cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sportsklubben Herd
Fotball
I fotball er Herd største breddeklubb i Sunnmøre Fotballkrets med 62 påmeldte lag (2012) og med ca. 500 aktive fotballspillere. Herd arrangerer i mars hvert år Mørecup som er en innendørs fotball turnering som går i Sunnmørshallen med ca. 2300 deltagere i aldersgruppen 6–16 år. Herd er kjent for sin spillerutvikling, og innehar noen av landets største talenter, deriblant Vegard Hellebust, Petter Holand og Arne Sætre Orten.
Herds hjemmebane for fotball er Amfi Moa Stadion (kunstgress) på Moa i Ålesund.
A-Lag Kvinner
Herd Kvinner Senior A spiller i 2. divisjon, avdeling 6. For første gang i klubbens historie, rykket laget høsten 2016 opp til 2. divisjon.
A-Lag Menn
Herd Menn Senior A spiller i 2. divisjon, avdeling 4.
Rabarbraslekta
Rabarbraer (Rheum ) er en slekt av omtrent 60 planter i slireknefamilien (Polygonaceae). Slekten inkluderer grønnsaken rabarbra (Rheum rhabarbarum eller Rheum x hybridum).
De har en kort jordstengel, og store håndnervede blader med en tykk, sprø bladstilk samt små, grønnlig-hvite til røde blomster som sitter i en rikt grenet topp på en høy stengel.
Flere varianter av rabarbraer har blitt kultivert og brukt som både mat- og medisinplante. Selv om bladene er giftige, er stilkene spiselige og inneholder bl.a. sitronsyre, oksalsyre og eplesyre.
Eksterne lenker
大黄
Cunedagius
Cunedagius (latinisert form; walisisk: Cunedda) var en mytisk konge av britene, og det finnes ingen historiske bevis for hans mulige eksistens. Hans fortelling kommer fra Geoffrey av Monmouths Historia Regum Britanniae (De britiske kongenes historie), skrevet omkring 1136. Her gjengis han som sønn av Henwinus, hertug av Cornwall, og Regan, datter av kong Leir.
Cunedagius, som via sin mor var barnebarn av Leir, avskydde styret til sin tante Cordelia. Med hjelp av sin fetter Marganus tok han over kongedømmet fra Cordelia og styrte halvparten av det. Etter at Cordelia begikk selvmord i fangenskap, kom han til å styre den regionen av Britannia som lå sør og vest for elven Humber, og Marganus det området som lå nord for Humber.
To år etter at de hadde delt Britannia mellom seg invaderte Marganus Cornwall og herjet mye av landet. Cunedagius møtte ham i slag og beseiret ham. Marganus flyktet over hele Britannia inntil han ble trengt opp i et hjørne i Wales. Cunedagius drepte ham og ble konge over hele Britannia. Han styrte over Britannia i 33 år og ble etterfulgt av sin sønn Rivallo.
Geoffrey har synkronisert Cunedagius' styre med den tiden som den jødiske profeten Jesaja var virksom, og samtidig med at Roma ble bygget ved Romulus og Remus. Ingen av disse hendelsene er overlappende eller i samme tidsperiode.
Mary de Bohun
Mary de Bohun (født ca. 1369, død 4. juni 1394) var kone av Henry Bolingbroke, senere Henrik IV av England, og mor til Henrik V. Hun ble aldri dronning, da hun gikk bort fem år før ektemannens kroning.
Hun var datter av Humphrey de Bohun, 7. jarl av Hereford. Hennes søster giftet seg med Thomas av Woodstock, mens Mary giftet seg med Henry Bolingbroke i 1380 eller 1381, på et tidspunkt hvor han ikke hadde noen utsikter til å komme på tronen.
Paret bodde i Monmouth, hvor hun fødte deres to første sønner, Edward (som døde som spedbarn) og Henry. De fikk senere tre sønner til og to døtre. Mary døde under den siste fødselen; hennes yngste barn Philippa ble senere gift med Erik av Pommern.
Europavei 45 (Norge)
Europavei 45 (E45) går mellom Bossekop i Alta og riksgrensen i Kautokeino.
Veien er del av den korteste og hurtigste veien for å reise med bil fra Sør-Norge til Alta, Nordkapp og omegn.
Historikk og fremtid
En kjørbar vei fra Alta til Kautokeino ble tatt i bruk 1932, men gikk da via Gargia fjellstue (fylkesvei 8008) og Beskades. 22. oktober 1960 ble helårsveien mellom Tangen bru og Suolovuopmi åpnet, og erstattet den gamle veien, som var vinterstengt.
8. november 1960 hadde mellomriksveien Kautokeino–grensen nådd finskegrensa. Det manglet fremdeles 1,7 km fylling som skulle utføres følgende år for at veien skulle sies være ferdig. 1964 var den blitt nummerert riksvei 905.
11. november 1965 sto også strekningen mellom Suolovuopmi og Kautokeino ferdig, den ble tatt i bruk kort tid senere etter rydding og skilting.
UNECE har i oktober 2016 godkjent forlengelse av Europavei 45 med strekningen Karesuando–Hetta–Kautokeino–Alta. Det ble gyldig 5 desember 2017.
Det er planer på å utbedre en 7 km lang strekning mellom Kløfta og Trangsdalsvatn i Alta. Det skal utføres omtrent 2024-2030. Den strekningen lovet Norge i ansøkningen til FN 2016 å forbedre så raskt som mulig, fordi den oppfyller ikke europaveistandard.
Klikkpatron
Klikkpatron (også kalt dummypatron) er en innretning for å tørrtrene med et skytevåpen.
Beskrivelse
Klikkpatron er en patron uten tennhette, krutt og prosjektil. De kommer i flere utførelser, men vanligvis er de laget av gjennomsiktig plast med en fjærbelastet tennhette uten eksplosiver, som tar imot slaget ifra tennstempelet. Ofte er klikkpatronene farget i signalfarger, for å lett kunne gjenkjennes. Klikkpatroner produseres for de vanligste kalibrene, også de med randtenning. Klikkpatroner for randtenningspatroner varer bare et visst antall skudd, før de må byttes ut.
Hensikt
Hvis man har behov for å trykke på avtrekkeren på et skytevåpen f.eks. ved tørrtrening (skyte uten skarp ammunisjon), ved funksjonstesting eller feilsøking, kan man bruke en eller flere klikkpatroner for å minske slitasje på våpenet. Man hindrer da at metall slår mot metall og slitasje som det kan medbringe etter tid. Innen skytesport brukes klikkpatroner for å oppdage og kurere rykninger skytteren får ved avtrekk. Når man skyter uten kruttladning og rekyl, blir slike tendenser langt tydeligere.
Alstom Citadis
Citadis versjoner
Citadis finnes i forskjellige versjoner, delvis lavgulv og 100% lavgulv med varierende antall vogner/seksjoner.
Sørlandsbadet
Sørlandsbadet er et 4,000 kvadratmeter stort badeanlegg i Lyngdal med både inne og uteanlegg. Sommeren 2010 stod den 1,000 kvm store kunstige badeøya Salto ferdig. Denne er formet som logoen til Sørlandsbadet. Sørlandsbadet ligger innerst i Rosfjorden, et par kilometer fra Lyngdal sentrum. Badet ble åpnet 1. februar 2007. Badet er saltvannsbasert og uten klor og består av badeland og idrettsbasseng med stupetårn og vannsklier. Sørlandsbadet har også treningssenter, cafè, fysioterapi og velværeavdeling.
Lyngdal ligger sentralt til på Sørlandet og Sørlandsbadet er Norges sørligste badeland. Veien er kort til andre attraktiviteter og opplevelser. Lindesnes fyr, Lista fyr, Utsikten Golfbane, Skatepark i Farsund, Gokart, surfing, trampolinepark på Lista. Undervannsrestauranten Under er bare et lite utvalg som er innenfor 30 minutters kjøring fra Sørlandsbadet.
Amazonugle
Amazonugle (Megascops watsonii) er en ugle i slekten Megascops.
Sørlandsbadet
Sørlandsbadet Turpark
Turparken har også en utendørs treningspark som er levert av Uniqa.
Amazonugle
Habitat og utbredelse
Amazonuglen finnes i Bolivia, Brasil, Colombia, Ecuador, Fransk Guyana, Guyana, Peru, Surinam og Venezuela.
Den finnes for det meste i subtropisk og tropisk fuktig skog, samt sumper.
Tryptofan
Tryptofan er en essensiell aminosyre, som betyr at kroppen ikke produserer den selv. Tryptofan inntas gjennom mat og drikke. Tryptofan er den største av de 20 aminosyrene. Den er i tillegg et derivat av alanin, og har en indol erstatningskomponent på β-karbonet. Den indole funksjonelle gruppen absorberer kraftig energi fra det nære ultrafiolette området i spekteret. Indol nitrogen kan donere hydrogenbindinger, følgelig er tryptofan, i hvertfall nitrogen, som oftest i kontakt med oppløsninger i foldede proteiner. Den kjemiske formelen for tryptofan er C11H12N2O2.
Rundt 5% av tryptofanet som inntas vil normalt omgjøres til serotonin. På bakgrunn av dette har det vært spekulert i hvorvidt økt inntak av tryptofan kan dempe symptomer på depresjon.
Tryptofan finnes i omtrent alle matvarer hvor protein er en bestanddel, men er spesielt rikholdig i havre, melk, fisk, egg, kjøtt, sjokolade, tørkede dadler, og peanøtter. Tryptofan i matvarer kan ødelegges når maten tilberedes ved bruk av sterk varme.
Tom Tykwer
Tom Tykwer (født 23. mai 1965 i Wuppertal) er en tysk filmregissør, komponist og produsent.
Rinkebytorget
Rinkebytorget er en åpen plass i bydelen Rinkeby i den vestlige delen av Stockholm. Det ligger mellom Rinkebyplan og Rinkebystråket. Ved torget finnes det et mindre kjøpesenter samt Folkets hus. På torget omsettes det bl.a. frukt og grønt.
Tucunduva
Tucunduva er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Art Ross Memorial Trophy
Art Ross Trophy er et trofé som tildeles den NHL-spilleren som leder poengligaen i slutten av sesongen. Det ble presentert til NHL av den tidligere spiller, general manager og hovedtreneren Art Ross. Prisen har blitt delt ut 59 ganger til 22 forskjellige spillere siden den ble delt ut for første gang i 1947-48 sesongen.
Historie
Art Ross Trophy ble presentert til National Hockey League i 1947 av Arthur Howie «Art» Ross, tidligere general manager og hovedtrener for Boston Bruins og medlem av Hockey Hall of Fame som spiller. Elmer Lach var en første vinneren av Art Ross Trophy, som ble utdelt på slutten av 1947–48 NHL sesongen.
Wayne Gretzky vant Art Ross Trophy 10 ganger under hans tjue år lange kaeriere. Gordie Howe og Mario Lemieux vant den seks ganger hver. Den ikke-canadiske spilleren med flest seiere er tsjekkeren Jaromir Jagr. Gretzky er den eneste spilleren som har vunnet trofeet for mer ennenn en klubb og Joe Thornton er den eneste som har vunnet en sesong der han har spilt for to forskjellige klubber.
Spillere som har spilt for Pittsburgh Penguins har vunnet trofeet 12 ganger, spillere fra Montreal Canadiens har vunnet den 9 ganger og spillere fra Chicago Blackhawks har vunnet den 8 ganger. Gjennom to tiår, fra 1980 til 2001, var det bare tre spillere som vant utmerkelsen. Spillerne var Wayne Gretzky, Mario Lemieux, og Jaromir Jagr. Denne følgen ble avsluttet da Jarome Iginla vant trofeet i 2002. I 2007 vant 19-åringen Sidney Crosby Art Ross Trophy og ble den yngste spilleren til å vinne trofeet og den yngste til å vinne poengligaen i noen form for amerikansk profesjonell sport. Den eneste forsvareren som har vunnet utmerkelsen er Bobby Orr som vant den to ganger, i 1969–70 sesongen og 1974–75 sesongen. Alexander Ovechkin ble den første russiske spilleren som vant Art Ross Trophy da han vant den i 2008.
NHL reglene tillater tre måter å finne en vinner hvis to eller flere spillere er likt i poeng:
Vinnere
{{legend|#CFECEC|Spilleren er fortsatt aktiv|border=#AAAAAA}}
Kjønnsorgan
Kjønnsorganer er de deler av en organisme som inngår i forplantning. De er spesialiserte organer eller organsystemer for kjønnet formering. Både planter og dyr kan ha spesialiserte forplantningsorganer. Et annet ord er genitalia som et fellesnavn for mannlige og kvinnelige ytre forplantningsorganer for alle pattedyrartene. For menneskene som sosialt vesen har de fleste kulturer hatt sterke restriksjoner på å vise disse fram offentlig. Unntak finnes fortsatt, blant annet i Afrika.
I dyreverdenen forøvrig varierer det sterkt. Hvalene viser trolig ikke genitalia utenom paringssesongen, mens en del apearter har sterkt avvikende farge spesielt rundt hunnenes genitalia.
Dyrs kjønnsorganer
Hos dyr er disse organene oftest utformet ulikt hos hanner og hunner, ofte slik at overføring av spermier fra hannen til hunnen skjer ved at hannens reproduksjonsorgan føres inn i hunnens reproduksjonsorgan, hvoretter spermiene deponeres inne i hunnen. De fleste dyr som har indre befruktning, har ytre kjønnsorganer, men ikke alle; hos majoriteten av fugler skjer forplantningen ved at spermier overføres fra hannens kloakkåpning til hunnens kloakkåpning.
Pattedyrs kjønnsorganer
Forplantningsorganer består hos hunner av pattedyr av tre hoveddeler: 1) eggstokker (ovarier) som danner egg, 2) livmor (uterus) der forsterutviklingen foregår og 3) skjede (vagina) som er et mottaksapparat for spermier. Hos hanner av pattedyr består forplantningsorganene oftest hovedsakelig av 1) to testikler som produserer spermier, 2) prostata som produserer sædvæske og 3) penis som fungerer som leveringsapparat for spermier.
Kjønnsorganene brukes også til urinering. Hos hannindivider tjener åpningen på penis til både sæduttømming og urinering, mens hunnindivider har en særskilt urinåpning som befinner seg mellom klitoris og vagina.
Kjønnsorganer hos insekter
Hos insekter heter hannens forplantningsorgan aedeagus.
Rinkeby
Rinkeby er en bydel i Västerort i Stockholm kommune. Den grenser til bydelene Kista, Tensta og Bromsten, samt til Sundbyberg kommune.
Bebyggelsen
Bebyggelsen består hovedsakelig av utleieleiligheter som er samlet rundt et sentrum. Her finner man flere butikker og et torg, Rinkebytorget. På torget pleier det å være torghandel med ferske grønnsaker i sommerhalvåret.
Demografi
Rinkeby har en høy andel innbyggere som er født i utenfor Sverige, 90,7 % sammenlignet med 31,5% for hele Stockholm (2015). Afrika er kontinentet de fleste innbyggerne har bakgrunn fra (45 % av innbyggerne) etterfulgt av Asia (35,2 % av innbyggerne).
Gamle Festsal
[[Fil:Gamle-festsal-1902-stemmerett-kvinner.jpg|thumb|Bilde fra Gamle festsal.
Bygningen eies av Universitetet i Oslo. Salen brukes hyppig til doktorgradsdisputaser og andre formelle arrangementer.
Gamle festsal var i en periode (1854 til 1866) møtelokale for Stortinget.
Leather Pride-flagget
Leather Pride-flagget er et symbol for sadomasochist-subkulturen. Flagget ble designet av Tony DeBlase, og han viste det først fram under International Mr. Leather-konkurransen i Chicago, USA 28. mai 1989. Det opprinnelige flagget er nå utstilt hos The Leather Archives and Museum i Chicago.
Selv om flagget ofte blir brukt i homomiljøet, representerer det ikke bare de homofile, men hele lær-miljøet. Et annet symbol som blir brukt av en del sadomasochister er BDSM-emblemet.
Leather Pride-flagget og BDSM-emblemet har også blitt satt sammen til et nytt symbol – BDSM Rights-flagget. Dette flagget er heller ikke copyright-beskyttet.
Guglielmo Stendardo
Guglielmo Stendardo (født 6. mai 1981) er en italiensk tidligere fotballspiller.
Stendardo startet karrieren i SSC Napoli i 1997 og har spilt for flere italienske toppklubber, blant annet Sampdoria.
Hans bror, Mariano Stendardo, spiller for klubben SS Fidelis Andria 1928 i Lega Pro.
Triton (måne)
Triton er en av få måner i solsystemet som er kjent å være geologisk aktiv. Som en konsekvens av dette er overflaten relativt ung, men en kompleks geologisk historie avdekket i et intrikat og mystisk kryovulkansk og tektonisk terreng. Deler av skorpen belagt med geysirer som antas å sende ut nitrogen. Triton har en tynn atmosfære av nitrogen med mindre enn NaN av trykket til jordens atmosfære ved havnivå.
Oppdagelse og navn
Triton ble oppdaget av den britiske astronomen William Lassell 10. oktober 1846, bare 17 dager etter oppdagelsen av Neptun.
Triton er oppkalt etter den greske havguden Triton, sønn av Poseidon (den greske tilsvarelsen til den romerske Neptun). Navnet ble først foreslått av Camille Flammarion i hans bok Astronomie Populaire i 1880, selv om det offisielt ikke ble tatt i bruk før mange tiår senere. Frem til oppdagelsen av den andre månen Nereid i 1949, var Triton best kjent bare som «Neptuns måne». Lassell navnga ikke sin egen oppdagelse, men han foreslo navn et par år etter at han oppdaget Saturns åttende måne – Hyperion. Den tredje og fjerde månen til Uranus (Ariel og Umbriel), som Lassell oppdaget i 1851, ble navngitt av John Herschel.
Omløp og rotasjon
Triton er unik blant alle de større månene i solsystemet for sin retrograde bane rundt sin planet – det vil si, den går i bane i motsatt retning av planetens rotasjon. De fleste av de ytre av Jupiters og Saturns irregulære måner har også retrograde baner, og også noen av Uranus' ytre måner. Alle disse månene befinner seg imidlertid mye lengre unna deres moderlegeme, og alle er små sammenlignet med Triton; den største av disse månene – Phoebe – har bare 8 % av diameteren og 0,03 % av massen sammenlignet med Triton.
Titons bane er knyttet til to helninger; inklinasjonen til Neptuns spinn og Neptuns bane, 30°, og inklinasjonen til Tritons bane til Neptuns spinn, 157° (en inklinasjon over 90° indikerer en retrograd bane). Tritons bane preserer fremover i forhold til Neptuns spinn med en periode på ca. 678 jordår (4,1 neptunår), noe som gjør at den relative inklinasjonen mot Neptuns bane varierer mellom 127° og 173°.
Triton er i bundet rotasjon med Neptun – det vil si at den samme siden av månen alltid vender mot planeten. Månens ekvator er nesten nøyaktig på linje med baneplanet. På nåværende tidspunkt er Tritons rotasjonsakse omtrent 40° fra Neptuns baneplan, og dermed vil hver av polene i løpet av Neptuns år peke forholdsvis nær solen, omtrent som polene til Uranus. Etterhvert som Neptun skrider frem i banen rundt solen, skifter Tritons polregioner på å vende mot solen. Dette fører til sesongmessige forandringer etterhvert som det ene polområdet, så det andre, forflytter seg inn i sollyset. Slike endringer har blitt observert nylig.
Tritons omløp rundt Neptun har blitt en nesten perfekt sirkel med en eksentrisitet på nesten null. Viskoelastisk demping fra tidevannskreftene alene antas å ikke være tilstrekkelig til å gjøre Tritons bane sirkulær i løpet av tidsrommet som systemet har eksistert, og gassmotstand fra prograde rester har sannsynligvis spilt en betydelig rolle. Tidevannspåvirkninger påvirker også Tritons bane. Triton befinner seg allerede nærmere Neptun enn avstanden mellom jorden og månen, og avstanden blir sakte, men sikker mindre. Anslag antyder at i løpet av ca. 3,6 milliarder år vil Triton passere Neptuns Roche-grense, og med det resultere i at Triton enten kolliderer med Neptuns atmosfære eller brytes opp og danner et ringsystem lignende det vi finner rundt Saturn.
Innfangst
Måner som befinner seg i en retrograd bane kan ikke ha blitt dannet i samme region av stjernetåken som det planeten de går i bane rundt ble. Derfor må Triton ha blitt innfanget fra et annet sted. Trition kan derfor ha kommet fra Kuiperbeltet, en ring av små isete objekter som strekker seg utover fra like innenfor Neptuns bane til ca. fra solen. I tillegg til å være det antatte utgangspunktet for brorparten av de kortperiodiske kometene som observeres fra jorden, huser Kuiperbeltet også flere store planetlignende legemer, inkludert Pluto, kjent som de største kuiperlegemene – plutinone – som befinner seg i baneresonans med Neptun. Triton er så vidt større enn Pluto og nesten identisk i sammensetning, noe som har ført til hypoteser om at de to har samme opphav.
Den foreslåtte innfangingen av Triton kan forklare flere egenskaper i det neptunianske systemet, inkludert de eksterme baneeksentrisitetene til Neptun-månen Nereid og knappheten på måner sammenlignet med de andre gasskjempene. Tritons opprinnelige eksentriske bane ville ha krysset baner til irregulære måner og forstyrret banene til mindre regulære måner. Dette ville ha ført til at de ble spredt på grunn av gravitasjonell påvirkning.
Carver County
Carver County er et fylke i den amerikanske delstaten Minnesota. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Wright County i nord, Hennepin County i nordøst, Scott County i sørøst, Sibley County i sørvest og mot McLeod County i vest.
Triton (måne)
Innfangst
Tritons eksentriske bane i forkant av innfangsten ville også ført til tidevannsoppvarming av månens indre, og Triton ville ha blitt værende flytende i milliarder av år. Denne slutningen er støttet av beviser for differensiering i Tritons indre. Denne kilden til indre varme forsvant som følge av at banen er blitt sirkulær.
To typer mekanismer har bliltt foreslått for Tritons innfangst. For å bli innfanget av en planet, må et passerende legeme miste tilstrekkelig energi til at det blir bremset ned til en hastighet mindre enn den som kreves for å slippe unna – unnslipningshastigheten. En tidlig teori for hvordan Triton kan ha blitt bremset ned, var via en kollisjon med et annet legeme, enten i forbindelse med passering av Neptun (noe som er usannsynlig), eller en måne eller protomåne i bane rundt Neptun (noe som er mer sannsynlig). En nyere, og nå mer foretrukken hypotese antyder at Triton, i forkant av innfangsten, hadde en ledsager lignende Pluto-månen Charon som den dannet et binærsystem med. Når dette binærsystemet nærmet seg Neptun, ble vekselvirkningen på en slik måte at baneenergien ble overført fra Triton til leddsageren. Ledsageren ble så skjøvet bort, mens Triton ble bundet i bane rundt Neptun. Denne hypotesen er støttet av flere forhold, inkludert det at binærsystemer er svært vanlig blant de større kuiperlegemene. Hendelsen var kort og varsom, og sparte Triton fra kollisjon. Hendelser som dette kan ha vært vanlig under dannelsen av Neptun, eller senere når den vandret utover.
Carver County
Fylket har fått sitt navn etter oppdageren Jonathan Carver.
Triton (måne)
Fysiske egenskaper
Triton er den syvende største månen og det sekstende største objektet i solsystemet, og er noe større enn dvergplanetene Pluto og Eris. Månen utgjør 99,5 % av all masse som er kjent å gå i bane rundt Neptun, inkludert planetens ringer og tretten andre kjente måner, og den er også mer massiv enn den samlede massen til alle kjente måner i solsystemet som er mindre enn den selv. Den har en radius, tetthet (2,061 g/cm³), temperatur og kjemisk sammensetning som ligner på Pluto.
På samme måte som Pluto, er Tritons overflate dekket med frossent nitrogen, vannholdig is (15–35 %) og tørris (frossent karbondioksid) som utgjør de siste 10–20 %. Det finnes også sporiser av metan (0,1 %) og karbonmonoksid (0,05 %). Det er også mulig at det finnes ammoniakk på overflaten dersom ammoniakkdihydrater finnes, slik det er antatt å gjøre i litosfæren. Tettheten til Triton antyder at den sannsynligvis består av ca. 30–45 % vannholdig is, mens den resterende massen er bergarter. Overflatearealet er 23 million km², noe som tilsvarer 4,5 % av jorden, eller 15,5 % av jordens landareal. Triton har en betydelig høy albedo, der 60–95 % av sollyset som treffer den blir reflektert. Til sammenligning reflekterer månen kun 11 % av sollyset. Tritons rødaktige farge antas å være et resultat av metanholdig is som blir konvertert til tholiner under bombardement fra ultrafiolett stråling.
Siden Tritons overflate indikerer en lengre historie med smelting, antyder modeller av det indre at Triton er differensiert, akkurat som jorden, med en fast kjerne, en mantel og en skorpe. Vann, den mest rikelige volatilen i solsystemet, utgjør Tritosn mantel som ligger over en kjerne av bergarter og metaller. Det finnes tilstrekkelig med bergarter i Tritons indre til at radioaktiv stråling kan drive en konveksjon i mantelen. Denne varmen kan også være tilstrekkelig til å opprettholde et hav/innsjø under overflaten, lignende det som er foreslått å ligge under overflaten av Europa. Hvis dette finnes, vil et slikt lag av flytende vann kunne være et mulig sted for eksistensen av liv.
Atmosfære
Triton har en tynn atmosfære av nitrogen, med spormengder av karbonmonoksid og små mengder av metan nær overflaten. Akkurat som med Plutos atmosfære, antas det at Tritons kommer nitrogen som fordamper fra overflaten. Overflatetemperaturen er minst på grunn av at Tritons nitrogenholdige is er i den varmere, heksagonale krystallinfasen, og faseovergangen mellom heksagonal og kubisk nitrogenholdig is oppstår ved den temperaturen. På bakgrunn av balansen mellom nitrogengass og damptrykket i Tritons atmosfære, kan man sette en øvre grense på nedre del av 40-tallet (K). Dette temperaturområdet er kaldere enn Plutos gjennomsnittlige temperaturbalanse på. Tritons atmosfæriske overflatetrykk er bare.
Turbulens på Tritons overflate danner en troposfære (en «værregion») som stiger opp til en høyde på 8 km. Striper på Tritons overflate som kommer av geysirutbrudd antyder at troposfæren drives av sesongmessige vinder som er kapable til å flytte materialer med over en mikrometer i størrelse. I motsetning til andre atmosfærer mangler Tritons en stratosfære, og har i stedet en termosfære fra høyder på 8–950 km og en eksosfære over det. Den øvre atmosfæren av Triton holder en temperatur på, høyere enn temperaturen ved overflaten. Dette kommer av at atmosfæren absorberer varme fra solstrålingen og Neptuns magnetosfære. Troposfæren preges i stor grad av tørrdis som antas å primært bestå av hydrokarboner og nitriler dannet av sollysets påvirkning av metan. Atmosfæren inneholder også skyer av kondensert nitrogen som ligger 1–3 km over overflaten.
I 1997 ble det gjennomført observasjoner av Tritons rand fra jorden da månen passerte foran en stjerne. Disse observasjonene indikerte en tettere atmosfære enn den som ble utledet fra Voyager 2-data. Andre observasjoner har vist en temperaturøkning på 5 % fra 1989 og frem til 1998. Obsevasjonene indikerer at Triton går mot en usedvanlig varm sommersesong som kun oppstår en gang i løpet av noen få hundre år. Teorier for denne oppvarmingen inkluderer en endring i frostmønstre på Tritons overflate og en endring i albedoen til isen, noe som gjør at mer varme kan absorberes. En annen teori antyder at endringene i temperaturen kommer som et resultat av avleiringer av et mørkerødt materiale fra geologiske prosesser. Siden Tritons Bond-albedo er blant de høyeste i solsystemet, er den følsom mot små variasjoner i det spektrale albedoet.
Overflateformasjoner
All detaljert kunskap om Tritons overflate kommer fra en enkeltobservasjon utført av Voyager 2 tilbake i 1989. De 40 % av overflaten som ble kartlagt av Voyager avslørte klumpete knauser, rygger, kanaler, furer, groper, platåer, issletter og få kratre. Triton er relativt flat, det vil si variasjonen i topografien holder seg innenfor en kilometer. Det er også relativt få nedslagskratre på overflaten. Nyere analyser av kratertettheten og fordelingen av disse har antydet at i geologiske termer er overflaten ekstremt ung, og at regioner varierer fra en estimert alder på 50 millioner år og helt ned til 6 millioner år.
Isvulkanisme
Triton er geologisk aktiv, det vil si at overflaten er ung og den har relativt få nedslagskratre. Selv om Triton består av ulike istyper, er det som er under overflaten lignende det som produserer vulkaner og riftdaler på jorden, men med vann og ammoniakk-lava i motsetning til flytende bergarter. Hele overflaten er oppskåret av kompleske daler og rygger, sannsynligvis på grunn av tektonikk og isvulkanisme. Størstedelen av overflateformasjonene er endogene – resultatet av en indre geologisk prosess snarere enn eksterne prosesser slik som nedslag. De fleste er vulkanske og ekstrusive heller enn tektoniske.
Voyager 2-sonden observerte en håndfull geysirlignende utbrudd av usynlig nitrogengass og innblandet støv fra under overflaten i søyler opp til 8 km høyde. Triton er dermed, sammen med jorden, Io og Enceladus, et av få legemer i solsystemet hvor aktive utbrudd av noen slag har blitt observert. Venus, Mars, Europa, Titan og Dione kan også være vulkansk aktive. De beste observasjonseksemplene ble kalt Hili og Mahilani (etter henholdsvis zuluenes vannånd og ten tongisk havgud).
Alle geysirene ble observert mellom 50° og 57°S, den delen av Tritons overflate som ligger nær det subsolare punktet – det vil si der hvor solstrålene treffer vinkelrett på overflaten. Dette indikerer at oppvarmingen fra solen spiller en rolle, selv om den er svak så langt ute som Triton befinner seg fra solen. Det antas at overflaten sannsynligvis består av et gjennomskinnelig lag av frossent nitrogen som ligger over et mørkere substrat, som danner en form for «fast drivhuseffekt». Solstrålingen passerer gjennom overflateisen, og sakte men sikkert blir overflatenitrogenet varmet opp og fordampes helt til det er akkumulert nok gasstrykk til at den kan bryte gjennom skorpen. En temperaturøkning på bare over den omkringliggende overflatetemperaturen på  vil kunne drive utbruddene til de høydene som er observert. Selv om det vanligvis kalles «isvulkansk», er denne nitrogensøyleaktiviteten forskjellig fra Tritons storskala isvulkanutbrudd, og også vulkanske prosesser i andre verdener som drives av den indre varmen i det respektive legemet. Analoge søyer av CO2-gass antas å bryte ut fra den sørlige polkalotten på Mars hver vår.
Hvert utbrudd av en geysir på Triton kan vare opptil ett år, og drives av sublimasjon på rundt 100 millioner kubikkmeter nitrogenis i løpet av dette tidsintervallet; støvet som følger med kan avleires opp til 150 km i vindretningen i synlige streker, ok kanskje lengre i mer diffuse avleiringer. Voyager-bilder av Tritons sørlige halvkule viser en rekke streker av mørke materialer. Mellom 1977 og Voyagers forbiflyvning gi 1989 skiftet Triton fra en rødaktig farge, lignende Pluto, til en langt blekere nyanse. Dette antyder at lettere nitrogenfrost hadde dekket det røde materialet i løpet av det mellomliggende tiåret. Utbruddene av volatiler fra Tritons ekvator og deres avleiringer ved polene kan omfordele tilstrekkelig masse i løpet av 10,000 år til å forårsake en polvandring.
Polkapper, sletter og rygger
De høye slettene oppdaget på Tritons østlige halvkule, slik som Cipango Planum, dekker over og sletter ut eldre formasjoner og er derfor nesten helt sikkert et resultat av isete lava som vasker over det tidligere landskapet. Slettene er strødd med groper, slik som Leviathan Patera, som sannsynligvis er ventiler hvor denne lavaen kommer ut fra. Sammensetningen av lavaen er ukjent, men det antas at den består av en blanding av vann- og ammoniakkholdig is.
Fire omtrent sirkulære sletter har blitt identifisert på Triton. De er de flateste regionene oppdaget så langt, med en varians i høyden på minre enn 200 m. De antas å ha blitt dannet fra utbrudd av islava. Slettene nær Tritons østlige rand er belagt med sorte flekker, kalt maculaer. Hver av maculaene har en mørk sentral flekk omgitt av en hvit halo av materialer. De har alle lignende diametere på mellom 20 og 30 km. Noen spekulerer i om maculaene er utliggere av den sørlige polkalotten, som trekker seg noe tilbake om sommeren.
Det finnes omfattende rygger og daler i komplekse mønstre på overflaten. Sannsynligvis kommer disse av en syklus med frost og opptining. Mange synes også å være tektoniske av natur og kan komme fra utvidelser eller forkastninger. Der er lange doble kanter med sentrale som ligner sterkt på Lineae på Europa (selv om de har en større skala). Disse kan også ha lignende opphav, muligvis fra sjærvarme fra bevegelser langs forkastninger forårsaket av tidevannspåvirkninger i tiden før Tritons bane ble sirkulær. Disse forkastningene med parallelle åsene krysser komplekst terreng med daler ved ekvatorregionen. Åsene og furene, eller sulci, slik som Yasu Sulci, Ho Sulci og Lo Sulci, antas å fra omtrent midten av Tritons geologiske historie. Det antas dog at noen er av nyere dato. De synes å samles i grupper eller «pakker».
Cantaloupe-terreng
Tritons vestlige halvkule består av en merkelig serie sprekker og forsyninger kjent som «cantaloupe-terreng», fordi terrenget ligner skallet på en cantaloupe. Selv om terrenget har få kratre, antas det at dette er den eldste delen av terrenget på Triton. Sannsynligvis dekker dette terrenget mye av Tritons vestlige halvkule.
Cantaloupe-terreng, som for det meste er skitten vannholdig is, er kun kjent å eksistere på Triton. Det inneholder forsenkninger som er 30–40 km i diameter. Forsenkningene (cavi) er sannsynligvis ikke nedslagskratre fordi de er omtrent av samme størrelse og har jevne kurver. Den ledende hypotesen for dannelsen er diapirisme, oppstigningen av «klumper» med mindre tett materiale gjennom et lag av tettere materiale. Alternative hypoteser inkluderer blant annet dannelse ved at terrenget kollapser, eller av oversvømmelser som følge av isvulkaner.
Nedslagskratre
De få nedslagskratrene på Triton er nesten alle konsentrert på den førende halvkulen, hvorav hoveddelen er samlet rundt ekvatorregionen mellom 30° og 70° breddegrad, som følge av materialer fra Neptuns ban., Siden den går i bane med den ene siden alltid vendt mot Neptun, forventer astronomer at Triton vil ha færre kratre på den bakre halvkulen, siden det vil være langt flere og voldsommere nedslag på den førende. Siden Voyager 2 bare kartla 40 % av overflaten, er dette imidlertid usikkert.
Observasjon og utforskning
Baneegenskapene til Triton har blitt fastslått med høy nyaktighet på 1900-tallet. Den ble funnet å ha en retrograd bane, med en svært høy inklinasjon mot Neptuns baneplan. De første observasjonene av Triton ble ikke gjort før i 1930, og lite var kjent om satellitten før Voyager 2 ankom mot slutten av det 20. århundre.
Før Voyager 2 ankom, forventet astronomer at Triton kunne ha hav av flytende nitrogen og en atmosfære av nitrogen/metan med en tetthet så høy som 30 % av jordens. Akkurat som feilantakelsene for Mars' atmosfære, var dette også helt feil. Som for Mars, ble det anslått en tettere atmosfære tidlig i historien.
Det første forslaget på å måle diameteren til Triton ble gjort av Gerard Kuiper i 1954. Han kom frem til en diameter på 3,800 km. Senere målinger landet på verdier mellom NaN km, det vil si fra litt mindre en vår egen måne til nesten halve jordens størrelse. Data fra Voyager 2s møte med Neptun 25. august 1989 førte til et mer nøyaktig estimat av Tritons diameter (2,700 km).
På 1990-tallet ble det gjennomført en rekke observasjoner av Tritons rand fra jorden. Det ble da brukt okkultasjoner av nærliggende stjerner. Observasjonene indikerte en tilstedeværelse av en atmosfære og en eksotisk overflate. Observasjonene antydet også at atmosfæren var tettere enn målingene fra Voyager 2 indikerte.
Nye konsepter for oppdrag til Neptun-systemet har blitt foreslått av NASA-forskere siden 2004. Alle har identifisert Triton som et primærmål og flere av forslagene har inkludert et eget landingsfartøy, lignende Huygens-sonden for Titan. Per 2019 har imidlertid ingen av forslagene nådd lengre enn forslagsstadiet, og NASAs finansiering av oppdrag i det ytre solsystemet er fokusert på Jupiter- og Saturn-systemene.
Geelong
Geelong er den nest største byen i delstaten Victoria, Australia og den tolvte største byen i Australia. Byen ligger ca. 75 km sørvest for delstatens hovedstad, Melbourne.
Byen er en viktig havneby, og eksporterer alt fra biler og ull til kjøtt og petroleum. I tillegg blir det produsert papir, sement og diverse kjemikalier.
Deakin University har sin hovedcampus i Geelong.
José Barnet
José Agripino Barnet y Vinageras (født 1864, død 1945) fungerte som Cubas president fra 11. desember 1935 til 20. mai 1936. På samme måte som sin forgjenger, Carlos Mendieta, kom også José Barnet fra partiet Unión Nacional.
Heliogabalus
Heliogabalus (latin: Marcus Aurelius Antoninus Augustus; født ca. 203, død 11. mars 222), også kjent som Elogabalus, var romersk keiser fra 218 til 222. Han tilhørte slekten det severanske dynasti, men var syrisk på morssiden, sønn av Julia Soaemias og Sextus Varius Marcellus. Tidlig i sin ungdom fungerte han som prest for solguden El-Gabal, som ble romanisert som Elagabalus Sol Invictus, i sin hjemby Emesa (dagens Homs). Da han ble keiser tok han navnet Marcus Aurelius Antoninus Augustus; navnet Elagabalus/Heliogabalus ble først benyttet etter at han var død.
WTA Premier
Premier tournaments (før 2009: Tier I) var en kategori tennisturneringer arrangert av Women's Tennis Association (WTA). I 2009 spilles 19 slike turneringer:
Heliogabalus
I år 217 ble keiser Caracalla myrdet og erstattet av hans pretorianer-prefekt Marcus Opellius Macrinus. Caracallas tante på morssiden, Julia Maesa, klarte å få satt i gang et opprør i den tredje legion for å få sitt eldste barnebarn Heliogabalus erklært som keiser i hans sted. Macrinus ble beseiret den 8. juni 218 i slaget ved Antiokia, da Heliogabalus, knapt fjorten år gammel, ble keiser og innledet et keiserdømme som ble preget av omfattende kontroverser.
WTA Premier
Miami - Miami Open
Heliogabalus
Heliogabalus viste manglende respekt for romerske religiøse tradisjoner og seksuelle tabuer. Han erstattet det tradisjonelle overhodet i den romerske gudeverden, Jupiter, med en mindre gud, Deus Sol Invictus (på gresk Helios, derav hans greske navn Heliogabalos) og tvang ledende medlemmer av Romas regjering til å delta i religiøse ritualer som feiret denne guddommen, personlig ledet av ham. Heliogabalus giftet seg hele fem ganger, øste fordeler på hoffmenn som skal ha vært hans homoseksuelle elskere, fikk laget en slags prompepute ved middagsfester og det ble sagt at han prostituerte seg selv i det keiserlige palass. Hans antatte oppførsel skal ha opprørt pretorianergarden, senatet og folk flest.
WTA Premier
Madrid - Mutua Madrid Open
Heliogabalus
Midt i en voksende opposisjon ble Heliogabalus, kun 18 år gammel, myrdet og erstattet av sin fetter Alexander Severus den 11. mars 222, i en konspirasjon som ble ledet av hans bestemor, Julia Maesa, og misfornøyde medlemmer av pretorianergarden.
WTA Premier
Beijing - China Open Dubai – Dubai Tennis Championships
Heliogabalus
Familie
Heliogabalus ble født rundt 203 som Varius Avitus Bassianus til familien til Sextus Varius Marcellus og Julia Soaemias Bassiana. Hans far var opprinnelig et medlem av ridderklassen equites, men ble senere forfremmet til rang av senator. Hans bestemor Julia Maesa var enke etter konsul Julius Avitus, søster av Julia Domna, og svigerinne av keiser Septimius Severus. Julia Soaemias var kusine av den romerske keiseren Caracalla. Andre slektninger omfattet hans tante Julia Avita Mamaea og onkel Marcus Julius Gessius Marcianus og deres sønn Alexander Severus. Heliogabalus' familie holdt arverettigheter til presteskapet for den lokale solguden El-Gabal, som Heliogabalus ble yppersteprest for i byen Emesa (dagens by Homs) i den romerske provinsen Syria.
Guddommen Elagabalus ble opprinnelig æret i Emesa. Navnet er en latinsk utgave av syriske Ilāh hag-Gabal, som er avledet fra Ilāh («gud») og gabal («fjell» (sammenlign med hebraiske gə b ul, og arabiske جبل, jabal)), hvilket ga resultatet «guden i fjellet», gudens manifestasjon i Emesa. Kulten rundt guddommen spredte seg til andre deler av Romerriket i løpet av 100-tallet. Eksempelvis har en dedikasjon blitt funnet så langt unna som i Woerden i Nederland. Guden ble senere importert og assimilert med den romerske solguden, som var kjent som Sol Indiges under den romerske republikk og som Sol Invictus på 100- og 200-tallet. Avitus tilpasset navnet på guden for å bli titulert som Elagabalus.
WTA Premier
Roma - Internazionali BNL d'Italia
Heliogabalus
Vekst til makt
Da keiser Macrinus kom til makten, undertrykte han trusler mot sitt styre fra familien til den drepte forgjengeren Caracalla ved å sende dem i eksil — Julia Maesa, hennes to døtre, og hennes eldste barnebarn Heliogabalus — til deres eiendom i Emesa i Syria. Straks hun kom fram til Syria begynte hun å konspirere sammen med Gannys, sin evnukkrådgiver og Heliogabalus' lærer, for å få veltet Macrinus og innsatt sitt fjorten år gamle barnebarn som keiser. Elagabalus og hans mor var enige og annonserte (de løy) at han var den illegitime sønnen av Caracalla grunnet den lojaliteten som romerske soldater og senatorer hadde sverget til keiseren. Etter at Julia Maesa brettet ut sin rikdom til tredje romerske legion ved Raphana sverget de troskap til Heliogabalus. Ved soloppgang den 16. mai 218 erklærte Publius Valerius Comazon Eutychianus, kommandant av legionen, ham til keiser. For å styrke sin legitimitet gjennom ytterligere propaganda tok Heliogabalus navnene til Caracalla, Marcus Aurelius Antoninus.
WTA Premier
Cincinnati - Western & Southern Financial Group Women's Open
Toronto - Rogers Cup
Heliogabalus
Vekst til makt
Som svar sendte Macrinus sin pretorianerprefekt Ulpius Julianus til regionen med en kontingent tropper som han mente var kraftig nok til å knuse opprøret. Imidlertid slo denne militærstyrken seg snart sammen med Heliogabalus' fraksjon og under kamphandlingene vendte den seg mot sine egne kommandanter. Offiserene ble drept og Julianus' hode ble sendt tilbake til keiseren. Macrinus sendte da brev til senatet hvor han fordømte Heliogabalus som den «Falske Antoninus» og hevdet at han var sinnssyk. Både konsulene og andre høyrangerte medlemmer av Romas lederskap fordømte ham, og senatet erklærte til sist krig mot både Heliogabalus og Julia Maesa.
Macrinus og hans sønn, svekket av deserteringen til den andre legion grunnet bestikkelser og løfter satt ut av Julia Maesa, ble beseiret den 8. juni 218 i slaget ved Antiokia av tropper kommandert av Gannys. Macrinus flyktet mot Italia, forkledd som en hoffmann, men ble senere fanget opp i nærheten av Khalkedon og henrettet i Kappadokia. Hans sønn Diadumenianus, sendt til trygghet til hoffet i Partia, men ble tatt til fange ved Zeugma i Kommagene (dagens sørlige Tyrkia) og drept.
WTA Premier
Tokyo - Toray Pan Pacific Open
Navnet ble avviklet etter 2020-sesongen.
Heliogabalus
Vekst til makt
Heliogabalus erklærte datoen for seieren ved Antiokia som begynnelsen på sitt styre og tok keiserlige titler uten at senatet hadde godkjent dem, noe som var en overtredelse av tradisjonen, men som ble en vanlig praksis blant keiserne på 200-tallet. Brev med forsoning ble levert til Roma som ga amnesti til senatet og anerkjente lovene, men fordømte samtidig administrasjonen til Macrinus og hans sønn. Senatorene svarte med å anerkjenne Heliogabalus som keiser og aksepterte hans krav om å være sønn av Caracalla. Caracalla og Julia Domna ble begge erklært guddommeliggjorte av senatet, både Julia Maesa og Julia Soaemias ble opphøyd til rangen av Augustæ, og minnet om Macrinus og Diadumenianus ble fordømt og bakvasket av senatet. Den tidligere kommandanten av tredje legion, Comazon, ble utpekt til leder av pretorianergarden.
Første år
Heliogabalus og hans følge tilbrakte vinteren 218 i Bitynia ved Nikomedia, hvor keiserens religiøse tro for første gang framsto som et problem. Den samtidige historikeren Dio Cassius forslo at Gannys faktisk ble drept av den nye keiseren ettersom han forsøkte å tvinge Heliogabalus til å leve «i måtehold og forsiktighet». For å hjelpe romerne til å tilpasse seg ideen om å ha en orientalsk prest som keiser, fikk Julia Maesa gjort et maleri av Heliogabalus i prestekappe, som ble sendt til Roma og hengt over en statue av gudinnen Victoria i senatets hus. Dette satt senatorene i en vanskelig situasjon, ved at de måtte gjøre ofringer til Heliogabalus hver gang de ofret til Victoria.
Legionærene var forferdet over hans oppførsel og de begynte raskt angre på beslutningen om å støtte ham som keiser. Mens Heliogabalus fortsatt var på reise til Roma, brøt det ut kortvarige opprør av fjerde legion, utløst av Gellius Maximus, og tredje legion, som selv hadde vært ansvarlig for å gjøre Heliogabalus til keiser, under kommando av senator Verus. Opprøret ble raskt slått ned og tredje legion ble oppløst.
Forholdet mellom Julia Maesa, Julia Soaemias, og Heliogabalus var godt i begynnelsen. Hans mor og bestemor ble de første kvinnene som fikk lov komme inn i senatet, og begge fikk senatortitler: Soaemias opprettet tittelen av Clarissima og Maesa den mer ortodokse Mater Castrorum et Senatus. Mens Julia Maesa forsøkte å posisjonere seg selv som den virkelige makten bak tronen og til sist som den mektigste kvinnen i verden, viste Heliogabalus seg å være svært uavhengig, gjorde som han ville og var helt umulig å kontrollere.
Religiøse kontroverser
Med styret til Septimius Severus hadde soldyrkelsen økt over hele Romerriket. Heliogabalus så muligheten til å installere El-Gabal som den fremste guddommen i den romerske gudeverden. Guden ble omdøpt til Deus Sol Invictus, i betydningen Gud den ubeseirete Sol, og plassert over selveste Jupiter. Som et tegn på foreningen med den romerske religion ga Heliogabalus enten Astarte, Minerva, Urania, eller en form for kombinasjon av de tre, til El-Gabal som hustru.
Han framprovoserte ytterligere bestyrtelse da han giftet seg med vestajomfruen Aquilia Severa, og hevdet at ekteskapet ville frambringe «gudelignende barn». Dette var et skamløst brudd på romersk lov og tradisjon, som holdt fast ved at enhver vestalinnene som hadde noen form for seksuell omgang skulle bli levende begravd.
De mest hellige gjenstander fra den romerske religionen ble overført fra deres respektive helligdommer til Heliogabalium, inkludert Store Mor, ilden til Vesta, skjoldene til Salii og Palladium, slik at ingen annen gud, unntatt El-Gabal skulle bli dyrket og beæret.
Sex/kjønnskontroverser
Heliogabalus' seksuell orientering og kjønnsidentitet er kilde til mye kontrovers og diskusjon. Heliogabalus giftet seg og skilte seg fra fem kvinner, tre av dem er kjente. Han første hustru var Julia Cornelia Paula, den andre var vestalinnen Julia Aquilia Severa. I løpet av et år hadde han forlatt henne og giftet seg med Annia Aurelia Faustina, en etterkommer av Marcus Aurelius og enke etter en mann som nylig var blitt henrettet av Heliogabalus. Han vendte tilbake til Severa mot slutten av året, men i henhold til Dio Cassius, synes hans mest stabile forhold ha vært med en vognkjører, en blond slave fra Karia ved navn Hierocles, som han refererte til som sin ektemann. Augustansk historie hevder at han også giftet seg med en mann ved navn Zoticus, en atlet fra Smyrna, i en offentlig seremoni i Roma. Dio Cassius rapporterte at Heliogabalus kunne sminke øynene sine, fjerne hår og benytte seg av parykker før han prostituerte seg selv i vertshus og horehus, og selv i det keiserlige palass:
Fallet fra makten
I 221 hadde Heliogabalus' eksentriske oppførsel, særlig hans forhold til Hierocles, i økende grad opprørt soldatene i pretorianergarden. Da Julia Maesa oppfattet at keiserens populære støtte raskt forsvant, besluttet hun at han og hans mor, som hadde oppmuntret hans religiøse aktiviteter, måtte bli erstattet. Som alternativer vendte hun seg til sin andre datter Julia Avita Mamaea og hennes sønn, den tretten år gamle Severus Alexander. Hun overbeviste Heliogabalus om å utnevne sin fetter som sin arving. Alexander ble gitt tittelen cæsar og ble med-konsul det samme året. Imidlertid angret Elagabalus dette opplegget da han mistenkte at pretorianergarden foretrakk hans fetter framfor ham selv. Etter flere mislykte forsøk på å få tatt livet av Alexander, fjernet Heliogabalus alle titlene til sin fetter, tilbakekalte hans stilling som konsul, og lot ryktet om at han lå for døden, for å se hvordan pretorianergarden ville reagere. Et opprør brøt ut, og garden krevde å få se Heliogabalus og Alexander i Castra Praetoria. Keiseren bøyde seg, og den 11. mars 222 presenterte han sin fetter sammen med hans mor Julia Soaemias. Da soldatene ankom begynte de å hilse Alexander med høye rop mens de overså Heliogabalus. Han beordret da at alle de som hadde deltatt i opprøret skulle arresteres og henrettes. Isteden angrep pretorianergarden Heliogabalus og hans mor: