstremt lange kjever hos hannene.
Utseende
En middelsstor til meget stor (hannen 26-86 millimeter lang), metallisk farget hjortbille. Farge er svart med en grønnlig eller bronseaktig metallisk glans. Arten er nokså variabel i størrelsen, hos hannen er kjevene forholdsvis større jo større hannen er (allometrisk vekst). Store hanner har lange mandibler som er omtrent like lange som resten av dyret. Disse har oftest en innoverrettet tann litt innenfor midten, og er fint sagtakkede i spissen. Antennene er ganske lange og tynne, omtrent så lange som hodets bredde. Pronotum utvider seg forover. Dekkvingene er blanke uten synlig punktering. Beina er slanke, lårene ofte rødlige. Hunnen er mye mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, ofte mørk på farge, i motsetning til hannen er kroppen tydelig og tett punktert.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Utbredelse
Arten lever i Sørøst-Asia (Molukkene og Sulawesi).
Asaperdina
Asaperdina er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, brune trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum er sylindrisk med en ganske liten tann på sidekanten. Dekkvingene er parallellsidige, fint hårete.
Levevis
Larvene lever inne i død ved, gjerne små kvister av løvtrær. De kan også finnes inne i store urter, for eksempel arter av vortemelk-slekten. Disse artene er ikke spesialiserte og en art kan ofte utnytte flere ulike vertsplanter.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Kina og Japan.
Silvania Costa de Oliveira
Silvania Costa de Oliveira (født 23. mai 1987 i Três Lagoas) er en brasiliansk handikappet friidrettsutøver, som konkurrerer i klassen T11, som er en av klassene for synshemmede utøvere. Hun ble verdensmester i lengdehopp i 2015 og paralympisk mester i 2016.
Hun fikk diagnosen Stargardt sykdom da hun var 11 år gammel, denne netthinnesykdommen rammer netthinnens sentrale del, macula, og tappene. Den rammer derfor sentralsynet. Hun begynte med friidrett da hun var 18 år gammel. Hun drev først med langdistanseløp, men byttet til sprint og lengdehopp.
Hennes bror, Ricardo Costa de Oliveira har også deltatt i para-friidrett.
Idrettskarriere
Oliveira deltok i klassen T12 ved Para-VM i friidrett 2013 i Lyon i Frankrike. På 100 meter ble hun slått ut i semifinalen, der hun løp på 12,76. Hun hoppet 5,32 i lengdehopp, og kom der på 6.-plass.
Hun vant lengdehopp i klassen T11/12 ved Parapanamerikanske leker 2015 i Toronto, foran Thalita Simplicio da Silva og Lorena Salvatini Spoladore.
Ved Para-VM i friidrett 2015 i Doha vant hun lengdehopp i klassen T11, med ny mesterskapsrekord på 5,04 meter. Lorena Salvatini Spoladore kom her på 2.-plass og Viktoria Karlsson på 3.-plass.
Ved Paralympiske sommerleker 2016 vant hun igjen lengdehopp i klassen T11, med 4,98 meter, foran Fatimata Brigitte Diasso og Lorena Salvatini Spoladore.
Nepalorthogonius
Nepalorthogonius er en slekt av løpebiller.
Utseende
Nokså små løpebiller med avlangt-oval (litt bred) kropp og forholdsvis korte bein. På farge er de ofte rødbrunlige, men kan være svarte og ha metallisk glans.
Utbredelse
Arten lever i Nepal.
Sicariidae
Utseende
Små til middelsstore, langbeinte, avlange, lyst brunlige eller rødlige edderkopper. De har seks øyne. Den mest kjente (og fryktede) arten, Loxosceles reclusa, kan kjennes på at den har en fiolinlignende, mørk tegning på forkroppen. Artene i slekten Sicarius ligner på krabbeedderkopper (Thomisidae).
Levevis
Edderkoppene spinner et noe uryddig spinn av svært fine silketråder. Sicarius-artene graver seg ned i sanden i ørkenen. De kan bli opptil 15 år gamle og er dermed av de lengstlevende Araneomorphae.
Giftige arter
Denne familien omfatter noen beryktede arter i slekten Loxosceles, særlig den nordamerikanske "brown recluse spider" (Loxosceles reclusa). Denne arten lever gjerne i kjellere og kan bite mennesker for eksempel dersom den kommer i klemme mellom klær. Til tross for at disse edderkoppene er nokså små og har små og tilsynelatende svake chelicerer, kan bittet forårsake betydelige problemer. Bittet synes først bare som en liten, rød flekk, men i løpet av noen dager kan de utvikle seg til et nekrotisk sår med betydelig vevsødeleggelse. Slike sår tar lang tid for å gro, og det er fare for infeksjoner med alvorlige følger. Derimot er den sjelden at giften kommer ut i blodstrømmen og forårsaker systemiske skader. Også slekten Sicarius har en meget kraftig gift, her er det større fare for organskader om man blir bitt, men denne slekten har et levevis som gjør at den sjeldnere kommer i kontakt med mennesker. De artene av Loxosceles som forekommer i Europa er så små at de ikke medfører nevneverdig fare.
Utbredelse
Slekten Loxosceles er utbredt i varme områder over nesten hele Jorda, mens Sicarius bare finnes i ørkenaktige områder på den sørlige halvkulen (Sør-Amerika og Afrika, dessuten på Galápagosøyene). I Europa forekommer tre arter i slekten Loxosceles i Sør- og Mellom-Europa. Den potensielt farlige arten Loxosceles laeta, opprinnelig fra Chile, er funnet innendørs i Finland.
Pras Michel
Prakazrel Samuel «Pras» Michel (født 19. oktober 1972 i Brooklyn) er en amerikansk rapper. Han var med i gruppen The Fugees sammen med sin fetter Wyclef Jean i tillegg til Lauryn Hill.
Han har også hatt en solokarriere, med hitlåter som «Ghetto Supastar».
Ryvarden fyr
Ryvarden fyr ligger ved Mølstrevåg i Sveio, 12 kilometer nord for Haugesund. Fyret ligger på Ryvardneset, med det værharde havstykket Sletta mot sør og Bømlafjorden mot nord.
Det går en 2 km grusvei ut til fyret, men man må ha spesiell tillatelse for å kjøre bil på veien. Veien er åpen året rundt og man kan både gå og sykle til fyret. Det går en fin tursti mellom Ryvarden og Lyngholmen.
Historie
Ryvarden har vært et seilingsmerke i over tusen år, helt siden den oppdagelsesreisende Floke Vilgerdson bygget en varde på neset i 869, «Floke-varden». I den islandske Landnámabók fortelles at han reiste varden þar er mætist Hordaland ok Rogaland. Denne varden ble brukt som grunnmur da fyret ble utvidet i 1861. Varden lå på det stedet der Floke blotet mens han lå i Mølstrevåg og ventet på vind. Ifølge sagaen trollet han også kraft inn i tre ravner som viste ham veien over havet til Island, derav hans tilnavn «Ravne-Floke». Vel ankommet Island tok han land i Vatnsfjörður, men landnåmet mislyktes. Floke rakk likevel å gi Island navn - etter drivisen nordfra.
Tormod Torfæus skrev i Historia Norvegiæ (1711) at dette navnet ennå var i bruk, men at bøndene kalte stedet Ryevarden. Stedet ligger litt nord for den nåværende grensen mellom Hordaland og Rogaland. Første ledd i stedsnavnet forbindes med Ryfylke, som stammer fra det norrøne folkenavnet rygir (liksom Rügen trolig med betydningen «rugdyrkerne»). Men tolkningen er uviss, og navnet har også vært knyttet til «grenselinje».
Det første fyret på Ryvarden kom i 1849. Den første fyrvokteren var Jon Simonsen Mølstre, til daglig også kalt Jo Berget. Han var kjøpmann i Mølstrevåg på midten av 1800-tallet og fyrvokter. Det ble bygget nytt fyr eller utvidet en rekke ganger frem til siste fyrmesterbolig fra 1958. Det ble i 1994 reist ny varde til minne om den gamle.
Ryvarden kulturfyr
Fyret ble automatisert og fraflyttet i 1984. Fra 1992 har Ryvarden vært brukt til kulturelle aktiviteter og omtales som Ryvarden kulturfyr. På stedet er det i dag et galleri, Galleri Ryvarden, i fyrmesterboligen fra 1958. Det er også kafedrift, et kunstatelier, Flókemuseet og en representasjonsbolig. Bygningene på Ryvarden blir også benyttet til annen kulturell aktivitet, blant annet har gruppen Vamp spilt inn flere av sine plater der. Sveio kommune kjøpte i april 2005 bygningene ved Ryvarden fyr fra Kystverket for 750.000 kroner.
Timiantorget (Stavanger)
Timianstorget i Stavanger er et tidligere torg som lå i krysset mellom Kirkegata og Øvre Holmegate, og sør for krysset. Den var begrenset av en stor hage med steingjerde opp mot Valberget – kalt Ramslandshagen.
Ryvarden fyr
Minne om Sleipnerforliset
Ved Ryvarden fyr er det også et minnesmerke over Sleipner-forliset, som skjedde like ved. Hurtigbåten MS «Sleipner» gikk på grunn på skjæret Store Bloksen og sank den 26. november 1999. 16 personer omkom i forliset.
Timiantorget (Stavanger)
På Timianstorget foregikk det hver høst stor handel med timian. Det kom båtlaster med timian fra Ryfylke, og særlig Nedstrand. Båtene kom til Pottemakerstranden der det var båtstøer. Bøndene stilte seg opp med stabler med timian og det luktet timian over hele byen.
Architects
Architects er et britisk metalcoreband fra Brighton. Bandet består av trommis Dan Searle, vokalist Sam Carter og bassist Alex Dean. Etter gitarist Tom Searle's død 20 august 2016, tok Adam Christianson over som gitarist for bandet. Bandet ble etablert i 2004. I 2006 ga de ut sitt første album, Nightmares. De har tilsammen gitt ut syv album.
Timiantorget (Stavanger)
Det var en stor dyp brønn på torget, og de fleste i området hentet vann derfra i bøtter.
Ryvarden fyr
Tusenårssted
Ryvarden fyr er Sveio kommunes tusenårssted.
Timiantorget (Stavanger)
Ved omreguleringen av Holmen etter brannen i 1860 ble Timianstorget tatt bort. I årene etter var det fortsatt salg av timian i gatene omkring det tidligere Timianstorget, men det forsvant etter hvert til fordel for handelen på Torget i Stavanger, som ble kraftig utvidet på 1860-tallet.
Timian ble i Stavanger brukt sammen med saltet og røkt kjøtt i kjøttsupper, i rullepølser og i all røkt og saltet mat.
Timianstorget ble også kalt Pottemakertorget, "Grunnen" eller "Sømmegrunnen". Sømmenavnet var etter kjøpmann Andreas Sømme (død 1853), som hadde butikk inn mot Timiantorget. Navnet Pottemakertorget var trolig knyttet til den nærliggende Pottemakerstranden.
Bukkejakt
Bukkejakt er jakt på hornbærende råbukk. I Norge starter bukkejakten den 10. august hvert år og varer til den 23. desember. Rådyr er ifølge lovverket å regne som storvilt i Norge. Jegere må derfor i tillegg til jegerprøven også ha bestått skyteprøve for storviltjegere. Rifle er eneste tillatte våpen fram til den regulære rådyrjakten starter. I denne perioden er det heller ikke tillatt å bruke løs hund.
Bukkejakt ble tillatt i hele Norge fra 1994, i enkelte områder fra 80-tallet. Opprinnelig var startdagen satt til den 21. august. Senere ble den for en periode flyttet til 16. august, men nå er det altså 10. august som gjelder.
Forsand
Forsand var en kommune i Ryfylke i Rogaland. Kommunen grenset i nord mot Hjelmeland og Strand, i vest mot Sandnes over Høgsfjorden, i sør mot Gjesdal, og i øst mot de daværende fylkene Vest-Agder og Aust-Agder, med kommunegrenser med Bykle og Sirdal kommune. Kommunens areal var 780 km², og innbyggertallet var 1 238 i 2016. Kommunesenter var Forsand, og hadde alene omtrent halvparten av befolkningen med innbyggere per 1. januar. Jordbruk, turisme, sanduttak og kraftproduksjon var viktige næringsveier.
Bukkejakt
Rådyras brunsttid starter gjerne i slutten av juli, så på denne tiden av året er råbukkene på vandring etter brunstige råer. Råbukken er det eneste hjortedyret som er revirhevdende, så de mest vanlige jaktformene er posteringsjakt og lokkejakt.
Forsand
Kommunen gikk inn i nye Sandnes kommune den 1. januar 2020, og inngår kommunedelen «område øst» sammen med Høle.
Bukkejakt
Den regulære rådyrjakten starter den 25. september og slutter samtidig med bukkejakten. Da er det lov å bruke løs hund med maksimal boghøyde på 41 cm.
Forsand
Natur og geografi
Denne sørøstlige delen av Ryfylke tilhører det svekonorvegiske grunnfjellsskjoldet, og består av to geologiske hovedformasjoner av proterozoiske bergarter som er dannet under de gotiske og senere svekonorvegiske fjellkjedefoldingene, med sterk metamorfose under den sistnevnte. Et underlag av 1 600 - 1 450 millioner år gammel skifer, kvartsitt, marmor og amfibolitt med noe hornblendegneis. De yngste svekonorvegiske dannelsene bevitnes av større formasjoner av granitt. I kommunen er det 1 050 millioner år gammel granittisk øyegneis som dominerer de øverste strukturene. Den kaledonske fjellkjedefoldingen nådde ikke ned hit. Forkastningene går både i sørvest-nordøst retning, og i sør-nord retning.
Forsand kommune besto hovedsakelig av fjell, daler og fjorder. Fjellandskapet i kommunen besto av store heier i den landstrakte kommunen. På grunn av fjordene ble kommunen som en halvøy. Det er tre fjorder som går gjennom kommunen. Lysefjorden er den lengste, så kommer Høgsfjord og til slutt Frafjord.
De fleste i den tidligere kommunen bor i den sørvestlige delen rundt kommunesenteret samt oppover Espedalen. Bygda Forsand ligger i krysningspunktet mellom Lysefjorden og Høgsfjorden. Tidligere var det også flere bosetninger langs Lysefjorden og flere i Lysebotn.
Fjorder, innsjøer og fjell i Forsand
Fjorder
Innsjøer
Fjell
Severdigheter
Av severdigheter i Forsand kommune kan særlig nevnes fjellformasjonen Preikestolen, som er et fjellplatå ca. 600 m over Lysefjorden. Det lokale navnet er Hyvlatånnå. Lysefjorden er lang og smal med steile sider, og ble i sin tid beskrevet av Victor Hugo (i boken Havets arbeidere, 1866) som særlig fryktinngytende. Navnet har den etter den lyse granitten i fjellsidene. Ellers er fjellmassivet Kjerag nær Lysebotn et meget populært sted for basehoppere og fjellklatrere fra mange land, med sine 1000 m nesten loddrett i Lysefjorden. Her ligger Kjeragbolten, en rund stein 3–4 m stor, som er kilt i en fjellsprekk ytterst på Kjeragplatået.
På Fossanmoen er det funnet rester etter en landsby fra slutten av eldre jernalder, og det er bygget et besøkssenter, kalt Landa, med kopier av hus fra jernalder og bronsealder. Man mener det har bodd folk her fra ca. 1500 f.Kr. til ca. 600 e.Kr. Et par kilometer fra Landa ligger en endemorene i sørenden av Haukalidvatnet. Det var denne morenen som ca. år 1823 inspirerte bergprofessor Jens Esmark til å fremsette teorien om at hele Skandinavia hadde vært dekket av is.
Politikk
(Se Liste over ordførere i Forsand kommune for oversikt over tidligere ordførere.)
Historisk kommunestruktur
Fra 1. januar 1965 ble Frafjord og Dirdal skilt ut fra Forsand og lagt inn i den nye sammenslåtte Gjesdal kommune. Den nye Gjesdal kommune var satt sammen av deler av Forsand, Bjerkreim, Høle og hele Gjestal kommune.
I forbindelse med kommunereformen startet i 2014 ble det meste av Forsand slått sammen med Sandnes kommune fra 1. januar 2020. Fra samme tidspunkt ble mye av vestsiden av Lysefjorden, med blant annet Oanes og Preikestolen overført til Strand kommune.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er plassen foran Forsand kulturhus. Den består av blomsterbed, sitteplasser og en mini Kjeragbolt med vann rundt. Plassen var tidligere en parkeringsplass som ble bygget om til å inkludere tusenårsstedet samt ny parkeringsplass.
Idrett
Forsand IL (FIL) var kommunens eneste idrettslag. Innenfor idrettslaget ble det bedrevet med fotball, håndball og noen mindre aktiviteter. Fotballkamper for A-laget spilles som regel på gressbane på Byrkjeland i Espedalen mens fotballtreninger ofte blir avholdt på grusbane ved Forsand skole eller i idrettshallen på Forsand kulturhus. På kulturhuset blir det også spilt håndballkamper samt avholdt cuper for fotball og håndball.
PGA-touren 2015/16
PGA-touren 2016 er den 101. sesongen av PGA Tour, den 49. siden PGA-touren ble utskilt fra PGA of America. Sesongen begynte 15. oktober 2015 og avsluttes med Tour Championship 25. september 2016.
Keld Heick
Keld Arne Heick (født 24. februar 1946 i Frederiksberg i Danmark) er en dansk tekstforfatter, vokalist, musiker og programleder. I 1962 ble Heick vokalist og gitarist i gruppa The Donkeys, som skiftet navn til Keld og the Donkeys i 1966, og han har siden 1960-årene skrevet tekstene til en rekke dansktopper.
I 1976 hadde Keld og Hilda Heick en hit med sangen «Do You Speak English?». 31. desember 1980 ble Keld og the Donkeys oppløst, og fra 1981 begynte Heick å opptre sammen med sin kone under navnet Keld og Hilda. Duoen har blant annet deltatt i Dansk Melodi Grand Prix ved fire anledninger.
Keld Heick har vært programleder på flere danske tv-kanaler, blant annet i TV2s Lykkehjulet fra 1996 til 1997 og Danmarks Radios Musikbutikken fra 1998 til 1999 og Aftenshowet fra 2009 til 2014. Han skrev de danske oversettelsene til sangene i animasjonsfilmen Mulan og medvirket i 2012 i den danske spillefilmen og TV-serien Hemmeligheden.
Dansk Melodi Grand Prix og Eurovision Song Contest
Fra 1978 til 1996 skrev Heick teksten til 31 bidrag i Dansk Melodi Grand Prix, hvorav ni har vunnet og åtte har representert Danmark i Eurovision Song Contest. Han var programleder for Dansk Melodi Grand Prix i 1993 og 1999, og Danmarks Radios kommentator i Eurovision Song Contest i 1999, 2000 og 2002.
Keld Heick har skrevet teksten til følgende Melodi Grand Prix-bidrag:
Xia Yan
Xia Yan (kinesisk: 夏衍, født 30. oktober 1900 i Yuhang i Hangzhou i Kina, død 6. februar 1995 i Beijing) var en kinesisk dramatiker, politiker og aktiv kulturformidler.
Xia gikk ut fra Zhejiang industriskole (浙江甲种工业学校, en teknisk skole under Zhejianguniversitetet) i 1915. Noen år etter ble han med i 4. mai-bevegelsen og var med på demonstrasjoner i Hangzhou. Så fulgte noen år med studier i Japan. Etterhvert ble han med i marxistiske sirkler, og allerede før hjemkomsten til Kina var han en av de mer eller mindre fordekte kommunister som infiltrerte seg i Kuomintang. Etter hjemkomsten virket han først i Wuhan, så i Hongkong, og så i Shanghai. Han gikk inn i Det kinesiske kommunistparti i 1926.
Av de mange skuespillene han skrev er de mest kjente Under Shanghais takskjegg (《上海屋檐下》, 1937) og Den fascistiske basille (《法西斯细菌》, 1944). Han benyttet film for å framstille typiske kinesiske miljø. Han skrev filmmanuskriptet til Lu Xuns Nyttårsofferet (1956), og redigerte denne og to andre filmer basert på stykker av Ba Jin.
Han ble visekulturminister i 1960-årene, men ble utsatt for offentlig forhånelse og så satt senere åtte år i fengsel under kulturrevolusjonen. Han ble løslatt i juli 1975.
I dag er Xia Yan-prisen for filmatisk litteratur oppkalt etter ham.
Rupert’s Land
Rupert's Land var et territorium i Britisk Nord-Amerika bestående av nedslagsområdet omkring Hudsonbukta, for det meste i dagens Canada. Det var fra 1670 til 1870 eid av Hudson's Bay Company, som hadde monopol på all handel og næringsvirksomhet. Området var oppkalt etter kompaniets første guvernør, Rupert av Pfalz, som ble kalt Prins Rupert av Rhinen. York Factory ved Hudsonbukta var hovedkvarter.
Rupert's Land tilsvarer hele dagens provins Manitoba, det meste av Saskatchewan, sørlige deler av Alberta og Nunavut, nordlige deler av Ontario og Quebec, samt deler av Nordvestterritoriene. Kompaniet etablerte handelsstasjoner for pels i Rupert's Land, først ved kysten omkring Hudsonbukta og fra midten av 1700-tallet også i innlandet. I alt etablerte Hudson's Bay Company 97 handelsstasjoner i territoriet.
9. februar
Navnedag
Lone, Leikny, Levi
Rupert’s Land
Fra midten av 1800-tallet vokste det fram krav om å innlemme Rupert's Land i Canada. Loven av 1867 om Britisk Nord-Amerika (British North America Act) av 1867 la grunnlaget for samling av de britiske koloniene i Nord-Amerika i en canadisk konføderasjon. I 1869 gikk Hudson's Bay Company med på å selge Rupert's Land for 300,000 pund. Kompaniet beholdt eiendomsrett til land ved handelsstasjonene og beholdt 2,8 millioner hektar jordbruksland på prærien. Rupert's Land ble overført 15. juli 1870, etter å ha blitt forsinket av Red River-opprøret.
9. februar
Fødsler
Se flere som er født 9. februar i Kategori:Fødsler 9. februar.
Dødsfall
Se flere som døde 9. februar i Kategori:Dødsfall 9. februar.
Sirið Stenberg
Sirið Stenberg (født 1968) er en færøysk politiker og sykepleier. Hun er Færøyenes sosial- og kulturminister fra desember 2022. Hun representerer partiet Tjóðveldi.
Puente de Génave
Puente de Génave er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 2,166 innbyggere (2021).
Parlamentsvalget i Storbritannia 1923
Parlamentsvalget i Storbritannia 1923 ble avholdt den 5. desember 1923. Det konservative partiet, under ledelse av Stanley Baldwin, fikk flest plasser, men Labour Party, under Ramsay MacDonald, og Herbert Asquiths liberale parti gjorde det tilstrekkelig bra til at de klarte å hindre at de konservative fikk flertall i Underhuset. Siden det store spørsmålet ved valget hadde vært de konservatives forslag om tollreform, var det uunngåelig at de konservative måtte gi fra seg regjeringsmakten. Valget førte dermed til Storbritannias første Labour-regjering. Siden regjeringen ikke hadde noe flertall, så klarte den bare å beholde makten i ti måneder før det ble avholdt et nytt valg i 1924.
''Totalt antall avlagte stemmer: 13 909 017. Alle partier med mer enn 1000 stemmer vises. Det konservative partiet inkluderer Ulster Unionist Party.''
Sirið Stenberg
Liv og virke
Hun er utdannet sykepleier med videreutdanning i nyfødtsykdommer, amming og helsefremmende og sykdomsforebyggende arbeid for barn og unge.
Hun var sykepleier ved sykehuset i Hvidovre før hun vendte tilbake til Færøyene og begynte i hjemmesykepleien. I 2001 ble hun helsesøster på Suðuroy. Fra 2006 til 2008 var hun konstituert som leder ved fagutdanningen for helse- og omsorgsarbeidere på Færøyene.
Politisk arbeid
Hun ble første gang innvalgt i kommunestyret i Vágs kommuna i 2008 og på Lagtinget i 2011. I perioden 2011–2015 var hun formann i Lagtingets kontrollkomité.
Fra 2015 til 2019 var hun helse- og innenriksminister i Aksel V. Johannesens regjering. Mens Stenberg satt i regjering, møtte hennes kusine Óluva Klettskarð på Lagtinget.
Da hun gikk tilbake til tinget etter valget i 2019, ble hun nestformann i Lagtingets velferdskomité og medlem av Lagtingets justiskomité. Etter valget i desember 2022 ble hun på nytt medlem av regjeringen.
Første slesvigske krig
Bakgrunnen
Hertugdømmene Slesvig og Holstein (fra 1814 også Lauenburg) hadde siden middelalderen vært knyttet til Kongeriket Danmark i en form for union. Den danske kongen hersket samtidig over de tre hertugdømmene. Tilsammen kalles hertugdømmene og Kongeriket for «helstaten». Alle enhetene ble styrt fra København, men administrasjonen var skilt ut i det danske kanselliet (for kongeriket) og det tyske kanselliet (for hertugdømmene). Slesvig var et dansk len, mens Holsten og Lauenburg var tyske len og dermed medlemmer av Det tyske forbund. Den danske kongen representerte således sine to hertugdømmer i Det tyske forbund, selv om Slesvig og Danmark ikke var medlemmer.
Nasjonale motsetninger
I Danmark hadde to politiske leirer blitt dannet rundt spørsmålet om Slesvig-Holstein. Det var den konservative helstatspolitikken og den nasjonalliberale ejderpolitikken. Helstatstilhengerne ville bevare den dansk-tyske helstaten med den danske kongen som hertug i Slesvig og Holstein. Helstatstilhengerne tok ikke hensyn til de nasjonale motsetningene som rent faktisk var oppstått. Ejdertilhengerne ville ha hertugdømmene skilt ut på en slik måte at det tyske Holstein kunne bli en del av Det tyske forbund mens Slesvig skulle være en del av kongeriket Danmark. Dermed ville grensen gå ved Ejderen, som hele tiden hadde vært Danmarks prinsipielle sydgrense. Dette hadde vært uten praktisk betydning i de mange århundrene hvor Holstein og Slesvig hadde blitt administrert sammen.
Økonomi
Slesvig og Holstein var på flere områder bedre utviklet og var mer velstående enn kongeriket Danmark. Hertugdømmene utgjorde 2/5 av rikets befolkning, men måtte finansiere 3/5 av statsutgiftene i helstaten. Mange fra den fremtredende middelklassen så fordeler ved å slutte seg til det tyske området. Danmark var fremdeles preget av fattigdom etter statsbankerotten i 1813 og hadde foreløpig lite industri og et dårlig utviklet landbruk osv. Folk i hertugdømmene, også i Slesvig, hadde tradisjonelt sett ned på de fattige «jyder» i nord.
Den provisoriske regjeringen i Kiel
I mellomtiden hadde begivenhetene i den danske hovedstaden blitt kjent og det verserte et rykte i Kiel om at kongen var blitt tatt til fange av «pøbelen». Sentrale personer i den tyske slesvig-holsteinske bevegelsen utnyttet anledningen til å gjennomføre løsrivelsen av de to hertugdømmene. 23. mars 1848 dannet en gruppe av tyske embetsmenn, offiserer og ledende borgere en provisorisk slesvig-holsteinsk regjering i Kiel under ledelse av prins Frederik av Nør. Offisielt ble den provisoriske regjeringen opprettet som en konsekvens av utviklingen i København og medlemmene av regjeringen påberopte seg å representere kongemakten fordi kongen ikke lenger hadde handlefrihet. Det var allikevel ikke tvil om at opprørsregjeringen i praksis ville innlemme Slesvig og dermed hele det slesvig-holsteinske området i Det tyske forbund. Den danske regjeringen og kongen ville aldri tillate dette.
Det er to historiske tolkninger av omstendighetene. Enten hadde forvirring og dårlig kommunikasjon en avgjørende rolle ved at man i Kiel trodde at revolusjonen var brutt ut i København, eller så var ryktene et påskudd som ga opprørerne den muligheten de trengte til å utnytte situasjonen med et skjær av legitimitet og dermed folkelige tilslutning.
Neste morgen, 24. mars, sendte den provisoriske regjeringen ut en proklamasjon som krevde Slesvig og Holstein sluttet sammen til én stat, dog i personalunion med kongeriket Danmark. Den provisoriske regjeringen erklærte også at den så det som sin oppgave å forsvare hertugdømmene og hertugen (kongen) mot overgrep. Budskapet var helt klart ikke-revolusjonært. Dette var en viktig årsak til at opprørsregjeringen ble anerkjent som en legitim regjering av de fleste statsembetsmenn og nesten alle kjøpstedene i hertugdømmene i løpet av kort tid.
Opprørsregjeringen i Kiel var klar over at den danske regjeringen i København ville reagere med maktbruk, og de måtte derfor bygge opp en stridsdyktig hærorganisasjon så raskt som mulig. Til dette formålet måtte den viktige festningen Rendsburg med den sterkeste garnisonen i den danske helstaten erobres og sikres.
Erobringen av Rendsburg
Morgenen 24. mars dro et ekstratog fra Kiel til Rendsburg med soldater fra garnisonen i Kiel (Femte Jægerkorpset) og 50 frivillige under kommando av den provisoriske regjeringens krigsminister Frederik av Nør, «Prinsen av Nør». Han var bror av Christian August av Augustenborg, som hadde håpet å bli regent i den slesvig-holsteinske staten.
I Rendsburg hadde stemningen vært anspent mellom garnisonen og byens borgerne i dagene forut og et forsøk på å sende festningens pengebeholdning i sikkerhet var ikke mulig på grunn av borgernes motstand. 22. mars hadde det funnet sted et borgermøte i byen. Der besluttet man å opprette en borgervæpning med to bataljoner, en for Altstadt og en for Neuwerk. De fleste soldatene i garnisonen var tyskere som de danske offiserene ikke stolte på. Offiserene var uenig om hva de burde gjøre og om den spente situasjonen i Rendsburg var alvorlig nok for direkte inngrep. Resultatet var at de ikke foretok seg noe og at de heller ikke kuttet jernbaneforbindelsen med Kiel.
Litt over ni om morgenen ankom Frederik av Nør og Wilhelm Beseler med ekstratoget til Rendsburg. I sin flunkende danske generaluniform gikk han sammen med sine styrker til Paradeplatz utenfor festningen. På plassen ble det lest opp et brev for tilhørerne, hvor det ble opplyst at den provisoriske regjeringen hadde dannet seg i Kiel som reaksjon mot «revolusjonen i København» og dermed ønsket festningen overgitt til regjeringens kontroll. Den kommanderende generalen Lützow valgte å kapitulere uten å løsne skudd. Garnisonens soldater gikk ut av festningen og samlet seg på plassen med våpen, men uten skarpe skudd. På plassen meddelte Lützow at han hadde søkt om avskjed fra den danske hæren. Offiserer og soldater med tilhørighet i Danmark fikk fri avmarsj mot at de avla ed på aldri å kjempe for den danske hær mot slesvig-holsteinerne.
I løpet av de påfølgende dagene gikk alle øvrige garnisoner i hertugdømmene over til den provisoriske regjeringen. Alle menige og underoffiserene fortsatte å være i sine avdelinger og sluttet seg til den slesvig-holsteinske hæren sammen med 65 offiserer.
Styrkene i hertugdømmene talte i januar-februar 1848 kun omkring 1 500 mann fordi den danske regjeringen fryktet et mytteri blant de slesvigske og holstenske soldater. Ettersom den danske konge var forpliktet til å stille en kontingent tropper for Det tyske forbund, var omkring to femtedeler av den danske hæren fra de tysktalende hertugdømmene. Denne kontingenten med reserver skulle ha 5 400 mann i en brigade. Med erobringen av det viktige arsenalet i Rendsborg kunne regjeringen oppstille en ny hær på meget kort tid. Mangelen på offiserer for den slesvig-holstenske hæren var stor, men dette ble løst da det kom 50 nye offiserer fra Preussen i april.
Ingen flåtefartøy av militær verdi fra den danske orlogsflåten var i regionen innenfor rekkevidde for opprørerne. Danmark kunne derfor regne med å ha overherredømme til sjøs.
Krigen
Krigen var egentlig en borgerkrig, hvor den slesvig-holstenske opprørhæren kjempet mot den danske regjeringen. Tidlige venner og slektninger kom i kamp med hverandre i de etterfølgende slagene for tre år framover, spesielt var offiserkorpset i den danske hæren hardt rammet av oppbruddet som ledet til åpen strid. Samtidige var det også en av 1800-tallets første nasjonale krigene mellom nasjonaliteter som med den tyske intervensjonen fra Det tyske forbund og kongeriket Preussen ble en faktisk dansk – tysk krig. De storpolitiske interesser og den tyske intervensjonen gjorde krigen til et internasjonalt spørsmål. I slutten var det de storpolitiske interessene som avgjorde krigen.
Den danske hæren
Etter tre firedeler av den danske hæren hadde brutt ut, begynte den danske regjeringen opprustningen av den stående hæren på 24 000 mann. Oppstillingen av de væpnede styrkene kom fra hærloven af 1842 som omorganiserte den til 23 infanteribataljoner, tre separate eskadroner og seks dragonregimenter samt 12 feltbatterier med åtte kanoner hver. I sommeren 1850 hadde den danske hæren blitt forsterket til å ha 41 000 mann under fullstendig mobilisering.
På papiret besto hver bataljon av omtrent 1 000 mann, fordelt på 4 kompanier på cirka 240 mann, igjen delt i to divisjoner, som hver bestod av to pelotonger på 60 mann. Under krigen var enhetene sjeldne på full styrke. Hærens rytteriet hadde blitt redustert til seks dragonregimenter på hver fire eskadroner og tre gardeeskadroner. Artilleriet var delt opp i to regimenter med i alt 12 batterier.
Det hadde vært hensikten om at hæren skulle fordobles med reserve- og forsterkningsenheter bestod av en mobiliserte klasse med åtte års tjeneste og en reservestyrke av vernepliktige opptil 45 års alder. Disse enhetene eksisterte på papiret, men ble i stigende grad tatt i bruk i løpet av krigen. Reservebataljonene var de første som fikk de nye blå uniformer med den såkalte «ungarske feltluen» som hodeplagg.
Txillardegi
José Luis Álvarez Enparantza (født 27. september 1929 i San Sebastián, død 14. januar 2012), bedre kjent under pseudonymet Txillardegi, var en spansk lingvist, forfatter og baskisk politisk nasjonalist. Txillardegi lærte ikke baskisk før han var 17, likevel ble han en av århundrets mest innflytelsesrike baskiske forfattere.
Første slesvigske krig
Den danske hæren
De danske infanteristene i begynnelsen var kledt i den røde uniform modell 1842 med rød kjole, blå bukse og hvite bandolær med en høy svartfarget sjako. Denne eldre uniformen ble upopulært fordi den med sine kraftige farger var for iøynefallende og lett å sikte etter, de tyske soldatene gav deres danske motstykker økenavnet «rødekjoler». Den nye uniformen av modell 1848 var derimot mer populært med en mørkeblå jakke, lyseblå bukse, hvite bandolær og den blå feltluen som ble symbolet for «den danske landsoldaten».
Txillardegi
Txillardegi var en av de opprinnelige grunnleggerne av ETA.
Første slesvigske krig
Den slesvig-holstenske hæren
Den nye hæren som hadde blitt dannet av regjeringen i Kiel, talte 8. april 26 000 mann, sammensatt av tidlige danske enheter og nydannede enheter som de tyske frikorpser, enheter med frivillige opptil cirka 1 000 mann. Andelen tyske frivillige fra de andre tyske statene utgjorde en stor del av de slesvig-holstenske enhetene som var også over samme oppbygning som de danske enhetene. I årene 1848 og 1849 utgjorde hæren en del av den større tyske hæren som var sammensatt av styrker fra Det tyske forbund og Preussen. I september 1850 kom den opp i omkring 42 000 mann, hvorav 5 000 frivillige.
Txillardegi
Biografi
Txillardegi utdannet seg til ingeniør i Bilbao, men studerte senere lingvistikk i Paris. I 1957 ble han medlem av Euskaltzaindia (Det baskiske språkakademiet) som var lydhør overfor Txillardegis forslag rundt standardiseringen av det baskiske skriftspråket. Han fikk svært stor innflytelse over utformingen av euskara batua («fellesbaskisk»). Txillardegis språkfilosofi bygde på følgende punkter:
Første slesvigske krig
Den slesvig-holstenske hæren
Preussen ble raskt forbildet for den slesvig-holstenske hæren som kom under sterk innflytelse av de prøyssiske offiserer som fylte ut gapene etter de danske offiserene i april 1848. Det meste direkte resultatet kan sees i de slesvig-holstenske soldatenes uniform. Man hadde i begynnelsen en blanding av danske, prøyssiske, tyske og fargede danske uniformer i de oppstilte enhetene. Den nye uniformen var etter prøyssisk mønster med mørkeblå jakke, lysblå bukse med hvit belte og en pikkelhjelm av lær som var blitt de tyske soldatenes vanligste stridshjelm.
Txillardegi
Biografi
I 1957 ga Txillardegi ut boken Leturiaren egunkari ezkutua, som regnes som den første baskiskspråklige romanen og dermed markerer en milepæl innenfor den baskiske språkhistorien.
Første slesvigske krig
De svensk-norske frivillige
Det svensk-norske korpset som overvåket våpenhvilen i 1849 var ikke den eneste svensk-norske deltagelsen i krigen. I 1830-årene og 1840-årene hadde skandinavismen spredt seg i Danmark, Norge og Sverige, først i studentkretser og det danske synet på det slesvigske spørsmålet deles av skandinavistene også i Sverige og Norge. Etter krigens utbruddet meldte et antall nordmenn og svensker seg som frivillige til den danske hæren.
Txillardegi
Biografi
På 1970-tallet var han med å stifte Euskal Herrian Euskaraz, en språkpolitisk bevegelse.
Første slesvigske krig
De svensk-norske frivillige
I 1848 og 1849 var 243 svensker og 114 nordmenn fordelt i ulike danske enheter, de deltok i flere av krigens slag. Disse som ikke hadde tidligere militær utdanning fikk to uker med trening og opplærning. Det var 24 norske og minst 60 svenske offiserer samt et antall underoffiserer og menige soldater.
Txillardegi
Biografi
I 1982 begynte han å undervise ved Universitetet i Baskerland, der han senere ble professor emeritus.
Første slesvigske krig
De svensk-norske frivillige
Selv om det ikke var mange svensk-norske frivillige, var danskene takknemlig over disses innsats. 44 000 skrev under på en takkeskrivelse til de frivilliges adresser etter krigens slutt.
Txillardegi
Politisk aktivitet
Txillardegi var opprinnelig medlem av Det baskiske nasjonalistparti (EAJ-PNV) der han arbeidet med å promotere baskisk språk som grunnlaget for baskisk identitet. Etter å ha blitt desillusjonert med PNV var han med på å stifte ETA i 1959.
Første slesvigske krig
Våpnene
Den danske hæren og de tyske hærene befant seg i en overgangstid mellom den eldre og den nye krigsføring omkring valg av taktikk og den våpenteknologiske utviklingen, flere nyheter hadde begynte å få gjennomslag på det militære.
Txillardegi
Politisk aktivitet
I 1961 ble han tvunget i eksil og dro først til Paris, deretter Brussel. Han vendte hjem i 1967.
I 1976 dannet han det politiske partiet Euskal Sozialista Biltzarrea (ESB) sammen med Iñaki Aldekoa. Han deltok også i stiftelsen av Herri Batasuna i 1977 og ble valgt til senator i det første påfølgende valget. Senere tok han avstand fra væpnet kamp og var en periode aktiv i partiet Aralar. I 2008 stilte han på nytt til valg som senator for partiet Eusko Abertzale Ekintza (EAE-ANV). Han forble en venstreradikal, baskisk nasjonalist fram til sin død.
Første slesvigske krig
Våpnene
Det tok lang tid før de glattborede geværene var erstattet med de perkusjonsriflene som skulle være den danske hærens standardvåpenet. Jegere organiserte i jegerkorpser ofte var de eneste enhetene som hadde de nye riflene under krigen. I slaget på Isted Hede, 1850, hadde mellom 20 og 80 % av jegere perkusjonsrifler mot bare 6 % av de alminnelige linjeinfanteristene.
Txillardegi
Politisk aktivitet
Txillardegi var en profilert essayist og skrev jevnlig i den baskiske dagsavisen Berria.
Første slesvigske krig
Våpnene
Det danske artilleriet baserte på system 1834 var utmerket i sin samtid som kan likestilles med det tyske artilleriet. System 1834 har utgangspunktet i nyere teknologi med to typer skyts, kanoner med solide ammunisjon og kanoner med granat. Feltartilleriet bestod av 6-, 12- og 24-punds kanoner som var selvfølgelig hestetrukket. De lette kanonene krevde seks hester, de tyngre åtte. De større feltkanonene hadde en rekkevidde på over to km, men det var sjeldne at man skjøt på mål lengre enn 500 m vekk.
Under krigen ble det vanlig å ha blandede batterier med kulekanoner og granatkanoner for å ha begge kanontypenes fordeler. Disse med faste prosjektiler hadde lengre rekkevidde enn disse med granater.
Taktikk
Den vanlige bataljonen bestod av fire kompanier som anvendte både linjeformasjon og kolonneformasjon. Under normale omgivelser var bataljonen ansett som den minste selvstendige taktiske enheten som skulle manøvrere fritt i 1800-tallets krigene, men dette var ikke mulig på det slesvigske terrenget. Det lokale terrenget var uoversiktige, sterkt preget av bakker, ufremkommelige områder, skoglendte områder og tette hegner. Dermed var kompaniet som i full styrke skulle ha 240 mann, den minste taktiske enheten i selvstendighet.
Kompaniet ved bruk av linjeformasjon stod på tre geledder, de forreste geleddene fyrte av salve i ildgivning mens tredje geledd stod med geværet i hvil. I kolonneformasjon ble de to divisjoner plassert bak hverandre med en skyttertropp dannet av tredje geledd fra første og andre divisjon (også kalt tropp). Når kompanikolonnen avanserte, rykket skyttertroppen fram og dannet en skytterkjede og en mellomreserve kalt «soutien» foran den første divisjonen.
Den tynne skytterkjeden avanserte videre for oppklaring opptil 100 m i åpent terreng foran kompanikolonnen og hvis de støttet på sterk motstand, kan mellomreserven gå frem til den forreste skytterkjeden for å øke ildkraften. Bak disse to skytterkjedene kom de egentlige kolonner som innledet angrepet ved å slutte seg sammen til en kompakt enhet. Etter en salve eller to, gikk soldatene løs på motstanderen med bajonetten. Avstanden var ofte ned til 40 m før et bajonettangrep.
Kompanikolonnen er den vanligste taktikken i krigen under både forsvar og angrep med ekstra støtte av en rytterstyrke og et halvbatteri på to kanoner som normalt var avdelt til de forreste kompaniene som stod ikke langt fra hverandre og dermed gav hverandre gjensidige støtte.
Brigaden er den største taktiske enheten av sammensatte enheter av alle våpenarter under krigen at den kan føre en kamp som en selvstendig enhet under ledelse av offiserene, oftest en generalmajor som kan ha opptil fem bataljoner på 4000 til 5000 mann sammen med et eller to rytterregimenter og et eller to feltbatterier. Under avansement ble de forreste kompaniene sendt ut for å teste fiendens styrke. Flere brigader samles i divisjoner, som var den største militære enheten for begge parter.
Kavaleriet under stridighetene ble mest anvendt til oppklaring og forfølgelse i selvstendige eskadroner, det trange terrenget i Slesvig og Sønderjylland forhindret en manøvreringskrig med større rytterstyrker, de fikk aldri utnyttet deres mobilitet. Under slag var de ikke lenge så slagkraftig som tidlig.
Artilleriet på begge sider var dessuten ikke mulig å bevege rundt på det oppbrutte terrenget og dermed fikk lite virkning på kampene. Begge parter var tvunget til å ha mindre enheter enn normalt for rask forflytning.
Det første året
Etter erobringen av Rendsborg trengte de slesvig-holstenske styrkene seg mot nord, men de ble slått tilbake av den danske hæren under general Hedemann den 9. april i slaget ved Bov, nord for Flensburg. Slesvig-holstenerne flyktet tilbake til festningen i Rendsborg. Den danske hæren tok kontroll over Slesvig medregnet Eckernförde ned til Ejderen.
Preussen og Det tyske forbund besluttet å støtte de slesvig-holstenske opprørerne, og under ledelse av den prøyssiske general Wrangel gikk 32 000 mann med 74 kanoner til angrep på de danske stillinger i slaget ved Slesvig, påskedag 23. april 1848. Tross tapper motstand måtte de ca. 10 000 danske med 32 kanoner trekke seg tilbake nordover. Etter en mindre strid ved Oversø 24. april dro den danske hæren til Als. Wrangel tok Slesvig og Sønderjylland under kontroll med den tyske hæren, før han trosset advarsler og rykket over Kongeå inn i Nørrejylland 2. mai. Russland reagerte umiddelbart mot den tyske innmarsjen, og 25. mai måtte generalen etter ordre fra Berlin gå tilbake over Kongeå.
Fra Als foretok Hedemann og Schleppegrell et vellykket angrep på Nybøl 28. mai 1848. General Halkett ble tvunget til retrett fra Nybøl. Denne seieren, samt seieren ved slaget ved Dybbøl 5. juni, vakte begeistring hos den danske befolkning.
Nå ønsket Russland og Storbritannia å innlede forhandlinger om en våpenstillstand og en fredelig løsning. Kampene ebbet ut, forhandlingene begynte og man ble enige om en sju måneders våpenstillstand i Malmö 26. august 1848.
Se også Slavekrigen.
Det andre året
I mars 1849 sa den danske regjeringen opp våpenstillstanden, og krigen ble tatt opp igjen 3. april 1849 da den danske hæren rykket fram i Sundeved og i Nord-Slesvig. Den danske hæren bestod nå av 41 000 mann, mens den slesvig-holstenske hæren hadde 14 000 mann og ca. 5 000 i reserve, sammen med en tysk forbundshær på 46 700 mann, satt sammen av kontingenter fra 23 tyske stater. Generalløytnant Prittwitz ledet den tyske hæren på 65 000 mann.
Overfor den tyske overmakten besluttet man å trekke de danske styrkene nordover. Den slesvig-holstenske hæren ble ledet av Bonin som fulgte etter over Kongeå og inntok byen Kolding 20. april. Et dansk motangrep ble slått tilbake i slaget ved Kolding 23. april. Seieren førte til at den prøyssiske kongen godkjente den tyske fremrykkingen av den tyske forbundshæren, ledet av Prittwitz, 7. mai opp mot Jylland. De tyske forbundsstyrkene okkuperte et område helt opp til Århus. General Olaf Rye trakk brigaden sin ut til Mols og forskanset seg på Helgenæs, mens Mezas brigade forble på Als.