cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erik Zabel
Zabels karriere i perspektiv
Med over 200 seire er Zabel en av de mestvinnende profesjonelle syklistene gjennom tidene og etter all sannsynlighet den mestvinnende siden Francesco Moser avsluttet sin karriere i 1988. Til sammenligning klarer de fleste syklister aldri å få et tosifret antall seire gjennom en hel karriere, mens det er rundt 300 seire opp til tidenes mestvinnende profesjonelle syklist, Eddy Merckx. I Zabels samtid er det nok Mario Cipollini som med rundt 190 seire er nærmest. Det nøyaktige antallet seirer for Zabel varierer i ulike kilder. Et av de høyeste tallene er 222, mens 211 er et av de lavere tallene. De fleste nøyer seg derfor med å si «over 200 seire».
Grand Tours
Med seire i poengkonkurransen i en Grand Tour i ni strake år, fra 1996 til 2004 (Touren 96–01, Vueltaen 02–04), er Zabel den rytteren som har tatt flest poengtrøtyer i Grand Tours gjennom tidene. Nummer to på listen er Seán Kelly med åtte. Dermed er det naturligvis heller ingen som har vunnet Grand Tour-poengtrøyer i flere år på rad enn Zabel.
Frem til 2014, da Peter Sagan vant sin tredje strake poengtrøye, var Zabel er den eneste som hadde vunnet mer enn to poengtrøyer på rad i Tour de France. Etter 1994 er det kun Zabel og Sagan som har klart å forsvare den grønne trøyen, mens det totalt er fem andre ryttere som har klart dette: Dzjamolidin Abduzjaparov, Seán Kelly, Merckx, Jan Janssen og Stan Ockers. Zabels seks seire i Tourens poengkonkurranse var rekord frem til den ble slått av Sagan i 2019. Zabel uttalte at han, grunnet Sagans imponerende resultat over de foregående ti årene, var beæret over at Sagan var den som slo rekorden.
I Vuelta a España er det kun Zabel og Laurent Jalabert som har tatt poengtrøyen mer enn to år på rad. Zabel klarte tre strake seire, mens Jalabert klarte fire fra 1994 til 1997.
Om man ser på Grand Tour-rittene hver for seg, er det kun Zabel, nevnte Jalabert, Giuseppe Saronni, Peter Sagan og Francesco Moser, som har mer enn to seire på rad i poengkonkurransen i et Grand Tour-ritt.
I tillegg til sine seks seire i Tourens poengkonkurranse, har Zabel ytterligere seks plasseringer blant de tre beste i denne konkurransen i årene 2002 til 2008. Dessuten ble han nummer 5 i samme konkurranse i 1995 og har dermed endt blant de fem beste alle de 13 årene han har fullført Touren.
Med sine 14 Tour-deltakelser er Zabel på delt tolvteplass over dem med flest Tour-starter. Dette antallet deltakelser var en periode tysk rekord, men i 2012 ble Zabel passert av Jens Voigt. Når det gjelder etappeseire i Grand Tours har Zabel med sine 20 seire (12 i Touren og 8 i Vueltaen) vært relativt beskjeden i forhold til syklister som Mario Cipollini og Alessandro Petacchi. Imidlertid tok begge disse flesteparten av sine Grand Tour-seire i Giroen, så om man kun ser på Touren blir bildet helt annerledes. Blant Zabels hardeste spurtkonkurrenter har Robbie McEwen og Mario Cipollini 12 og Tom Steels og Abduzjaparov 9. Andre spurtere i Zaberls samtid som tok mange etappeseire i Touren er Jean-Paul van Poppel (9 seire) og Mark Cavendish (30), som var aktive i henholdsvis begynnelsen og slutten av Zabels karriere. Fra sin siste Tour-seier i 2002 og frem til Touren 2010 var Zabel, først sammen med Cipollini og senere også McEwen, den spurteren med flest etappeseire i Touren siden Freddy Maertens. Om man legger antall etappeseire til grunn, er Zabel blant de åtte beste spurterne i Tourens historie.
Endagsritt
Med sine fire seire i Milano–Sanremo er Zabel den nest mestvinnende i dette rittet etter 1950. Zabels tre triumfer i Paris–Tours gir delt førsteplass på listen over mestvinnende ryttere i dette rittet. Etter 1968 har ingen flere seire enn Zabel. Zabel er, sammen med Michele Bartoli, den som har nest flest seire i de 13 klassikerne (Milano–Sanremo, Flandern rundt, Gent–Wevelgem, Paris–Roubaix, Amstel Gold Race, La Flèche Wallonne, Liège–Bastogne–Liège, Vattenfall Cyclassics, Clásica de San Sebastián, GP Ouest-France, Paris–Tours, Züri-Metzgete og Lombardia rundt) etter 1989. De står med ni mens Johan Museeuw har 11.
I OL har han plasseringene 4 – 20 – 14 – 4 i landeveisrittet i perioden 1992 til 2004. De to fjerdeplassene var til sammen kun 47 sekunder fra to gullmedaljer. Fra VM tok han med seg totalt tre medaljer.
Totalranking
Det finnes flere websider som rangerer syklister basert de samlede resultatene fra hele deres karriere. På Cycling Hall of Fame er Zabel ranket som den 25. beste syklisten gjennom tidene. Denne siden gir poeng for topp tre plasseringer sammenlagt i Grand Tours, poeng- og klatretrøyer i Grand Tours og seire i de største endagsrittene, noe som betyr at listen i praksis er en rangering over de rytterne som har vunnet mest i de største rittene. Etappeseire i Grand Tours og andreplass i klassikerne, med unntak av Paris–Roubaix, gir ingen poeng. For å få et mer komplett inntrykk av Zabels karriere kan man se på CyclingRankings lister. Denne websiden har som mål å inkludere flest mulig resultater fra landeveisritt fra og med 1869, og har Zabel på 11.-plass. Grunnen til at Zabel er 14 plasser høyere på CyclingRankings liste er at han der får betalt for sine mange topp 10-plasseringer i store ritt og seire i mindre ritt.
Libido (band)
Libido var et norsk rockeband fra Bergen startet i 1995.
Bandet bestod av vokalist og gitarist Even Johansen, bassist Cato Eikeland og trommeslager Jørgen Landhaug, alle etablerte musikere fra blant annet Chocolate Overdose. Bandet fikk kontrakt med britiske Fire Records og flyttet til London for å spille inn sitt første album. I løpet av 1997 ga de ut de tre singlene «Blow», «Supersonic Daydream» og «Overthrown». I februar 1998 kom debutalbumet Killing Some Dead Time som ble godt mottatt i britisk presse. Bandet ble etterhvert uenige med plateselskapet og vokalist Johansen flyttet 1999 til Skottland. Bandet begynte likevel på innspilling av sitt andre album, som aldri ble utgitt, og ble dessuten plukket ut til å være med på Zoom-turneen i 2001 i Norge, England og Skottland sammen med vinnerne av Zoom 2000.
Byåsen
Byåsen er en bydel som utgjør de vestlige delene av Trondheim. Byåsen er et typisk forstadsområde som omfatter en rekke boligstrøk vest og sørvest for byen i hellingene opp mot Bymarka. Alle områdene som ligger på vestsiden av Nidelva og nord mot Stavset og Flatåsen regnes å høre til Byåsen. Byåsen er preget av forstadsbebyggelse – de eldste villastrøkene ble utbygd i 1920- og 1930-årene – med lite næringsvirksomhet og få butikker. De fleste som bor her jobber i andre deler av Trondheim. Trikkelinjen Gråkallbanen går gjennom Byåsen (endestasjon på Lian).
Idrett
Byåsen Idrettslag er kjent for kvinnehåndballaget med samme navn, men har også mange kjente langrennstjerner. Tor-Arne Hetland og Johannes Høsflot Klæbo går for Byåsen Idrettslag. Ole Einar Bjørndalen, Lars Berger og Frode Estil har tidligere gått for samme klubb.
Byåsen har mange populære turområder i Bymarka.
Launchpad
Launchpad er en webapplikasjon og nettside som lar brukere huse og samhandle utvikling av programvare, i hovedsak programvare med fri og åpen kildekode. Launchpad utvikles og opprettholdes av Canonical Ltd. Det har flere deler. Rosetta er en side for å oversette fri programvare. Malone er til for å spore feil i programvaren. Soyuz er et verktøy for å opprette tilpassede distribusjoner. Launchpad blir hovedsakelig brukt i utviklingen av Ubuntu, en Linux-distribusjon. Launchpad bruker det frie tjenerprogrammet Zope 3.
Kritikk
Launchpad har blitt kritisert for å være hypokritisk av noen medlemmer av fri programvare samholdet, for at det ikke er tilgjengelig under en fri lisens, slik som GNU GPL, til tross for hensikten til siden. Utviklerne har uttalt at de har som mål å slippe den under en fri programvarelisen etterhvert, men at det kan være at det kommer til å ta år. Mark Shuttleworth svarte personlig på denne kritikken at Launchpad behøver betalte programmerere for å fortsette utviklingen av Launchpad-plattformen, og at det ikke ville være noe poeng i å utvikle flere versjoner av Launchpad på grunn av sannsynligheten for at avstikkere kan bli inkompatible med originalen.
Konvertering til fri programvare
9. juli 2007, annonserte Canonical Ltd utgivelsen av Storm under LGPL versjon 2.1. Storm, er den første komponenten av Launchpad som frigis, og brukes til kartlegging av objekt-relasjoner for å forenkle utviklingen av applikasjoner som støtter seg på databaser Python.
Navneopprinnelse
Launchpad er oppkalt etter utskytsrampen til en romferje. Nettsiden Launchpad er selve grunnfundamentet eller utspringet til Ubuntu, dens logo er et ikon av en romferje og Mark Shuttleworth har bakgrunn som kosmonaut.
Tour Down Under 2008
Tour Down Under 2008 var den 10. utgaven av etapperittet Tour Down Under, som for første gang var en del av UCI ProTour. Det ble arrangert i området rundt Adelaide i Australia i perioden 22. – 27. januar 2008. Tyske André Greipel fra Team High Road tok sammenlagtseieren og vant fire av de seks etappene.
1. etappe: Mawson Lakes–Angaston, 129 km
22-01-2008
2. etappe: Stirling - Hahndorf, 148 km
23-01-2008
3. etappe: Unley – Victor Harbor, 139 km
24-01-2008
4. etappe: Mannum - Strathalbyn, 134 km
25-01-2008
5. etappe: Willunga - Willunga, 147 km
26-01-2008
6. etappe: Adelaide East End Circuit, 88 km
27-01-2008
Maekel
Maekel (arabisk: المنطقة المركزية, tigrinya: ዞባ ማእከል, norsk f.eks. «Sentral») er en region i det sentrale Eritrea. Regionen er landet minste, men den tredje mest befolkede. Hovedstaden er Asmara, som også er landets hovedstad. I 2010 hadde 95% av befolkningen har tilgang til rent drikkevann.
Helse
Helsetjenester er betydelig fremmarsj i regionen. Gjennom slik engasjement har antall helseinstitusjoner og kvaliteten på tjenestene blitt enormt forbedret. Helseinstitusjoner som ble begrenset i urbane strøk har til nå blitt distribuert til avsidesliggende områder. Det totale antall helseinstitusjoner har nå økt fra 14 i 1991 til 35 i 2010. Parallelt med en økning i antall helseinstitusjoner, har antallet helse spesialister også steget fra 98 i 1991 til 945 i 2010.
Turisme
Turisme i regionen besitter og man kan se en rekke art deco-bygninger, relikvier som er bevart i sin opprinnelige tilstand, slik som grøfter, graver for soldater, indisk krematorium, damplokomotiver osv. Funn av gamle redskaper og pyntegjenstander i noen steder av Asmara indikerer også at byen var et senter for en tidligere sivilisasjon. I denne forbindelse har omfattende oppgaver også blitt utført mot å skape et levedyktig turisme. En rekke gamle bosetninger har også blitt identifisert i omgivelser av Asmara og forskning har vært gjennomført i de respektive område.
Transport
Kollektivtilbud var på en svært dårlig forfatning i de første årene etter uavhengighet. Det var også knapt noen god infrastructur. Men etter uavhengigheten, har utvidelsen av veinettet, økning av 95 nye bybusser og 75 minibusser og 807 drosjer nesten løst eksisterte underskudd transportering.
Sub-regioner
Regionen er delt inn i fire sub-regioner eller distrikter:
Den syntetiske stemmen Brage
Bakgrunn
Filibuster ble utviklet for å produsere digitale lydbøker med syntetisk tale for studenter med lesevansker i Sverige. NLB har ansvar for studielitteratur til studenter med syns- og lesevansker i Norge, samt allmenn litteratur til alle som har vansker med å lese trykt tekst. Bruk av talesyntese har tidsmessige og økonomiske fordeler. Én time innlest lyd tilsvarer gjennomsnittlig to timer arbeidstid, mens Filibuster kan prosessere mange timer lyd i løpet av én time, avhengig av serverkapasitet. Talesyntese egner seg godt til hasteproduksjoner, og gjør det mulig å utvide produksjonskapasiteten. NLB har tidligere benyttet kommersielt tilgjengelige talesynteser, men ønsket en velutviklet tekstprosessor som biblioteket selv kan modifisere, og et større og utvidbart uttaleleksikon.
Filibustersystemet
Filibuster er en serverbasert datadrevet bølgeformsyntese, utviklet av datalingvist Christina Tånnander og taleteknolog Kåre Sjölander ved TPB. Filibustersystemet er basert på enhetsseleksjon, en av flere konkatenative teknologier. Filibuster genererer automatisk tale gjennom seleksjon og konkatenering av lydsegmenter. Disse lydsegmentene hentes fra en omfattende lyddatabase med innspilte setninger. Filibuster er skrevet i åpen kildekode.
Uttaleleksikon
Uttaleleksikonet til den norske talesyntesen består av ca. 780 000 oppslagsord på bokmål hentet fra den norske Språkbanken, komplettert med 16 000 oppslagsord hentet fra det svenske systemet, samt om lag 50 000 egennavn fra HLT Resource Collection og det svenske systemet (pr 1. januar 2010). Transkribering er tilpasset norsk SAMPA. Det benyttes 15 xenofoner.
Tekstprosessor
Den eksisterende svenske tekstprosessoren ble tilpasset norsk bokmåls uttale. Det er implementert en språkdetektor i filibustersystemet. Denne sondrer mellom hovedspråket og engelsk ved å søke opp mot ordforekomster i alle leksikon, og foreslår språkoppmerking, avhengig av hvilke språkoppmerking ord som står før og etter det aktuelle ordet, har. Utdata fra tekstprosessoren sendes gjennom tekst-til-tale-motoren i SSML-format.
Benyttelse
Talesyntesen Brage blir benyttet til produksjon av digitale lydbøker internt i NLB, men det er også utviklet en nettapplikasjon som tillater læresteder å produsere tekster selv ved hjelp av talesyntese. Nettapplikasjonen kalles PipeOnline, og er et grensesnitt for produksjon av tekster i DAISY-format med talesyntesen Brage. PipeOnline er utviklet av det internasjonale DAISY Consortium (DC) og bygger på kjernefunksjonaliteten i DAISY Pipeline, utviklet av svenske TPB.
Mark Renshaw
Mark Damien Renshaw (født 22. oktober 1982 i Bathurst) er en tidligere profesjonell, australsk landeveissyklist.
Renshaw spesialiserte seg på sykkelspurter. Han er mest kjent for å være spurtopptrekker for Thor Hushovd og senere Mark Cavendish.
Han la opp etter 2019-sesongen.
Libya under Sommer-OL 2008
Libya under Sommer-OL 2008. Syv sportsutøvere fra Libya deltok i fem sporter under Sommer-OL 2008 i Beijing. Det var niende gangen Libya deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje. Judokaen Mohamed Ben Saleh var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
30px|Sykling Landevei
Men
30px|Taekwondo Taekwondo
Menn
Horace Bénédict de Saussure
Horace Bénédict de Saussure (født 17. februar 1740 i Conches ved Chêne-Bougeries ved Genève i Sveits, død 22. januar 1799 i Genève) var en aristokrat, geolog, biolog og fysiker fra Sveits og han blir ofte regnet som grunnleggeren av fjellsporten alpinisme. Hans offisielle autorforkortelse er „ SAUSS “.
Fjellkjeden Saussure Massiv på Grønland er oppkalt etter Sausurre.
Bakgrunn
Horace de Saussure fikk sin tidlige dannelse fra sin far Nicholas Saussure, sin onkel natuforskeren og dikteren Albrecht von Haller og legen Théodore Tronchin. Er studerte naturvitenskaper fra 1754 ved akademiet i Genève, der han i 1759 ble promovert til Dr. phil. I 1762 ble han som 22-åring professor i filosofi ved akademiet.
Forskning
Han er anerkjent for sin innsats innen geologien, som han regnes blant en av moderne grunnleggere. Han gav bemerkelsesverdige bidrag også med sine plantaanatomiske arbeider, og var også med på å berede grunnen for plantegeografien.
Han oppfant et elektrometer, et hygrometer og utviklet også lignende instrumenter som for eksempel et cyanometer (som måler den blå himmelfargens fargeintensitet). Dette var instrumenter som var til hjelp for blant andre Alexander von Humboldt ved hans amerikanske ekspedisjoner.
Saussures botaniske studier førte ham til å foreta en rekke lange reiser i de sveitsiske Alpene og fra 1773 og fremover rettet han mye av sin oppmerksomhet til geologi og fysikk i denne regionen. Dette arbeidet sørget for en større kartlegging av topografien i de snøhvite delene av de sveitsiske Alpene, og den har tiltrukket seg turistenes oppmerksomhet til steder som Chamonix og Zermatt. I 1760 besøkte Saussure området rundt Chamonix i Frankrike og han tilbød en større pengebelønning til det første mennesket som klarte å komme seg til toppen av fjellet Mont Blanc.
I 1788 tilbrakte Saussure sytten dager med å gjøre flere observasjoner på toppen av Col du Geant som ligger 3371 meter over havet. Saussure var spesielt innflytelsesrik som geolog, og selv om hans ideer om de underliggende prinsippene ofte var feilaktige, var han ofte med på å fremme vitenskapen.
I 1784 ble Saussure valgt til medlem av Det kongelige svenske vitenskapsakademiet.
Tar-Amandil
Tar Amàndil Kings of Númenor Tar-Amandil Tar-Amandil Tar-Amandil Tar-Amandil Tar-Amandil 塔爾-阿曼迪爾
Fabian Cancellara
Fabian Cancellara (født 18. mars 1981 i Bern) er en sveitsisk syklist. Han la opp etter 2016-sesongen.
Allerede som junior gjorde Cancellara seg bemerket, da han i 1998 og 1999 ble juniorverdensmester i temporitt. I de første proffårene 2001–2002 kjørte Cancellara for laget Mapei, men uten å oppnå større suksess. Dette lyktes ham først i 2003 med laget Fassa Bortolo. Her fikk han sin første etappeseire i Tour de Romandie og Sveits rundt. I 2004 oppnådde han sin hittil største triumf, da han vant prologen i sitt aller første Tour de France, og kunne kjøre første etappe med den gule ledertrøya. I 2005 markerte han seg blant annet med en sterke fjerdeplass i klassikeren Paris-Roubaix og byttet lag til CSC ettersom Fassa Bortolo ble oppløst. I 2006 vant han blant annet klassikeren Paris-Roubaix, og ble verdensmester i temporitt. Han forsvarte verdensmestertittelen året etter, og hadde et vellykket Tour de France der han vant prologen og tredje etappe, og kjørte med gul trøye frem til 7. etappe.
2008-sesongen startet med seier i prologen i Tour of California og fortsatte med seier i Monte Paschi Eroica, og vant tempoetappen i Tirreno–Adriatico, noe som sikret han sammenlagtseieren. Noen dager senere vant han klassikeren Milano–Sanremo. Under OL i Beijing i 2008 tok han bronse i landeveisrittet (men den ble omgjort til sølv etter at Rebellin ble diskvalifisert) og gull på temporittet.
2009-sesongen startet også med seier i prologen i Tour of California, men på den neste etappen måtte han bryte på grunn av sykdom. Han fikk store deler av vårsesongen ødelagt på grunn av skader og sykdom. I juni var han tilbake med to etappeseire og sammenlagtseier i Sveits rundt. Han stilte ikke i temporittet i det sveitsiske mesterskapet uka etter, men vant landeveisrittet. I Tour de France vant han den første etappen, som var en 15,5 km lang tempoetappe i Monaco. Grunnet denne prestasjonen bar han den gule ledertrøya frem til og med 6. etappe. På den avsluttende tempoetappen var han med og kjempet om seieren, men var 3 sekunder bak sammenlagtvinner Alberto Contador i mål. Under verdensmesterskapet i Mendrisio vant han sitt tredje verdensmesterskap i temporitt i utklassingsstil.
2010-sesongen startet med at han vant Tour of Oman sammenlagt. I mars vant han E3 Prijs Vlaanderen, som innleder rekken av klassikerritt i Belgia og Frankrike. Helgen etter fulgte han opp med å vinne Flandern rundt, etter å ha parkert Tom Boonen i den avgjørende stigningen Muur-Kapelmuur. Forventningene var store foran neste helgs Paris-Roubaix, og Cancellara infridde til fulle. Med over 40 km igjen å kjøre rykket han fra tetgruppen, og ble aldri hentet inn. Dermed vant han sin andre seier i dette rittet, og ble den tiende syklisten gjennom historien til å vinne både Flandern rundt og Paris-Roubaix i samme sesong.
Cancellara var storfavoritt til å vinne prologen i Tour de France, og innfridde til fulle. Dette var hans tredje prologseier i Tour de France. Han vant også den 19. etappen, en 51 km lang tempoetappe fra Bordeaux til Pauillac.
Senere samme høst ble han verdensmester på tempo for fjerde gang.
Rising Force
Albumet ble utgitt i 1984. Det fikk Guitar Player Magazines pris for «Best Rock Album», og var også nominert for Grammy Award for «Best Rock Instrumental». Albumet nådde 60.-plass på Billboard 200 i USA.
Jarl Aanestad
Jarl Aanestad (født 2. april 1973 i Oslo) er en norsk musikkprodusent og låtskriver.
Jarl Aanestad har produsert og skrevet låter for en rekke kjente artister som Karpe Diem (Fireogtyvegods, Regnvær), Samsaya (ADHD, Money), Madcon, Morten Abel, Joddski, Lilyjets, Christian Ingebrigtsen, Mira Craig m.fl. Han har også jobbet med Wyclef Jean og Alexander Rybak. Jarl Aanestad er eier av studioet og produksjonsselskapet Aanestad Productions, og har forlagskontrakt med EMI Music publishing. Han skrev Maria Trøens «Hear When I'm Calling» i Melodi Grand Prix 2008, Lene Alexandra Øiens «Prima Donna», som var med i Melodi Grand Prix 2010, og Endre Nordviks «Oh Oh (Puppy Love)» i Melodi Grand Prix 2011.
Hans Henrik Ramm
Hans Henrik Ramm (født 1950) er en norsk petroleumsrådgiver, redaktør og politiker (H).
Liv og virke
Han vokste opp på Nesoddtangen som sønn av direktør Wilhelm Ernst Ramm (1913–1995) og forfatter Eva Ramm, født Sundby (1925–). Hans oldefar Mentz Rynning Ramm var bror av stortingsmann Ove Engelsen Ramm og farbror til stortingsmann Wilhelm Ernst Ramm (fetter til hans farfar med samme navn). Han er også en fjern slektning av eidsvollsmann Eilert Valdemar Preben Ramm.
Han tok artium ved Aars og Voss' skole i 1968 og deretter deleksamener i realfag ved Universitetet i Oslo. Han var formann i Oslo Unge Høyre i 1970 og viseformann i Unge Høyres sentralstyre 1971–1975. Han arbeidet som journalist i Akershus Amtstidende, Morgenbladet og Mannskapsavisa før han ble informasjonskonsulent i Norges Industriforbund i 1973. I 1974 ble han ansatt som sekretær for Høyres stortingsgruppe. Han var også medlem av Oslo bystyre 1976–1983.
Ved Kåre Willochs regjeringsdannelse i 1981 ble Ramm utnevnt til statssekretær for statsråd Vidkunn Hveding i Olje- og energidepartementet. Ramm spilte en viktig rolle i den såkalte vingeklippingen av Statoil og etableringen av Statens direkte økonomiske engasjement (SDØE) på kontinentalsokkelen. Ramm var personlig rådgiver i oljesaker for statsråd Rolf Presthus i Finansdepartementet 1983–1985. Han møtte også i til sammen 37 dager på Stortinget som vararepresentant for Oslo. Han arbeidet som utredningssjef i Oslo Høyre 1985–1986.
I 1986 etablerte han sin egen rådgivningsvirksomhet, Ramm Kommunikasjon, senere Ramm Energy Partner. Ved siden av dette var han ansvarlig redaktør i Norsk Oljerevy 1990–1998 og har hatt en rekke styreverv. Han har uttalt seg kritisk til påstanden om menneskeskapt global oppvarming.
Ramm var med major Johan M. Setsaas blant dem som tidlig i 1990-årene satte kritisk søkelys på politisk overvåkning i Norge, og har blant annet hevdet at norske myndigheter var mer involvert i Lillehammer-saken enn det Politiets overvåkningstjeneste selv hevder. Ramm og Setsaas hevder utover dette at de selv ble utsatt for overvåkning, ettersom de valgte å kritisere medlemmene og utvelgelsen av Lund-kommisjonen. I 1999 utgav Ramm og Setsaas boken De var Furre var: maktspill og spionmistanke - et hemmelig nettverk i selvforsvar.
Stokastisk differensialligning
Stokastiske differensialligninger er formulert via sine stokastiske integraler siden den vanligste "støyen" er den Brownske bevegelsen. Denne stokastiske prosessen er ikke-derivebar nesten overalt og differensialet lar seg dermed ikke formulere på noen meningsfull måte. Andre stokastiske prosesser kan også benyttes for å representere støy, blant annet Levy-prosesser eller generelle semimartingaler.
Teorien rundt stokastiske differensialligninger ble utviklet på midten av 1900-tallet og senere blant annet av Kiyoshi Itō, som formulerte Itôs Lemma som er tilsvarende til analysens fundamentalteorem.
Anvendelser
Stokastiske differensialligninger blir mye brukt i blant annet matematisk finans. Fisher Black og Myron Scholes publiserte en artikkel i 1973 hvor de tok utgangspunkt i at aksjers dynamikk kunne beskrives ved den stokastiske differensialligningen hvor og W_t er en standard Brownsk bevegelse. Dette har siden blitt omtalt som Black-Scholes-modellen.
Lyndon State College
Lyndon State College er et offentlig college i Lyndon, USA. Colleget tilbyr blant annet masterprogram innen utdanning.
Colleget ble grunnlagt i 1911.
FA-cupen 1880/81
FA-cupen 1880/81 var den tiende sesongen av FA-cupen. 62 lag var med i turneringa, selv om fire lag faktisk ikke spilte en eneste kamp. Finalen ble spilt mellom Old Carthusians og Old Etonians.
Litteraturåret 1978
Litteraturåret 1978 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1978.
Denis Healey
Denis Winston Healey, baron Healey, (født 30. august 1917 i Mottingham i distriktet Bromley i London, død 3. oktober 2015 i Alfriston) var en britisk Labour-politiker. Han var Storbritannias forsvarsminister 1964–1970, finansminister 1974–1979 og nestleder i Labour 1980–1983.
Oppvekst og studietid
Healey ble født i London, men da han var fem flyttet familien til Keighley i distriktet Bradford i West Riding of Yorkshire der han vokste opp. Mellomnavnet Winston var til ære for Winston Churchill, som faren beundret sterkt. Han fikk skolegang ved Bradford Grammar School.
Hans sterke skoleprestasjoner ga ham stipend til å studere ved Balliol College i Oxford. Healey sluttet seg til Det britiske kommunistpartiet under den store utrenskingen, men forlot dette i 1940 etter Frankrikes fall, og gikk da inn i Labour. Samme år ble han uteksaminert fra Balliol med utmerkede resultater.
Andre verdenskrig
Han gikk deretter inn i krigstjeneste i andre verdenskrig, først som menig i artilleriet («gunner»), men ble forfremmet til sekondløytnant i april 1941. Han tjenestegjorde videre i Royal Engineers, og var i kamp under ørkenkrigen i Nord-Afrika, den allierte invasjonen av Sicilia og under kampene i Italia, hvor han blant annet var operativ offiser på stranden under den britiske landgangen ved Anzio. Han ble utnevnt til medlem av Order of the British Empire i 1945.
Healey forlot den militære tjenesten etter krigen som major, og avslo et tilbud om videre tjeneste som oberstløytnant.
Politisk karriere
Ved parlamentsvalget i 1945 forsøkte Healey å bli valgt fra valgkretsen Pudsey og Otley. Dette var et sikkert konservativt mandat og Healey lykkes ikke i å bli valgt.
I den første etterkrigstiden var Healey fortsatt radikal og ønsket utviklingen i Øst-Europa, der de sosialistiske kreftene styrket seg, velkommen. Han ble sekretær i Labours internasjonale avdeling og fulgte utviklingen i de østeuropeiske landene tett. Utviklingen der endret holdningen hans og han ble en skarp kritiker av kommunismen.
Han ble politisk tett knyttet til Ernest Bevin og sto nær de utenrikspolitiske synspunktene til Hugh Gaitskell.
I 1952 stilte han til suppleringsvalg til Underhuset og lykkes i å bli valgt som parlamentsmedlem for Leeds South East. Healey representerte denne kretsen til 1955 og var deretter parlamentsmedlem for Leeds East til 1992.
I 1964 ble han forsvarsminister i Harold Wilsons første regjering (1964–70), og var da ansvarlig for gjennomføringen av regjeringens politikk om å legge ned alle britiske militære baser «øst for Suez» innen 1971. Han tapte imidlertid ministerposten ved Labours valgnederlag i 1970, og basenedleggelsen ble delvis reversert og utsatt av regjeringen ledet av Edward Heath. Da Labour gjenvant regjeringsmakten i 1974 ble han finansminister. Tiden i finansdepartementet var preget av både politisk og økonomisk krise. Healey hadde i 1976 ansvar for å forhandle fram et lån fra Det internasjonale pengefondet.
Labour tapte valget i 1979 og Healey gikk av som finansminister. Han hadde fortsatt ledende partiposisjoner og var medlem av skyggeregjeringen. I 1980 da  ble han partiets nestleder og i 1981 gikk han seirende ut av striden med Tony Benn om dette vervet.
I 1980 tapte Healey kampen om å bli partiets nye leder, og den mer venstreorienterte Michael Foot ble valgt til å etterfølge James Callaghan. Han ble imidlertid valgt til nestleder etter en kamp med små marginer mot Tony Benn, som representerte det såkalte «harde venstre».
Turn under Sommer-OL 1968
Turn under Sommer-OL 1968. Turn var med på det olympiske programmet for 16. gang under OL-1968 i Mexico by. Det ble konkurrert om fjorten olympiske titler, åtte for menn og seks for kvinner. Japan ble beste nasjon med seks gullmedaljer foran Sovjetunionen med fem.
Denis Healey
Politisk karriere
Utover 1980-tallet var Healey utenrikspolitisk talsmann for Labour i underhuset. I 1992 forlot han underhuset og ble adlet. Han støttet valget av Tony Blair som ny partileder etter John Smiths plutselige død i 1994. Senere ble han imidlertid mer kritisk til Blair. Han gikk imot Blairs beslutning om å bruke militære styrker i Kosovokrigen, Afghanistan og i Irak-krigen. Både våren 2004 og i 2005 oppfordret han Blair til å gå av til fordel for Gordon Brown. I juli 2006 hevdet han at «kjernefysiske våpen er absolutt mindre viktige i vår utenrikspolitikk enn de var i den kalde krigens dager» og «jeg tror ikke vi trenger kjernefysiske våpen lenger».
Healey var medlem av Det kongelige råd. I 1979 ble han tildelt Order of the Companions of Honour.
Da han ga seg som parlamentsmedlem ble han gjort til livstidspeer og fikk tittelen baron Healey av Riddlesden.
Privatliv
Han ble gift 21. desember 1945 med Edna May Edmunds, datteren av en kranfører, etter at de hadde møtte hverandre på Oxford året før. De hadde tre barn sammen, horav en av dem er kringkasteringmannen, forfatteren og musikkprodusenten Tim Healey. Edna Healey døde 21. juli 2010, i en alder av 92, etter at de hadde vært gift i over 60 år. De bodde Alfriston i East Sussex.
Han døde i sitt hjem i Alfridston 3. oktober 2015 etter et kort sykeleie, i en alder av 98 år.
NOU 1997: 22, Skarpnesutvalget
Utvalgets skulle også kartlegge «den faktiske og rettslige forskjellen når det gjelder beslag av jødenes eiendeler i Norge og de beslag Quisling-regimet foretok i eiendeler tilhørende andre nordmenn».
Utvalgets utredning
Utvalget la frem sin utredning 23 juni 1997. Utvalget hadde da delt seg i to, noe som førte til to forskjellige utredninger. Flertallet i utvalget var Oluf Skarpnes, Thor Falkanger, Eli Fure, Ole Kristian Grimnes og Guri Sunde. Mindretallet bestod av Bjarte Bruland og Berit Reisel.
Moral eller penger?
Aftenpostens kommentator Gunnar Magnus skrev kommentaren «Jødenes eiendom: moral eller penger?» der han rettet kritikk mot mindretallets fremgangsmåte: «[N]oe av hensikten med utvalget – å etablere nasjonal enighet om å rydde opp i økonomisk urett overfor jøder – er allerede gått tapt», hevdet han, og viste til at mindretallet nærmest «kuppet» opinionen før innstilligen var avgitt:
«En uke før innstillingen skulle avleveres, bragte TV og aviser nyheten om splittelsen, med ledsagende kommentarer fra mindretallet. Det fikk støtte fra flere politikere, som åpenbart var forhåndsorientert. Mediestormen kom som resultat av en vel koordinert aksjon. Og den etterlot inntrykk av et sneversynt flertall, bare opptatt av å telle kroner og øre, mens mindretallet ville legge mer vekt på de moralske dimensjoner ved krigsårenes uhyrlige jødeutryddelse. Som om ikke tanken om et erstatningsoppgjør også må springe ut av et moralsk engasjement.»
«Flertallet har beregnet jødenes tap (det som ikke ble tilbakeført) til 110 mill. kr. etter dagens kroneverdi, men minner om at også andre måtte nøye seg med avkortet erstatning. Mindretallet anslår at jødene led et økonomisk tap som ligger "betydelig høyere" enn 440 mill. kr. Selv om en del ble tilbakeført, mener mindretallet at dette oppveies av diverse utgifter som ble fratrukket. Forskjellen mellom "revisorer" og "moralske" koker altså ned til en forskjell på noen hundre millioner kroner», skrev Gunnar Magnus.
«Vi har gjort det vi er blitt bedt om. Vi har gravd frem de økonomiske fakta. Det er opp til politikerne etterpå å beregne moral i kroner og øre. Skulle vi ha gjort dette også, burde det ha stått eksplisitt i mandatet», sa utvalgsmedlem Eli Fure, som tilhørte flertallet.
Fure mente mindretallsrepresentantene var tendensiøse når de antydet at norske myndigheter etter krigen laget et sinnrikt system av lover og regler nærmest for at den norske stat skulle berike seg på jødenes eiendom: "[E]tter krigen lå Norge i ruiner. Det fantes knapt med penger. Ingen kunne få full erstatning, hverken jøder eller ikke-jøder. Man prioriterte å gjenreise landet og hjelpe de aller dårligst stilte.» Fure sa at dette nå hadde forandret seg, og det var mulig å gi jødene et oppgjør. «Men det er et politisk spørsmål og ikke noe vi i utvalget skulle ta stilling til», sa hun.
Støtte til mindretallet fra statsministeren og justisministeren
«Dette er et moralsk spørsmål som ikke bare handler om økonomi», sa statsminister Thorbjørn Jagland om Skarpnes-utvalgets arbeid, før han hadde lest utredningen. «Vi ønsker et verdig oppgjør. Dette er et moralsk ansvar», sa justisminister Gerd-Liv Valla.
Medlemmer
Utvalget hadde følgende sammensetning:
Utvalgets medlemmer Berit Reisel og Bjarte Bruland ble oppnevnt etter forslag fra de mosaiske trossamfunn i Norge. Utvalgets medlem Anne Hals ba seg fritatt fra vervet, og departementet godkjente 11. juni 1996 at arkivar Eli Fure trådte inn som nytt medlem fra Riksarkivet. Konsulent Torfinn Vollan, Fylkesmannen i Vest-Agder, var utvalgets sekretær.
UEFA Super Cup 1972
I 1972 gav Witkamp ideen videre til president Jaap van Praag i Ajax Amsterdam, som da var regjerende europacupmester. Denne ble videresendt til UEFA, men avslått av daværende president Artemio Franchi siden den regjerende mesteren i cupvinnercupen var Glasgow Rangers, som nettopp hadde blitt bannlyst i ett år fra europacupspill på grunn av tilskuerbråk.
Finalen mellom Rangers og Ajax ble likevel spilt, men under påskudd av at Rangers feiret 100-årsjubileum, slik at den første supercupen i Europa blir regnet som uoffisiell av UEFA. Den første kampen ble spilt den 16. januar 1973 i Glasgow, mens den andre finalekampen ble spilt den 24. januar i Amsterdam. Ajax vant til slutt 6–3 sammenlagt etter å ha vunnet begge kampene.
Liechtenstein under Sommer-OL 2008
Liechtenstein under Sommer-OL 2008. To sportsutøvere fra Liechtenstein deltok i to sporter under Sommer-OL 2008 i Beijing. Det var femtende gangen Liechtenstein deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje. Friidrettsutøveren Marcel Tschopp var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Risvollan
Risvollan er et boligstrøk i Trondheim. Det er et av de sørligste områdene av Trondheim øst for Nidelva. Boligstrøket ligger rundt 5 km sør for Trondheim sentrum (Midtbyen), mellom Utleira i sør, Strindmarka i øst, Steinan i nordøst, Nardo og Othilienborg i nord og Stubban i vest. Området domineres av Risvollan borettslag, som er landets største borettslag. Borettslaget består av 1113 leiligheter fordelt på 8 boligområder. Det meste av bebyggelsen består av rekkehus og lavblokker, i tillegg til 55 leiligheter i en høyblokk som er integrert i Risvollan Senter. Bydelen Risvollan ligger på grunn som opprinnelig hørte til Risvoll gård, som har vært kjent siden middelalderen, da den sannsynligvis tilhørte Helgeseter kloster. Gården ble i løpet av 1970-årene utstykket til boliger.
ISSF 25 meter pistol
25 m pistol, tidligere kalt sportspistol er en av skyteøvelsene i ISSF. Øvelsen ble innført som en kvinneøvelse i 1960-årene. Den var basert på reglene for 25 m grovpistol, men ble skutt med .22-kaliber pistol i stedet for grovkalibervåpnene som mennene brukte.
I 1984 begynte man med egne skyteøvelser for kvinner i OL, og dermed kom sportspistol med i det olympiske programmet. Internasjonalt blir øvelsen bare skutt av kvinner og juniorer, mens menn har grovpistol i stedet. I mange land blir allikevel 25 m pistol skutt i herreklassene i nasjonale stevner og nedover.
Siden 25 m pistol er olympisk øvelse er det finaleskyting, noe det ikke er i grovpistol. De åtte beste skytterne kommer til finalen, som består av fire hurtigserier med 5 skudd i hver serie. Poengsummen i finalen blir lagt sammen med poengsummen fra kvalifiseringen.
Debub
Debub (arabisk: المنطقة الجنوبية, tigrinja: ዞባ ደቡብ, norsk f.eks. «Sør») er en region i Eritrea. Regionen er landets nest minste, men er den mest befolkede. Hovedstaden er Mendefera.
Oversikt
Sør er landets nest minste region i areal, men samtidig den mest befolkede med ca 1,4 millioner innbyggere. Regionen grenser med Gash-Barka i vest, Nordlige Rødehavet i øst, Sentral i nord og Etiopia i sør. Sør har et areal på rundt 8000 kvadratkilometer, og hovedstaden er Mendefera. Andre byer i Debub inkluderer Adi Keyh, Adi Quala, Dekemhare, Debarwa og Senafe. De historiske områdene Metera og Qohaito ligger også i regionen. Det høyeste punktet i regionen, og i Eritrea, er Soira (3018 meter) og ligger øst for Senafe.
Administrasjon
Lederen for regionen er en administrator, som blir utnevnt av presidenten. Nåværende administrator er Mustafa Nurhussein.
Regionalforsamlingen
Anseba har som alle de andre regionene en egen forsamling som styrer regionen. Forsamlingen er folkevalgt og ledes av en formann. Nåværende formann er Ali Nur Ali.
Administrativ inndeling
Regionen er delt inn i elleve administrative sub-regioner.
Bedford Square
Bedford Square er en plass i strøket Bloomsbury sentralt i London. Husene rundt plassen er bygd i perioden 1775 til 1783, og regnes som et høydepunkt av georgiansk arkitektur i London. De fleste av de tidligere bolighusene er i dag omgjort til kontorer. Mange av bygningene rundt plassen har høyeste fredningsklasse. Plassen har navn etter familien Russell, hertuger av Bedford, som var de største grunneierne i Bloomsbury.
Følgende institusjoner er å finne på Bedford Square: Nr. 6 var tidligere Lord Chancellors residens.
HE0107–5240
HE0107-5240 er en stjerne i Melkeveien. Den befinner seg omtrent 36 000 lysår fra Jorden, i stjernebildet Føniks, og har en masse på ca. 80 prosent av Solens.
Det spesielle med HE0107-5240 er det lave metallinnholdet. En granskning av lyset stjernen sender ut har fastslått at metallinnholdet i HE0107-5240 er en tohundretusendel av solens. Av de stjernene vi kjenner i dag er HE0107-5240 den stjernen med det laveste innholdet av metall.
Årsaken til at enkelte stjerner inneholder vesentlig mindre metall enn andre er at stjerner har blitt dannet i tre generasjoner siden universet oppsto etter Big Bang for 13,7 milliarder år siden. Den første generasjonen stjerner inneholdt svært lite metaller, men hver generasjon stjerner har beriket den neste med flere tunge grunnstoffer. HE0107-5240 er enten en etterlevning fra første generasjon, eller en annen generasjons stjerne med svært lavt metallinnhold.
Stjernen er relativt liten til å tilhøre den første stjernegenerasjonen. En forklaring på at det ble dannet en så liten stjerne som HE0107-5240 i første generasjon kan være at den har vært en liten stjerne i et dobbeltstjernesystem der den mye større stjernen nå er død.
HE0107-5240 ble oppdaget i 2001 av tyske astronomer ved Universitetet i Hamburg.
Pierre Rolland
Pierre Rolland (født 10. oktober 1986 i Gien, Loiret) er en tidligere profesjonell fransk landeveissyklist. Han startet sin profesjonelle karriere i 2007, for det franske laget Crédit Agricole. Han vant klatrekonkurransen i Dauphiné Libéré 2008 i en alder av 22 år.
Fra 2009 til 2015-sesongen syklet han for Europcar.
Han la opp etter 2022-sesong en.
Rione Borgo
Borgo er en bydel (rione) i Roma. Borgo omfatter Engelsborgen og kvartalene mellom denne og Petersplassen. Administrativt hører Borgo til Municipio XVII.
Historie
På antikkens Ager Vaticanus bygde pave Leo IV (847-855) en mur, den leoninske mur, rundt Leo-byen, for å beskytte pielgrimmene mellom Hardians mausoleum som var blitt utbygd til en borg, og vestover frem til selve Peterskirken. De tysktalende pilegrimmer kalte denne borgen ved det tyske ordet Burg, og dette slo gjennom i italiensk form- borgo - også om hele området.
Den middelalderske opprinnelige bygningssubstans ble for det meste revet ned da man bygde den nye brede gaten Via della Conciliazione (1936–1950).
Tielman Susato
Tielman Susato (ca. 1500 – etter 1570) var en renessansekomponist, musiker og musikkforlegger fra Antwerpen av flamsk eller tysk avstamming.
Liv og karriere
Lite er kjent om Susatos tidlige liv. Navnet «Susato» antyder at han kom fra Soest i Westfalen. Farens var muligens Tielman der blynde som finnes i dokumenter fra Köln 1508. Et dokument fra 1565 omtaler Tielman Susato som «out omtrent L jaeren» («omtrent femti år»), altså ble han sannsynligvis født på 1510-tallet.
Rundt 1530 dukker han opp i arkiver i Antwerpen oppført som kalligraf, trompetist og fløytist. Fra 1543 til sin død arbeidet han som musikkforlegger og dannet det første musikkforlaget i Nederland. Fram til da hadde trykking av musikk stort sett blitt gjort i Italia, Frankrike og Tyskland. Kort tid etter Susato grunnla Pierre Phalèse, Jan Bellerus, Christoffel Plantin og Jan de Laet musikkforlag i Antwerpen, og Nederlandene ble snart et regionalt senter for publisering av musikk.
Susato drev sannsynligvis også med salg av musikkinstrumenter. Han forsøkte uten hell å danne partnerskap med andre forlag og i 1561 overlot han forlaget til sønnen  som imidlertid døde allerede i 1564. Tielman Susato flyttet først til Alkmaar, muligens fordi han håpet på mer toleranse for sin kalvinistiske tro. I 1564 opprettet han et felles testamente med hustruen Elisabeth Peltz, men hun døde samme år. Fra 1565 involverte svigersønnen Arnold Rosenberger ham i diplomatiske oppdrag som førte ham til Sverige. Svenske dokumenter viser at Susato fungerte som tysk skriver i Stockholm i 1570, deretter forsvinner han sporløst ut av historien.
Pinjekjerne
Pinjekjerner er store frø fra konglen på furutrær som vokser ved Middelhavet. Det finnes flere ulike kongler som har store nok frø til at de kan bli solgt som pinjekjerner. De smaker mest når de har vært ristet, og brukes ofte i salater og er en av hovedingrediensene i pesto.
Tielman Susato
Musikk
Susato produserte i 1551 en bok med dansemusikk som fremdeles framføres, Het derde musyck boexken ... alderhande danserye, ofte bare kalt «Danserye». De fleste av disse stykkene er folkemusikkinspirerte, enkle og holdt i en homofon sats.
Corydoras nattereri
Corydoras nattereri er en art i gruppen pansermaller. Det er en fisk som finnes i elver ved kysten sørøst i Brasil, fra Espírito Santo til Paraná. Den blir opptil 5,4 cm lang. Vannet i fiskens naturlige habitat er ferskvann med pH på mellom 6 og 8, en hardhet på 2-25 dH og en temperatur på 20-23 °C.
Pinjekjerne
Kulinarisk bruk
Pinjekjerner har blitt brukt som menneskeføde i Europa og Asia siden paleolitikum. De er ofte brukt i kjøtt, fisk, salater and vegetarretter eller bakt inn i brød. Pinjekjerner er også brukt i sjokolade, kaker og dessert.
I Europa og Midtøsten brukes pinjekjerner fra Pinus pinea. De har en avlang form og er mer homogene enn asiatiske pinjekjerner som er rundere i formen.
Risiko ved å spise pinjekjerner
En liten del av pinjekjernene som dyrkes i Kina kan forårsake smaksforstyrrelser, dysgeusia, som kan vare mellom noen få dager og inntil to uker. Det beskrives som en bitter, metallisk ettersmak som gjør at alt man spiser smaker vondt. Dette fenomenet ble først beskrevet i et vitenskapelig artikkel i 2001. I noen publikasjoner er fenomenet kjent som "pine mouth". Nestle Research Centre har foreslått at det er en bestemt kinesisk pinjeart, Pinus armandii, som er opphav til smaksforstyrrelsene. Den mistenkte pinjearten har kjerner som er mindre, mattere og rundere enn de typiske pinjekjernene. Dette er bekreftet av nyere forskning. I 1998 publiserte FAO en liste over spiselige nøtter fra trær som inneholdt 29 sorter av pinjenøtter som vanligvis spises men den nevnte kinesiske sorten var ikke nevnt. Smaksforstyrrelsen, kjent som metallogeusia, kommer normalt 1–3 dager etter konsum, og er verst to dager etter Möller har fremlagt en hypotese som kan forklare årsaken til at smaksforstyrrelsen kan komme flere dager etter konsum og kan vare i to uker. En biologisk prosess kjent som enterohepatisk sirkulasjon, enterohepatisk resirkulasjon (EHR) kan være medvirkende årsak til smaksforstyrrelse forårsaket av pinjekjerner.
Corydoras nattereri
Den har klare finner uten mønster. Buken er gulaktig. Den har en mørk stripe langs kroppen. Øynene er gylne. Den lever av makk benthiske krepsdyr, insekter og plantemateriale. Den legger eggene i tett vegetasjon, og de voksne vokter ikke eggene.
Tielman Susato
Musikk
Ved siden av sine egne komposisjoner publiserte Susato verk av andre komponister, deriblant av Benedictus Appenzeller, Josquin Baston, Antoine Barbe, Jacobus Clemens non Papa, Gheerkin de Hondt, Lupus Hellinck, Nicolas Liegeois, Carolus Souliaert, Johannes Ghiselin og Joris Vinders.
Jesus, det eneste
«Jesus, det eneste» er en salme av Ole Theodor Moe.
Hymnologen Oscar Lövgren skriver om salmen: ''«Kristushymn, diktad 1904 och tr. i Bymissionaeren 6.8 samma år. M. fick inspirationen till sången, då han en söndagsförmiddag lyssnade till en predikan i ett kapell i Oslo. Möjligen utan förf:s avsikt var han påverkad av en Maria-visa, som 1893 översatts för Katholsk Salmebog: Du er den reneste kvinne og eneste. Denna är en övers. från Des Knaben Wunderhorn, en samling tyska folkvisor utg. av Arnim och Clemens Brentano 1806-08».'
I Norsk salmebok 2013 er det ført opp to melodier på salmen. A-melodien (C-dur) ble komponert av Christian Sinding i 1907. B-melodien (D- eller C-moll, 3/4) ble komponert av Caroline Sørlie omkring 1910.
Salmen har blitt oversatt til svensk flere ganger, først av Edvard Evers 1917 («Jesus, det renaste»), senere av blant andre Catharina Broomé 1984 («Jesus, det skönaste»), men den har likevel gjerne blitt sunget på norsk både som solosang og allsang, noe som er uvanlig for en norsk salme i Sverige, mens nordmennene derimot oftere synger salmer på svensk (blant annet «Blott en dag»).
Brev- og dagbokroman
Den første romanen som utforsker hele det kompliserte spillet som sjangeren åpner for, er Aphra Behns trilogi Love-Letters Between a Noble-Man and his Sister fra 1684–87 med handling fra Monmouthopprøret. Her utnyttes formen til å gi fortellinga vekslende synsvinkler. Fortellerstemmen og fortellerens verdidommer trer i bakgrunnen – i det minste i første del; senere introduseres en synlig forteller. Behn utnytter også til fulle de mulighetene for spenningsoppbygging som ligger i falske brev, brev som faller i urette hender, brev som holdes tilbake osv.