cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katastrofer i petroleumsvirksomheten
Konstruksjonssvikt
Om en ser på plattformer som er alvorlig skadet eller totalhavarert, er det siden 1990 en sannsynlighet på 35*10-4 pr plattformår for oppjekkbare plattformer. Hendelser knyttet til konstruksjonssvikt er den dominerende årsaken til feilen på oppjekkbare plattformer. Sannsynligheten for svikt er betydelig høyere enn for andre faste konstruksjoner. For lektere og skip knyttet til oljeindustrien på 1990-tallet, har frekvensen for å synke vært vurdert til 9*10-4 per plattformår, men antallet er svært usikkert på grunn av det lave antall hendelser og plattformår. Erfaring med tankskip over hele verden viser at en årlig sannsynlighet for at tankskip over 10.000 dwt skal synke (perioden 1972-1986) er 3*10-4 per tankskip. Odd Tveit har funnet et samlet tap på tankskip over 50.000 brt verden for perioden 1970 til 1990 på 8*10-4 forårsaket av svikt i konstruksjoner, ballast og mekaniske systemer.
Brann og eksplosjon
Piper Alpha-ulykken satte fokus på gasslekkasjer. Det foregår et betydelig arbeid både i Norge og Storbritannia for å redusere antall utslipp og for redusere mulighetene for antennelse av gasslekkasjer (tennkildekontroll).
Deepwater Horizon-utblåsningen
Deepwater Horizon-utblåsningen var en miljøkatastrofe i Mexicogulfen som begynte den 20. april 2010 på oljeplattformen Deepwater Horizon, drevet av oljeselskapet BP. Som følge av en eksplosjon og at oljeriggen sank, strømmet råolje ut fra borehullet i 87 dager inntil det ble plugget igjen den 15. juli 2010. Elleve mennesker forsvant og ble aldri funnet igjen. Dette var det største uforutsette oljeutslippet i oljeindustriens historie.
Helikopterulykker
Denne gruppen er som for konstruksjonssvikt karakterisert av få hendelser, men med svært alvorlig konsekvenser når det skjer. Det viktigste tiltaket framover er utskifting av eldre helikopter til nyere med større feiltoleranse. Utilsiktede enkeltfeil skal ikke lengre kunne føre til totalhavari.
Denne gruppen er den eneste som ikke har noen reell forbedring på ulykkesstatistikken.
Oversikt over ulykker
Nedenfor er en oversikt over kjente katastrofer etter 1960 som kan knyttes direkte opp mot aktiviteter i petroleumsvirksomheten til havs. I listen under er det ikke tatt med katastrofer med oljeutslipp.
Sollia kirke
Sollia kirke er en langkirke i barokk stil fra 1738 i Sollia i Stor-Elvdal kommune i Innlandet.
Historie
Den kongelige resolusjon av 23. februar 1720 innførte kirkeplikt to ganger i året. For innbyggerne i Setningsdalen var det lang vei over fjellet til Ringebu, og ved et tilfelle frøs et reisefølge ihjel. Engebret Jonsen Sollien søkte kongen i Danmark om tillatelse til å bygge kirke. Mye tyder på at biskop Hersled selv har utformet byggesøknaden som bøndene i Setningdalen sendte rundt årsskiftet 1731/32.
Søknaden ble innvilget av kongen 29. oktober 1732, men innbyggerne i Sollia fikk ingen penger til å bygge. Engebret Jonsen Sollien ga bort tomt, og bygdefolket ga tømmer og stein til oppføringen. Jon Jonsen var arbeidsleder og byggmester. For jobben fikk han 70 riksdaler, og lov til og bo i snekkerstua. Johan Jørgen Schram lagde kongemonogrammet.
Erich Wallin malte i 1745 tak, vegger og galleri; dette ble fornyet av Albert Tønnesen i 1908. Gert Isachsen Reinert lagde altertavle, prekestol og billedhuggerarbeidet over kordøra. Altertavlen er en kopi av altertavlen fra 1700 i Vår Frelsers kirke i Oslo. I 1770 bygget man et ekstra galleri på nordveggen og i 1840 ble kirken utvidet mot vest. Sakristiet ble bygd senere.
Antti Tuuri
Annti Tuuri (født 1. oktober 1944 i Kauhava i Finland) er en finsk forfatter.
Annti Tuuri er utdannet ingeniør. Han har skrevet romaner, noveller, skuespill og sakprosa – totalt mer enn 40 bøker. Han har også skrevet hørespill og for fjernsynsteater. Tuuri nevnes ofte som en av de store fortellerne i finsk litteratur. Flere av Tuuris bøker er filmatisert. Filmatiseringene  Talvisota og Rukajärven tie, begge med handling fra vinterkrigen og delvis med manus av Tuuri, er blant de mest besøkte finske spillefilmene noensinne.
En stor del av forfatterskapet tilhører to romansuiter, Pohjanmaa som følger en familie fra Kauhava gjennom flere generasjoner, og Äitini suku. Pohjamnaa-romanene er også et streif gjennom Finlands historie. Romanen Talvisota (1984), en del av Pohjanmaa-suiten, tar i halvdokumentarisk form for seg vinterkrigen. Romanen ble filmatisert i 1989 med det til da største budsjett for noen finsk film, satte besøksrekord på finske kinoer og vakte oppmerksomhet i utlandet.
I 1985 ble Tuuri tildelt Nordisk råds litteraturpris for romanen Pohjanmaa (på norsk: Skjebnedag i Österbotten), første bind i Pohjanmaa-syklusen. I 1997 fikk han Finlandia-prisen for Lakeuden kutsu, siste roman i samme syklus.
Ellinor Flor
Ellinor Dagmar Flor (født 16. januar 1946 i Steinkjer, oppvokst i Roan) er en norsk tekstilkunstner, som har blitt beskrevet som «en av forgrunnsfigurene i neo-tradisjonbevegelsen i Norge, moderne arbeider tuftet på gamle, nasjonale tradisjoner» og som «en av Norges mest særpregede kleskunstnere og har blant annet bidratt vesentlig til å fornye den norske strikketradisjonen».
Flor har utdannelse fra Statens høgskole for kunsthåndverk og designs linje for tekstilfag i Bergen, 1976–1980, og fra søm og tilskjærerlinjen ved Brundalen videregående skole, Trondheim 1981-82. I sin første år arbeidet hun mest med å lage hatter og andre hodeutsmykninger. Hun deltok i sin første utstilling på Vestlandske Kunstindustrimuseum i Bergen 1980. , og hennes debututstilling var i i Oslo, 1985.
Fra 1985 har hun særlig arbeidet med å lage drakter med inspirasjon fra norsk folkekunst. Hun er inspirert av tradisjonelle norske strikkemønstre, men har samtidig et modernisert syn på norsk husflid og heimestrikk. Hennes første prosjekt i den retning var strikkedrakten «Rosa heimanfrå» (1985) som ble utviklet på oppdrag fra. Initiativet hadde støttet fra Distriktenes Utbyggingsfond med tanke på å utvikle kvinnearbeidsplasser i bygdemiljø. Senere fulgte andre strikkedrakter fra Selbu: «Selbus svar på Coco Chanel» (1987), «Nygammel vals» (1989) og «Art deco» (1989); og drakter fra Rauland («Telemark-drakt» 1990, en kombinasjon av maskinstrikk og broderi) og Hardanger («Tradisjonsbærer» 1990, håndstrikk, broderi og mink), antrekk til hjelpekorpsene under Vinter-OL 1994, guidedrakter til Stiklestad Nasjonale Kultursenter og Håkonshallen og «Trondhjemsdrakten» (1994). . Hun har også designet teaterkostymer, kirketekstiler og møbelstoff.
Hun fikk både Tekoforums pris og Sparebanken Midt-Norges eksportpris i 1986; Sør-Trøndelag fylkes kulturpris og Roan kommunes kulturpris 1989. For sin innsats for å fornye norsk strikketradisjon fikk hun Jacobprisen fra Norsk Form i 1992.
Hun har skrevet bøkene Rosa heimafrå (1991) om strikking og Diva, donna, darling (1993) om hatter. Hun var gift med kunstkritikeren Harald Flor, som døde i juli 2018.
Strand kirke (Stor-Elvdal)
Strand kirke er en langkirke fra 1863 i Stor-Elvdal kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 300 plasser.
Luke Perry
Coy Luther «Luke» Perry III (født 11. oktober 1966 i Mansfield i Ohio, død 4. mars 2019 ) var en amerikansk skuespiller.
Perrys far, Coy Luther Perry II, var stålarbeider og døde av et hjerteinfarkt i 1980. Hans mor, Ann Perry Bennett, var husmor. Perrys foreldre ble skilt da han var seks år gammel. Hans mor giftet seg igjen, med konstruksjonsarbeideren Steve Bennett i 1978. Han hadde en yngre bror, Thomas Perry, en yngre søster, Amy Perry, og en halv-lillesøster, Emily Bennett. Forholdet til faren var anspent. Det var stefaren han så på som en rollemodell.
Tidlig i 2004 hadde Perry sin debut på teater i en oppsetning av When Harry Met Sally… i London. Perry hadde også en stemmerolle i en episode av animasjonsserien Family Guy, der han spilte en skaphomse, samt i Simpsons-episoden «Krusty Gets Kancelled».
Perry hadde fra 2016 rollen som «Fred Andrews» i serien Riverdale, som er basert på tegneserien Archie.
27. februar 2019 ble Perry lagt inn på sykehus etter å ha fått et massivt hjerneslag. Han døde uken etter.
Always
Releasekonserten ble holdt på Rockefeller 15. januar 2010. Albumet gikk rett til topps på VG-lista i uke 2. 2010.
Juno (potet)
Juno er en norsk potetsort som ble godkjent i 2006.
Miss Marple
Miss Jane Marple er en fiktiv person som opptrer i 12 av Agatha Christies kriminalromaner. Miss Marple er en gammel frøken som opptrer som amatøretterforsker, og ofte klarer å løse mysterier bedre enn politiet. Hun refererer stadig til «The human being» (mennesket/menneskenaturen).
Hun bor i, en typisk gammeldags engelsk landsby. Flere av bøkene foregår der. Hun har blitt spilt av Margaret Rutherford, Angela Lansbury, Dulcie Gray, Helen Hayes, Joan Hickson, Geraldine McEwan og Julia McKenzie på film og fjernsyn, og er en av Agatha Christies mest kjente figurer.
Den første gangen hun kom på trykk var i nr. 350 av ' i desember 1927 med den første publisering av novellen ' som senere ble første kapittelet i  (1932). Hennes første opptreden i en roman var i  i 1930.
Stor-Elvdal kirke
Byggverket er i tømmer og har 600 plasser. Det er bygd i perioden 1809-1821 i empirestil, barokkorgel. Stor-Elvdal kirke var trolig utgangspunkt for utforming av Tolga kirke tegnet av Rasmus Svendsen Aspås. Hans far Svend Aspås leverte tegninger til Stor-Elvdal kirke i februar 1807 og fikk for det 9 riksdaler i honorar. Aspås var fra før kjent for arbeidet på Røros kirke og Vang kirke (begge i mur). Aspås kom til Stor-Elvdal i juli 1807 og begynte byggearbeidet. Arbeidet stanset opp i 1812 på grunn av den vanskelig situasjonen i landet, og ble gjenopptatt i 1819. På det meste var 18 mann i arbeid. I løpet av 1809 var tømringen med tak og tårn ferdig. I 1819 ble det satt inn glassvinduer, og det ble satt opp spir og detaljer i smijern. Innredningsarbeidet ble i hovedsak utført i løpet av 1820. Klokkene ble hengt opp i 1821. Kirken ble innviet 21. september 1821 under ledelse av prost Andreas Wulfsberg. Dørene gikk opprinnelig innover slik det var vanlig, men etter brannen i Grue kirke i 1822 ble dørene snudd slik at slo utover. I 1829 ble bygget malt innvendig som siste trinn i byggearbeidet. Kostnadene ved bygget ble fordelt på bygdens gårdbrukere som betalte i tømmer eller kontante penger. I tillegg til frie materialer og pliktarbeid, kostet bygget 2674 specidaler. Den er utformet som en noe langstrakt åttekant med tilbygg for sakristi og våpenhus på kortveggene. Rv3 går like forbi kirkegårdsmuren.
Fylkesvei 210 (Hordaland)
Fylkesvei 210 i Hordaland (Fv210) gikk mellom Polleide og Møvik i Fjell kommune. Veiens lengde var 9,5 km.
2019 ble veien del av fylkesvei 5242.
Jack Sock
Han tok gull under Sommer-OL 2016.
552 Sigelinde
552 Sigelinde er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 14. desember 1904 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en skikkelse fra Richard Wagners opera Valkyrien.
Get a Life
Get a Life er rockebandet Stage Dolls sitt sjette studioalbum.
Albumet ble utgitt i 2004 og ble produsert av Torstein Flakne og Ronny Wikmark.
Inge Heiberg
Inge Valdemar Heiberg (født 11. oktober 1861, død 1. juli 1920 ) var lege, forsker og medisinaldirektør i Belgisk Kongo. Var i sin tid den nordmann som hadde oppnådd en høyest stilling i utlandet.
Han var bror av Gunnar Heiberg og onkel til Hans Heiberg. Han tok examen artium i 1879 og begynte på medisinstudiet året etter, men var en aktiv deltaker i Kristianiabohemen rundt Hans Jæger, og det tok 13 år før han tok medisinsk embetseksamen. I mange år var han forlovet med Bokken Lasson.
Etter et par vikariater etablerte han seg som praktiserende lege i Ålesund. Den ga han opp etter tre år, etter sigende fordi han syntes det var vanskelig å ta betaling av syke og fattige mennesker. Etter Kongokonferansen (1884-85) var Kongo blitt anerkjent som selvstendig stat, men var i realiteten kong Leopold II av Belgias private eiendom. Høsten 1897 ble Inge Heiberg ansatt som lege i Fristaten Kongo.
De første årene tilbrakte han i den urolige Lado-enklaven helt inne ved Hvite Nilen. I 1902 og 03 hadde han permisjon og besøkte Norge, Belgia og Frankrike og høsten 1903 var han fire måneder i Liverpool for å studere tropesykdommer ved School of Tropical medicin før han dro tilbake til Kongo. De to neste år var han den kongolesiske regjerings representant i den engelske vitenskapsmann Dr. Duttons Kongoekspedisjon for å studere sovesyke. Og deretter organiserte han et hospital for sovesyke i Ibembo, Léopoldville (Kinshasa). Hans afrikanske navn var Mongaga Makazzi som betyr Den store lege.
I 1911 ble han utnevnt til Medicin en chef (medisinaldirektør) i Belgisk Kongo, med ansvar for både det militære og sivile helsevesen. Han var ikke udelt glad for utnevnelsen. Den medførte at han måtte flytte til hovedstaden Boma, som etter hans eget utsagn verken var Europa eller Afrika, men en karikatur av dem begge. Seg selv karakteriserte han som en bushens mann. I 1903 skjenket han sin første samling til det nybygde etnografisk museum i Kristiania. Siden fulgte flere gaver og når vi regner med gavene også fra hans arvinger blir det over 900 gjenstander. Dermed er han Etnografisk museums største donator. Som takk for gaven ble han Ridder av St. Olavs Orden i 1908. Han ble også tildelt kongostjernen og flere kongolesiske ordener.
Han kom hjem til Norge våren 1920, uten å ha skapt seg noen formue, og døde av hjertelammelse i forbindelse med malaria.
En sovesykeparasitt, Trypanosoma Heibergii, er oppkalt etter ham. Trypanosomen som fikk navn etter Heiberg ble funnet hos flaggermus av Jérôme Rodhain (1876-1956), som skrev navnet feil. Trypanosomens vitenskapelige navn er derfor Trypanosoma heybergi.
553 Kundry
553 Kundry er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaga den 27. desember 1904 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter en skikkelse fra Richard Wagners opera Parsifal.
Brødr. Sunde
'''Brødr. Sunde as''' ble etablert av Karl Sunde i 1917 i Spjelkavik, Borgund som senere ble en del av Ålesund kommune. Driften ble videreført av sønnen Olav Sunde. De andre sønnene var medeiere i fabrikkene. Olav Nils Sunde er barnebarn av grunnleggeren og overtok den internasjonale delen av selskapet da faren Olav delte selskapet på de tre barna. På 1950-tallet utviklet selskapet seg fra produksjon av fiskeredskaper til petrokjemi og produkter av ekspanderbar polystyren under navnet Sundolitt.
Konsernet produserer og distribuerer sine produkter fra 24 produksjonsenheter i 6 land i Europa.
Fra seks salgs- og produksjonsanlegg i Norge produseres og distribueres Sunpack og Sundolitt over hele landet.
Hodalen kirke
Hodalen kirke er en langkirke fra 1934 i Tolga kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 200 plasser.
Rudolf Theodor Adolf Schubert
Rudolf Theodor Adolf Schubert (født 15. september 1908, død 20. september 1947 i Oslo) var en tysk underoffiser i Gestapo som var stasjonert i Norge under deler av andre verdenskrig. Han var ansatt ved Sipo i Oslo. Under tiden i Norge torturert han minst 11 nordmenn og tok livet av to.
Han ble etter krigen stilt for retten og ble den 3. juli 1946 dømt til døden for krigsforbrytelser. Han ble henrettet på Akershus festning 20. september 1947.
Jozef-Ernest Van Roey
Jozef-Ernest Van Roey (født 13. januar 1874 i Vorsselaer i Belgia, død 6. august 1961 i Mechelen) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Mechelen 1925–1961. Han ble kreert til kardinal i 1927 av pave Pius XI. Han deltok ved konklavet 1939 som valgte pave Pius XII, og konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII.
Bakgrunn
Jozef-Ernest van Roey var første av fem barn av Stanislas og Anna-Maria (født Bartholomeus) van Roey. Hans søsken var Bernadette, Louis, Véronique og Stephanie (som ble nonne).
Van Roey studerte under jesuittene i Vorselaar før han begynte på Sankt Josefs skole i Herentals i 1885. Deretter begynte han i 1892 på gutteseminaret i Mechelen. Fra 1894 til 1897 studerte han teologi ved presteseminaret i Mechelen.
Prest
Han ble presteviet av kardinal Pierre-Lambert Goossens den 18. september 1897.
Van Roey fortsatte så med studier ved Universitetet i Louvain, hvorfra han fikk doktorgrad i teologi med habilitasjon i 1903. Han underviste ved Collège Americaine fra 1901 til 1905, og ved Universitetet i Louvain fra 1905 til 1907. På denne tiden ble han venn med benediktineren Columba Marmion, som ble saligkåret i 2000. Den 19. mai 1907 ble han kannik ved domkapittelet i Mechelen. Han var erkebispedømmets generalvikar fra 30. september 1907 til 1925, med rang av monsignore fra 2. april 1909.
Van Roey deltok i de såkalte Mechelensamtalene fra 1921 til 1926, en rekke økumeniske dialoger mellom katolske og anglikanske geistlige - dette var et initiativ av kardinal Désiré-Joseph Mercier.
Pont de Normandie
Pont de Normandie eller Normandiebroen går over utløpet av elven Seinen. Nærmeste større byer er Le Havre og Honfleur. Broen har fire kjørefelt og bredt fortau på begge sider. Avstanden mellom brotårnene er 856 m. Brospennet er 2147 meter. En kort tid var den verdens lengste – nå{ nest lengst avhengig av målemetoden. (Norske broer måles tydeligvis ikke på samme måte.)
Jozef-Ernest Van Roey
Erkebiskop
Den 12. mars 1926 ble Van Roey utnevnt til erkebiskop av Mechelen, ogsåledes også primas av den belgiske kirke, av pave Pius XI. Han ble bispeviet den følgende 25. april av erkebiskop Clemente Micara.
Pont de Normandie
Ingeniørene som sto for konstruksjonen valgte vekk hengebro til fordel for to selvstendige pilarer som hver bar sin del av broen ved kabeloppheng (skråkabelbro). Dette hadde med grunnforhold og porøse bergarter i grunnen å gjøre.
Jozef-Ernest Van Roey
Kardinal
Pius XI kreerte ham til kardinalprest av Santa Maria in Aracoeli den 20. juni 1927.
Pont de Normandie
Broen mellom denne og Le Havre er på sin måte like interessant. Den går over en liten fjordarm, og er en pilarbro som går i sving, med brospennet som en del av svingen. Formen kjenner nordmenn igjen fra Atlanterhavsveien i Møre og Romsdal.
Jozef-Ernest Van Roey
Kardinal
I februar 1931 tok han avstand fra kremasjon.
Pont de Normandie
Påbegynt i 1986, ble den offisielt åpnet i januar 1995. Prisen på det tidspunktet var USD465 mill. Der gikk med over 19 000 tonn stål og over 70 000 m³ betong. Det blir fortsatt betalt bompenger med 5 euro pr. passering.
Jozef-Ernest Van Roey
Kardinal
Kardinalen var skarpt avvisende til Nazi-Tyskland, og uttalte ved en anledning i 1941 at «Med Tyskland kan vi trå mange steg nedover og nå de aller lavest mulige dybder. vi har en samvittighetsplikt til å strebe mot at disse farer beseires ... Både innsikt og sunn fornuft leder oss mot frimodighet, mot motstand».
I 1937 fordømte Van Roey rexismen som «en trussel mot land og kirke» og gav en advarende fordømmelse av enhver som stemte blankt, noe som sterkt irriterte Adolf Hitler. Selv om noen betraktet dette som en uberettiget kirkelig inntreden på det politiske område, forsvarte kardinalen seg ved å erklære at «den hierarkiske myndighet har en selvsagt rett til å uttale seg om ethvert politisk parti eller enhver politisk bevegelse i den grad at partiet eller bevegelsen står imot det religiøst gode eller de kristne moralbud», en uttalelse som fant støtte fra pave Pius.
Etter Krystallnatten i november 1938 offentliggjorde kardinalen et felles brev med kardinalene Jean Verdier (erkebiskop av Paris) og Alfredo Ildefonso Schuster (erkebiskop av Milano) som kritiserte drapene og beklaget «det dødelige utfall av Tysklands raselære: Veldig nær oss, i under påskudd av raserettigheter, jaktes tusenvis av mennesker som ville dyr, fratas deres av deres eiendom, og reduseres til pariaer som forgjeves søker asyl blant sivilserte, og et stykke brød.».
Okkupasjonsårene
I løpet av annen verdenskrig var kardinalen en energisk motstander av okkupantene og et samlingspunkt for belgiernes avvisning av de kollaborerende elementer i samfunnet. Han talte eksplisitt mot belgieres kollaborasjon med de nye herrer i landet Han og de øvrige belgiske biskoper sendte ut hyrdebrev mot nazistenes deportasjoner (2. desember 1942 og 15. mars 1945)
Kardinal van Roey intervenerte hos myndighetene for å redde jøder fra nazistene, og oppfordret forskjellige institusjoner om å hjelpe jødiske barn. Ett av de grepene han tok var å åpne et geriatrisk senter der man kunne huse jøder, og der det var nødvendig med jødiske kokker og som derfor ble gitt spesielle passedler for å beskytte dem mot deportasjon. Den 24. september 1942 intervenerte kardinal Van Roey og dronning Elisabeth med de tyske myndigheter i Brussel etter at seks ledende medlemmer av det jødiske samfunn var blitt arrestert. Som følge av dette ble fem av dem løslatt. Den sjette, Edward Rotbel, sekretær for det belgiske jødiske samfunn, var ungarsk borger, og tyskerne deporterte ham til Auschwitz-Birkenau.
Kardinalen, som hadde fått tilnavnet «jernbiskopen», bannlyste medlemmer av Den flamske nasjonale union etter annen verdenskrig.
Van Roey forrettet ved prins Alberts og prinsesse Paolas bryllup 2. juli 1959, og likeså ved kong Baudouin Is og Fabiola de Mora y Aragóns den 15. desember 1960. He protesterte mot kong Leopold IIIs abdikasjon til fordel for sin sønn, Baudouin.
Van Roey mottok de siste sakramenter fra biskop Leo Suenens den 5. august 1961, og døde tidlig neste morgen i en alder av 87 år.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
VM i skiskyting 1990
Det '''25. VM i skiskyting''' ble arrangert på tre forskjellige steder i 1990.
Mesterskapet var opprinnelig lagt til Minsk i Sovjetunionen. Der var imidlertid snøforholdene så dårlige at bare de to normaldistansene (20 km for menn, 15 km for kvinner) kunne avvikles. Det ble bestemt at verdensmesterskapet skulle fullføres i Oslo. Her ble så sprint og lag- og stafettkonkurransene arrangert. Midtveis i herrestafetten ble tåken så tett at øvelsen måtte avbrytes. Den ble senere arrangert i Kontiolax i Finland.
10 km sprint
Dato: 10. mars 1990
Lag
Dato: 8. mars 1990
7,5 km sprint
Dato: 10. mars 1990
Vassbregnefamilien
Vassbregnefamilien (latin: Marsileaceae) er en familie innen ordenen Salvinales av bregneplanter. Familien har tre slekter og 52–72 arter. Familien inkluderer normalt gruppen Pilulariaceae, som enkelte regner som en egen familie.
Slektene Regnellites og Rodeites er utryddet og kjennes bare fra fossiler.
Vassbregneslekten (Marsilea) har firebladete «kløverblad» som flyter i vann. Fire av artene dyrkes i akvarier.
Trådbregneslekten (Pilularia) har lange, trådformede blader som flyter opp fra leddknuter i en lang, felles 1 mm tykk horisontal stilk. Trådbregne vokser i det sørlige Norden og i Østfold. Pilularia minuta fra Sørvest-Europa er blant de minste bregnene man kjenner til.
Regnellidium har bare én art, med tobladete strukturer som flyter i vann.
Plantene lever i vann, og den 1 mm tykke jordstengelen har leddknuter som de bladstilkene skyter opp fra. Sporehylstrene har fire rom, og planten formerer seg ved hjelp av heterospori med to typer sporer. Dermed avviker denne familien fra alle andre bregneplanter, som har homospori med bare én type sporer.
I Norden vokser den 4-15 cm høye trådbregne, som er fredet i Norge.
Stian Jacobsen
Stian Mosefinn Jacobsen (født 13. september 1972) er en norsk forfatter og finansjournalist, som siden 1998 har jobbet i HegnarOnline. Han har skrevet bøkene «Norges beste investorer», «Norge beste gründere», «Maten og kjærligheten» og «Eiendomsskolen».
Bøkene er gitt ut på forlaget til Trygve Hegnar, bortsett fra «Maten og kjærligheten» som er gitt ut på Schibsted Forlag.
Stian Jacobsen er opprinnelig fra Odda, men vokste opp i Stavern i Vestfold. Han bor nå på Grünerløkka i Oslo.
JoJo (sanger)
«Jojo» er en amerikansk sanger hvis egentlige navn er Joanna Noëlle Blagden Levesque (født 20. desember 1990 i Brattleboro, Vermont, USA). Hun fikk først suksess i 2004, og er både pop- og r'n'b-sanger, sangskriver og skuespillerinne.
Oppvekst
Familien hennes flyttet en del, og hun har bodd blant annet i Keene, New Hampshire og Foxborough, Massachusetts. Hennes far, Joel Maurice Levesque, er en blues-sanger og hennes mor, Diana Anne Blagden, sang i et kirkekor og var vaskehjelp. De hadde en relativ lav inntekt, og foreldrene hennes skilte seg da Jojo bare var tre år. Faren hennes bor nå i New Hampshire og Jojo har bodd med moren sin i New Jersey helt siden hun begynte å få suksess. Kallenavnet Jojo har sin opprinnelse fra Levesques barndom.
Arkeologiåret 1892
Arkeologiåret 1892 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1892.
Blaff
Blaff er rockebandet Raga Rockers femte studioalbum og ble utgitt på Sonet Grammofon i 1989. Albumet lå i fire uker på VG-lista med en sjuendeplass som beste plassering.
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Michael Krohn.
Frelsesarmeens Territoriale Hornorkester
I år 2000 ble orkesteret reorganisert og etablert som Frelsesarmeens Territoriale Hornorkester (FTH) med John Philip Hannevik som musikkmester, med base i Oslo og mer regulære øvelser. FTH har nær tilknytning til Frelsesarmeens Hovedkvarter som representasjonsorkester for Frelsesarmeen i Norge, Island og Færøyene. I 2011 overtok Espen Ødegaard ansvaret som dirigent og leder for FTH.
FTH er et tradisjonelt Brass Band bestående av ca. 30 musikanter som til vanlig er aktive musikanter og medlemmer av lokale Frelsesarmekorps i det sentrale østlandsområdet. Orkesteret har hatt mangfoldige TV-opptredener, og musikantene er ofte brukt som studiomusikere ved CD-produksjoner både innenfor og utenfor Frelsesarmeen.
Leopoldplatz undergrunnsstasjon
Stasjonen åpnet 8. mars 1923 som del av utvidelsen av U6. Da stasjonen ble utvidet med en ny dypere plattform for U9 ble U6s plattform også ombygget fra å være midtplattform til to sideplattformer. Dette ble gjort for å gjøre bytte mellom linjene enklere. U9s plattform åpnet 28. august 1961.
Frem til trikken ble lagt ned i Vest-Berlin i 1964 ble Leopoldplatz betjent av flere trikkelinjer.
554 Peraga
554 Peraga er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 8. januar 1905 av Paul Götz fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter den italienske byen Peraga.
Gianfrancesco Poggio Bracciolini
Gianfrancesco (eller Giovanni Francesco) Poggio Bracciolini (født 11. februar 1380 i Terranuova nær Arezzo i Italia, død 30. oktober 1459 i Firenze) var en av den italienske renessanses viktigste humanister.
Bakgrunn
Poggio Bracciolini ble født i Terranuova som på grunn av ham har offisielt byttet navn til Terranuova Bracciolini. Han studerte i Firenze fikk den beste utdannelse: han leste latin for Johannes av Ravenna og gresk for Manuel Chrysoloras. Coluccio Salutati og Niccolò Niccoli var hans venner.
Karriere
Han studerte i Firenze og dro i 1402 til Roma, der pave Bonifatius IX utnevnte ham til en av sine apostoliske sekretærer, en stilling han beholdt også under de påfølgende paver Innocens VII (død 1406), Gregor XII (fratrådt 1415), Alexander V (motpave, død 1410) og Johannes XXIII (motpave, avsatt 1417). Sistnevntes fratreden og Konsilet i Konstanz' lengde (5. november 1414 til 22. april 1418) gav ham god tid til å besøke mange av Tysklands og Frankrikes biblioteker og klostre for å lete etter klassiske tekster hvis eksistens som var kjent for de tidlige humanister, men som ikke mer var å finne i Italia. Han fant på den måte en rekke lenge «tapte» tekster fra Cicero, Quintilian, Vegetius, Marcus Manilius, Ammianus Marcellinus, Vitruvius, Statius og Petronius, og spesialiserte seg på forfatternes skrivestil for slik å sette sammen verkene og tilordne dem rett forfatter.
Han giftet seg i 1435 med den blott attenårige Vaggia Buondelmonte.
Også i det påfølgende arbeidet han for den romerske kurie under blant annet pave Nikolas V. Hans firebinds verk De fortunae varietate urbis Romae fra 1448 kan betraktes som et tidlig bidrag til det som skulle bli fagdisiplinen kristen arkeologi.
I 1452 trakk han seg tilbake og bosatte seg i Firenze. Men fra juni 1453 var Poggio leder for det florentinske kanselli under mediciene, og var republikkens historiograf. Han døde i 1459 og ble gravlagt i Basilica di Santa Croce di Firenze. Ikke mindre enn nitten barn rundt om i Europa etterlot han seg.
Som så mange andre av sin samtids humanister skrev også Poggio utelukkende på latin, slik at de greske tekster han befattet seg med ble oversatt av ham til dette språk. Hans korrespondanse er interessant, detaljrik, underholdende og full av innsikt og av morsomme karakteristikker av fiender og kolleger. Hans tid i Firenze mot slutten av livet er derimot av liten interesse.
Isbjørn Is
Isbjørn-Is AS er en norsk bedrift som lager iskrem. Bedriften ligger på Askøy utenfor Bergen og markedsfører og selger sine produkter i butikker på Vestlandet, samt i resten av landet gjennom datterselskapet Den Norske Isbilen. Bedriften ble etablert av Bjørn Lohne i 1962 og var til april 2016 heleid av hans etterkommere.
I 2012 hadde bedriften en omsetning på 159 millioner kroner. Salg til butikker utgjør ca. 20 % av omsettingen. Resten skjer via direkte salg til forbrukere gjennom et nettverk av isbiler.
I april 2016 ble selskapet solgt til det latviske meieriselskapet Food Union.
A406 (Storbritannia)
A406, eller North Circular Road, er en hovedvei som forbinder østlige og vestlige deler av Stor-London via de nordlige bydelene. Sammen med A205, South Circular Road, utgjør den en ringvei gjennom ytre London.
North Circular Road utgjør den nordlige delen av ringvei rundt sentrale London. Det har fått langt større investeringer enn dens motpart South Circular Road (A205), og av den grunn har lengre strekninger med særskilt konstruert veibane enn urbane veier.
Ferenc Várkõi
Ferenc Várkõi (født 27. januar 1916 i Csongrád, død 12. november 1987 i Wien) var en ungarsk turner. Han representerte turnforeningen Pécsi Börgyár Torna Club.
Holøydalen kirke
Byggverket er i tømmer.
Ferenc Várkõi
Han vant én medalje i turn under Sommer-OL 1948 i London, 32 år gammel; det ungarske laget tok bronse i lagkonkurransen, bak Finland og Sveits. Sammenlagt kom han på 29.-plass individuelt, etter bl.a. 10.-plass i hopp og 26.-plass i bøylehest.
Kazan (elv)
Kazan River er en elv helt vest i provinsen Nunavut i det nordlige Canada. Fra kasba Lake går den 850 km nord- og østover til Baker Lake, og derfra via Chesterfieldfjorden ut i det nordvestre Hudson Bay. Litt lengre inne (vest) munner også elven Thelon ut i samme fjord. Viktige ekspedisjoner til elveføret har vært ledet av Samuel Hearne (1770) og Knud Rasmussen (1921–24). Dyrelivet omfatter grønlandskaribu, elg, moskusfe og jerv.
Holmen kirke
Holmen kirke finnes flere steder:
Thailands flagg
Thailands flagg består av fem horisontale striper i fargene rødt, hvitt, blått, hvitt og rødt. Den blå midtstripen er dobbelt så bred som de fire øvrige. Fargene rødt-hvitt-blått står for nasjon-religion-konge, Thailands uoffisielle motto. Flagget ble designet av kong Vajiravudh og ble tatt i bruk 28. september 1917. På thai kalles flagget ธงไตรรงค์ (Thong Trairong), som betyr trikolor. Dagens flagg erstattet det tidligere flagget, som forestilte en hvit elefant på rød bakgrunn.
Joker Is
Joker Is var en norsk produsent av iskrem lokalisert i Trondheim. Bedriften var i mange år eid av Nidar Bergene / industrikonsernet Nora Industrier før den ble solgt til Drammens Is i 1991. Produksjon og markedsføring av varemerket Joker Is ble avviklet kort tid etter.
Bartholomew Yu Chengti
Bartholomew Yu Chengti (主教余成悌, født 17. august 1919 i landsbyen Yuwang i Shaanxi i Kina, død 14. september 2009 samme sted) var katolsk undergrunnsbiskop av Hanzhong i Shaanxi i Folkerepublikken Kina.
Prest
Yu begynte på presteseminaret da han var 17 år. Han ble presteviet for Hanzhong den 26. oktober 1949, bare uker etter at Folkerepublikken Kina var blitt utropt av Mao Zedong i Beijing. Han ble kastet i fengsel da kirken ble offer for den politiske uro tidlig i 1950-årene, men ble benådet etter få år av helbredsgrunner. Han vendte tilbake til sitt bispedømme og virket i fylket Chenggu etter at det religiøse liv gradvis ble mulig etter kulturrevolusjonen var over.
Biskop i «undergrunnskirken»
Han ble hemmelig bispeviet den 11. desember 1981 av undergrunnsbiskopen Casimirus Wang Milu, og ble den første vatikantro biskop i Hanzhong siden bispestolen ble vakant da biskop den italienske Joseph Maggi, P.I.M.E., døde 17. august 1963. Bispestolen hadde egentlig vært berøvet biskop enda lenger; biskop Maggi var blitt fengslet i 1951, og utvist fra Folkerepublikken i september 1952.
Biskop Yu har selv i sin tur ordinert en rekke nye prester og (som hoved- eller medkonsekrator) biskoper, deriblant sin egen storebror, Matthias Yu Chengxin.
Han ble arrestert i 1990, men løslatt etter noen måneder. Deretter ble han holdt i husarrest, uten tillatelse til å reise fra sin hjemlandsby, Yuwang i kommunen Wangjiang.
Den «åpne» katolske kirkes biskop av Hanzhong, msgr. Louis Yu Runchen, forsonet seg i 2004/2005 med og underordnet seg biskop Yu, og fungerte deretter som hans koadjutor, selv om biskop Yu trakk seg tilbake fra aktiv tjeneste i 2003.
Død
Biskop Yu ble lagt inn på sykehus påskemandag 13. april 2009, og forble syk til slutten av sitt liv. 25 dager før han døde ble han overført fra sykehuset til hjemstedet Yuwang for å tilbringe sine siste dager i kirken i Yuwang.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Forsete
Forsete er i den norrøne mytologien rettferdighetsguden. Han var sønnen til Balder og Nanna.
Navnet Forsete - han som fører forsetet blant dommerne - er en forvanskning av navnet til den frisiske hovedguden Fosite, og opptrer i stedsnavnet Forsetalundr på Onsøy som knyttes til den tidlige handelsforbindelsen med friserne. Adam av Bremen hevdet at Helgoland var Fosites hellige øy, noe som gjør det påfallende at han aldri nevnes av Saxo Grammaticus.
Forsete var ugift og bodde i borgen Glitne som hadde tak av sølv og søyler av gull. Han satt ved gudenes hoff og fungerte som lovgiver og dommer i vanskelige saker. Både guder og mennesker henvender seg til ham med sine rettslige problemer. Han greide som regel å skape forlik i alle vanskelige saker. Han eide også en gyllen øks.
Kvadet Gylfaginning i Snorres Edda siterer Grimnismål som omtaler Forsete slik:
Glitne
Glitne («Den lysende») er i den Norrøne mytologien boligen til Forsete i Åsgard.
Salen hadde tak av sølv og søyler av gull. Det sies at Forsete fikk den av sin far, Balder. Noe overraskende kalles Hel av Tjodolv den kvinværske for Glitnes Gnå
Paul Ascher
Paul Ascher (født 18. desember 1899, død 27. mai 1941) var en tysk marineoffiser under andre verdenskrig. Han var artillerioffiser på panserskipet Admiral Graf Spee i løpet av skipets reise i sør-atlanteren. Han ble internert i Argentina i desember 1939 etter at skipet var ødelagt, men han lyktes i å flykte tilbake til Tyskland. Han var deretter fregattenkapitän på slagskipet «Bismarck» da det ble senket.
Før krigen var han klassifisert som Mischling, siden han var av jødisk herkomst.
Hampton County
Hampton Countys totale areal er 1 457 km² hvorav 7 km² er vann. I 2000 hadde fylket 21 386 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Hampton.
555 Norma
555 Norma er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Themis. Den ble oppdaga den 14. januar 1905 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter tittelpersonen i Vincenzo Bellinis opera Norma.
Peter Christophersen
Peter «Don Pedro» Christophersen (født 28. mai 1845 i Tønsberg, død 19. august 1930 i Buenos Aires) var en norsk forretningsmann, godseier og diplomat i Argentina.
Bakgrunn
Han var sønn av tollbetjent Ole Christophersen (1796–1878) og Tobine Christine Petersen, og bror til utenriksminister Wilhelm Christophersen (1832–1913), den danske generalkonsul i Montevideo Otto Thorvald Alexander Christophersen (1834–1896), grosserer og fabrikkeier i Oslo Christian Eilert Rasch Christophersen (1840–1900) og diplomat Søren Andreas Christophersen (1851) som også bodde i Buenos Aires.
Karriere
Han var fra 1865 til 1871 skipsmegler i Cádiz i Spania. I 1871 flyttet han til Argentina, der han etablerte seg som skipsmegler og godseier. Han grunnla en koloni og byen Carmensa i Mendoza-provinsen. Fra 1881 til 1902 var han generalkonsul og chargé d'affaires for Russland. I årene 1884 til 1902 var han generalkonsul for Danmark.
Christophersen ble hedret med en rekke norske og utenlandske ordener for sitt virke. Han ble i 1901 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, forfremmet til kommandør av 1. klasse i 1909 og tildelt storkors i 1911 «for statsborgerlig fortjeneste og almennyttig virksomhet.» Christophersen ble tildelt storkors av den svenske Nordstjerneordenen. Han ble utnevnt til kommandør av Dannebrogordenen, offiser av Oranje-Nassau-ordenen, kommandør av Italias kroneorden, kommandør av den spanske Isabella den katolskes orden og ridder av den østerrikske Jernkroneordenen. Av Russland ble Christophersen hedret med 2. klasse med stjerne av Sankt Stanislaus-ordenen og 2. klasse med briljanter av Sankta Annas orden. Christophersen ble også tildelt den brasilianske Roseordenen. Ordenstegnene hans er utstilt i Frammuseet i Oslo.
Mount Don Pedro Christophersen i Dronning Maud Land er oppkalt etter Christophersen. I 2001 utkom en biografi.
Maersk Air
Maersk Air var et dansk flyselskap som ble startet i 1969 av A.P. Møller – Mærsk og kjøpt opp av Sterling Airways i 2005.
Kjøperne var det islandske investeringsselskapet Fons Eignarhaldsfélag. Maersk ble fusjonert med Sterling European Airlines som de islandske eierne hadde kjøpt tidligere samme år. Det fusjonerte selskapet endret navn til Sterling Airlines. Etter en måned ble det solgt til islandske FL Group som også eide Icelandair. 29. oktober 2008 gikk selskapet konkurs.
«Daigo Fukuryū Maru»
«Daigo Fukuryū Maru» (japansk: 第五福龍丸) var en japansk tunfiskebåt som ble utsatt for og forurenset av radioaktiv nedfall fra det amerikanske hydrogenbombe-eksperimentet i Bikiniatollen den 1. mars 1954.
Kuboyama Aikichi, radiosjefen ombord, døde den 23. september 1954, etter akutt sykdom på grunn av strålingen. Bare et halvt år hadde da gått siden «Castle Bravo»-eksperimentet.
Før ulykken
Båten som skulle bli rammet av ulykken ble sendt ut fra Koza i Wakayama som en vanlig fiskebåt i 1947. Den hadde navnet «Dainana Kotoshiro Maru» (japansk: 第七事代丸, Kotoshiro Maru Nr. 7). Senere ble den spesialisert på tunfisk-fiske i Yaizu i Shizuoka, og ble da omdøpt til Daigo Fukuryū Maru.
Uventet radioaktiv forurensing
«Daigo Fukuryu Maru» støtte på det amerikanske hydrogenbombe-eksperimentet på Bikiniatollet, nær Marshalløyene, den 1. mars 1954. Båten, sammen med de 23 fiskerne ombord og fisken, ble utsatt for stråling. Etterpå vendte de tilbake til Yaizu i Japan den 14. september.
Da eksperimentet fant sted, fisket Daigo Fukuryu Maru i faresonen som den amerikanske regjeringen hadde klarert på fohånd. Fiskerne ante fare og prøvde å rømme fra området, men de trengte tid til å få utstyret opp av sjøen og ble derfor utsatt for det radioaktive nedfallet noen timer. Senere utvidet USA den offisiselle faresonen, og det viste seg at mange fiskebåter fisket der på dette tidspunktet, i tillegg til Daigo Fukuryu Maru. En regner med at rundt hundre fiskebåter ble forurenset av radioaktiv stråling som følge av eksperimentet.
Daigo Fukuryu Maru-tragedien førte til en anti-atombevegelse i Japan. Den amerikanske regjeringen fryktet at bevegelsen ville føre til en antiamerikansk bevegelse, og gikk raskt inn i forhandlinger med den japanske regjeringen, gjennom statsminister Yoshida Shigeru, en politiker som ble sett på som amerikanskvennlig. Den amerikanske regjeringen betalte 200 000 amerikanske dollar til ofrene. Den japanske regjerigen godtok på sin side å ikke kreve ytterligere erstatning fra den amerikanske regjeringen.
Fiskebåten «Daigo Fukuryu Maru» er nå utstilt i Tokyo.
Innflytelse på populærkulturen
Fem år etter ulykken lagde den japanske filmregissøren Shindo Kaneto filmen Daigo Fukuryu Maru. Skuespilleren Uno Jukichi spilte rollen som Kuboyama Aikichi.
Denne ulykken inspirerte også andre filmer, som f.eks. filmen Godzilla, som fortalte historien om et monster som ble mutert fra radioaktiv stråling da det ville hevne seg på sivilisasjonen.
Sottomarina
Sottomarina er ei øy og en del av kommunen Chioggia i storbyområdet Venezia i Veneto nord i Italia. Som Venezia har øya mange kanaler, og det er broer som knytter sammen øya. Byens historie strekker seg tilbake til Romerrikets eksistens.
Historie
Sottomarina ble kalt Clodia minor på 600-tallet. Byen ble på den tid styrt av en tribun og hadde forbindelse til Chioggia via en steinbro. Broen ble ødelagt i 1379 under Chioggiakrigen mellom Republikken Genova og Republikken Venezia. Øya ble da folketom og utsatt for flommer.
Sykepenger (Norge)
Arbeidstakere
Arbeidstakere har rett til sykepenger fra første sykdomsdag. Fram til 16. sykdomsdag har arbeidsgiver plikt til å betale sykepenger som tilsvarer beløpet som arbeidstakeren ville hatt som lønn i det samme tidsrommet. Sykepenger i Norge skal kompensere bortfall av arbeidsinntekt for yrkesaktive medlemmer av folketrygden som er midlertidig arbeidsuføre på grunn av sykdom eller skade.
Fra 17. sykdomsdag til 48/50 uker etter oppstått sykdom eller skade betales sykepengene av folketrygden. Sykepengene utgjør 100 prosent av grunnlønn opptil 6 G. De fleste offentlige arbeidsgivere og større firmaer betaler arbeidstakeren full lønn og får refundert sykepengene opptil 6 G (2014: 530 220 kr) fra folketrygden.
Sottomarina
Historie
Øya ble først bosatt igjen på 1600-tallet. Området langs kysten ble kraftig utbygget mot slutten av det 19. århundre, etter at elveløpet til Brenta ble endret. I 1930-årene ble en demning bygget i San Felice-området (sør for Chioggias havn).
Sykepenger (Norge)
Arbeidstakere
Retten til sykepenger er betinget av at personen er arbeidsufør på grunn av en funksjonsnedsettelse som kommer av egen sykdom eller skade. Det er et krav at vedkommende har vært i jobb i mer en fire uker. H*n må videre tape pensjonsgivende inntekt på grunn av arbeidsuførheten. Minstekravet her er at inntekten overstiger en halv G. (Denne inntektsgrensen foreligger ikke i arbeidsgiverperioden).
Sottomarina
Historie
I dag er Sottomarina en turistattraksjon og byen har mange hotell, campingplasser og private bosteder. En gang hadde Sottomarina sine egne lover og styresett, men i dag er den en del av Chioggia. En bro forbinder Sottomarina til Chioggia. Selve Sottomarina er 5 km lang og 300 m bred, men arealet endrer seg med vannføringen i Brenta.
Sykepenger (Norge)
Arbeidstakere
Etter 50 ukers sykdom kunne pasienten tidligere få attføringspenger, rehabiliteringspenger, eller varig uførepensjon eller tidsbegrenset uførestønad. 1. mars 2010 ble ytelsene attføringspenger, rehabiliteringspenger og tidsbegrenset uførestønad erstattet av arbeidsavklaringspenger. Vanligvis kreves legeerklæring, eventuelt spesialisterklæring før ytelsen innvilges.
Siden 2006 har kiropraktorer og manuellterapeuter fått rett til å sykemelde de første 8 ukene. Denne retten er siden utvidet til 12 uker.
Selvstendig næringsdrivende
Selvstendig næringsdrivende får ikke sykepenger fra folketrygden de 16 første dagene av sykdomsperioden. Fra 17. dag utbetales sykepenger med 65 prosent av sykepengegrunnlaget. Selvstendig næringsdrivende kan tegne forsikring i folketrygden for å få bedre dekning. Premien fastsettes i prosent av sykepengegrunnlaget. Følgende tre alternativer finnes:
Utgifter
Norge er, pr. 2018, det land i verden som har høyest sykefravær. Totalt kostet sykefraværet i Norge om lag 56 milliarder kroner i 2016.
Perus president
Republikken Perus president er slik det er nedfelt i Perus konstitusjon fra 1993, statsleder og representerer republikken i alle offisielle internasjonale saker. Presidenten velges hvert femte år, og den sittende president kan ikke gjenvelges. Etter et fem åres opphold, kan derimot en tidligere president velges på nytt. Det finnes ingen grense på hvor mange ganger en kan sitte som presidentkandidat.
Innsettelsen av regjeringen skjer 28. juli, som er uavhengighetsdagen fra Spania og nasjonal fridag.
Historie
Gjennom Perus mer enn 180 år lange selvstendighet har landet vært styrt av militære ledere som slåss for selvstendighet, ledere fra Salpeterkrigen, representanter for aristokratiet og demokratisk valgte ledere. Presidenthistorien inneholder borgerkrig, statskupp og vold. Mer enn en gang har flere personer gjort krav på retten til å være president samtidig. Forskjellige titler har blitt brukt, som «Perus beskytter» (brukt av San Martin), «Perus befrier» (brukt av Bolivar) og «Perus øverste beskytter» (av Santa Cruz).
Presidenter i republikken
Den følgende listen inneholder navnene til Perus presidenter:
Tidligpoteter
Tidligpoteter er en samlebetegnelse på poteter som i Norge dyrkes for å kunne tilby ferske nypoteter allerede tidlig på sommeren. Få strøk i Norge har klima for slik dyrking, så en del dyrkes i drivhus. Men det har nærmest blitt en tradisjon blant annet på Jæren, i Rogaland og på Sørlandet å konkurrere om tidligste leveranse av nypoteter dyrket på friland. Hvis våren kommer tidlig nok kan potetene settes i jorda i mars, og det forekommer at avisene melder om de første nypotetene allerede før 17.mai. Ofte blir disse, med full mediadekning, overrakt den kongelige husholdning.
I 2009 ble de første nypotetene overrakt Slottet den 18. mai, fra en potetdyrker fra Reddal ved Grimstad.
Dyrkingsmetode
I motsetning til alminnelig potetdyrking, er dyrking av tidligpotet avhenging av mye spesialbehandling. Siden årets første nypoteter oppnår langt høyere priser enn normalavlingen i september/oktober, legges mye arbeid ned for å være først. Settepotetene legges ut i et rom eller drivhus hvor temperatur, luftfuktighet og lys er nøye regulert. Dette skal sørge for groing (spiring) av potetene, slik at de etter fem til åtte uker har 8–10 cm lange groer. Ved planting/setting av potetene blir de håndtert varsomt og manuelt slik at de kommer i jorden med groene opp. Dermed har man spart minst fem uker av vekstperioden.