cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dakhla flyktningleir
Dakhla flyktningleir (opprettet 1975) er en av De saharawiske flyktningleirene i Tindouf, og er oppkalt etter hovedstaden i Vest-Sahara. Det eksakte antallet flyktninger i leiren er ikke kjent, men det er beregnet til å være godt over 30 000 mennesker. Leirene i Tindouf ble opprettet etter Marokkos invasjon av Vest-Sahara og den påfølgende krigen. Dakhla flyktningleir er en av de fire hovedleirene i flyktningleirene rundt Tindouf. Det er også den eldste leiren og ligger ganske langt unna de andre leirene. Dakhla flyktningleir ble etablert lengre sørøst for Tindouf for å være mer skjermet for eveuntuelle marokkanske flyangrep, samt at flyktningene skulle slippe å høre de algerske flyene ved flybasen i Tindouf. Mange av flyktningene ble bombet under flukten fra Vest-Sahara og var tramatisert. Dakhla skiller seg også fra de andre leirene med at der finnes enorme sanddyner som ofte forbindes med Saharaørkenen, men som det ikke finnes mye av i dette stenørkenområdet.
Leirene styres av flyktningene selv og er en del av Den saharawiske arabiske demokratiske republikk (SADR), selv om leiren ligger i Algerie. I leiren velger de både representanter til frigjøringsorganiasjonen Polisario som styrer SADR, til ledelse av flyktningleiren og ledelse av de ulike underavdelingene i El Aaiún flyktningleir.
The Postal Service
I 2004 krevde United States Postal Service at bandet byttet navn, fordi de eide rettighetene til uttrykket «postal service». Etter forhandlinger fikk bandet fortsette å bruke navnet.
Dakhla flyktningleir
Befolkningen i leirene er stort sett arbeidsledige, men holder ofte geiter og kameler. Geitene brukes hovedsakelig til produksjon av melk, mens kamelene brukes til både melk, transport og kjøtt.
NorNed
NorNed er en 580 km lang HVDC undersjøisk kraftledning mellom Feda i Norge og havna Eemshaven i Nederland som forbinder begge landene sine fordelingsnett. Det er den lengste undersjøiske strømkabelen i verden, og på det dypeste ligger kabelen på 410 meters dybde. NorNed-kabelen var budsjettert til € 550 millioner og er konstruert som en bipolar HVDC link med en spenning på 450 kV og en kapasitet på 700 MW. Den totale vekten til kabelen er 47 000 tonn, og kapasitetsmessig kan den forsyne halve byen Amsterdam med elektrisk kraft. NorNed er et samarbeidsprosjekt mellom den norske fordelingsnettsoperatøren Statnett og det nederlandske TenneT. Installasjon av de første seksjonene ble påbegynt i 2006; den siste seksjonen ble lagt i slutten av 2007. På den nederlandske kysten har TenneT forbundet kabelen til det nederlandske 380 kV høyspentnettet. I Feda har Statnett gjort det samme for det norske 300 kV fordelingsnettet. Kommersiell operasjon startet den 5. mai 2008 med en auksjon. Første kraftoverføring fant sted neste dag den 6. mai.
Etter to måneders drift, var det blitt overført kraft for anslagsvis € 50 millioner. Dvs. at på to måneder ble 8 % av totalkostnadene av kabelen tjent inn. I planprognosen for NorNed-kabelen ble årlig omsetning estimert til EUR 64 millioner. Det tok imidlertid tid å komme i full drift grunnet småreparasjoner utover våren og sommeren.
Det blir i tillegg lagt en NedNor-kabel for returstrøm. Denne forsøkes fullført innen høstværet 2008 forårsaker stans i leggingen.
Kaukasia
Kaukasia (russisk Кавказ (Kavkaz), tyrkisk Kafkas) er landområdet mellom Svartehavet og Azovhavet i vest og Kaspihavet i øst, avgrenset av Kuma-Manytsjsenkningen i nord og grensen mot Iran i sør og Tyrkia i sørvest. Området omfatter deler av Russland og landene Aserbajdsjan, Georgia og Armenia. , og dekker et areal på om lag 440 000 km² med ca. 33 millioner innbyggere (2013).
Kaukasia er et av de kulturelt, språklig og biologisk mest varierte områdene i verden.
Nord-Kaukasia
Nord-Kaukasia begynner ved Kuma-Manytsjsenkningen 20 mil sør for den russiske elva Don. Landskapet er stort sett sletteland og fortsetter om lag 30 mil sørover til vannskillet i fjellkjeden Store Kaukasus. Hele Nord-Kaukasia ligger innenfor Russlands grenser:
Byer: Majkop, Tsjerkessk, Naltsjik, Vladikavkaz, Magas, Groznyj, Makhatsjkala, Stavropol, Krasnodar
Transkaukasia
Transkaukasia er sørskråningene av hovedfjellkjeden, det Armenske platå og lavlandene mellom disse to områdene. Landene i denne regionen, Aserbajdsjan, Georgia og Armenia ble uavhengige etter Sovjetunionens fall på begynnelsen av 1990-tallet.
Seterhøybakken (Oslo)
Seterhøybakken (1–13, 2–20) er en vei på Bekkelagshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Ekebergveien til Nordseterveien. Midt i veien er et kort stykke som er gangvei, slik at gjennomkjøring er umulig.
Veien fikk navn i 1952 etter eiendommen Seterhøy i nr. 3.
Storskrikørn
Storskrikørn (Aquila clanga) er en rovfugl i haukefamilien. Arten er observert i Norge, men hekker ikke her.
Nanaiisk
Nanaiisk (også kalt golde) er et tungusisk språk som snakkes av nanaierne i Russland.
Strømsfoss kraftverk
Strømsfoss kraftverk er et vannkraftverk i Haldenvassdraget i Aremark kommune i Viken fylke.
Produksjonen startet i 1920 og kraftverket ble modifisert i 1994. Verket er et elvekraftverk.
Samlet midlere årsproduksjon er 2.5 GWh og installert effekt er 500 kW. Anlegget har en francisturbin og en kaplanturbin.
Marathi
Marathi (मराठी [marāṭhī]) er et av de største språka i India, og har en lang litterær tradisjon. I staten Maharashtra snakker ca. 70 millioner marathi. Språket er godkjent i den indiske grunnloven som ett av 22 nasjonalspråk. Utenfor India er språket også brukt i Israel av om lag 60 000 Bene Israel-jøder.
Strømsfoss kraftverk
Kraftverket er eid av Norsk Grønnkraft.
Marathi
Historie
Marathi er et indoeuropeisk språk og er derfor fjernt i slekt med norsk. Som mange andre indiske språk har marathi opphavet sitt i et prakrit, talespråk som ble brukt mellom 200-tallet f.Kr. og 1000-tallet. Prakrit hadde nært slektskap med standardisert sanskrit, men var mye yngre. Marathi stammer fra maharashtri, som var det offisielle språket i Satavahana-riket. Maharashtri ble det mest brukt prakritet i si tid og har en rik litteratur. Marathi utviklet seg fra maharashtri mellom 1000-tallet og 1200-tallet. Av alle indoariske språk har marathi blitt mest påvirket av de dravidiske språka.
Litteratur
Marathi, sammen med bengali, har den eldste uavbrutte litterære tradisjonen av de moderne nordindiske språkene. De eldste marathi-tekstene er fra 1000-tallet, men marathi-litteratur blomstret med bhakti-bevegelsen, ei gudfryktig bevegelse som spredte seg over hele India på 1300-tallet. Mange av de største personlighetene i bhakti-bevegelsen skrev på marathi. Eksempel på dette er Jñánesjvar, dikteren som skrev Jñánesjvari, den eldste tolkingen av Bhagavad Gita i et moderne talespråk, og Námdev, en dikter som skrev sanger både hinduer og sikher ser på som hellige – mange av dem er samla i Guru Granth Sahib. Tidligere diktere inkluderer Eknath, som omsatte mange sanskritdikt til marathi, og Tukaram, som fant opp ei ny litterærform som het abhang og skrev mange av de mest kjente sangene i den indiske folkelitteraturtradisjonen.
I tillegg til gudfryktige dikt har marathi også en lang tradisjon av ballader om helter. Disse diktene, som heter povádá, er mest knyttet med 1600-tallet, da Maratha-riket under den første kongen sin Sjivadsji kjempet mot Mughal-riket under Aurangzeb. Marathi er det eneste nordindiske språket med en tradisjon for heltedikt. Det fins også en unik litteratur skrevet av marathi-talende utvandrerer som bodde i Thanjavur i Tamil Nadu, som har blitt påvirket av den tamilske litterærtradisjonen.
Moderne marathi-litteratur begynte på 1800-tallet da marathi-diktere gjorde opprør mot tradisjonell litteratur, under påvirkning av europeiske bevegelser. Den første av dem var Kesavasut, som på midten av 1800-tallet ble påvirket av nasjonalromantikk, og skrev dikt om hjemmet, naturen og den ærerike fortida til marathiar. På 1900-tallet ble sosialrealismen populær, særlig i dikt av ei gruppe som kalte seg selv Ravikiranmandal, som betyr "solskinnslaget", og lagde vekt på dagliglivet til vanlige folk, og bruk av muntlige språkformer. Det moderne marathi-teatret begynte også i denne tida med Mama Varekar som, under påvirking av Henrik Ibsen og George Bernard Shaw, begynte en tradisjon av sosialrealistiske skuespill som ennå er sterk i dag.
Slaget i Vorma
Slaget i Vorma er et sjøslag i elven Vorma mellom ribbungene ledet av Knut Håkonsson og birkebeinene som bevoktet adgangen til storsjøen Mjøsa i sommeren 1227. Det også ble det siste slaget i ribbungopprøret.
Forspillet
Kong Håkon Håkonsson dro tidlig i juni 1227 fra Oslo til Göta älv for å starte forhandlingene med ribbungene som led et nederlag i slaget ved Vinger der de mistet deres skipene de hadde tatt med seg fra Sverige. Knut Håkonsson og hans mor Kristin Nikolasdotter sammen med den svenske lagmannen sendte et brev til kongen der de sa at Knut vil gi seg over til kongen mot grid.
Marathi
Litteratur
I dagens marathi-litteratur viser ei blanding av realisme og symbolisme som prøver å skildre mennesker sitt liv i sin mangfoldige rikdom. Det mest kjente moderne verket på marathi er Mrityunjaya, en roman skrevet av Shivaji Sawant, der forfatteren bruker indiske myter og eventyr, særlig om Krishna, for å ta for seg spørsmål om hvordan menneske bør leve på ei jord, der de fleste levende lever som allerede døde.
Slaget i Vorma
Forspillet
Oppmuntret over meldingen i brevet kom kong Håkon til Konghelle, men ble underrettet om at Knut Håkonsson og ribbungene fremdeles stod ved Vänern. Mens kongen organiserte forliksstevnet i Konghelle for et fredsmøte med hans fiender, forberedte ribbungene et nytt felttog inn i Østlandet over grensen fra det svenske landet for å ta fordel av kongens fraværelse for et angrep opp til Hedmark.
Marathi
Skrivemåte
I dag blir marathi, som hindi og nepali, skrevet med devanagarialfabetet. Men fram til 1840-tallet ble marathi skrevet med modialfabetet, et alfabet som hadde sitt opphav i mauryi-brahmialfabetet, som devanagari, men ble endret på 1450-tallet under påvirkning av det singalesiske alfabetet for å gjøre det lettere å skrive. Modialfabetet er svært forskjellig fra devanagarialfabetet, og en må lære det for å kunne lese det selv om en kan devanagari.
Slaget i Vorma
Forspillet
Ribbungene tok ei stor fjortensesse med en besetning på 28 roere og kanskje halvparten så mange som krigerfolk og 12 skip vestover fra Vänern gjennom Värmland til grensen mot Norge. Hva slags vassveg ribbungene hadde benyttet er dessverre ikke nedskrevet, men trolig startet den i Grumsfjorden ved Grums og opp i Lilla Värmeln mot Värmeln nordøstover eller Glafsfjorden nordvestover mot Arvika. Derfra gikk en rekke mindre sjøer til Eda, fra sjøen Hugn gikk en mindre elv nordover, Vrangselva som sluttet på den andre siden av grensen gjennom Eidskog i Vingersjøen. Fra denne sjøen i Vinger gikk en mindre elv ned mot storelven Glomma. Der hendte Vinger-slaget i mai 1227.
Dette utenom det vanlige var helt uventet og ble en ubehagelig overraskelse på birkebeinene som samlet deres skipene i elven Vorma rett ved Eidsvoll der de bevoktet adgangen til den store innsjøen Mjøsa sammen med et bondeoppbud av romerikingene som hadde samlet seg i nærheten. Birkebeinene lærte om ribbungskipene på vei ned Vorma mot dem og tilkalte bøndene ned til skipene for å ha flere menn ombord.
Season of Mist
Season of Mist er et fransk, uavhengig plateselskap. De har spesialisert seg innenfor sjangrene metal og rock og har hovedkontorene sine i Marseille.
Slaget i Vorma
Sjøslaget
Ribbungene tok med seg 13 store skip hvorav den største er en fjortensesse med kanskje cirka 40 mann ombord, deres styrke helt sikkert var på flere hundre mann mot birkebeinene som hadde flere, men mindre skip og kanskje flere menn. Sveithøvdingene Ivar fra Skedjuhov, Torgeir biskopsmann og Anders Kvite ledet birkebeinene og romerikingene mens Jon Kjetling og Erling Romstav fortet seg vekk for å hente et skip som lå lengre vekk.
Ribbungene mistet motet etter dette motangrepet og trakk seg mot elvebredden der Knut Håkonsson sprang i vannet og var nært med å miste livet. Birkebeinene satte etter, de innhentet og massakrerte ribbungene på elvebredden og bakken fra vannet mot landet. Bøndene fortsatte deres forfølgelsene etter birkebeinene hadde stoppet for å ta seg en hvile. Trolig flyktet ribbungene opp i landet på østlige bredden av Vorma vekk fra forfølgerne.
Etterspillet
Ribbungene forsto at de hadde kommet seg ut på fiendeland omringet av fiendtligsinnede folk som jaget på dem uten stans. Etter flere trefninger med bøndene og birkebeinene sendte de menn til sveithøvdingene på Opplandene der de bad om forlik. Dette gikk birkebeinene med og som garanti på våpenstillstanden utveklet de gisler med ribbungene. Gislene som var sendt til birkebeinene, ble overførte til konge Håkon Håkonsson som ventet i Hamburgsund i Kville, Båhuslen. Med gislene seilte han til Tanum og senere til Oslo der han sendte et budskap til Knut Håkonsson om han fremdeles ønsket å gi seg til hans nåde.
Knut Håkonsson gikk med på tilbudet om forlik fra kongen og sluttet seg til kongsmennene ved en formell overgivelse i sjøen Øyeren. Kong Håkon i triumf ventet på ribbunglederen i Oslo.
Det er gjort funn i moderne tid i elven av arkeologene. De fant en langskaftet stridsøks ment for nærkamp som trolig hadde falt ut på elvebunnen eller ved elvebredden under kampene.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1984 – 1000 meter damer
1 000 meter damer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1984 og ble avholdt på kunstisbanen i Zetra i Sarajevo, Jugoslavia den 13. februar 1984.
Rekorder
Dette var gjeldende verdens og olympisk rekord før Vinter-OL i 1984:
Følgende nye verdensrekorder og olympiske rekorder ble satt under konkurransen:
Cecilia Ekelundh
Cecilia Ekelundh (født 19. februar 1978) er en svensk profesjonell golfspiller på Ladies European Tour (LET).
Ekelundh ble profesjonell i 2000, og spilte i begynnelsen på Telia Tour. Hun debuterte på Ladies European Tour i 2002. Den første seieren kom i 2004 i Portugal. I 2005 forsvarte hun tittelen i Portugal. Hun forsøkte også å kvalifisere seg for LPGA-touren, men fikk bare begrenset spillerett. I 2006 kom den tredje seieren på LET.
Naval Station Norfolk
Naval Station Norfolk også omtalt som Norfolk Navy Base, er USAs og verdens største orlogsstasjon. Den ligger på den amerikanske kyst mot Atlanterhavet, i Norfolk sør i staten Virginia, og støtter de amerikanske flåtestyrker som opererer i Atlanterhavet, Middelhavet og Det indiske hav.
Basen ble opprettet i 1917 og har nå et 6 km langt kaiområde og dekker på land et område på 17 km² ved Hampton Roads på en halvøy ved navn Sewell's Point. Legger man til grunn størrelsen av den militære befolkning er den verdens største orlogsbase. 75 skip og 134 fly hadde pr. november 2004 Norfolk som hjemmebase. Basen har 13 utstikkerpirer og elleve flyhangarer.
Basen har over 3,100 anløp årlig, over 100,000 flygninger, over 264,000 t last og over 150,000 marinepersonell drar på oppdrag fra basen hvert år.
Seltin
Seltin er et registrert varemerke for Cederroth for et mineralsaltprodukt som inneholder 50 % mindre natrium enn vanlig havsalt. Produktet markedsføres som et alternativ for de som ønsker å begrense inntaket av natrium. Produktet har vært på markedet siden 1980 og selges gjennom dagligvareforretninger.
Seltin produseres i Sverige.
På grunn av det lave innholdet av natriumklorid, kan Seltin ikke brukes til graving eller konservering. På grunn av det høye innholdet av kalium må personer som har nyresvikt, eller som bruker visse hjerte- eller blodtrykksmedisiner, ikke bruke Seltin.
Mjøndalen stasjon
Mjøndalen stasjon er en jernbanestasjon i Drammen kommune i Viken fylke. Mjøndalen stasjon ble åpnet i 1866 da Randsfjordbanen sto ferdig.
Mjøndalen-aksjonen
7. oktober 1943 sprengte tre medlemmer av Osvald-gruppen et tog med tyske tropper ved Ryghkollen. Et ukjent antall tyske soldater ble drept eller skadet. Som represalie ble 64 mennesker fengslet, fem av disse ble henrettet. De tre motstandsmennene greide å holde seg skjult for okkupasjonsmakten resten av krigen. I 2016 reiste Nedre Eiker historielag en minnestein på stasjonen.
Michael Ende
Biografi
Han var sønn av den surrealistiske maleren Edgar Ende og Luise Bartholomä; moren arbeidet i en gullsmedforretning. Oppveksten var i et bohempreget kunstnermiljø med farens kolleger. Boka Speilet i speilet (1984) er omtalt som «en indre dialog med faren», og inneholder også et utvalg av farens bilder.
Han begynte på skuespillerutdanning i München i 1948, og fikk etterhvert små roller på teatre i Nord-Tyskland. Fra 1954 var han også filmkritiker for Bayerischer Rundfunk, og begynte å skrive små bidrag til politiske/litterære cabaretforestillinger. I 1956 førte en krise til at han forlot teatret, og begynte å arbeide med sin første bok, Jim Knapp. Boka begynte som en venns bestilling av en bildeboktekst, men vokste etterhvert slik at det opprinnelige manuset ble delt i to, og utkom som to bøker om Jim Knapp i 1960 og 1962. Manuset var refusert av mer enn ti forlag før det ble utgitt.
Ende giftet seg i 1964 med skuespillerkollegaen Ingeborg Hoffman i 1964; paret bosatte seg etterhvert i Italia. Etter at Ingeborg Ende døde i 1985 bosatte han seg i München igjen, hvor han i 1989 giftet seg med sin japanske oversetter Mariko Sato.
Forfatterskap
Ende var inspirert av den tyske romantikkens kunsteventyr (som E.T.A. Hoffmann), av antroposofien og Rudolf Steiner, og av okkulte fenomen; og også av Novalis. Budskapet i bøkene kan oppsummeres som «en åndelighet som setter det indre mennesket fremst», noe som «appellerer til mennesker i teknikkens tidsalder».
Endes skrivestil behandler kompliserte tema i en bevisst enkel stil. Samtidig har bøkene, med hyppig dialog, også noe av teateret ved seg. Momo utspiller seg da også delvis i et amfiteater. Momo er en kritikk av tidsånden, og en oppfordring til å prioritere på en annen måte, mer lyttende og nærværende. Boka ble filmet i 1986 og 2001. Ende illustrerte boka selv.
Den originale utgaven av Den uendelige historie (1979) var trykt med tekst i to farger – rødt og grønt, for å markere forskjellen mellom den realistiske verden og fantasiverdenen Fantasia. I den realistiske rammefortellingen i boka rømmer hovedpersonen Bastian Balthazar Bux (11 år) fra noen bøller, og gjemmer seg i et antikvariat. I antikvariatet finner Bastian boka «Den uendelige historie», som han begynner å lese i. Boka handler om landet Fantasia og hendelser der. Etter hvert trekkes Bastian inn i fiksjonsfortellingen. Ende var skuffet over filmen Den uendelige historien (1984); han mente at den var en forflatet og trivialisert versjon av boka.
I bildeboka Ofelias skyggeteater (1988) lar han en aldrende suffløse få spille hovedrolle for første gang i livets siste fase. Ende «løfter på Jungs vis fram skyggen som veiviser til de skapende kreftene i mennesket.»
Misamis Occidental
Navn
Navnet Misamis kommer fra kuyamis som er en kokosnøtt med søtlig smak. Spanjolene forvansket det. Provinsens største by, Ozamiz City, het Misamis fra den spanske kolonitiden og frem til 1948. Occidental betyr vestlig.
Politisk inndeling
Misamis Occidental er delt i 3 "cities" (bykommuner) og 14 "municipalities" (landkommuner).
Daniel Bohr
Daniel Bohr (født 29. desember 1943 i Buenos Aires, Argentina) dansk teaterleder og regissør. Han var direktør for Festspillene i Bergen fra 1986 til 1988. Han har etter det vært produsent og regissør på teater på frilansbasis.
Steppeørn
Steppeørn (Aquila nipalensis) er en middels stor rovfugl som måler 62-74 cm og har et vingespenn på 165-190 cm. Den er en trekkfugl som overvintrer i sørlige og sørøstige Asia og østlige og sørlige Afrika. Arten er observert i Norge, men hekker ikke her.
Seterhøyveien (Oslo)
Seterhøyveien (1A–33, 4–22B) er en vei på Bekkelagshøgda i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Seterhøybakken til Bernt Knudsens vei.
Veien fikk navn i 1928 etter eiendommen Seterhøy (Seterhøybakken 3).
Timeglass (tidsmåler)
Et timeglass er en innretning for måling av tid. Det består av to glasskolber, den ene over den andre. Disse er forbundet med et tynt rør. Den ene kolben er nær full av fin sand som strømmer gjennom det tynne røret til kolben under. Idet all sand er rent ned, snus timeglasset oppned slik at en kan måle tiden igjen. Ved å dimensjonere mengden sand og innsnevringens størrelse, kan timeglasset kalibreres til en gitt tid. Et vanlig mål er 1 time.
Faktorer som bestemmer tiden det tar for en syklus, er mengden sand, formen på kolben, diameteren på innsnevringen. Mest vanlig fyllmateriale er sand, men også knust eggeskall og knust marmor har vært brukt.
Timeglass er fortsatt i bruk, men typisk bare i dekorativ bruk eller i tilfeller der en noe unøyaktig tidsmåling er tilstrekkelig. Et typisk eksempel er eggkoking der en bruker et timeglass på ca. 3 minutter. Timeglass brukes også ofte som tidsansvisning i spill. Antikke timeglass er også et samlerobjekt.
Historie
Vanlige pendelurverk er ubrukelig til sjøs idet pendelens bevegelse påvirkes av skipets bevegelser i sjøgang. Timeglass var derfor lenge den eneste brukbare metoden for å måle tiden til sjøs. Det er spekulert i om timeglasset ble brukt så tidlig som i det 11. århundre. Glassblåsing kom til Europa i det 13. århundre og venetianere laget utmerkede timeglass. Det var imidlertid først fra det 14. århundre at det foreligger bevis for at de eksisterer idet det i 1338 fremgår av fresken Allegory of Good Government av Ambrogio Lorenzetti. Skriflige kilder fra denne perioden nevner «timeglass» og slike fremkommer i inventarlister til skip. En av de tidligste nedtegnelser som finnes er en salgskvittering til Thomas de Stetesham, intendant på det engelske skipet «La George» i 1345:
The same Thomas accounts to have paid at Lescluse, in Flanders, for twelve glass horologes (" pro xii. orlogiis vitreis "), price of each 4½ gross', in sterling 9s. Item, For four horologes of the same sort (" de eadem secta "), bought there, price of each five gross', making in sterling 3s. 4d.
Praktisk bruk
Timeglass var de første tidmålere som var noenlunde nøyaktige, robuste og varige innretninger. Sandens strømningshastighet er nær uavhengig av kolbens utforming og dersom sanden er tørr, vil det være upåvirket av frost. Fra det 15. århundre har timeglasset vært brukt til sjøs, i kirker, i industrien og av kokker.
Jordomseileren Ferdinand Magellan sies å ha hatt med 18 timeglass pr skip! Det var litt av en jobb å passe på at alle ble snudd slik at loggen ble korrekt. Referansetidspunktet for klassisk navigasjon er kl 1200 soltid. Dette kunne måles som midtpunktet mellom soloppgang og solnedgang. Kl 1200 kunne solhøyden måles og en kunne dermed bestemme breddegraden for skipet. Med en nøyaktig klokke kan en også bestemme lengdegraden og dermed skipets posisjon.
Moderne praktisk bruk
Timeglass er ikke særlig brukt til reelle tidsmålinger, dog er det av historiske årsaker fortsatt brukt i enkelte tilfeller. Ett eksempel er ved avstemninger i det Australske Parlament der 3 timeglass er i bruk under avstemning.
Symbolsk bruk
Timeglasset en meget tydelig visualisering av fortid, nåtid og fremtid, noe som har gjort timeglasset til et varig symbol for tiden som går.
Timeglasset, ofte utstyrt med vinger, er ofte benyttet som en metafor for at den menneskelige eksistens er flyktig og sanden som renner er en hentydning til livets ende. For å inngi frykt ble timeglasset brukt i enkelte piratflagg. I England ble det noen ganger lagt i likkister og de har prydet gravstener i århundrer.
Moderne symbolsk bruk
På tross av at timeglasset forlengst er foreldet som tidsmåler, er det et av de mest gjenkjennbare symboler på tiden som går. For eksempel har den amerikanske såpeoperaen Days of our Lives fra sin første episode i 1965 understreket denne symbolikken ved at de viser et timeglass sammen med teksten: «Like sands through the hourglass, so are the days of our lives». (Som sanden i et timeglass er dagene i våre liv.)
Windows fra før versjon Vista bruker et timeglass som muse-cursor for å indikere overfor brukeren at maskinen er opptatt og en må vente.
Videre lesning
Bøker
Tidsskrift
Fjellvåk
Fjellvåk (Buteo lagopus) er en større rovfugl i haukefamilien. Den er en av våre vanligste rovfugler på fjellet. I 2006 var fjellvåken regnet som nært truet på norsk rødliste, i 2010 ble den regnet som livskraftig og i 2014 ble den kåret som årets fugl, siden den har økt voldsomt. Økningen skyldes et stort gnagerår.
Kjennetegn
Fjellvåken er mellom 54 og 60 cm lang og har et vingespenn på ca. 1,3 m. Vekten er omkring 1 kilo. Den kjennes lett igjen i flukt med sin lyse underside og mørke flekker på hver vingeknoke. Fuglearten har et kjennelig skrik. Et mjauende og klagende «piijæh». Hann og hunn er stort sett like, men hunnen kan være en anelse større. En forskjell er på stjerten. Hannen har gjerne et bredt bånd helt ytterst på den ellers kritthvite stjerten og flere mye smalere bånd lenger inn på stjerten, hunnen har bare ett helt ytterst.
Av og til kan man forveksle fjellvåk med musvåk som har et lignende skrik, men musvåken har et mye mer mjauende skrik mens fjellvåkens er mer klagende. Musvåken er som regel mørkere og mangler den mørke vingeknoken som er særegen for fjellvåken. Dessuten har fjellvåken fjær helt ned til tærne, noe kun kongeørn og fjellvåk har. Vingeprofilen i glideflukt minner mye om ørner, med lange og brede vingeflater og kort stjert, og det kan skje forveksling med den mye større kongeørna. Fjellvåken kan, akkurat som tårnfalken, stille i lufta, det vil si å stoppe opp og «henge» på flaksende vinger, noe kongeørna ikke kan. Når den stiller følger den med på smågnagere nede på bakken.
Føde
Føden består av smågnagere, og aller helst mus. Den kan i dårlige år ta rypekyllinger, frosk og firfisler. Tærne til fjellvåken er små og spesialiserte på å ta små byttedyr på bakken. Den slår aldri på fugl i luften.
Reproduksjon
Fjellvåken hekker helst i bratte berg eller skråninger, både over og under tregrensen. Den hekker også i tre, gjerne store furuer. Allerede i mars-april når den kommer tilbake fra overvintringsomeradene i Øst-Europa, kan en høre og se fjellvåken på plass i hekkebergene sine. Paringen starter fra midten av april. Det tar bare et par dager fra egget er befruktet, til egget blir lagt. Likevel parer fuglene flere ganger allerede et par uker før første egget blir lagt. Grunnen er ikke kjent, men trolig er det paringen som setter i gang eggløsningen. I midten av mai ligger de fleste fjellvåkene på 2-5 gråhvite egg med lysebrune eller rødbrune flekker. Eggene er på størrelse med hønseegg. Antall egg varierer med smågnagersvingningene. Er det svært få byttedyr kutter mange av fjellvåkene ut hekking, men i gode år kan den få mange unger og i usedvanlig gode smågnagerår kan den legge opptil 6 og 7 egg. Hunnen ruger mest, men hannen kommer og overtar ruginga mens hunnen jakter og skaffer seg mat. Hannen kommer også med mat til hunnen. Rugetiden er på ca. 31 døgn. Reiret blir helst plassert på ei berghylle, av og til i trær, men også en sjelden gang lett tilgjengelig i ei skråning eller steinur. Reiret har en diameter på rundt 1 meter og fores med mose og gress i rugegropa. Som hos kongeørnen pyntes det med friske barkvister. Fjellvåken er aggressiv ved menneskelig aktivitet nært reiret. Da flyr våkene rundt og skriker. De kan til og med stupdykke mot inntrengerne og gir seg ikke før de får det som ønsket. Ungene vokser fort i reiret og etter ca. 42 døgn får de luft under vingene og forlater reiret, men skikkelig flyvedyktige tar det noen dager til før de er.
Utbredelse og biotop
Fjellvåken hekker i det sirkumpolære området. Den er vanlig i alle fjell i Norge. Fjellvåken er trekkfugl og forlater Norge på høsten og overvintrer da i Øst-Europa. Noen (spesielt ungfugler) kan overvintre.
Riksväg 50
Riksväg 50 (Bergslagsdiagonalen) i Sverige går mellom Söderhamn og Ödeshög. Veiens lengde er 486 km, mellom Falun og Ödeshög er den stamvei.
Negidalsk
Negidalsk er språket til det sibirske urfolket negidalerne. Språket hører til den tungusiske språkfamilien. Det har to hoveddialekter: øvre og nedre negidalsk. Nedre negidalsk er påvirka av evenkisk. Ved den russiske folketellinga i 2010 blei det registrert 74 talere av negidalsk. Folkegruppa talte 513 personer. De tilsvarende talla i 2002 var om lag 200 talere av negidalsk, av ei folkegruppe på 567 personer. De fleste negidalerne (94 % av folkegruppa i 2010) bor i Khabarovsk kraj heilt øst i Russland, ved de nedre delene av Amur.
Idrettsklubben Grane
Idrettsklubben Grane (stiftet 1. februar 1902) er et idrettslag fra Arendal, som blant annet driver med fotball og håndball.
Historikk
Som eldste klubb med navnet "Grane", beholdt de navnet i 1946 da klubber med samme navn i Sandvika, Oslo og Skien fikk navnet tvangsbyttet av Norges Idrettsforbund.
Klubben arrangerte NM i orientering i 1989. I dag har den 1400 medlemmer og egen gruppe for fotball, håndball, friidrett, orientering og ski. Klubben driver Granehallen, Skydebanen kunstgress, Bjønnes stadion, Granebingen, Granestue og Øynastua.
Fotball
Grane deltok i sesongen 1947-48 i Norgesserien som eneste lag fra Aust-Agder, men rykka ned på et poengs margin da serien ble spissa til ved oppstarten av Hovedserien sesongen etter. På 50-tallet spilte klubben for det meste i landsdelsserien, daværende nivå 2. Sesongen 1961-62 skulle landsdelsserien kuttes igjen, og 3. plassen sendte Grane ned til daværende 3. divisjon. Sesongen 1968 vant Grane sin avdeling, men kom til kort i opprykkskvaliken mot Haugar og Jotun.
I 2000-sesongen spilte Grane i 5. divisjon, da IK Grane, ABK, FK Favør, Hisøy IL, Rygene IL, IL Sørfjell, Trauma IF og Øyestad IF inngikk et sammarbeid om å etablere elitesatsingen FK Arendal. Sommeren 2008 erklærte FK Arendal seg selv konkurs, samme år rykka også Grane opp fra 4. divisjon.
Klubben spilte i 3. divisjon før 2011-sesongen, da ble klubbens elitefotballsatsning slått sammen med Idrettsforeningen Trauma, til Arendal Fotball.
Sesongene 2011-2013 spilte Grane i 5. divisjon, da laget ble trukket. Fra 2016-sesongen ble det stilt lag igjen, denne gang i 6. divisjon. I 2018-sesongen ble det et overlegent opprykk, men laget ble igjen trukket foran 2019-sesongen.
I 2022 stilte klubben igjen lag i 6. divisjon.
Håndball
Klubbens håndballag for kvinner spilte 2010/11-sesongen i 1. divisjon.
Baumgartner
Baumgartner kan vise til:
Idrettsklubben Grane
Granerevyen
Idrettsklubben arrangerer også sin egen revy, Granerevyen. Dette har de gjort siden 1924.
Dora utforskeren
Dora utforskeren (org.: Dora the Explorer) er en amerikansk animert pedagogisk TV-serie for barn som gikk på Nickelodeon fra 2000 til 2014. Den ble skapt av Chris Gifford, Valerie Walsh, Rick Velleu og Eric Weiner. Det ble sendt en pilot-episode i 1999, og fra 2000 ble den sendt som serie.
Dora utforskeren er en tospråklig serie. I originalversjonen snakker figurene engelsk og spansk, mens i den norske versjonen snakkes norsk og engelsk. Hensikten er å lære barn enkle ord på det andre språket, som tall, farger og gjenstander. Serien er utgitt i en rekke land, og i de fleste er engelsk det sekundære språket.
Det er også utgitt leker, bøker og videospill med figurene fra serien.
Figurer
Utforskerstjerner:
Samuel Scheidt
Samuel Scheidt (1587–1654) var en tysk organist og komponist.
Liv og virke
Den første posten Scheidt hadde var som hjelpeorganist i Moritzkirche i Halle i 1603. I årene 1607 til 1609 studerte han hos Jan Pieterszoon Sweelinck i Amsterdam. Sweelinck fikk en sterk innflytelse på Scheidts stil.
Etter at Scheidt vendte tilbake til Halle i 1609, ble han hofforganist hos erkebiskopen av Magdeburg, Markgreve Christian Wilhelm von Brandenburg, og noe senere kapellmester for hofforkesteret i Halle. I årene 1614 til 1616 arbeidet han her sammen med Michael Praetorius.
I 1624 fikk Scheidt utgitt Tabulatura nova. Denne samlingen verk for orgel og klavikord er Tysklands første trykte utgivelse av klaviaturmusikk i partiturnotasjon (dvs kombinasjoner av femlinjes notesystemer).
I 1627, 40 år gammel, giftet Scheidt seg med Helena Magdalena Keller. De fikk syv barn, men bare to overlevde en pestepidemi i 1636. Etter at tjenesteherren flyktet fra Albrecht von Wallensteins tropper i 1628, ble Scheidt arbeidsløs. Det ble da opprettet en skreddersydd stilling for ham som Director musices (musikdirektør) ved tre store kirker i Halle by.
Scheidt mistet denne stillingen i 1630, sannsynligvis på grunn av en truende rekatolisering av Halle. Før har man antatt at det skyldes en konflikt med gymnasrektor Christian Gueintz. Deretter livnærte Scheidt seg som privat næringsdrivende («bloßer Privatus») takket være en lang rekke elever og musikalske leilighetsoppdrag. Til slutt mistet han hele sin formue, sannsynligvis på grunn av den pågående krigen.
Scheidt hørte til de viktigste komponistene på 1600-tallet. Både kvantitativt og kvalitativt gav han vektige bidrag til vokal- og instrumentalmusikken, i det hele mye bredere enn sine samtidige Heinrich Schütz og Johann Hermann Schein.
Mange av Scheidts mest gripende vokalverk, som de sene Geistliche Konzerte, er i dag stort sett ukjente og uoppførte.
Verk i utvalg
<div style="">
Fylkesvei 94
Fylkesvei 94 (Fv94) gikk mellom Hammerfest lufthavn og Hammerfest sentrum. Veiarmen fra riksveien til Hammerfest havn er også del av fylkesveien.
Før 1. januar 2010 var veien del av riksvei 94.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 871 og fylkesvei 872.
Erstattet av riksvei 94
Gulskogen stasjon
Gulskogen stasjon er en jernbanestasjon i Drammen kommune i Viken fylke.
Gulskogen stasjon ble åpnet som stoppested i 1868, to år etter Randsfjordbanens åpning. Stasjon ligger 55,27 km fra Oslo mellom Drammen og Hokksund, denne strekningen er i dag del av Sørlandsbanen. Enkelte lokaltog har Gulskogen som endestasjon. Dagens stasjonsbygning er fra 1915. Stasjonen skal få bedre adkomst, fire spor og lengre platformer i perioden 2024-2025.
STS-125
STS-125 (også kjent som HST-SM4n (Hubble Space Telescope Servicing Mission 4)) var den femte og siste romferd til romteleskopet Hubble med amerikanske romferger til teleskopet. Det var den trettiende ferden med Atlantis. Etter å ha blitt utsatt flere ganger som følge av en systemfeil på Hubble, fant oppskytningen sted fra John F. Kennedy Space Center klokken 20:01 norsk tid (klokken 14:01 lokal tid) den 11. mai 2009. Fergen landet den 24. mai,
Målet med romferden var å levere to nye instrumenter, ekstra gyroskoper og batterier til romteleskopet slik at det kan holdes i drift til etterfølgeren, James Webb Space Telescope, som skytes opp i 2019.
Mannskap
Tall i parentes angir antall romferder den enkelte har vært med på, inkludert denne romferden.
Merknader
Mannskapet besto utelukkende av amerikanske astronauter fra NASA, hvorav tre hadde vært med på vedlikeholdsoppdrag på Hubble-teleskopet tidligere. Astronomen John M. Grunsfeld var med som ferdspesialist under STS-103 i 1999. Grunsfeld var også med på oppdraget STS-109 sammen med kollegene Scott D. Altman og Michael J. Massimino i mars 2002.
IMAX-film
NASA hadde i samarbeid med Warner Bros. Pictures og IMAX Corporation utstyrt Hubble-teleskopet med et IMAX 3D-kamera under STS-125. Videomaterialet ble brukt i produksjonen av en dokumentar om romteleskopet. IMAX har tidligere produsert flere filmer relatert til verdensrommet, blant andre Destiny in Space, The Dream is Alive, Mission to Mir, Blue Planet, Magnificent Desolation og Space Station 3D.
Beredskapsplan
Ettersom Hubble befinner seg i en annen bane enn Den internasjonale romstasjonen, ville ikke Atlantis ha mulighet til å dokke ved romstasjonen dersom det skulle ha oppstått problemer før den kunne returnere til Jorden. NASA hadde derfor planlagt en redningsferd STS-400 med Endeavour, som sto i beredskap på rampe 39B ved Kennedy Space Center.
Nenetsisk
Nenetsisk er et uralsk språk som snakkes av nenetserne i Russland. Nenetsisk tales i nordlige deler av Russland. Omkring 27 000 personer taler nenetsisk, hvilket er ca. 70 prosent av folket.
Alfabetet består av totalt 32 konsonanter og sju vokaler. Skriftspråket anvender det kyrilliske alfabetet.
Nicolas Antonoff
Nicolas Antonoff (født 28. desember 1981 i Annecy i Frankrike) er en fransk profesjonell ishockeyspiller. Antonoff har spilt ni sesonger i Ligue Magnus mellom 2001 og 2011. Hans beste sesong i 2004-05, da han samlet 14 poeng på 21 kamper med Brûleurs de Loups.
Antonoff har også spilt i Avalanche de Mont-Blanc, Ours de Villard-de-Lans og Pingouins de Morzine. Han signerte for 2011-12 sesongen med den norske klubben Stjernen Hockey. Han har landskamper for Frankrike.
Neumagen-Dhron
Neumagen-Dhron er en kommune i Moseldalen i delstaten Rheinland-Pfalz i Tyskland. Neumagen-Dhron er den eldste vinbyen i Tyskland. Et verdensberømt romersk vinskip er funnet her, og dette vinskipet finnes på tegninger, treskjæringer og skulpturer rundt omkring i byen.
Zamboanga del Norte
Zamboanga del Norte er en filippinsk provins i regionen Zamboangahalvøya i landsdelen Mindanao. Den grenser i vest til provinsen Misamis Occidental og i sør til provinsene Zamboanga del Sur og Zamboanga Sibugay. Provinssetet er i Dipolog City.
Politisk inndeling
Zamboanga del Norte er delt i 2 "cities" (bykommuner) og 25 "municipalities" (landkommuner).
Seterveien (Oslo)
Seterveien (1–25, 2–20B) er en vei på Sæter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Nordstrandveien til Erling Schiøtz' vei. Nord for sistnevnte fortsetter veiløpet som gangvei langs Ekebergbanen til Seterliveien ved Bråten holdeplass.
Veien fikk navn i 1904 etter gården Vestre Sæter (i nr. 2B).
Brighton (band)
Brighton er en indiepop-gruppe fra Haugesund. Medlemmene har kjent hverandre siden de var barn og alle gått på musikklinjen på Skeisvang videregående skole.
Bandet har blitt kåret til Ukas Urørt og kom til Urørtfinalen 2011 som et av fem band med låten St. James Society. Melodien er inspirert av Confessions of an English Opium-Eater av Thomas De Quincey og ble spilt på NRK en rekke ganger sommeren 2010. Før finalen var det en duell mot bandet Bloody Beach for å komme til Urørtfinalen og det ble  satt stemmerekord med 17 456 stemmer. De har hatt en rekke konserter konserter både på by:Larm i februar 2011 og på andre konsertscener. Brighton vant også BAs konkurranse oppdrag demo i november 2010. Bandet gav ut EP-en Conquistador EP i februar 2011. Brighton er tilknyttet Amber Booking som har en rekke andre band og artister på sin liste.
Dieselmotor
En dieselmotor er en intern forbrenningsmotor som ble konstruert av den tyske ingeniøren og oppfinneren Rudolf Diesel (1858–1913) i 1897. Dieselmotoren ble opprinnelig utviklet for å kunne kjøre på peanøttolje med tanke på at forskjellige land skulle kunne dyrke sitt eget drivstoff, men den har siden kort etter oppfinnelsen likevel stort sett blitt kjørt på det som eponymisk kalles dieselolje.
Moderne dieselmotorer har kompresjonsforhold på mellom 14:1 og 25:1, og er ofte turboladet for å øke vekt-effekt-forholdet. En bensinmotor har normalt ikke høyere kompresjonsforhold enn mellom 8:1 og 12:1. Høyere kompresjon betyr bedre virkningsgrad, som fører til at dieselmotorer har et generelt lavere brennstoff-forbruk enn bensinmotoren, selv om Otto-prosessen i teorien har høyere virkningsgrad.
Dieselmotoren kan, som bensinmotoren, operere både etter to- og firetaktsprinsippet, men totakts dieselmotorer er kun vanlig i store marine motorer (krysshodemotor), lokomotiver, eller i spesielle motorvarianter.
I desember 2005 ble det for første gang i Norge registrert flere nye personbiler med dieselmotor enn med bensinmotor. I 2006 var 48,3% av de nyregistrerte personbilene i Norge utstyrt med dieselmotor.
Virkemåte
Prinsippet bak en dieselmotor ligner prinsippet bak en vanlig bensinmotor.
På samme måte som med en firetakts bensinmotor består arbeidsforløpet i en firetakts dieselmotor av følgende fire takter eller stempelslag:
Dieselmotorer har ikke forgasser og trenger ikke gasspjeld for å fungere, som bensinmotorer har. Men dieselmotorer med turbolader har vanligvis ett gasspjeld for å beskytte turboen ved lastveksel, som forskrift, og for å forhindre sterk slåing/risting av motoren når den blir slått av. Dreiemomentet styres i stedet av mengden drivstoff som sprøytes direkte eller via forkammer inn i sylindrene. Hvis motoren har mekanisk dieselpumpe, er gasspedalen koblet til denne via en wire. Mekaniske dieselpumper distribuerer dieselen gjennom et rør for hver sylinder. Moderne dieselmotorer har ett felles rør (common rail) som forsyner elektrisk styrte innsprøytningsdyser (injektorer) med diesel under høyt trykk, i størrelsesorden 300–2000 bar.
Personbiler med dieselmotor har ofte egen undertrykkspumpe til drift av bremsekraftforsterkeren og vakuumstyring av enkelte funksjoner på motoren som f.eks. ladetrykkregulering, strypespjeld o.l. ettersom dieselmotorer ikke har noe brukbart undertrykk i innsugsmanifolden.
Under normal gange øker temperaturen i sylindrene til mellom 700 og 900 °C ved komprimering av luften. Ved start når motorblokka er kald, brukes gjerne glødeplugger til å varme opp sylindrene før motoren startes for å sikre antenning av drivstoffet. Merk at i motsetning til bensinmotorer, selv med mekanisk pumpe og forgasser (ikke elektronisk innsprøytning) men som trenger fortsatt strøm for antenning av blandingen gjennom tennpluggen, kan en tradisjonell dieselmotor med mekanisk dieselpumpe, gå uten spenning på batteri og dynamo etter at den først er startet.
Verdens største motor
Verdens største motor er Wärtsilä-Sulzer RTA96, en 14 sylinder 2 takts turbo diesel motor.
Motoren er konstruert for å drive Emma Maersk og søsterskipene. Verdens største motor veier 2300 tonn, er 27 meter lang og 13,4 meter høy. Når den gå for fullt, utvikler den 80 MW og forbruker 13,000 liter diesel i timen.
Sigurd A. Danielsens vei (Oslo)
Sigurd A. Danielsens vei (1A–5D, 4A–12F) er en vei på Nordseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei nordover fra Lambertseterveien.
Veien fikk navn i 1984 etter fagforeningsmannen Sigurd A. Danielsen (1908–80).
Amboltsky
Amboltsky er en høy cirrussky i toppen av en cumulonimbussky.
I en cumulonimbussky er det særlig kraftige oppoverretta luftstrømmer. Etter hvert som lufta stiger, blir den avkjølt og kondenserer, slik at det blir dannet skyer. Cumulonimbusskyen vokser til den når toppen av tropopausen, som markerer et skille i atmosfæren der lufta i stratosfæren over dette nivået brått blir langt mer stabil. Den stigende lufta trenger derfor ikke i særlig grad gjennom tropopausen og blir i stedet presset ut horisontalt som stigende røyk som treffer et tak. Denne horisontale vinden i toppen av en cumulonimbussky drar med seg cirrusskyene i toppen utover, og sett fra avstand får hele skyen form som en ambolt.
Amboltskyer er tegn på en fullt utviklet cumulonimbussky som ofte fører med seg tordenvær eller kraftige regn- og haglbyger. Om det faller nedbør fra selve amboltskyen, vil det noen ganger kunne dannes mammatus- eller mammaskyer.
Eksterne lenker
Cumulonimbus
Xianbei
Xianbeifolket (forenklet kinesisk: 鲜卑, tradisjonell kinesisk: 鮮卑, pinyin: Xiānbēi, Wade-Giles: Sien-pi, eller Hsien-pei) var et stort nomadisk folk som holdt til i de områder som i dag er Mandsjuria (nord i Kina og det østlige Mongolia, og som senere vandret inn i de kinesiske provinsene Shanxi, Shaanxi, Gansu, Qinghai, Hebei, Indre Mongolia og Liaoning. Noen stammer av xianbeifolket forble, eller havnet, i østdelen av det gamle Mandsjukeiserdømmet, i den mandsjuprovinsen som ble kjent som det østlige Heilungkiang (eller Hulun) og som nå svarer til Khabarovsk- eller Amur-områdene i Russland.
Xianbeifolket var en føderasjon av en rekke ikke-kinesiske stammegrupper. Den viktigste av dem var tuobastammen. De ble en viktig del av kinesisk kultur i Han-tiden, da de befolket de mongolske stepper og det som i dag er provinsene Hebei og Liaodong. Etter Han-dynastiets fall etablerte de en rekke egne riker, som Yan-dynastiet, Det vestlige Qin-dynasti, Det sørlige Liang og fremfor alt det nordlige Wei. På Tang-dynastiets tid hadde de langt på vei blitt assimilert i den kinesiske han-kulturen både hva gjaldt, seddvaner og skikker, administrasjon og språk. Grunnleggerne av både Sui-dynastiet (Yang Jian) og av Tang-dynastiet (Li Yuan) var sønner av tuoba-prinsesser, og dermed halvblods xianbei.
En kinesisk hersker av xianbei-bakgrunn skal ifølge kildene ha vært lyshåret, likesom en del tatarer fra samme området også var det. Det er mulig at de var beslektet med den moderne tids turkotatarske folk.
Viken I
Viken I er en av ni landsdelskretser som skyttersamlagene knyttet til Det frivillige skyttervesen er delt inn i. Hvert år kåres en Viken I-mester i baneskyting og feltskyting.
Viken I omfattes av de vestlige delene av det historiske området Viken. Kun skyttere som sogner til skyttersamlagene Drammen, Hallingdal, Numedal, Ringerike og Vestfold kan delta i de årlige Viken 1-stevnene.
I perioden 1921 til 1990 ble det hvert år delt ut en liten kongepokal til vinneren av landsdelkretsstevnet i baneskyting i to eller tre landsdelskretser. Hvilke landsdelskretser som fikk kongepokal gikk på omgang. Vinneren ble da titulert som «småkonge», for å skille det fra den store kongepokalen som skytterkongen på Landsskytterstevnet fikk. I tabellen under finnes alle småkonger som ble kåret i Viken I-kretsen i perioden dette systemet ble brukt.
Wallander – Lekkasjen
Wallander – Lekkasjen er en svensk thriller fra 2009. Det er den sjuende filmen i den andre omgangen med Krister Henriksson som Kurt Wallander. Filmen ble sluppet på DVD den 18. november 2009.
Handling
Ystad rammes av flere og flere godt planlagte ran av verditransporter, der biler står i brann, motorveier blir avsperret og mange millioner forsvinner. Aspirantene Isabelle og Pontus er befinner seg tilfeldigvis på en øvingskjøring på akkurat rett sted og tar opp jakten, som slutter med at Pontus tas til fange. Kurt Wallander og hans kollegaer jobber på brei front og finner et spor som leder til Sven Adelgren, en eldre venn og tidligere politikollega av Wallander, som nå arbeider hos Seceuro, som har ansvaret for flere av de ranede transportene. Samtidig arbeider Svartman med en sak der en orienteringsløper blir myrdet et eller annet sted ute i skogen. Når Svartman finner et orienteringskart og seinere følger i orienteringsløperens fotspor går han rett inn i løvens hule og det er nære på at han møter samme skjebne.
Hwange nasjonalpark
Hwange nasjonalpark, tidligere Wankie National Park er Zimbabwes største nasjonalpark i utstrekning. Den ligger et par timers kjøring fra byen Victoria Falls ved Zambezifloden i Zimbabwe, og er kjent for sitt rike dyreliv. Nasjonalparkens areal er 14 651 km² og den har mer enn 100 dyrearter og 400 fuglearter. Den er blant annet kjent for sine flokker med afrikansk elefant, men også for sine ville rovdyr, som løve og afrikansk villhund.