cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Govindappa Venkataswami
Tidlig liv og bakgrunn
Venkataswamy ble født i 1918 i Vadamalapuram i Tamil Nadu. Han ble utdannet ved det amerikanske college i Madurai og Stanley Medical College i Madras, hvor han ble uteksaminert med en Master of Science i øyesykdommer.
Karriere
Han tjenstgjorde i den indiske hæren som lege i årene 1945–1948 da han ble dimittert på grunn av leddgikt. I løpet av denne tiden var Dr V, som han ble kalt, praktisk talt sengeliggende og ute av stand til å utføre grunnleggende funksjoner som å stå på sine egne ben. Fingrene hans var ødelagt. Det er et talende vitnesbyrd om hans viljestyrke og utholdenhet at han ikke bare klarte å holde en penn igjen, men også utføre vanskelige operasjoner. Han begynte ved Madurai Medical College som leder av Instituttet for Oftalmologi og på Erskine Hospital i Madurai som øyekirurg. Han beholdt disse stillingene i 20 år og bidro til forskning, klinisk tjeneste og andre programmer. Han ble leder for Department of Ophthalmology i Madurai Medical College i 1956. Han har utført over 100 000 vellykkede øyeoperasjoner, og dette til tross for å ha fingre som var hardt rammet av njuvenil artritt. I løpet av denne perioden, løste Venkataswamy problemet med å forebygge blindhet ved å etablere mobile klinikker i fjerntliggende landsbyer og landlige områder.
Flammebrystfrukteter
Flammebrystfrukteter (Pipreola frontalis) er en fugl i kotingafamilien.
Govindappa Venkataswami
Karriere
Som en ung mann som fulgte han i Mahatma Gandhi og Aurobindo Ghoshs fotspor.
Venkataswamy møtte John Wilson under sitt første besøk i USA i 1965. Wilson var grunnlegger av Royal Commonwealth Society for the Blind, senere kjent som Sightsavers International, en organisasjon som støttet øyeklinikker i India, og dette ble begynnelsen på et livslangt vennskap. Duoen fikk statsminister i India, Indira Gandhi til å etablere en nasjonal organisasjon for å bekjempe blindhet.
I 1977, i en alder av 58 år, grunnla Venkataswamy Aravind Eye Hospital i Madurai. Det startet som et sykehus med elleve senger, bemannet med fire medisinske spesialister og er nå et av de største anlegg i verden for øyesykdommer. Han erklærte at sykehusets mål var «å utrydde unødvendig blindhet» og utviklet kirurgisk prosesser som lignet på et samlebånd for å hjelpe de anslagsvis 12 millioner blinde mennesker i India, 80 prosent av dem som lider på grunn av grå stær. Mens han arbeidet for regjeringen førte Venkataswamy tilsyn med det stadig voksende antall av øyeklinikker i Tamil Nadu og fikk et stort nettverk av venner og sympatisører som ville delta i, eller støtte hans sak i de senere år. Hans kjede av Aravind Eye Hospitals ga gratis øyebehandling til to tredjedeler av pasientene fra de inntektene som ble generert fra den tredjedel av pasienter som kunne betale for behandlingen.
Venkataswamy fikk Padma Shri-medaljen av Regjeringen i India i 1973.
MGP Nordic 2002
MGP Nordic 2002 var den første utgaven av MGP Nordic, en nordisk, tv-sendt sangkonkurranse for barn mellom 8 og 15 år. Konkurransen ble arrangert i Forum København i Danmark 27. april 2002. Danmark, Norge og Sverige deltok med tre sanger hver, og vinneren ble danske Razz med «Kickflipper».
Bakgrunnen
Inspirasjonen til å lage et Melodi Grand Prix for barn kom fra Danmarks Radio (DR) som etablerte sin nasjonale konkurranse i 2000. Høsten 2001 inviterte DR både Sverige og Norge til å delta i en skandinavisk konkurranse, og dermed gikk startskuddet for norske MGPjr. Samme høst inviterte NRK barn mellom 8 og 15 år til å sende inn sanger til en åpen konkurranse. 370 sanger kom inn, og NRKs underholdningsavdeling plukket ut ti av dem til finalen i Oslo Spektrum lørdag 23. februar 2002. De norske vinnerne ble rapduoen To små karer med «Paybacktime». Også andreplassen Wicked Instinct og tredjeplassen Black Jackets deltok i MGP Nordic 2002, siden hvert land deltok med tre sanger hver.
Sendingen
De ni artistene fremførte låtene sine før seerne i hvert land kunne stemme på sangene via telefon. Hvert land hadde også en jury som bedømte sangene. Det var ikke mulig å stemme på sangene fra eget land. I motsetning til MGPjr 2002 ble Wicked Instinct best av de norske sangene med en tredjeplass. De norske vinnerne, To små karer, havnet helt nede på en syvendeplass, mens Black Jackets kom på sisteplass. Vinneren ble den danske rapperen Razz med låten «Kickflipper».
Richard Verderber
Richard Verderber (født 23. januar 1884, død 8. september 1955) var en østerriksk fekter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Reinhold Trampler
Reinhold Trampler (født 26. juli 1877, død 21. desember 1964) var en østerriksk fekter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
MGP Nordic 2002
Avstemning
Resultatet ble avgjort av seernes telefonstemmer og en ekspertjury i hvert land. Det var ikke mulig å stemme på sangene fra eget land. Hver telefonjury og fagjury ga poeng i valørene 2, 4, 6, 8, 10 og 12.
Richard Verderber
Verderber vant en olympisk sølvmedalje i fekting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn. Det var elleve lag som deltok og i finalerunden som besto av fire lag vant Østerrike to kamper og tapte en, mot gullmedaljevinnerne Ungarn. Deltakerne på det østerrikske sabellaget var Albert Bogen, Rudolf Cvetko, Friedrich Golling, Otto Herschmann, Andreas Suttner, Reinhold Trampler og Richard Verderber. I den individuelle konkurransen i florett kom Verderber på tredjeplass bak italienerne Nedo Nadi og Pietro Speciale.
Reinhold Trampler
Trampler vant en olympisk sølvmedalje i fekting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn. Det var elleve lag som deltok og i finalerunden som besto av fire lag vant Østerrike to kamper og tapte en, mot gullmedaljevinnerne Ungarn. Deltakerne på det østerrikske sabellaget var Albert Bogen, Rudolf Cvetko, Friedrich Golling, Otto Herschmann, Andreas Suttner, Reinhold Trampler og Richard Verderber. I den individuelle konkurransen i florett ble Trampler utslått i første runden.
MGP Nordic 2002
Europeisk versjon
Den europeiske kringkastingsunionen brukte det nordiske konseptet til å utvikle en europeisk barnesangkonkurranse – Junior Eurovision Song Contest. Den første utgaven fant sted i Danmark i 2003, og både Norge, Sverige og Danmark deltok. Dermed ble MGP Nordic lagt på is frem til 2006, da de skandinaviske allmennkringkasterne trakk seg fra Junior Eurovision Song Contest.
Appenzeller
Appenzeller kan vise til:
Michael Spindelegger
Michael Spindelegger (født 21. desember 1959 i Mödling) er en østerriksk konservativ politiker (ÖVP). Spindelegger var utenriksminister 2008–2013. Han var visekansler og partiformann fra 2011 til han forlot alle verv i 2014. Han var finansminister i 2014.
Gaubekveita
Gaubekveita er en liten todelt veit i Midtbyen i Trondheim som strekker seg 58 meter mellom Carl Johans gate til Fjordgata og 54 meter fra Nordre gate frem til den krysser sin navnebror. Den har en variert historikk og navnet stammer fra en bekk som tidligere rant i området.
Historie
I likhet med de nærliggende Credoveita og Gjelvangveita var Gaubekveita regnet for å være en av de gamle gateløpene fra Nedre allmenning og ned mot fjorden. Den øst-vestlige delen av veita i retning mot Nordre gate kan sees i sammenheng mot det gamle gateløpet Nedre Geilan, som gikk i samme retning i den nedre del av byen. Veita har hatt mange formål gjennom historien.
Fra start av var det mange beboere som drev hospits her for arbeidere. Av disse har en personer som Hanna Kvåle og Anna Sand. Av den grunn at området Nerbyn ble brukt som overnattingsted for tilreisende arbeidere fikk området rykte på seg for å være preget av prostitusjon. Og under andre verdenskrig ble bygningene brukt av NS. Og her ble det drept en motstandsmann, et av de få drapene som fikk rettslig behandling i saken mot Henry Rinnan.
Mirandafrukteter
Mirandafrukteter (Pipreola formosa) er en fugl i kotingafamilien.
Boksing under Sommer-OL 2012 – Tungvekt menn
Herrenes tungvekt i boksing under Sommer-OL 2012 fant sted fra 1. august til 11. august 2012 på ExCeL Exhibition Centre i London.
Christopher Hansteens vei (Oslo)
Christopher Hansteens vei (1–5, 2–8) er en vei på Blindern i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Hasselhaugveien til Vestgrensa. Det er brudd i veien på begge sider av Niels Henrik Abels vei, der det går trikk, men det er gangveiforbindelse mellom delene.
Veien fikk navn i 1932 etter astronomen Christopher Hansteen. Den har villabebyggelse.
Pyreneene-traktaten
Pyreneene-traktaten (spansk: Tratado de los Pirineos, fransk: Traité des Pyrénées, katalansk: Tractat dels Pirineus) var en fredstraktat som ble inngått 7. november 1659 mellom Spania og Frankrike, etter den franske seieren i Den fransk-spanske krigen (1635–1659) som opprinnelig var en del av tredveårskrigen. Den ble undertegnet på Fasanøya i grenseelven Bidasoa mellom Frankrike og Spania mot Biscayabukten.
Partene Ludvig XIV av Frankrike og Filip IV av Spania var representert av deres viktigste medarbeidere, henholdsvis kardinal Mazarin og dom Luis de Haro.
Bestemmelser
Spania måtte avstå til Frankrike alt land nord for Pyreneene, herunder Roussillon og Perpignan, og det ble tegnet opp en ny grense mellom Spania og Frankrike i Pyreneene. . Denne avståelsen omfattet imidlertid ikke Llívia, da traktaten bestemte at alle landsbyer nord for Pyreneene skulle avståes, men overså at Llívia hadde fått bystatus av keiser Karl V av Det tysk-romerske rike, og forble slik en spansk eksklave i Frankrike i comarcaen Baixa Cerdanya i den spanske provinsen Girona. I de vestlige Pyreneene ble det tegnet en fast grense og det politiske og administrative ansvaret for grenseområdene i de baskiske regionen—Baztandalen, Aldudes, Luzaide/Valcarlos.
I det nordvestlige Frankrike ble Montmédy og andre deler av Luxembourg, Artois og andre deler av Flandern, herunder Arras, Béthune, Gravelines og Thionville avstått fra De spanske Nederlandene.
Videre måtte Spania anerkjenne og bekrefte alt Frankrike hadde fått ved freden i Westfalen i 1648.
Som gjenytelse fikk Spania forsikring fra den franske kongen om å trekke sin støtte til Portugal og droppet sine krav mot resten av Catalonia som Frankrike hadde hevdet siden det katalanske opprøret. Det portugisiske opprøret i 1640, ledet av hertugen av Braganza, hadde fått økonomisk støtte fra den franske statsministeren kardinal Richelieu. Etter det katalanske opprøret hadde Frankrike hatt kontrollen over Catalonia fra januar 1641, da en felles fransk/katalansk styrke hadde slått den spanske hæren i et slag ved Montjuïc, og Frankrike beholdt kontrollen over Catalonia fram til 1652.
Traktaten arrangerte også ekteskap mellom Ludvig XIV av Frankrike og Maria Theresia av Spania, datter av Filip IV av Spania. Maria Theresa ble da tvunget til å si fra seg arveretten til den spanske tronen, som kompensasjon for dette ble det fastsatt en medgift på 500,000 écu i gull. Denne ble imidlertid aldri betalt, noe som ble en viktig faktor for devolusjonskrigen i 1668.
I tillegg ble Dunkerque overført til Det engelske samveldet.
Virkninger
Pyreneene-traktaten var den siste av kardinal Mazarin store diplomatiske triumfer. Sammen med freden i Westfalen tillot denne Ludvig XIV å etablere en tydelig og stabil diplomatisk forsprang på en svekket Ludvig II de Bourbon, prins de Condé som var hans hjemlige rival, og en svekket spansk krone, sammen med den betydelige medgiften, og alt dette var viktige elementer i den franske strategien: Etter at Karl X Gustav av Sverige trakk seg ut av Polen i 1660 var det hovedsakelig fred på kontinentet, og de franske bourbonerne hadde seiret over habsburgerne. I Pyreneene etablerte traktaten en klar grense, og det kunne etableres toll og kontroll på varer og personer som krysset grensen.
Alical
Utseende
En liten (ca. 7 millimeter), avlang, matt brungrå trebukk, pronotums sider, lårene og den indre delen av leggene rødlig. Oversiden er fint hårete. Antennene er omtrent så lange som kroppen, nokså kraftige. Pronotum er litt bredere enn langt, med en kraftig, butt tann på hver side. Dekkvingene er parallellsidige.
Sanni Grahn-Laasonen
Sanni Kaisa Grahn-Laasonen (født 4. mai 1983 i Forssa) er en finsk politiker for Samlingspartiet. Hun har vært medlem av Finlands riksdag siden 2011 og hun var fra 2014 til 2015 Finlands miljøminister i Alexander Stubbs regjering. Hun var fra 2015 til 2019 Finlands utdanningsminister i Juha Sipiläs regjering og fra 2015 til 2017 også kulturminister.
Alical
Utbredelse
Slekten er kjent fra Ecuador.
Roaldsøy skole
Roaldsøy skole ligger på Roaldsøy i Stavanger kommune.
Skolen ble tatt i bruk i 1907, og i 1909 fikk den skolehus og bolig. I 1965 ble den overført fra Hetland kommune til Stavanger kommune på grunn av sammenslåing av kommunene.
Skolen har ca. 120 elever, normalt i én klasse på hvert trinn. Hovedsaklig er elevene fra Bjørnøy, Roaldsøy, og Ormøy.
Skolen har eget svømmebasseng (ca 12x4x1 meter, gymsal, og en liten kunstgressbane. Rehabilitering og nybygg ble foretatt i 2011.
Rett ved skolen ligger friområder ned til sjøen, og skolen har også sitt eget sjøhus og båt som brukes i undervisningen.
Tidligere elever som har blitt kjent:
Svangsbekken
Svangsbekken eller Suongsbekken (lulesamisk: Svánjgajåhkå) er en bekk på Saltfjellet i Rana kommune på Helgeland i Nordland. Bekken har sin kilde i Svangstjønna, og renner vestover inntil den munner ut som en vannkilde til Gubbeltåga vest for vannkonturen Rándalgiera og sør for eidet Tjáhtjejuohkam, som utgjør vannskillet mellom nord og sør.
Pseudomeges
Pseudomeges er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Christoffer Hellums vei (Oslo)
Christoffer Hellums vei (1–31, 2–34) er en vei på Kalbakken i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Kalbakkslyngen til Akerlia.
Veien fikk navn i 1956 etter Christoffer Hellum, som eide Nedre Kalbakken gård fra 1874.
Pseudomeges
Utseende
Store (kroppslengden gjerne ca. 75 millimeter, opptil 110 millimeter), lyst blålig grå trebukker med spredte, svarte flekker. Pseudomeges varioti er en av de største artene i underfamilien Lamiinae.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Vietnam i øst.
Skjellfrukteter
Skjellfrukteter (Ampelioides tschudii) er en fugl i kotingafamilien.
Lord Dunmores krig
Lord Dunmores krig (eller bare Dunmores krig) var en krig fra 1773 til 1774 mellom Virginia og to indianerstammer; shawneene og mingoene.
Konflikten kom som et resultat av økende vold mellom britiske nybyggere og indianere; britene hadde traktatfestet rett til å utforske områder sør for elven Ohio (dagens Virginia og Kentucky), mens indianerne hadde skrevet under en traktat som sikret dem retten til å jakte i samme områdene. Etter gjentakende indianerangrep på de britiske nybyggerne, ble det erklært krig anført av britenes guvernør i Virginia, Lord Dunmore, som samlet sammen en frivillig militærstyrke til å delta i stridighetene. Det ble kunngjort at man ønsket «å døyve de fiendtlige indianske krigerne», og krigen endte like etter Virginias seier i slaget ved Point Pleasant den 10. oktober 1774.
I kjølvannet av krigen mistet indianerne retten til å jakte i området, og anerkjente elven Ohio som grensen mellom indianerland og de britiske bosetningene.
Antti Häkkänen
Häkkänen er siden 2023 Finlands forsvarsminister i Petteri Orpos regjering.
Valget i Hackney til Londons skolestyre i 1888
Valget i Hackney til Londons skolestyre i 1888 var et valg som ble avholdt i valgkretsen Hackney den 26. november 1888. 8 kandidater stilte til valg. Valgkretsen sendte 5 representanter til Londons skolestyre, som ble konstituert den 17. januar 1889.
Gråhalepiha
Gråhalepiha (Lipaugus subalaris) er en fugl i kotingafamilien.
Kai Mykkänen
Kai Aslak Mykkänen (født 31. juli 1979 i Esbo) er en finsk politiker for Samlingspartiet. Han har vært medlem av Finlands riksdag siden 2015. Mykkänen var fra 2016 til 2018 Finlands utenrikshandels- og utviklingsminister i Juha Sipiläs regjering og fra 2018 til 2019 innenriksminister.
Gabrius
Gabrius er en slekt av biller som hører til underfamilien storkortvinger (Staphylininae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet ca. 300 arter, 12 av dem er funnet i Norge.
Systematisk inndeling / norske arter
Diise artene ble før ofte regnet til den store slekten Philonthus.
Sint-Pieters-Leeuw
Sint-Pieters-Leeuw (fransk: Leeuw-Saint-Pierre) er en kommune i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av fem delkommuner: Sint-Pieters-Leeuw, Oudenaken, Sint-Laureins-Berchem, Ruisbroek og Vlezenbeek. Kommunen huser blant annet Sint-Pieters-Leeuw-tårnet, VRTs gamle sendemast og lambicbryggeriet Brouwerij Belle Vue. Elva Zuunbeek renner også gjennom kommunen.
Bøffelkrigen
Bøffelkrigen er en norsk roman, utgitt som bok nummer 54 i den 83 bind store serien om western-helten og US-marshalen Morgan Kane. Boka ble lansert i 1971, skrevet av forfatteren Kjell Hallbing under pseudonymet Louis Masterson, utgitt på forlaget Bladkompaniet.
Boka kom ut i forlagets pocketserie Stjernebøkene, som Stjerne-bok nr. 467 og kostet fire kroner.
Bøffelkrigen omhandler Kanes yngre år, tidligere beskrevet i bøkene El Gringo, El Gringo’s hevn, For en neve pesos og El Gringo vender tilbake, alle fra 1970 og i To desperados fra 1971. Kameratene Kane og Charlie Katz, de to desperados som møttes i sistnevnte bok, har nå dratt på jakt i White River-territoriet i Texas. Der skyter de bøffel og sikrer seg snart en formue i bøffelhuder.
Hallbing skildrer et ungdommens kameratskap og en enkel nærhet til naturen, men framstiller nådeløst den hensynsløse slaktingen av bøffel, der kjøttet går til gribber og prærieulver og indianernes livsgrunnlag går tapt.
De to unge jegerne trues av rawhidere, kjeltringer som stjeler de verdifulle hudene fra jegerne, og av indianere. Kane og Katz oppdager snart at rawhiderne får være i fred for kiowane, og de finner ut hvorfor: Kjeltringene holder nemlig høvdingdatteren Kanéha som gissel. Da skurkene prøver å drepe Kane og Katz slår de tilbake. De stjeler selv arme Kanéha for å sikre seg fritt leide. Det grepet skaper kanskje mer problemer enn det løser.
I ettertid kan man nok se rasjonalet i at de to underveis dreper tre rawhidere, men når Kane ligger med den seksten år gamle høvdingdatteren og de to dreper ti kiowakrigere må det nok forstås i en historisk og litterær kontekst.
Mottagelsen av boka
Da Bøffelkrigen kom ut var Kane-serien de første årene etter at den startet i 1966 blitt utgitt i nokså normale pocket-opplag på 12-16000, men fra 1969 hadde forlaget merket en økende interesse, og ifølge forleggeren Finn Arnesen hadde den «virkelige rakettferden mot kjempeopplagene» for lengst startet da Bøffelkrigen kom ut i 1971. På sommeren dette året trykket man 38,000, i november nådde førsteopplag 40,000.
Da Kane-serien for alvor slo an måtte Bøffelkrigen utover i 1970-årene trykkes i nye opplag. Mens den fortsatt ble utgitt i Bladkompaniets opprinnelige pocket-serie kom boka i minst tre opplag. I tillegg ble den solgt i hardcover-versjon da Bladkompaniet i årene 1972-1974 lanserte serien i innbundet utgave, med to bøker i hvert bind.
Og utgivelsene var ikke begrenset til Norge.
Boka kom i 1977 i Danmark på Winther som Bøffelkrigen og samme året i Sverige som Dödens land. I Finland kom den i 1979 på Otava som Veren haju. Også Island fikk sin utgave: Vísundastríðið.
I 1982 ble også Bøffelkrigen publisert som føljetong i Vi Menn.
Senere utgivelser
Da Bladkompaniet i 1991 ga ut serien på nytt besluttet de å publisere bøkene i kronologisk rekkefølge, der man begynte med Kanes fødsel og sluttet med Den siste jakten. Nå havnet Bøffelkrigen i et dobbeltbind, i bok nr. 8, sammen med Revolver til salgs. Da Bladkompaniet/Schibstedforlagene i årene 2002–2008 gjenutga bøkene i dobbelt-pocket kom Bøffelkrigen i 2003 som bok 13 i bind 13–14.
Etter at Aller forlag i 2008 tok over rettighetene kom bøkene fra 2009 enkeltvis, fortsatt i kronologisk rekkefølge, men med noen justeringer. Nå kom den i 2010 som bok nr. 12 i serien, en utgivelse som i 2011 ble lansert som lydbok av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, innlest av Jan Olav Simonsen.
Plasseringen som bok 12 i serien er ført videre i senere utgivelser, som i Cappelen Damms lydbokversjon fra 2019, lest inn av Torgeir Reiten.
Tepuifrukteter
Tepuifrukteter (Pipreola whitelyi) er en fugl i kotingafamilien.
Nils Nilsen Pukstad
Nils Nilsen Pukstad (født 14. juli 1846 på Stadsbygd, død 6. august 1890 i Kristiania) var en norsk gårdbruker, underoffiser, styreformann i Stadsbygdens prestegjelds sparebank, ordfører i Stadsbygd herred fra 1877 til 1889 og stortingsmann for Søndre Trondhjems amt (Sør-Trøndelag) fra 1889 til sin død i 1890. Han representerte partiet Høyre.
Han var sønn av gårdbruker Nils Olsen Pukstad og hustru Anne Pedersdatter Solem på Pukstad på Stadsbygd. Han hadde ti søsken. Faren var medlem av matrikkelkommisjonen og herredsstyret, og en periode varaordfører, men stakk seg ikke frem for å få offentlige verv. Han var en av Stadsbygds fremste haugianere, og flere av hans barn ble engasjert i kristelige organisasjoner. Flere i etterslekten ble også engasjert i kommunalt styre, skole og opplysning. Sønnene Olbert og Peter ble medlemmer av herredsstyret, og Peters sønn Nils ble rektor ved Skjetlein landbruksskole. Datteren Guri ble mor til rektor ved Skogn folkehøgskole Martin Sivertsen og til rektor ved Sund folkehøgskole Nils Sivertsen, som i sin tur ble far til kirke- og undervisningsminister Helge Sivertsen.
Nils Nilsen Pukstad gikk underoffiserskolen i Trondhjem og oppnådde grad av kommandersersjant. I 1869 fikk han sin første offentlige oppgave som kommunerevisor, og samarbeidet nært med kommunekasserer Haftor Hansen Grønning. Han giftet seg i 1876 med Beret Hansdatter Grønning, som var Haftors søster og skrivehjelp. Nils og Beret fikk to sønner, som døde som barn, og en datter, Anne, som ble gift med sersjant og gårdbruker Sigmund Olsen Berg på Havstad på Byåsen. Nils Nilsen Pukstad var gårdbruker på Bliksås fra 1875 til 1888, deretter på Røberg frem til sin død.
I 1877 ble han valgt inn i herredsstyret og straks valgt til ordfører, 31 år gammel. Han ble en pådriver for å etablere Stadsbygd Sparebank, som ble virkelighet etter hans død, og satt som formann i styret (direksjonen) i den felles sparebanken for Stadsbygd og Rissa. Både i denne og i andre forbindelser hadde Pukstad «friske feider» med Rissas ordfører Torger Halten, som var Pukstads firmenning og like ivrig venstremann som Pukstad var høyremann. Ved stortingsvalget i 1888 ble Pukstad innvalgt på Stortinget fra Søndre Trondhjems amt. Han tok sete i Lagtinget og i Stortingets militærkomité.
Anders Adlercreutz
Anders Erik Gunnar Adlercreutz (født 26. april 1970 i Helsingfors) er en finsk politiker for Svenska folkpartiet og arkitekt. Han har vært medlem av Finlands riksdag siden 2015.
Nils Nilsen Pukstad
Stortingsmann Pukstad ble syk etter å ha fått operert en gammel kneskade. Han døde på Rikshospitalet i 1890, bare 44 år gammel, etter en måneds sykeleie.
Ein Bokek
En Bokek (hebraisk skrifter עין בוקק) er et hotell- og ferieområde på den israelske siden av Dødehavet, nær Neve Zohar. Den tilhører Tamar regionale kommune.
Ved En Bokek ligger ruinene av Metzad Bokek, en liten romersk festning som voktet over hovedveien her, og ruinene av en gammel, delvis rekonstruert parfyme- og medisinfabrikk. Bokek-elven, som området er oppkalt etter, renner gjennom en kløft i området.
Zohar varmekilder (hebraisk חמי זוהר, Hamei Zohar) ligger tre kilometer sør for En Bokek. Vannet der er rikt på svovel og skal være smertelindrende for muskelsmerter, leddsmerter og allergier.
Nappella
Utseende
En middelsstor (ca. 9,5 millimeter), avlang, halvmatt mørkbrun trebukk. Oversiden er fint hårete. Antennene er omtrent så lange som kroppen (trolig, de er ikke fullstendige på typeeksemplaret). Pronotum er litt bredere enn langt, med en liten, butt tann på hver side. Dekkvingene er parallellsidige.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Peru.
Charlotte Andersens vei (Oslo)
Charlotte Andersens vei (1–39, 2–30) er en vei på Borgen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Tuengen allé til Svalbardveien, for det meste parallelt med disse.
Veien fikk navn i 1919 etter Charlotte Andersen (1822–1907), som eide Tuengen gård (Borgen gård) fra 1899.
Corentin Tolisso
Corentin Tolisso (født 3. august 1994) er en fransk fotballspiller som spiller for.
Landslaget
Den 28. mars 2017 fikk han sin første landskamp for mot.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland. vant VM-finalen mot Kroatia 4-2. Han kom inn som innbytter i finalen i det 73. spilleminutt. I 2019 ble han, sammen med andre medlemmer av vinnerlaget fra verdensmesterskapet, utnevnt til ridder av Æreslegionen.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Olivenpiha
Olivenpiha (Lipaugus cryptolophus) er en fugl i kotingafamilien.
Liv Holtskog
Liv Holtskog (født 4. august 1934, død 21. juli 2014) var en norsk dikter. Hun debuterte i 1966 med diktsamlingen Kanskje ein – , og har siden skrevet 16 diktsamlinger til.
Holtskog var fra Gvarv og drev slektgården der sammen med mannen sin. Hun hadde ikke høyere utdannelse, men tok ulike kurs, gjennomførte studiereiser og drev selvstudium i litteratur. Hennes poesi har motiver fra Telemarks natur, Bibelen og allusjoner til eventyr. Mange av hennes dikt er brukt som sanger og noen har blitt framført av kor. Blant komponister som har laget melodier til hennes tekster er Gisle Kverndokk og Sigmund Groven.
Liv Holtskog ble gravlagt på Nes kirkegård på det som ville ha vært hennes 80-årsdag, 4. august 2014.
Mineralparken
Mineralparken er en turistattraksjon med mineralutstilling, opplevelsespark, klatreskogen og camping. Mineralutstillingen befinner seg i gruveganger sprengt ut i fjellet med en overflate av 1200 m3. Totalstørrelse av Mineralparken er 60.000 m3. Parken ligger rett langs Riksveg 9 på Auensneset i Hornnes i Agder fylke.
Mineralparken ble grunnlagt av forretningsmann Arnar Hansson (1941-2005) og ble åpnet i 1992. Han var mineralsamler og ønsket å vise samlingen sin til et størres publikum. Hans motto var: "Mineralene mine gleder meg mest når andre beundrer dem".
Samlingen inneholder mange utenlandske mineraler, i tillegg til flere montere med mineraler fra Evje-Iveland område.
Opprinnelig var navnet Setesdal Mineralpark, men det ble etter hvert endret til Mineralparken.
I 2006 overtok sønnen Vegard Hansson driften av Mineralparken og utviklete den til en attraksjon rettet mot barn, med en rekke utendørs aktiviteter:
Kongelig besøk
I mai 1993 ble Mineralparken besøkt av Kong Harald og Dronning Sonja.
I 2010 besøkte kronprins Håkon og prinsess Mette Marit Mineralparken under en tre dagers rundreise gjennom Sør-Norge.
Halloween: The Curse of Michael Myers
Halloween: The Curse of Michael Myers er en amerikansk slasher-film fra 1995, regissert av Joe Chappelle. Manus ble skrevet av Daniel Farrands. Filmen har Donald Pleasence, Paul Rudd og Marianne Hagan i hovedrollene. Det er den sjette filmen i Halloween-filmserien, etter Halloween 4: The Return of Michael Myers og Halloween 5: The Revenge of Michael Myers.
Handlingen foregår seks år etter hendelsene i Halloween 5, og følger Michael Myers mens han følger etter familien Strode (Laurie Strodes onkel og sistnevntes kone, datter og barnebarn) for å drepe hans siste overlevende slektninger. Dr. Sam Loomis prøver igjen å stoppe ham. Filmen avslører også kilden til Michael Myers udødelighet. Donald Pleasence døde 2. februar 1995, nesten åtte måneder før filmen ble publisert i desember 1995. Halloween: The Curse of Michael Myers ble fulgt av Halloween H20: 20 Years Later i 1998.
Handling
Den 31. oktober 1989 blir Michael Myers og hans niese Jamie Lloyd bortført fra Haddonfield politistasjon, av en mystisk mann kledd i svart. Seks år senere, den 30. oktober 1995, føder en nå femten år gammel Jamie et barn. Mannen i svart, avslørt for å være lederen av en druide-lignende kult, tar med seg barnet. Senere hjelper sykepleier Mary, en jordmor, Jamie å komme seg unna sammen med spedbarnet sitt - men Michael dreper jordmoren. Jamie og barnet hennes flykter i en stjålet lastebil, og Michael tar opp jakten på dem. I mellomtiden har Dr. Sam Loomis trukket seg tilbake fra sin praksis, og flyttet til en hytte i utkanten av Haddonfield - hvor han bor som en eremitt. Han får besøk av sin venn Dr. Terence Wynn fra Smith's Grove Sanitarium, hvor Michael tidligere hadde blitt fengslet som gutt. Wynn ber Dr. Loomis om å returnere til Smith's Grove. De overhører Jamies bønn om hjelp på en lokal radio-stasjon når hun tar kontakt med Loomis, men dette blir ignorert av den radio-ansvarlige Barry Simms.
Michael tar igjen Jamie, og hun krasjer lastebilen inn i en gammel låve. Han dreper Jamie, men oppdager at barnet hennes ikke befinner seg i lastebilen. I Haddonfield bor Tommy Doyle, som Laurie Strode satt barnevakt for i 1978, nå på et pensjonat som drives av en eldre kvinne ved navn Mrs. Blankenship. Tommy er et tilbaketrukket individ, som har blitt helt besatt av å finne sannheten bak Michaels motiver. Den dysfunksjonelle familien som nå bor i Myers-hjemmet er slektninger av Strode-familien: Kara Strode, hennes seks år gamle sønn Danny, hennes tenåringsbror Tim, deres omsorgsfulle mor Debra og voldelige far John. Danny blir plaget av mannen i svart, som mener at Danny skal følge Michael Myers fotspor - noe som fører til at han nesten bruker en kniv på John under en heftig krangel mellom ham og Kara. Tommy finner Jamies baby på en busstasjon, og tar ham med til et sykehus. Der støter han på Dr. Loomis, og forteller ham om familien Strode som bor i Myers-hjemmet.
Tommy tar babyen med tilbake til huset sitt, og barnet får navnet Steven. Dr. Loomis reiser til Strode-huset, og varsler Debra om Michael Myers. Mens Debra begynner å pakke for å reise sin vei, dukker Michael opp og dreper henne. Det blir avslørt at Michael kan ha blitt påført Thorn, en eldgammel Druide-forbannelse som får ham til å drepe blodlinjen hans på Halloween-natten. I så fall kan Jamies baby være Michaels siste offer. Tommy og Dr. Loomis våkner og reiser til Smith's Grove. Der oppdager de at samtlige ansatte ved Smith's Grove har jobbet med Thorn-kulten, for å studere kraften til Thorn og lære å kontrollere denne kraften.
Halloween 5: The Revenge of Michael Myers
Halloween 5: The Revenge of Michael Myers er en amerikansk slasher-film fra 1989. Regissør var Dominique Othenin-Girard, og hovedrollene spilles av Donald Pleasence og Danielle Harris. Dette var den femte filmen i Halloween-serien, og følger seriemorderen Michael Myers som igjen returnerer til hjem-byen Haddonfield. Dette var en oppfølger til filmen Halloween 4: The Return of Michael Myers (fra 1988) og hadde premiere i USA i oktober 1989. En oppfølger til denne filmen, Halloween: The Curse of Michael Myers, kom ut i 1995. En ny film i serien, Halloween H20: 20 Years Later, ble publisert i 1998.
Handling
Jamie har blitt stum på grunn av psykiske traumer, sliter med mareritt, og viser tegn på en telepatisk forbindelse med onkelen sin. Dr. Sam Loomis blir klar over Jamies psykiske forbindelse med Michael, og prøver å overbevise Sheriff Meeker om at Michael Myers fremdeles er i live. I mellomtiden knivstikker Michael niesens foster-søster Rachel, og begynner å følge etter venninnen deres Tina. Michael dreper Tinas kjæreste Mike, og poserer deretter som ham ved å ha på seg en maske som Tina hadde gitt til Mike tidligere. Med Jamies hjelp har Dr. Loomis og Meeker reist til det tidligere Myers-hjemmet, i håp om å lokke Myers tilbake til hans nå forlatte barndomshjem.
Albion (Michigan)
Albion er en by i Calhoun County i den amerikanske delstaten Michigan. Folketallet var 9 144 i 2000, og byen er en del av byområet Battle Creek. Albion College ligger i Albion. Noisy-le-Roi i Frankrike er vennskapsby.
Cecilie Thoresens vei (Oslo)
Cecilie Thoresens vei (1–21, 4–12) er en vei på Lambertseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Raschs vei til Lambertseterveien. Etter rundkjøringen ved Lambertseterveien fortsetter veiløpet sørøstover som Langbølgen.
Veien fikk navn i 1962 etter Cecilie Thoresen (senere gift Krog), som var Norges første kvinnelige student.
Bebyggelse
Vestsiden av veien er preget av næringsbygg. På østsiden ligger bl.a. et par skoler.
Sesjtsja
Sesjtsja er en flystasjon nær Dubrovka i Brjansk oblast for Russlands luft- og romforsvar som del av Transportflyvåpenet. Flybasen ble operativ i 1930-årene.
Den er hjemmebase for ''566. militære transportflyregiment som flyr Antonov An-124 (NATO: Condor) innen 12. militære transportflydivisjon''. Regiment ankom basen i august 1958.
Vilvoorde
Vilvoorde (fransk: Vilvorde) er en kommune og by i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av tre delkommuner: Vilvoorde, Peutie og Houtem. Elva Zenne og Willebroekskanalen går gjennom kommunen.
Askepiha
Askepiha (Lipaugus fuscocinereus) er en fugl i kotingafamilien.
Panlongcheng
Panlongcheng-funnstedet er restene av en befestet by fra shangtiden; det ligger i Panlongcheng i fylket Huangpi i Wuhan 武汉市 i provinsen Hubei i Kina, nord for Yangtzefloden. Det ble oppdaget i 1954 og utgravd i 1974 og 1976 av arkeologer fra Hubeis provinsmuseum og fra Pekinguniversitetet (Beijing daxue kaogu zhuanye). Blant oppdagelsene var grunnmurene til et stort palass, bymurer, og en grav med ofrede slaver.
Funnene er blitt tilordnet Erligangkulturen. Erligang var den første arkeologiske kultur i Kina der det ble benyttet støpeformer for store bronsekar. På et tidlig tidspunkt eksanderte kulturen raskt og kraftig, og nådde helt ned til Yangtzeelven, noe som bevitnes av dette meget store funnsted ved Panlongcheng. Kulturens hovedområde, området rundt Zhengzhou hadde ikke lokal tilgang på bronsemetaller, og det var fjernere steder som Panlongcheng som ble benyttet for å sikre denne ressursen. Panlongcheng er det største utgravde Erligang-området (1 km² på sitt meste). Etter Erligang fulgte Erlitoukulturen; funnene strekker seg også inn i denne periode, men stedet var da ikke så befolket som tidligere.
I Hubei er det dessuten andre funnsteder, som Jingnansi og Baimiaozhu, som oppviser funn av keramikk av Erlitou eller sen Erlitou–tidlig Erligang-type.
Funnstedet ble i 1988 oppført for listen over Folkerepublikken Kinas kulturminner (3-199).
Otto Herschmann
Otto Herschmann (født 4. januar 1877 i Wien, død 14. juni 1942) var en østerriksk svømmer og fekter som deltok i de olympiske leker 1896 i Athen og 1912 i Stockholm.
Herschmann vant en olympisk sølvmedalje i svømming under OL 1896 i Athen. Han kom på andreplass bak Alfréd Hajós fra Ungarn på 100 meter fri.
Seksten år senere under OL 1912 i Stockholm vant Herschmann en olympisk sølvmedalje i fekting. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn. Det var elleve lag som deltok og i finalerunden som besto av fire lag vant Østerrike to kamper og tapte en, mot gullmedaljevinnerne Ungarn. Deltakerne på det østerrikske sabellaget var Albert Bogen, Rudolf Cvetko, Friedrich Golling, Otto Herschmann, Andreas Suttner, Reinhold Trampler og Richard Verderber.
Cornelia Catangă
Cornelia Catangă (født 9. mars 1958 i Zeletin i Cătina i fylket Buzău i Romania, død 26. mars 2021) var en rumensk felesangerinne.
Otto Herschmann
Herschmann var jøde og han ble arrestert i Wien av nazistene og ble 14. januar 1942 deportert til Sobibór tilintetgjørelsesleir. Han døde året etter i en transittleir i det tysk-okkuperte Polen.
Wilkes-stasjonen
Wilkes-stasjonen var en stasjon i Antarktis som ble opprettet 29. januar 1957 av USA som en av syv amerikanske stasjoner opprettet for Det internasjonale geofysiske året (IGY) i Antarktis. Den ble overtatt av Australia den 7. februar 1959.
Cornelia Catangă
Cornelia Catangă døde 26. mars 2021, i en alder av 63 år, av covid-19.
Wilkes-stasjonen
Historie
Australia overtok Wilkes i februar 1959. Men selv om Australia offisielt overtok operasjonen, mislikte det resterende amerikanske personellet å komme under australsk kontroll. En trakk seg derfor tilbake fram til 1961, da stasjonen kom helt under ANARE sin kontroll.
I 1964 hadde bygningene blitt en brannfare på grunn av drivstofflekkasje, og stasjonen ble gravlagt i snø og is. Den nye Casey-stasjonen ble utviklet på sørsiden av Newcomb Bay, rundt to kilometer over bukten for Wilkes. Denne kom i drift i 1969 og Wilkes ble nedlagt.
I dag
Wilkes-stasjonen er nå nesten helt dekket av is og dukker bare stundom opp av isen under smelteperiodee, om lag hvert fjerde til femte år.
Rydding
Det samlet seg opp store mengder skrot og søppel ved Wilkes i de 12 årene den var i drift, mellom annet rundt 7 000 oljetønner. Tidlig i 1988 startet et prosjekt for å få rydde bort så mye så mulig fra Wilkes-stasjonen.
Johann Balthasar Erben
Johann Balthasar Erben (1626–1686) var en tysk kapellmester og barokk-komponist.
Erben var sønn av en forretningsdrivende. Ifølge Johann Mattheson underviste Erben den nesten jevnaldrende Christoph Bernhard i musikk. I 1652 søkte han uten hell stillingen som kapellmester ved Mariakirka i Danzig, men byrådet finansierte likevel en flerårig reise slik at han kunne utvide sin musikalske horisont. Første stopp var ved riksdagen i Regensburg der han ble kjent med Johann Jakob Froberger. Andre stasjoner underveis var Nürnberg, Würzburg, Heidelberg, Frankfurt am Main, Bonn, Köln, Düsseldorf, Antwerpen, Brussel, Frankrike og Italia. Etter at Kaspar Förster den yngre sa fra seg kapellmesterstillingen i Danzigs Mariakirke, gikk stillingen til Erben. Han ble innsatt 14. februar 1658 og bekledte posten til sin død i 1686.
Erben fikk stor betydning for musikklivet i Danzig, og spilte en viss rolle i utviklingen av kantateformen og tidlige tyske lieder. Enkelte verk av Erbens verk er bevart på manuskriftform i Dübensamlingen og i Berliner Staatsbibliothek, tyske koralvariasjoner, noen latinske motetter og kirkelige konserter. Det eneste Erben fikk utgitt er fem lieder i Georg Neumarks samling Der fortgepflanzte Lustwald (Jena 1657).
Hemilophopsis
Hemilophopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En liten, avlang, trefarget trebukk. Oversiden er fint hårete. Hode, bein og mesteparten av pronotum er brungule, to skråstriper bak på pronotum, mesteparten av dekkvingene og mesteparten av antennene brunsvarte, dekkvingenes "skuldre" og spiss og antennenes femte og sjette ledd gulhvite. Antennene er kraftige, betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er litt bredere enn langt, tønneformet uten tenner på sidene, noe innsnevret foran roten. Dekkvingene er nesten parallellsidige, litt innsnevret i midten, i spissen rundede med en liten tann.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Fransk Guyana.
Caspar Storms vei (Oslo)
Caspar Storms vei (1–21, 2–16) er en vei på Alnabru i bydel Alna i Oslo. Den går mellom Strømsveien og Ole Deviks vei.
Veien fikk navn i 1954 etter Caspar Herman Storm, som var stiftsamtsmann og eide bl.a. gårdene Ullern, Teisen og Fjellhus.
Valdaj diskusjonsklubb
Valdaj diskusjonsklubb er en Moskva-basert tankesmie og et diskusjonsforum, etablert i 2004. Den er oppkalt etter Innsjøen Valdaj, som ligger nær Velikij Novgorod, hvor klubbens første møte fant sted. I 2014 ble klubbens ledelse overført til Valdaj Club Stiftelse, etablert i 2011 av Rådet for Utenriks-og forsvarspolitikk, Det russiske utenriksråd, Moskvas statlige institutt for internasjonale relasjoner og Økonomihøyskolen.
Oversikt
Valdajkonferansen er nært knyttet sammen med Russlands president Vladimir Putin, som har møtt deltakerne i Valdajklubbens årlige møter hvert år siden starten. Blant mange andre russiske myndighetspersoner, deltar også Dmitrij Medvedev, tidligere statsminister og tidligere president, Sergey Ivanov, tidligere stabssjef av presidentens utøvende organ; Sergej Lavrov, Utenriksminister; Sergey Shoygu, forsvarsminister, og andre.
ERA
ERA kan vise til:
MF «Nordmøre»
MF «Nordmøre» (tidligere «Fosen») var en norsk bilferge som ble bygget i 1978 ved verfet Trønderverftet A/S, Hommelvik i Malvik kommune, Trøndelag. Ferga ble overlevert til rederiet Fosen Trafikklag A/S samme år og fikk skipsverftets byggnummer 41 og registrert Trondheim som sin hjemmehavn.
I 1989 ble ferga solgt til rederiet Møre og Romsdal Fylkesbåtar (MRF), og fikk Kristiansund som sin nye hjemmehavn.
Senere opererte hun for rederiet Fjord1 AS og trafikkerer ferjesambandet Solholmen – Mordalsvågen.
2021 Solgt til Fosen gjenvinning for hugging
Paradise Road
Paradise Road er en australsk-amerikansk drama- og krigsfilm fra 1997, regissert av Bruce Beresford. Filmen handler om en gruppe britiske, amerikanske, nederlandske og australske kvinner som fengsles av den japanske hæren på øya Sumatra under andre verdenskrig. Sentrale roller spilles av Glenn Close, Frances McDormand, Pauline Collins, Julianna Margulies, Jennifer Ehle, Cate Blanchett (hennes filmdebut) og Elizabeth Spriggs.
Filmen fikk blandet mottakelse av anmelderne.
Handlingsreferat
Filmen forteller historien om et orkester skapt av kvinnene som sitter i en japansk interneringsleir, og hvordan de overlevde motgang og grusomhet gjennom utholdenhet, solidaritet og kreativitet. Filmen åpner med en dans ved Raffles Hotel i Singapore. Alle gjestene gleder seg over en kveld med dans, hyggelige møter og samtaler. Kvelden er koselig og bekymringsløs, men det blir snart kjent at andre verdenskrig raser rett utenfor hotell-dørene. De japanske styrkene har nettopp gått til angrep på Singapore. Kvinnene og barna blir umiddelbart samlet og fraktet med båt til et tryggere sted. Men båten blir bombet av japanske jagerfly, og kvinnene må hoppe over bord for å redde livet.
Tre kvinner, Adrienne Pargiter, kone til en te-planter, Rosemary Leighton-Jones, en modell og kjæresten til en soldat. Samt Susan Macarthy, en australsk sykepleier, klarer å svømme mot land. De havner ved øya Sumatra. Kvinnene blir funnet av en japansk offiser, kaptein Tanaka, og ført til en øde landsby. De blir deretter ført videre til en fangeleir i en jungel. De tre kvinnene blir gjenforent med resten av kvinnene og barna fra båten deres. I leiren sitter det kvinner fra mange nasjonaliteter, inkludert nederlandsk, engelsk, irsk, portugisisk, kinesisk og australsk.
Kvinnene blir tvunget til å bøye seg for de japanske offiserene og deres flagg. Kvinnene må tåle tortur og slitsomt arbeid mens de forsøker å holde seg positive. Mange tror verdenskrigen snart er over, og at noen snart vil komme for å lete etter dem. Likevel er levekårene brutale, og mange innsatte møter sykdom og dødsfall. Kvinnene sitter i fangeleiren i to år når Adrienne Pargiter, utdannet fra Royal Academy of Music, og Daisy "Margaret" Drummond en misjonær, bestemmer seg for å opprette et orkester for å oppmuntre opp alle innsatte.
Alle kvinnene frykter for livene deres fordi de japanske offiserene, spesielt sersjant Tomiashi under kallenavnet "The Snake" er kjent for deres grusomhet og gjentatte overgrep mot fangene. De ansatte har forbudt alle religiøse eller sosiale møter. Men orkesteret opptrer endelig for resten av fangeleiren, selv offiserene stopper for å lytte til den livlige musikken. Men kvinnene fortsetter hele tiden å krympe i antall, og snart blir kvinnene flyttet til et helt annet område.
1. divisjon håndball for menn
1. divisjon i håndball for menn er det nest øverste nivået for herrehåndball i Norge.
Divisjonen består av 12 lag som spiller dobbel serie hjemme/borte. Etter endt serie rykker de to beste opp til Eliteserien. Laget som ender på tredjeplass spiller etter sesongslutt kvalifisering mot laget som endte på 10. plass i Eliteserien om en plass i den øverste divisjonen. De tre dårligste lagene rykker ned til 2. divisjon.
Drita
Drita er et svært vanlig albansk kvinnenavn. Navnet betyr «lys».
Etymologi
Drita har opprinnelse i det albanske ordet dritë, «lys». I Nord-Makedonia skrives navnet Дрита.
Utbredelse
Drita er et svært vanlig kvinnenavn i Albania. Navnet er også mye brukt i Nord-Makedonia og Serbia.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
VM i volleyball for menn 1952
VM i volleyball for menn 1952 (verdensmesterskapet i volleyball) ble arrangert i Moskva i Sovjetunionen i 1952.
Maryna Antsybor
Maryna Mykolajivna Antsybor (ukrainsk: Марина Миколаївна Анцибор; født 10. oktober 1987 i Konotop, Sumy oblast, Ukraina) er en ukrainsk langrennsløper som har konkurrert på profesjonelt nivå siden 2005.
Under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Canada kom hun på 14.-plass i 4 x 5 km stafett, 15.-plass under lagsprinten , og hun havnet på 37.-plass etter 10 km-rennet. Antsybor deltok også under 7,5 km + 7,5 km dobbel jaktstart, men hun fullførte ikke. Hennes beste plassering i et Ski-VM som ble arrangert av Det internasjonale skiforbundet (FIS) var 12.-plass som hun fikk under 4 x 5 km stafett, både i 2007 og 2009, mens hennes beste individuelle plassering var 31.-plass på 30 km i Liberec, Tsjekkia i 2009. Antsybors beste plassering under et verdenscuprenn var med 19.-plass som hun tok i Tsjekkia i 2008.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 54 på sprinten.
Lotte Svendsen
I 2000 fikk hun den danske filmprisen Carl Th. Dreyer Prisen sammen med Nicolas Winding Refn. Filmen Bornholms stemme ble nominert i klassen nordisk Amanda under Amandaprisen 2000. For filmen Max Pinlig fra 2008 fikk hun Krystallbjørnen under filmfestivalen i Berlin og Robertprisen for årets barne- og familiefilm i 2009.
Krumvingepiha
Krumvingepiha (Lipaugus uropygialis) er en fugl i kotingafamilien.
Svømming under Stillehavslekene 1991
Svømming under Stillehavslekene 1991. Svømming var en av flere sporter som var med i de niende stillehavslekene som ble arrangert i Port Moresby i Papua Ny-Guinea i perioden 7. til 21. september 1991. Det var niende gangen som svømming var med på programmet under stillehavslekene. Det var trettito øvelser, seksten for menn og seksten for kvinner. Fransk Polynesia ble beste nasjon med seksten gullmedaljer foran Ny-Caledonia med sju.
Kampen mot glemselen. Kunnskapsvakuum i mediesamfunnet
Kampen mot glemselen var et kampskrift og en pamflett som kom ut i 1997. Den var skrevet av historikeren Odd-Bjørn Fure, også forskningsdirektør ved Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter, og var rettet mot historikeren og spaltist i Dagbladet, Hans Fredrik Dahl, for hans omtaler av den kontroversielle britiske forfatteren David Irving.
Fure mente at Dahl brøt med akademiske normer, særlig i kravet til etterrettelig historieskriving, intellektuell orden og presisjon i bruken av begreper. Fure satte også spørsmål ved det som han opplevde som manglende kritikk av Dahl fra fagmiljøet.