cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ayn Rand
Virke
Hennes bøker selges fortsatt. Mars 2009 lå Atlas Shrugged som nummer femti på bestselgerlistene til Amazon.com. Det har blitt spekulert i om gode salgstall kunne skyldes finanskrisen i 2008 og debatten i kjølvannet av denne.
Atlas Shrugged ble dårlig mottatt av litteraturkritikere, og Ayn Rand gikk inn i en to års depresjon hun kom ut av først etter møter med unge lesere og fans i studiesirkler arrangert av elskeren Nathaniel Branden. Ekteparet Nathaniel og Barbara Branden tilhørte en kjerne av beundrere som samlet seg i Rands leilighet i New York. Rand kalte dem "the class of 43" fordi de kom til henne etter den første store suksessen med Kildens utspring. En deltaker på disse samlingene var Alan Greenspan som senere ble formann for sentralstyret i Federal Reserve System, USAs sentralbank.
Nathaniel Branden startet i 1957 et institutt for å spre Ayn Rands tenkning. Nathaniel Branden Institute og tidsskriftet Objectivist ble viktige institusjoner i det objektivistiske miljøet. Ayn Rand deltok ofte i samtaler med studenter og reiste rundt på universitetene. Da Nathaniel Branden forelsket seg i en ung skuespillerinne holdt han det skjult for Ayn Rand lenge, og bruddet i 1968 der Ayn Rand blant annet anklaget Nathaniel Branden for økonomisk utroskap ble slutten på instituttet.
I andre media
En biografisk film om hennes liv, Ayn Rand: A Sense of Life, ble nominert til Oscar som beste dokumentarfilm i 1997.
Nova Aurora (Goiás)
Nova Aurora er en kommune i delstaten Goiás i sentral-vestregionen av Brasil.
Hammastunturi ødemarksområde
Hammastunturi ødemarksområde (finsk: Hammastunturin erämaa) er et ødemarksområde i Finland. Det ble opprettet i 1991 i likhet med alle de 11 andre ødemarksområdene i Lappland. Det har et areal på 1 825 km². Det ligger i et fjell- og skogsområde mellom Urho Kekkonen nasjonalpark i øst og Lemmenjoki nasjonalpark i vest. Området administreres av Forststyrelsen.
Ayn Rand
USA
Donald Trump har beskrevet seg selv som en Ayn Rand-fan. Han sa at han kunne identifisere seg med den fiktive romanfiguren Howard Roark, en individualistisk og kompromissløs skyskraper-arkitekt som raste mot det etablerte.
Hammastunturi ødemarksområde
Områdets historie omfatter reindrift, det store gullrushet i Lappland, og senere veibygging og bosetninger. Under gullrushet, rundt 1870, var Kultala ved elva Ivalojoki et stort tettsted med hundrevis av fastboende. Det var like mange gullgravere som resten av folket i Enare kommune til sammen.
Ripz tv
Ripz tv var en lokal-tv-kanal i Moss, Rygge og deler av Råde som sendte lokal-tv-innhold i perioden fra mai 2004 til september 2005. Kanalen ble distribuert på Get (tidligere UPC) og FAALs kabelnettverk, og var tilgjengelig for ca 35 000 personer. Kanalen var non-profit og drevet av lokale ungdommer fra underetasjen i Moss rådhus (tidligere Moss Lokal-tv).
Ansvarlige redaktører var: Caroline Pedersen og Knut Michael Haugland
Ayn Rand
USA
Ayn Rand er stort sett oversett i venstreintellektuelle fagfilosofiske kretser.
Pterocyrtus
Pterocyrtus er en slekt av små løpebiller.
Ayn Rand
USA
Leonard Peikoff var den juridiske arving til Ayn Rand, og har en framtredende rolle i The Ayn Rand Society, der de filosofiske tankene hennes står sentralt.
Pterocyrtus
Utseende
Nokså små, brede, balnke, mørke løpebiller.
Ayn Rand
Norge
Foreningen for Studium av Objektivismen, forkortet FSO ble startet i 1972 med sete i Oslo. Det er et samlingssted for personer som ønsker å studere objektivismen nærmere. Foreningen ble opprinnelig dannet som en studentforening ved Universitetet i Oslo. FSO er registrert som en campus-club som samarbeider med The Ayn Rand Institute i Los Angeles.
Pterocyrtus
Utbredelse
Slekten lever i det sørøstlige Australia (for det meste Tasmania, men forekommer også i Victoria).
Ayn Rand
Norge
Det har blitt skrevet flere bøker om Ayn Rand. Tidligere leder i Det liberale folkepartiet (DLF) Vegard Martinsen (født 1955) utga blant annet i 2003 boken Fornuft, egoisme, kapitalisme: essays om Rand.
Flere fremtredende norske politikere fra andre partier på høyresiden, som Høyre og Frp skal også være begeistret for forfatteren Ayn Rand; tidligere statsråder som Siv Jensen (finansminister), Torbjørn Røe Isaksen (næringsminister og arbeids- og sosialminister) og Sylvi Listhaug (landbruksminister mv.) har gått så langt som å kalle henne for sin favorittforfatter.
Det er imidlertid omstridt om Rands tankegods har hatt noen betydelig innflytelse på norsk samfunnsliv.
Thamala
Thamala er en slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Utseende
Middelsstore stjertvinger (vingespenn ca. 30 millimeter) med to korte stjerter på bakvingen. Oversiden hos hannen er rødoransje med svart ytterkant i forvingen, hunnen er mørkbrun med et oransje felt i forvingen og et hvitt ved ytterkanten av bakvingen. Undersiden er brun med små, hvite flekker ved bakhjørnet av bakvingen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Indokina, Malaysia, Sumatra og Borneo).
Wehrmachtbericht
Wehrmachtbericht (Wehrmacht-rapporten) er et tysk radiosendt nyhetsprogram som gikk daglig på det tyske nasjonale kringkastingsselskapet Reichs-Rundfunk-Gesellschaft fra 1939 til 1945.
Bak programmet sto Oberkommando der Wehrmacht ledet av Alfred Jodl, som rapporterte om situasjonen på frontene under andre verdenskrig. Materialet ble levert av Propagandakompanien, som igjen fikk rapporter fra personell tilhørende troppene som var i kamp. Private krigsreportasjer var ikke tillatt. Alle sendinger måtte klareres av Reichsministerium für Volksaufklärung und Propaganda ledet av propagandaminister Joseph Goebbels. Programmet var ikke bare en ren rapport om krigssituasjonen, men også et propaganda-rør for nazistene, med dertil fabrikkerte historier og halvsannheter.
Den første sendingen gikk på lufta 1. september 1939 angående felttoget i Polen i 1939, og den siste ble sendt fra Flensburg 9. mai 1945.
Å bli nevnt i Wehrmachtbericht var en stor ære, og var ett av flere kriterier som kunne føre til at man fikk «Ærespennen».
Europavei 805
E805 eller Europavei 805 er en europavei som går mellom Braga og Chaves i Portugal. Veiens lengde er rundt 130 km.
Bohuslav Sobotka
Bohuslav Sobotka (født 23. oktober 1971 i Telnice) er en tsjekkisk sosialdemokratisk politiker. Han ble den 17. januar 2014 utnevnt til statsminister av president Miloš Zeman. Han var statsminister til desember 2017.
Bakgrunn
Sobotka studerte fra 1991 til 1995 juss ved Masaryk-universitetet i Brno.
Politisk karriere
Sobotka gikk med i det sosialdemokratiske partiet, Česká strana sociálně demokratická (ČSSD), i 1989. Han var aktiv i partiet i Brno og har siden 2003 sittet i pariets ledelse på riksplan. Han ble partiformann i 2011. I 1996 ble Sobotka første gang innvalgt i deputertkammeret. Han ble gjenvalgt i 1998 og 2002. Han ble regjeringsmedlem i 2002 og var finansminister til 2006. Fra 2005 til 2006 var han også visestatsminister. Etter å ha gått ut av regjeringen vant han i 2006 og 2010 gjenvalg til deputertkammeret.
Sobotka fikk i januar 2014 regjeringsoppdrag. Regjeringen hans er en sentrum-venstre-koalisjon bestående av Česká strana sociálně demokratická, det kristendemokratiske partiet Křesťanská a demokratická unie – Československá strana lidová og ANO 2011.
Jul (andre betydninger)
Jul kan referere til:
Ambrose Battista De Paoli
Ambrose Battista De Paoli (født 19. august 1934 i Jeanette i Pennsylvania i USA; død 10. oktober 2007 i Miami Beach i Florida) var en pavelig diplomat og erkebiskop som var nuntius blant annet til Australia.
Prest
Ambrose Battista De Paoli ble presteviet den 18. desember 1960 i Miami. Fra 1964 til 1966 gikk han på det pavelige diplomatakademi og tok doktorgrad i 1965 med den kirkerettslige dissertasjon Property laws of the State of Florida affecting the Church ved Lateranuniversitetet. I 1966 begynte hans tjeneste i det pavelige diplomati.
Hans tiidlige posteringer var til Zambia, Venezuela, Canada og ved Statssekreteriatet i Vatikanet.
Zhu Shuzhen
Zhu Shuzhen (kinesisk: 朱淑真, trolig født ca 1063, aktiv fra 1095, død ca 1131 – flere andre årstall forekommer) var en kvinnelig kinesisk dikter som levde under Songdynastiet. Hennes eksistens har latt seg definitivt bekrefte. Ifølge legenden var hun gift med en embedsmann, men var ikke lykkelig i ekteskapet og hadde en elsker som delte hennes interesse for poesi. Foreldrene var helt uforstående og brente hennes dikt. Bare en hundredel sies å ha overlevd. Mye er ukjent om hennes liv og detaljer som fødsels- og dødsdato betraktes alla som svært vage.
Ambrose Battista De Paoli
Postering til land i det sørlige Afrika
Senere ble han apostolisk delegat og fra 1994 nuntius til Sørafrika (1988–1997), pro-nuntius til Lesotho (1988–1997), nuntius til Swaziland (1993–1997), apostolisk delegat og fra 1996 nuntius til Namibia (1994–1997) og apostolisk ddelegat til Botswana (1994–1997).
Zhu Shuzhen
Den første som nevner Zhu Shuzhen var embedsmannen Wei Duanli på 1100-tallet. Han sa at han hadde hørt flere av diktene på et lokalt vertshus i traktene rundt Hangzhou, og samlet de diktene han kunne finne. Samlingen kalte han Hjertesorg idet de fleste behandlet ulykkelig kjærlighet på en eller annen måte. Det totale antallet bevarte dikt som attribueres Zhu er 339 shi-dikt og 33 ci-dikt. Ettersom hun har enkelte henspillinger til Li Qingzhaos dikt, må hun han vært kjent med denne dikterinnens verker.
Flere forsøk på å avgjøre hvor Zhu Shuzhen levde er blitt gjort gjennom historien. Utover Hangzhou er hun blitt plassert i Haining av Tian Yiheng, som anså at hun var brordatter av dikteren Zhu Xi, mens andre har plassert henne på forskjellige steder i de nordlige delene av Songdynastiet basert på ledetråder i hennes dikt.
Ambrose Battista De Paoli
Nuntius til Japan
Fra 1997 til 2004 var han nuntius til Japan.
Nuntius til Australia
Fra 2004 var han apostolisk nuntius i Australia.
De Paoli døde på sykehus i Miami Beach den 10. oktober 2007, som følge av en i 2005 diagnostisert leukemisykdom.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Himmelbjergmøtene
Sammenkomstene var ment å skulle forsterke liberale tiltak og strømninger i samfunnet.
Det ble reist en minnesten over Steen Steensen Blicher på Himmelbjerget i 1882 og den har en innskrift hvor det står: «1839 stævnede St. St. Blicher her første gang til dansk folkemøde».
Nova Crixás
Nova Crixás er en kommune i delstaten Goiás i sentral-vestregionen av Brasil.
Annie Glenn
Annie Glenn ble kjent for sitt arbeid for å skape større bevissthet om og omsorg for barn og voksne som led under funksjonshemninger som for eksempel stamming. Hun led selv av dette fra tidlig alder og det forsvant ikke helt før hun var over 50 år gammel.
Hun studerte ved Muskingum College. I 1943 giftet hun seg med John Glenn. De fikk to barn.
Annie Glenn døde på et pleiehjem i St. Paul i Minnesota den 19. mai 2020 i en alder av 100 år. Dødsårsaken var komplikasjoner på grunn av COVID-19.
Drag
Drag (lulesamisk: Ájluokta) er et sted i Hamarøy kommune i Nordland. Stedet har postnummer 8270 for husstander og 8271 for postbokser.
Eyvind Mehle
Eyvind Mehle (født 13. september 1895 i Stavanger, død 15. juli 1945 i Sverige) var en norsk journalist, dramatiker, kringkastingsmann, nazikolloboratør og NS-ideolog. Han var døpt Eyvind Mæhle, men endret etternavnet i 1930. Fra september 1940 til desember 1943 var han programdirektør i Norsk rikskringkasting (NRK). En periode var han NRKS øverste sjef.
Drag
Befolkningen på Drag er i hovedsak nordmenn og lulesamer.
Eyvind Mehle
Liv og arbeid
Han var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Eyvind Mehle ble ansatt i Kringkastingsselskapet A/S i 1925. Én av hans spesialiteter var halvtimelange foredrag i form av reiseskildringer. Mehle ble medlem av Nasjonal Samling i 1933 og virket som partiets pressetalsmann i noen år.
Drag
Fra 1. januar 2020 ble Drag en del av Nye Hamarøy kommune, da Hamarøy kommune/Hábmera suohkan og Divtasvuona suohkan/Tysfjord kommunes vestside ble slått sammen. Tidligere var Drag et viktig knutepunkt i Tysfjord kommune.
Stedet ligger 20 mil nord for Bodø og ca. 12 mil sør for Narvik. Drag ligger 4 km fra avkjøring fra europavei 6.
World Kurdish Friendship Association
World Kurdish Friendship Association (WKFA) er en ikke-religiøs og ikke-politisk, verdensomfattende vennskapsforening som hovedsakelig jobber for at verden skal bli kjent med Kurdistan, igjennom konferanser og sosiale møter, drive opplysningsvirksomhet, holde foredrag, vise filmer og formidle kunnskap om Kurdistan og dets historie. Vennskapsforeningen har medlemmer fra hele verden, blant annet fra USA, Israel og Kurdistan.
Eyvind Mehle
Liv og arbeid
9. april 1940 invaderte det nazistiske Tyskland Norge og en tysk okkupasjon fulgte. 28. september 1940 ble han utnevnt til direktør for verbalsendingene i NRK. Som én av to programdirektører (den andre var Edvard Sylou-Kreutz) ble Mehle betraktet som etterfølgeren til førkrigstidens riksprogramsjef Olav Midttun, til tross for at han var underordnet riksfullmektig Wilhelm Frimann Koren Christie.
Drag
I Drag er Árran, et Julevsáme guovdásj/lulesamisk senter m/museum.
Eyvind Mehle
Liv og arbeid
Kommandolinjen fungerte ikke godt. Selv om det var en viss rivalisering mellom Mehle og Sylou-Kreutz, var den sterkeste rivaliseringen mellom Mehle og Christie. I starten måtte Mehle gi Christie tiltredelsestalen, fordi han hadde begrenset kjennskap til NRK. I en bredere sammenheng var Mehle en germanofil Hitler-tilhenger, mens Christie var en norsk-nasjonalistisk Quisling-tilhenger. I tillegg vakte Christies frimureri harme. Mehle intrigerte ved å sette Christie opp mot Abteilung Rundfunk i Reichskommissariat Norwegens avdeling for folkeopplysning og propaganda. Han behandlet også sine underordnede dårlig og truet de ansatte både med pistol og represalier fra sine venner i det tyske militæret. Mehle viste tegn på paranoia og generell mental ustabilitet.
Våren 1941 ble Mehle fører for NS-partigruppen ved NRK. Etter en stund førte Mehles personlige antagonisme ham til å søke en annen stilling. Mehle ble utnevnt til professor i pressevitenskap ved det nazistyrte Universitetet i Oslo i 1944, men undervisningen var stengt fra november året før. 1. juli 1944 skrev han brev til Quisling og meldte seg ut av partiet.
Drag
Historie
Den tyske okkupasjonsmakten etablerte stor virksomhet i Tysfjord under andre verdenskrig. Sementfabrikken i Kjøpsvik var viktig, og riksvei 50 og Polarbanen skulle bygges. Krigsfanger var viktig arbeidskraft ved siden av tyske og norske arbeidere. På Drag ble det etablert flere fangeleirer: en polakkleir, en tsjekkerleir og tre russeleirer for sovjetiske fanger.
Eyvind Mehle
Liv og arbeid
Rundt slutten av den andre verdenskrig, i mai 1945, flyktet Mehle til Sverige der han etter hvert ble internert i Helsingmo leir. 15. juli samme år druknet han der.
Drag
Historie
Ved krigens slutt var det ca. 1000 russere, 285 polakker og 175 tsjekkere på Drag. De arbeidet med jernbanebygging langs Dragsvatnan, på veiarbeid og skogsarbeid med tømmer og ved. To fangeleirer for russere, samt russerkirkegården lå vest for Havnneset i Drag sentrum. Fangeleiren for polakker lå ved veien på et nes inn mot Dragsvannet, og leiren for tsjekkere lå ved veien sør for Dragsvannet.
De sovjetiske fangene som ble begravet på Drag, ble etter krigen flyttet til Tømmerneset for igjen å bli flyttet til Tjøtta sovjetiske krigsgravplass under Operasjon Asfalt.
The Open Championship 1931
The Open Championship 1931 ble arrangert på Carnoustie Golf Club i Carnoustie, Angus i Skottland i 1931.
Landvetter
Landvetter er det nest største tettstedet i Härryda kommune i Västra Götalands län i Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 7 152 innbyggere. Göteborgs lufthavn er oppkalt etter tettstedet.
Med sin nærhet til Göteborg og en internasjonal lufthavn – Göteborg-Landvetter flygplats – har byen en svært attraktiv beliggenhet og er derfor en ekspanderende boligby.
Jernbanen mellom Göteborg og Borås passerer gjennom den sørlige delen av Landvetter, men har ikke lenger stasjon i byen. Riksväg 40 passerer gjennom byen som motorvei, og har delt Landvetter i to. Siden motorveien ble bygd på 1970-tallet har byen bare ekspandert på nordsiden av veien, hvor også Landvetter sentrum ligger. I sentrum finnes ICA, Shell, frisør, skole, bibliotek, idrettshall og restaurant. I området sør for motorveien ligger Landvetter kirke.
Eyvind Mehle
Liv og arbeid
I 1995 laget Magne Lindholm radiodokumentaren Quislings herold om Mehle.
Free Willy 3: Redningsaksjonen
Free Willy 3: Redningsaksjonen er en amerikansk familiefilm som hadde kinopremiere i USA 8. august.
Filmen er oppfølgeren til Slipp Willy fri fra og Free Willy 2: The Adventure Home fra.
Handling
Denne gangen møter vi en 10 år gammel gutt som oppdager at faren hans driver med illegal hvalfangst. Gutten vet ikke hva han skal gjøre og han kommer i et skikkelig dilemma når det viser seg at Willy og hans familie blir truet på livet. Til slutt møter han Jesse. Jesse har rukket å bli 17 år og jobber ombord i et havforskningsskip som oppsporer hvaler. De to slår seg sammen og setter ut på et risikofylt eventyr for å redde Willy og hans familie.
Utgivelser i Norge
I Norge ble filmen utgitt på VHS i 1998 og DVD i 2003, begge versjonene har norsk tale.
Astor Piazzolla
Astor Pantaleón Piazzolla (født 11. mars 1921 i Mar del Plata, død 4. juli 1992 i Buenos Aires) var en argentinsk orkesterleder, bandoneonist og komponist.
Master of the Moon
Master of the Moon  er det tiende og siste studioalbumet til Dio.
Astor Piazzolla
I sin ungdom spilte Piazzolla i Aníbal Troilos tradisjonelle tango-orkester, som han også arrangerte musikk for. Piazzolla ønsket opprinnelig å bli en klassisk komponist, men etter et studium hos den franske komponisten og dirigenten Nadia Boulanger endte han i stedet med å skape en ny tangostil ved å ta opp elementer fra jazz og klassisk musikk (tango nuevo).
Piazzolla var en virtuos bandoneónist som jevnlig opptrådte med ulike ensembler, og han medvirket på en rekke innspillinger både med sine egne ensembler og med verdenskjente artister. Piazzollas musikk blir stadig oppført over hele verden, og er blitt spilt inn av mange ulike artister. Musikken hans er intenst sentimental, sensuell og lidenskapelig, men også aggressiv, rå og smertefylt – både komplisert og enkel på samme tid.
Master of the Moon
Det ble utgitt 7. september 2004 på Sanctuary Records i USA og på SPV i Europa. Jeff Pilson er bassist for første gang siden Angry Machines fra 1996, og igjen er Craig Goldy tilbake som gitarist. På grunn av andre forpliktelser kunne ikke Pilson bli med på den påfølgende turneen og ble erstattet av Rudy Sarzo, kjent fra blant andre Quiet Riot, Ozzy Osbournes band og Whitesnake.
Astor Piazzolla
Til tross for at Piazzollas tango nuevo opprinnelig møtte stor motstand fra det tradisjonelle tangomiljøet i Argentina regnes han nå som en av landets nasjonale ikoner. I 1985 ble han æresborger av Buenos Aires, og i 2008 ble den internasjonale flyplassen i fødebyen Mar del Plata omdøpt til «International Airport Astor Piazzolla».
Barndom
Astor var det eneste barnet til Vicente «Nonino» Piazzolla og Asunta «Nonina» Mainetti. Familien har italienske røtter: Astors farfar  Pantaleone immigrerte på slutten av 1800-tallet til Mar del Plata fra havnebyen Trani i regionen Puglia. Også moren var av italiensk avstamming.
Da Astor var fire år flyttet familien til New York, hvor faren drev en frisørsalong i Greenwich Village. Guttens musikalske begavelse ble tidlig åpenbar. Han tok pianotimer og spilte også bandoneon, mest for å glede faren som elsket argentinsk tango. Astors egne interesser gikk mer i retning jazz og musikken til Johann Sebastian Bach, som han tilfeldigvis fikk høre en nabo spille på piano.
Heller ikke bekjentskapet med familievennen og tangolegenden Carlos Gardel endret på prioriteringene. 13 år gammel fikk han en liten rolle som avisgutt i Gardel-filmen El día que me quieras. , og Gardel inviterte vidunderbarnet med på turne. Til Astors store gremmelse mente faren at han var for ung for turnelivet. Dette viste seg å være en heldig avgjørelse, for Gardel og hele bandet omkom i en flyulykke under turneen. Piazzolla kommenterte senere at takket være sin fars forsiktighet spilte han nå bandoneon og ikke harpe.
Miljøet i Greenwich Village var hardt, og Piazzolla rotet seg opp i mindre problemer. Han sa selv: ''«Jeg vokste opp i et voldspreget miljø, det er derfor jeg er så stridslysten. Kanskje har det også preget musikken min»''.
Debut
På den tiden var Argentina et av de rikeste landene i verden, og folk ønsket å glemme trettiårenes elendighet, de ville ut og danse og more seg. Tangoklubbene økte i antall, og det var tusenvis av tangoorkestre i Buenos Aires og over hele landet. Hvert orkester hadde sin egen stil. De spilte de samme låtene, men med sine egne arrangementer – omtrent som når moderne jazzmusikere tolker standardlåter. Aníbal Troilos egenart var sofistikerte arrangementer og en melodisk stil preget av bandeonistenes usedvanlige spill. Men den tradisjonelle tangoen hadde likevel strenge regler, og Troilo måtte ofte irettesette Piazzolla for å få ham til å holde seg innenfor sjangergrensene.
Snart begynte Piazzolla å komponere tangoer og skrive arrangementer for Troilos orkester. Men den unge bandoneonisten var ikke fornøyd med det: han ville komponere seriøs musikk. Han fikk møte den verdenskjente pianisten Arthur Rubinstein som rådet han til å studere med Alberto Ginastera, og ble forsterket i sitt gryende ønske om å ta en akademisk musikkutdanning. Fra 1940 mottok han komposisjonsundervisning av den ubetydelig eldre Alberto Ginastera, som allerede hadde vakt oppsikt med sine første ballett- og instrumentalverk. Dette var en intens arbeidsperiode: Piazzolla sto tidlig opp for å høre Teatro Colóns symfoniorkester øve, han fordypet seg i partiturer av Stravinsky, Bartók, Ravel og andre, og spilte i tangoklubbene om nettene.
Frigjøring
Piazzolla forlot Troilos orkester i 1944 for å akkompagnere den berømte sangeren Francisco Fiorentino. På denne tiden startet han å frigjøre seg fra båndene som hadde hemmet kreativiteten hans. Kort tid etter dannet han sitt eget orkester. Blant låtene han skrev på den tiden, skiller fem seg ut, og en av dem gav han, sannsynligvis bevisst, tittelen  Prepárense («forbered dere»).
Arkitekturåret 1710
Arkitekturåret 1710 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1710.
Astor Piazzolla
Frigjøring
I 1950 komponerte han musikken til filmen Bólidos de acero. Ellers skrev han under denne perioden framfor alt orkester- og kammermusikk, for eksempel Rapsodía porteña (1952) og Sinfonietta (1954) som han fikk den nasjonale kritikerprisen for. Han distanserte seg etter hvert offentlig fra tangoene som han hadde skrevet tidlig på 1940-tallet, for på den tiden ble tangoen spilt på nattklubber og i bordeller og hadde et dårlig rykte i Argentina.
Paris
Piazzolla og hans første kone, artisten Dedé Wolff, reiste til Paris i 1954 – mens de to barna Diana (11 år) og Daniel (10 år) ble igjen i Buenos Aires. Den innsiktsfulle Boulanger endevendte Piazzollas liv på en dag, noe vi lar ham fortelle med egne ord:
Nadia Boulangers ord gjorde Piazzolla så opprørt at han begynte et intenst arbeid hvor han fulgte Boulangers konsept ganske bokstavelig. I 1955 spilte han inn 16 spor med strykere fra Paris operas orkester, Martial Solal og Lalo Schifrin på piano, og ham selv på bandoneon. De fleste av stykkene var komponert av Piazzolla, blant annet Chau Paris, Sens Unique, Picasso og Marron Y Azul.
Orquesta de Cuerdas og Octeto Buenos Aires
Piazzolla returnerte til Buenos Aires i 1957 og startet et orkester med strykere, piano og bandoneon, Orquesta de Cuerdas. De beste solistene og tangomusikerne i byen, Elvino Vardaro, Jaime Gossis og José Bragato ble viktige for framføringen av Piazzollas musikk på den tiden. Med dette orkesteret fikk Piazzolla vist sine nye ferdigheter som komponist for strykeorkester. Repertoaret besto av stykker som Tango del ángel, Tres minutos con la realidad, Melancolico Buenos Aires, lo que vendra og arrangementer av andre komponisters musikk.
På samme tid startet han den berømte oktetten Octeto Buenos Aires. Piazzolla tok i bruk elektrisk gitar for første gang, og gitaristen Horacio Malvicinos bebop-inspirerte «chorus» ga orkesteret en moderne klangfarge.
Med denne besetningen spilte Piazzolla inn to LP-plater og en 78-plate. Musikken møtte kraftig motbør fra det tradisjonelle tangomiljøet, og stemningen ble etter hvert så opphisset at Leopoldo Federico minnes at øvingene måtte hemmeligholdes og planlegges i siste øyeblikk. Videre forteller han at en gang alle musikerne var klare til å begynne en konsert, fant man ikke Piazzolla før det oppsto tumulter i salen. Piazzolla befant seg i stridens sentrum hvor han kjempet rasende mot sine motstandere.
I 1958 oppløste han oktetten som ingen lengre risikerte å sette på programmet. Til slutt oppløste han også strykeorkesteret og bosatte seg i New York hvor han begynte å eksperimentere med en fusjon av tango og jazz. Han spilte inn to album med denne musikken, men forsøket floppet, og han ble sterkt kritisert etterpå.
Adiós Nonino
Året etter døde faren «Nonino» som Piazzolla var nært knyttet til. Astors sønn Daniel var vitne da den berømte Adiós Nonino («Farvel Nonino») ble skrevet: ''«Pappa ba om å få være for seg selv en stund. Vi gikk inn på kjøkkenet. Først var det en total stillhet. Snart hørte vi ham spille bandoneon. Det var en veldig trist melodi, fryktelig trist. Adiós Nonino ble komponert.» Under et intervju i 1990 sa Piazzolla om stykket: «[Tangoen] Adiós Nonino er nummer en. Tusen ganger forsøkte jeg å skrive en bedre, men klarte det aldri.» Adiós Nonino'' skal være spilt inn av over 170 forskjellige musikere og er blitt Piazzollas «signaturlåt» og hans kanskje mest kjente tango.
Quinteto Nuevo Tango (første periode)
Skuffet over det mislykkede forsøket med tangojazz-fusjonen vendte han i 1960 tilbake til Buenos Aires og startet kvintetten som ble redskapet han formet sin musikalske stil med, og som dannet grunnlaget for etterfølgende orkestre: Quinteto Nuevo Tango. I sin første versjon besto orkesteret av Piazzolla (bandoneon), Jaime Gosis (piano), Simón Bajour (fiolin), «Kicho» Díaz (kontrabass) og Horacio Malvicino (el. gitar).
Med denne besetningen presenterte han Adiós Nonino og alle komposisjonene han definerte sin stil med og som hører til hans mest innspilte, eksempelvis Las Estaciones («Verano Porteño», «Otoño Porteño», «Invierno Porteño» og «Primavera Porteña»), La Serie del Ángel («Introducción al ángel», «Milonga del ángel», «Muerte del ángel» og «Resurrección del ángel»), La Serie del Diablo («Tango diablo», «Vayamos al diablo» og «Romance del diablo»), «Revirado», «Fracanapa», «Calambre», «Buenos Aires Hora Cero», «Decarísimo», «Michelangelo ´70» og «Fugata».
I 1965 spilte kvintetten i New York med to nye medlemmer, Antonio Agri på fiolin og Oscar Lopez Ruiz på el. gitar hvor La Serie del Ángel ble framført for første gang. Samme år spilte han inn tangoer til tekst av forfatteren Jorge Luis Borges med et ad hoc-orkester. Borges var ikke så begeistret for resultatet, men det ble en kultplate i tangomiljøene.
Dedé og Astor ble separert i 1967 og han begynte å samarbeide med poeten Horacio Ferrer, som blant annet skrev teksten til noen av Piazzollas mest kjente sanger: «Chiquilín de Bachín» og «Balada para un loco», samt librettoen til operitaen Maria de Buenos Aires. Platen med operitaen ble sluppet i 1968, på den synger Amelita Baltar, Piazzollas samboer de fem neste årene.
Italia (elektrisk periode)
I 1970 vendte han tilbake til Paris hvor han sammen med Ferrer skapte oratoriet El pueblo joven. I 1973 fikk han et infarkt som tvang ham til å redusere aktiviteten, og for å få en roligere tilværelse flyttet han til Italia. Et verk fra denne tiden som det er verdt å trekke fram er Libertango som han betraktet som sitt «visittkort for det europeiske publikum». I disse årene dannet han en oktett med elektriske instrumenter, bandoneon, slagverk, syntesizer, fiolin, elektrisk eller akustisk piano, og elektrisk orgel, gitar og bass. Fiolinen ble senere erstattet av tverrfløyte eller saksofon. Atskillig senere ble sangeren José Ángel Trelles med i orkesteret. Orkesteret var orientert mot popmusikk og regnes som mindre interessant.
I 1974 skilte han lag med Amelita Baltar. Samme år spilte han sammen med en gruppe italienske musikere på Gerry Mulligans plate Summit.
Aníbal Troilo døde i 1975, og til hans minne komponerte Piazzolla Suite Troileana og spilte den inn med sitt elektriske orkester. Året etter ble han kjent med Laura Escalada som ble hans kone for resten av livet. Desember samme år oppførte han verket 500 motivaciones med sitt elektriske orkester i Buenos Aires' Teatro Gran Rex. Måneder senere spilte han med en lignende besetning i Olympia de París, det var den siste framføringen hans med et elektrisk orkester.
Under det argentinske militærdiktaturet fra 1976 til 1983 bodde Piazzolla i Italia, men reiste flere ganger til Argentina, og han hadde i det minste én lunsj med diktatoren Jorge Videla. Forholdet til diktatoren var sannsynligvis ikke svært varmt, Piazzolla svarte selv på et spørsmål om hvorfor han aksepterte Videlas invitasjon: ''«Hvilken invitasjon! De sendte meg noen karer i svarte dresser og et brev med mitt navn på hvor det stod at Videla forventet at jeg stilte opp på en bestemt dag på en bestemt plass. Jeg har en bok liggende et sted med bilder av alle gjestene: Eladia Blázquez, Daniel Tinayre, Olga Ferri, komponisten Juan Carlos Tauriello, det var billedkunstnere, skuespillere[...]»''
Quinteto Nuevo Tango (andre periode)
Perioden 1978–1988 arbeidet han med sin andre kvintett og musikerne Pablo Ziegler (piano), Fernando Suarez Paz (fiolin), Horacio Malvicino (gitar) og Hector Console (kontrabass). Det ble en øyeblikkelig suksess, og et høydepunkt i hans skapende virksomhet. Han komponerte nå symfoniske og kammermusikalske verk, turnerte flittig i utlandet og skrev en mengde bestillingsverk. Han spilte inn musikk med Kronos Quartet og i 1982 skrev han Le Grand Tango for cello og piano som han dediserte til den russiske cellisten Mstislav Rostropovitsj.
Sexteto Nuevo Tango (siste år)
Nyansatt var Gerardo Gandini, en atypisk pianist-komponist som hadde spesialisert seg på notert og improvisert samtidsmusikk. På cello erstattet han sin gamle venn José Bragato med Carlos Mozzi. På de første konsertene prøvde de ut den den nye sammensetningen ved å spille noen gamle komposisjoner fra Piazzollas store repertoar: Tres minutos con la realidad og Tango ballet. Musikken var mørk og definitivt moderne. Han skrev de nye stykkene Sex-tet og Preludio y Fuga, men atmosfæren i gruppen ble raskt dårlig og Piazzolla avsluttet prosjektet i 1990.
Tidlig på 1990-tallet turnerte Piazzolla som solist i et klassisk orkester hvor han spilte sine egne konserter og orkesterstykker.
Under et opphold i Paris fikk Astor Piazzolla hjerneslag 4. august 1990. Han ble flyttet til Buenos Aires hvor han etter to år i koma døde den 4. juli 1992.
Musikk
I løpet av sitt liv komponerte Piazzolla over 300 tangoer, musikk til nesten 50 filmer og spilte inn rundt 40 plater. Han samarbeidet med forfattere som Jorge Luis Borges og Horacio Ferrer, med skuespillerinnen Jeanne Moreau, med regissøren Fernando Solanas. Dessuten tok han initiativet til og ledet prosjekter med blant annet strykekvartettensemblet Kronos Quartet og med jazzmusikere som Gary Burton og Gerry Mulligan.
Mange av Piazzollas tangoer er ment å lyttes til og er ikke dansbare i tradisjonell forstand. Harmoniene utvidet han med teknikker hentet fra jazzen og fra forbilder som Igor Stravinskij og Béla Bartók. Men tross alle nyvinningene beholdt han det vesentligste i tangoen: bandoneonens klang, tangoens synkoperte rytme, de typiske harmoniske tangofrasene, staccati og en hovedsakelig melankolsk stemning. Slik kan vi si at Piazzolla dissekerer tangoens karakteristiske elementer og framstiller dem i et nytt lys.
Piazzolla kombinerte ikke bare tangoen med klassiske musikkformer, men også med underholdningsmusikk og popkultur. Fra tidlig 1970-tall arbeidet han ofte med jazzmusikere og brukte moderne instrumenter som el-gitarer og el-pianoer i komposisjonene sine.
Innflytelse
Piazzollas nuevo tango gjorde ham til en kontroversiell figur i Argentina, både musikalsk og politisk. Argentinernes ordspråk «I Argentina kan alt endre seg – unntatt tangoen» gir en pekepinn hva han hadde å kjempe mot i hjemlandet. Men til tross for motstanden var han enormt produktiv, komponerte, holdt konserter og arrangerte sine verker for forskjellige besetninger. Etter hvert fikk musikken hans fotfeste i Europa og Nord-Amerika, samt hos liberale argentinere som ivret for politiske endringer i det argentinske samfunnet og som så musikken hans som en parallell til deres eget arbeid.
Piazzollas protegé Marcelo Nisinman er den mest kjente tango-innovatøren i vårt århundre, mens Pablo Ziegler, pianist i Piazzollas andre kvintett, har påtatt seg rollen som den fremste vokteren av tango nuevo samtidig som han har innført flere trekk fra jazzmusikken. Den brasilianske gitaristen Sergio Assad har eksperimentert med folkemusikalske elementer, og komplekse og virtuose komposisjoner med Piazzollas musikalske struktur uten å trekke inn tangoelementer. Osvaldo Golijov anerkjenner Piazzolla som sin kanskje viktigste inspirasjonskilde til sine globalt orienterte, eklektiske komposisjoner for klassiske utøvere og klezmer-musikere.
Den latviske fiolinisten Gidon Kremer har blant annet sammen med kammerorkesteret Kremerata Baltica spilt inn Piazzollas musikk med arrangementer og besetninger som trekker musikken litt nærmere den europeisk kunstmusikks tradisjoner.
En del norske musikere framfører og spiller inn Piazzollas musikk, eksempelvis bandoneónisten Per Arne Glorvigen, som har medvirket på noen av Kremers innspillinger, fiolinisten Atle Sponberg og komponisten og pianisten Sverre Indris Joner.
Konveks kombinasjon
En konveks kombinasjon er en lineærkombinasjon av en mengde punkter i et affint rom (f.eks. vektorer eller skalarer) slik at alle koeffisienter er ikke-negative, og slik at summen av disse koeffisientene blir 1.
Mer formelt kan man si at gitt et endelig antall punkter,, i et reelt vektorrom, er en konveks kombinasjon av disse punktene på formen
Brekken flyplass
Brekken flyplass er en privat flyplass i Brekken tettsted nordøst for Røros og like vest for svenskegrensen og skiutfartstedet Funäsdalen i Sverige.
Konveks kombinasjon
der \alpha_i er reelle tall slik at og  De kalles barysentriske koordinater for punktet P.
Brekken flyplass
Flyplassen ligger ca. 100 meter fra en strand ved østre ende av innsjøen Aursunden. Flyplassen er ubetjent og ligger i ukontrollert luftrom, men under Røros TIA.
Flyplassen er bygget på dugnad med omkostninger på 5000 kroner. Den ble innviet 29. august 2009. Rullebanedekke er gress.
Konveks kombinasjon
Den konvekse omhylningen av alle punkter i en slik mengde er lik mengden av alle konvekse kombinasjoner av dem.
Hvalross
Hvalross (Odobenus rosmarus) er eneste art i hvalross-slekten (Odobenus) og i hvalrossfamilien (Odobenidae), som er søstergruppen til øreselfamilien (Otariidae). Begge er således hundelignende rovpattedyr. Hvalross er store sjøpattedyr med enorme støttenner, som lever i nær tilknytning til iskanten og i drivisen i Arktis, vanligvis nord for 58. breddegrad. Arten er en toppkonsument i sitt økosystem.
Beskrivelse
Hvalross kjennetegnes av sin enorme kropp og de lange, karakteristiske støttennene som vokser ned fra overkjeven. Hanner kan veie betydelig mer enn 1 200 kg, mens hunnene kan veie mer enn 850 kg. Stillehavshvalrossen er større enn atlanterhavshvalrossen, mens laptevhvalrossen (som ikke aksepteres som egen underart ) er en mellomting i størrelse.
Huden er tykk og spekklaget kan bli opp mot 15 cm tykt. Den er vanligvis enten brun eller gulbrun i fargen og har spredt hårvekst. Når den har vært lenge i vannet blir huden nærmest rosa, men brunfargen kommer tilbake med økende kroppstemperatur. Hodet er lite og snuten bred og dekket av stive, relativt korte værhår. Hvalrossen har ekstra store framluffer som gjerne kalles sveiver (som hos hvalene). Sveivene kan utgjøre hele 25 % av kroppslengden. Og akkurat som øreselene har også hvalrossen evnen til å vende bakluffene innunder kroppen og bruke dem til å gå med på land. Men til forskjell fra øreselene mangler hvalrossen visuell ørebrusk.
Nova Glória
Nova Glória er en kommune i delstaten Goiás i sentral-vestregionen av Brasil.
Hvalross
Beskrivelse
De store støttennene kan bli over én meter lange og veie mer enn fem kilo. Det er kjent at hvalrosser kan knuse opp mot tyve centimeter tykk is med disse støttennene, som også benyttes i slåsskamper og til å holde seg fast i isen når de sover. De er også et egnet redskap til å rote på bunnen med og til å komme seg opp på iskanten fra vannet. Hvalrosser svømmer med en fart på ca. syv km/t, men kan komme opp i en toppfart på hele 35 km/t.
Utbredelse
Arten har sirkumpolar utbredelse i Arktis, der arten deles inn i to underarter - Atlanterhavshvalross og Stillehavshvalross. I tillegg finnes det en variant av Stillehavshvalross, Laptevhvalross, som lever isolert i Laptevhavet. Sistnevnte er ikke særlig tallrik. Nylig har også russiske forskere oppdaget en hittil ukjent bestand på cirka 3 000 dyr langs kysten av Jamalhalvøya i Karahavet.
Atlanterhavshvalrossene i det nordøstlige Atlanterhavet finnes i gruntvannsområder langs kysten av Øst-Grønland, Svalbard og Frans Josefs land og ned til det sørlige Barentshavet og Karahavet. Mest tallrik er den rundt Svalbard. I vest finnes den fra østkanadisk Arktis til Vest-Grønland, inkludert Davisstredet og Baffinbukta. Bestanden teller cirka 20 000–30 000 dyr. Svalbardbestanden tellet cirka 2 500 dyr i 2006, men bestanden ved Frans Josef Land er ukjent. Hvalross ble fredet i 1952 i Norge.
Stillehavshvalrossene finner man generelt i Beringhavet og Tsjuktsjerhavet, med sørlig utbredelse ned til Bristol Bay i Alaska på østsiden og Kamtsjatka i Russland på vestsiden. Om sommeren når isen trekker seg tilbake finnes de også i Beauforthavet og i Østsibirhavet. Bestanden teller omkring 200 000 dyr, men bestandsestimatet er svært usikkert.
Atferd
Hvalrossen er et selskapelig dyr som kan danne enorme flokker, som av og til kan telle opp mot 2 000 eller flere individer. Arten trives i relativt grunne farvann og dykker typisk til mindre enn 50 meter. Det lengste dykket som er registrert ved Svalbard varte i 37 minutter og nådde ned til 450 meter.
Reproduksjon
Lite er kjent omkring hvalrossens reproduksjonsmønster og vaner. Store voksne hanner har eksklusiv tilgang på et harem av hunner for 1–5 dager i strekk i paringstiden, som er i januar og februar. Selve paringsakten skjer trolig i neddykket tilstand. Hunnens egg utvikles ikke til et foster før 4-5 måneder senere, som regel i juni-juli. Fødselen skjer etter en drektighetstid på ca. 11-12 måneder (15-16 måneder om man regner inn utsettelsen), i april-juni året etter.
Hunnen føder et tidlig utviklet avkom, kalt «kalv». Kalven er omkring 113 cm lang og veier rundt 63 kg ved fødselen. Den er grå og kan svømme med det samme. De sosiale båndene mellom mor og kalv er meget sterke. Hun vil forsvare kalven med alle midler. Kalven dies i ca. to år, men spiser som regel selv lenge før avvenning skjer. Unge okser regnes som voksne i 8-10-årsalderen, men er som regel ikke store nok til konkurrere om hunnene før de er omkring 15 år gamle. Unge kuer regnes som kjønnsmodne når de er ca. 6-7 år gamle og fullt utvokste i 10-12-årsalderen. De er mest produktive i 9–11-årsalderen, da de som regel kan føde en kalv hvert år.
Levealderen er opp mot 40 år.
Ernæring
Hvalrosser jakter etter føde på bunnen fra iskanten. De tilbringer omtrent halve tiden i vannet og er meget dyktige svømmere. Et dykk varer gjennomsnittlig i 2-10 minutter på dyp mellom 10 og 50 meter. De spiser for det meste muslinger, men kan også ta fisk, sel og småhval. Lukt og hørsel er dårlig utviklet, men de har godt syn. Når de ikke er i vannet er hvalrosser ofte svært støyende.
Hvalrosstann i kunst og økonomi
Ved arkeologiske utgravninger fant en små biter av hvalrossens overkjever i nesten alle ruiner etter gårder fra den norrøne bosetningen på Grønland. Folk hadde bearbeidet støttennene til skrin, reisealtre og sjakkbrikker. På Bryggen i Bergen var et par støttenner verd tre kuer. Bispen på Grønland betalte i 1327 korstogstiende til pave Johannes XXII med 560 hvalrosstenner, som i verdi tilsvarte bortimot 800 kuer. Vesterbygd var Grønlands utpost for hvalrossfangsten, men ble funnet fraflyttet på slutten av 1300-tallet. Lille istid i årene 1250-1750 forårsaket økende mengder drivis som sperret adkomsten til hvalrossens domene i Diskobukta. Dette rammet kjernen i grønlandsk eksportøkonomi - uten hvalrosstenner hadde nordboerne på Grønland lite å handle med. I tillegg førte korstogene til at elfenben fant veien til Europa.
Spesielt kjent er Lewisbrikkene, som er skåret ut av hvalross- og narhvaltenner og oppbevares på British Museum og det skotske nasjonalmuseum i Edinburgh.
Også endel av figurene til nordmannen Jørgen Christensen Garnaas (1723–1798) var skåret i hvalrosstann; Garnaas' figurer var inspirasjonen og forlegget til statuene som kong Frederik V fikk oppført i Nordmandsdalen ved Fredensborg slott.
Trusler
Arten trues av klimaendringer, forurensning, isbjørn og mennesker. Hvalross er på Norsk rødliste for arter 2021 for Svalbard listet som sårbar VU. Arten besøker iblant Norges fastland, men er ikke rødlistet her, da den ikke formerer seg her.
Anetre
Fylogenien under viser gruppens nærmeste slektninger og er i henhold til Wesley-Hunt og Flynn (2005)-
Slektstre
Kladogrammet over viser slektskapet mellom noen pinnipedier.
Underarter
Tre underarter er beskrevet, men kun to aksepteres av WoRMS. Laptevhvalross (O. r. laptevi) blir ikke akseptert som en egen underart. Den regnes som en variant av stillehavshvalross (O. r. divergens).
Nova Iguaçu de Goiás
Nova Iguaçu de Goiás er en kommune i delstaten Goiás i sentral-vestregionen av Brasil.
For en kvinnes skyld
For en kvinnes skyld ble utgitt i to versjoner; den ene som lydfilm og den andre som stumfilm.
Bancroft ble nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for sin prestasjon men vant ikke.
Handling
Ritzy konstruerer en felle for Thunderbolt. Han rømmer, men blir senere arrestert, dømt og skal etter planen henrettes ved Sing Sing. Fra fengsel planlegger han å få Bob mistenkt for et bank-ran og drap. Bob blir deretter plassert i en celle i nærheten av Thunderbolt, som deretter forsøker å komme seg inn på cella til Bob - for å drepe ham.
Shi Hairong
Shi Hairong (født 27. mars 1977) er en kinesisk profesjonell volleyballspiller som representerte Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing. Her ble laget slått ut i kvartfinalen av Brasil, og endte på med det på delt 5.-plass.
Tomter kirke
Tomter kirke er en langkirke fra rundt 1600 i Indre Østfold kommune i Viken fylke. Byggverket er i tømmer og har 150 sitteplasser. Adkomst til stedet er via fylkesvei 120.
Irie Darlings
Irie Darlings er et norsk band fra Bodø startet opp i Bodø med Bjørn Jervås (gitar/sang) Harald Olaussen (trommer) og Bård Toftebakk (bass). Alle tre med lang erfaring fra en rekke band i Bodø før dette. Musikalsk var dette rock med enkelte reggaelåter og enkelte coverlåter.
Historie
Bandet debuterte som Karaokekameratene på «Sinus» andre juledag 1990 før de skiftet navn til Karaoke Kids. Kort tid etter debutkonserten fikk de med seg Roy Døhring (gitar) Papa Abdou Joof (afrikansk tromme) og Terje «DJ Buzze B» Larsen (scratching) før de hadde en ny konsert 14. februar 1992 ved samme scene. Musikalskt var de en blanding av rock, rap og reggae. Der den litt tyngre rocken satt lengst framme i lydbildet. Bandet spilte nå stort sett egenkomponerte låter og i april 92 skifter de musikalsk stil til Irie Darlings, og reggae.
Tomter kirke
Kirken er sognekirke i Tomter sogn i Østre Borgesyssel prosti.
Irie Darlings
Historie
Som Irie darlings debuterte de som oppvarmingsband for Jokke & Valentinerne på Rockefeller i mai 1992. Rundt årsskiftet 1993 sluttet Olaussen på trommer og Rocky Machine overtok en kort periode før Per Willy Larsen ble med i slutten av januar 1993.
Bandet produserte flere demoer og en av disse ble sendt til High Times Records på Jamaica. Her fikk de platekontrakt våren 1993. High Times fikk rettighetene for Jamaica, mens Zone Productions skrev kontrakt året etter for Norge. I april/mai 1994 spilte bandet inn debutalbumet og flere singler og debutalbumet på Jamaica. Flere bidrag til senere album ble også spilt inn. De fikk med seg en rekke jamaicanske reaggaeartister med på innspillingene, som artistene Big Youth, Sly Dunbar, Robbie Shakespearog produsentene Earl Chinna Smith og Donovan Joseph.
Bandet spilte minst en konsert i Kingston under oppholdet på øya og de oppnådde en 15.-plass på en jamaicansk hitliste. Senere på sommeren var de også på 10 i skuddet med låten Tribulation. Bandet spilte på Oslo rock festival både i 93 og 94.
I februar 95 var de på en Sør-Norges-turne. Etter dette sluttet trommisen P. W. Larsen for å bli erstattet av Vegard Leite. Rett etter sluttet også Joof og ble erstattet av Stian Einmo. Dette oppsettet debuterte i slutten av mars 1995 på Fauske.
I begynnelsen av april 1995 startet de på en større Europaturne i Rendsburg i Tyskland, som hadde navnet «Dreadlocks Over Babylon Tour 95». Den inkluderte ca. 40 konserter i Norge, Sverige, Tyskland og Østerrike, og ble avsluttet på Sinus 16. mai. I Tyskland og Østerrike hadde de med seg DJ, G. Bravo som oppvarming. Denne turneen ble fulgt opp med en ny Europaturne fra midten av desember 1995 til begynnelsen av februar 1996. I januar, midt under turneen, sluttet så Terje Larsen i bandet. På denne turneen var de for anledningen utvidet med; Johnny Diamond fra Jamaica,(vokal) Ronnie Dread(perkusjon) og Even Høgseth (trombone/tangenter).
Dread og Høgseth ble etter dette faste medlemmer av bandet. Etter dette ble også Finn Robert «FRO» Olsen brukt som session-gitarist ved flere anledninger da Døhring var flyttet til USA. Døhring var gitarist under en kombinert studio og turne opphold på Jamaica sommeren 1996, før Olsen var tilbake hele høsten 1996. I denne perioden brukte de ved flere anledninger Line Majormoen (saksofon). Tett etter sluttet Toftebakk. Som en følge av dette gikk Høgseth over til å spille bass.