cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pinsevennenes Barne- og Ungdomsutvalg
Royal Rangers
PBU er landskontor for speiderbevegelsen Royal Rangers (RR) som ble etablert i Norge i 1993. 40 menigheter deltar med til sammen ca. 1150 aktive barn, unge og ledere (tall fra år 2005). Royal Rangers startet i USA for snart femti år siden.
Royal Rangers ønsker å skape vekst hos de unge både fysisk, psykisk, sosialt og åndelig.
Raftsundet
Bosetning
Det er spredt bebyggelse langs hele Raftsundets østside med Kongselva, Tengelfjord, Raften og på Ulvøya i Hadsel. Digermulen i Vågan er den største av Raftsundbygdene. Det tidligere handelsstedet Hanøy ligger ved innløpet i nordvest.
Kommunikasjon
Fylkesveien langs østsiden av Raftsundet går fra E10 ved Raftsundbrua til Digermulen. Den ble åpnet i 1976 og hadde kun forbindelse til annet veinett med fergeforbindelser fra Kongelva til Kaljord og fra Digermulen til Svolvær. Da Raftsundbrua, som krysser sundet sør for Hanøy, åpnet i 1998 fikk bygdene veiforbindelse østover til Svolvær. Ved åpningen av Lofast og Raftsundtunnelen i 2007 åpnet også forbindelsen østover mot Lødingen. Det går nå bilferge fra Hanøy, via Brottøya og Lonkan, til Kaljord og fra Digermulen til Stormolla.
Turisme
Flere selskaper tilbyr fjordcruise fra ulike utgangspunkt til Raftsundet og Trollfjorden og hurtigruta går en avsikker inn i fjorden når været tillater det. I Raften er det en oppstillingsplass for campingvogner og bobiler hvor skipstrafikken kommer på svært nært hold.
Keiser Vilhelm II av Tyskland ankret opp utenfor Digermulen i 1899 og kom senere tilbake flere ganger. Dette bidro til å gjøre området kjent i utlandet, og førte til at Raftsundet ble det første stedet for cruiseturisme i Lofoten.
Raftsundet i kunst og litteratur
En rekke kunstnere har opp gjennom historien brukt Raftsundet som motiv. Av kjente maleri finnes Gunnar Bergs Trollfjordslaget, den tyske Themistokles von Eckenbrechers Raftsund fra 1906, Adelsteen Normanns Sommernatt i Raftsundet og flere verker av Karl Erik Harr.
Theodor Kittelsen lagde kunst og postkort med motiver fra Raftsundet, og omtalte det som «...et Billede fra en Eventyrfantasi, her må Stedet være, hvor Prinsessen blev bergtagen.» og Bjørnstjerne Bjørnson brukte følgende ord på å beskrive naturen: «Fjellformasjonene er så forrevne at intet Billede i min sjel fra Mytologiens eller Dramaets krets slår til for rett å utsi den forstenede Bevegelse jeg så på…».
Sagnene fra området forteller blant annet hvordan Trollsjøen ble til Trollfjorden ved et øksehugg. Et annet sagn forteller at Austvågøya og Hinnøya en gang hang sammen ved Trongstraumen og at et hugg åpnet «Raftvalen» og gjorde sundet seilbart.
KTM
KTM (Kronreif, Trunkenpolz, Mattighofen) er en motorsykkelprodusent fra Østerrike. De er først og fremst kjent for å produsere cross- og endurosykler med både 2- og 4-taktsmotor.
Historie
Selskapet ble grunnlagt i 1934 i Mattighofen av mekanikeren Hans Trunkenpolz. Selskapet het da Kraftfahrzeuge Trunkenpolz Mattighofen. Men det var ikke før i 1953 at de produserte sine første sykler, 20 eksemplarer ble produsert. I 1955 kom Ernst Kronreif inn i selskapet, og de skiftet da navn til Kronreif, Trunkenpolz, Mattighofen. Trunkenpolz døde plutselig i 1989. KTM var det første merke til å produsere 4-taktsmotor for en offroad motorsykkel. De var også de første til å ha hydraulisk clutch på samtlige modeller. I tillegg var de den første produsenten som serieproduserte Supermotardsykler. Demperprodusenten WP er et datterfirma til KTM. I 2003 ble produksjonen av motorsykler av det svenske merket Husaberg underlagt KTM, men de utvikles ennå i Sverige.
KTM X-Bow
KTM X-Bow (uttales som cross-bow) er en egen serie KTM produserer. Dette er en superlett to seters sportsbil som kommer i flere modeller. Blant annet X-Bow R. X-Bow RR, X-Bow GT og X-Bow GT4. Versjonene R og GT av KTM X-Bow er godkjent for bruk på offentlig vei i Europa, Nord Amerika, Kina og Australia. Den har Audi motor, karosseriet er laget i fullkarbon-fiber struktur. Designet er laget i samarbeid med den italienske sportsbilprodusenten Dallara. X-Bow ble den første godkjente bilen for offentlig vei som er laget i fullkarbonfiber karosseri.
X-Bow har en 4 sylindret, 2 liters turbomotor av bilprodusenten Audi. 2008-modellen har 237hk (177kw) på 5500rpm. Og et dreiemoment på 310 newton meter mellom 2000 og 5500rpm. Denne modellen kan akselerere fra 0-100kmt på 3,9 sekunder. Og har en toppfart på 217kmt. I 2011 kom X-Bow med en oppdatert versjon med blant annet høyere ytelse av motor. Motoren er fremdeles en 2 liters turbomotor fra Audi, men nå er den «tunet» enda mer enn tidligere. Denne har nå 300hk og dreiemoment på 400 newton meter på 3300rpm.
Modeller
Dagens modellprogram ser slik ut: RC8
Veggavis
Veggavis er en avis som distribueres gjennom plakater på offentlig vegg til allmenn beskuelse. Brukes ofte til å ytre samfunnskritikk.
Veggaviser burde ha stor og tydelige typografi som kan leses på avstand og ha klare, sterke farger.
Partipresse
Partipresse er en industri som sysselsetter seg med produksjon og distribuering av litteratur eller informasjon produsert på vegne av politiske partier.
Multimedia Messaging Service
Multimedia Messaging Service (MMS) er et system som gjør det mulig å sende og motta forskjellige multimedia (for eksempel bilder, lyd og videoklipp) i tillegg til tekst, gjennom WAP-protokollen.
Grunnleggende om MMS
MMS er en videreutvikling av Short Message Service (SMS) (SMS er et tekstmeldingssystem for mobile nettverk). MMS er ikke begrenset til meldinger med kun tekst. Multimediemeldinger med bilder, video, lyd osv. kan sendes og mottas.
Hvordan MMS virker
MMS virker ved at en abonnent bruker en MMS-klient for å lage og sende en MMS-melding til én eller flere mottakere. En MMS-adresse kan enten være et E.164-telefonnummer (f.eks. +4787654321) eller en e-postadresse etter RFC 2822 (f.eks. dittnavn@example.com).
Leveringsmetoder
Det er to leveringsmetoder i MMS: øyeblikkelig og utsatt:
Historie
MMS ble opprinnelig utviklet av Third-Generation Partnership Program (3GPP), et standardiseringsorgan med fokus på standarder for UMTS/GSM-nettverkene.
MMS har også blitt standardisert av Third-Generation Partnership Program 2 (3GPP2), et standardiseringsorgan fokusert på spesifikasjoner for CDMA-nettverk.
Richard Bandler
Richard Wayne Bandler (født 24. februar 1950) er oppfinneren av nevrolingivstisk programmering (NLP).
Bandler møtte John Grinder da han var en student ved UCSC. Bandler (og Grinder) møtte Gregory Bateson da de flyttet til en liten landsby på Alba Road i Santa Cruz-fjellene. Bateson hadde stor påvirkning på utviklingen av NLP ved å forsyne dem med et intellektuell fundament og ved å introdusere dem for Milton Erickson.
I 1974 samarbeidet Bandler og Grinder for å lage modeller av Satir, Perlz, og senere Ericksons språkmønstre. Disse resultatene ble publisert i Structure of Magic Volume I (1975), The Structure of Magic Volume II (1976), Patterns of the Hypnotic Techniques of Milton H. Erickson Volume I (1975), Patterns of the Hypnotic Techniques of Milton H. Erickson Volume II (1977) and Changing With Families. (1976)
Etter mye trøbbel med rettigheter til NLP kom Grinder og Bandler til en enighet i rettssaken de begge samtykket til at: ''«they are the co-creators and co-founders of the technology of Neurolinguistic-Programming. Drs. Grinder and Bandler recognize the efforts and contributions of each other in the creation and initial development of NLP.» I skrevet form, og i samme dokument: «Dr. John Grinder and Dr. Richard Bandler mutually agree to refrain from disparaging each other's efforts, in any fashion, concerning their respective involvement in the field of NeuroLinguistic Programming.»'' (Grinder & Bostic, 2001)
Bandler utviklet så Neuro-Sonics, Neuro-Hypnotic Repatterning, Persuasion Engineering og Design Human Engineering.
Are Torgilsson Frode
Are Torgilsson Frode (født 1067, død 9. november 1148), eller kjent som kun Are Frode (norrønt Ari fróði Þorgilsson = Are Torgilsson den vise), var den første og mest kjente av Islands historikere og kronikører i middelalderen. Are er forfatteren av Íslendingabók, som i detalj redegjør for de norske ættene som bosatte seg på Island. Han er også kjent som den som først skrev på norrønt språk (i motsetning til latin) av de islandske forfatterne.
Liv
Are var sønn av Torgils, sønn av Gellir, sønn av Torkjell, og i henhold til hans eget slektstre går slekten videre tilbake til sagnkongene i Uppsala. Hans mor var Jóreiðr, en datterdatter av en sønn av den kjente Hall Torsteinsson, også kalt for Síðu-Hallr. På morssiden var Are da i ætt med Sæmund Frode.
Ares far døde tidlig da han ifølge Laxdøla saga som ung druknet i Bredefjorden. På grunn av dødsfallet kom Are til fostring hos farfaren Gellir, hvor han ble til han var ni år gammel, da farfaren døde i Danmark i 1073. Da ble Are satt til fostring hos Hall Torarinsson i Haukadal, som Snorre Sturlason har beskrevet som «meget klok og sterk i hukommelsen». På Halls gård var også Teit Ísleivsson, sønn av Ísleiv Gissurarsson, den første biskop på Island, som ble Ares veileder og lærer.
Are Torgilsson ble boende i Haukadal til 1088 da han var 21 år. Hall dør i 1090, 94 år gammel, og deretter er det få detaljer om Ares liv. Det vites ikke om han allerede var presteviet, men den islandske forskeren Finnur Jónsson har antatt at han bosatte seg ved Snæfellsnes, hvor ætten kom fra. Det er et paradoks at Are, som en av de svært få forfattere i middelalderen som skrev om sin egen familie, var så sparsommelig med detaljer om sitt eget liv.
Han giftet seg og fikk en sønn, Torgils, som også ble prest i samme område, og dennes sønn, Are den sterke, bodde også på samme gård. Are den sterkes datter ble gift med Tord Sturlasson, som var bror av Snorre Sturlasson, og på den måten ble Are Torgilsson også del i Snorres ætt.
Are døde den 9. november 1148, rundt 80 år gammel. Det fortelles at biskop Magnus var til stede ved hans dødsleie.
Den lærde
Are Frode nøt stor anseelse i samtiden, og ble betraktet som en av Islands beste menn. Han var oppfostret sammen med biskop Gizurr, og var også venn av to samtidige biskoper, Gizurrs etterfølger, biskop Torlak Runolfsson (1118–1133), og biskop Kjetil av Holar (1122–1145). Han var også venn av Sæmund Frode, Islands første historiker og kronikør.
Og videre:
Ares forfatterskap
Den boka Snorre Sturlasson nevner er Íslendingabók (Islendingenes bok), og da som den første som ble skrevet på norrønt språk (i motsetning til latin). Rundt hundre år før Snorres skrifter, en gang mellom 1122 og 1133, skrev Are Frode en kort oversikt over Islands historie fra den første innvandringen og fram til 1122. Den ble skrevet i to utgaver. Den eldste, som dessverre har gått tapt, inneholdt også en konungaæfi, en kronologi over de norske kongene. Denne utgaven har blitt priset for at den la grunnlaget for den nordiske historieskrivingen, bestemte viktige epoker og viste deres sammenheng med mindre viktige hendelser. Den andre utgaven finnes nå på Árni Magnússon institutt i Reykjavík.
Are Frode skriver «uten kunstneriske pretensjoner, nøkternt og beint fram, som oftest i muntlig stil. Han nevner alltid kilden for opplysningene sine, og han viser til hendinger i andre land for tidsfestingens skyld.». Hans skrifter er preget av kritisk vilje og tillegges derfor stor troverdighet. På Haukadal ble Are kjent med klassisk utdannelse. Hans skrivestil viser at han var fortrolig med de latinske kronikørtradisjonene, men samtidig tok han opp i seg den muntlige fortellerteknikken som var svært levende i Norge og på Island.
Det er mulig at Are Frode har bidratt til de eldste delene i den kollektive Landnámabók, som hovedsakelig ble skrevet av hans samtidige Kolskegg Frode, og som på 1200-tallet ble videreført av andre skribenter igjen. Boken er et enestående vitnesbyrd om Islands sagatid eller landnåmstid. Her nevnes det rundt 400 landnåmsmenn, hvor de kom fra, hvor de slo seg ned, hvem som var gift med hvem, og hvilke etterkommere de fikk. Alt i alt er mer enn 3000 mennesker nevnt og 1400 bosettere. Dette verket ble referanseverket til alle senere sagaforfattere.
Når Are Frode blir nevnt i andre skrifter, blir det referert til hans bøker i flertall: «Bror Gunnlaug sier at han især har skrevet sammen hva han har funnet i Are prest den frodes bøker...»
Det har gitt antagelsen at han var forfatter av flere titler enn Íslendingabók, forutsatt at flertallsbenevnelsen ikke viser til ulike kopier og avskrifter av sistnevnte bok. Det er et par av de anonyme sagaene som forsøksvis har blitt tilskrevet Are Frode, blant dem Ævi Snorra goða.
Veme stasjon
Veme stasjon er en nedlagt jernbanestasjon på Bergensbanen ved bygda Veme i Ringerike kommune i Buskerud. Veme ble åpnet som stoppested betjent kun for reisende og gods den 1. desember 1909 og fikk mai året etter ny status som en stasjon betjent for ekspedering av tog, reisende og gods. I januar 1966 ble Veme omklassifisert som holdeplass og ble et ubetjent tidligere ekspedisjonssted. Fra 31. mai 1970 ble Veme nedlagt for persontrafikk, med hadde formelt status som et stoppested kun for godshåndtering.
Som et ledd i utbyggingen av fjernstyring på Bergensbanen ble Veme gjort om til en fjernstyrt stasjon uten fast bemanning den 27. september 1986. Ekspedisjonsbygningen ble oppført i 1909 etter tegninger av arkitekt Paul Armin Due, men denne ble revet i 1988. Veme ligger 100,45 kilometer fra Oslo S og om lag 126 meter over havet.
Pål Brekke
Pål Ording-Lie Brekke (født 23. mai 1961 i Oslo) er forsker, foredragsholder, forfatter og blogger. Han vokste opp i Arendal.
I perioden 1999-2004 arbeidet han for den europeiske romorganisasjonen ESA (European Space Agency). Han var ansatt som nestleder for SOHO-prosjektet – et av historiens mest vellykkede romprosjekter. Han var stasjonert ved SOHO kontrollsenteret på NASAs Goddard Space Flight Center like utenfor Washington D.C. Flyttet tilbake til Norge i 2004 og er nå ansatt ved Norsk romsenter som seniorrådgiver innen romforskning og jordobservasjon.
Uværet i California i januar 2008
Uværet i California i januar 2008 begynte da stort snøfall, regnvær og sterke vinder slo inn over den vestlige kysten av California, fra og med 5. januar 2008. Stormen var den sterkeste som California har blitt utsatt for i nyere tid.
Forløp
En sterk kaldfront asasosiert med en intens storm vest for kysten av California, bevegde seg østover mot og forbi California-kysten, og bevegde seg etterhvert sakte sørover over det sentrale av California.
Pål Brekke
2004 - : Seniorrådgiver ved Norsk romsenter
Uværet i California i januar 2008
Skader og konsekvenser
Flyavganger fra San Francisco ble avlyst. Vindene nådde 80 mph eller mere, og kuttet strømmen til mere enn 1,2 millioner innbyggere i California. Stormen har resultert i stengingen av ski-utfartssteder, veltet trær og forårsaket leiskred så langt. Motorveiene fra Sacramento til San Francisco ble stengt til de ble ryddet for gjenstander som blokkerte veiene og stormen stilnet. Været ble indirekte skyld i 196 kræsjer på to dager. Obligatorisk evakuering ble beordret i Orange County i det sørlige California, fra områdene Modjeska og Silverado. I Kern County sa meteorologene at mere regn ville komme, enn i hele det foregående året, kommunens tørreste siden 1961.
Pål Brekke
2009 – : Ekstern styrerepresentant ved Universitetet i Tromsø
Uværet i California i januar 2008
Skader og konsekvenser
Så masse som 3 meter med snø ble ventet i Sierra Nevada, mens store kjøretøy ble forbudt å krysse San Franciscos Golden Gate bridge, der vindkastene kom opp i 90km/h, og en forventet bølger på 9 meter.
Pål Brekke
2012 – : Amanuensis II ved Universitetssenteret på Svalbard
Uværet i California i januar 2008
Skader og konsekvenser
Nabostaten Nevada fikk også føling med stormen da en vegg i en av kanalene i the Truckee Canal nær Fernley ga etter og slapp løs en flom som rammet så mange som 800 hjem og samtlige 3500 innbyggere i Fernley, som ble tvunget til å evakuere.
Minst fire mennesker ble drept, inkludert to i California og to i Oregon på grunn av fallende grener eller trær, trakkuhell og flom.
Jack Sparrow
Inspirasjon
Johnny Depp påstår at Rolling Stones-gitarist Keith Richards, som skal spille Sparrows far i den tredje filmen, og Pépe Le Pewi (fra Looney Tunes) var inspirasjonskilder for ham. Depp har i tillegg sagt at han forestilte seg at piratene var «som datidens rockestjerner» og at han vil portrettere kaptein Jack Sparrow som «seksuelt tvetydig».
Tiden før Pirates of the Caribbean-filmene
I den fiktive verdenen der Pirates of the Caribbean utspiller seg, er Jack Sparrow født i India den 25. oktober og er sønn av kaptein Teague Sparrow. Takket være den offisielle Disney-siden på internett og spillet som er basert på filmserien, har man funnet ut at Jack var ansatt av Det britiske ostindiske kompani. Han var kaptein på skipet The Wicked Wench, et handelsskip, der han utførte jobber for Cutler Beckett. Men, etter å ha avslått en ordre om å transportere slaver, beordret Beckett destruksjonen av The Wicked Wench og brennemerket Jack med piratmerket.
Jack tok den nye livsstilen til seg, og ble etterhvert en veldig hemmelighetsfull pirat med intet ønske om å returnere til et liv der man var under kommando av andre. Senere overtalte Jack Davy Jones til å heve hans gamle skip, som han deretter omdøpte til The Black Pearl.
Pirates of the Caribbean: Curse of the Black Pearl
Rundt et tiår før begynnelsen av filmen, gjør Jacks mannskap mytteri mens de leter etter det legendariske aztekiske gullet, og etterlater Jack på en liten øy med ikke noe annet enn en pistol med ett skudd (noe som gir den etterlatte en mulighet til å begå selvmord). Sparrow har flaks, og blir reddet av romsmuglere, og begynner å planlegge sin hevn mot førstestyrmannen som ledet mytteriet: Hector Barbossa. Jack tar vare på pistolen og sparer det ene skuddet til Barbossa.
Når han ti år senere kommer til Port Royal blir han arrestert for piratvirksomhet. Mens han sitter i fengsel, møter han Will Turner, sønnen til William «Bootstrap Bill» Turner. Siden Sparrow kjenner til forbannelsen som har rammet mannskapet på The Black Pearl, vet han at Turners barn er den eneste som kan bryte forbannelsen (blod må gis og Will er den eneste levende kilden med Støvlestropps blod). Til tross for sterkt hat mot piratvirksomhet, blir Turner med Sparrow til Tortuga for å finne et skip og mannskap for så å seile til Isla de la Muerta for å finne Pearl og redde Wills store kjærlighet, Elizabeth Swann – som ble kidnappet fra Port Royal av Barbossa (etter at hun identifiserte seg selv som "Elizabeth Turner") – og reversere forbannelsen.
Med en gang Jack får satt sammen et mannskap, tar han igjen skipet sitt. Et sjøslag finner sted, og resulterer i at Jack og Elizabeth blir satt igjen på den samme øya som Jack en gang ble forlatt på. Heldigvis bruker Elizabeth det gjemte romlageret til å starte en brann (til Jacks misnøye) og tiltrekker seg oppmerksomheten til Marinen, og får redningsskipet til å "angripe" Isla de la Muerta. Jack sniker seg inn og klarer å holde Will i live ved å informere Barbossa om Marinens nærvær. Han oppfordrer Barbossa til å sende ut mannskapet for å slåss mot soldatene. Sparrow og Barbossa blir trukket inn i en sverdduell, der Barbossa etter en stund tror at han har gitt Sparrow dødelige skader – men Sparrow snubler bakover inn i månelyset og avslører at han stjal en mynt og forbannet seg selv. Mot slutten blir forbannelsen løftet like etter at Jack skyter Barbossa med det samme skuddet han ble gitt 10 år tidligere. Barbossa begynner å triumfere og snakker om at Jack sløste bort kula, men det går opp for ham at slaget er tapt når han ser Will slippe en blodig mynt ned i kista, og faller død om. Mannskapet til Barbossa, som nå er dødelige og normale i månelys, overgir seg på marinens skip.
Etter kampene blir Sparrow arrestert og dømt til døden i Port Royal, men med Wills og Elizabeths hjelp rømmer han ved å falle baklengs i sjøen der The Black Pearl venter på ham. Jack Sparrow tar endelig sin rettmessige plass som kaptein på Pearl.
Pirates of the Caribbean: Dead Man’s Chest
Ett år etter hendelsene i den første filmen, er Jack Sparrow på jakt etter Dead Man's Chest, som inneholder hjertet til kaptein Davy Jones. Sparrow gjorde tidligere en avtale med Jones, for å heve den sunkne Black Pearl og gjøre Sparrow til kaptein i tretten år. Nå er denne gjelden forfalt, og Sparrow må enten tjene hundre år om bord på «Den flygende hollender», eller bli dratt til Davy Jones's Locker av Kraken. Hvis han kan finne kiste hans, kan Sparrow frigjøre sin egen sjel og kontrollere både Davy Jones og alle verdenshavene. I tillegg har Sparrow problemer på grunn av Lord Cutler Beckett, fra Det britiske ostindiske kompani. Beckett ønsker også å få tak i kisten til Davy Jones, og tvinger Will Turner til å lete etter Sparrow og hans magiske kompass.
Turner lokaliserer Sparrow og hans mannskap på Pelegosto, hvor de blir holdt fanget av kannibaler som har til hensikt å spise Sparrow til middag. Men de stikker av og reiser til Tia Dalma (en magisk kvinne som senere blr avslørt å egentlig være Calypso, bundet i sin menneskelige form) en tidligere elsker av Jones. Dalma gir Sparrow en krukke med jord og sand. Som kaptein på «den flyvende hollenderen» kan Jones kan bare gå i land en gang hvert 10. år. I tillegg er land det eneste området hvor Sparrow kan være helt trygg for Jones. Så Dalmia foreslår med krukken med jord er et stykke land Sparrow kan ta med seg på hans videre reiser. Sparrow inngår en ny avtale med Jones for å levere hundre sjeler, i bytte mot sin egen tjeneste på Den flyvende Hollenderen. Jones er enig, men beholder Wlll Turner frem til avtalen er gjennomført.
Sparrow forsøker å rekruttere sjømenn i Tortuga, hvor han møter Elizabeth Swann og James Norrington, sistnevnte har nå utviklet problemer med alkohol. Sparrow overbeviser Elizabeth om at Turner kan frigjøres ved å bruke det magiske kompasset for å finne Davy Jones kiste med hjertet. De reiser til Isla Cruces og finner Will, som har stukket av fra skipet til Jones - og har stjålet nøkkelen til kisten. Samtidig ønsker James Norrington å gjenopprette sin tidligere karriere i den britiske marinen ved å levere hjertet til Cutler Beckett. Norrington kommer seg unna med hjertet under en konflikt med Jones og hans mannskap, men Jones tilkaller Kraken. Når hun innser at Sparrow er Krakens eneste mål, fanger Elizabeth ham om bord på Black Pearl - samtidig som resten av mannskapet forlater skipet. Deretter sluker monsteret Sparrow, og drar hele skipet og sjelen hans til Davy Jones's Locker. Det overlevende mannskapet søker tilflukt hos Tia Dalma, som foreslår en kaptein som hun sier kan redde Sparrow: en gjenoppstått Hector Barbossa.
Pirates of the Caribbean: At World’s End
To måneder etter hendelsene i den forrige filmen, er Davy Jones hjerte og «den flygende Hollenderen» under kommando av Cutler Beckett. Han bruker Jones for å utrydde alle pirater. For å bekjempe Beckett samles de ni pirat-herrene i Brethren Court, ved Shipwreck Cove. Den eneste pirat-herren som mangler er Jack Sparrow, fordi han ble sendt til Davy Jones's Locker på slutten av forrige film. Men Sparrow er nødt til å delta under samlingen, fordi han aldri utpekte noen arving til hans plass ved retten. Alle de ni pirat-herrene må samlet for å kunne frigjøre hav-gudinnen Calypso, for å beseire Cutler Beckett.
Sammen med Elizabeth og Will Turner forsøker Hector Barbossa å lede Sparrows mannskap til Davy Jones's Locker. Men først må de stjele kart fra sjørøver-herren Sao Feng, som deretter dør og gir over sin plass ved Brethren Court til Elisabeth Swann. Etter at Sparrow endelig kommer seg løs fra kisten, blir han gjenforent med sin far: kaptein Teague Sparrow. Under en samtale med Beckett og Jones, gjør de en byttehandel: Sparrow i bytte mot Turner, som Jones og Beckett tidligere hadde tatt til fange.
The Black Pearl kjemper mot «Den flygende Hollenderen» under en kraftig malstrøm skapt av Calypso - hvor Sparrow også stjeler Jones sitt hjerte, for å oppnå udødelighet selv. Men når Jones sårer Turner dødelig, velger Sparrow i stedet å redde Turner ved å hjelpe ham med å stikke hjertet. Dette dreper Jones, og gjør Turner til ny kaptein på Den flyvende Hollenderen. De ødelegger deretter hele Becketts flåte. Men etterpå blir Sparrow og Joshamee Gibbs strandet i Tortuga av Barbossa. Sparrow hadde imidlertid klart å ødelegge en viktig del av Barbossas kart, og begynner å lete etter den legendariske ungdomsfontenen som kan gi mennesker evig ungdom.
Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides
Etter å ha mislyktes i å oppdage ungdomsskilden, reiser Jack Sparrow til London, hvor han finner ut at en annen pirat forsøker å samle et nytt mannskap under Sparrows navn. Mens han leter etter bedrageren, redder han Joshamee Gibbs fra å bli hengt, men Sparrow blir kort tid senere tatt til fange og presentert for Georg II av Storbritannia. Sparrow blir overrasket over å høre at den tidligere piraten Hector Barbossa nå er ansatt for Royal Navy. Sparrow nekter å forhandle med dem for å lokalisere ungdomsskilden, før han stikker av. Men kort tid senere møter han Angelica, som han tidligere hadde et romantisk forhold til. Hun tvinger Sparrow til å tjene om bord på «Queen Anne’s Revenge» som nå blir ledet av hennes far kaptein Blackbeard, som tvinger Sparrow til å hjelpe dem med å finne Ungdomsskilden. Sparrow mislykkes i å ta over skipet under et mytteri, og redde den naive Angelica fra hennes ondskapsfulle far.
Jarl av Leicester
Historie
Tittelen ble først opprettet for Robert de Beaumont, som dog alltid heller brukte sin franske tittel greve av Meulan. Tittelen gikk i arv i tre generasjoner, hvor alle jarler het Robert. Den mannlige Beaumont-linjen døde ut med den fjerde jarlen. Hans eiendommer ble delt mellom to søstre, og tittelen gikk til sønnen av eldste søster, Simon de Montfort. Ektemannen til den yngre søsteren, Saer de Quincy, ble jarl av Winchester. De Montfort ble aldri formelt anerkjent som jarl på grunn av antipatien mellom England og Frankrike som rådet i tidsrommet. Hans andre sønn, som også het Simon de Montfort, fikk offisiell anerkjennelse. Han ble en fremtredende person under Henrik III, og falt i slaget ved Evesham i 1265. Eiendommene og titlene ble da inndratt.
Jack Sparrow
Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides
Etter å ha møtt en gruppe farlige havfruer, Barbossa og den spanske marinen, finner Sparrow endelig Ungdommsfontenen. Men når Angelica blir såret, narrer han Blackbeard til å ofre seg selv for å redde henne - og Angelica gir Sparrow skylden for farens dødsfall. Sparrow og Angelica erkjenner følelsene deres for hverandre, men Sparrow etterlater Angelica på en øde øy - i den tro at hun kommer til å hevne farens død. Joshamee Gibbs har i mellomtiden fått tak i den krympede «Black Pearl» fra Blackbeards samling av krympede skip, i håp om å gjenopprette skipet til normal størrelse.
Jarl av Leicester
Historie
Etter kort tid ble både titler og eiendommer gitt til kongens yngste sønn, Edmund Crouchback. Hans sønn, Thomas, ble henrettet for høyforræderi i 1322, og dermed ble titlene igjen inndratt. Bare noen få år etter ble de gitt til hans yngre bror Henry. Henrys sønn, Henry of Grosmont, etterlot seg bare to døtre og eiendommene ble delt mellom dem. Den eldste datteren, Matilda, fikk tittelen som så ble brukt av hennes mann, Wilhelm V av Holland. Men Matilda døde etter kort tid, og tittelen gikk derfor videre til John av Gaunt, som var gift med hennes yngre søster Blanche. Han ble senere også hertug av Lancaster. Både hertugdømmet og jarledømmet fikk bidere til hans sønn, Henry Bolingbroke, og ble innlemmet i kronen da han ble konge som Henrik IV.
Jarledømmet ble senere gjenopprettet for Elisabeth Is favoritt Robert Dudley. Ettersom han døde uten arvinger falt tittelen bort.
Jack Sparrow
Pirates of the Caribbean: Salazar’s Revenge
I mellomtiden kommer den hensynsløse vandøde pirat-jegeren Kaptein Salazar tilbake for å jakte på Sparrow. Mange år tidligere hadde Sparrow beseiret Salazar ved å narre ham til å seile skipet sitt inn i Devil's Triangle, hvor Salazar og hele mannskapet hans ble forbannet til å leve som vandøde. Sparrow blir kontaktet av Henry Turner, sønnen til Will Turner og Elizabeth Swann, for å få hans hjelp til å finne Trident of Poseidon. Jack husker Elizabeth og Will fra hans tidligere eventyr, og samtykker å hjelpe ham. Dagen etter blir Sparrow dømt til å bli henrettet med giljotin, men blir reddet i tide av Henry og mannskapet hans.
Jarl av Leicester
Historie
Tittelen ble så opprettet på nytt for Robert Sidney, som var nevø av Dudley. Slekten hadde tittelen inntil den syvende jarlen døde uten arvinger.
Femte opprettelse var for Thomas Coke, men også han døde uten arvinger.
Jack Sparrow
Pirates of the Caribbean: Salazar’s Revenge
Hjulpet av ung aspirerende astronom, Carina, forsøker Jack og Henry å finne Trident of Poseidon, ettersom de begge trenger dens kraft til å bli kvitt forbannelser knyttet til havet. Barbossa slipper løs The Black Pearl fra flasken hans, og gir dem en mulighet til å komme seg unna Salazar. Sparrow og Barbossa diskuterer det faktum at Carina egentlig er Barbossas biologiske datter, som han tidligere hadde forlatt på et barnehjem for å gi henne en mulighet til å få et bedre liv. Sparrow forsøker å bruke denne hemmeligheten til å utpresse Barbossa, men denne planen mislykkes.
De er i stand til å spore opp Trident. Selv om Salazar nesten dreper Sparrow, er de i stand til å ødelegge Trident. Men ved ødeleggelsen av Trident blir Salazar og mannskapet hans vanlige dødelige mennesker igjen. Sparrow, Henry og Carina stikker av, samtidig som Barbossa ofrer seg selv, for å drepe Salazar. Til tross for alle forskjellene og konfliktene deres, sørger Sparrow etter Barbossas død. Senere blir Jack vitne til Will og Elizabeths gjenforening, før han reiser videre med The Black Pearl - og med det magiske kompasset hans igjen i hans eie.
Se også
Pirates of the Caribbean
Jarl av Leicester
Historie
Allerede før Townshend-linjen døde ut ble tittelen også gitt til Thomas William Coke. Han ble formelt sett jarl av Leicester av Holkham, mens Townshend fortsatt var jarl av Leicester. Coke-linjen regnes også som rettmessige jarler av Leicester, og ettersom behovet for å differensiere mellom linjene raskt falt bort brukes normalt ikke av Holkham som en del av tittelen.
Jarler, syvende opprettelse
Arvingen til tittelen er Thomas Cokes sønn, Edward Horatio Coke, Vicomte Coke, født 2003.
Eidsvoll
Geografi
Eidsvoll er den nordligste kommunen på Øvre Romerike og grenser til Hurdal og Nannestad i vest, Ullensaker i sør, Nes i sør og øst, Nord-Odal i øst og Østre Toten og Stange i nord. Kommunen er en industri- og landbrukskommune (skogbruk og jordbruk). Siden sammenslåingen mellom Eidsvoll og Feiring kommuner i 1964 har Skreikampen vært den høyeste toppen med sine 698 moh. Den sørøstre delen av Hurdalsjøen ligger vest i kommunen, Norges største innsjø, Mjøsa, ligger i nord og elva Vorma renner sørover gjennom kommunen. Kommunesenteret ligger ved Vorma nær Eidsvoll stasjon og kalles Sundet eller Eidsvoll sentrum.
Elstad landskapsvernområde har såkalte grytehullsjøer. Landskapet på Romerike er preget av løsmasser etter siste istid med morener, raviner og dødisgroper.
Elver, vann og vassdrag
Det er en rekke tjern, småvann og elver i kommunen hvor det er gode fiskemuligheter mot innløsing av fiskekort.
Av elver, vann og vassdrag i Eidsvoll kommune kan disse nevnes:
Delområder
Se også Grunnkretser i Eidsvoll kommune.
Samferdsel
Fra Eidsvoll stasjon går Gardermobanen mot sør via Eidsvoll Verk stasjon og Oslo lufthavn til Oslo. Mot nord fra Eidsvoll stasjon går Dovrebanen langs østsida av Mjøsa mot Hamar. Eidsvoll var endeholdeplass for Norges første jernbanetrase, Hovedbanen. I dag brukes traseen mellom Eidsvoll og Dal kun til godstransport, men fra Dal via Jessheim mot Oslo også for persontrafikk. E6 er hovedåre for biltrafikk gjennom kommunen, og hele strekningen innenfor Eidsvoll kommune er firefelts motorveg. Kommunen ligger også i umiddelbar nærhet til Gardermoen og Oslo lufthavn i sør.
Norkring fikk i 1999 konsesjon til å drive prøvesendinger med digitalt bakkebasert fjernsyn. I desember 2006 pågikk det prøvesendinger fra Tryvannstårnet, Ulriken og Mistberget, med DVB-T-standarden og MPEG-2-komprimering. Det er ventet at prøvesendingene vil gå over til MPEG-4 i begynnelsen av 2007, og at forsøk med HDTV vil skje noe senere.
Lokalhistorie
Eidsvoll lokalhistorie er detaljert beskrevet i litteraturen. Historikeren Andreas Holmsen gav på 1950-tallet ut et verk om bygdehistorien. Mye lokalhistorisk informasjon gikk imidlertid tapt da Eidsvoll kirke og kirkebøkene brant på slutten av 1800-tallet.
Grunnloven av 1814
Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814 bestod av utpekte representanter fra hele landet, som hadde til oppgave å utarbeide Norges Grunnlov. Representantene blir populært kalt Eidsvollsmennene.
Forsamlingen hadde sine møter i Carsten Ankers bolig, Eidsvollsbygningen, der de vedtok Grunnloven og valgte konge den 17. mai – senere Norges nasjonaldag. Grunnloven ble underskrevet og datert den 18. mai 1814.
Hovedbanen
I 1854 åpnet Hovedbanen mellom Eidsvoll og Christiania, og ble dermed den første toglinjen i Norge. Hovedbanen var viktig for transport til innlandet, som sammen med dampbåten Skibladner fraktet passasjerer og gods til Hamar, Gjøvik og Lillehammer.
Kultur og kirke
Eidsvoll prestegjeld tilhører Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme og har kirkene Eidsvoll kirke, Feiring kirke, Langset kirke og Råholt kirke.
Betel Dal ble stiftet i april 1931, og er en frikirkelig menighet på Dal, tilsluttet den norske pinsebevegelsen.
Politikk
For valgperioden 2007–2011 var Terje Teslo fra Senterpartiet ordfører i Eidsvoll. Varaordfører var Bjørn Erik Hjorth fra Arbeiderpartiet. Etter valget 2011 krevde Fremskrittspartiet å få ordføreren i Eidsvoll som det største borgerlige partiet, men det ville ikke de andre borgerlige partiene. Derfor brøt Fremskrittspartiet ut av forhandlingene, og sikret de rødgrønne ordførervervet. Eidsvoll Demokratiske Bygdeliste, som i 2007 inngikk i det borgerlige flertallet, samarbeidet i 2011 med Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet.
Utdanning
Eidsvoll kommune har 2 454 elever på grunnskoletrinnet (2005) fordelt på syv barneskoler, to ungdomsskoler og en kombinert skole.
Eidsvoll videregående skole er en offentlig skole med 670 elever og 110 ansatte (2006) og tilbyr syv forskjellige studieretningsfag. Feiring videregående skole er en privat videregående skole i Feiring nord i Eidsvoll kommune. Den startet i 2020 og er et tilbud for ungdom og unge voksne fra hele landet, som har behov for særskilt tilrettelagt opplæring. Skolen eies og drives av stiftelsen Videreskolene.
Barnas kommunestyre
I 1996 bevilget kommunestyret 75 000 kr til bruk for Barnas kommunestyre. Hvert år arbeider hver skole, gjennom sine klasseråd og elevråd, fram ett eller flere forslag til tiltak i sitt nærmiljø. Barnas kommunestyre er et ledd i demokratiopplæringen.
Eidsvoll kommune har 23 barnehager med plass til ca. 1200 barn.
Museer og turistattraksjoner
Av museer og samlinger i Eidsvoll kommune kan disse nevnes: Eidsvollsbygningen er kommunens viktigste turistattraksjon. Ellers går hjuldamperen Skibladner, Norges eldste skip i jevnlig drift, bygd i 1854–1856, i rutefart på Mjøsa, med utgangspunkt fra Gjøvik til de andre Mjøsbyene, Hamar, Lillehammer og Eidsvoll.
Turstier
I området rundt Eidsvoll kirke går det en kulturhistorisk sti. Samtidig som den går i et flott kulturlandskap med innlagte utsiktspunkt, er det informasjonsplakater underveis, slik at turen blir både spennende og lærerik.
Andre historiske stier er Industrihistorisk sti, Rondanestien og Pilegrimsleden, som går gjennom hele kommunen fra sør til nord. Disse går for det meste i samme trasé. Begge stier er merket og skiltet.
En av kommunens vakreste turer går til Skreikampen i Nord-Feiring. Turen starter i Øverbygda og går til toppen på det kanskje mest typiske fjellet i fylket, med åpent lynglandskap og høye steinvarder. På toppen er det fantstisk utsikt over Mjøsa og Hedemarken. Den bratte fjellveggen ned mot Mjøsa, gjør at man kan få øye på store flokker med trekkfugler "under" seg, i høstsesongen.
Idrett
Eidsvoll har et av Europas topplag i Amerikansk fotball, Eidsvoll 1814s.
Eidsvold Turn Fotball har et i 2. divisjon, avdeling 1 som for tiden gjør det ganske bra, og har som målsetting å rykke opp til 1. divisjon innen klubbens hundreårsjubileum i 2010. Klubben spiller sine hjemmekamper på Myhrer stadion.
Eidsvoll brannvesen
Eidsvoll brannvesen er et deltidsbrannvesen med helkontinuerlig vaktordning, bestående av 24 mannskaper og befal fordelt på 4 vaktlag. Det er inngått en samarbeidsavtale med nabokommunen Hurdal om felles brannsjef, felles avdelingsledelse, felles tilsynspersonell og felles overordnet vakt. Eidsvoll brann -og feiervesen har besøksadresse på Myhrer.
Tettsteder i Eidsvoll kommune
Tall fra Statistisk sentralbyrå.
Kalkvogn
Kalkvogn er en tilhenger som har en spreder til å sprede kalk med. Dette gjøres hvor jorden er sur, dvs. der det finnes lite kalk i jordsmonnet.
Kalking utføres ofte med spesialutstyrte lastebiler som kalles kalkbiler.
Kunstindeks Danmark
Kunstindeks Danmark er det sentrale register over kunstverk i statlige og statsanerkjente danske museer. Registeret er det kunsthistoriske sidestykke til Museernes Samlinger og ble grunnlagt i 1985 på Statens Museum for Kunst og drives siden 2002 av Kulturarvsstyrelsen.
Ansvaret for at opplysningene er korrekte påhviler museene som innberetter via det webbaserte registrerings- og innberetningssystemet Regin, eller gjennom eksport fra egne lokale databaser.
Hensikten med registeret er å tilby museene selv en landsdekkende oversikt som gjør det mulig for dem å prioritere sine innkjøp av kunst. Men meningen er i like stor grad å gi offentligheten et innblikk i hva museene har i sine utstillinger og magasiner. Registeret rummer oplysninger om ca. 101,155 verk av danske og utenlandske kunstnere, hvorav mer enn 34,000 verk er forsynt med illustrasjonsfoto (per januar 2010). En digitalisert utgave av Weilbachs Kunstnerleksikon fungerer som en integrert del av Kunstindeks Danmark.
Traceroute
traceroute (tracepath i moderne Linux-systemer, tracert i Windows) er et verktøy for datanettverk for å finne vegen datapakker tar i et IP-basert nettverk.
Hvordan Traceroute virker
Traceroute virker ved at det øker TTL-verdien i pakkehodet til hver enkelt pakke. Den første pakken har en TTL-verdi på én, den andre har verdien to, den tredje har verdien tre og så videre. Når pakken passerer et knutepunkt på nettverket (for eksempel en router), trekker dette punktet én fra på TTL-verdien før pakken sendes til neste knutepunkt.
Når TTL-verdien når 1, droppes pakken. I tillegg sendes det en ICMP-melding som sier hvor pakken endte, levetid utløpt. Traceroute-verktøyet bruker disse returpakkene til å opprette en oversikt over hvilke steder pakken passerte på vegen til mottaker.
«Vegkartet» viser hviken veg denne serien pakker gikk, dette innebærer ikke at neste serie pakker til bestemmelsesstedet nødvendigvis vil gå samme veg.
Forskjellige varianter
På moderne Unix og Linux-baserte operativsystemer bruker traceroute UDP-datapakker, over porter høyere enn 33434.
Samtlige utgaver av traceroute er avhengig av at ICMP-pakker (type 11) sendes tilbake til avsender. Ikke alle nettverk gjør dette, blant annet fordi de ikke vil identifisere seg for crackere.
Opprinnelse
Ifølge manualen ble det opprinnelige programmet skrevet av Van Jacobson og andre.
Bruk
Traceroute brukes for utforskning av nettverksproblemer. Ved å vise hvilken veg kommunikasjonen går, hjelper det til å identifisere problemer med routing og brannmurer.
Aleksander II av Russland
Aleksander II (russisk: Алекса́ндр II Никола́евич [Aleksandr II Nikolajevitsj]; født i Kreml,Moskva i Russland, død  i St. Petersburg) var tsar av Det russiske keiserriket fra 1855 til 1881. Han utviklet jernbaner, innledet erobringen av sentralasiatiske nasjoner, samt Vladivostok fra Kina, som er den østlige endestasjonen på den transsibirske jernbanen. Han solgte også Alaska i 1867 til USA, et område Katarina den store hadde startet erobringen av.
Aleksander hadde omdømme som en stor liberal reformator, men var ifølge Egge grunnleggende konservativ og ville bevare landets tradisjonelle institusjoner og landets militære makt og prestisje. Kort etter tiltredelsen og Krimkrigens slutt erklærte han at livegenskapet skulle avksaffes. Han gjennomførte reformloven om emansipasjon i 1861, som frigjorde stavnsbundne og livegne bønder. Dette førte til at proletariatet (arbeiderklassen) i byene vokste i takt med fattigdom. Proletariatet vokste var ikke bare på grunn av oppheving av stavnsbånd, men også økende fattigdom på landet. Dette la grunnlaget for industriell og kapitalistisk revolusjon. Revolusjonære bevegelser ble dannet og Karl Marx ga ut sin bok Das Kapital. Studenter dro ut på landet og prøvde å få bøndene til å interessere seg politisk.
Attentater mot ham fant sted i 1866, 1873, 1879 og fire ganger 1880, og han ble myrdet under nok et attentat i 1881.
Barndom og unge år
Aleksander fikk sin utdannelse av blant andre skalden Vasilij Zjukovskij. Under det sista årtiet av farens regjering deltok Aleksander ofte i styret. Han ble sendt i atskillige viktige statsanliggender til hoffene i andra land. Som kansler for universitetet i Helsingfors (1826–1855) skaffet han seg god kjennskap om finske forhold og var opptatt av å gå finnenes ønsker i møte og forlike dem med deres nye stilling.
Krimkrigen
Da Nikolaj I døde i 1855 overtok sønnen Aleksander II 2. mars 1855 tronen. Da pågikk fortsatt Russlands krig mot det osmanske rike og vestmaktene, den såkalte Krimkrigen. Hans tronbestigningsmanifest tydet ikke på at han skulle opphøye fredelige reformer til sin regjerings hovedoppgave. I stedet fortsatte nye rustninger i Russland. Aleksander besøkte selv krigsskueplassen og arbeidet for å få slutt på krigen. Det ble sommeren 1855 ført uoffisielle forhandlinger i Wien uten resultat. Straks etter freden, som ble undertegnet i Paris i år 1856, tilkjennegav Aleksander II at han som regent ville strebe etter å opprettholde freden og dessuten utvikle sitt folks åndelige og materielle krefter. Parisfreden innebar at Russland avsto Donaus utløp til Moldova og Svartehavet ble erklært som nøytralt farvann. Krimkrigen satte en stopper for Russlands ekspansjon mot Istanbul. Ved forhandlingene i Paris unngikk Aleksander større territorielle innrømmelser. Nederlaget i Krimkrigen ga de reformorienterte overtak i Russland.
Innenrikspolitikk
Fra alle hold ble det oppfordet til reformer, og den første delen av Aleksander IIs regjering ble kjennetegnet av en mengde slike, fremst ved at livegenskapet ble opphevelse i 1861. Dette medførte at 22 millioner russiske bønder under godseiere fikk personlig frihet, blant annet rett til å gifte seg uten godseierens samtykke og rett til å ha egen eiendom. Dette ble fulgt av en jordreform der de frigjorte bøndene fikk tildelt en del av jorda til eget bruk selv om godseieren satt med eiendomsretten. Landsbykommunen, mir, ble videreført etter 1861-reformen, og dette ble av regimet ansett som en garanti for rikets politiske stabilitet, herunder å hindre flukt til byene og tap av arbeidskraft på landsbygda. Ifølge Egge medvirket reformen til å bevare de tradisjonelle sosiale forholdene på landsbygda. Lokal administrasjon, hæren og rettsvesenet var alle basert på livegenskap og måtte derfor reformeres samtidig.
Under Aleksander II ble sensuren mindre strengt håndhevet og i 1865 utstedte han et dekret der sensuren ble avskaffet og offentlig diskusjon av lovgivning og politikk ble uttrykkelig tillatt. Samtidig oppretthold myndighetene muligheten til å gripe inn mot opposisjonelle forfattere og journalister. I 1874 ble det innført allmenn verneplikt og hæren ble vesentlig modernisert.
Aleksanders reformvirksomhet møtte motstand i adelen og byråkratiet, blant annet etter opprør i Polen i 1863 og mordforsøk på tsaren i 1866. Etter dette stanset en god del av reformene opp og perioden etter 1866 blir omtalt som den reaksjonære perioden i hans regjeringstid. Det var en stadig tautrekking mellom liberale og reaksjonære kretser i byråkratiet, og det ble arbeidet med utkast til en forfatning for landet. Opprøret i Polen i 1863 ble slått hardt ned med 80000 drepte og 70000 deportert til Sibir. Polen ble etter dette strengt overvåket og språket ble forbudt. I Finland ble landdagen innkalt regelmessig, det ble opprettet folkeskoler og innført lokalt selvstyre.
Aleksander utstedte et amnestidekret, hvorigjennom deltagerne i 1825 års revolt og 1830–1831 års polske opprør dels fikk sin stilling formildet, dels fikk vende tilbake fra forvisningen etter 1855. Han gjenopplivet Finlands statsskikk ved å for første gang etter erobringen sammenkalle landdagen (1863) og gjennom landdagsordningen (1869) tilforsikre en regelbundet innflytelse. Mot Polen viste han til å begynne med en stor givmildhet, men russerhatet i Polen gav ikke etter. Aleksander lot da gjennom greve von Berg undertrykke det i 1863 utbrutte opprøret samt russifisere landet.
Utenrikspolitikk
Det hadde lenge foregått en russisk folkevandring mot øst gjennom Sibir. I 1858 og 1860 inngikk tsaren avtaler med Kina som avsto Ussurir og venstre bredd av Amur. Vladivostok ble grunnlagt i 1860, mens Alaska ble solgt til USA i 1867 og Sakhalin ble i 1875 overført fra Japan. Fra midten av 1860-årene begynte Russland erobringen av khanatene og i 1880-årene var hele Sentral-Asia under russisk kontroll.
Fra og med 1872 inntrådte et hjerteligere forhold til Østerrike med konferanser, det såkalte trekeiserforbundet, mellom Aleksander og keiserne Vilhelm I av Tyskland og Frans Josef av Østerrike under de følgende årene. Den panslavistiske bevegelse tvang ham imidlertid å overgi nøytraliteten samt til med Serbias og Montenegros hjelp å angripe Det osmanske rike i år 1877. Han delte farane med hæren under den kritiske tiden i Bulgaria, til Plevnas fall i desember 1877 innledet en rad av strålende seirer, som førte til freden i San Stefano.