cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
De 13, også kalt De første tretten
De 13 lanseres
I oktober 1960 tok arkitekt John Engh til orde for å arrangeres en norsk fredsmarsj mot atomvåpnene og prøvesprengninger. Protestaksjonen skulle kunne appellere til hele den norske befolkning - en slags fredsstafett etter mønster av den britiske Campaign for Nuclear Disarmament og Aldermaston-marsjene. «Slike demonstrasjonstog burde gå hvert eneste år» skrev Engh. Myndighetene trengte å bli minnet om folkets frykt for kjernevåpen og nedfall.
Antagelsene var ikke helt grunnløse. Blant kampanjens sentrale initativtakere var tidligere medlemmer av NKP, partiløse kommunister og sympatisører fra Arbeiderpartiets venstrefløy.
Avisen Dagbladet støttet kampanjen og tok skarp avstand fra anklagene om kommunistisk påvirkning: «Den politiske brønnforgiftningen som finner sted gjennom ugrunnede og ondsinnede kommunistbeskyldninger, er en trusel mot vårt demokratiske styresett. Det er metoder som er langt mer i slekt med totalitære regimer enn med et levende demokrati, der det er enher borgers rett å kjempe for sine meninger, uten å bli tillagt oppfatninger og baktanker som vedkommende ikke har.»
De 13 arrangerte møter og foredrag frem mot protestmarsjene påsken 1961.
Påskemarsjen 1961
Allerede før protestmarsjene startet, fra fire forskjellige steder i Oslo, var det klart at aksjonen ville få stor oppslutning. Mer enn 100 000 mennesker hadde undertegnet kampanjens protestlister bare i osloområdet. At så mange som mellom 10 000 og 15 000 mennesker skulle delta i avslutningen på Fridtjof Nansens plass, hadde knapt noen våget å håpe på - eller frykte.
«Vi som står her i dag, har ingen bihensikter eller baktanker,» sa John B. Hygen i sin tale under protestaksjonens hovedarrangement på Fridtjof Nansens plass, 19. mars 1961. «Vi er hverken ulver i fåreklær eller får i ulveklær. Vi er bare alminnelige mennesker som prøver å tale fornuftens og menneskelighetens sak i en fornuftsløs og umenneskelig tid. I menneskelighetens navn protesterer vi mot å gå videre på en vei som en ond dag ikke er noen vei lenger, men en avgrunn. Ikke ett skritt lenger vil vi gå, ikke i dag, ikke i morgen, ikke om et år, ikke nå og ikke siden.» Etter applausen å dømme var det svært mange mennesker som var enig i det.
Blant talerne var, foruten Hygen, Alf Rolfsen, Arne Haugestad, Liv Kluge og Karl Evang. Alle understreket at en ytterligere spredning av atomvåpene ville være en forbrytelse mot menneskeheten, og at folk flest her i landet var imot at slike våpen ble stasjonert på norsk jord. Kampanjen var dermed på linje med regjeringens politikk i disse spørsmålene.
Flere aviser stilte spørsmål om graden av kommunistisk deltagelse og påvirkning av kampanjen. De rapporterte blant annet at mange av deltagerne kom direkte fra landsmøtet i Norges kommunistiske parti samt at mange kjente kommunister var blant publikum.
En del tidligere hjemmefrontfolk trådte fram og brukte ord som «landssvik» om De 13 og protestkampanjen.
Etter kampanjen
Påskemarsjen i 1961 var den første store anti-atomvåpendemonstrasjonen i Norge. Få måneder etter at påskemarsjen var avviklet opphørte De 13s ad hoc kampanje. Forsøk på å videreføre protestaksjonens engasjement i mer permanente organisasjoner førte ikke frem. Protestmarsjen året etter, i 1962, samlet relativt få.
I Norge i 1979 ble Nei til nye atomvåpen stiftet som en ad hoc kampanje mot NATOs såkalte dobbletvedtak om utplassering av taktiske atomvåpen i Europa. Etter hvert ble kampanjen en permanent organisasjon. I 1980 tok den navnet Nei til atomvåpen, og har siden vært den dominerende antiatomvåpenorganisasjonen i Norge. Best kjent for dette arbeidet var Ole Kopreitan (1937–2011) som var daglig leder for Nei til atomvåpen fra 1981 inntil sin død.
Det internasjonale bildet har langsomt endret seg. IAEA ble i 2005 tildelt Nobels fredspris sammen med sin generaldirektør, egypteren Mohamed ElBaradei. Den norske nobelkomité gav som begrunnelse «deres arbeid for å hindre at kjernefysisk energi blir brukt til militære formål}». Det har etterhvert blitt inngått flere nedrustningsavtaler og avtaler om ikke-spredning av atomvåpen. Atomvåpen har ikke vært brukt til angrep eller forsvar siden 1945.
Ludvig Müller
Ludvig August Müller (født 29. februar 1868 i Bergen, død 1. oktober 1922 i Bad Nauheim, Tyskland) var en norsk skuespiller og teatersjef.
Som faren startet han som forretningsmann i 1884 og etablerte egen forretning i 1892. Hans debut på scenen kom 1897 på Christiania Theater der han var frem til 1899 og spilte Erik fra Hægge i Gildet paa Solhoug (desember 1897), Erik Brattsberg i De unges Forbund (1898) og Lind i Kjærlighedens Komedie (1898). Fra 1899 ved det nyåpnede Nationaltheatret der han enda en gang fremstilte Erik Brattsberg (1903) og Lind (1905), i tillegg til Basilios i Keiser og Galileer (mars 1903). Han var formann i Norsk Skuespillerforbund 1901–03 og 1907–12, og virket ved Nationaltheatret fra dets åpning i 1899 til 1912. Men, fra 1913 til 1916 var han sjef ved Trondhjem Teater. Han skrev også manuskript, som til Den nye lensmannen, en film som utkom 1926 og var Leif Sindings første regioppdrag. Dette var få år efter Ludvig sin død i 1922 på kurstedet Bad Nauheim i Tyskland.
Han var sønn av forfatteren Amalie Skram (1846–1905) i hennes første ekteskap, det med den bergenske skipsfører Bernt Ulrik August Müller (1837–98). Ludvigs bror var Jacob Worm Müller (1866–1911), journalist og forfatter, gift med skuespilleren Emmy Worm-Müller (1875–1950).
Ludvig giftet seg i 1895 med Signe Grieg (1868–1960) som var datter av konsul John Grieg (1840–1901) og således niesen til Edvard Grieg. De fikk to barn. Sønnen John Grieg Müller (1898–1938) skrev skuespill, mens datteren Else Ulrikke Ludvigsdatter Grieg Müller (1900–76) var skuespiller og i sitt andre ekteskap fra 1933, gift med Erik Kristen-Johanssen (1901–76) som var økonomisk direktør og teatersjef ved Nationaltheatret.
Ludvig ble i 1911 gift igjen, denne gang med sangerinnen Margit Lunde (1881–1976). Hun fulgte Ludvig på turneer i Norden og var ved Centralteatret 1907–14.
Strinda Idrettslag
Strinda Idrettslag (stiftet som Strinden Idrettslag 23. januar 1898) er et idrettslag fra Trondheim. Idrettslaget hadde egen skiavdeling og ble opptatt i NSF, Norges Skiforbund i 1908. Andre avdelinger var fotball, friidrett, håndball og skøyter.
Ved 50-årsjubileet i 1948 arrangerte Strinda IL Norgesmesterskapet på 4x10 km stafett og 50 km. Dette var det første i sitt slag nordafjells. I 1954 arrangerte laget sammen med Sør-Trøndelag skikrets 50 km og 3x10 km stafett.
Touroultia
Utseende
Middelsstore, avlange, brunlige trebukker. Antennene er tynne og betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er rektangulært, noe bredere enn langt. Dekkvingene er nesten jevnbrede, med et tverrbånd av gulaktige skjell litt bak midten. Beina er kraftige, middels lange.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Fransk Guyana, Brasil og Ecuador.
Barbara Jones
Barbara Pearl Jones (født 26. mars 1937), amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1960 i Roma.
Jones ble olympisk mester i friidrett under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Hun var med på det amerikansk stafettlaget som vant 4 x 100 meter for damer, med tiden 45,9 som var ny verdensrekord, foran Tyskland og Storbritannia. De andre på laget var Mae Faggs, Janet Moreau og Catherine Hardy.
Hun vant gull på 100 meter og 4 x 100 meter stafett under de Panamerikanske leker 1955 i Buenos Aires i Argentina.
Han vant sølv på 60 meter under de Panamerikanske leker 1959 i Chicago.
Borneoorangutang
Borneoorangutang (Pongo pygmaeus) tilhører slekten orangutanger (Pongo), som er store eurasiske aper (Ponginae). Arten er endemisk for den store øya Borneo i Sørøst-Asia. Den nærmeste slektningen er sumatraorangutangen (P. abelii), som lever på Sumatra og skiller seg fra borneoorangutangen gjennom blant annet lengre pels. Tre underarter anerkjennes.
Biologi
Borneoorangutanger er blant de største apene, etter gorillaene. De er dessuten de fysisk største apene som hovedsakelig er trelevende. Viltlevende hanner veier typisk 50–100 kg (i snitt 87 kg) og kan bli omkring 1,2–1,4 m lange. I fangenskap kan imidlertid overvektige hanner veie opp mot 165 kg eller mer. Viltlevende hunner veier typisk 30–50 kg (i snitt 37 kg) og kan bli omkring 1–1,2 m lange.
Voksne hanner utvikler dessuten store poser på kinnene og strupen, noe som gir ansiktet et disklignende uttrykk. Posene kan fylles med luft og fungerer som et resonanskammer, når hannene kaller på andre individer i flokken. De har dessuten betydning for å tiltrekke hunner. Voksne hanner kan utstøte kraftige lyder, som kan minne om brøl eller et rop.
Borneoorangutangen lever i fuktig tropisk og subtropisk jungel, både i lavlandet og opp mot 1 500 moh på Borneo. Arten er hovedsakelig trelevende og holder som regel til i trekronene, der de kan bevege seg fra tre til tre og over store avstander på leting etter frukt og annet etbart. Den er allikevel mer terrestrisk enn sin nærmeste slektning, sumatraorangutangen. Det skyldes trolig at det ikke finnes store rovpattedyr på Borneo.
Arten er utbredt i delstatene Sabah og Sarawak i den malaysiske delen av øya, samt i tre av de fire indoneske provinser i Kalimantan.
Inndeling
Inndelingen under følger Goodman et al. (1990) og Groves (2005). Slektskapsforholdene mellom menneskeapene er, gjengitt i hierarkisk skrivemåte og supplert med en evolusjonær tidsskala.
Dean Smith
Finis Dean Smith (født 15. januar 1932, død 24. juni 2023) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Smith ble olympisk mester i friidrett under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det amerikansk stafettlaget som vant 4 × 100 meter for menn med tiden 40,1 foran Sovjetunionen og Ungarn. De andre på laget var Harrison Dillard, Lindy Remigino og Andrew Stanfield.
Morellbakken skole
Morellbakken skole er en 8–10-skole (ungdomsskole) på Grefsen i Bydel Nordre Aker i Oslo, og ble offisielt åpnet 26.9.2013. Skolen er etablert i de rehabiliterte bygningene etter Grefsen videregående skole. Lokalt blir skolen kalt «Morellen».
Walk on Water
«Walk on Water» er en sang av den svenske eurodance-artisten Basshunter. Singelen ble utgitt 5. april 2009, og er den sjette singelen på Basshunters album «Now You're Gone – The Album» fra 2008. På albumet heter sangen «I Can Walk on Water», men som singel er den forkortet til bare «Walk on Water». Sangen oppnådde en 76.-plass på den britiske hitlisten UK Singles Chart.
Morellbakken skole
Historie
Skolens bygninger ble tatt i bruk av Aker Kommunale Middelskole i 1921. Gjennom årene skiftet skolen navn flere ganger: Grefsen Middelskole, Grefsen høiere skole, Grefsen realskole og gymnas, Grefsen gymnas og sist Grefsen videregående skole. I 2011 ble den videregående skolen lagt ned og tilbudene relokalisert til Nydalen videregående skole. Skolebyggene var slitne og bydelen hadde behov for mer skoleplass til elever på ungdomstrinnene. De verneverdige skolebyggene ble da rehabilitert og bygget om til den nye ungdomsskolen.
Walk on Water
Den profesjonelle bokseren Nathan Cleverly fra Wales, som for øyeblikket er WBO lett tungvekt verdensmester, har brukt sangen siden 2008 under posering til bokseringen.
Morellbakken skole
Historie
Høsten 2013 åpnet skolen med elever på 8. trinn og plan for å trappe opp tilbudet med 9. og 10. trinn over de kommende årene. Det første året var det derfor plass i en etasje på Morellbakken til Kuben videregående skoles tilbud innen norskopplæring for minoritetsspråklig ungdommer fra 16 til 19 år med kort botid i Norge. Dette tilbudet ble høsten 2014 flyttet til Kuben videregående skole, avdeling Bredtvet.
Navnet «Morellbakken»
Etter en navnekonkurranse arrangert av bydel Nordre Aker kom det flere forslag på å navngi skolen etter gårdbruker og høyrepolitikeren Peter Andreas Morell. Han var ordfører i Aker i to perioder og sosialminister under Ivar Lykkes regjering. Morell var kjent som en velgjører på Grefsen, og opprettet blant annet «Hanna og Peter Andreas Morells legat» som støttet personer i Grefsen menighet som hadde behov for støtte til arbeid og utdannelse. Dessuten ligger skolen til Morells vei, lokalt kjent som «Morellbakken».
Walk on Water
Musikkvideo
Musikkvideoen til sangen ble lagt ut på YouTube 27. februar 2009.
Creatio ex nihilo
Creatio ex nihilo (latin: Skapelse fra intet) betegner den kristne lære og den filosofiske læreretning at Verdens skapelse av en Skapergud er absolutt forutsetningsløs; Skapelsen (ved Gud) er skjedd fra det absolutte intet.
Teologi
Uttrykket oppstod i den tidlige kristne teologi (Tatian og Theofilos av Antiokia) i dens møte med og kontrast mot gresk filosofi. Innen gresk filosofi forutsatte man nemlig siden Melissos' tid at det opprinnelig måtte ha eksistert et evig og uorganisert stoff (Kaos), ettersom ingenting kan oppstå av ingenting (εἴη γὰρ ἂν οὔτω καὶ οὐ γένοιτο).
Fra monoteistisk side er Gud ene og alene årsaken til Verdens tilblivelse. Dette gjelder også rom og tid. Ettersom gud står absolutt utenfor og over tiden (ikke har varighet eller er det vi forestiller oss som levevesen), er det feil å uttrykke seg som om at han levde «før» verden ble til. Men man kan si at han eksisterte også «uten verden».
I Skapelseshistorien i 1. Mosebok 1. 1 heter det at «I begynnelsen skapte Gud himmelen og jorden». Det ordet som her benyttes for skapte, det hebraiske «bara», benyttes utelukkende om guddommelig hendling. Det eneste sted i Bibelen som uttrykkelig taler om en skapelse fra intet finner man i 2. Makkabeerbok (7,28): «Løft blikket og betrakt himmelen og jorden, se på alt de rommer og tenk så på at Gud skapte dette av intet, og at hele menneskeslekten blir til på samme måte.»
I jødedommen ble tanken om en skapelse fra intet første gang skriftlig formulert av Maimonides (1138–1204).
Filosofi
Den filosofiske disiplin naturlig teologi mener at man ved hjelp av den naturlige fornuft (uten overnaturlig bistand, altså fra guddommelig åpenbaring) kan komme frem til det resultat at alt det Værende er kontingent. Dermed må det være kontingent av som er absolutt, med andre ord av Gud (id quod omnes dicunt deum - Thomas av Aquino). Den allmektige, fullkomne og absolutte Gud er i alt sitt vesen og i alle sine handlinger er fullstendig uavhengig i alle henseender. Forut for Hans skaperakt er intet utenom Gud selv.
Den filosofiske motposisjon til den teologiske posisjon om en skapelse fra intet tilbakeføres gjerne til Melissos, men den kan faktisk føres enda litt tilbake, til Parmenides:
Fra dette oppstod senere formelen Ex nihilo nihil fit («fra intet oppstår intet»), som man finner slik, eller omtrent på dette vis, hos Aristoteles (Fysikk I 4), Lucretius, Thomas av Aquino og andre filosofer.
Orkanen David
Orkanen David var en orkan med enorm styrke som rammet Den dominikanske republikk 1. august 1979. Det var den mest intensive orkan som hadde hjemsøkt landet siden registreringer ble påbegynt. Rundt 2,000 mennesker døde som følge av orkanen. I tillegg skal 56 personer i Dominica og 15 i USA også ha omkommet.
Christian Bye
Johan Christian Hågensen Bye (født 9. september 1824 på Ekne, død 16. mars 1881 i Grong) var en norsk gårdbruker, mølleeier og lokalpolitiker.
Han var sønn av Hågen Hågensen og Ingeborg Marta Kristoffersdatter, som ei tid drev gården By på Ekne. Hågens mor var haugianeren Randi Solem.
Christian Bye drev møllebruk i Hommelvik fram til 1856. Han flyttet da til Åsen med familien, og kjøpte gården Dullum. Han kjøpte snart Nordre Fossing bruk, hvor han bygde mølle. Fra ca. 1870 bodde familien der. Blant hans seks barn var sønnen Arn Solem Bye. I tillegg til å drive egen mølle, var Christian Bye møllebygger. Han omkom ved ei ulykke da ei nybygd mølle i Grong skulle settes i gang i mars 1881.
Han var ordfører i Åsen i åra 1860–1865, revisor for Aasen Sparebank 1863–1864 og medlem av bankens styre i 1862 og 1866–1871.
Medisinskap
Et medisinskap er et skap laget for oppbevaring av medisiner og andre hygieneprodukter. De er som regel låsbare, og plasseres som regel høyt nok til at de ikke kan nås av små barn. Medisinskap kan være plassert på ulike steder avhengig av bruksområde og tilgjengelig areal, og kan for eksempel finnes i verksteder, bad eller korridorer. Ofte er det plassert i nærheten av en vaskeservant.
Vanlige baderoms- eller kjøkkenskap brukes noen ganger som improvisert medisinskap, men er vanligvis ikke låsbare.
Tilgang
Mange medisiner kan være farlige hvis de inntas i store doser eller brukes på feil måte. For å unngå misbruk av små barn monteres medisinskap ofte så høyt over gulvet at de bare kan nås av voksne.
Medisinskap har ofte en lås som kan begrense tilgang for både voksne og barn. En ulempe med å ha en lås på medisinskapet er dersom døren er låst når det haster å få tak i innholdet. Førstehjelpssett bør derfor lagres separat utenfor låsbare medisinskap.
I Miss You
«I Miss You», er en sang av den svenske eurodance-artisten Basshunter. Låten er opprinnelig laget av det britiske boybandet Westlife og utgitt på deres første album i 1999. I 2008 gjorde Basshunter låten om til en eurodance-låt. Basshunter synger bare innledningen i låten, før den britiske sangeren Lauren Dyson synger hovedvokalen. Singelen ble utgitt 15. desember 2008, og er den femte singelen på Basshunters album «Now You're Gone – The Album» fra 2008.
Musikkvideo
Musikkvideon til låten ble lagt ut på Hard2Beat's YouTube kanal 5. november 2008 og har ett juletema. Musikkvideoen er også brukt til Basshunters eldre singel Jingle Bells.
Videoen er en fortsettelse fra forrige musikkvideo Angel in the Night, en kjærlighetshistorie mellom Basshunter (Jonas) og Aylar Lie er kommet i gang for fullt. Videoen er innspilt på fjellet i Norge, i en tømmerhytte hvor Aylar ligger og sover. Basshunter skriver en melding til Aylar at han ikke kommer til jul. Men plutselig blir en snøball kastet mot ruten og Basshunter står utenfor hytta. Snart kommer vennene og det blir snøballkasting, åpning av presanger og bading i badestamp. En julefest blir rigget til, Basshunter og Aylar danser og kysser under festen.
Topplisteplasseringer
14. desember 2008, ble sangen angitt i den britiske hitlisten UK Singles Chart på 86.-plass over nedlastede sanger alene og 32.-plass på lista totalt.
Pakistans herrelandslag i cricket
PCB (Pakistan cricket board) er Pakistans cricketstyre. Cricket har gjennom historien hatt en stor utviklingen i Pakistan (og i store deler av verden) hvor det har dukket opp svært unge talenter fra enhver by. Den nåværende kapteinen i Pakistans herrelandslag er Younis Khan.
I 2016 arrangerte PCB (Pakistans cricketstyre) en liga der fem av de såkalte største byene skulle spille mot hverandre.
Fevergreens
Fevergreens er et musikkalbum med Jono El Grande, utgitt i.
Produksjon
Albumet er i sjangeren samtidsmusikk med innslag av frijazz og elektronika, og også i slekt med muzak og med inspirasjoner fra Frank Zappa. Jono el Grande skreiv albumet som en selvlært komponist, og rekrutterte et orkester som han også dirigerte, i tillegg til å spille flere instrumenter og produsere albumet selv. Utgiver er Rune Grammofon. Coverkunstner var Kim Hiorthøy.
Mottakelse
Vårt Land roste albumet for å være fritt for popmusikkens klisjeer; gledesspredende, utfordrende, befriende og uforutsigbart. Grande var en «virtuos tonekunstner» og kunne lære andre om nyskapende musikk. «Det er sjelden jeg blitt i så godt humør av å høre så rar musikk», skreiv anmelderen.
Mye av det samme sto i Fædrelandsvennen. Terningkast 5-anmeldelsen tok for seg Jono El Grandes outrerte personlighet i mediene, som på mange måter ble kontrastert av musikken som her var «sjarmerende og vakker». Albumet fikk ros for en naivistisk tilnærming som ikke ble for alvorlig, slik at «Fevergreens er lett absurd, fengende og kompleks på samme tid».
Også VGs Astrid Kvalbein fant mange «snodige» og «morsomme» musikalske referanser. Det gjorde at samtidsmusikken ikke ble for pretensiøs. Samtidig manglet det litt på det kunstneriske. Albumet var «mer preget av entusiastisk, sjangeråpent håndverk og musikanteri enn av et vanvittig sterkt kunstnerisk særpreg».
Mode Steinkjer i Dagsavisen ga albumet middels kritikk. Musikken «virker uferdig og ufarlig», og levde således ikke opp til fever-delen av tittelen. Albumet nådde ikke opp i samtids-nisjen, med terningkast 3. Det samme skreiv Aftenposten, som ga ros for gode ideer, men i utførelsen ble disse «dessverre lett trivialiserte». Musikken var også litt for pyntelig og ga for lite uttrykk for «det indre livet som denne kunstmusikken fordrer».
Helge Olsen i Bergens Tidende skreiv negativt om Grandes mediepersonlighet, da han «framstår som en komplett idiot i ordets mest graverende forstand hver gang han opptrer i offentligheten». Olsen ga terningkast 2, og fastslo at albumet ble reddet fra 1 fordi musikerne i orkesteret var «skolerte og dyktige». Sangene som var skrevet, inneholdt «komposisjonsmessige plattheter» og led under at Grande «tror han er både elegant, genial og halvsprø, men er ingen av delene».
OL i London
Olympiske leker i London har vært gjennomført tre ganger.
På gang 7
På gang 7 er en musikkassett med diverse artister, utgitt i 1982.
Mario Civelli
Mario Civelli (祁济众; født 4. november 1890 i Milano i Italia, død 2. februar 1966 samme sted) var en italiensk katolsk kinamisjonær og biskop.
Han ble presteviet den 29. juni 1913 som medlem av misjonsordenen Det pavelige institutt for ytremisjonene og ble sendt til misjonene i Kina. Den 11. mars 1935 ble han utnevnt til titulærbiskop av Tabbora og til apostolisk vikar av Hanzhong i Shaanxi. Han ble bispeviet den 19. mai 1935 av den apostoliske delegat erkebiskop Mario Zanin. Medkonsekreernde var biskop Jean de Vienne de Hautefeuille og biskop Martino Chiolino.
Da Hanzhong ble bispedømme, ble han dets første ordinære biskop den 22. april 1946.
Den 18. juli 1946 ble han utnevnt av pave Pius XII til biskop av Jixian (Weihwei) og ble innført i dette embede den 28. juli 1946. Etter Mao Zedongs seier i den kinesiske borgerkrig ble alle utenlandske misjonærer enten utvist, eller arrestert og senere utvist, og også biskop Civelli ble slik reelt avskåret fra å ivareta sitt embede, som han formelt likevel innehadde frem til sin død.
Han deltok på alle fire av Det annet Vatikankonsils sesjoner.
Han døde i Milano den 2. februar 1966.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Phrenapatinae
Utseende
Middelsstore til nokså store, avlange og litt flate, blanke, rødlige til svarte skyggebiller. De kan overflatisk minne noe om familien Passalidae, men skiller seg fra disse på at antennene er trådformede. Hodet er middels store med noe utstående fasettøyne og middels lange, trådformede antenner. Hos mange arter er kjevene (mandiblene) store og kraftige. Pronotum er avrundet firkantet. Dekkvingene er avlange, nokså jevnbrede, med kraftige punktstriper.
Utbredelse
Artene er utbredt i alle verdensdeler.
Bo Larsson
Bo «Bosse» Göran Larsson (født 5. mai 1944) er en tidligere svensk fotballspiller.
Bosse Larsson var en av de store profilenen på Sveriges herrelandslag i fotball på 1970-tallet. Han spilte tilsammen 70 landskamper og scoret 17 mål. Han var med i troppen i 3 verdensmesterskap: VM 1970, VM 1974 og VM 1978.
Mesteparten av karrieren spilte Larsson for Malmö FF hvor han ble seriemester 6 ganger. I perioden 1966 og 1969 spilte han 88 kamper for VfB Stuttgart og scoret 21 ganger. Han ble kåret til "Årets idrettsmann" i 1969 av byen Stuttgart.
Nietzscheana
Nietzscheana er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, lang og slank, blank, svart trebukk. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Kroppen er ganske tett og kraftig punktert. Pronotum er rektangulært uten tenner på sidene. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover, i den bakre delen med en opphøyd lengdekjøl.
Levevis
Larvene lever vanligvis i stammene på storvokste urter.
Utbredelse
Arten lever i det østlige Sibir (Primorskij Kraj).
Eksterne lenker
Nietzscheana
Trysil prestegjeld
Trysil prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Sør-Østerdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Trysil kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Trysil kirke.
Historikk
Trysiljum sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet.
Ved reskript 28.6.1780 ble Trysil anneks fraskilt Elverum prestegjeld og opprettet som eget Tryssild prestegjeld. Ved reskript 21.9.1787 ble Osen menighet fraskilt Aamodt prestegjeld og tillagt Tryssild prestegjeld som et annekssokn. Ved kgl. res. av 1.2.1879 med virkning fra 1.1.1880 ble Osen annekssokn i Trysil prestegjeld delt i to sokn; Nordre og Søndre Osen. Nordre Osen ble tilbakeført til Åmot prestegjeld, mens Søndre Osen ble værende i Trysil. Ved kgl. res. 3.3. 1910 med virkning fra 1.1.1911 ble Engerdal prestegjeld opprettet av de områder fra Trysil, Rendalen, Tolgen og Røros prestegjeld, som ble betjent av hjelpepresten for "Østerdalens nordlige fjelddistrikter".
Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.
Trysil prestegjeld og dets sogn er nå en del av Trysil kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.
Together We’ll Never
Together We'll Never er et musikkalbum med Josephine, utgitt i 2007.
Kom skal vi synge
Kom skal vi synge er et musikkalbum med Ingebrigt Davik og Åse Thoresen, utgitt i 1972. Samtlige sangtekster er skrevet av Margrethe Munthe.
Müller (etternavn)
Müller er et tysk etternavn som betyr «møller» og er det mest vanlige etternavnet i Tyskland. Det er et typisk profesjonsnavn som opprinnelig betegnet en person som hadde møller som yrke. Navnet tilsvarer nedertyske/nordtyske og skandinaviske navn som Möller og Møller og det engelske navnet Miller. Navnet blir også skrevet Mueller og i anglisert kontekst også Muller. Det finnes også en rekke slekter Müller uten innbyrdes sammenheng i Skandinavia, vanligvis av tysk og dansk opphav.
Lorentz Petersen Müller i Kvinherad
thumb|[[Lasse Segelcke|Lorentz (Lasse) Lund Segelcke (1898–1942), skuespiller]]
Bingsfoss stasjon
Bingsfos stasjon er en jernbanestasjon på Urskog-Hølandsbanen ved Bingsfossen i Glomma, 2,4 km øst for Sørumsand. Bingsfos var endestasjonen for Urskog-Hølandsbanen fra oppstarten i 1896 fram til 1903, da banen ble forlenget til Sørumsand. Stasjonen på Bingsfoss ble da fjernet, og stasjonsbygningen ble flyttet til Aurskog stasjon, der den ble brukt som godshus. Rutetrafikken på banen ble nedlagt i 1960, og året etter startet arbeidet med å bevare deler av banen som museumsjernbane. Bingsfos ble basen for arbeidet, og det ble bygget sidespor og en enkel lokstall. I 1975-76 ble det reist en stasjonsbygning på Bingsfoss, den første på museumsbanen. Det dreier seg om den opprinnelige stasjonsbygningen fra Finstadbru. Etter at banens nye verksted sto ferdig på Sørumsand i 1992, ble banens hovedbase flyttet dit, og stalling og vedlikehold av lokomotivene opphørte på Bingsfos.
Lu Xiufu
Lu Xiufu (陸秀夫), født 1238 i Jianhu, død 19. mars 1279 i Xinhui) var en kinesisk politisk embedsmann under Songdynastiet (960–1279). Lu Xiufu døde i slaget ved Yamen der han begikk selvmord ved å kaste seg ut fra en klippe og tok med seg den niårige barnekeiseren Zhao Bing i døden da han innså at slaget mot mongolene var tapt.
Liu Shunsong
Liu Shunsong  (født 1. desember 1952 i Miaoli fylke på Taiwan i Republikken Kina, død 30. august 2022 i Taipei) var en taiwankinesisk politiker.
Biografi
Han var medlem av Miaoli fylkesråd fra 2014 til han døde, som representat for Det demokratiske framskrittsparti. Liu døde av covid-19 på Taipei Veterans General Hospital, den 30. august 2022, i en alder av 69 år.
Verdenscupen i skihopping 2003/04
Verdenscupen i skihopping 2003/04 var den tjuefemte verdenscupsesongen i skihopping. Sesongen startet 28. november 2003 i Kuusamo og avsluttet 14. mars 2004 i Oslo. Finnen Janne Ahonen vant verdenscupen sammenlagt, mens Norge vant nasjonscupen.
Ole Island
Ole Jonsen Island (født 22. mars 1833 på Frosta, død 15. august 1906) var en norsk gårdbruker og lokalpolitiker.
Han var født på gården Island på Frosta, og var bror av Arnt Peter Island. Ole Island hadde eksamen fra Den Kongelige Norske Artilleribrigades Underofficersskole i 1858. Han ble gift med Fredrikke Hansdatter Forberg fra Ytterøy, og fra ca. 1863 var de bosatt i Åsen (Levanger). I 1867–1869 var Ole Island ordfører i Åsen.
Nilioninae
Nilioninae er en gruppe av biller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.
Levevis
Lite er kjent om biologien til disse artene, men de blir ofte funnet på død ved og lever trolig av sopp. De forekommer helst i regnskog. Larvene eter på lav som vokser på trestammer. Både larver og voksne er selskapelige og finnes gjerne i grupper.
Utbredelse
Artene er utbredt i Sør-Amerika.
Eksterne lenker
Nilioninae
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter – Grand World Cup kvinner
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter – Grand World Cup kvinner var en av konkurranse-øvelsene som ble organisert av International Skating Union.
Oversikt topp-3 alle sesonger
Antall løpere er det antall løpere som tok poeng i konkurransen, det vil si at de var ved minst en anledning i topp-5 på en enkeltdistanse i løpet av sesongen.
Tereza Beranová
Karriere
15. desember 2018 debuterte hun i verdenscupen, med en 50.-plass på sprint fristil i Davos.
Beranová deltok under Ski-VM 2019 og Ski-VM 2021, og representerte Tsjekkia under Vinter-OL 2022 i Beijing.
Hennes beste individuelle plassering per 6. januar 2022 er 6.-plass på den klassiske sprinten under Tour de Ski 2022/23.
Julian Roosevelt
Julian K. Roosevelt (født 14. november 1924, død 28. mars 1986) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Roosevelt ble olympiske mester i seiling under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på den amerikanske båten «Llanoria» som vant 6-meter klassen foran den norske båten «Elisabeth X» og «Raila» fra Finland. Seilingene ble avviklet i perioden 20. til 23. juli 1952. Mannskapet på «Llanoria» besto av John Morgan, Herman Whiton, Julian Roosevelt, Everard Endt og Eric Ridder.
Radioåret 1968
Radioåret 1968 er en oversikt over hendelser, radioprogram, fødte og avdøde personer med tilknytning til radio i 1968.
Kom kom skal jeg si deg no
Kom kom skal jeg si deg no er et musikkalbum med Anne Lise Gjøstøl, utgitt i 1980.
White Uniform Contrast
White Uniform Contrast er en EP med Josephine, utgitt i 2006.
Norges U18-herrelandslag i basketball
Norges U18-herrelandslag i basketball, styrt av Norges Basketballforbund, er landslaget i basketball som representerer Norge i internasjonale konkurranser for ungdommer under 18 år. På dette landslaget er det kun spillere under 19 år som kan delta; 19 år eller elde spillere kan istedenfor være med på U20-landslaget eller seniorlandslaget. I tillegg kan spillere under 17 år også være med på U16-landslaget.
Jean de Lattre de Tassigny
Jean de Lattre de Tassigny (født 2. februar 1889 ved Mouilleron-en-Pareds i Vendée, død 11. januar 1952) var en fransk militæroffiser og nasjonalhelt under den andre verdenskrig, og han var kommandant under den første indokinesiske krig. Han kjempet også under den første verdenskrig, der ble han såret to ganger.
Biografi
Jean de Lattre de Tassigny spesialiserte seg innen kavaleriet og han ble leder for den franske krigsskolen i 1935. Etter første verdenskrig tjenestegjorde han som offiser i den franske hovedkvarteret under Rif-krigen. Da den andre verdenskrig ble erklært i 1939, ledet han den franske fjortende infanteridivisjon til våpenhvile med aksemaktenes styrker. Han vant ett mindre slag i Rethel der en tysk offiser uttalte at den franske motstanden var tilsvarende som i slaget ved Verdun.
Han forble i aktiv tjeneste og kommanderte de frie franske styrkene i Tunisia i 1941. Han tok ansvaret for den 16. divisjon i 1942, men begynte å organisere mer anti-tysk motstand, noe som førte til hans arrestasjon og en dom på 10 års fengsel. Imidlertid var de Lattre i stand til å flykte til Alger. Der tok han kommandoen over den frie franske hæren.
De Lattre landet i Provence i Sør-Frankrike den 16. august 1944, og hans styrker begynte å marsjerte gjennom Frankrike og befridde landet etter hvert som de rykket lenger og lenger frem. Den 25. september 1944 fikk franske hæren B under de Tassigny, den nye betegnelsen 1re armée («den første armé»). Hæren krysset elven Vosges, etter harde kamper mot tyske styrker.
Da Frankrike var frigjort krysset de Tassigny og hans hær elven Rhinen og de invaderte Tyskland sammen med allierte soldater. De Lattre var en av dem som representerte Frankrike under den tyske betingelsesløse kapitulasjonen som ble underskrevet i Berlin, den 8. mai 1945.
Etterkrigstiden
Etter den andre verdenskrig var over, ble han utnevnt til stabssjef for NATOs infanteristyrker i Europa. Han var under kommando av feltmarskalk Bernard Montgomery, og han organisere mange militærøvelser. Han var også en fransk militær ambassadør som ble sendt til Sør-Amerika. Deretter ledet han Det franske ekspedisjonskorps i Det fjerne østen i Indokina under den første indokinesiske krig. Han vant tre store seire ved Vinh Yen, Mao Khe og Yen Cu Ha og forsvarte med hell, nord i landet mot Viet Minh, men hans eneste sønn Bernard de Lattre de Tassigny ble drept i en aksjon under denne krigen, ved slaget om Nam Dinh.
I 1951 tvang sykdom de Tassigny til å reise tilbake til Frankrike der han senere døde av kreft, han ble posthumt utnevnt til Maréchal de France (Marskalk av Frankrike). Etter hjemkomsten til Frankrike tok hans etterfølgere Raoul Salan og Henri Navarre over Tassignys tidligere oppgaver, selv om de ikke hadde den samme grad av suksess som de Lattre ofte hadde.
Jean de Lattre de Tassigny ble begravet i en statsbegravelse som varte i hele fem dager, og som i det som tidsskrifte Life beskrev som «den største militære begravelsen Frankrike hadde sett siden marskalk Ferdinand Foch i 1929». Gjester i hans begravelse inkluderte flere andre allierte generaler fra andre verdenskrig, som Bernard Montgomery og Dwight D. Eisenhower. Tusenvis av mennesker fulgte hans begravelse som gikk helt tilbake til hans fødested Mouilleron-en-Pareds, vest i Frankrike.
Tilstede ved begravelsen, var også de Tassignys da 97 år gamle far, Roger de Lattre, som var blind. Jean de Lattre de Tassigny ble stedt til hvile ved siden av hans eneste sønn, Bernard, som hadde blitt drept i kamp under sin fars kommando i Indokina nesten åtte måneder tidligere.
Already Your Favourite EP
Already Your Favourite EP er en EP med Kakkmaddafakka, utgitt i 2007.
August Schieldrop
August Schieldrop (født 1999) er en norsk tubaist fra Oslo, utdannet ved Norges musikkhøgskole.
Han har opptrådt som solist med orkestre som Oslo-Filharmonien, Kringkastingsorkestret og Bergen filharmoniske orkester. I 2020 ble han som første blåser tatt opp på mentorprogrammet til Crescendo. Han vant Equinors talentstipend i 2021, etter å ha vært nominert flere ganger.
Schieldrop urfremførte tubakonserten Tuba Mirum av Marcus Paus i 2021 med Oslo-Filharmonien.
Familie
Schieldrop er oldebarn av matematiker Edgar B. Schieldrop.
DS «Alværsund» (1900)
DS «Alværsund» ble bygget ved Stavanger Støberi & Dok, som byggenummer 36. Hun ble levert til Alværsund & Manger Dampbåtlag i mai 1900. Skjebnen er ukjent.
Håkon A. Ødegaard
Håkon Arnt Ødegaard (født 21. september 1913 på Notodden, død 8. juni 1990) var en norsk fagforeningsmann, fra 1973 til 1978 formann i Norsk Kjemisk Industriarbeiderforbund.
Han ble fagorganisert i 1941 og jobbet på Herøya. Ødegaard var i de første årene etter krigen aktiv og sentral i Norges Kommunistiske Partis lag på bedriften, da NKP hadde stor innflytelse innen Herøya Arbeiderforening.
På 1950- og begynnelsen av 1960-tallet var Ødegaard derfor partiløs, og befant seg mellom NKP- og AP-fløyene i Herøya-fagforeningen. Mens mange av de andre lokale Furubotn-tilhengerne fant veien tilbake til NKP i løpet av 1950-tallet, var Ødegaard partiløs til han i 1962 gikk inn i Arbeiderpartiet.
Ødegaard var medlem av Norsk kjemisk industriarbeiderforbunds hovedstyre i årene 1945 - 1949, og etter den dramatiske exit fra NKP var det først og fremst fagbevegelsen som ble hans arena. Han var fortsatt aktiv i avdeling 48, Herøya Arbeiderforening, og satt i årene 1958 til 1962 som formann i foreningen.
Han kom også inn i den såkalte Aspengren-komiteen, som fra 1961 utredet forslag om mer bedriftsdemokrati og ansatte-representasjon i bedriftenes styre.
På Kjemisk-landsmøtet i 1962 ble han valgt til forbundets sekretær, - samme året han ble AP-mann. Fra 24. september 1965 var han innvalgt som medlem av forbundsstyret og landsstyret. Fra 8. september 1967 satt han i LOs representantskap, og på landsmøtet i 1968 ble han nestformann i Kjemisk. I 1973 tok han over som formann i forbundet, og i årene 1974 til 1978 møtte han i LO-sekretariatet.
Ødegaard satt i eksekutivkomiteen i Den internasjonale fabrikkarbeiderføderasjonen fra 1975.
Han gikk av med pensjon i 1978.
På Arbeiderpartiets landsmøte i 1990 var Ødegaard en av dem Gro Harlem Brundtland hedret i sin tale over partikamerater som var gått bort.
Ole Michelsen
Ole Michelsen (født 4. april 1940, død 5. mars 2020) var en dansk kulturjournalist og forfatter som i mange år ledet Danmarks Radios filmprogram Bogart. Han deltok i kulturkanonudvalget for film.
Ole Michelsen avbrøt en universitetsutdannelse i 1964 og reiste til Frankrike. Her ble han instruktørassistent for Jean-Pierre Melville på filmen Storgangsterens sidste kup (Le deuxième souffle) i 1966. Dessuten fungerte han på freelance-vilkår som journalist for DR og flere aviser under sitt opphold frem til 1970. Tilbake i Danmark ble han ansatt som kulturjournalist i DR, og han begynte filmmagasinet Bogart, som han fra 1985 omsatte til tv på DR. Programmet opphørte i 2002.
Etter DR konsentrerte han seg om å skrive bøker samt holde foredrag om alkoholisme og kampen for å komme ut av dette, et emne han hadde personlige erfaringer med.
Han var alenefar for datteren Trine, etter at hans hustru omkom i en bilulykke få år efter Trines fødsel.
John Johnsen Wold
John Johnsen Wold (født 12. mars 1795 i Åsen, død 29. juni 1889 samme sted) var en norsk lensmann, gårdbruker og politiker. Navnet er også skrevet Jon Jonssen Wold. Han var lensmann i Åsen i perioden 1816–1866. I 1830 fikk han skjøte på gården Hove i Åsen og bosatte seg der. Olaf Berg, forfatteren bak Martin Kvænnavika, var hans dattersønn. Sønnesønnen John Wold var senere ordfører i Åsen.
John Wold var stortingsrepresentant for Nordre Trondhjems amt 1845–1847. Han var med og stiftet Aasen Sparebank i 1862 og var formann i bankens direksjon i tiden 1862–1880.
Kinabøk
Kinabøk (Fagus engleriana) er et løvfellende tre i bøkefamilien.
Den blir opptil 25 m høy. Stammen deler seg som regel langt nede. Bladene er 10–13 cm lange og 6 cm brede; de har en bølgeformet kant. Arten vokser i løv- og blandingsskoger i en høyde på 1500–2500 moh. Utbredelsen omfatter de kinesiske provinsene Anhui, nordlige Guangxi, sørlige Guizhou, Henan, nordvestlige Hubei, Hunan, Shaanxi, østlige Sichuan, Yunnan og Zhejiang.
Permocupes
Permocupes er en slekt utdødde, primitive biller.
Utseende
I likhet med mange andre primitive biller hadde dekkvingene rader av firkantede til runde groper som gav dem et karakteristisk nettmønster. Disse billene var små til middelsstore (dekkvingenes lengden 3,8-10 millimeter) med en avlang kroppsform.
Historie
Gruppen er kjent fra perm (272,5-265 millioner år før nåtid) fra Russland.
Paul-Émile Janson
Paul-Émile Janson (født 30. mai 1872 i Brussel i Belgia, død 3. mars 1944 i konsentrasjonsleiren Buchenwald i Tyskland) var en belgisk liberal politiker, blant annet en kort periode 1937-1938 landets statsminister.
Bakgrunn
Paul-Émile Janson var sønn av den liberale politiker Paul Janson. Han tok studier i rettsvitenskap ved Det fri universitet i Brussel og virket deretter som advokat. Allerede som student engasjerte han seg i 1891 for alminnelig stemmerett. Sener var han i perioder professor ved Vrije Universiteit Brussel (VUB). Han var også frimurer.
Hans søster Marie Janson ble i 1921 Belgias første kvinnelige senator, og var mor til den senere statsminister og NATO-generalsekretær Paul-Henri Spaak.
Politiker
I 1920 ble han forsvarsminister. Deretter fikk han stadig viktigere politiske verv, og var fra 1926 til 1929 delegert til Folkeforbundet. Senere var han justisminister i regjeringene Henri Jaspar (1927 til 1931) og Charles de Broqueville (1932 til 1934). Fra 1935 til 1936 var han så senator. Han var atter justisminister både i 1939 og i 1940.
Mellom den 23. november 1937 og den 15. mai 1938 var Paul-Émile Janson Belgias statsminister. Denne regjeringen var vanskelig å danne; dette var en politisk ustabil periode i en anspent internasjonal situasjon. Regjeringen klarte å etablere fransk- og flamsktalende kulturelle råd, og introduserte lovgivning om språkbruken i de væpnede styrker.
Da andre verdenskrig utbrøt var han utenriksminister, og i regjeringen Hubert Pierlot var han minister uten portefølje.
Da resten av den belgiske regjering gikk i eksil i London forble Paul-Émile Janson i Frankrike, der han slo seg ned i den sørlige og ikke-okkuperte sone. I 1943 marsjerte tyskerne inn, og da ble han funnet i Nice og arrestert. Han ble ført til Fresnes og deretter til den tyske konsentrasjonsleiren Sachsenhausen og så til Buchenwald, og der døde han den 3. mars 1944.
VM i landeveissykling 2017 – Junior menn, temporitt
Junior menn sin individuelle tempo under VM i landeveissykling 2017 gikk av stabelen tirsdag 19. september.
Løypa
Først sykler man den lange runden på 21,1 km. Det er start utenfor Grieghallen før man sykler over Puddefjordsbroen og mot Solheimsviken. Og videre Løbergsveien mot Mindemyren. Og fortsetter til Paradis. Før man sykler opp Birkelundsbakken og ned Nattlandsveien mot Haukeland sykehus og inn mot Bergen sentrum og Sandviken før man sykler inn over Bryggen og mot Festplassen hvor det er mål
Radioåret 2006
Radioåret 2006 er en oversikt over hendelser, radioprogram, fødte og avdøde personer med tilknytning til radio i 2006.
Sophia Laukli
Sophia Laukli (født 8. juni 2000 i Yarmouth i Maine) er en norsk-amerikansk langrennsløper som representerer University of Utah og det amerikanske langrennslandslaget.
Karriere
23. januar 2021 debuterte hun i verdenscupen, med en 33.-plass på skiatlon i Lahtis.
Laukli ble tatt ut på det amerikanske laget foran Ski-VM 2021 i Oberstdorf og representerte USA under Vinter-OL 2022 i Beijing.
Hennes beste individuelle verdenscup-plassering per 7. januar 2022 er 3.-plass opp «monsterbakken» under Tour de Ski 2022/23.
Privatliv
Laukli innehar dobbelt statsborgerskap, med norsk far og amerikansk mor, og er bosatt i Salt Lake City i Utah hvor hun studerer på University of Utah.
Vipassanābevegelsen
Vipassanābevegelsen, også kalt innsiktsmeditasjonsbevegelsen, omfatter en rekke greiner av moderne Theravādabuddhisme som legger vekt på de tre kjennetegn ved eksistensen som middel til å oppnå opplysning og bli en sotapanna. Bevegelsen har sin opprinnelse i moderne retninger innenfor tradisjonene i Burma, Laos, Thailand og Sri Lanka, såvel som i populariseringer av lærerne Mahasi Sayadaw, Ledi Sayadaw, Anagarika Munindra og Pa Auk Sayadaw. En utløper av disse bevegelsene ble ledet av S. N. Goenka og hans kone Illaichi Devi, som studerte under læreren Sayagyi U Ba Khin.
Vendelrot
Vendelrot (Valeriana sambucifolia) er en plante i kaprifolfamilien.
Den er en høy, flerårig urt med flikete blad og rosa eller hvite blomster. Mot slutten av vekstsesongen dannes det utløpere fra basis av stengelen. Arten er svært variabel og ble tidligere regnet som en underart av den svært like legevendelrot (Valeriana officinalis). Artene kan skilles på at legevendelrot har mindre blomster og mangler utløpere. Vendelrot er utbredt i Skandinavia, Island, Finland, Nord-Tyskland, Skottland, Irland, Pyreneene, Alpene og Karpatene.
Ulike underarter av vendelrot er vanlige i hele Norge. I Jotunheimen finnes den opp til 1540 moh. De vanligste underartene er storvendelrot (subsp. procurrens) og strandvendelrot (subsp. salina), men det finnes også en tredje, sørlig vendelrot (subsp. sambucifolia).
Tragiscomoides
Tragiscomoides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Tanzania.
Cyclone Bliss
Cyclone Bliss er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Francis Ford.
Handling
Den stille og rettferdige Jack Bliss sporer opp sin savnede far til Hell's Hole, hvor han også møter Helen Turner og Jack Hall - lederen for en fredløs gjeng. Men Hall dreper faren til Helens far, og Bliss forsøker deretter å slå tilbake mot de fredløse.
Cupid’s Brand
Cupid's Brand er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Rowland V. Lee.
Handling
Warton, en tidligere straffedømt, slår seg sammen med Crowder og Devlin for å sette i gang en ny operasjon i en liten by i utkanten av ørkenen. Byens korrupte sheriff, som ønsker å få sin andel av denne avtalen, tilbyr dem beskyttelse i bytte mot en bestikkelse. De tre kjeltringene, som ikke aksepterer denne ordningen, pådrar seg snart sheriffens fiendskap.
Lagriinae
Utseende
Middelsstore, avlange, gjerne noe pæreformede, hvelvede, blanke, tydelig hårete skyggebiller. Ulikt mange andre skyggebiller har de et forholdsvis tynt hudpanser. De kjennes også på relativt smal forkropp.
Levevis
Disse billene påtreffes gjerne krypende i vegetasjonen eller på bakken.
Bharat Biotech
Bharat Biotech International Limited er et indisk legemiddelselskap med hovedkontor og produksjon i Hyderabad i delstaten Telangana. Det utvikler og produserer legemidler, vaksiner og medisintekniske produkter.
I år 2019 ble datterselskapet Chiron Behring Vaccines Pvt Ltd i Ankleshwar i Gujarat oppkjøpt av Glaxo Smith Kline.