cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dolj
Dolj er et fylke (județ) i Romania. Det ligger i regionen Oltenia. Administrasjonssenteret er byen Craiova. Fylket hadde innbyggere ved 660 544 folketellingen i 2011.
Administrativ inndeling
Fylket har tre municipiu, fire byer og 104 comună.
Paolo Massei
Paolo Massei (født 30. september 1712 i Montepulciano i Italia, død 9. juni 1785 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal den 14. februar 1785 av pave Pius VI.
John Vanderslice
John Vanderslice (født 22. mai 1967 i Gainesville i Florida) er en amerikansk musiker, tidligere medlem av bandet mk Ultra. Han opptrer nå med sitt eget band.
Etter at mk Ultra ble oppløst i 1999, startet Vanderslice raskt sin solokarriere. I 2000 fikk han medieoppmerksomhet over hele USA på grunn av singlen Bill Gates Must Die. Han hadde omhyggelig pønsket ut en spøk om at Microsoft hadde truet med søksmål om krenkelse av varemerkerettigheter på grunn av denne utgivelsen. (CD-en hadde et påtrykk lik det på installasjons-CD-en til Windows)
Albumene hans er laget ut fra analoge masteropptak på magnetbånd. De har fått anerkjennelse blant kritikere for sin melodiske kvalitet. Vanderslice har tilbrakt mye tid de siste årene på turneer i Nord-Amerika, Europa og Japan.
Vanderslice opprettet også et platestudio i 1997 under navnet «Tiny Telephone». Studioet ligger i Mission District i San Francisco, og har skapt en nisje som det siste helanaloge platestudioet i San Francisco Bay Area. Han setter konsekvent innspillings- og CD-prisene lavere enn gjeldende markedspriser.
Vanderslice er en forkjemper for bruk av analoge instrumenter og opptaksutstyr for å skape et rikere og råere lydbilde. Han var medvirkende produsent på det siste albumet til bandet Spoon, Gimme Fiction, og han har samarbeidet og turnert sammen med the Mountain Goats. Han er fan av David Lynch, noe som framgår i låten «Promising Actress». Hans musikk er inspirert av blant annet Neutral Milk Hotel. Han er en ivrig hobbyfotograf.
John Vanderslice i Norge
John Vanderslice har spilt to konserter i Norge. Hans første opptreden var på Rockefeller i Oslo den 5. februar 2006 sammen med bandet Death Cab For Cutie, som en del av deres felles Europaturné. Den 14. februar 2008 spilte han en solokonsert på Café Mono.
Fagersta kommune
Tettsteder
Fagersta kommune har kun ett tettsted. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Jacques Brel
Jacques Brel (dåpsnavn: Jacques Romain Georges Brel; født 8. april 1929, død 9. oktober 1978) var en belgiskfødt komponist, poet, trubadur og skuespiller. Fra 1950- til 1970-tallet lagde og framførte han en lang rekke sanger som ble populære slagere, først i Belgia og Frankrike, senere i resten av verden.
Ungdom
Ved 15 års alder lærte Brel seg å spille gitar. Han hoppet av skolen tidlig og begynte i stedet å arbeide på sin fars kartongfabrikk, der han imidlertid ikke trivdes.
Karriere som musiker
I 1953 flyttet Brel til Paris for å begynne på sin musikalske løpebane. Han fremførte sine sanger på ulike klubber og kroer rundt om i byen. Han beveget seg mellom forskjellige musikkstiler; blant annet folkemusikk, jazz og kabaret.
Hans første sang som ble kjent for et bredere publikum var «Quand on n'a que l'amour» som han skrev i 1956. Brel skrev nesten utelukkende på fransk, men en av sine mest populære sanger «Marieke» skrev han på flamsk i 1961 da han også gjorde en nederlandsk versjon av «Ne me quitte pas»: «Laat me niet alleen».
Brel ble internasjonalt kjent da to av hans sanger ble innspilt i en meget fri engelsk-amerikansk oversettelse, som «If You Go Away» og «Seasons in the Sun», framført av Rod McKuen 1964-1965.
Brel turnerte flittig og skrev mange populære sanger, for eksempel «Ne me quitte pas», «Le plat pays» og «Amsterdam», fram til 1967, da han meddelte at det var slutt på konsertene. Han ville isteden vie seg til film, og medvirket i flere forskjellige prosjekter, både som skuespiller og regissør.
I franskspråklige land var Brel også en vellykket skuespiller med roller i ti filmer. Han regisserte selv to filmer, en av dem, Le Far West, ble nominert for Gullpalmen ved filmfestivalen i Cannes i 1973.
De siste årene
I 1975 seilte Brel til Marquesasøyene og steg i land på øya Hiva Oa. Der skrev han mange nye sanger, blant annet «Les Marquises» som handler nettopp om sørhavsøyene. I 1977 innspilte han i Paris sin siste plate med sanger han hadde skrevet på øya.
VM i fotball 2010 – Gruppe D
Denne artikkelen tar for seg resultatene i Gruppe D i VM i fotball 2010. Kampene i Gruppe D vil spilles mellom 13. og 23. juni 2010. Gruppen består av, , og. Tyskland, som på daværende tidspunkt deltok som Vest-Tyskland, var i samme gruppe som Australia i 1974. Den gang slo Tyskland Australia 3-0 og gikk videre til andre runde.
På den nyeste FIFA-rankingen er Tyskland rangert på 5.-plass, Serbia på 13.-plass, Australia på 23.-plass og Ghana på 28.-plass. Gruppens gjennomsnittlige ranking er 17,25. Hvis man ser bort fra det lavest rangerte laget Ghana, er den gjennomsnittlige rankingen 13,6. Sammen med Gruppe G anses Gruppe D for å være «Dødens gruppe».
Jacques Brel
De siste årene
9. oktober 1978 døde han av lungekreft. Brel var hele sitt voksne liv storrøyker og ble begravd på Hiva Oa, noen meter fra kunstneren Paul Gauguin.
VM i fotball 2010 – Gruppe D
Vinneren av denne gruppen vil gå videre og møte nr. 2 i Gruppe C. Laget som havner på andreplass i denne gruppen vil gå videre og møte vinneren av Gruppe C.
Jacques Brel
Innflytelse
Selv om Brel innspilte de fleste av sine sanger på fransk og tidvis på nederlandsk, ble han også en betydelige inspirator og innflytelse på engelskspråklige låtskrivere og framførere som David Bowie, Alex Harvey, Leonard Cohen, Marc Almond og Rod McKuen. Engelske oversettelser av hans sanger ble innspilte av flere utøvere i USA, blant annet Ray Charles, Judy Collins, John Denver, the Kingston Trio, Nina Simone, Frank Sinatra, og andre. Eksempelvis ble sangen «Le Moribond» fra 1961 kjent i engelskspråklig versjon som «Seasons in the Sun» med Terry Jacks i 1973.
VM i fotball 2010 – Gruppe D
Alle tider er lokale (UTC+2)
Jacques Brel
Innflytelse
Etter å ha solgt over 25 millioner plater verden over er Brel den fjerde mestselgende belgiske musikeren gjennom alle tider.
VM i fotball 2010 – Gruppe D
Serbia – Ghana
13. juni 2010 – 16:00
Jacques Brel
På norsk
I Norge ble tyve av Brels sanger brukt i kabareten 20 Brel uten filter i 1989.
VM i fotball 2010 – Gruppe D
Serbia – Ghana
Tilskuere: 38 833
Tyskland – Australia
13. juni 2010 – 20:30
Moses Mabhida Stadium, Durban
Tilskuere: 62 660
Tyskland – Serbia
18. juni 2010 – 13:30
Nelson Mandela Bay Stadium, Port Elizabeth
Tilskuere: 38 294
Ghana – Australia
19. juni 2010 – 16:00
Royal Bafokeng Stadium, Rustenburg
Tilskuere: 34 812
Ghana – Tyskland
Soccer City, Johannesburg
Tilskuere: 83 391
Australia – Serbia
23. juni 2010 – 20:30
Mbombela Stadium, Nelspruit
Tilskuere: 37 836
Fernandino Spinelli
Fernandino Spinelli (født 9. november 1728 i Napoli i Italia, død 18. desember 1795 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal den 14. februar 1785 av pave Pius VI.
Kong Klang
Kong Klang er et norsk rock-band som ble startet i 1992 i Bergen av Lasse Myrvold, tidligere medlem av The Aller Værste!, Göbbels a-go-go og The Beste. Bandets opprinnelige besetning var Lasse Myrvold (sang/gitar), Tor Harald Rødseth (keyboards), Gunnar Olsen (bass) og Calle Hamre (trommer). Bandet ga ut CD-en Kong Klang i 1999. Bandmedlemmene på denne platen inkluderte foruten Myrvold, Calle Hamre, Bjørn Ivar Tysse og Rodrigo Lopez.
Under navnet KONG KLANG audio-visjon laget Lasse Myrvold og Calle Hamre sammen med Kristian Stangebye (Göbbels a-go-go, The Willkoks Talk) filmmusikken til Trond Kvist sine kinodokumentarer Junkies (1997) og Velkommen hjem (2002). Samtidig fortsatte Kong Klang å holde konserter som duo med Myrvold og Hamre.
I 2002 oppsto en ny variant av bandet. Myrvold og Stangebye innledet et samarbeid med poeten Terje Dragseth. Denne trioen utga Logg i 2002, og ''Kvitekråkas song. Dikt og songar, eit gorrlaust makkverk'' i 2005.
I 2006 har KONG KLANG holdt konserter med besetningen Dragseth, Stangebye og Terje Paulsen. Myrvold sluttet å spille konserter etter at det ble klart at han led av uhelbredelig prostatakreft, og valgte å prioritere studioarbeid med plateprosjektet Gøbbels A-Go-Go 13 sammen med Kristian Stangebye. Myrvold døde 3. september 2006. Bare uker før han døde spilte han inn låten «Du og jeg i samme båt» som Kong Klang sammen med Calle Hamre. Låten er å finne på Dans til musikken (2006) som er en hyllestplate til Lasse Myrvold.
Storbritannia under Sommer-OL 1948
Storbritannia under Sommer-OL 1948. 432 sportsutøvere fra Storbritannia deltok i 21 sporter under Sommer-OL 1948 i London. Hjemmenasjonen Storbritannia kom på tolvteplass med tre gull- fjorten sølv- og seks bronsemedaljer
Bjørnfjell
Bjørnfjell (nordsamisk: Bonjovárri) er et fjell og høyfjellsområde som er et populært hytteområde øst for Narvik i Nordland. Bjørnfjell ligger like ved riksgrensen til Sverige. Fjellet er 760 moh. Navnet Bjørnfjell kan brukes også om hele fjellområdet der europavei 10 og Ofotbanen går fra Ofoten mot Sverige, og også om Bjørnfjell stasjon.
Riksveien over Bjørnfjell ble åpnet i 1984 og knyttet sammen med veien på svensk side. Siden 1992 har veien vært europavei 10. Veiens høyeste punkt, ca. 520 moh, er på Bjørnfjell. Veien er åpen hele året, men blir av og til stengt i kortere perioder ved uvær om vinteren. Ved riksgrensen ligger Bjørnfjell tollstasjon. Grenseovergangen på Bjørnfjell er den mest trafikkerte i Nordland. Den er populær for folk i nordre Nordland og Sør-Troms som vil handle billige varer i Sverige.
Bjørnfjell under 2. verdenskrig
Den 9. april 1940 unnslapp et kompani norske soldater under ledelse av majorene Sigurd Omdal og Sverre Spjeldnæs fra Narvik by i forvirring en under invasjonsdagen og de tok seg fram til Bjørnfjell langs jernbanen. Den 16. april ble den norske styrken nedkjempet av bergjegere. Seks norske soldater falt, 45 ble tatt til fange av tyskerne og de fleste av den øvrige styrken ble internert i Sverige. Under Slaget om Narvik ble steinbygget Solheimsbrakka på Bjørnfjell hovedkvarter for den tyske øverstkommanderende generalløytnant Eduard Dietl, og tyske fly slapp mannskaper og forsyninger fra Junkers-fly i fallskjerm over Bjørnfjell. Tilgangen til jernbanen gjorde at forsyninger kunne sendes til de tyske troppene på Bjørnfjell med tog gjennom Sverige under dekke av å være sanitet. Det skal ha eksistert 17 vanlige soldater per sanitetssoldad.
Senere hadde nazistene en fangeleir nær Øvre Jernvann hvor fangene ble tvunget til å bygge vei til Bjørnfjell fra Trældal. 588 Jugoslaviske krigsfanger sendt til Bjørnfjell fra Beisfjord fangeleir etter en tyfusepidemi. Fanger som ble syke eller ikke maktet strabasene ble henrettet av SS-vaktene og etter fem uker på fjellet var 242 fanger døde. De siste 43 var syke som ble skutt ved tilbaketuren til Beisfjord.
Stedsnavnhistorie
Fjellet ble navngitt under stikkningen av Ofotbanen i 1883 da arbeidslaget møtte en bjørn i snøen. Bjørnen stakk av da Ole Wilhelm Lund trakk kniv og la på sprang mot den. I 1912 ble det åpnet en jernbanestasjon med navn etter fjellet og stavet Bjørnefjell og denne ble senere benevnt «Gamle Bjørnfjell stasjon». I oktober 1925 ble en ny stasjon innviet, da uten e'en i navnet. Mange uttaler denne overflødige e'en når de omtaler området.
The Fake Sound of Progress
The Fake Sound of Progress er den andre singlen til Lostprophets fra deres debutalbum thefakesoundofprogress, musikkvideoen ble filmet i Las Vegas, Nevada. Singlen fikk ikke like mye oppmerksomhet som Shinobi Vs Dragon Ninja, men er likevel én av Lostprophets mest populære sanger.
Carlo Livizzani Forni
Carlo Livizzani Forni (født 1. november 1722 i Modena i Italia, død 1. juli 1802 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal den 14. februar 1785 av pave Pius VI.
Da franskmennene okkuperte Roma i 1798 ble han beordret til Modena, og kunne ikke vende tilbake til Roma før etter pavevalget.
Han deltok ikke ved konklavet 1799-1800 som valgte pave Pius VII.
PricewaterhouseCoopers
PricewaterhouseCoopers (PwC) er et globalt nettverk av firmaer innen revisjon og rådgivning. Firmaene i hvert enkelt land er juridisk uavhengige av hverandre, men medlemmer av PricewaterhouseCoopers LLP.
På verdensbasis jobber rundt 210 000 mennesker i 157 land for PwC. Samlet global omsetning i nettverket var 35,4 milliarder dollar i regnskapsåret som sluttet 30. juni 2015, hvorav 15,2 milliarder dollar kom fra revisjon, 11,2 milliarder dollar fra rådgivning og 8,9 milliarder dollar fra advokatvirksomheten.
Historie
PwC ble etablert i 1998 ved fusjonen mellom Price Waterhouse og Coopers & Lybrand. Begge var igjen resultater av fusjoner mellom selvstendige revisjons- og rådgivningsfirmaer med opprinnelse i London. Price Waterhouse kan spore sin virksomhet tilbake til 1849, da Samuel Lowell Price etablerte eget revisjonsfirma, og Coopers & Lybrand kan spore sin virksomhet tilbake til 1854 da William Cooper etablerte sitt revisjonsfirma.
PwC i Norge
Price Waterhouse og Coopers & Lybrand eksisterte i Norge fra henholdsvis 1971 og 1963, ifølge en intern historiebok. Price Waterhouse ble etablert som firma i Norge i 1971 under ledelse av Thorolf Jansen, men medarbeidere ansatt ved Price Waterhouse i Stockholm reviderte kunder i Norge fra 1930-årene. Thorolf Jansen var fast ansatt i Oslo fra 1951. Coopers & Lybrand ble etablert i Norge i 1963, da de statsautoriserte revisorene Per Waaler og Olav Ildal fikk rettighetene til firmanavnet. PwC i Norge anser imidlertid 1939 som sitt stiftelsesår, som er året da Olav Ildal etablerte revisjonsfirmaet som i 1963 ble omdannet til Coopers & Lybrand.
PwC i Norge består av et revisjons-, advokat- og rådgivningsmiljø som omfatter PricewaterhouseCoopers AS (revisjons- og rådgivningsvirksomhet) og Advokatfirmaet PricewaterhouseCoopers AS (skatterådgivning og annen juridisk rådgivning). Selskapene eies av rundt 150 partnere. De to aksjeselskapene er juridisk uavhengige konserner, som anses som samarbeidende selskaper etter revisorloven § 4-7 første ledd. Den samlede virksomheten betegnes som PwC Norge. Administrerende direktør er Leif Arne Jensen. Styreleder er Jon Haugervåg, som er partner og statsautorisert revisor.
PricewaterhouseCoopers AS har datterselskapene PricewaterhouseCoopers Accounting (regnskapsføring) AS og PricewaterhouseCoopers Services AS. Advokatfirmaet PricewaterhouseCoopers AS har datterselskapet PricewaterhouseCoopers Skatterådgivere AS. Ifølge PwCs egen åpenhetsrapport var den samlede omsetningen i regnskapsåret som sluttet 30. juni 2015 på 2,6 milliarder kroner. Dette gjør PwC til det norske firmaet innen Big Four med nest høyest omsetning bak EY. De tre andre selskapene i Big Four er Deloitte, EY og KPMG. Åpenhetsrapportene til Deloitte, EY og KPMG
Om lag 1 650 mennesker jobbet per 2016 ved PwCs 35 kontorer i Norge, hvorav de største er å finne i Oslo, Bergen og Stavanger. Det tolv etasjer høye kontorbygget i Oslo ligger i bydelen Bjørvika, hvor det var første bygg i den såkalte Barcode-rekken da det stod ferdig i desember 2007. PwC ansetter hvert år nærmere 100 nyutdannede, hovedsakelig økonomer, jurister og ingeniører. Firmaet er av Universum i 2015 rangert som landets fjerde mest attraktive arbeidsgiver blant økonomistudenter.
Emma Høgh Åslein
Emma Høgh Åslein (født ca. 1998) er en skuespiller fra Oslo, Norge. Hun spillefilmdebuterte som en av hovedrolleinnehaverne i Asfaltenglene (2010).
Florø barneskole
Florø barneskole er en barneskole i Florø sentrum.
Historie
Florø barneskole er et av monumentalbyggene i Florø, og ble reist i de vanskelige 1930-årene da den kostet omtrent en halv million kroner. Dette var et stort løft for den vesle fattige byen den gangen.
Den gamle skolen ble rammet av brann i 1918, og i 16 år ble det arbeidet med å finne ny skoletomt og med å finansiere det nye skolebygget. I mellomtiden gikk barna på skole i midlertidige lokaler. Blant disse var tingstua, bedehuset, losjelokalet Breidablikk og rådhuset.
Den nye skolen var et stasbygg da den stod ferdig i 1934. Skolen var bygd i vinkel, og i 1956-59 ble den påbygd både vestover og sørover og fikk da den formen den har i dag. Navnet på skolen var Florø folkeskole frem til 1980-tallet, da navnet ble endret til det nåværende Florø barneskole. Nå er det over 560 elever på Florø Barneskole.
Mikal Kirkholt
Kirkholt vant en olympisk sølvmedalje i langrenn under vinter-OL 1952 i Oslo. Han gikk andre etappe på det norske stafettlaget som kom på andreplass på 4 × 10 km bak Finland. De andre på laget var Magnar Estenstad, Martin Stokken og Hallgeir Brenden.
Pare
Pare er en etnisk gruppe som holder til i Pare-fjellene i Tanzania, som er en del av Kilimanjaro administrative region. Pareland er også kjent som Vuasu (Asu er roten av Chasu eller Athu, som er språket). Pare-befolkningen er på omtrent 1 000 000, og de taler pare-språket.
Samoobrona Rzeczpospolitej Polskiej
Samoobrona Rzeczpospolitej Polskiej («Den polske republikks selvforsvar») er et polsk agraristisk politisk parti og fagforening som ble stiftet i januar 1992 etter initiativ av Andrzej Lepper, som var partiets leder.
I sin politiske plattform kombinerer partiet en venstrepopulistisk økonomisk politikk med en høyreorientert religiøst konservativ agenda. Partiet framhever Folkerepublikken i første halvdel av 1970-tallet som et ideal (stø kurs, velferdsstat, billige lån og forbruksvarer). Samtidig er katolsk sosiallære en inspirasjonskilde. Partiet ønsker statsfinansiert jordbruk, utvidelse av statlige sosialprogrammer og nedbetalingen av utenlandsgjeld. Det stiller seg mot utenlandsk investering.
Samoobrona falt ut av ved parlamentsvalget i 2007 etter interne interne stridigheter, korrupsjon og sex-skandaler.
Kirkeverge
Kirkevergen er den øverste administrative lederen i et kirkelig fellesråd, som fins i hver kommune i Norge. Kirkevergen kan ansettes i heltids- eller deltidsstilling. Kirkeverge er en av de eldste norske profesjoner og oppstod rundt 1150. Stillingen er nevnt allerede i Frostatingsloven: «Det skal vera ombudsmann for kyrkjejordene innafor heradet og sokna som er den vitugaste, og som erkebispen peikar ut».
Det har tidligere vært både tre- og fireårig kirkevergeutdannelse på høgskolenivå, men dette er avskaffet.
En kirkeverge har ansvar for personal, økonomistyring, helse, miljø og sikkerhet, bygg- og gravplassforvaltning. Før den nye kirkeloven trådte i kraft 1. januar 1997 var den lokale forvaltningen av kirken en del av kommuneadministrasjonen, og kirkevergen var da etatssjef underlagt kommunens rådmann.
Ved innføringen av kirkeloven i 1997 ble den lokale kirkepolitikk og -forvaltning innenfor gravplasser, personell, økonomistyring og byggdrift overført fra kommunen til det nye folkevalgte forvaltningsorganet kirkelig fellesråd. Organisasjonsformen "kirkelig fellesråd" regnes etter enhetsregisterets definisjoner som en del av kommuneforvaltningen, og kommunen er lovpålagt å underholde kirkelig fellesråd. En kirkeverge kan sidestilles med en kommunal rådmann ved at disse begge er øverste administrative leder for hvert sitt folkevalgte organ og rettssubjekt innenfor kommuneforvaltningen.
Flere steder betegnes stillingen som daglig leder, som også er det begrepet kirkeloven bruker om kirkevergestillingen. Enkelte steder brukes begrepet kirkesjef som har sin opprinnelse fra den tid kirkevergen var etatssjef i kommunen. Bortsett fra stillinger lønnet av staten gjennom Kirkerådet og bispedømmerådene, er Den norske kirkes stillinger lønnet av kirkelig fellesråd, og har dette som arbeidsgiver.
InorAdopt
InorAdopt er en norsk ideell organisasjon for utenlandsadopsjon. Foreningen ble stiftet i 1981, og startet med utenlandsadopsjon fra 1989.
Seychellenes flagg
Seychellenes flagg ble antatt den 18. juni 1996. Fargebåndene skal symbolisere et dynamisk nytt land som beveger seg inn i fremtiden. Blåfargen skal gjenspeile himmelen og havet som omkranser Seychellene, det gule solen som gir lys og liv, det røde folket og dets pågangsmot for å jobbe mot fremtiden. Det hvite feltet står for sosial rettferdighet og det grønne landet og naturen.
InorAdopt
InorAdopts er landsdekkende og administrasjonen ligger i Kristiansand.
Adopsjonsland
InorAdopt formidler per 2017 adopsjon fra Kina, Bulgaria, Ungarn, Taiwan og Burkina Faso.
Å kaste sten i glasshus
Å kaste sten i glasshus er et ordtak som benyttes for å beskrive at man ikke skal kritisere andre for ting man gjør selv.
Ordtaket har ifølge The Urban Dictionary opprinnelse fra et tyggegummiomslag. George Herbert skrev imidlertid i sitt verk Outlandish Proverbs fra 1640, lenge før det sto ordtak på tyggegummiomslagene, «Whose house is of glasse, must not throw stones at another».
Det er mange bibelsitater som ligger tett opp til dette ordtaket. For eksempel fra Johannes 8.7: «Men da de fortsatte å spørre, rettet han seg opp og sa: ‘Den av dere som er uten synd, kan kaste den første steinen på henne.’»
Smeltedigelen
Smeltedigelen er en musikkfestival i Mo i Rana. Festivalen avholdes hvert år i oktober, og ble første gang arrangert i 2005, samme år som Nordland Teater tok i bruk sitt nybygg.
Teateret har i alle år vært en av festivalens hovedarenaer, men det har også vært arrangert konserter på andre scener, samt på Meyergården Spektrum, Babettes Bar, Campus Helgeland, Mo kirke og Bakeribygget.
Festivalen, som arrangeres av foreningen 4/4 Forum for takt og tone, hadde opprinnelig en vedtatt plattform som sier at den skal ha røttene sine i jazz og blues, men også ha innslag av andre musikkformer. I 2008 ble festivalen organisert som et aksjeselskap. 4/4 Forum for takt og tone ble dannet i 2004 og er en drivmotor innen kultur på mo, de arrangerer i tillegg til smeltedigelen flere konserter utover året og arrangerer Bakeribyggfestivalen. Daglig leder er Hilde Høgseth.
Festivalen har fått betydelig støtte fra offentlige organer som Nordland fylke, Rana kommune, Indre Helgeland Regionråd, Barentssekretariatet og Norsk kulturråd. Festivalen mottar også årlig økonomisk støtte fra lokalt næringssliv.
Verdigrunnlag
Smeltedigelens verdigrunnlag er basert rundt fem punkter: Fest, internasjonalitet, identitet, dugnad og musikk. Festivalen har verdier som blant annet tydelig vektlegger festivalens lokale forankring, men også tilhørighet til Nord-Norge og Barentsregionen.
Scener
Smeltedigelen har flere lokaler de bruker som konsertlokaler. Samtlige ligger i Mo i Ranas bykjerne
Program 2007
Festivalen i 2007 hadde blant andre følgende på programmet:
Shambala
Shambala, også kalt sambaa, shambaa, sambala eller sambara, er en etnisk og språklig gruppe som holder til i Usambara-fjellene i nordøstre Tanzania. I 2001 var shambala-befolkningen på omtrent 664 000.
Hallstahammar kommune
Hallstahammar kommune er en kommune i Västmanlands län i landskapet Västmanland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Hallstahammar.
Löfbergs Lila
Löfbergs Lila er et kafferøsteri i Karlstad i Sverige. Det ble grunnlagt i 1906 av brødrene Josef, Anders og John Löfberg.
Löfbergs Lila ble grunnlagt som importør av kaffe. Etter noen år begynte man også å røste kaffen, selv om salg av kaffe fortsatt var hovedbeskjeftigelsen. I 1927 ble virksomheten oppdelt og blant annet importen av Citroënbiler havnet i et annet selskap.
Löfbergs Lila er blitt en av Nordens størsta kafferøsterier. Selskapet er fortsatt familieeid. Hovedkontoret og et av røsteriene ligger i Karlstad. Ytterligere et røsteri finnes (Peter Larsens Kaffe) i Viborg i Danmark, som eies til 75 %. Löfbergs Lila eier også Kobbs te. Selskapet har 200 ansatte. Löfbergs Lila har en markedandel på 20% i Sverige.
Navnet Löfbergs Lila kommer fra fargen på posen for Löfbergs Lyxblandning som kom ut på slutten av 1920-årene.
Idrettslaget Hållingen
Idrettslaget Hållingen (stiftet i 1904) er et idrettslag fra Høylandet i Trøndelag.
Hållingen arrangerer idrettsskole for 6-10-åringer, og har et basistreningstilbud for 10 til 12-åringer.
Ascoli Piceno
I 2012 var den sammen med byen San Benedetto del Tronto vertskap for VM på rulleskøyter.
Svindlere med stil (musikal)
Svindlere med stil (orig: Dirty Rotten Scoundrels) er en musikal skrevet av David Yazbek og første gang oppført i San Diego i California 22. september 2004. Musikalen baserer seg på filmen Svindlere med stil fra 1988, som igjen var basert på filmen Yrkessjarmører fra 1964. Musikalen er senere satt opp i flere andre land.
I 2008 ble den satt opp i Norge på Chateau Neuf med skuespillere som Sven Nordin, Mia Gundersen, Bjarte Hjelmeland, Janne Formoe og Ingar Helge Gimle.
Handlingsreferat
Ved et livlig kasino nær den franske rivieraen forsøker en svindler, Lawrence Jameson, å narre velstående kvinner sammen med sin nestkommanderende: Andre. Muriel Eubanks og noen få andre kvinner uttrykker sin hengivenhet og amorøse følelser for Lawrence, som har narret dem. Andre advarer Lawrence om en svært vellykket svindler kjent som «The Jackal» som sies å befinne seg i området. Senere, om bord på et tog, legger Lawrence merke til en amerikaner ved navn Freddy Benson (som han tror er The Jackal) svindle en kvinne. Men han bemerker at Freddy tjener mye mindre penger enn Lawrence. Lawrence tar med seg Freddy til sitt overdådige herskapshus, hvor Freddy misunner Lawrence sin suksess som svindler.
Andre synes Freddy er uverdig Lawrence sin oppmerksomhet, og sammenligner Freddy med en sjimpanse i dress. Freddy poserer som Lawrences frastøtende bror Ruprecht, men Lawrence begynner å tenke at det ikke er nok plass i byen for både ham og Freddy etter at paret krangler. De gjør en avtale: den første som svindler en kvinne for $ 50 000 får bli i byen, mens den andre må reise sin vei. Umiddelbart etter at de har blitt enige om dette, oppdager de at en meget velstående kvinne nettopp har ankommet byen. Hun heter Christine Colgate. Begge svindlerne bestemmer seg for å gå etter henne. Freddy presenterer seg som en mann som er lam fra livet og ned. Christine og Freddy diskuterer de medisinske alternativene hans, og han forklarer at bare én terapeut, Dr. Shuffhausen, kan hjelpe ham - men han har ikke råd til Dr. Shuffhausens honorar på 50 000 dollar. Christine ber ham holde håpet oppe, og tilbyr å betale for terapien - akkurat som Freddy hadde håpet. Så avslører Christine at Dr. Shuffhausen faktisk befinner seg ved det samme hotellet, og Freddy blir sjokkert når han oppdager at Lawrence utgir seg for å være Dr. Shuffhausen.
Etter en rask introduksjon gjennomfører Lawrence - som Dr. Shuffhausen - en rekke tortur-aktige tester på Freddy, som han må tåle dem uten å klage. I mellomtiden møtes Muriel og Andre som forelsker seg. Lawrence gjør alt han kan for å komme nærmere Christine, men han innser at Christine ikke er så rik som de først trodde. Lawrence forteller Freddy at de bør avbryte konkurransen på 50 000 dollar. Freddy sier seg motvillig enig, og de blir enige om nye vilkår: den som først har sex med Christine får bli i byen. Men Freddy ansetter deretter to sjømenn for å kidnappe Lawrence, slik at han kan ha Christine for seg selv.
Kate Havnevik
Kate Havnevik (født 27. oktober 1975) er en norsk sanger, låtskriver og komponist fra Oslo. Hennes debutalbum, Melankton ble utgitt i mars 2006 på iTunes og april 2006 på CD. Hennes første singel var «Unlike Me», med en undervanns-video som vant en bransjepris i USA. Deretter ble albumet plukket opp av Universal Republic USA for offisiell utgivelse i USA og Canada i mars 2007. Havneviks musikk har vært brukt i TV-serier som Greys Anatomy, The OC og The West Wing.
Havnevik ga ut sin andreplate You i 2012 gjennom en crowdfunding-kampanje via PledgeMusic.com.
Etter et par år med filmmusikk-jobber, bla. skrev og orkestrerte Havnevik syv låter til filmen Mormor og de åtte ungene, som kom ut i 2013, og annen komposisjon (blant annet barne-operaen L.O.V.E). Havnevik ga ut samleplaten Residue i mars 2014, en samling låter som ikke var utgitt, variasjoner og demoer av låter og remixer.
Havneviks tredje soloplate &i kom ut mars 2015, med nok en crowdfunding-kampanje via plattformen PledgeMusic.
Hun har tidligere samarbeidet med Röyksopp, som vokalist på sangene «Only This Moment» og «Circuit Breaker» fra albumet The Understanding. Hun er også med på live-EP-en Röyksopp's Night Out, som ble tatt opp under en konsert på Rockefeller i november 2005. Havnevik var også vokalist på Røyksopps turné til Japan og Tyskland i 2006 i forbindelse med lanseringen av The Understanding.
Havnevik samarbeidet i flere år med den elektronika-artisten Schiller. Hun skrev låter til flere av hans album, og var med på flere turneer i Tyskland. Det er utgitt to DVD-er fra konsertene.
Havnevik synger også bakgrunnsvokal på singelen «Someday (I Will Understand)» med Britney Spears fra 2005, produsert av Guy Sigsworth.
Oppvekst
Kate Havnevik vokste opp med sin mor og to brødre i Oslo. Hun er datter av de klassiske musikerne Andrew Cunningham og Lotte Havnevik, som begge er fløytister. Havnevik spiller piano, gitar og melodika i tillegg til sangen. Hun begynte å spille klassisk gitar da hun var tretten, og ønsket da å bli klassisk- og jazz-gitarist. Da hun var fjorten, startet hun å spille el-gitar og ble med i et punk-rock band som øvde på Blitz.
Melankton
Etter studier på LIPA i Liverpool flyttet Havnevik til London, hvor hun forsøkte å finne en produsent. Hun innledet samarbeidet med Guy Sigsworth i 2000. Paret har skrevet og spilt inn en rekke sanger sammen, og Sigsworth produserte flere låter på Melankton, slik som «Unlike Me», «Not Fair», «Kaleidoscope» og «You Again».
Melankton ble mikset og spilt inn i London, Bratislava, Oslo, Reykjavík og Los Angeles av Havnevik, Sigsworth, Carmen Rizzo, Petter Haavik, Sean McGhee, og mastret i Devon av Simon Heyworth.
Albumet ble urfremført på Havneviks offisielle nettside i 48 timer 11. til 12. mars 2006, og lansert på iTunes 27. mars. Platen ble utgitt på CD 3. april i Norge.
USA-utgaven la til låta «Timeless» og utelot «Se meg». Den ble utgitt i 27. mars 2007.
I 2006 deltok Havnevik på en felles turné i USA med andre singer-songwriters, blant annet Rachel Yamagata, Ingrid Michaelson, og Joshua Radin.
Havnevik dro på en tre ukers turné i USA og Canada som support for bandet AIR i 2007. De avsluttet med å spille på Highline Festival i Madison Square Theatre, New York City.
I tillegg til dette har Havnevik samarbeidet med produsenten Marius De Vries, som tidligere har jobbet med Björk, David Gray, DeVries produserte en coverlåt Havnevik spilte inn av «The First Time Ever I Saw Your Face».
I 2005 var Havnevik også del av The Cranberries-gitarist Noel Hogans soloprosjekt Mono Band. Hun skrev og sang låta «Crazy» på albumet, som ble utgitt av Hogans eget selskap.
5. desember 2006 hadde hun sin første radioopptreden i Storbritannia på Janice Longs BBC Radio 2-show. Der framførte hun «Unlike Me», «I Do Not Know You» og «New Day».
Havnevik har skrevet flere låter og sunget på Carmen Rizzos soloplater. «Travel In Time» ble opprinnelig skrevet til Rizzos album The Lost Art of the Idle Moment. Låta ble remikset av Harry Peat for den britiske versjonen av Melankton og brukt i sesong 3 av FOX tv-serien The OC og en episode av NBCs show Windfall. I 2010 samarbeidet Havnevik igjen med Rizzo på låta «This Life» på hans album "Looking Through Leaves.
You
Havnevik flyttet til New York i 2008 og ga ut 5-spors EP-en Me i september 2008.
Hun turnerte USA med Owl City og Unicorn Kid våren 2009, og gjorde en egen headline-turné med Levi Weaver høsten etter.
Havnevik flyttet til Norge i januar 2010, der hun jobbet videre med andreplata You og også startet et samarbeid med det tyske bandet Schiller. Havnevik co-skrev og sang låtene «Don't Go» og «The Fire» på albumet Atemlos. Havnevik var med som gjestesanger på Schillers Tyskland-turné mai 2010, som også resulterte i en konsert-DVD, Atemlos Live. Hun deltok på Schiller-platen Lichtblick, som ble utgitt november 2010, og inkluderte en ny sang, «Ghost», skrevet og spilt inn av Havnevik og Christopher von Deylen. Havnevik skrev også sangene «Velvet Aeroplane», «Hallucinating Beauty» og «Oasis til albumet Sonne som kom ut i 2012, og deltok på Sonne-turneen som gjestesanger. Det er også utgitt en Sonne-live-DVD, innspilt på konserten de holdt på Berlin O2 Arena i desember 2012.
You, hennes andre plate ble opprinnelig bare distribuert til bidragsydere i crowdfunding-kampanjen november 2011 før den offisielt ble gitt ut på det norske plateselskapet DaWorks og internasjonalt hennes på eget selskap Continentica Records i februar 2012.
&i
&i, ble sluppet Mars 2015. Mange av sangene er co-skrevet med og produsert av Guy Sigsworth. Det er også noen nye samarbeidspartnere, blant annet de canadiske club dj-ene og produsentene Sultan og Ned Shepard på låten «The River».
Havnevik finansierte produksjonen gjennom en ny crowfunding-kampanje.
Den første singelen fra &i var «Emperor of Nowhere», som ble gitt ut 24. november 2014 som en teaser.
«Falling», den andre singelen, kom ut 6. februar 2015, og hadde skuespiller Ingrid Bolsø Berdal med i videoen. Videoen ble nominert i to kategorier til Nordic Music Video Awards 2015.
I 2013 kom soundtracket til filmen Mormor og de åtte ungene, hvor hun hadde skrevet seks låter og orkestrert og produsert syv.
Me
Sporliste:
Disobey
Sporliste:
Ready to Die
Ready to Die oppnådde en 15. plass på Billboard 200 som høyeste plassering og ble godt mottatt av kritikerne samt ble den en kommersiell suksess. Tre singler ble utgitt fra albumet: «Juicy», «Big Poppa», «One More Chance» og det salgsfremmende sporet av Biggie: «Warning». «Juicy», den ledende singelen, oppnådde en 27. plass på Billboard Hot 100, 14. plass på Hot R&B/ Hip-Hop Singles & Tracks og 3. plass på Hot Rap Singles som høyeste plassering. «Big Poppa» var en hit på flere hitlister, og oppnådde sjetteplass på Billboard Hot 100 og ble også nominert til en Grammy for beste solo rap-opptreden under den 38. årlige Grammy Awards. The Notorious B.I.G.s sangtekst på albumet ble rost av flere kritikere.
April 2018 ble Ready to Die sertifisert til 6 × platina av Recording Industry Association of America (RIAA). Albumet anses som viktig for å gjenopplive østkyst-hiphop scenen, midt i vestkyst-hiphopen sin kommersielle dominans, og har blitt rangert av mange kritikere som et av de beste hiphop-albumene; samt et av de største albumene gjennom tidene. Rolling Stone' rangerte det som nummer 134 på listen over 500 Greatest Albums of All Time. Time inkluderte den på sin liste over All-TIME 100 Albums.
En langbeint film
En langbeint film (A Goofy Movie) er en amerikansk animasjonsfilm fra 1995 som ble produsert av Walt Disney Feature Animation og distribuert av Walt Disney Pictures og Buena Vista Distribution.
Filmen inneholder figurene fra TV-serien Langbein og sønn og handler om Langbein som prøver å styrke forholdet sitt med sønnen Max. En direkte oppfølger til video ble utgitt i 2000, med tittelen En ekstremt langbeint film.
Handling
Det er den siste skoledagen for Langbeins tenåringssønn Max, som har planer om å begeistre sin store kjærlighet, Roxanne. Max og vennene hans, Pelle og Bobby, entrer auditoriumsscenen midt under rektor Mazurs tale, og Max fremfører en liten konsert hvor han opptrer som en utkledd Powerline, en kjent superstjerne. Opptredenen blir en suksess, og Max blir dermed en skolekjendis. Men rektor Mazur setter en stopper for Max' popularitet, og sender vennetrioen til sitt kontor. Mens Max venter utenfor Mazurs kontor, snakker han med Roxanne, og de blir enige om å gå sammen til en fest. Roxannes venninne Stacey holder festen, hvor de skal se Powerlines seneste konsert på betalings-TV. Uten at Max vet det, ringer Mazur Langbein og forteller ham om Max' handlinger, som han sier kan føre ham til den elektriske stolen. Langbein bestemmer seg dermed for å ometablere sitt forhold med Max, som i de siste årene har blitt svekket.
Langbein bestemmer seg for å ta med Max på en biltur til Lake Destiny i Idaho, et rituale som Langbein en gang delte med sin far. Trass i Max' klager, insisterer Langbein på at bilturen finner sted. Max dropper innom huset til Roxanne for å fortelle henne om endringene i planene. Men når Roxanne skuffet foreslår at hun kan dra på festen med en annen, dikter Max opp en løgn om at han skal til Los Angeles for å se Powerline live, hvor han og Langbein skal opptre sammen med Powerline på scenen. Det første stoppet under bilturen er Lesters pungrottepark, hvor spenningen mellom Max og Langbein stiger. Senere, når de har campet i skogen, møter de på Storfot og de må låse seg selv inn i bilen for beskyttelse. De finner ut at bilnøklene er utenfor bilen og må dermed forbli i bilen. Om natten finner Max Langbeins kart i hanskerommet som markerer veien til Lake Destiny. Han bestemmer seg for å forandre destinasjonen til Los Angeles; stedet hvor Powerline-konserten skal holdes. Den neste dagen bestemmer Langbein seg for å stole på Max og utnevner ham til offisiell navigator for bilturen; det vil si at Max velger alle stoppestedene frem til Lake Destiny. Forholdet deres bedres, og Max velger ut steder han liker og steder Langbein liker. De treffer senere på Pelle og Petter på et sjøinspirert motell. Petter overhører Max når han forteller Pelle om det modifiserte kartet, og han rapporterer det til Langbein. Med det første nekter Langbein å tro på ham, men han oppdager det etterpå når han ser kartet i hanskerommet.
Mens de er i bilen den neste morgenen, er Langbein helt stille. Når skiltet som markerer skillet mellom veien til Los Angeles og veien til Lake Destiny dukker opp, ber Langbein Max om å velge hvilken vei de skal ta. Max bestemmer seg i siste sekund for å ta veien til venstre som fører til Los Angeles. Etter mange forsøk på å muntre opp en illsint far, parkerer Langbein på siden av veien og forlater bilen. De starter en intens krangel, som ender når Max ved et uhell får bilen til å trille ned bakken og ned i elven. Mens de sitter på biltaket og flyter bortover langs elven, forteller Max om at han ikke liker å bli behandlet som et barn, og Langbein forklarer at han frykter å miste Max. Etter at Max har forklart situasjonen om Roxanne, sier Langbein at det beste er å dra til Powerline-konserten og finne en måte å komme på scenen. Når de ankommer Los Angeles, klarer de å snike seg inn i konserthallen. De ender til slutt opp på scenen og danser med Powerline. Opptredenen deres blir iakttatt av alle på Staceys fest, inkludert Roxanne. På hjemreisen drar Max til Roxannes hus for å fortelle henne sannheten. Etter å ha tilstått, avtaler de å møtes dagen etter.
Produksjon
En langbeint film ble hovedsakelig produsert i Paris i Frankrike, men noe av produksjonen fant også sted i Sydney i Australia, Burbank i USA og Toronto i Canada.
Mottakelse
En langbeint film var en forholdsvist suksessfull film og ble nominert til «Best Animated Feature» innen produksjonskategoriene og «Best Production Design», «Best Storyboarding», «Best Music» og «Best Animation» innen de individuelle kategoriene under den 23. Annie Awards-utdelingen. Filmens bruttoinntekt var på $35 348 597 ved det amerikanske billettkontoret. Hos Rotten Tomatoes fikk filmen en gjennomsnittsanmeldelse på 60 % Fresh.
Sudan under Sommer-OL 2008
Sudan under Sommer-OL 2008. Ni sportsutøvere, fem menn og fire kvinner fra Sudan deltok i to sporter, friidrett og svømming under Sommer-OL 2008 i Beijing. De var tiende gangen som Sudan deltok i et OL, der de tok et sølv.
30px|Friidrett Friidrett
Menn
Kvinner
Selim III
Selim III (osmansk tyrkisk: سليم ثالث) (født 24. desember 1761, død 29. juli 1808) var sultan av Det osmanske riket fra 1789 frem til 1807. Han ble avsatt til fordel for sin nevø Mustafa IV og senere drept av sjefsevnukken i haremet.
Viktor Hartmann
Viktor Aleksandrovitsj Hartmann Russisk: Виктор Александрович Гартман; (født  i St. Petersburg, død 4. august 1873 i Kirejevo ved Moskva) var en russisk arkitekt og maler. Han var tilknyttet den såkalte Abramtsevokolonien som på 1870- og 1880-tallet hadde en nasjonalistisk orientering og var influert av russisk folklore og den bysantinske tradisjonen i Russland.
Biografi
Hartmann ble foreldreløs i ung alder og vokste opp i St. Petersburg hos sin onkel, som var en anerkjent arkitekt. Han studerte ved Repina, det keiserlige kunstakademiet i St. Petersburg, og startet karrieren illustratør.
Han arbeidet også som arkitekt, og laget skisser til blant annet Russlands 1000-års monument i Novgorod som ble avduket i 1862. Han arbeidet mest med akvareller og blyanttegninger da han var på utenlandsreise i årene 1864 til 1868. Sammen med Ivan Ropet var Hartmann blant de første kunstnerne som brukte tradisjonelle russiske motiver i sitt arbeid.
Etter at Vladimir Stasov hadde introdusert ham til kretsen rundt Milij Balakirev i 1870, ble han en nær venn av komponisten Modest Musorgskij. Etter Hartmanns tidlige død av aneurisme i en alder av bare 39 år, ble det holdt en utstilling av mer enn 400 av hans bilder i kunstakademiet i St. Petersburg i februar og mars 1874. Denne utstillingen inspirerte Musorgskij til å komponere pianosuiten Bilder fra en utstilling.
Coimbra (distrikt)
Coimbra er et administrativ distrikt i Portugal og del av sentralregionen, Região Centro. I nord grenser den til Aveiro og Viseu, i øst til Guarda og Castelo Branco, i sør til Leiria og i vest til Atlanterhavet. Distriktshovedstad er Coimbra.
Distriktet Coimbra består av 17 kommuner (Municípios):
Fylkesvei 527 (Akershus)
Traséer: Kjærstad – Løken (3,9 km), Eltonåsen – Bjørke (16,0 km).
2013 ble veien erstattet av fylkesvei 1603, fylkesvei 1605, fylkesvei 1607 og fylkesvei 1546.
November Rain
Sangen er en rocke-ballade og er sterkt inspirert av Stairway To Heaven (Led Zeppelin), Dream On (Aerosmith), Dust in the Wind (Kansas) og Bohemian Rhapsody (Queen).
Golanhøydene
Golanhøydene (arabisk: هضبة الجولان – Haḍbatu 'l-Jawlān; hebraisk: רמת הגולן – Ramat haGolan) er et høydedrag på opp til om lag 1 000 moh., 1 150 km² stort, og ligger der landene Jordan, Syria, Libanon og Israel møtes. Området har vært okkupert av Israel siden 1967, og annektert av samme land siden 1981, noe som ikke er anerkjent av det internasjonale samfunnet. Syria anser området som syrisk. Høydene har militærstrategisk betydning, har viktige vannforekomster og tiltrekker seg turister.
Befolkning
Før den israelske okkupasjonen fant sted var det bosatt 147 600 mennesker av meget variert etnisk bakgrunn på Golanhøydene. Flesteparten flyktet etter okkupasjonen. I 2005 hadde Golanhøydene en befolkning på cirka 38 900 innbyggere, deriblant cirka 19 300 drusere, 16 500 jødiske bosettere samt 2 100 syriske muslimer.
Eldre historie
I det tredje årtusen f.Kr. ble området befolket av amoritter. I det andre årtusen f.Kr. overtok arameere Golanhøydene. Senere ble området en del av det bibelske Israelriket, men da Israel ble erobret av assyrerne i 722 f.Kr. ble Golan en del av Assyria. Senere ble området styrt av babylonere, persere, makedonere og romere.
Nyere historie
Golanhøydene var en del av Det osmanske riket frem til dette gikk i oppløsning i forbindelse med første verdenskrig. Området ble da en del av det britiske mandatområdet. Området ble imidlertid overført til Frankrike i 1923, og ble dermed en del av Syria da Syria fikk sin uavhengighet i forbindelse med slutten av andre verdenskrig.
Etter at staten Israel ble opprettet, ble Golanhøydene til stadighet benyttet av Syria til beskytning av sivile, israelske mål. Fra 1949 til 1967 ble 140 israelere drept i slike aksjoner. Den israelske forsvarsministeren under krigen i 1967, Moshe Dayan, har uttalt at syriske angrep ofte var et resultat av israelske provokasjoner i den demilitariserte sonen. Etter at seksdagerskrigen mellom Israel og Egypt brøt ut i 1967, startet Syria et omfattende bombardement av byene i Nord-Israel fra Golanhøydene. Det endte med at Israel gikk til motangrep og tok kontrollen over Golanhøydene med store militære tap.
Under Jom kippur-krigen i 1973 fikk den syriske hæren igjen kontrollen over Golanhøydene, men Israel gjenerobret området like etterpå. Israel og Syria inngikk våpenhvileavtale i 1974, som gav Israel kontroll over store deler av Golanhøydene, mens Syria fikk beholde en mindre, demilitarisert sone.
I 1974 satte FN inn fredsbevarende styrker på Golanhøydene for å sikre at våpenhvileavtalen mellom Israel og Syria ble opprettholdt.
Golanhøydene under israelsk styre
Golanhøydene ble styrt av Israels forsvar frem til 1981, da Knesset vedtok «Golan-loven». Denne loven gjorde at israelsk lov også gjaldt på Golanhøydene, men loven innlemmet ikke området i Israel. Ikke-jøder i området fikk for eksempel ikke israelsk statsborgerskap, noe de måtte ha fått for at det skulle ha vært en formell anneksjon.
Verken Syria eller FN har godtatt Golan-loven.
Mange av de som hadde bodd i området flyktet i forbindelse med seksdagerskrigen. Israelerne satte i gang utbygginger av boliger slik at området ble bebodd igjen, men denne gang av jøder fra Israel.
Israel nekter flyktningene fra 1967 retten til å vende tilbake til Golanhøydene. Dette er på linje med Israels helhetlige politikk når det gjelder «retten til å vende tilbake», flyktninger og deres etterkommere fra de andre krigene, og områdene i Israel har heller ikke noen slik rett.
Fra 1967 har om lag 18 000 israelske bosettere slått seg ned i området. Om lag 20 000 drusere, som er bosatt i området, er tilbudt israelsk statsborgerskap, men de fleste har avslått.
Israelsk tilbaketrekning fra Golanhøydene har vært en forutsetning fra Syria for en fremtidig fredsavtale med Israel. Israel og Syria forhandlet seneste gang om Golanhøydene i 2000. De USA-styrte forhandlingene endte med brudd.