cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jehovas vitners lære og tjenesteliv
Endetiden og Guds rike
Året 1914 er ifølge vitnenes lære et årstall med stor betydning. De har helt fra begynnelsen vært opptatt med kronologiske utregninger basert på Bibelens til dels detaljerte tidsangivelser, og forsøkt å knytte de forskjellige profetiene opp mot faktiske hendelser i tiden, for å se «Guds Ord gå i oppfyllelse». Der vitenskapelige kretser basert på andre kilder har kommet fram til visse årstall for bibelske begivenheter, for eksempel tidspunktet for Jesu fødsel og for jødenes fangenskap i Babylon, foretrekker Jehovas vitner sin forståelse av Bibelens kronologi. De fremholder blant annet at Jerusalem lå øde i 70 år mellom 607 og 538/7 f.Kr., og de har regnet seg frem til at den verdensomfattende vannflommen fant sted i 2370–2369 f.Kr., og at Adam ble skapt i år 4026 f.Kr. De tidfester Jesu fødsel til år 2 f.Kr. og hans dåp til år 29. De tolker profetien i Daniels bok, kapittel 4, som at det skulle gå sju symbolske «tider» fra babylonerne ødela Jerusalem til Guds rike skulle bli opprettet i himmelen. Vitnene mener at Jesus snakket om denne perioden når han brukte uttrykket «hedningenes tider» eller «nasjonenes fastsatte tider» (Lukas 21,24). Ut fra det syn at en «tid» er et år, at et bibelsk år er på 360 dager, og at én dag i profetisk betydning kan stå for ett år, kommer vitnene fram til den tolkning at det skulle gå (7 x 360 =) 2 520 år fra babylonerne ødela Jerusalem til Gud opprettet sitt himmelske rike. Den vanlig aksepterte dateringen av Jerusalems fall er 586 eller 587 f.Kr., men vitnene følger en kronologi hvor ødeleggelsen skyves 20 år bakover i tid, til år 607 f.Kr. Dermed konkluderer de med at «hedningenes tider» utløp i 1914. Da skal Jehova ha utnevnt Jesus som himmelsk konge i Riket, og «endetiden» begynte. Jehovas vitner mener at alle Bibelens endetidstegn (krig, pest osv.) har vist seg siden 1914.
De mener at Guds rike allerede er i virksomhet, og regner seg selv som dets undersåtter. Vitnene ser fram til at endetiden skal kulminere med at Guds rike tar makten over hele jorden. Vitnene oppfatter Riket som en himmelsk regjering, opprettet av Gud for å endelig gjennomføre hans opprinnelige hensikt med jorden og menneskene. De ser på Guds rike som menneskenes eneste håp, siden de mener at alle andre styreformer (inkludert demokrati) har vist seg dypt utilfredsstillende. Som sine medregenter vil Jesus ha de 144 000 utvalgte. Det store flertall av Guds tjenere vil leve på jorden etter at Guds styre har blitt innført.
Jehovas vitner forstår det som står i Åpenbaringen kapittel 17 og 18 slik at all falsk religion vil bukke under for et angrep ledet av De forente nasjoner. Dette skal være et viktig tegn på at de siste ting er i ferd med å skje. Endetiden vil kulminere i Harmageddon, Guds store krig, når Jesus som konge i Riket gjør ende på den nåværende verdensordning. Etter Harmageddon følger tusenårsriket, forstått som en periode på 1000 bokstavelige år. Vitnene oppfatter tusenårsriket som en gjenreisningstid. I denne tiden skal Riket innføre paradisiske forhold på jorden for de overlevende. Det vil finne sted en jordisk oppstandelse av utallige mennesker som har levd før. Alle vil få fullkommen helse, de gamle blir unge igjen, alle vil snakke samme språk (muligens hebraisk) og folk vil leve i fred som brødre og søstre. Mange bibelske personer er forventet å spille en viktig rolle i denne tiden. Under Rikets ledelse skal hele jorden omformes til et verdensomfattende paradisisk sted i likhet med Edens hage, med velsignelser i både åndelig og materiell forstand. Mange «urettferdige» som ikke tjente Jehova i sitt første liv, skal få en ny sjanse i oppstandelsen. Tusenårsriket er ifølge vitnene identisk med «dommens dag», og alle som får leve på jorden, vil bli dømt ut fra sine gjerninger. Vitnene forstår det imidlertid slik at dette utelukkende gjelder folks gjerninger i tusenårsriket: Alle synder de oppstandne måtte ha begått i sitt første liv, teller ikke med, men er tilgitt eller gjort soning for i og med at de har vært døde. Enkelte mennesker har imidlertid fått sin endelige dom og vil ikke bli oppreist. Til disse regnes blant annet enkelte svært onde personer som blir regnet for uverdige til å få en oppstandelse. De som blir straffet i Harmageddon, vil dessuten lide evig tilintetgjørelse. I løpet av tusenårsriket er Satan bundet, men når de tusen årene utløper, vil han bli satt fri og får en siste sjanse til å forføre menneskene. De vil da være løftet opp til fullkommenhet, slik Adam og Eva var fullkomne mennesker før syndefallet, og ved at Satan settes fri må de også undergå samme prøve som Adam og Eva. Alle som da lar seg forlede til å gjøre opprør mot Gud, vil bli tilintetgjort for evig. Satan selv og demonene vil også bli tilintetgjort da. De som forblir trofaste under denne siste prøven, kan se fram til evig liv i lykke på en paradisisk jord.
Moral
Jehovas vitner ser på ekteskapet som Guds ordning for seksuelt samliv og tar avstand fra utenomekteskapelig seksuell omgang. De er imot homoseksuell adferd, og tillater ikke sine medlemmer å leve i homoseksuelle forhold.
Blodoverføringer
Jehovas vitner mener at det å gi eller ta imot blodoverføringer er galt, blant annet på grunn av forbudet i Apostlenes gjerninger 15,28.29. De forstår det slik at Bibelen forbyr enhver bruk av blod, ikke bare blodmat. De aksepterer derfor ikke medisinsk behandling som involverer blodoverføring. Deres holdning har ofte blitt møtt med kritikk fra utenforstående. Helt fra starten i 1945, og fremdeles i enkelte land, førte dette til konflikter med myndigheter og helsepersonell, som fryktet at nekting av blodoverføringer vil sette liv i fare eller øke vanskeligheter i forbindelse med behandlingen. I samarbeid med Jehovas vitner har det enkelte steder blitt utviklet metoder for opererasjoner uten bruk av blod, blant annet ved Rikshospitalet-Radiumhospitalet i Oslo. Jehovas vitner ønsker å samarbeide med helsepersonell, og de forsøker å popularisere behandlingsmetoder som ikke innbefatter blodoverføring. Vitnene har opprettet en sykehusinformasjonstjeneste som gir undervisning til leger og annet helsepersonell i de forskjellige land, med tanke på operasjoner uten bruk av blod. Mange av dem godtar behandlingsmetoder som innebærer en begrenset bruk av eget blod og medikamenter som inneholder mindre blodfraksjoner. Helsepersonell er også ofte interessert i å finne alternativer for blodoverføringer for å unngå risikofaktorer og farer for komplikasjoner.
Nøytralitet
De er militærnektere og ønsker dessuten å være politisk nøytrale, hvilket innebærer at de ikke påtar seg politiske verv. Dette er en konsekvens av at de ser seg selv som undersåtter av Guds rike; å blande seg opp i «verdslig» politikk ville oppfattes som illojalt mot Guds rike. De understreker også at de mener det er farer forbundet med blanding av religion og politikk. Hvorfor deltar ikke Jehovas vitner i krig?
Medlemskap
Jehovas vitner praktiserer bekjennende dåp ved fullstendig nedsenkning i vann. De henviser til Markus 1,9.10 og Apostlenes gjerninger 8,38. Dåpen anses som en innvielse til Gud og som en offentlig tilkjennegivelse av ens standpunkt. Før dåpen må en person gjennomgå en rekke spørsmål med noen eldste i menigheten for å bekrefte sitt standpunkt.
Barn som har nådd et visst modenhetstrinn, så vel som nye medlemmer, tjener som udøpte forkynnere fram til de blir døpt. De begynner da å levere en månedlig rapport om sin deltagelse i forkynnelsesarbeidet.
Møter
Jehovas vitner holder ukentlige møter. Å delta i møtene regnes som en viktig del av det å være aktiv i tilbedelsen. Jehovas vitner mener at det viktigste med møteprogrammet skal være undervisning, og ikke seremonier eller følelsesladde aktiviteter. Det holdes både korte demonstrasjoner som viser bibelske samtaler, opplæring og øving i talekunst, kortere og lengre taler og drøftelser hvor forsamlingen inviteres til å komme med kommentarer og å svare på spørsmål som er trykt i en av Jehovas vitners publikasjoner.
1415 Malautra
1415 Malautra er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaget 4. mars 1937 av Louis Boyer ved Observatoire astronomique d’Alger - Bouzaréah i Alger.
Jehovas vitners lære og tjenesteliv
Møter
Møteprogrammet består av fem deler fordelt på to kvelder:
Større stevner blir også holdt, og dåpen finner vanligvis sted i forbindelse med dem. De holdes tre ganger i året: en spesiell stevnedag med et besøk fra landets avdelingskontor, et todagers kretsstevne i regi av kretstilsynsmannen og områdetilsynsmannen, og et tredagers områdestevne for en hel landsdel eller et helt land. Områdestevnet holdes vanligvis om sommeren. I tillegg arrangeres det med jevne mellomrom internasjonale storstevner i noen utvalgte land.
Jehovas vitner feirer Herrens aftensmåltid, eller minnehøytiden, bare én gang i året, på den dagen som tilsvarer 14. nisan etter solnedgang, i samsvar med den kalenderen som ble fulgt i Palestina i det første århundret. Høytiden feires derfor på en dato som ligger nær påsken. Vin og usyret brød blir sendt rundt som symboler på Jesu blod og legeme. De betraktes kun som symboler, idet det ikke er noen forestillinger om transsubstansiasjon. Det er bare de som tilhører de salvede som spiser og drikker av symbolene. De som har et håp om å få leve evig på jorden, og som utgjør et overveiende flertall av de som tar del i feiringen, sender derfor bare brødet og vinen videre.
I forbindelse med møtene brukes samfunnets særegne religiøse hymner, som er kjent som Rikets sanger. I de første årene bibelstudentene holdt møter (1884–1904), benyttet de hymner fra andre kristne trossamfunn, men fra 1905 ga de ut egne sangbøker, og de lokale menighetene ble oppmuntret til å benytte disse på sine ukentlige møter.
Forkynnelse
Det ventes at alle medlemmer skal være forkynnere som er med på å evangelisere ved å oppsøke mennesker, for eksempel i hjemmene og på gatene. Registrerte forkynnere skal levere en månedlig rapport om antall timer de har brukt og antall publikasjoner de har levert.
Jehovas vitner omtaler ofte forkynnelsesarbeidet som felttjenesten. Forkynnelsen fra hus til hus er nøye organisert med distrikter innen hver menighets område som blir tildelt de enkelte medlemmer. De deler ofte ut litteratur, ikke minst bladene Vakttårnet og Våkn opp!, som en del av forkynnelsen. De vil bestrebe seg på å treffe igjen personer som har vist interesse. Personer som ønsker det, kan de starte et bibelstudium med. Et slikt studium varer i utgangspunktet i seks måneder og inbefatter drøftelsen av en publikasjon som regnes for passende til formålet. Det at en person tar imot et bibelstudium kan lede frem mot at vedkommende slutter seg til samfunnet.
Friidrett under Sommer-OL 2008 – 100 meter kvinner
Friidrettsøvelsen 100 meter damer ved Sommer-OL 2008 fant sted den 16. (heatene) og 17. august (finalen) på Beijing National Stadium.
Kvalifieringskravene for deltagelse var 11,32 s (A-krav) og 11,42 s (B-krav).
Ezinne Okparaebo representerte Norge og kom videre fra innledende runde med norsk rekord, men kvalifiserte seg ikke til semifinalene.
Runde 1
''10 heat – 16. august 16, 2008''
Heat 1
(vind: -0,8 m/s):
Heat 2
(vind: -0,6 m/s):
Heat 10
(vind: 0,0 m/s):
Runde 2
''5 heat – 16. august 2008''
Semifinaler
''2 semifinaler – 17. august 2008''
Ingeberg Store
Ingeberg Store er en gård på Ingeberg i Vang i Hamar kommune i Innlandet. Gården er også kjent under navnet «Stor-Ingeberg». Det er i hovedsak kornproduksjon på gården i dag. Gården har gårdsnummer 25 og bruksnummer 1, og drives av driftsjef og frimurer Knut Olstad.
Navnet på gården er dannet av kvinnenavnet Inga. Kartverket vedtok i 1993 at navnet på gården skulle være «Store Ingeberg», og samtidig ble det vedtatt at «Ingeberg, store» ikke var en godkjent skrivemåte.
Historie
Gården Ingeberg er kjent fra 1348, og var da antakelig prestegård. De andre Ingeberg-gårdene er Nedre Ingeberg (Ingeberg Nedre), Ingeberg Østre, Ingeberg Vestre, Ingeberg Lille, Ingebergstuen, Ingebergshagen og Ingebergstangen. Ingeberg Store er, som navnet tilsier, den største av disse gårdene. Bolsdalen seter lå under Ingeberg Store. Den er kjent fra 1660, og restene av den ligger syd for Åsta elv ved Bringsbu.
San Francisco Giants
San Francisco Giants er et baseballag fra San Francisco, California. De spiller i National League West i Major League Baseball.
Historie
Klubben ble stiftet i New York i 1883 under navnet New York Gothams, og byttet navn til New York Giants i 1885. Hjemmekampene i denne perioden ble spilt på fire forskjellige baner på Upper Manhattan som alle ble kalt Polo Grounds. I tre tiår fra 1902 ble klubben ledet av John McGraw, og de tok sine tre første World Series titler i denne perioden. Laget tok enda to titler før de flyttet fra New York til San Francsico i 1957 og tok dagens navn, San Francisco Giants. En midlertidig bane ble brukt i noen år før Candlestick Park i Bayview Heigts-området et stykke sør for sentrum var klar til bruk i 1960. I 2000 tok laget i bruk sin nåværende stadion, AT&T Park, som ligger i South of Market. Adressen, 24 Willie Mays Plaza, er oppkalt etter en av tidenes største baseballspillere, Willie Mays, som spilte for Giants fra 1951 til 1972. Det gikk mange år før laget vant World Series i San Francisco, og det skjedde ikke før i 2010 da de slo Texas Rangers. San Francisco Giants vant også World Series i 2012 etter å hå slått Detroit Tigers og i 2014 mot Kansas City Royals.
Vinner av National League
23 ganger: 2014, 2012, 2010, 2002, 1989, 1962, 1954, 1951, 1937, 1936, 1933, 1924, 1923, 1922, 1921, 1917, 1913, 1912, 1911, 1905, 1904, 1889 1888
Vinner av World Series
8 ganger: 2014, 2012, 2010, 1954, 1933, 1922, 1921, 1905
Hákun Djurhuus
Hákun Djurhuus (født 11. desember 1908 i Tórshavn, død 22. september 1987 i Klaksvík) var en færøysk lærer, redaktør og politiker (Ff.). Han var medlem av det færøyske Lagtinget fra 1946 og formann i Fólkaflokkurin fra 1951 til han gikk ut av politikken i 1980. Han var Færøyenes statsminister, eller lagmann (færøysk: løgmaður), for den såkalte selvstyreregjeringen fra 1963 til 1967.
Bakgrunn
Han ble født i Tórshavn som sønn av Armgarð Maria Djurhuus fra Tórshavn og Joen Hendrik Desiderius Poulsen fra Skúvoy. Faren var fisker. Han ble døpt med morens slektsnavn, noe som var uvanlig på den tiden. Djurhuus-slekten på Færøyene har fostret mange åndsmennesker. Hákuns onkler var forfatterne og dikterne Janus Djurhuus og Hans A. Djurhuus. Morens barndomshjem var Áarstova i den gamle trehusbebyggelsen på Tinganes i Tórshavn.
Han gikk middel- og realskolen i Tórshavn, deretter lærerseminaret fra 1929 til 1932. Han var først vandrelærer i Skálabotnur og Innan Glyvur, og deretter ved folkeskolen og den tekniske skolen i Klaksvík 1934–1976. I løpet av denne tiden underviste han blant andre Finnbogi Ísakson i 1950-årene. Djurhuus var også redaktør i Norðlýsið 1936–1946.
Hákun Djurhuus giftet seg i 1932 med lærerinne Hjørdis Kamban, datter av lærer Hanus Kamban (egentlig Jensen) og hustru Maria Ziska. Hennes søster Elisabeth var mor til forfatteren og dikteren Hanus Kamban.
Hector Dyer
Hector «Hec» Monroe Dyer (født 2. juni 1910 i Los Angeles, California, død 19. mai 1990 i Fullerton, California) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Hákun Djurhuus
Politisk arbeid
Djurhuus var minister uten portefølje 1951–1954 og visestatsminister 1954–1957 under statsminister Kristian Djurhuus. I løpet av denne perioden pågikk Klaksvíkstriden, og Hákun Djurhuus fant en hjemmelaget bombe hjemme hos seg. Bomben var blitt installert da ingen var hjemme i huset, men den var feilkoblet, og gikk ikke av. Den 4. januar 1963 ble Hákun Djurhuus statsminister i en storkoalisjon bestående av Fólkaflokkurin, Tjóðveldisflokkurin, Sjálvstýrisflokkurin og Framburðsflokkurin. Den ble sittende i fire år, til 12. januar 1967. Etter dette var Djurhuus aldri igjen minister.
Hector Dyer
Dyer ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som vant 4 x 100 meter stafett foran Tyskland og Italia. Dyer løp tredje etappe og de andre på laget var Emmett Toppino, Robert Kiesel og Frank Wykoff. De vant løpet med tiden 40,0 sekunder som var ny verdensrekord
Hákun Djurhuus
Politisk arbeid
Djurhuus trakk seg fra politikken ved lagtingsvalget 1980, og gikk da av som både partiformann og lagtingsmedlem.
Prong
Medlemmer av band som Korns Jonathan Davis, Demon Hunters Ryan Clark og Static-X ser på bandet som en innflytelse til deres musikkstil.
Antanartia
Antanartia er en slekt av nettsommerfugler i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Slekten lever i Afrika.
Utseende
Middelsstore, røde og svarte sommerfugler. Flere av artene ligner mye på admiral-sommerfuglen (Vanessa atalanta), men kan kjennes på at de har en stjert på bakvingen. Oversiden er tegnet i svartbrunt og rødt, gjerne med mørk grunnfarge, rød kant på bakvingen og et rødt tverrbånd på forvingen. Skråbåndet er markert på undersiden av bakvingen også, men der er det gult. Ellers er undersiden brunspraglete.
Levevis
Disse sommerfuglene finnes gjerne i skogkanter. De blir tiltrukket til råtnende frukt og gjærende plantesafter. Larvene lever på planter i neslefamilien og morbærfamilien.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika, inkludert Madagaskar.
Katolikos av Aghtamar
Katolikos av Aghtamar var en av fire biskoper i den armenske apostoliske kirke som innehadde kirkens høyeste tittel, katolikos. Katolikatet eksisterte fra 1113 til 1916 og hadde sitt sete på øya Aghtamar (armensk Աղթամար, tyrkisk Akdamar) i Vansjøen (dagens Tyrkia).
Aghtamar hadde allerede fra 927 til 947 vært sete for katolikos av hele Armenia. Opprettelsen av et eget katolikat på Aghtamar skjedde i 1113 ved at David Thornikian ble ordinert som motkatolikos til Grigor III Pahlavuni, den nyvalgte katolikos av hele Armenia (den gang med sete i Dzamendav i Kilikia). Grunnleggelsen var altså skismatisk, og David ble ekskommunisert. På 1400-tallet ble konflikten mellom katolikatene bilagt. Katolikos av Aghtamar ble anerkjent av de andre katolikoiene (av Edzjmiatsin, Kilikia og Aghvank), samtidig som han aksepterte katolikos av Edzjmiatsin som den armenske kirkens overhode.
Før den første verdenskrig omfattet katolikatet Aghtamar to bispedømmer med ca. 270 menigheter og 95 000 medlemmer. Under første verdenskrig, i 1915, ble munkene på øya drept og katedralen ble påført betydelige skader, og i 1916 ble katolikatet opphevet offisielt av den osmanske regjeringen. Katedralen fortsatte å forfalle gradvis fram til andre verdenskrig, men ble senere fullstendig restaurert av tyrkiske myndigheter og åpnet som et museum i 2007. Armenere har siden da fått tillatelse til å bruke museet til religiøse seremonier ved spesielle anledninger.
Mulatt
Mulatt er et ord som beskriver enten en person med en sort og en hvit forelder, eller en person av synlig sort og hvit herkomst uavhengig av blandingsforholdet. Bruken av ordet varierer.
Etymologi
Ordets etymologi er usikker. Det kan være avledet av det portugisiske og spanske ordet mulato (liten mule), som er avledet av mulo (mule), fra latin over gammelspansk mūlus, som en analogi til muldyr, dvs. avkom av hest og esel.
Noen ordbøker og vitenskapelige publikasjoner hevder at ordet er avledet av arabisk muwallad, dvs. «person av blandet herkomst». Muwallad betyr bokstavelig «født», «oppfostret», «født og oppfostret blant arabere» (men ikke av rent arabisk opprinnelse) e.l. Ordet er avledet av det semittiske grunnordet WaLaD (arabisk: ولد direkte arabisk transkripsjon: waw, lam, dal). Walad betyr «etterkommer», «barn», «sønn», «gutt», «ungdyr», «ung person». Muwallad ble brukt for å betegne etterkommerne av arabiske menn og ikke-arabiske kvinner. Ordet muwalladin brukes fortsatt på arabisk i denne betydningen. Ifølge Julio Izquierdo Labrado, lingvisten Leopoldo Eguilaz y Yanguas samt flere arabiske kilder , er muwallad den etymologiske opprinnelsen til mulato. Ifølge disse kildene oppstod mulato fra muwallad uavhengig av det beslektede ordet muladí, som ble brukt om iberiske kristne som hadde konvertert til islam under det mauriske styret på Den iberiske halvøy i middelalderen.
Real Academia Española har imidlertid sådd tvil om muwallad-teorien.
Ordet kan oppfattes som nedsettende i noen situasjoner eller kulturer. Kritikere av ordet argumenterer med at ordet muligvis sammenligner mennesker med muldyr. Bruken av ordet varierer betydelig på verdensbasis, og det brukes mange steder, bl.a. i Afrika og Latin-Amerika, som et vanlig, deskriptivt uttrykk uten spesielle negative konnotasjoner.
Afrika
I det portugisisktalende Afrika brukes betegnelsen mestiço offisielt for å betegne personer av blandet europeisk og afrikansk opprinnelse.
I São Tomé og Príncipe defineres flertallet av innbyggerne som mestiço. Også 71 % av befolkningen i Kapp Verde kategoriseres slik. Majoriteten av befolkningen stammer fra portugisere som slo seg ned på øyene fra det 15. århundre og svarte afrikanere som kom fra det afrikanske fastlandet som slaver.
I Angola og Mosambik utgjør mulattene en minoritet.
I Sør-Afrika brukes betegnelsen «farvet» (kalt Bruinmense, Kleurlinge eller Bruin Afrikaners på afrikaans og Coloured på engelsk) om personer som har svarte aner.
Latin-Amerika og Karibia
Mulatter utgjør en betydelig andel av befolkningen i en rekke land i Latin-Amerika og Karibia. I Den dominikanske republikk er 73 % mulatter, på Cuba 23 %, i Venezuela 30 %, i Brasil 38,5 % mestis + mulatt + eurasier , i Puerto Rico inntil 11 %, i Belize 25 %, i Colombia 14 %, i Haiti inntil 5 %, og i tillegg deler av befolkningene i Curaçao, Aruba, Bonaire og Trinidad.
De ca. 200 000 afrikanske slavene som kom til Mexico ble for det meste absorbert i mestisbefolkningen som ellers består av etterkommere etter europeere og den indianske urbefolkningen. Delstaten Guerrero hadde før en stor befolkning av afrikanske slaver. Andre meksikanske delstater som har innbyggere av delvis afrikansk opprinnelse er Oaxaca, Veracruz og Yucatán.
I en kartlegging av 800 puertoriceres DNA hadde 61 % mitokondrisk DNA fra en indiansk kvinnelig stammor, 27 % fra en afrikansk og 12 % fra en europeisk. Motsatt hadde 70 % av mennene et Y-kromosom fra en europeisk forfar, 20 % fra en afrikansk og mindre enn 10 % fra en indiansk. Ettersom disse undersøkelsene kun viser avstamning i enten mannslinjen eller kvinnelinjen, kan de ikke fortelle med sikkerhet nøyaktig hvor stor andel av europeisk og afrikansk opprinnelse noen har.
Brasil
Ifølge en undersøkelse fra Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística fra 2000 definerer 38,5 % av brasilianerne seg som pardo, dvs. av blandet herkomst. Dette tallet omfatter ikke kun mulatter, men også andre grupper av blandet opprinnelse (hvit og urfolk). En tilsvarende undersøkelse fra 2006 viste at 42,6 % av brasilianerne definerte seg som pardo
Ordet mulatt (mulato på portugisisk) har ikke noen nedsettende konnotasjoner i Brasil, og brukes i dagligtale som et deskriptivt ord, på samme måte som moreno og avledede ord som lys moreno, mørk moreno, osv., som mer fokuserer på hudfargen eller bare hårfargen. Moreno kan også brukes om andre grupper enn mulatter.
13. mai er mulattdagen i Brasil. Datoen er en referanse til avskaffelsen av slaveriet i landet, noe som ble vedtatt 13. mai 1888.
Haiti
I Haiti utgjør mulatter en mindre andel av befolkningen enn i mange andre latinamerikanske land. I dag er 5 % av befolkningen mulatter. På 1700-tallet utgjorde mulattene en egen klasse, kalt gens de couleur. De hadde ofte god utdannelse og kunne være velstående. Mange mulatter på Haiti eide selv slaver og deltok aktivt i undertrykkelsen av den svarte majoriteten. Enkelte deltok imidlertid også i kampen for å avskaffe slaveriet. Mange mulatter ble drept eller fordrevet av svarte haitiere under uavhengighetskrigene. En del svarte hadde tidligere alliert seg med franskmennene mot mulattene under det første og andre mulattopprøret. I Haiti hadde mulattene opprinnelig samme rettsstilling som den hvite franske befolkningen. Dette sikret dem mange fordeler, bl.a. rett til å arve. På 1700-tallet innskrenket den hvite befolkningen mulattenes rettigheter, av frykt for slaveopprør, men mulattene gjenvant disse rettighetene i 1791.
USA
Mulatt eksisterte som en kategori i folketellingene i USA til 1930. I sydstatene i USA arvet mulatter slavestatusen hvis moren var slave. I en del områder under spansk eller fransk innflytelse (særlig New Orleans, Louisiana) var flere mulatter frie og eide selv slaver i tiden før den amerikanske borgerkrigen.
Selv om mulatt vanligvis brukes om personer av dels hvit og dels svart opprinnelse, ble begrepet tidligere også brukt i USA for å betegne andre grupper av blandet opprinnelse. F.eks. ble datteren av en indisk far og en irsk mor, født i Maryland i 1680, klassifisert som mulatt og solgt som slave.
Dersom en mulatt fikk barn med en hvit, kaltes avkommet kvadron (eng: Quadroon), altså kvart negroid. Avkommet til en kvadron og en hvit ble kalt oktoron (eng: Octoroon) dvs. åttendels negroid. «Systemet» ble ofte forstyrret av at der kunne være foreldre som hver seg var blandet.
Problematiske konnotasjoner
I Norge, som i mange andre (særlig europeiske) land, er bruken av ordet mulatt svært omdiskutert. Antirasistiske organisasjoner som Afrikan Youth in Norway er blant de som har engasjert seg i å forsøke å få slutt på bruken av et ord som de mener har negative assosiasjoner.
ACS Award in pure chemistry
American Chemical Society Award in Pure Chemistry er en kjemipris som årlig blir årlig delt ut av American Chemical Society (ACS) «For anerkjennelse og oppmuntring av grunnleggende forskning innen ren kjemi utført i Nord-Amerika av unge menn eller kvinner.» Nå betyr: "unge" at mottakeren ikke kan være mer enn 35 år gammel når prisen deles ut på vårmøtet i ACS. De nominerte til prisen «må ha oppnådd uvanlig meritterte forskningsresultater for et individ i begynnelse av hennes eller hans karriere. Spesiell vekt legges på selvstendige tanker og originalitet i forskningen...» Prisen ble første gang utdelt i 1931, med Linus Pauling som den første mottakeren. Den blir nå finansiert av Alpha Chi Sigma Fraternity og Alpha Chi Sigma Educational Foundation.
Lurtz
Lurtz er en Uruk-Hai fra den første filmen i trilogien Ringenes herre. Han finnes ikke i noen av J.R.R. Tolkiens bøker fordi figuren ble skapt spesielt for Peter Jacksons film Ringens brorskap.
Lurtz var den første av Sarumanns Uruk-haier (en type menneske-orker) som ble skapt, og han ledet Uruk-hai-orkene som angrep brorskapet ved Amon Hen. Det så også ut til at Lurtz var den største av Uruk-haiene. I boken blir Boromir drept av en eller flere navnløse orker; han ble gjennomboret av mange piler. I filmen dreper Lurtz Boromir ved å skyte ham tre ganger. Deretter drepte Aragorn Lurtz etter en kort kamp, og halshugde ham. I filmen overtok Uglúk ledelsen av Uruk-haienes følge etter at Lurtz ble drept, mens Uglúk i bøkene var Uruk-haienes leder fra begynnelsen.
Jackson og hans medskrivere kan ha avledet navnet Lurtz fra Tolkiens orkiske språk, spesielt navnet Lugburz.
Restormel
Restormel (kornisk Rostorrmoel) var et administrativt distrikt i Cornwall, England. Det hadde navn etter Restormel slott. Administrasjonssenteret var St. Austell. Det ble innlemmet i det nyopprettede Cornwall Unitary Council 31. mars 2009.
Lurtz
Lurtzs navn blir aldri nevnt i filmen, det er bare kjent fra ekstramaterialer. Til tross for at det var usikkerhet rundt denne nye figuren, ble det ingen større forskjell mellom ham og andre orkledere som allerede er presentert i bøkene.
Restormel
Restormel har et vennskapssamarbeid med Ditmarsken i Tyskland.
Lurtz
Lurz ble spilt av den New Zealandske skuespilleren Lawrence Makoare.
List of original characters in The Lord of the Rings film trilogy Liste des Orques de la Terre du Milieu Lista di Orchi di Arda ロード・オブ・ザ・リング Luettelo Keski-Maan sivuhahmoista
Kirkekunst
Kirkekunst eller kirkelig kunst omfatter billedkunst og kunstgjenstander til utsmykning av kirkebygg, både utvendig og innvendig i kirkerommet. Kirkekunsten er en del av den kristne kunsten og har hatt flere funksjoner: den har blitt brukt både som dekorasjon av bygninger og inventar, som maktdemonstrasjon for å vise kirkens storhet som trossamfunn, som religiøse meditasjonsstykker for ro og kontemplasjon og som pedagogisk verktøy for å synliggjøre bibelhistoriene og det kristne budskapet.
Historikk
Kirken var i mange århundrer den viktigste oppdragsgiveren og pådriveren for kunst, håndverk og arkitektur i Europa. Kirkekunsten var derfor ledende som kunstnerisk stilskaper fram til 1700-tallet. Etter reformasjonen på 1500-tallet ble bruken av middelalderens symboler, kirkekunst og -dekor mindre i den protestantiske kirken, men kom tilbake i nye former og med ny styrke seinere.
Risiko
Risiko er et mål som kombinerer sannsynligheten og konsekvensen av en hendelse. Begrepet brukes som regel om negative eller farlige hendelser, slik som ulykker, naturkatastrofer eller epidemier. Risikoanalyse er et verktøy som benyttes til å skaffe seg oversikt over risiko på en systematisk måte.
Opprinnelig matematisk definisjon
Matematisk sett, er ofte risiko definert som en matematisk funksjon av konsekvens og sannsynlighet.
Ofte er denne funksjonen gitt som produktet av sannsynligheten for at hendelsen skjer og konsekvensen av hendelsen:
Mer generelt kan risikoen uttrykkes som summen av produktene over for hver delrisiko. For eksempel for vind- eller bølgelaster kan risikoen uttrykkes som integralet over det samme. Her kan lastene uttrykkes med en gitt fordeling basert på lange tidsserier.
Det blir hevdet av mange at det forskes for lite på å hindre forkjølelse. Grunnen kan i så fall være at det er et relativt lite ubehag. Men det skjer ofte at man blir forkjølet. Alle vet at et fly kan totalhavarere, kanskje med inntil 500 personer om bord. Sannsynligheten for at det skjer, er liten, men konsekvensen er stor. Likevel lar vi ikke være å fly, heller ikke med så store fly. Som samfunn og enkeltpersoner gjør vi i praksis en avveining mellom nytten av å gjennomføre en aktivitet holdt opp mot risiko og andre kostnader. Ved svært mange menneskelige aktiviteter gjøres denne typen avveininger, gjerne ubevisst som resultat av erfaring og tradisjon for hvordan man gjør ting. Men formell analyse, eventuelt med beregning av risiko, gjøres på stadig nye områder. Det er utviklet mange gode verktøy for slike analyser.
Definisjon for petroleumsnæringen
Petroleumstilsynet definerer risiko som: "Risiko er konsekvensene av virksomheten, med tilhørende usikkerhet".
De legger til at sannsynlighet er fortsatt sentralt for å forstå risikobegrepet, men erfaringer viser at det er behov for å komme vekk fra en praksis med ren mekanisk vurdering av sannsynligheter, fordi en slik vurdering kamuflerer usikkerheter. Ved å få fram at risiko er usikkerheten om konsekvensene av virksomheten, rettes oppmerksomhet på når det er formålstjenlig å bruke sannsynligheter og hva sannsynlighetene kan og ikke kan brukes til. Sannsynligheter er i mange tilfeller nyttige virkemidler for å beskrive usikkerheten i virksomheten. Men det er også situasjoner der usikkerheten er så stor at å uttrykke den med sannsynligheter ikke hjelper beslutningsprosessene. Da vil sannsynligheter ikke være hensiktsmessige. Så selv med dette risikobegrepet vil en fortsatt tidvis jobbe med sannsynligheter – men oppmerksomheten dreies mer på hva sannsynlighetene inneholder, slik at usikkerheten kommer bedre frem og blir tatt hensyn til. Dette innebærer at en risiko kan være stor av to ulike grunner. Selv om hendelsen ikke er spesielt farlig, kan den ha en stor risiko hvis det er veldig sannsynlig at den inntreffer. På den andre siden kan også en hendelse som er veldig usannsynlig, utgjøre en stor risiko. Dette er tilfellet når konsekvensene av hendelsen hvis den først inntreffer, er katastrofale. Motsatt kan en risiko være liten av to ulike grunner. Enten er konsekvensen av hendelsen så liten, at man ikke bryr seg med den. Eller sannsynligheten er så liten at det likevel kan være riktig å ta sjansen på en stor negativ konsekvens.
Pålitelighetsanalyser
Risiko kan også finnes gjennom pålitelighetsanalyser av for eksempel en oljeplattform, bro eller skip. Det er sannsynligheten for at et teknisk system ikke skal tilfredsstille et definert kriterium for hva som er tilfredsstillende oppførsel. En setter tall på usikkerhetene som går inn i beregningsmodellene, og beregner en samlet risiko eller pålitelighet. For en konstruksjon beskriver en en tilfredsstillende oppførsel i forhold til en grensetilstand, knyttet til bruk, utmatting, brudd eller ulykker. Risikoen blir da sannsynlighet for å få en definert utilfredsstillende oppførsel.
Konsekvensutredning
Risiko er for eksempel viktig når avgjørelser eller teknologier konsekvensutredes. Selv om sannsynligheten for at en gitt avgjørelse fører til en ulykke er liten, kan konsekvensene av ulykken være så store at man ikke kan ta sjansen. Unnlatelse av å ta en spesiell beslutning kan også innebære risiko. Også føre var-prinsippet bygger derfor på risikoen til hendelser, ikke bare på deres sannsynlighet.
Risikoforskning er en av de vitenskapene som undersøker de ulike aspektene ved risikoer.
Juridiske forhold
Begrepet risiko (vågnad) brukes juridisk i kontraktsrett, kjøpsrett, avhending, entreprise- og bygningsrett m. fl. Spesielt brukes «risikoens overgang» om forhold som bestemmer hvilken av to parter som må bære tapet når en kontraktsgjenstand blir skadet eller går tapt. De forholdene som bestemmer når og hvordan denne overgangen skjer, er dels bestemt i lovgivningen og kan dels bli avtalt mellom partene.
Risikobegrepet kan ha en betydning som ligner begrepet ansvar. Tilsvarende brukes betegnelsene «fordeling av risiko», «risikoområde» og «risikovurdering». Risiko eller ansvar i denne betydningen kan være dels (1) å måtte bære konsekvenser av uønskede forhold f. eks. skader på kontraktsgjenstanden, og dels (2) å ha som oppgave å sørge for det som ligger innenfor ens eget risikoområde f. eks. egenfinansieringen og adkomsten til byggeplassen.
Populær bruk
I offentlige debatter kan man ofte se at de tre begrepene risiko, sannsynlighet og konsekvens brukes upresist. En part i debatten kan f.eks. argumentere med at sannsynligheten for en hendelse er liten. Men dette er ut fra noen definisjoner, ikke tilstrekkelig for å kunne slå fast at også risikoen ved hendelsen er liten.
Gul flatdøgnflue
Gul flatdøgnflue (Heptagenia sulphurea) er en døgnflue som tilhører familiegruppen flatdøgnfluer.
Voksne (imago)
Kroppen er 10-14 millimeter lang. Tydelig gul på farge. Vingene er trekantet og holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Årenettet i framkanten av vingene er gult og mørkere lengre bak. Lengst bak på bakkroppen er det to haletråder (cerci).
Levevis
Gul flatdøgnflue finnes i ferskvann, i og ved små bekker og større elver med rasktstrømmende vann og steinbunn.
Gul flatdøgnflue lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer.
Gul flatdøgnflue tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for dun (engelsk).
De voksne flyr fra juni til juli. De voksne kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjelden mer enn ett døgn.
Jiading
Jiading (kinesisk: 嘉定區, pinyin: Jiādìng Qū) er et bydistrikt i byprovinsen Shanghai i Folkerepublikken Kina.
Distriktet har et areal på 458,8 km², og (2001) en befolkning på 474 100. Beliggenheten er ca. 30 km vestenfor Shanghai sentrum.
Byen Jiading var åstedet for Jiadingkonferansen, et kinesisk kirkehistorisk viktig møte i 1627. Utenom et delvis bevart Konfuciustempel, som nå er bydistriktsmuseum, og Shanghais racerbane, finnes det knapt severdigheter i storkommunen.
I storkommunen Anting ligger Anting gamle gate, med opprinnelse tilbake til Mingdynastiet og Qing-dynastiet, og Anting-elven krysses av den gamle Yansibroen, en månebro. I Anting ligger også et gjenoppbygd buddhisttempel fra de tre rikers tid. Zhenchuanakademiet ble bygd under Daoguang-keiserens tid.
Hele området er flatt. Elvene Wenzaobang, Lianqi og Loutang renner ut i Huangpu i bydistriktet Baoshan i øst. Dessuten renner elvene Yantietang og Hengli inn i elvene Wusong og Liuhe. Den samlede lengde på alle disse elvene i distriktet er på over 1.800 kilometer.
Administrative enheter
Subdistrikter: Storkommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 204 løper gjennom området. Den løper fra Yantai i Shandong sørover til Shanghai, og er innom blant annet Lianyungang, Nantong og Suzhou.
Harald Klakk
Harald Klakk Halvdansson (ca. 800 – 846) var en dansk småkonge i Jylland sannsynligvis i tiden 812-815, og fra 819-826.
Dynastisk forbindelse
Hans datter Ingeborg kan ha vært gift med Sigurd Hjort, en småkonge på Ringerike i Norge. Sigurd Hjorts mulige datter Ragnhild kan ha vært gift med Halvdan Svarte. Disse forbindelsene er svært tvilsomme, og om de har levd er usikkert. Ólafía Einarsdóttir mener at beretningen i Fagrskinna om at Ragnhild Sigurdsdatter var moren, ble skrevet fordi kong Håkon Håkonsson av storpolitiske, internasjonale grunner ønsket å koble den norske kongeslekten med den danske skjoldungsætten. Hun hevder også at Harald Hårfagres mor var Ragnhild Haraldsdatter, datter av en konge i Sogn. Dette vil i så fall innebære at han arvet makten i Sogn via sin mor. Diktet Nóregs konungatal fra 1100-tallet slår fast at Harald var en Sognekonge.
Harald Klakk blir nevnt i Þáttr af Ragnars sonum (Tåtten om Ragnarssønnene) og Snorre Sturlasons Halvdan Svartes saga i Heimskringla, hvor Snorre kaller ham for «Klakk-Harald».
I Roskildekrøniken blandes Klakk-Harald sammen med Harald Blåtann. Sven Aggesens krønike (Brevis Historia Regum Dacie, som delvis antas å bygge på Roskildekrøniken) oppgir Klakk-Harald som far til Gorm den gamle, noe som etter all sannsynlighet er feil. .
Etymologi
Tilnavnet «Klakk» var neppe positivt ment. Norrøne «klakk» betyr (fugle)kvitter. Den opprinnelige betydning av ordet var «å lyde» eller «smelle» (fra urgermansk klakan). Via betydningen «noe som brister med et smell» kom klakk til å bety «svak» eller «kraftløs». Denne betydning gjenfinnes i svensk dialekt og gjenfinnes også i det beslektede norrøne ordet kløkkr som betyr «bløt» eller «ettergivende».
Underkastet frankerkongen
I løpet av styret til frankerkongen Ludvig den fromme (Ludvig I av det tysk-romerske rike) hadde det tysk-romerske riket ingen effektiv flåte, og det gjorde kysten av Friesland sårbart for angrep fra sporadiske danske vikingangrep. I 826 innledet kong Ludvig forhandlinger med Harald Klakk og tilbød å gi denne deler av Friesland som len ved at Harald til gjengjeld forsvarte den frisiske kysten mot framtidige vikingangrep. Harald tok imot og senteret for lenet var lokalisert i nordvestlige Tyskland, vest for Oldenburg.
Ifølge danske kilder skal Harald Klakk ha vært en bror av en Anulo Halvdansson som ble kåret til samkonge med en annen bror Reginfred Halvdansson i 812 inntil de ble fordrevet av sønnene til kong Gudrød Sigfredsson Veidekonge to år senere. I disse kampene ble Reginfred drept. Det var derfor i Haralds fordel å søke støtte hos den mektige kong Ludvig den fromme, ikke minst ved at denne var sønn av den berømte Karl den store. I 815 går han inn i Jylland med frankisk hær og Gudrødsønnene trekker seg tilbake til Fyn. Frankerhæren returnerer derimot sørover etter å ha tapt styrker i et bakhold.
Kristnet
Når han drar deretter tilbake til Danmark, sannsynligvis til Hedeby, sammen med to munker, Ansgar og Aubert, for å spre kristendommen i det hedenske nord. Med tiden ble munkene fordrevet av Eirik Barn (også nevnt som Hårik, Rørek, Horik, Horik av Dorestad eller Hårik den gamle), en av sønnene til Gudrød Sigfredsson Veidekonge
Det er en kilde som nevner at en landflyktig kong Harald dukker opp i Normandie med 60 skip. Det er for tidlig for at det kan være Harald Blåtann, og man har spekulert på om det isteden kan ha være Harald Klakk, men dette kan ikke verifiseres.
Wu Yanyan
Wu Yanyan (født 7. januar 1978) er en kinesisk svømmer som er gjeldende verdensrekordholder på 200 m individuell medley. Wu satte verdensrekorden på 2.09,72 i Shanghai, Kina i oktober 1997.
Kamilla og tyven
Kamilla og tyven er en norsk drama- og familiefilm fra 1988 regissert av Grete Salomonsen (hennes spillefilmdebut). Filmen er basert på boka Den vesle jenta og den store tyven av Kari Vinje. Den ble også innspilt på engelsk og ble solgt til 33 land.
Handling
Handlingen er lagt til Sørlandet rundt 1913. Kamilla blir foreldreløs og flytter til sin rike onkel Ole i Kristiansand. Men hans kone har ikke særlig sans for barn og vil sende henne på en kostskole i Danmark. Dette synes han er hjerteløst og ønsker å smugle henne til storesøster Sofie som jobber som kjøkkenhjelp på en storgård på landet. Men underveis blir hun mobbet og robbet. Heldigvis kommer Sebastian henne til unnsetning. Selv om han risikerer mye, vet ikke Kamilla at redningsmannen hennes er en tyv på rømmen.
Om filmen
Anmelderne var i hovedsak positive. Den fikk terningkast seks av både Dagbladet, VG og Aftenposten.
Det var den første spillefilmen for Dennis Storhøi og Agnete Haaland.
Frans Josefs land
Frans Josefs land (russisk: Земля Франца Иосифа, Zemlja Frantsa Iosifa) er en russisk øygruppe i Nordishavet, øst for Svalbard og nord for Novaja Semlja. Øygruppen består av 191 øyer og har et areal på 16 134 km². Øyene har ingen fastboende. Frans Josefs land inngår administrativt i Arkhangelsk oblast.
Texas-blues
Opprinnelige var musikken basert på akustiske gitarer, melodiøse sanger, og en svingende spillemåte. Kjente utøvere på denne tiden var Blind Lemon Jefferson, Leadbelly, Lightnin' Hopkins og T-Bone Walker. Mot slutten av 1940-årene utviklet stilen seg videre, særlig gjennom introduksjonen av elektriske gitarer og mer jazzaktige gitarsoloer.
Frans Josefs land
Kjennetegn
Det nordligste punktet i øygruppen, og i hele Asia, er Kapp Fligely på Rudolføya. Det ligger så langt nord som 81°52'N. Den største øya er Zemlja Georga (Georgs land) som er 110 km i lengste utstrekning. Det høyeste punktet i øygruppen er på Ostrov Viner-Nejsjtadt (Wiener Neustadt-øya), som har en høyde på 620 meter over havet.
Texas-blues
Særlig utover 1970-tallet fikk stilen flere elementer fra rock, gjennom blant andre ZZ Top.
Frans Josefs land
Kjennetegn
Basaltene på Frans Josefs land er en del av det høyarktiske store vulkanområdet. De sentrale store øyene i midten av øygruppen danner en kompakt gruppe kalt Zitsjy Land, der det bare er smale sund mellom øyene som stort sett er islagte året rundt.
Historie
Offisielt ble øygruppen oppdaget i 1873 under den østerriksk-ungarske polarekspedisjon ledet av Julius von Payer og Karl Weyprecht som var de første som gjennomførte landbasert utforskning og som også kartla deler av øygruppen. De oppkalte øyene etter keiser Frans Josef I av Østerrike-Ungarn. Formålet med ekspedisjonen var å finne Nordøstpassasjen og å utforske havområdene mot Nordpolen. Ekspedisjonen varte i 2 1/2 år. Ekspedisjonsskipet Tegetthoff frøs fast i pakkisen nord for Novaja Semlja og drev nordover, men måtte forlates i mai 1874. Under store anstrengelser dro ekspedisjonsmedlemmene skipsbåtene sine over pakkisen før de nådde åpent vann og kunne krysse over til Novaja Zemlja. Her ble de reddet av russiske fiskere som brakte ekspedisjonsmedlemmene til Vardø. Ishavsskipperen Elling Carlsen fra Tromsø var den eneste norske deltakeren og var ekspedisjonens islos og harpunér.
Øyene ble i 1926 en del av Sovjetunionen. I Norge omtalte en på den tiden øyene som Fridtjof Nansen Land, ettersom Nansen hadde overvintret på øygruppen under Framekspedisjonen i 1895-96. Ettersom regjeringen ønsket norsk suverenitet over øyene ble det protestert mot den sovjetiske innlemmelsen, men det var lite helhjertet fra norsk side.
Til øygruppen som politisk enhet regnes også Victoriaøya, som ligger 80 km øst for Kvitøya, den østligste av øyene i Svalbard-arkipelet og 100 km vest for Aleksandra land, den vestligste av øyene på Frans Josefs Land. Det norske kravet om denne øya var fremsatt med noe mer tyngde, blant annet gjennom Bratvaag-ekspedisjonen i 1930.
På Heissøya i Frans Josefs land lå rakettutskytningsbasen Ernst-Krenkel-observatoriet.
Dyreliv
Dyrelivet består stort sett av hvalross, polarrev og isbjørn. Vanlige fugler er krykkje, havhest og måse. Hvitkval holder til i farvannet rundt. Man har funnet gevir fra reinsdyr på Hookerøya, som tyder på at det kan ha vært flokker her på 700-tallet, da det var varmere klima.
Øyenes navn
Ikke mange av øyene i Frans Josefs land har russiske navn. De fleste har tyske, britiske, amerikanske, italienske og i ett tilfelle norsk navn. De fleste av øyene ble navngitt i 1874 under Weyprecht-Payer-ekspedisjonen, som gav dem navn til ære for den østerriksk-ungarske adelen og aristokratiet, i tillegg til navn på dem som støttet ekspedisjonen økonomisk. I motsetning til resten av Russland der slike navn ble byttet ut med nye, ble aristokratinavnene i Frans Josefs land bevart i sovjettiden. Det norske namnet Hvidtenland (russisk Belaja Zemlja) ble gitt i 1893 under Fridtjof Nansens ekspedisjon. Senere viste det seg at det Nansen trodde var én øy, faktisk var tre øyer.
1416 Renauxa
1416 Renauxa er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Eos. Den ble oppdaget 4. mars 1937 av Louis Boyer ved Observatoire astronomique d’Alger - Bouzaréah i Alger.
Atombombene over Hiroshima og Nagasaki
Bakgrunn
Hovedgrunnen bak atombombingen var ønsket om å tvinge Japan til å overgi seg uten vilkår. Selv om mange ledende japanere var på gli til å kapitulere, hadde de ikke gått med på det de alliertes ultimatum om å gjøre det uten vilkår.
14. august, åtte dager etter det første atomangrepet og fem dager etter det andre, sendte den japanske regjeringen en formell kapitulasjon til USA. Amerikanerne hadde oppnådd det de ville, men atombombene som skulle plage ofrene i årene som kom, sto igjen.