cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Terra Mariana
Etablering
I 1240 opprettet Valdemar II Bispedømmet Reval i Hertugdømmet Estland ved å reservere seg og sine etterkommere retten til å velge Revals biskoper (imot kanonisk lov). Avgjørelsen om å simpelthen nominere til Revals sete var unik i hele den katolske kirke på dette tidspunktet, og ble bestridt av både biskoper og paven. I denne æraen ble valg av biskoper aldri innført i Reval, og kongens rettigheter til å velge biskoper ble til og med inkludert i salgsavtalen til Den tyske orden i 1346.
Mimoecthispa
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Mexico i nord til Brasil i sør.
Terra Mariana
De livlandske borgerkriger
Teknisk sett var Rigas erkebiskop det føydale og geistlige overhodet, først over de tyske ridderne, og senere over Den livlandske orden, men erkebiskopen ble ikke den dominerende politiske makt; Ordenen hadde allerede kastet det episkopale herredømmet, og senere forsøkte Den livlandske orden å forene staten under deres lederskap. Dorpats, Kurlands og Ösel-Wieks biskoper var mindre makter.
Mimoecthispa
Systematisk inndeling
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.
Terra Mariana
De livlandske borgerkriger
Den viktigste allierte til Den livlandske orden var den tyske adelen i det danske Hertugdømmet Estland. På starten av 1300-tallet var ikke Danmark lenge en mektig stat, og den lokale tyske adelen hadde i praksis blitt områdets herskere. Etter esterne i Harju startet et opprør i 1343 okkuperte Den tyske orden områdene. Veltingen av dansk herredømme kom to dager etter at ordenen hadde slått ned det estiske opprøret. Den danske visekongen ble fengslet i samarbeid med protyske vasaller. Slottebe i Reval og Wesenberg ble gitt til Ordenen av den tyske adelen den 16. mai 1343, og slottet i Narva i 1345. I 1346 ble de estiske områdene (Harria og Vironia) solgt av kongen av Danmark for 19,000 Köln-mark til Den tyske orden. Overgangen fra dansk til tysk styre fant sted 1. november 1346.
Den livlandske konføderasjon
Den tyske orden begynte sin nedgang etter tapet i slaget ved Grunwald i 1410. Den livlandske orden maktet å opprettholde en selvstendig eksistens siden den ikke deltok i slaget, og led dermed ingen tap.
I 1418 nominerte pave Martin V Johannes Ambundii til erkebiskop av Riga. Han ble kjent som organisatoren bak Den livlandske konføderasjon.
Konflikter mellom Ordenen, biskopene, og de mektige hansabyene var vanlig gjennom hele Middelalder-Livlands eksistens. For å løse indre strider ble Det livlandske landesparlament, eller Landtag, dannet i 1419 på erkebiskop Ambundiis initiativ. Byen Walk ble valgt som sted for parlamentet. Parlamentet bestod av medlemmer av Den livlandske orden, livlandske biskoper, vasaller, og byrepresentanter.
Den 1. september 1435 førte Den livlandske ordens tap i slaget ved Swienta (Pabaiskas), et slag som drepte ordenens overhode og flere høytstående riddere, til at ordenen kom nærmere sine livlandske naboer. Den livlandske konføderasjonsavtalen (eiine fruntliche eyntracht) ble underskrevet i Walk den 4. desember 1435, av Rigas erkebiskop, og Kurlands, Dorpats, Ösel-Wieks og Revals biskoper, samt av representanter for Den livlandske orden og vasaller, og deputerte fra Rigas, Revals og Dorpats kommunale byråd.
Den livlandske konføderasjons stater opphørte å eksistere under Den livlandske krig (1558–82). I 1559 solgte biskopen av Ösel-Wiek og Kurland, Johannes V von Münchhausen, sine eiendommer til kong Frederick II av Danmark for 30,000 daler. Den danske kongen gav området til sin lillebror hertug Magnus av Holstein, som i 1560 landet på Ösel med en hær.
I 1561 landet den svenske armé i Reval, og fikk kontroll over den nordre delen av Gamle Livland. Den livlandske orden ble oppløst ved unionsavtalen i Vilnius i 1561. Det påfølgende året bestemte Det livlandske landesparlamentet å be om beskyttelse fra Sigismund II av Polen og storfyrsten av Litauen. Med regjeringens slutt ved den siste erkebiskopen av Riga, Vilhelm av Brandenburg, ble Riga en fri riksstad og resten av området ble delt mellom de polsk-litauiske vasallstatene Hertugdømmet Kurland og Semgallen (polsk vasall) og Hertugdømmet Livland (litauisk vasall).
Noter
<references group='nb'/>
Minotaur-klassen
Minotaur-klassen var en klasse med tre pansrede kryssere bygd i 1905-1909 for den britiske marinen. De tjente under første verdenskrig og alle tre skip deltok i Jyllandsslaget. Under sjøslaget ble HMS «Defence» senket av de tyske hovedskipene med tap av hele besetningen på 906 mann. «Minotaur» og «Shannon» overlevde krigen for deretter å bli tatt ut av flåtelistene og hugget opp i 1920 og 1922. Minotaur-klassen var de siste pansrede kryssere som ble bygd for Royal Navy etter slagkrysserens ankomst og lette kryssere ble innført. Disse var en fortsettelse av Warrior-klassen med noe mindre pansring og sterkere bestykning. Bestykningen besto av fire 233,7 mm kanoner på forre og aktre kanontårn og ti 190,5 mm kanoner på ti sidetårn, fem på hver side med én kanon i hvert tårn.
Filippo Benizi
Bakgrunn
Straks etter at han var vendt tilbake til Firenze gikk han i messen i servitterordenens kirke. Under bønn uttrykte han en lengten etter å tre inn i servittenes orden. Han trådte inn i 1254.
Satans kvinnfolk!
Satans kvinnfolk! (orig: Das schreckliche Mädchen) er en tysk film fra 1990 skrevet og regissert av Michael Verhoeven. Filmen er basert på virkelige hendelser og handler om Sonja, basert på forfatter Anna Rosmus, som møter motstand fra lokalbefolkningen når hun vil skrive om fødebyen sin under det tredje riket.
Filmen fikk flere priser, og ble nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film.
Filippo Benizi
Prest, ordensgeneral
Han omformulerte ordenens regel og grunnla sammen med Giuliana Falconieri en kvinnelig gren av ordenen, de såkalte Mantellate.
MF «Samlafjord»
MF «Samlafjord» er en hybridferge bygget for Fjord1 i 2019. Fartøyet ble bygget ved Tersan-verftet i Tyrkia.
Fergen har trafikkert Ferjesambandet Jondal–Tørvikbygd siden 1. januar 2020, men ble først døpt i 2022.
Filippo Benizi
Prest, ordensgeneral
Han ble invitert som ordenssuperior til konklaven i Viterbo, som pågikk i over to år fra og med 1268. Karrdinalene klarte ikke å enes noe hvem som skulle bli den neste pave, og Benizi var invitert til å formidle mellom de forskjellige partier. Etter en tid, i 1271, ble han selv en av kandidatene. Men han ønsket å leve i avskilthet og flyktet derfra. Han skal ha holdt seg i skjul i Bagni San Filippo inntil konklaven hadde valgt Gregor X (1271–1276) til pave.
Noen år senere avstod han også bispestolen i Firenze. I 1274 deltok han på det andre konsil i Lyon der han gjorde et meget godt inntrykk ved sin veltalenhet.
Filippo Benizi døde i 1285 i Todi og ble gravlagt i servittkirken der. Han ble kanonisert i 1671 av pave Klemens X.
Satans kvinnfolk!
Handlingsreferat
En tysk ungdomsskole-elev, Sonja, vinner en essay-konkurranse og reiser på tur til Paris. Martin Wegmus begynner å undervise i fysikk ved Sonjas skole og en av Sonjas klasse-kamerater begynner raskt å forelske seg i ham. Neste skole-år deltar Sonja i den samme skrive-konkurransen igjen. Men under skrivingen av stilen, oppdager hun at den tilsynelatende billedskjønne fødebyen hennes faktisk hadde vært nært involvert under Det tredje riket, og at nesten alle byens fremtredende familier var medlemmer av det tyske nazistpartiet lenge før dette partiet kom til makten i Tyskland. Men bår hun forsøker å undersøke videre, forsøker lokale myndigheter å forhindre hennes innsats.
Men Sonja fortsetter sine undersøkelser, og etter hvert får hun vite at det hadde eksistert åtte forskjellige konsentrasjonsleir i dette området. Samt at alle jødene i området ble tvunget ut av byen, og fikk all deres eiendom og formue konfiskert av byen. Sonja gifter seg senere med Martin, og resten av innbyggerne tror Sonja endelig har droppet alle spørsmålene om nazistenes involvering i byen. Sonja føder etter hvert to døtre, men studerer historie ved et universitet. Hun gjenopptar deretter sin forskning rundt byens nazistiske fortid, og vinner rettssaker som gir henne tilgang til forskjellige arkiver.
Men hun må fremdeles bruke lureri for å få tak i den informasjonen hun ønsker. Bybefolkningens fiendtlighet vokser fra verbale overgrep, til drapstrusler, til fysiske overgrep når de forsøker å tvinge henne til taushet med økende desperasjon - men ingenting ser ut til å avskrekke henne. Sonja får også problemer med ektemannen sin, som ofte må ta hånd om barna deres. Familien overlever et bombe-angrep, men Sonja fortsetter sitt arbeid. Innbyggerne forandrer etter hvert melodi, og setter til og med opp en byste av Sonja ved byens rådhus. Men Sonja ser på dette som et middel til å bringe henne til taushet, og avviser denne æren.
Kashima Antlers
Den ble stiftet i 1947 og spiller hjemmekampene sine på Kashima Stadium.
Laget vant AFC Champions League 2018.
Meritter
2018 1996, 1998, 2000, 2001, 2007, 2008, 2009, 2016 1997, 2000, 2007, 2010, 2016 1997, 2000, 2002, 2011, 2012, 2015
Yakum
Yakum (hebraisk skrift יָקוּם, som betyr «Han skal stå opp») er en kibbutz sentralt i Israel, sør for Netanya. Den tilhører Hof HaSharon regionale kommune og hadde et folketall på 555 i 2006.
Geografi
Yakum ligger sentralt på kyststripen til Israel, rundt 30 km fra Tel Aviv, og 5 km fra de sørlige forstedene til Netanya.
Historie
I 1934 ble en gruppe unge tyske immigranter samlet i kibbutzen En Harod for å danne kjernen i en ny kibbutz. I 1938 ble Yakum grunnlagt som kibbutz Eretz-Israel Dalet i byen Hadera. Kibbutzen fikk ikke tildelt land før i 1947, da et område nær Wadi Falik ble utpekt for kibbutzen. I ventetiden kom flere medlemmer til gruppen fra Tyskland, Ungarn og Polen, og de ble sendt til å arbeide i allerede etablerte bosetninger i Galilea, som Yavne'el.
I 1947 flyttet kibbutzen endelig til den nåværende plasseringen og fikk navnet Yakum. Medlemmene var ikke fornøyde med navnet de hadde fått, og søkte til komitéen om å bytte navn, men ble avslått.
Mount Weihaupt
Mount Weihaupt er et stort, nakent fjell (2285 moh) som ligger 15 km øst for Mount Bower og dominerer terrenget øst i Outback Nunataks. Det ble først kartlagt av gruppen fra U.S. Victoria Land Traverse, 1959–60, og ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter John G. Weihaupt, en seismolog i denne gruppen.
Thomas Kemmerich
Thomas Karl Leonard Kemmerich (født 20. februar 1965 i Aachen) er en tysk jurist og politiker (FDP). Han ble 5. februar 2020 valgt som ministerpresident i Thüringen. Da det ble klart at Kemmerich under den hemmelige avstemningen i landdagen åpenbart hadde kommet til makten som følge av en samlet støtte fra AfD, meddelte han dagen etter, 6. februar 2020 at han gikk av. Hans parti ville anbefale nyvalg.
Kemmerich studerte jus i Bonn. Etter Murens fall har han arbeidet som rådgiver i næringslivet. Han ble i 2011 valgt som leder for den politiske grupperingen Liberaler Mittelstand. Han ble i 2015 valgt som leder av FDP Thüringen og varamedlem til FDPs landsstyre.
Oseaniamesterskapet i landhockey for kvinner 2013
Oseaniamesterskapet i landhockey for kvinner 2013 ble arrangert i Stratford på New Zealand i 2013.
MF «Eresfjord»
MF «Eresfjord» er en ferge bygget for Fjord1 i 2019. Fartøyet ble bygget ved Tersan-verftet i Tyrkia. Fergen gikk i det nordligste fergesambandet på E39 nemlig Halsa - Kanestraum først, men ble høsten 2020 flyttet til fergesambandet Åfarnes - Sølsnes der den nå er i daglig drift.
Allround-VM på skøyter 1985, kvinner
Allround-VM på skøyter 1985, kvinner ble arrangert på Zetra i Sarajevo, Jugoslavia den 9. og 10. februar 1985 med 31 deltakere fra 15 nasjoner.
MF «Eresfjord»
Søsterskip
Foruten MF «Eresfjord» drifter Fjord1 MF «Samlafjord» og fem andre ferger bygget ved Tersan-verftet.
Se også
Her er de fergene MF «Eresfjord» har gått i rute med/er søsterferge til.
Allround-VM på skøyter 1985, kvinner
Andrea Schöne fra Øst-Tyskland ble verdensmester.
Atenaide (Vivaldi)
Atenaide (RV 702) er en opera av Antonio Vivaldi fra 1728 til en omarbeidet utgave av en libretto av Apostolo Zeno fra 1709 for Caldara.
Lov om oppskyting i verdensrommet
Lov om oppskyting av gjenstander fra norsk territorium m.m. ut i verdensrommet, kortitttel lov om oppskyting i verdensrommet, er en norsk lov som trådte i kraft 13. juni 1969. Den fulle tittelen er lov om oppskyting av gjenstander fra norsk territorium m.m. ut i verdensrommet. Den er en av Norges korteste lover, og en av verdens eldste romlover.
Stølsmaradalsryggen
Stølsmaradalsryggen er et fjell i Årdal kommune i Sogn og Fjordane. Det har en høyde på 1 664 meter over havet. Ryggen begynner like sørøst for Stølsmaradalstinden og strekker seg herfra videre sørover, mellom Stølsmaradalen i øst og Slufsedalen i vest.
Lov om oppskyting i verdensrommet
Loven fastsetter forbud mot å skyte gjenstander ut i verdensrommet uten tillatelse fra myndighetene. Forbudet gjelder for norsk territorium, herunder også Svalbard, Jan Mayen og norske biland, norske fartøyer, luftfartøyer o.l., samt enhver oppskyting foretatt av en norsk statsborger eller person hjemmehørende i Norge fra område som ikke er undergitt noen stats høyhetsrett.
I 2019 oppnevnte Nærings- og fiskeridepartementet et utvalg for gi å anbefaling til en ny norsk lov om romvirksomhet og -industri.
Kawasaki Frontale
Kawasaki Frontale er en fotballklubb fra Kawasaki i Japan som spiller i toppserien J-League.
Den ble stiftet i 1955 og spiller hjemmekampene sine på Todoroki Athletics Stadium.
De vant J-League-tittelen i 2017 og 2018.
Meritter
2017, 2018, 2020, 2021 2020 2019
Håvard Paulsen
Håvard Paulsen (født 7. august 1979) er en norsk skuespiller, musiker og programleder opprinnelig fra Mo i Rana. Paulsen er kjent fra NRK Super som programleder i Julemorgen 2015, Barne-TV 2014-2016 og programserien Barn ingen adgang sammen med Per Kristian Grytdal og Selda Ekiz i 2013 og 2014. Paulsen, Grytdal og Ekiz ga i 2015 ut bok (Vigmostad og Bjørke) med utvalgte eksperimenter fra Barn ingen adgang-universet.
Amurtre
Amurtre (Maackia amurensis) er et løvfellende tre i erteblomstfamilien.
Blomsterstanden er en opprett, 5–9 cm lang klase med hvite, duftende blomster. Blomstringstida er i juni–juli. Frukten er en mørkebrun, flat, 3–7 cm lang og 1–1,2 cm bred belg med 1–4 frø. Den blir moden i september–oktober.
Heinrich Pachowiak
Prest
Etter teologistudier ved St. Georgen i Frankfurt og prestevielse 15. mai 1940 i Hildesheimer Dom måtte Pachowiak først ut i krigen som sanitetssoldat for Wehrmacht. Etter hjemkomsten etter krigsfangenskap var han årene 1946–1952 sekretær for biskop Joseph Godehard Machens, deretter stedfortredende leder av Hildesheims presteseminar og fra 1960 leder for det biskoppelige sjelesorgsembede. Fra 1953 til 1958 var han biskoppelig ungdomssjelesørger i gjenoppbyggingsårene etter krigen, og med organisasjonstalent, innlevelsesevne og humor en veileder for mange unge, særlig ved møter på ungdomsskoleringssenteret Burg Wohldenberg.
Amurtre
Arten har navn etter Amur, som i øst er grenseelva mellom Russland og Kina. Den er utbredt i Kina (Hebei, Heilongjiang, Jilin, Liaoning, Shandong og Indre Mongolia), Korea og Russlands fjerne østen.
Heinrich Pachowiak
Hjelpebiskop i Hildesheim
Den 27. mai 1958 ble Pachowiak utnevnt av pave Pius XII til titulærbiskop av Phytea og hjelpebiskop i Hildesheim. Han ble bispeviet 15. juli 1958 i Basilika St. Godehard av Hildesheims biskop Heinrich Maria Janssen; medkonsekratorer var biskop Helmut Hermann Wittler av Osnabrück og hjelpebiskop i Fulda msgr Adolf Bolte.
Amurtre
Amurtre blir av og til dyrket i hager. Den vokser på all slags jord og tåler kalde vintre. I Norge kan den dyrkes til herdighetssone 5.
Heinrich Pachowiak
Hjelpebiskop i Hildesheim
Han var en av de yngste av de tyske biskoper som deltok på Det andre vatikankonsil.
I 1967 utnevnte biskop Janssen ham til biskoppelig vikar for Hannover. Årene 1965–1987 var han Den tyske bispekonferanses tilsynsbiskop for Bundesgrenzschutz. Pachowiak gestaltet Hildesheims bispedømmesynoder av 1968/69 og 1989/90, og var bispedømmeadministrator under sedisvakansen.
I 1992 ble Heinrich Pachowiak emeritert. han tibragte sine siste år i Domhof og hjelp med liturgi og sjelesorg, så lenge helsen tillot.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Høganosi
Høganosi er et fjell i Aurland kommune i Sogn og Fjordane. Det har en høyde på 1 666 meter over havet.
Arne Kokkvoll
Arne Kokkvoll (født 25. oktober 1925 på Røros, død 19. september 1998) var en norsk historiker og politiker (Ap).
Kokkvoll tok hovedfag i historie (cand.philol.) i 1957 på en oppgave om pressehistorie på 1930-tallet om Johs. Nesse Han var leder for Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek fra 1962 til 1987. Han var formann i Oslo Arbeidersamfunn fra 1966-67 og i Vietnambevegelsen i Norge fra 1969 til 1972 og aktiv på venstrefløyen i Arbeiderpartiet. Fra 1985 til 1990 var han sammen med Edvard Bull og Jakob Sverdrup redaktør for seksbindsverket Arbeiderbevegelsens historie i Norge. Han var medlem av Statens kulturminneråd fra 1988 til 1997 Fra 1988 til 1991 var han ordfører i Røros kommune.
Panamerikansk juniormesterskap i friidrett 2015
Panamerikansk juniormesterskap i friidrett 2015 ble arrangert i Edmonton i Canada i 2015.
Hong Yoo-jin
Hong Yoo-jin (født 21. februar 1989) er en sørkoreansk landhockeyspiller.
EM i vannpolo for kvinner 1991
EM i vannpolo for kvinner 1991 (europamesterskapet i vannpolo) ble arrangert i Athen i Hellas i 1991.
Hong Yoo-jin
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun endte på ellevteplass med det sørkoreanske landslaget.
Trondhjem Gassverk
Trondhjem Gassverk var et gassverk i Trondheim som ble grunnlagt i 1851 av de britiske ingeniørene James Malam og James Small som byens første store energileverandør. Malam og Small fikk konsesjon på drift av gassverk i 1849 med en varighet på 25 år. Gassverket lå opprinnelig på Kalvskinnet i Midtbyen før det ble flyttet til området øst for Nyhavna. Trondhjem Gassverk ble etter flere år med underskudd vedtatt nedlagt i 1954 og de siste leveransene fra verket fant sted i 1957.
Historie
Gassverket ble bygget på Kalvskinnet og kom i drift i januar 1853 som et privat aksjeselskap under navnet Trondhjems Gascompagnie. Gassen som ble produsert var kullgass, som ble utvunnet ved oppvarming av kull og var et biprodukt etter produksjon av koks til brensel. Gassen som ble produsert ved gassverket ble levert til byens hovedgater som belysning og til private bedrifter og husholdninger. I 1862 ble Bakklandet koblet på gassnettet og samme år ble verket utvidet. Fabriken ved Nidelven på Bakklandet hadde for øvrig gasskraftverk til eget bruk, men la ned dette i 1871 og koblet seg deretter på gassnettet.
I 1878 gikk den private konsesjonsperioden ut og gassverket hjemfalt deretter til Trondheim kommune som tok over verket etter takst. I 1882 ble gassnettet utvidet, hvor det blant annet ble lagt rørledning frem til den da nyoppførte Trondheim sentralstasjon på Brattøra. Gassverket fikk en sterkt konkurrent i etableringen av private elektrisitetsanlegg fra 1880-årene og deretter fra åpningen av den første kommunale elektrisitetsverket i 1901. Gass var likevel godt etablert og i 1906 var over 720 gatelykter i byen drevet med gass. I tillegg ble det fra 1908 anlagt gassledninger kostnadsfritt til husholdninger, samt at kostnaden for gass var rimeligere enn elektrisitet. Utover 1910-årene ble det klart at gassverket på Kalvskinnet manglet arealer for utvidelse av verket. Dette førte til at det ble planlagt flytting til en mer egnet eiendom øst i byen.
Et nytt gassverk ble oppført i perioden 1914–1920 ved Jarlheimsletta, som ligger mellom Lilleby, Lade og Nyhavna. Dette nye anlegget var tegnet av arkitekt Sverre Pedersen og ble gradvis tatt i bruk fra 1916, mens verket på Kalvskinnet ble tatt ut av drift og lagt ned i 1917. Ledningsnettet hadde en samlet lengde på 85 kilometer og i 1935 var gassverket tilknyttet rundt 9 600 kunder. Fra mellomkrigstiden ble gassverket drevet med underskudd, men med drifttilskudd fra kommunen. Under andre verdenskrig ble gassverket totalskadet gjennom bombingen av Nyhavna i juli 1943. Verket ble vedtatt gjenoppbygd, men kom ikke i normal drift før i 1946 og gikk med påfølgende underskudd gjennom etterkrigstiden. Trondhjem Gassverk ble vedtatt nedlagt i 1954, men avviklingen gikk over flere år og de siste gassleveransene ble gjennomført i 1957.
Gjenværende bygninger
Den såkalte Gassverktomta for det første gassverket på Kalvskinnet ligger mellom Sverres gate, Elvegata, Gunnerus gate og Erling Skakkes gate. Trondheim kommune hadde utsalg av kull og koks på denne eiendommen både før og etter gassverkets driftstid i perioden 1853–1917. Etter at gassverket flyttet til Jarlheimsletta ble tomta bebygget til ulike undervisningsinstitusjoner. I 1918 ble det bygget en paviljong for Adolf Øiens skole på en del av tomten, og i 1930 flyttet Trondhjems tekniske Mellemskole og senere Trondheim ingeniørhøgskole inn i et nybygg på tomta tegnet av arkitekt Claus Hjelte.
Gassverkets retortbygning fra 1899 ble tatt i bruk til undervisningsformål med laboratorier og tegnesaler. Både retortbygningen og den tidligere administrasjons- og direktørboligen fra 1860-årene i Sverres gate 12 er gjenstående spor fra gassverket og er begge vernet. Fra anlegget ved Jarlheimsletta er administrasjonsbygningen langs Jarleveien 8 den eneste gjenstående bygning og benyttes i dag av flere bedrifter.
Skihopping under Vinter-OL 1968 – Stor bakke
Skihopping under Vinter-OL 1968 – Stor bakke ble holdt i Dauphine i Saint-Nizier-du-Moucherotte i Frankrike i februar 1968.
Ærekrenking
Ærekrenking eller injurie er et lovbrudd der noen med ord eller handling enten krenker æreskjensla eller omdømmet til en annen på en slik måte at det gode navnet og ryktet til personen blir berørt. Dette kan være å utsette personen for hat, ringeakt eller tap av den for hans stilling eller næring fornødne tillit.
Vesle Øljunuten
Vesle Øljunuten er et fjell i Hol kommune i Viken. Det har en høyde på 1 658 meter over havet.
Ærekrenking
Ærekrenking kan straffes med bøter eller fengsel inntil et halv år, men i noen tilfeller inntil tre år. Det er også straffbart med ærekrenking retten mot døde personer. Om noen er skyldt for ærekrenking kan personen slippe straff om han kan føre bevis for sine ærekrenkende skyldinger. Om skyldingene er fremsatt uten aktverdig grunn eller på en utilbørlig måte kan dette likevel være straffbart. En fremsatt ærekrenking kan også medføre erstatning- og oppreisingskrav.
Edvard Griegs gate
Edvard Griegs gate kan henvise til:
Jacob Lofthus
Jacob Lofthus (opprinnelig Jacob Kragenæs ; født 1861 i Telemark, død 15. september 1882 i München) var en norsk kunstmaler og tegner.
Han tok kunstutdannelse hos Knud Bergslien 1878 og ved kunstakademiet i München 1880-82. Han malte landskapsmalerier i nasjonalromantisk stil etter Tidemand/Bergslien, og flere portretter. Etter hans tidlige død ga familien 74 malerier og 3 skissebøker til Fylkesmuseet for Telemark og Grenland. Han var en slektning av bygdekunstneren Mikkel Mandt.
Sericopus
Sericopus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Derya Büyükuncu
Derya Büyükuncu (født 2. juli 1976) er en tyrkisk svømmer som spesialiserer seg i ryggsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 200 meter rygg.
Sericopus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Oseaniamesterskapet i landhockey for kvinner 2017
Oseaniamesterskapet i landhockey for kvinner 2017 ble arrangert i Sydney i Australia i 2017.
Det chilenske kjøkken
Det chilenske kjøkken er basert på en blanding av urbefolkningens tradisjoner og europeiske kolonibidrag.
Nord i Chile, rundt Tarapacá og Antofagasta, er kjøkkenet preget av sjømat, der kjente retter er marinert sverdfisk og tunfisk. Man serverer også rå sjøpiggsvin.
Det sentrale Chile med hovedstadsregionen er blant annet kjent for empanada, som er et nasjonalsymbol man ofte lager til feiringen av uavhengighetsdagen. Matretter i dette området er ofte basert på belgfrukter. Fra San Felipe er kalkunstuingen kjent. Av sjømat er det sentrale Chile kjent for blant annet kingklip og havål, som gjerne servers sammen med en «chilensk salat» basert på tomat og løk.
Sør i Chile har man forskjellige stuinger, gjerne med potet og maisgryn. En lokal spesialitet er tomaticán (en charquicán basert på tomater). Forretten salpicón er også kjent, og dessuten er frikasséer basert på lam, kylling eller skalldyr vanlig.
Chile har siden 1970-tallet også vært en betydelig vinprodusent.
EM i vannpolo for kvinner 1993
EM i vannpolo for kvinner 1993 (europamesterskapet i vannpolo) ble arrangert i Leeds i Storbritannia i 1993.
Den 75. Golden Globe-utdelingen
<div style="float: right; font-size: smaller; background-color:#E6E6FA; padding: 12px; margin-left: 5em; margin-bottom: 2em; width: 180px" align="center"> '''Den 75. Golden Globe-utdelingen'''
7. januar 2018
Three Billboards Outside Ebbing, Missouri
Lady Bird
Dramaserie:
Musikal- eller komedieserie:
Lee Young-sil
Lee Young-sil (født 13. mars 1987) er en sørkoreansk landhockeyspiller.
Den 75. Golden Globe-utdelingen
The Marvelous Mrs. Maisel
Lee Young-sil
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun endte på ellevteplass med det sørkoreanske landslaget.
Den 75. Golden Globe-utdelingen
Miniserie eller TV-film:
Big Little Lies '''Den 75. Golden Globe-utdelingen''' ble avholdt 7. januar 2018, og det ble utdelt priser til de beste prestasjonene fra film- og TV-året 2017. Utdelingen ble holdt i The Beverly Hilton i Beverly Hills i California og direktesendt på TV-kanalen NBC. Talkshowverten Seth Meyers var programleder for utdelingen.
Oprah Winfrey ble tildelt æresprisen Cecil B. DeMille Award under seremonien. Three Billboards Outside Ebbing, Missouri vant fire priser, blant annet for beste dramafilm. The Shape of Water og Lady Bird vant to priser hver. Big Little Lies, The Handmaid's Tale og The Marvelous Mrs. Maisel var blant TV-seriene som vant flest priser. Store deler av publikumet hadde kledd seg i sort for å vise sin støtte til #MeToo- og Time's Up-kampanjene. Flere vinnere snakket også om #MeToo-fenomenet i takketalene sine, blant andre Oprah Winfrey. Winfrey fikk ellers mye oppmerksomhet i media for takketalen sin.
Nominerte og vinnere
Nominasjonene ble offentliggjort 11. desember 2017 av Sharon Stone, Alfre Woodard, Kristen Bell og Garrett Hedlund.
Jang Hee-sun
Jang Hee-sun (født 31. mai 1986) er en sørkoreansk landhockeyspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun endte på ellevteplass med det sørkoreanske landslaget.
Peter Lexau Grieg
Peter Lexau Grieg (født 17. april 1864 i Bergen, død 18. juli 1924 i Bergen) var en norsk filolog og skoleleder.
Utdanning
I 1878 tok han realskoleeksamen ved Tanks realskole, og i 1883 tok han examen artium ved Bergen katedralskole. Han ble deretter student og tok graden cand.mag.
Yrkesliv
I 1890 ble han ansatt som lærer ved Hambros skole i hjembyen, og i 1899 ble han forfremmet til inspektør ved den samme skolen. Han underviste i engelsk og ble av elevene kalt «Blodappelsinen» pga sin friske rødlette hud.
I 1907 ble han ansatt som adjunkt ved Bergen katedralskole. I 1913 rykket han opp til stillingen som overlærer ved katedralskolen. Den 1. august 1916 ble han ansatt som rektor ved Fana kommunale middelskole, senere kalt Fana gymnas, i Fana som den gang var egen kommune sør for Bergen. Denne stillingen hadde han frem til sin død i 1924.
Verv
Grieg var fattigverge for Bergens fattigvesen fra 1904, og var fra 1907 formann i styret for det Sudmannske barnehjem. Fra 1916 til 1919 var han dessuten fra formann i den 9. krets av Filologenes og Realistenes Landsforening, det vil si Bergenskretsen. Fra 1916 til 1922 var han medlem av foreningens æresråd.
Familie
Han var sønn av James Grieg (1834-1911) og Ingeborg Helene Rolfsen (1841-1890). Faren var hanskefabrikant. I 1893 giftet han seg med Helga Vollan (1869-1949). De fikk flere barn, deriblant
Baek Ee-seul
Baek Ee-seul (født 4. oktober 1994) er en sørkoreansk landhockeyspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun endte på ellevteplass med det sørkoreanske landslaget.
Pugu Huai’en
Pugu Huai'en (kinesisk: 僕固懷恩, pinyin: Púgù Huáiēn, død 27. september 765 ), formelt prinsen av Da'ning (大寧王), var en general under det kinesiske keiserdynastiet Tang. Hans etniske opphav var av tiele-folket.
Han var instrumentell i den endelige nedkjempelse av Anshi-opprøret, men gjorde senere selv opprør mot keiser Daizong fordi han fryktet at han stod i fare for å bli anklaget for forræderi. Etter et første nederlag mot andre Tang-generaler avførte han sine egne styrker, med støtte fra allierte fra uighur-khaganatet (pinyin: huihe) og det tibetanske rike (pinyin: tubo), i et angrep mot selve Tang-hovedstaden Chang'an. Men han døde på veien dit.
Ernst Freund
Ernst Freund (født 30. januar 1864, død 20. oktober 1932) var en amerikansk jurist og statsviter, som var professor i statsvitenskap ved University of Chicago 1894–1902 og deretter professor i rettsvitenskap der 1903–32. Fra 1929 var han John P. Wilson-professor i jus, en såkalt "named chair". Freund jobbet hovedsakelig med utviklingen av forvaltningsrett i USA. University of Chicago Law School har etablert "Ernst Freund Distinguished Service Professorship of Law and Ethics", et professorat som nå innehas av Martha Nussbaum.
Martha Fineman
Martha Albertson Fineman (født 1943) er en amerikansk jurist, feminist, rettsteoretiker og politisk filosof.
Fineman er en av de mest siterte forskerne innen kritisk rettsteori (Critical legal studies) og er særlig kjent for sitt arbeid innen feministisk rettsteori og familierett. Hun leder Feminism and Legal Theory Project, som hun grunnla i 1984. Nancy D. Polikoff beskrev henne i 2000 som «den fremste feministiske familieteoretikeren i vår tid». Hennes arbeid etter årtusenskiftet favner bredere enn familierett, og tematiserer menneskers avhengighet av hverandre, sårbarhet og rettferdighet. Fineman er også kjent i USA som en progressiv-liberal politisk tenker; hun har vært tilknyttet Center for American Progress, som da ble ledet av John Podesta, og har blitt beskrevet som «en nær venn av Obama-administrasjonen».
Fineman var ansatt ved University of Wisconsin Law School fra 1976 til 1990. Hun var Maurice T. Moore-professor i rettsvitenskap ved Columbia Law School fra 1990 til 1999, den første Dorothea S. Clarke-professoren i feministisk rettsteori ved Cornell Law School fra 1999 til 2004, og har siden 2004 vært Robert W. Woodruff-professor i rettsvitenskap ved Emory University School of Law.
I 2006 ble hun tildelt Leverhulme-gjesteprofessoratet, en av Storbritannias fremste akademiske æresbevisninger. I 2012 ble hun tildelt Hedda Andersson-gjesteprofessoratet ved Lunds universitet. Fineman og tidligere høyesterettsjustitiarius i Sverige Johan Munck ble utnevnt til æresdoktorer ved Lunds universitet i 2013.
Stortingsvalget 2013 i Rødøy
Stortingsvalget 2013 i Rødøy ble avholdt 9. september 2013 i Rødøy kommune i Nordland. Det var 942 stemmeberettigede velgere i Rødøy. Av disse avga 733 stemme, hvorav 4 stemmer var blanke. De godkjente stemmene fordelte seg slik på partiene:
Martha Fineman
Bøker og artikler
Monografier
Redigerte bøker
Hun har også skrevet høyt siterte artikler. Artikkelen "Dominant discourse, professional language, and legal change in child custody decisionmaking" i Harvard Law Review (Vol. 101, No. 4 (Feb., 1988), pp. 727-774) er en av de mest siterte artiklene i dette tidsskriftet.
Edvard Griegs gate (Trondheim)
Edvard Griegs gate er en gate ved Elgeseter og Øya i Trondheim som går sørover fra Ragnhilds gate via flere tilknyttede gater før den møter Einar Tambarskjelves gate. Gaten går gjennom sentrale deler av St. Olavs hospital og fungerer som gjennomfartsvei til ulike bygninger og parkeringsplasser tilknyttet sykehuset.
Gaten fikk sitt navn i 1958 og ble oppkalt etter komponisten Edvard Grieg (1843–1907). Gaten er for øvrig en av flere i området som er blitt oppkalt etter norske komponister. Partiet fra Olav Kyrres gate og nordover mot Ragnhilds gate ble etablert gjennom utbyggingen av St. Olavs hospital fra begynnelsen av 2000-tallet og gaten stod ferdig i nåværende utstrekning i 2014.
Goyachalepus
Goyachalepus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utseende
En middelsstor (ca. 5 millimeter), avlang, gul og svart bladbille. Hodet er nokså lite, antennene kraftige, holdes gjerne samlet og framoverrettet. Pronotum er rundet, kraftig punktert. Antennene består av 11 ledd og er noe flattrykte fra sidene. Dekkvingene er jevnbrede og har 8 hele og en forkortet punktstripe, stripene er ordnet parvis, og tre opphøyde lengderibber, punktene grove og noe spredte.
Levevis
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse artene holder seg gjerne til én eller noen få vertsarter, larvene minerer i bladene til de samme plantene som de voksne gnager på.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Brasil.
Systematisk inndeling
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene. Noen ganger blir noen asiatiske slekter også plassert i Chalepini.
Nykulla
Nykulla er en by i Tjureda socken i nørre Växjö kommune, Sverige. I byen finnes hus fra 1920-tallet, mange av dem er landbrukhus. I byen finnes mange fornminner, blant annet gravrøyser fra bronsealderen.
Utsiktstårnet
I Nykulla ligger Kronobergs läns eneste utsiktstårn. I tårnet finnes et museum. Det ble bygget i 1958 (de to høyeste etasjene ble bygget i 1960). Tårnet er 25 meter høyt og om man står på tårnets høyeste nivå, er man 258 meter over havet. I 2008 var tårnet TV-studio for sommerprogrammet Hej hej sommar.
Taiwanoliprus
Taiwanoliprus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små, avlange, langbeinte, brune jordlopper. Bakbeina er svært kraftige og lange med tykke lår. Pornotum er firkantet, lengre enn bredt. Dekkvingene har dypr punktstriper.
Levevis
Disse billene er planteetere.
Utbredelse
Artene er bare kjent fra Taiwan.
Quah Zheng Wen
Quah Zheng Wen (født 29. september 1996 i Singapore) er en singaporsk svømmer som spesialiserer seg i ryggsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 200 meter rygg.
I 2021 tok han en 34. plass for landet sitt på 100 meter butterfly under Sommer-OL 2020 i Tokyo og kvalifiserte seg derfor ikke til semifinalene på øvelsen.
Oseaniamesterskapet i landhockey for kvinner 2019
Oseaniamesterskapet i landhockey for kvinner 2019 ble arrangert i Rockhampton i Australia i 2019.
Stefan de Vrij
Stefan de Vrij (født 5. februar 1992) er en nederlandsk fotballspiller som spiller for den italienske klubben FC Internazionale Milano.
Landslaget
Han ble tatt ut i bruttotroppen til EM 2012, men kom ikke videre til 23-manns troppen. Han debuterte for det nederlandske landslaget den 15. august 2012. Han kom med i den nederlandske VM-troppen til fotball-VM 2014 i Brasil.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Meritter
Individuelt:
Friedrich Jeckeln
Friedrich Jeckeln (født 2. februar 1895 i Hornberg i Storhertugdømmet Baden i Det tyske keiserrike, død 3. februar 1946 i Riga i Latvia i Sovjetunionen) var en tysk SS-offiser som ledet gjennomføring av holocaust i de okkuperte delene av Sovjetunionen. Han var ansvarlig for drap på over 100,000 sivile, hovedsakelig i Ukraina og Latvia.
Jeckeln ble etter andre verdenskrig dømt til døden for krigsforbrytelser av en sovjetisk domstol i Riga og deretter hengt offentlig.
Bakgrunn
Friedrich Jeckeln ble født i Hornberg i Schwarzwald der faren var fabrikkarbeider. Han tok Oberrealschule i Freiburg im Breisgau, og fortsatte med yrkesrettet utdannelse i Anhalt. Han avbrøt studiene i tekniske fag i Köthen for å slutte seg til militæret. Han tjenestegjorde i hæren under første verdenskrig; under stillingskrigen i Champagne i 1916 ble han alvorlig såret. Deretter fortsatte han i Fliegertruppe ved Flieger-Ersatz-Abteilung 5 frem til krigens slutt.
Deretter tilhørte han Grenzschutz Ost til han ble dimittert 20. januar 1919. Under tjenestetiden ble han tildelt Jernkorset av andre klasse for sin innsats, og hadde løytnants grad da han ble dimittert.
Jeckeln slo seg etter krigen ned ved Danzig som godsforvalter. Han var misfornøyd med Weimarrepublikken og var medlem av et Freikorps.
Ekteskap og antisemittisme
Han giftet seg der med Charlotte Hirsch, Jeckeln hevdet senere at han etter hvert oppdaget at Hirsch-familien var jødisk. Etter at paret hadde fått tre barn sammen, forlot han Charlotte, og nektet å betale det barnebidraget som retten påla ham. Charlotte klaget til NSDAPs leder Adolf Hitler i 1932. Til dette svarte Heinrich Himmler at Jeckeln tjente for lite til å betale barnebidrag. Jeckeln fremstilte senere dette som at han var god tysker, lurt i en felle av jøder. Han fremstilte Charlottes far som særlig grisk. Det mislykte ekteskapet medvirket trolig til å styrke Jeckelns antisemittisme.
I 1929 giftet Jeckeln seg med Annemarie Wienss fra Danzig. Hun var velstående nok til å kunne forsørge familien. Paret fikk fem barn sammen.
NSDAP-politiker, SS-offiser
Jeckeln meldte seg inn i nazipartiet NSDAP i 1929 og ble medlem av SS i desember 1930. Han spilte en viktig rolle i nazifiseringen av Braunschweig tidlig i 1930-årene og ble valgt inn i Riksdagen i 1932. Da Hitler kom til makten i 1933, fikk Jeckeln ansvar for SS-gruppe sør og rang som SS Gruppenführer. Samtidig var han politikommissær. Rieseberg-mordene i 4. juli 1933 var nazistenes første terrorhandling etter at de kom til makten. Elleve kommunister og sosialister ble drept i småbyen Rieseberg utenfor Braunschweig. Jeckeln sørget i rollen som politikommissær for at drapene ikke ble etterforsket og beordret dem trolig selv. Han ble forfremmet til Obergruppenführer i 1936. Jeckeln kritiserte åpent nazistenes besatthet av forestillingen om blonde og blåøyde «ariere». Han medvirket til trakassering av jøder, blant annet i Braunschweig fra 1933, og var sentral i organiseringen av Krystallnatten i Braunschweig og Hannover. Ifølge vitnemål etter krigen gikk Jeckeln i brutalitet og effektivitet lenger en ordren krevde.
Ved utbruddet av andre verdenskrig i 1939 ble Jeckeln overført til Waffen SS. Hans enhet, annet regiment av Totenkopf-divisjonen, ledet an i angrepet på Nederland i 1940. Enheten rykket raskt frem, og divisjonen kom ikke til kamp før den var inne på fransk område.
Holocaust
Før invasjonen av Sovjetunionen i 1941 ble Jeckeln, Erich von dem Bach-Zelewski og Hans-Adolf Prützmann utpekt til øverste ledere for SS og politi (HSSPF) henholdsvis i sør, i midten og i nord av de okkuperte sovjetiske områder. Utnevnelsen innebar at de var blant Himmlers nærmeste og mest betrodde medarbeidere. De hadde ansvar for orden og sikkerhet i de erobrede områdene. Sammen med Einsatzgruppene A, B, C og D hadde de ansvar for masseskytinger som sommeren og høsten 1941 utviklet seg til systematisk massedrap særlig på jøder. Einsatzgruppene var i utgangspunktet sikkerhetsstyrker som skulle eliminere alle som ble ansett som en trussel mot tyskerne sikkerhet og mot oppbygging av det tyske herrevelde i øst. Med Jeckelns oppfordring reiste Einsatzgruppene rundt i Ukraina og på Krim og drev massedrap fra august til desember 1941. Enheter fra Wehrmacht støttet og medvirket i massakrene på jøder. I månedsskifet juli-august 1941 drepte Jeckelns styrker 7000 menn, kvinner og barn. Himmler kalte 12. august Jeckeln til sitt hovedkvarter og forklarte irritert at tempoet var for lavt. Etter møtet trappet Jeckeln opp drapstakten. Jeckeln utviklet blant annet «sardinmetoden» (Sardinenpackung) mens han arbeidet i Ukraina. Ved sardinmetoden måtte ofrene legge seg med hodet mot føttene på likene nede i massegraven før det ble skutt ovenfra. På denne måten ble det mindre tomrom mellom likene i massegraven enn når ofrene ble skutt på kanten og falt uryddig ned i grøften. Etter at store deler av Ukraina høsten 1941 ble beskrevet som jødefritt, byttet Prützmann og Jeckeln område. Fra midten av juli 1941 ble radiomeldinger om pågående massedrap ved østfronten fanget opp av britisk etterretning og dekodet i Bletchley Park. Blant annet fremgikk det av en melding dekodet 23. august 1941 at Jeckeln var travelt opptatt med å drepe jøder. Basert på meldingene fra østfronten holdt Churchill en radiotale der han understreket at hele distrikter i øst ble «exterminated» uten å nevne at ofrene stort sett var jøder.
I 1942 fokuserte han på bekjempelse av sovjetiske partisaner og gjennomførte store aksjoner i Ostland og Nord-Russland. Den norske legion sto under Jeckelns kommando.
Ukraina
Sommeren 1941 ble 22 000 jøder fra selv Ungarn og fra annekterte områder deportert over grensen til Galicja som da hadde blitt erobret av tyske styrker. Jeckelns stabskompani med bistand fra Ordnungspolizei bataljon 320 drepte de fleste av disse sammen med noen lokale jøder fra 27. august. Jeckeln meldte direkte til Himmler at 23 600 personer var drept i løpet av to-tre dager ved Kamenets-Podolsk. På andre dag av massakren ble 11 000 henrettet og dumpet i et stort bombekrater som tjente som massegrav. Massakren var planlagt på et møte mellom tyske sivile og militære myndigheter 25. august og var den mest omfattende så langt i krigen. Massakren i Kamenets-Podolsk var på tiden en massakre uten sidestykke. Jeckeln la opp massedrapene for at de skulle skje raskt og ordnet. Ved Kamenets-Podolsk observerte han drapsprosessen fra en liten høyde.
På et møte den 26. september 1941 besluttet de tyske okkupantene at alle jøder i Kiev skulle henrettes som gjengjeldelse for sabotasjeaksjonene utført av NKVD. Tilstede på møtet var SS-Obergruppenführer Friedrich Jeckeln, befalhavende for Einsatzgruppe C, SS-Brigadeführer Otto Rasch, befalhavende for Sonderkommando 4a i Einsatzgruppe C, SS-Standartenführer Paul Blobel og bykommandant generalmajor Friedrich Georg Eberhardt. Henrettelsen ble utført av Blobels Sonderkommando («spesialkommando») 4a forsterket med reservepoliti fra Hamburg (bataljon 45) og politi fra Bremen (bataljon 303). På to dager 29. og 30. september 1941 ble det i Babij Jar myrdet 33 771 ukrainske jøder ifølge Einsatzgruppens egen rapport. Etter massakren holdt Jeckeln en stor fest med ekstra alkohol for mannskapet som hadde medvirket og talte der om nødvendigheten av å avrette jødene.
I juli 1941 var det rundt 170 000 jøder i og omkring Zjytomyr og Vinnytsia, innen november var halvparten av disse drept av enheter under Jeckelns kommando: 1. SS brigade, flere politibataljoner, Einsatzgruppe C og Wehrmacht-soldater. Jeckeln hadde selv oppsyn med massakrer blant annet på 800 menn og kvinner 27. juli 1941.
Latvia
Jeckeln overtok ansvaret for Ostland fra Prützmann noe som forverret situasjonen for jødene i Latvia.
I oktober 1941 ble det varslet at 20 000 jøder fra Tyskland og fra Riksprotektoratet skulle deporteres til Riga. For å få plass til de deporterte måtte ghettoen i Riga tømmes for 25 000 innbyggere, mente Jeckeln. Skytingen ble gjennomført 30. november til 8. desember 1941 i Rumbulaskogen utenfor byen. Jeckeln stolte ikke på latvierne (massakrene i Latvia hadde til da stort sett vært uført av Arājskommando og andre latviske frivillige) og satte sine egne menn til å utføre drapene med sovjetiske maskingevær. Det latviske mannskapet sto for vakthold og drev rekker på 1 000 personer fra ghettoen til massegravene. Før de kom til massegravene måtte fangene gi fra seg klær, sko og verdisaker. Massegraven var en stor grop med gangveier eller ramper langs siden og fangene ble tvunget til å gå ned i bunnen og legge seg tett på likene fra tidligere skyting, den såkalte sardinmetoden. Minst 25 000, hovedsakelig latviske og noen tyske, jøder ble drept der i løpet av et par dager. Omtrent 10 soldater med maskingevær utførte drapene. Rudolf Lange og Einsatzkommando 2 deltok i massakren i Rumbula.
Bakgrunnen for Rumbulamassakren var en direkte ordre fra Himmler via Jeckeln om å eliminere ghettoen i Riga. Lohse ga høsten 1941 etter for Himmlers krav om likvidering av ghettoen i Riga. Hitlers ønske og Himmlers ordre ble formidlet av Jeckeln og Jeckeln understreket at Lohse derfor ikke skulle blande seg inn. Lohse var bekymret for tap av arbeidskraft til Wehrmacht og i byen dersom ghettoen ble tømt (det vil si alle jødene drept). Jeckeln understreket at tap av arbeidskraft var underordnet målet om å fjerne jødene. Lohse insisterte også på at deportasjoner fra andre tyskkontrollerte områder til Riga og Lativa måtte avklares med den sivile administrasjonen og ikke var en ren politisak. Jeckeln hadde fått ordrer direkte fra Himmler ved et møte 12. november 1941 i Østprøyssen. Jeckeln skulle fullføre likvideringen av Rigas jøder slik Franz Walter Stahlecker hadde påbegynt. Lohse, som ikke ville fremstå som svak i jødespørsmål, understreket at han bare motsatte seg ville og uorganiserte massakrer, ikke utryddelsen av jøder i seg selv. Massakren ble forberedt fra 20. november da en tysk bygningsingeniør og 300 russiske krigsfanger i Rumbulaskogen begynte å anlegge seks store groper til alle likene.
Jødene som ble sendt med tog fra Berlin 27. november 1941 ble massakrert rett utenfor Riga tidlig på dag 30. november. Disse henrettelsene skjedde i strid med Himmlers ønske (tanken var at jøder deportert fra selve Tyskland ikke skulle drepes med en gang). Etter dette ble ikke tyske jøder deportert til Riga drept umiddelbart og ble i stedet holdt i leirer utenfor byen. Forholdene i leirene gjorde at mange døde etter kort tid, noen ble skutt og drept av vaktene, andre ble henrettet i Bikernikiskogen. Deporterte fra Köln 10. desember fikk som de første slå seg ned i ghettoen i Riga, og 14 transporter kom deretter.
Likene i Rumbulaskogen ble gravd opp og brent i 1943 for å skjule forbrytelsen.