cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puqi kullkraftverk
Puqi kullkraftverk er et kullkraftverk i byen Chibi i provinsen Hubei, i det sentrale Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på 2 like store turbiner á 300 MW hver. Anlegget stod ferdig i 2004. Operatør er selskapet China Resources Power Co Ltd, som eier 100% av anlegget.
Arkiv
Elektroniske arkiver
Utviklingen av datamaskiner og digital lagring av opplysninger har i stor grad revolusjonert arkivarbeidet fra 1990-tallet. Elektroniske journaler har vært i bruk siden slutten av 1980-tallet, og en del standardiserte saksbehandlingtyper har også blitt arkivert elektronisk i ulike typer databaser siden da. Fra 1990-tallet har det blitt utviklet bedre systematikk rundt elektronisk lagring også av saksarkiver. Dette baseres i stor grad på skanning av papirbaserte brev, konvertering til egnet og godkjent filformat (for eksempel TIFF eller JPG-format) og lagring av skannede dokumenter, konverterte HTML-dokumenter, e-poster og brev skrevet i tekstbehandlingssystem (Word) i samme database og med elektronisk kobling til den elektroniske journalen.
Regelverket rundt elektronisk arkiv er i stadig utvikling. Prinsippet er godkjent i arkivverkets tekniske kravspesifikasjon Noark 5 (Norsk Arkivsystem, versjon 5), som er en standard for arkivdanning som stiller krav til arkivstruktur, metadata og funksjonalitet. Noark5 skal kunne brukes for alle typer arkivdanning, uavhengig av teknologisk løsning og type organ. Alle former for aktiviteter som skaper dokumenter som det er viktig å sørge for at oppbevares og gjenfinnes i autentisk form, skal i prinsippet inngå i en løsning for arkivdanning. Dette er helt uavhengig av offentlig eller privat sektor, om dokumentene inngår i tradisjonell saksbehandling, hvor mange år de skal oppbevares eller om de skal avleveres til depotarkiv. Noark 5 er den siste utgaven av Noark-standarden, og ble publisert sommeren 2008. For tiden gjelder at alle arkivverdige dokumenter skal lagres som PDF/A. Dette formatet skal alle som selger Noark-løsninger tilby.
Forholdet til offentlighetsloven
Den norske offentlighetsloven har bestemmelser om at alle saksdokumenter i den offentlige forvaltningen i utgangspunktet skal være offentlige og kunne leses av alle (med en del unntak, blant annet for personlige, taushetsbelagte opplysninger). Dette setter store krav til arkivene i offentlige organer, slik at offentligheten kan ha innsyn i dokumentene og kunne finne fram på en enkel måte.
Arkivplan
Alle offentlige organer skal beskrive sine arkiver og sitt arkivarbeid i en arkivplan. Dette er bestemt i arkivforskriften. Arkivplanen skal vise
Hensikten med å ha en arkivplan er at den skal gi en oversikt over hva organet har av arkivmateriale og på hvilken måte det er organisert slik at ettertiden kan finne fram i det som ellers ville være en utilgjengelig samling av dokumenter.
Fosforos
Fosforos (gresk Phōsphoros), et navn som betyr «bringeren av lys», er morgenstjernen, planeten Venus om morgenen. Φαοσφόρος (Faosforos) og Φαεσφόρος (Faesforos) er former av det samme navnet i noen greske dialekter. Et annet gresk navn for morgenstjernen er Ἑωσφόρος (Heōsforos), som betyr «bringeren av daggry».
Saône
Saône er en elv i det østlige Frankrike, og en av Rhônes sideelver fra høyre. Saône springer ut fra Vioménil i departementet Vosges, og munner ut i Rhône i Lyon.
Etymologi
Navnet Saône stammer fra den keltiske elvegudinnen Souconna. Navnet man finner på elven fra antikk tid er Arar.
Departementer og byer
Elven renner gjennom følgende departementer og byer:
Sideelver
Saônes sideelver, hvor H er fra høyre og V fra venstre:
Sabine (elv)
Sabine (spansk: Río de Sabinas) er ei 893 km lang elv som starter i det østlige Texas, og renner ut i Mexicogolfen i delstaten Louisiana.
Navnet kommer fra Sabinas som er det spanske ordet for einer.
Elven løper gjennom et viktig oljeproduderende område, og den nedre del ved Golfen er blant de mest industrialiserte områder i det sørøstlige USA.
Changzhou kullkraftverk
Changzhou kullkraftverk er et kullkraftverk i byen Changzhou sørvestlige strøk av i provinsen Jiangsu, i det østlige Kina. Det har i første byggetrinn en installert produksjonskapasitet på 1 200 MW fordelt på 2 like store turbiner á 600 MW hver. Siste byggetrinn gir ytterligere 1.320 MW fordelt på 2 x 650 MW enheter.
Anlegget stod ferdig med første byggetrinn i 2006. Operatør er selskapet China Guodian Co, mens China Resources Power Co Ltd eier 25% av anlegget.
Fluxx
Fluxx er et kortspill designet av Andrew Looney og utgitt av LooneyLabs. I dette spillet forandres reglene underveis i spillet. Den første utgaven av spillet ble skapt i juli 1996, og det er utgitt flere utgaver av spillet inspirert av populærkultur og andre temaer. Noen versjoner av spillet er: Star Fluxx, inspirert av science fiction; Cthulhu Fluxx, inspirert av Lovecrafts verk; Doctor Who Fluxx, inspirert av Doctor Who; og Pirate Fluxx, med et pirat-tema.
Spillets gang
Spillet starter med at hver spiller får utdelt tre kort, og man blir enig om hvem som skal begynne. Reglene til spillet forandrer seg gjennom spillets gang, og hver spiller må trekke og legge ut kort i henhold til de reglene som til en hver tid gjelder. Kortene er delt inn i fire kategorier: regel-, handlings-, mål- og oppbevaringskort (engelsk: henholdsvis «new rule», «action», «goal» og «keepers»). Når man spiller et regelkort, betyr det at en ny regel kommer inn i spill. Dersom det finnes eldre regler som motsier en nyere regel, vil den gamle regelen måtte vike plass. Handlingskortene lar spillere gjøre en handling, som er spesifisert på kortet. Målkortene bestemmer hvilke oppbevaringskort man trenger for å vinne (disse vil og bli byttet ut underveis i spillets gang). Siste korttype er oppbevaringskortene, disse skal spillere legge på bordet foran seg, slik at alle ser de. Dersom en spiller har den/de oppbevaringskortene som er spesifisert på målkortet, vil denne spilleren vinne.
Mottakelse
Fluxx har fått en noe gjennomsnittlig vurdering i følge brettspillnettstedet Boardgamegeek, med en sammensatt poengsum av 5,7 ut av 10 poeng, basert på tilbakemeldinger fra 16,937 brukere (per 15. september 2022). På det samme nettstedet, har utgaven Star Fluxx den beste poengsummen av de forskjellige Fluxx-utgavene, med en poengsum av 6,3 ut av 10, basert på 5,395 brukere sine tilbakemeldinger (per 15. september 2022).
Tremenning
Tremenning betegner på norsk et slektskapsforhold mellom to personer i tredje ledd; etterkommere i tredje generasjon. En tremenning er en slektning som er barn av søskenbarnet (fetteren eller kusinen) til mor eller far, ens filleonkel og -tante. Tremenninger har minst én oldeforelder felles, men ikke felles foreldre eller besteforeldre. Tilsvarende brukes firmenning, femmenning osv. om ledd videre i slekten. På engelsk brukes benevnelsen second cousin.
Humlebladlusløve
Humlebladlusløve er en av bladlusløvene (Hemerobiidae), en av de mindre nettvingene i Norge.
Utbredelse
Humlebladlusløve finnes i nesten hele Norge, og er ganske vanlig lengst sør i landet. Den blir sjeldnere i Midt-Norge, og finnes ikke helt nord.
Utseende
Humlebladlusløve er en blek gråfarget bladlusløve. Men fargen hos arten kan variere fra ganske lyst grågult til mer mørk gråbrun. Kroppen er omtrent 10 mm. lang. Ryggsiden på brystpartiet har et lysere midtfelt og mørkere sider. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath).
Slektene Megalomus, Hemerobius og Wesmaelius har alle to rekker av skråstilte tverribber i bakvingene.
Artene i slekten Hemerobius kan være vanskelige å skille fra hverandre. For enkelte arter er bare hannens kjønnsorganer som er et sikkert artskjennetegn. Hunner kan vanskelig artsbestemmes når de er nyklekte, eldre hunner kan artsbestemmes ut fra kjønnsorganene, men dette medfører disseksjon.
John Fearn
John Fearn (født 1768, død 1837) var en offiser i den britiske marinen, skipskaptein og oppdagelsesreisende. Fearn ble berømt for å ha vært den første europeer som kom til Nauru, som i dag er en selvstendig republikk.
Fearn oppdaga Nauru 8. november 1798 på vei fra Ny-Zealand til Kina med hvalfangstskipet sitt, Hunter. Han kalte øya Pleasant Island på grunn av dens vakre miljø og på grunn av nauruernes gjestmildhet.
Subud
Subud er en internasjonal, åndelig organisasjon som henvender seg til mennesker med alle religiøse bakgrunner såvel som folk uten noen religiøs bakgrunn.
Sentralt i Subuds lære står spontane inngivelser kalt latihan kejiwaan (indonesisk: «åndelig øvelse») der en opplever oppvåkning av sitt indre selv og en økt evne til å finne og fullføre sine veier i livet. Mange knytter dette opp mot det guddommelige. Denne øvelsen utføres i separate rom for kvinner og menn, hvor Guds kraft, eller en høyere energi, kommer til uttrykk gjennom spontan aktivitet. Lathian inkluderer spontan synging, dans, roping og latter.
«Susila Budhi Dharma» uttrykker at mennesket har evnen til å overgi seg selv til Gud (Dharma), og oppleve en vederkvegelse av den livskraft som gjennomstrømmer og omfavner alt (Budhi), og at den høynede nærhet til denne kraft kan forbedre selvet slik at ens adferd blir mer ekte menneskelig (Susila).
Historie
Subudbevegelsen ble grunnlagt og stiftet i Jakarta i Indonesia av Muhammad Subuh Sumohadiwidjojo (1901–1987). Han kalte seg Bapak (indonesisk: «far»). Muhammad Subuh studerte sufisme. Han hevdet at han hadde hatt en sterk mystisk opplevelse i 1925, og i 1933 stiftet han Subud-bevegelsen på bakgrunn av denne opplevelsen. I begynnelsen var utbredelsen begrenset til Indonesia. Fra 1947 ble navnet Subud først brukt, og i 1956 kom bevegelsen til Europa gjennom J. G. Bennett.
Den finnes nå i rundt 80 land, og har omkring 10 000 medlemmer (2007). Bevegelsen ble stiftet i Norge i 1958. Bevegelsen ble i starten spredd i studentmiljøet på Sogn studentby i Oslo. Subudbevegelsen fikk stor oppmerksomhet i osloavisene da den ble etablert i Oslos studentmiljø.
Tettsted
Et tettsted er et tettbebygd område; et byområde, en by, et bebyggelsestyngdepunkt, for eksempel et industristed, fiskevær, bygdesentrum eller kommunikasjonsknutepunkt. Tettstedsbegrepet ble introdusert i norsk språk på 1950-tallet som et geografisk begrep for et bymessig område med sammenhengende tett bebyggelse i motsetning til landsbygd med spredt bebyggelse. Begrepet var allerede da internasjonalt, og tatt i bruk blant annet for å bestemme byers folketall. I 1960 vedtok de nordiske land å bruke en felles definisjon for byområder eller tettsteder. Den nordiske definisjonen avviker noe fra det som brukes ellers i Europa og andre deler av verden.
Arnfinn Bårdsen
Arnfinn Bårdsen (født 11. juni 1966 i Stavanger) er jurist og dommer i Norges Høyesterett. Fra 2019 er han dommer i Den europeiske menneskerettsdomstolen. I 2022 fikk han stillingen som seksjonspresident i den samme domstolen.
Tettsted
2007 var året da urbaniseringen i verden var kommet så langt at halvparten av jordas beboere bodde i samfunn som kan defineres som urbane. Statistikk over befolkning i urbane samfunn (tettsteder) versus rurale samfunn fra tilnærmet alle land er grunnlaget for at dette kunne stadfestes. 82,41 % av Norges befolkning bor nå (2021) i tettsteder. På begynnelsen av 1940-tallet bodde ca. 50 % i tettsteder.
Arnfinn Bårdsen
Bårdsen var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Han tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Bergen i 1992 og ble dr. juris i 1999 med avhandlingen «Krenkelser og klager : vilkårene for realitetsbehandling av private klager ved Den europeiske menneskerettsdomstolen». I studietiden var han redaktør for fagtidsskriftet Jussens venner, vitenskapelig assistent og juniorstipendiat. Han arbeidet som amanuensis, stipendiat og førsteamanuensis ved juridisk fakultet ved Universitetet i Bergen i perioden 1992 til 2003, med fagansvar i prosessrett og undervisningsoppgaver i blant annet statsforfatningsrett, folkerett og internasjonale menneskerettigheter. Han tjenestegjorde som dommerfullmektig ved Jæren sorenskriverembete 1994-1995 og var Visiting Fellow, European University Institute (Firenze) våren 2002. I perioden 2003 til 2008 var han lagdommer, lagmann/avdelingsleder og konstituert førstelagmann i Gulating lagmannsrett. Han ble utnevnt til høyesterettsdommer i desember 2007, og tiltrådte 1. juli 2008. Han var medlem av Tvistelovutvalget (NOU 2001: 32) og leder av Fylkesnemndsutvalget (NOU 2005: 9). Bårdsen var også medlem av styret i Den norske dommerforening 2010-2012. Han er medforfatter til Tvistelovkommentaren og én av tre hovedredaktører til Norsk Lovkommentar.
Bårdsen var på 1980-tallet bassist for Sigvart Dagsland.
Tettsted
Begrepet tettsted - en oversikt
Et tettsted er et område med en større tetthet av menneskeskapte strukturer i kulturlandskapet sammenliknet med omliggende områder.
Et tettsted defineres som et sammenhengende bebygd område, uavhengig av administrative grenser. Definisjonene som brukes i ulike land omfatter bestemmelser om en minstegrense for folketall og en maksimal avstand mellom husene.
Folketall for byer oppgis gjerne for tettsteder, for en byregion eller for de administrative områdene. En byregion (metropolitan area) er mer omfattende enn et tettsted, og inkluderer såvel tettstedet, satellittbyer og landlige områder som har dagpendling til bysenteret. Dette gjør at byregioner kan omfatte store landlige arealer, og de er mindre relevante for å beregne befolkningstetthet. En liste over verdens storbyer blir vesentlig annerledes etter som en tar utgangspunkt i de administrative enhetene, i tettstedene eller i storbyregionene. De administrative enhetene er ofte tilfeldige (de har historiske årsaker) i forhold til utbredelsen av den sammenhengende tettbebyggelsen. En by kan ha store landbruksarealer innenfor grensene, og det tettbebygde arealet kan gå langt utenfor bygrensene.
Det statistiske bybegrepet har betydning for oss alle når vi leser norsk og internasjonal statistikk om byer, deres folketall og arealer. Grensene mellom tettstedene har betydning hver gang Kommune-Norge omstruktureres. Økonomer foretrekker å forholde seg til regioner eller byregioner.
Tettstedets sentrumsområder
Innenfor et tettsted opererer Statistisk sentralbyrå med begrepene sentrumskjerne og sentrumssone. En sentrumssone er i denne sammenhengen definert som et område satt sammen av en eller flere sentrumskjerner og en sone på 100 meter rundt. En sentrumskjerne er definert som et område med mer enn tre ulike hovednæringsgrupper med sentrumsfunksjoner. I tillegg til detaljvarehandel, må offentlig administrasjon eller helse- og sosialtjenester eller andre sosiale og personlige tjenester være representert. Avstanden mellom virksomhetene skal ikke være mer enn 50 meter. Statistisk sentralbyrå avgrenser sentrumssoner årlig i forbindelse med oppdateringen av de norske tettstedskartene som legges ut på byråets nettsider.
Tettstedet Tønsberg - et eksempel
Når vi leter etter byen Tønsbergs folketall – er det identisk med folketallet i kommunen Tønsberg eller tettstedet Tønsberg? Det finnes også et tredje statistisk alternativ: Den del av tettstedet Tønsberg som er innenfor kommunen Tønsbergs grenser.
Solheimsviken
Solheimsviken ligger inne i Puddefjorden ved foten av Løvstakken i Bergen. Området omtales gjerne som «Viken». Her ligger Danmarks plass, et av Norges mest trafikkerte kryss, med legevakten like ved siden av.
Tettsted
Tettstedet Tønsberg - et eksempel
Kommunen Tønsberg har store jordbruksarealer og en stor andel spredt bebyggelse og flere mindre tettsteder, samtidig som nesten halvparten av tettstedet Tønsberg ligger i nabokommunen Færder. Den administrative grensen mellom Tønsberg og Færder er tilfeldig trukket i forhold til utviklingen av tettbebyggelsen, og folketallet i den del av tettstedet Tønsberg som ligger innenfor Tønsberg kommunes grenser blir derfor uinteressant som mål på hvor stor byen Tønsberg er. Tønsberg ble ca. 1875 tillagt den del av øya Nøtterøy som vendte mot Kanalen. Seinere har den bymessige bebyggelse strukket seg lenger og lenger sørover på Nøtterøy, slik at kommunesenteret i Færder kommune, Borgheim, nå ligger innenfor tettstedet Tønsberg. I Tønsberg-distriktet har det vært en stadig tilbakevendende debatt om sammenslåing av kommunene. Kommunereformen endte for Tønsbergs vedkommende med at Tønsberg og Re ble slått sammen. Tønsberg kommune ble en stor jordbrukskommune allerede ved sammenslåingen med Sem, og dette ble ytterligere forsterket ved sammenslåing med Re. Tettstedet Tønsberg fortsatt forblir delt mellom kommunene Tønsberg og Færder. Disse to kommunene samarbeider på mange måter, bl.a. med felles bibliotek og brannvesen.
Solheimsviken
Her lå Bergens Mekaniske Verksted (BMV). I dag er verftsområdet bebygget med nye kontorbygg for blant andre DNB. Flere bygg fra skipsbyggingstiden er modernisert. Arenum messehall ble revet for å gi plass til DNB-bygget. Det tidligere verftsområdet heter i dag Solheimsviken Næringspark og eies av Rieber Eiendom.
Solheimsgaten er strøkets handlegate, med byste av Arne Bendiksen som vokste opp i gaten. Da strøket ble sanert rundt 1980, fikk bydelen rundt 500 nye innbyggere i moderne lavblokker, et aldershjem og kontorer for rundt 200 Statoil-ansatte. Selve Solheimsgaten var blitt gågate, men bare ett trehus stod tilbake, nr 58 som også ble kalt «bakerhuset». I en årrekke hadde både Europris og bakeriet Solbrød utsalg i 1. etasje, men i 2018 ble også dette siste trehuset revet.
Tettsted
Tettstedet Tønsberg - et eksempel
Den geografiske byen Tønsberg er selvfølgelig mest å sammenlikne med tettstedet Tønsberg selv om dette stadig er delt mellom to kommuner.
Solheimsviken
Pga de enorme omkostningene ved ekspropriasjon av tomtegrunn ble prosjektet i Solheimsviken den siste totalsanering av en gammel bydel i Bergen.
Forum kino i Solheimsviken var en gang Norges største frittstående kinobygg.
Tettsted
Bygde-Norges tettsteder
I daglig bruk anvendes ordet tettsted om en tettbebyggelse som ikke er stor eller betydningsfull nok til å kalles by, men som likevel klart skiller seg ut fra landsbygda som en tettbebyggelse. I dagligspråket er verken avstanden mellom husene eller det nøyaktige innbyggertallet avgjørende for hva som kalles et tettsted. En har naturligvis heller ikke alltid klart for seg om SSB regner et sted som et selvstendig tettsted, som del av et større tettsted, som et tidligere tettsted, eller et sted som er i ferd med å vokse til et tettsted.
Det typiske tettstedet i Bygde-Norge består av butikker og andre servicebedrifter, samt boliger og kanskje hotell og industribygg. Tettstedet kan være kommunesenter med kommunale institusjoner som aldershjem, helsesenter og herredshus. I større tettsteder finner man også statlige institusjoner som sykehus, politi og domstoler. Et større tettsted med et sentralt forretningsstrøk vil vanligvis kalles en by.
Mange typiske tettsteder i Norge ble til på 1800-tallet. Det er flere historiske årsaker, og den viktigste var at det ble lovlig å drive handel og håndverk utenfor byene. Landhandelen, og etter hvert flere butikker, ble lokalisert til veikrysset, kirkestedet, strandstedet med den nye dampskipsbrygga eller i stasjonsbyen rundt jernbanestasjonen. På 1900-tallet opprettet kommunene serviceinstitusjoner. På slutten av 1900-tallet var biltrafikken i ferd med å kvele mange små tettsteder, og i mange tilfelle er hovedveien lagt utenom tettstedet.
I 1950-åra manglet det norske språk et felles begrep for alle disse små urbane stedene – bygdebyer og strandsteder – sentra som likevel ikke var store nok til å kalles byer. I forbindelse med folketellingen 1960 ble begrepet tettsted velkjent. Begrepet ble straks en del av det vanlige norske språk som et begrep for en tettbebyggelse med et urbant preg der det likevel ville falle unaturlig å bruke begrepet by. Denne alternative forståelsen av begrepet har – for folk flest – blitt den mest vanlige betydningen av begrepet.
Tettsteder, byregioner og administrative enheter
Det er forskjeller fra land til land i definisjonene på hva som konstituerer en by, og hvilke metoder som brukes til å avgrense byer statistisk og geografisk. Derfor byr det på problemer å sammenlikne byer og byområder ulike steder i verden.
I statistikk over byer og deres folketall og arealer støter man oftest på tre ulike definisjoner av fenomenet by.
Begrepet tettsted, på engelsk urban area eller urban agglomeration, er basert på byens mest iøynefallende egenskap, tett bebyggelse, et sammenhengende bebygd område, medregnet forsteder. Den vanligste tillatte maksimale avstand mellom bygninger er 200 meter (Norge: 50 m.). Man kan også bruke begrepet agglomeration som betyr et utvidet byområde. Administrative grenser tas ikke hensyn til. I prinsippet er definisjonen av det norske begrepet tettsted i full overensstemmelse med urban area. I praksis vil definisjonens ulike parametere variere noe, avhengig av forhold i de enkelte land. Dette gjelder bl.a. tillatte avstander mellom bygninger og tillatte avstand mellom husklynger. Minimum befolkning for å oppnå status som tettsted varierer mye fra land til land (Norge: 200). Tettstedene Torvikbukt i Gjemnes kommune med om lag 230 innbyggere og Oslo tilfredsstiller begge den norske tettstedsdefinisjonen.
Begepet metropolitan area er ikke basert på byens tettbebygde form, men på byens funksjon i forhold til et større område, det vi på norsk vanligvis kaller en byregion eller storbyregion. Pendling til og fra bysenteret, byens pendler-omland, er ofte definisjonsgrunnlaget for å avgrense den funksjonelle byregionen. Satellitter regnes med i en byregion. I norske undersøkelser av byregioner avgrenses regionene på kommunenivå. Statistikk som gjør det mulig å trekke mer nøyaktige grenser finnes ikke. Stor-Osloregionen hvor Drammen og Moss inngår er et eksempel på en storbyregion i Norge. Begrepet byregion brukes vanligvis først når regionene har en viss størrelse.
De administrative geografiske enhetene, vanligvis kommuner, brukes også til å definere byer, og dette var langt mer vanlig tidligere. I noen tilfeller kan byen defineres som en gruppe kommuner under en regional administrasjon. Det er lett å skaffe data for administrative områder, men det er ofte slik at de ikke er i overensstemmelse med det tettbygde området eller den fysiske utstrekningen på byen.
Felles nordisk tettstedsdefinisjon
I 1960 ble man i de nordiske land enige om følgende definisjon som statistisk bybegrep:
De ulike landene har valgt noe forskjellige måter å bruke definisjonen.
Minimum folketall for et tettsted er i de nordiske landene satt til 200 innbyggere, noe som er svært lavt, sammenliknet med andre land. De fleste andre land har en nedre grense på 1000 eller 1500 innbyggere. Norges mangel på landsbyer var argumentasjon for at tettstedsgrensen kunne settes så lavt som 200 mennesker. En tettbebyggelse av denne størrelse hadde i Norge midt på 1900-tallet urbane funksjoner.
Norge
Statistikk fra Statistisk sentralbyrå viser at i 2016 økte menneskemengden i norske tettsteder med 53000, eller 1,3 %.
Antall tettsteder i Norge pr. 1.1.2013 er 963.
En stadig større del av Norges befolkning bor i tettsteder; i 1990 var tallet 70 %, i 2000 76 % og i 2011 79,5 %. I 2013 (pr. 1.1.2013) bodde 4 050 638 mennesker i norske tettsteder; disse utgjør mer enn 80 % av landets befolkning.
De mest urbaniserte fylkene er Akershus, der nærmere 90 % av befolkningen bodde i tettsteder, og Oslo der tallet er 99,7 %. Hedmark fremsto i 2009 som det minst urbaniserte fylket i Norge, med kun 55,5 % av befolkningen bosatt i tettsteder.
De største tettstedene vokser hurtigst, og en stor andel av landets bybefolkning bor her. Kun ett tettsted i Norge har mer enn 1 000 000 innbyggere; Tettstedet Oslo hadde innbyggere per. To andre tettsteder har mer enn 200,000 innbyggere; det er Bergen og Stavanger/Sandnes. Tre tettsteder har mer enn 100,000 bosatte: Trondheim, Fredrikstad/Sarpsborg og Drammen.
Folketallet i disse seks tettstedene økte med 57,000 personer fra 2009 til 2011, og representerer 48 prosent av veksten i alle landets tettsteder. Befolkningen i disse seks tettstedene økte med 23 prosent i perioden 2002-2011, mens arealene økte med 20 prosent.
Et nytt by-begrep
Begrepet tettsted ble utviklet som et alternativ til det administrative bybegrep som var rådende i første halvdel av 1900-tallet. Byer, kjøpsteder og ladesteder, ble da definert ut fra sine administrative grenser og formelle rettigheter. De gamle byene hadde gjerne det vi kaller trange grenser. Disse byene var skapt i en tid da folk beveget seg til fots. I 1950-årene hadde mange gamle byer vokst langt ut over sine administrative grenser. Samtidig hadde mange nye tettbebyggelser oppstått der det før var landsbygd. De sammenhengende tettbebygde områder fulgte ikke nødvendigvis de administrative grenser. Det var vanskelig å skaffe statistikk for å studere urbaniseringsprosessen, som var en viktig del av samfunnsutviklingen.
Midt på 1900-tallet manglet norsk språk et felles begrep for slike urbane områder. Begrepet by var nært knyttet til de gamle byene og passet ikke like godt til de nye. En viktig hensikt var å kunne sammenlikne ulike kommuner, regioner og land med hensyn til deres grad av urbanitet. På 1950-tallet tok Statistisk sentralbyrå i bruk geografisk ekspertise som tegnet tettstedsgrenser ut på kart. Ved å bruke de samme definisjoner gjennomgående ble bruken av tettstedsbegrepet likeartet over hele landet.
Som tettbebygd område regnes i Norge alle husgrupper med minst 200 innbyggere, dersom avstanden mellom husene normalt ikke overstiger 50 meter. Skjønnsmessig tillates det at avstanden er større når det gjelder husgrupper innen et større tettsteds influensområde. Likevel tillates naturlige gap i bebyggelsen i forbindelse med parker, veier, dyrket jord m.m. Ubebodde hus som benyttes av næringslivet regnes med i tettstedene.
Hallstein Myklebost og begrepet "tettsted"
Begrepet tettsted er innført i norsk språk av geografen Hallstein Myklebost i 1950-årene som ledd i arbeidet med å studere urbaniseringsprosessen. Begrepet er en fornorskning av det svenske tätort som allerede var tatt i bruk.
Myklebosts definisjon
Myklebosts definisjon satte krav til befolkningens størrelse, bebyggelsens form og et bymessig næringsliv; i hvilken grad forsteder som lå i noe adskilt skulle tas med måtte vurderes.
Myklebost diskuterer alle disse faktorene. 200 kan synes å være en liten befolkning, men også norske historikere har forsvart oppfatningen av at en slik folkemengde kan være urban i Norge. Svenske geografer hadde allerede valgt 200 som sin minimumsgrense. 50 meter mellom husene er kortere enn tettstedsdefinisjoner i andre land, også Sverige. Denne avstanden ble valgt av Myklebost etter praktiske forsøk på uttegning av tettstedsgrenser. Spredt gårdsbebyggelse i Norge kan ligge ganske tett, og med kortere avstand enn 200 meter. Et tettsted skal ha bymessig næringsliv og derfor tillates kun opptil 40% av de yrkesaktive å tilhøre jordbruksnæringen. Myklebost hadde funnet husklynger som tilfredsstilte tettstedskravet til folketall og form, men der flertallet yrkesaktive var i jordbruk. Slike steder skulle ikke defineres som tettsted. Fiskeri som hovedyrke er en næring som bidrar til tettbebyggelse, og fiskevær skulle falle innenfor definisjonen. Forsteder som bebyggelsesmessig er sammenhengende med tettstedet hører naturligvis med til dette. Atskilte forsteder, tettbebyggelser (eller agglomerasjoner) som ligger i noe avstand til tettstedet, skulle regnes til dette dersom mer enn 30% av de yrkesaktive pendler til dette. Forstedene kunne være boligområder hvorfra en stor del av yrkesbefolkningen pendlet til sentrum, eller industriområder som arbeidere pendlet til. Slike områder hørte til tettstedet.
Statistisk sentralbyrå og tettsteder
Statistisk sentralbyrå har ansvaret for den formelle definisjon av begrepet tettsted og bruker denne i sin statistikk over temaet byer og tettsteder. Det brukes i dag digitale tettstedsgrenser og SSB kan produsere tettstedskart basert på matrikkelen og Det sentrale folkeregister. Metodene for avgrensing av tettsteder er dokumentert i SSBs publikasjon fra 2014, Margrete Steinnes: Justert tettstedsavgrensing. Dokumentasjon av metode Fram til 1995 utarbeidet kommunene selv forslag til tettstedsgrenser basert på lokalkunnskap, flyfoto og SSBs definisjon og kriterier. Automatiske digitale tettstedsgrenser har sin styrke i at de bygger på strengt objektive kriterier.
SSB innførte i 2013 ytterligere automatisering i tettstedsavgrensingen. Avstanden mellom tettstedene og omkringliggende «satellitter» var tidligere basert på en viss skjønnsmessig vurdering. Reglene er ikke endret, men de praktiseres fra 2013 ensartet over hele landet. Flere store husklynger, tidligere definert som såkalte «satellitter», er nå definert som egne tettsteder. I noen tilfelle er større tettsteder av denne grunnen blitt redusert. Såkalte "randsoner" tas ikke lenger med, og dette har betydning for tettstedenes arealstørrelse, som har blitt mindre, særlig for mindre tettsteder. Tettstedsstatistikken for 2013 kan derfor ikke helt uten videre sammenliknes med tidligere år. Utslaget er særlig stort for tettstedet Tromsø, som fra 2013 er oppdelt, slik at tre nye tettsteder må defineres.
Norge er et land med godt fungerende folkeregister, boligregistre, kartverk og eiendomsregistre. I andre land er statistikk som gjelder innbyggertall og urbanisering langt mer usikker.
Agglomerasjoner - eller adskilte forsteder
Agglomerasjoner har blitt en aktuell problemstilling etter at SSB i 2013 innførte datamaskinsstyrt inndeling av tettsteder utelukkende på grunnlag av matrikkel og folkeregister, mens agglomerasjonenes tilknytning til det sentrale tettstedet ikke vurderes. Arbeidstakernes pendling til det sentrale tettstedet vurderes ikke, slik Myklebosts definisjon går ut på. Dette fører til en tilsynelatende kunstig oppdeling av enkelte åpenbart funksjonelle tettsteder, som f.eks. Tromsø og Kristiansand. I 2023 har dette ført til kiving mellom Tromsø og Bodø fordi Bodø har blitt Nord-Norges største tettsted etter at tettstedet Tromsø ble splittet opp i Tromsdalen, Kvaløysletta og Tromsø. Dette fryder man seg over i Bodø, og noen morer seg over at professor Myklebost, han var bodøværing! SSB har fra folketellingen 1970 kun brukt to kriterier fra Myklebosts definisjon, nemlig folketall og avstand mellom husene. Å bestemme hvilke andel av de yrkesaktive i en tettbebyggelse som pendler krever flere kilder og har i stor grad blitt skjønnsmessig vurdert. Fram til 2013 har kommunene hatt et ord med i laget når tettstedsgrensene skulle settes, slik at det ble brukt skjønn på å vurdere de naturlige sperrer for bebyggelsesutvikling i landskapet. Kvaløysletta og Tromsdalen har da blitt sett på som en naturlig utvidelse av tettstedet Tromsø, akkurat som Lommedalen var en naturlig del av tettstedet Oslo.
Norge versus Norden
Også i statistisk sammenheng anvendes begrepet tettsted på en måte som likner den dagligdagse. Begrepet tettsted brukes da til å karakterisere urbaniseringsgrad på en skala. Dersom bostedstyper skal klassifiseres kan de ulike kategoriene være: Storby, by, tettsted og spredtbygd strøk.
Sverige
Også i Sverige var det slik at i de opprinnelige, gamle byene var det overensstemmelse mellom byens bebyggelse og byens grenser. På 1800-tallet vokste det fram en rekke tettbebyggelser på landsbygda, uten administrativ bystatus. Enkelte ble definert som municipalsamhälle eller köping (ladested), mens andre forble landsbygd, formelt sett. I statistisk sammenheng i folketellingene ble det derfor nødvendig å skape begrep som definerte tettbebyggelse i motsetning til spredt bebyggelse, helt uavhengig av kommunale grenser eller kommunal status. År 1900 ble det for første gang innhentet opplysninger om köpingsliknande samhällen som 1910 skiftet navn til tättbebyggda samhällen på landsbygden.
Fra 1920 til 1945 ble hele befolkningen i de formelle bykommunene regnet som tettstedbeboere, og i tillegg telte man befolkningsagglomerationer med minst 200 innbyggere i landkommunene. Det neste skritt var å dele også bykommunene inn i områder med tettbebyggelse og spredt bebyggelse. I 1930 ble begrepet tätort tatt i bruk.
Fra 1965 brukes et tettstedsbegrep som tilsvarer vårt norske, men man holder seg strengt til den felles nordiske definisjon med en minstegrense på 200 meter mellom husene. Fra 1971 opphørte særskilt lovgivning for bykommunene i Sverige, og dermed ble alle kommuner likestilte.
I 1990 ble et nytt begrep tatt i bruk, småort, for steder med 50–199 innbyggere.
Danmark
Danmark bruker begrepet byområde som begrep for tettbebygde områder. Danmarks Statistik har en formell definisjon på et byområde som en bebyggelse eller husgruppe med minst 200 innbyggere og en maksimumgrense på 200 meter mellom husene.
Frankrike
Landets by-begrep til statistisk bruk er unité urbaine. Det kreves minimum 2 000 innbyggere og en maksimum avstand mellom bygningene på 200 meter. Frankrike har et forvaltningssystem med små kommuner, og en unité urbaine defineres uavhengig av kommunegrenser.
Storbritannia
I likhet med andre land, kreves det en maksimum avstand mellom bygningene i et tettsted på 200 meter. Urban area ble brukt som begrep før 2013; da ble built-up-areas innført. . Den nedre grensen for befolkning er 1500. Greater London Built-up area med nærmere 9,8 millioner mennesker er landets største tettsted.
Bruk ved tettstedsutforming
Begrepet tettsted omfatter alle tettbygde steder inkludert små og store byer uten sammenfall med de administrative grensene. I forbindelse med interessen for tettstedsutforming i 1990-årene har enkelte omdefinert begrepet til å betegne tettbygde steder som er blitt til i vår tid. Det som karakteriserer denne gruppen tettsteder er ikke tett bebyggelse, de har heller mer spredt bebyggelse, og årsaken er at de er blitt til i en tid med bilen som dominerende transportmiddel. Bilbyer er trolig et bedre begrep for å karakterisere slike tettsteder.
Bruk ved kommunesammenslåing
Det er et ønske at tettsteder ikke skal deles av kommunegrenser. Definisjon av tettsteder og tettstedsgrenser brukes som et aktivt hjelpemiddel ved strukturering av Kommune-Norge. Dette gjelder både ved kommunesammenslåinger, og ved andre justeringer av kommunegrenser.
Kommuner og tettsteder
Tettsteder må ikke forveksles med kommuner med samme navn. Tettstedene kan være større enn kommunen, eller mindre. To gode eksempler er Oslo og Molde. Tettstedet Molde er bare en mindre del av kommunen Molde, og kommunen Molde har også flere mindre tettsteder. I oppslaget Molde finnes liste over disse.
By og tettsted
I Statistisk sentralbyrås statistiske tettstedsdefinisjon er det ingen øvre grense for størrelse på et tettsted. Alle norske byer er også tettsteder, eller de kan være en del av et større tettsted.
I norsk daglig tale er begrepet by knyttet til tettsteder av en viss alder, med klare bymessige funksjoner og formelle kjøpstadsrettigheter gitt lokalsamfunnet av kongen eller statlige myndigheter. Begrepet by brukes helst om byenes sentrale strøk, med gater og forretninger.
Ingen spesiell bykommune-statistikk
Norsk statistikk for bymessige strøk lages kun med bakgrunn i SSBs statistikk over tettsteder. SSB fører ingen statistikk over norske byer eller bykommuner.
Men begrepet by er vanskelig å legge bak seg, også for SSB. Derfor kaller SSB sin tettstedstatistikk for Folketall og areal for byer og tettsteder. (Kanskje vi på norsk unngikk en del misforståelser om SSB istedenfor tettsted brukte det danske begrepet byområde, som også er i overensstemmelse med det engelske urban area?). Geografiske områder det lages statistikk for i Norge er kommuner, fylker og tettsteder. I Miljøverndepartementets veilder for stedsanalyse fremholdes det at den eneste stedsenheten i Norge som er entydig definert, og som det er knyttet statistikk til, er tettstedet.
Dobbeltbyer og konurbasjoner
1900-tallets urbaniseringsprosess har ført til at flere av de gamle byene har vokst sammen til nye større sammenhengende tettsteder, som danner sentrum i større byregioner, konurbasjoner eller på norsk flerkjernebyregioner.
I mange tilfelle kan vi kalle dem dobbeltbyer. De norske dobbeltbyene er Stavanger/Sandnes, Fredrikstad/Sarpsborg og Skien/Porsgrunn. For lokalpatrioter kan dette være vanskelig å akseptere. Disse dobbeltbyene utgjør en sammenhengende tettbebyggelse, de er på mange måter funksjonelle enheter, men de har stadig hvert sitt bysenter og de er hver sin kommune.
At tettsteder vokser sammen til dobbeltbyer er ikke noe nytt. Mest vanlig har det vært med elvebyer. To byer vokste fram på hver sin side av elva, og vokste sammen til en by. Ladestedene Strømsø og Bragernes på hver sin side av elva ble for 200 år siden til Drammen. I mer urbane land enn Norge er det mange eksempler, og begrepet dobbeltby brukes f.eks. om storbyer som Dallas-Fort Worth i Texas og Minneapolis-Saint Paul i Minnesota, eller om små landsbyer som har vokst sammen til et sammenhengende tettsted, for eksempel Idar-Oberstein i Moseldalen i Tyskland. På engelsk brukes begrepet "twin towns".
Tidligere var det vanlig fra rikspolitisk hold å se Oslo, Bergen, Stavanger, Trondheim, Tromsø og delvis Kristiansand, Ålesund og Bodø som landets storbyer basert på kommunestørrelse og byenes funksjon som landsdelshovedsteder. I senere år har det blitt mer vanlig å inkludere Porsgrunn/Skien, Drammen og Fredrikstad/Sarpsborg i storbygruppen fordi dette i realiteten er storbyer i kraft av innbyggertall på rundt 100 000 i tettstedet og mange av de samme samferdselsutfordringer og sosiale utfordringer som de andre storbyene, selv om ingen enkeltkommuner har like mange innbyggere som eksempelvis Kristiansand. Om dobbeltbyene teller som et stort tettsted eller som to mindre byer, har stor betydning for rangering av byer etter folketall. Kristiansand blir nummer åtte på listen over Norges største tettsteder – om derimot byene rangeres hver for seg er hovedstaden i landets minste landsdel landets femte største by.
Tettsted og jordbruksnæring
Begrepet tettsted er utviklet som redskap for å måle graden av urbanisering i et område, f.eks. en nasjonalstat. Derfor tilfredsstiller ikke tettbebyggelser der det er høy sysselsetting i jordbruk definisjonen av et tettsted, selv om antall innbyggere og avstanden mellom husene er innenfor reglene.
Tett sammenhengende gårdsbebyggelse, som i en tradisjonell europeisk landsby, vil derfor ikke falle innenfor definisjonen. Men landsbyen kan endre seg over tid. En landsby kan urbaniseres; stedet utvikles til et servicesentrum for området, bebyggelsen fortettes og får nye funksjoner. Befolkningen forlater jordbruksnæringen og får nye yrker, de kan f.eks. bli pendlere til nærmeste by. Bebyggelsen har da fysisk form som en landsby, men funksjon som et urbant boligområde, og faller dermed innenfor tettstedsdefinisjonen. Tilsvarende endringer foregår på den norske landsbygda.
Tettsted kan altså ikke oversettes til village, dorf eller liknende begreper som er knyttet til tett jordbruksbebyggelse. Heller ikke det svenske by må brukes, da det betyr landsby.
For å unngå landbruksbebyggelse varierer minstegrensen folketall i et tettsted fra land til land.
Norge som ikke har landsbyer kan ha en lav grense, mens land med landsbyer har en langt høyere grense. Som et klart motstykke til byen og tettstedet står i vårt land jordbruksbygder med spredt gårdsbosetting. Det norske klyngetunet fikk sjelden en slik størrelse at det kunne forveksles med et tettsted i folketall.
Historisk perspektiv
Geografen Myklebust leverer i sin avhandling der begrepet tettsted presenteres et historisk verk om urbaniseringsprosessen i Norge gjennom den tiden det har eksistert statistikk som kan brukes til formålet. Et stort materiale presenteres, og fylkesvis ser forfatteren på urbaniseringsprosessen fram til 1950-årene.
Norske byhistorikere har i hovedsak sluttet seg til den offisielle norske tettstedsdefinisjonen når et historisk materiale skal vurderes.
Urbaniseringen av Norge
Norske byer og tettsteder har en historie som går nærmere 1200 år bakover i tid, og den samlede fortellingen om dette kan vi kalle urbaniseringen av Norge. Kaupang i Skiringsal er den eldste kjente byen i det som i dag er Norge. Trondheim er trolig den eldste byen som stadig eksisterer, mens Oslo, Bergen og Tønsberg er noe yngre. Middelalderbyenes historie må hovedsakelig baseres på arkeologiske metoder. Disse byene var tette og relativt små i et ellers landlig landskap. Det var også flere urbane samfunn i middelalderen, som f.eks. Veøykaupangen, og Vågan i Lofoten. En skal heller ikke uteglemme byene Konghelle og Oddevoll i Bohuslän som i dag ligger i Sverige; i middelalderen var dette norske byer.
Skipstrafikken i Skagerrak skapte en ny type tettsted, nemlig uthavnene. De var seilskutetrafikkens servicestasjoner langs kysten. Byen Risør har sin opprinnelse som en uthavn. I dansketiden ble mange nye kjøpsteder og ladesteder etablert i takt med utvikling av handel og næringsliv i Norge. I denne tiden var byens privilegier viktige; det var nemlig slik at handel og håndverk kun var lovlig innenfor bygrensene. Innen et slikt rammeverk var bystatus viktig.
På landet fikk man kun unntaksvis drive håndverk i dansketiden. På 1800-tallet fikk liberalismen innpass. Det ble lovlig å drive handel og håndverk i forsteder og på landsbygda. Næringslivet på landsbygda fikk utvikle seg.
I stor grad var handel og bysamfunn knyttet til sjøen som transportvei. Nye dampskipsruter forsterket dette mønsteret og relasjonen mellom byer som allerede eksisterte, men nå kom også noe nytt til: Jernbane og etter hvert stadig bedre veier.
Nye typer tettsteder så dagens lys. Jernbanestasjonen ble et møtepunkt i bygda, og bygdas servicebedrifter etablerte seg her. Vi fikk stasjonsbyer. Der lokalbåten fikk anløp utviklet det seg et strandsted. Bygdesentrene fikk utviklingsmuligheter, og mange av dem ble etter hvert større tettsteder og byer. Med veiutbygging, rutebiler og privatbilisme på 1900-tallet har urbaniseringen av den norske landsbygda skutt ytterligere fart.
Ved slutten av 1900-tallet bor flere mennesker i norske byer enn noen gang før. Ved årsskiftet 2019-2020 bor 82 % av befolkningen i tettsteder. De største byene er de tettstedene som vokser mest. I de sentrale områdene vokser byer, som tidligere var klart atskilte, sammen. De mindre tettstedene som vokser mest er de som ligger innen pendlingsomlandet til de største byene.
Eksterne lenker
Setlejo Gyvenvietė Miejscowość Byområde Urban areas Espacio urbano Setlejo Unité urbaine Þéttbýli Area urbana Gyvenvietė Stedelijk gebied Miejscowość Zona urbana Urban Đô thị
Salomine og Jørgen hattemaker
Salomine og Jørgen hattemaker var tittelen på et programserie som ble sendt på NRK Barne-TV i 1969. Blant andre Viva Mørk og Bjørn Jenseg var med i programmet. Opplegg og regi var av Bo Wærenskjold.
Kara (elv)
Kara (russisk: Кара) er ei elv i Russland. Elva, som ligger i Europas ytterste nordøstre hjørne, utgjør en stor del av grensa mellom de autonome områdene Nenetsk (i vest) og Jamalo-Nenetsk (i øst), og også grensa mellom republikken Komi og Jamalo-Nenetsk. Den er 257 kilometer lang, med et nedbørfelt på 13 400 km².
Torben Grut
Torben Andreas Grut (født 2. juni 1871 i Tun, Västergötland, død 24. desember 1945) var en svensk arkitekt. Grut ble, da han praktiserte sin virksomhet i Stockholm fra 1903 til ut 1920-tallet, betraktet som en av de ledende arkitekter i sin generasjon. Han er spesielt kjent for å ha tegnet idrettsbygninger, da først og fremst for Stockholms stadion, og ulike representasjonsbygninger.
Kara (elv)
Elva har utspring i de nordlige hellingene i det Arktiske Ural, og dannes ved samløpet mellom elvene Malaja Kara («Lille Kara») og Bolsjaja Kara («Store Kara»), og renner deretter i en hovedsakelig nordlig retning. Elva munner ut i Bajdaratabukta i Karahavet via Karabukta ved stedet Ust-Kara.
Torben Grut
Familien var av dansk opprinnelse, og faren var godseier ved Gammalstorp Herregård. Etter fullført studenteksamen studerte Torben Grut videre til arkitekt ved Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm. Professor der var Isak Gustaf Clason, som kom til å få stor betydning for Grut som utøvende arkitekt. I studietiden ble han også kjent med blant annet Ferdinand Boberg. Etter fire års studier ved KHT ble Grut i 1894 ansatt hos den danske arkitekten H. Holm. Samtidig ble han også elev ved Københavns Kunstakademis antik- og malerskole. I 1893 og 1896 var han ansatt hos Isak Claeson, og i 1898 og 1899 hos Ferdinand Boberg. Blant hans selvstendige arbeider kan man nevne Villa Bebro i Mullsjö (1899), Tennishuset i Idrottsparken i Stockholm (1900), flere villaer som arkitektens egen villa på Djurgården (1906), Solliden på Öland (1906), Villa Apelgården for bokforlegger Wahlström i Storängen i Nacka (1906) og Villa Waern i Storängen (1905).
Kara (elv)
De viktigste sideelvene er Sibirtsjatajakha, Silovajakha, Soptsjaju og Sajakha.
Torben Grut
Blant offentlige bygninger er den mest kjente Stockholms stadion (1910–1912). Andre offentlige bygninger er blant annet Norrfjärdens kyrka nær Piteå (1909), Stengårdshults kyrka med klokketårn i Småland, Berga slott på Södertörn (1915), herrebadet i Saltsjöbaden (1925), og ombygging av den svenske ambassadebygningen i Helsingfors til tessinsk barokk (1923), noe som gjør at fasaden er lik den man finner på Stockholms slotts nordside.
Kuriosa
Torben Grut var far til den kjente svenske idrettsutøveren William Grut.
Xenologi
Xenologi (fra Gresk ξένος (xenos) = "fremmed, gjest" og λόγος (logos) = "ord") er, innen medisin, læren og forskning om parasitter.
I science fiction brukes betegnelsen om forskning eller informasjon på fremmede, utenomjordiske, hemmelige eller generelt ukjente ting.
I medisin og fysiologi handler dette om forholdet mellom parasitter (snyltere) og vertsorganismer.
Innen genetikk brukes xenologi om forholdet mellom to homologe karakterer med felles opphav, men der genetisk materiale er flyttet horisontalt mellom arter hos minst en av karakterene.
Science fiction og astronomi
Begrepet ble første gang brukt av Robert A. Heinlein i science fiction-romanen "The Star Beast" fra 1954. Xenobiologi ble omtalt i Science i 1961, og begrepet xenologi ble brukt i magasinet Nature i januar 1984. Begrepet førte til klager fra en gruppe spesialister som mente begrepet burde forbeholdes studiet av grunnstoffet xenon i metoritter.
Xenologi brukes om en fremtidsteknologi i flere science-fiction dataspill, blant annet Master of Orion fra 1993, Endless Space og Stellaris.
Gucheng kullkraftverk
Gucheng kullkraftverk, eller Gu Cheng, er et kullkraftverk i byen Zhumadian i provinsen Henan, i det nordlig-sentrale Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW fordelt på 2 like store turbiner á 300 MW hver. Anlegget stod ferdig i 2004. Operatør er selskapet China Resources Power Co Ltd, som eier 90% av anlegget.