cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alan Smithee
Død
Allikevel har Smithee-navnet dukket opp ved senere anledninger. Blant annet for David Hasselhoff-filmen Fugitives Run.
Bruk på alternative versjoner
Smithee-navnet har også blitt brukt på redigerte versjoner av filmer. Gjerne versjoner som blir vist på fly (som gjerne er klippet ned for ikke å støte noen) og versjoner vist på TV (som har blitt klippet for å passe i forhold til reklamepausene).
The Country Gentleman
The Country Gentleman (1852–1955) var et amerikansk, ukentlig landbruksmagasin grunnlagt i 1853 i Albany, New York, av Luther Tucker. Et prøvenummer ble utgitt 4. november 1952. Prøvenummeret viste hvilke fem seksjoner magasinet skulle ha: om gården, hagen og drivhuset, ildstedet, nyheter og produkter på markedet. Den 6. januar 1853 ble magasinet lansert.
Allerede i 1858 utkom magasinet i 250 000 eksemplarer. Etter noen magre år steg opplaget igjen etter første verdenskrig og nådde i 1925 et opplag på 800 000 eksemplarer. I 1955 var opplaget nådd 2 870 380 eksemplarer. Samme år ble det solgt slått sammen med Farm Journal til Farm Journal-Country Gentleman.
Langøy (Averøy)
Langøy er en bygd i Averøy kommune, og ligger på øyene Langøya, Langbakken, Tjønnøya og nord på halvøya Henda på Averøya. Langøy ble regnet av Statistisk sentralbyrå som et tettsted inntil 2012, da beregningsmetodikken ble endret.
Ladislav Toman
Ladislav Toman (født 13. juli 1934 i Praha, død 10. juli 2018) var en tsjekkoslovakisk volleyballspiller som deltok i De olympiske leker i 1964 i Tokyo.
Toman vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under Sommer-OL i 1964 i Tokyo. Han var med på det tsjekkoslovakiske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for menn bak Sovjetunionen. Det ble spilt en enkeltserie med ti lag. Tsjekkosloavkia vant ni og tapte én kamp. Toman spilte sju kamper i turneringen.
Jakt & Fiske
Jakt & Fiske er landets største og eldste magasin for jakt- og fiskeinteresserte med rundt 250 000 lesere og et opplag på nesten 90 000 eksemplarer. Bladet er en månedlig publikasjon og utgis av Norges Jeger- og Fiskerforbund. Første utgave av Jakt & Fiske kom ut i 1872, da som "Meddelelser fra Norsk Jæger- og Fisker-Forening", fra 1882 som "Norsk Jæger- og Fisker-Forenings Tidsskrift".
Jakt & Fiske ble lansert som digitalt magasin 27. september 2018 på https://jaktogfiske.njff.no
Vicente de Herrera y Rivero
Vicente de Herrera y Rivero var visekonge av Ny-Spania fra november 1784 til den 17. juni 1785. Vicente Herrera ble utnevnt midlertidig til visekonge etter at Matías de Gálvez døde den 3. november 1784. Han holdt denne posisjonen frem til Matías de Gálvez sønn, Bernardo de Gálvez y Madrid ankom og tok over som visekonge i juni 1785.
Slaget på Hatthammeren
Slaget på Hatthammeren i 1178 vest for Nidaros var det første regulære sammenstøtet for birkebeinernes nye tronstreber, Sverre Sigurdsson. Sjøslaget endte med nederlag for Sverre. Motstanderne hans var et oppbud av godt bevæpnede bymenn fra Nidaros som hadde fått verdifull støtte fra erkebiskop Øystein Erlendssons følge av hærmenn. Slaget var en mindre trefning uten avgjørende betydning.
Filosofiåret 1516
Filosofiåret 1516 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1516.
Slaget på Hatthammeren
Bakgrunn
Etter at han var blitt hyllet som konge på tinget i Båhuslen i mars 1177 og senere på Øretinget i Trøndelag, i juni samme år, valgte Sverre Sigurdsson å starte en krig basert på geriljakrigføring. Målet for strategien var ikke bare å fjerne mindre egnede elementer blant birkebeinerne som kan ha bestått av opptil tusen mann istedenfor de knappe tre hundre som Sverres saga hevdet, men også å øke flokkens stridsdyktighet og evne til å overleve.
Strategien var å dominere på steder hvor det ikke var sterke motstandere. Dette var en relativt enkel oppgave i et så stort og tynt befolket land som Norge med store avstander mellom befolkningskonsentrasjoner som Nidaros, Bergen og Tønsberg. Det var som oftest bondemilits birkebeinerne måtte kjempe mot i flere sammenstøt i årene 1177 til 1178. Den første trefningen kom ved Trondheim i juni 1177, der bare 180 birkebeinerne, kanskje dobbelt så mange i virkeligheten, vant over to separate styrker på 700 og 500 mann.
Sverre nektet å ta direkte konfrontasjoner med de kongelige styrkene fordi han var vel vitende om at hans flokk ikke kunne måle seg med kongens menn. Ved å ha et mindre antall tøffe og stridsvante menn med seg kunne han dominere omgivelsene tross ulike odds. Ved en hendelse sto 240 birkebeinere mot 1200 bønder ved Mjøsa.
Sommeren 1178, etter flere strategiske felttog (eller streiftog), der hensikten var å svekke kongens kontroll samt å skaffe forsyninger til egne styrker gjennom plyndring, marsjerte birkebeinerne for andre gang mot Trøndelag. På dette tidspunktet så det ut til at Sverre hadde bestemt seg for å erobre Nidaros, selv om Sverres saga hevder at det skjedde etter press fra hans egne menn som ville slåss som håpte at de kunne sikre seg et rikt krigsbytte. Opplysningen i sagaen kan være en bevisst redigering der Sverre nektet å akseptere ansvar for nederlaget i hans første regulære slag.
I Nidaros hadde erkebiskop Øystein Erlendsson et væpnet følge og flere skip i beredskap til forsvar av byen da meldinger om birkebeinernes ankomst nådde beboerne. Birkebeinerne var på vei vestover i små fartøy på fjorden mot byen. Erkebiskopen samlet et oppbud av bymenn og kjøpmenn. Disse ble organisert på flere av de skipene som erkebiskopen hadde skaffet, blant annet Erkebispeskipet der Sigurd, sønn av Ossur Balle, var leder. Da vetene ble tent stevnet bymennene ut og rodde fra Nidelva, ut i fjorden, langs kysten til de ubebygde skogsområdene Gaularåsen (dagens Bymarka og Leinstrandmarka). Under Hatthammeren oppdaget de birkebeinerne.
Sjøslaget
Med fem skip gikk bymennene og erkebiskopens hærmenn til angrep mot birkebeinernes fire skip. Ettersom de lå tett inntil land ble begge flåtene drevet mot strendene av en nordøstlig vind. Da hadde Erkebispeskipet kommet inn i kampene og gikk til angrep med rundt hundre menn som trolig var kledt i ringbrynjer og annet godt krigsutstyr. Sverre innså at han ikke kunne vinne over bymennene som viste seg å være både tallmessig overlegne og mer stridsvillige enn det han hadde trodd i forveien. På hans ordre kastet birkebeinerne seg på land. De ble imidlertid tett forfulgt av bymennene som til og med greide å såre Sverre med et kastespyd. To av Sverres menn ble felt.
Etterspillet
Nederlaget på Hatthammeren vest for Nidaros var et kraftig tilbakeslag for birkebeinerne. De måtte flykte sørover til Opplandene og deretter ned til Viken der Magnus Erlingsson og Orm kongebror holdt til.
Sverre valgt på ny å søke slag, men denne gangen ville han bestemme hvor slaget skulle stå. Da meldingene kom om at den kongelige hæren var på vei til Ringerike fra Lier visste han hvilken vei kongen vil ta. Resultatet var slaget ved Hørte bro.
José Miguel Boissard
José Miguel Boissard (født 4. desember 1978) er en dominikansk judoka.
Han representerte Den dominikanske republikk under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.
Junior Eurovision Song Contest 2018
Junior Eurovision Song Contest 2018 var den 16. utgaven av Junior Eurovision Song Contest og vil bli arrangert av den hviterussiske kringkasteren BTRC i Minsk Arena i Minsk, Hviterussland. Dette vil være den andre gangen Hviterussland arrangerer konkurransen, da landet arrangerte konkurransen i 2010.
Tjue land deltok i konkurransen. Kasakhstan og Wales deltok for første gang i Junior Eurovision Song Contest, mens Aserbajdsjan, Frankrike og Israel returnerte til konkurransen. Kypros valgte å stå over årets konkurranse.
og Zinaida Kupryjanovitsj var programledere, sammen med, som representerte Hviterussland i Junior Eurovision Song Contest i 2017. Meraai skal rapportere fra artistenes green room under finalen. Polen vant konkurransen med sangen «», framført på polsk og engelsk av. Dette var Polens første seier i Junior Eurovision Song Contest.
Vertslandet
Den 15. oktober 2017, over en måned før Junior Eurovision Song Contest 2017 ble avholdt, ble det klart at Hviterussland hadde blitt tildelt vertskapet. Dette etter at konkurransen styregruppe hadde tatt bort en klausul fra regelverket som ga vinnerlandet mulighet til å takke nei til å være vertskap for påfølgende års konkurranse. I stedet ble Den europeiske kringkastingsunion (EBU) sine medlemsland gitt mulighet til å søke om vertskap, og dette gjorde at Hviterussland og BTRC ble tildelt vertskapet da de ble ansett som mest egnet.
Dette var den andre gangen Hviterussland arrangerer Junior Eurovision Song Contest, etter å ha arrangert konkurransen i 2010, samt første gang siden 2012 at konkurransen avholdes i et land som er bestemt på forhånd uavhengig av utfallet av forrige års konkurranse.
Hviterussland kunngjorde 23. november 2017 at de hadde hensikt om å lempe på visumbegrensninger i løpet av november måned for å gjøre det lettere for delegasjoner, presse og fans å delta i konkurransen.
Sted
Da vertslandet ble kunngjort, var det klart at konkurransen skulle holdes i hovedstaden Minsk. 23. november var det klart at konkurransen vil bli avholdt i Minsk Arena. Dette er første gang konkurransen holdes i samme arena to ganger. Den 18. mars 2018 var det også kjent at konkurransen vil bli avholdt 25. november 2018. Åpningsseremonien finner sted i BelExpo.
Grafisk design
Da konkurransedatoen ble annonsert, ble konkurransens offisielle logo og slagord også vist. #LightUp (Lys opp (#Зажигай på russisk)) er slagordet, og logoen er en morgenstjerne med vertikalt inverterte lydbølger. Inspirasjonen kommer fra deltakernes kunstneriske potensial og kreativitet, noe som gjør scenen til noe magisk, som en himmel full av stjerner.
Programledere
26. oktober 2018 ble og Zinaida Kupryjanovitsj presentert som programledere for Junior Eurovision Song Contest 2018, sammen med, som skal rapportere fra artistenes green room under sendingen. Perlin er nyhetsanker og programleder i BRTC, og har vært kommentator for Hviterussland i Eurovision Song Contest siden 2013. Kuprijanovitsj er kjent som artist, og har deltatt to ganger i Hviterusslands nasjonale utvelgelse til Junior Eurovision Song Contest i 2015 og 2016. Meraai er også kjent som artist, og representerte Hviterussland i Junior Eurovision Song Contest i 2017, hvor hun endte på 5.-plass. Det kom også fram at og  vil lede åpningsseremonien.
Andre aktive EBU-land
Følgende kringkastere har offentlig avslått deltagelse i årets konkurranse uten videre forklaring:
Miljøetikk
Retninger
For å illustrere hvordan de ulike strømningene begrunner miljøetiske valg, kan man se på begrunnelsene for hvorfor det kan ses på som uetisk å drepe en hval:
Hver av begrunnelsene kan ha noe ulike konsekvenser når det gjelder personlige eller politiske veivalg. Ifølge noen skoler er det f.eks. drapet på hvalen i seg selv som må unngås (svarene 3–7 i listen over), mens andre skoler ikke har like store problemer med det så lenge hvalens populasjon eller art ikke blir truet av en slik høsting.
Samtidig har det blitt påpekt at miljøødeleggelser ikke skyldes at «feil miljøetikk» ble brukt, men at enhver etikk var fraværende. Hadde man tatt urfolks og kommende generasjoners moralske relevans i betraktning, kunne de fleste naturødeleggelser ha vært unngått – også ifølge det mest «grunne» miljøetiske alternativet.
Begreper
Viktige begreper eller redskaper i miljøetikken er bl.a. risiko og føre-var-prinsippet. Risikoavveininger tar ikke bare hensyn til sannsynligheten for at en beslutning har uheldige miljøkonsekvenser, men også til farligheten av disse konsekvensene, gitt at de – eventuell lav sannsynlighet til tross – skulle inntreffe. Føre-var-prinsippet beskriver på sin side holdningen at usikkerhet om eventuelle skadevirkninger ikke bør brukes som argument for at eventuelle beslutninger er ufarlige. Bakgrunnen for dette prinsippet er at mange miljøødeleggelser er irreversible, dvs. ikke lar seg reversere, når de først har inntruffet. Derfor bør bevisbyrden ligge på at beslutninger er ufarlige, ikke på at de er potensielt skadelige.
Historie
Forholdet til naturen har i Europa i flere århundrer vært preget av Bibelens oppfordring «fyll jorden og legg den under dere» (1 Mos 1:28). Det fantes imidlertid også andre tradisjoner, som den kristne forvaltningstenkningen inspirert av Frans av Assisi. Dette har likevel vært et mindretallssyn.
Den første uttalte miljøetikken var sannsynligvis Aldo Leopolds «land ethic» (1949). Norske bidragsytere til miljøetikken omfatter bl.a. Arne Næss og Sigmund Kvaløy Setreng.
Verdensarven i Oseania
UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder («Verdensarven») er en liste over natur- og kultursteder som har særlig betydning for menneskeheten. UNESCO fører listen, som stiller krav om at verdensarvområder skal vernes. UNESCOs liste over verdensarv er den mest utbredte miljøvernavtalen i verden.
Nedenstående liste tar for seg verdensarvsteder i Oseania. Årstallene i parentes angir når stedene ble oppført verdensarvlisten.
Yacc
Yacc, forkortelse for «Yet Another Compiler Compiler», er et dataprogram for Unix og Unix-liknende operativsystemer. Det er en LALR-parsergenerator som genererer en parser (syntaktisk analysator). Parseren analyserer og oversetter et program skrevet i høynivåspråk, basert på en grammatikk som er skevet i Backus-Naur form eller en lignende notasjon. Yacc ble laget i 1971 av Stephen C. Johnson ved AT&T Corporation. Programmet ble opprinnelig skrevet i programmeringsspråket B, men ble raskt skrevet på nytt i C. Yacc var en del av Unix versjon 3 i 1973, og en full beskrivelse av Yacc ble publisert i 1975.
Matías de Gálvez y Gallardo
Matías de Gálvez y Gallardo (født 1725, død 3. november 1794) var en spansk general. Han var guvernør i Guatemala mellom april 1779 og april 1783. Han var også visekonge av Ny-Spania fra den 29. april 1783 til den 3. november 1784.
Regiment Nordland
Regiment Nordland, fra november 1942 '''11. SS-Freiwilligen-Panzergrenadier-Division Nordland''' var en avdeling i Waffen-SS, den militære delen av det tyske Schutzstaffel (SS) under andre verdenskrig. Den ble først opprettet som en motorisert enhet i Wien i 1940. I regimentet tjenestegjorde frivillige fra blant annet Norge og Danmark, og det inngikk sammen med regimentene (Standarten) «Germania» og «Westland» i 5. SS-Panzer-Division «Wiking». Hele denne divisjonen ble satt inn på Østfronten allerede ved operasjon Barbarossa, det tyske angrepet på Sovjetunionen fra 22. juni 1941, og ble her hele krigen. Rundt 800 nordmenn gjorde tjeneste i denne avdelingen.
Fra november 1942, da regimentet fikk nytt navn og oppgradert status, var det meningen at det skulle være divisjonens lette, motoriserte regiment. Opprinnelig skulle divisjonen få navnet Waräger («Væringer»), men dette navnet ble avvist av Hitler personlig. Det ble da bestemt at den nyopprettede divisjonen skulle fortsette å bruke navnet «Nordland».
Navnet viser også til hvor divisjonens to pansergrenader-regimenter var rekruttert fra. Sommeren 1943 gikk det tidligere Regiment Nordland inn som det nye SS-Panzergrenadier-Regiment 23 Norge og det danske SS-Panzergrenadier Regiment 24 Danmark og inngikk i 11. SS Pansergrenaderdivisjon «Nordland», og ble en divisjon i Waffen-SS med sterkt innslag av skandinaver.
Det var da tenkt å skulle være et tysk-finsk regiment («Regiment Kalevala»), men etter at avtalen mellom Tyskland og Finland løp ut i 1943, reiste de fleste finnene hjem. Resten av regimentet ble da slått sammen med Den norske legion og dannet det nye SS-Panzergrenadier-Regiment (23) «Norge».
Regimentet deltok under fremrykningen i 1941 i kampene i Ukraina og Kaukasus og andre frontavsnitt i den sørlige delen på Østfronten, men etter at de ble overført til SS-Panzergrenadier-Regiment (23) «Norge» var de ved Narvafronten og gjennom hele tilbaketoget langs østersjøkysten og til sluttkampene i Berlin.
Eksterne lenker
11. SS-Freiwilligen Panzergrenadier Division „Nordland“ 11ª División de Granaderos SS Nordland 11e Panzer Grenadier Division de volontaires SS Nordland 11ª SS-Freiwilligen-Panzergrenadierdivision "Nordland" 11. СС добровољачка панцергренадирска дивизија Северна земља
Leisure Suit Larry
Leisure Suit Larry er en serie eventyrspill skapt av Al Lowe og utgitt av Sierra On-Line. Hovedpersonen i spillene heter Larry Laffer og er en taper i 40-årene som tilbringer mye av tiden sin med å forføre attraktive damer. Som oftest uten suksess.
Larry-spillene var en av Sierras mest populære spillserier, og de er velkjente blant fans av eventyrspill også i dag. Serien stikker seg ut blant Sierras andre spill ved å være de eneste spillene selskapet laget som hadde nakenhet og sex som tema.
På grunn av spillenes innhold hadde det første og tredje spillet i serien et system som skulle sjekke alderen på spilleren. Denne sjekken bestod av en rekke spørsmål som forfatteren mente at bare voksne kunne svaret på. Mange av spørsmålene fokuserte på USA, noe som frustrerte spillere utenlands. På den andre siden hadde spørsmålene flere svaralternativer og det var enkelt å finne ut svarene med en notisblokk og litt tålmodighet. Man kunne hoppe over denne delen av spillet ved å trykke ALT-X i det første spillet og CTRL-ALT-X i det tredje.
Samlinger
Flere samlinger med spillene har blitt utgitt:
Didrich von Cappelen
Didrich von Cappelen (født 21. juni 1761 i Skien, død 3. april 1828 på Mæla gård i Gjerpen) var en norsk grosserer, trelasthandler, gods- og brukseier, skipsreder m.m. i Skien. Han var representant fra Skien til riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814.
Vanligvis brukte han navneformen Didrich von Cappelen eller Diderich von Cappelen, men bl.a. på Grunnloven i 1814 brukte han ikke «von». På hans gravplate på Johannes kirkegård, Skien, er han betegnet som «Diderik von Cappelen».
Virksomhet
Didrich von Cappelen var blitt opplært i farens store virksomhet og fikk i 1787 sitt eget borgerskap i Skien som kjøpmann og trelasthandler. Allerede mens faren levde hadde han drevet egen handelsvirksomhet og kjøpt flere skip. I en periode etter farens død i 1794, eide han og broren Ulrich Fredrich von Cappelen sammen opp til 15 skip og 38 sager. Dette samarbeidet tok imidlertid slutt ca. 1803, da broren flyttet til Porsgrunn. Didrich drev videre alene og utvidet stadig virksomheten; bl.a. eide han i 1814 syv og senere ti fartøyer. Han drev dette fra sin bygård i Skien – gården lå på samme sted som den senere «Baggergården» ved «Mudringen». Bygården brant i 1813 og han flyttet da med familien til Mæla gård i Gjerpen som han hadde brukt som sommerbolig. Gården hadde han fått på dødsboskiftet etter faren.
Didrich von Cappelen eide bl.a. seks hus, sjøbod, losseplass, to kornmøller, 32 sager, brennevinsbrenneri, reperbane m. m. i Skien, diverse bruk og eiendommer i Porsgrunn, skoger og gårdene Kolstad, Sanna, Dorholt og Grini i nåværende Nome kommune, med skoger, sager, teglverk og møllebruk m.m.
Didrich von Cappelen kjøpte dels i 1800 og dels i 1823, godseiendommen Gjemsø kloster av Cort Adelers etterkommere. Til godset hørte herregården på Klosterøya, jord og skog i daværende Solum, Solum kirke med tilhørende eiendommer, Bratsberg gård og andre eiendommer i Gjerpen, samt betydelige skogeiendommer i øvre Telemark, bl.a. i Tinn, Hovin, Gransherad og Lisleherad. I kortere tid eide Didrich også Borgestad gård i Gjerpen, Frydendal gård ved Risør og andre eiendommer.
Didrich von Cappelens mange virksomheter kom velberget gjennom flere økonomiske kriser på begynnelsen av 1800-tallet, da flere av hans slektninger og forretningsforbindelser (bl.a. Niels Aall, Bent Blehr og Jacob Aall på Borgestad) fikk store problemer.
Didrich von Cappelen var Skiens største skatteyter i lang tid og helt fram til han døde i 1828.
På Eidsvoll 1814
Didrich von Cappelen ble valgt den 4. mars 1814 i Skiens kirke som byens representant til riksforsamlingen. Han reiste den 6. april 1814 fra Skien sammen med amtmann Severin Løvenskiold som var representant for Bratsberg amt. De overnattet på veien til Eidsvoll hos Didrichs bror Peder von Cappelen på Austad gård ved Drammen. Der møtte de justisråd Peder Jørgen Cloumann og bonden Talleiv Olsen Huvestad som også var representanter for Bratsberg amt. De dro videre til Peder Anker på Bogstad gård og Christiania. De dro fra Christiania og ankom Eidsvoll den 9. april 1814 om aftenen
Under den første felles middagen for alle representantene på Eidsvoll, fungerte Peder Anker som visevert i den ene stuen og Didrich von Cappelen i den andre. Løvenskiold karakteriserte i sin dagbok denne middagen som «desværre Forsamlingens første og sidste fortroelige og muntre Samling» På Eidsvoll tilhørte Didrich von Cappelen grupperingene rundt Herman Wedel Jarlsberg, Peder Anker og Severin Løvenskiold. Didrich kjente disse gjennom forretningsvirksomhet og slektskapsbånd. Han ble medlem av finanskomiteen og ved voteringene tok han standpunkt mot «selvstendighetspartiet». Didrich var med i en gruppe som ble kalt for «vestpartiet», sammen med 17 representanter for byene og bygdene fra Bratsberg amt til Mandals amt. Han gjorde seg imidlertid ikke spesielt bemerket gjennom innlegg i forsamlingens debatter og ordskifter. Didrich stemte den 16. april 1814 mot forslaget til forfatningsgrunnsetningene, og han stemte mot eidsvollsgarantien for statsgjelden.
Da Christian Frederik ble valgt til konge den 19. mai, presiserte Didrich at han gikk med på dette fordi han bøyde seg for flertallet. Mer positiv var en uttalelse til kongen som Didrich var med og undertegnet den 22. juli 1814. Der er det bl.a. gitt uttrykk for «den største Glæde over Deres Majestæts Thron-Bestigelse».
Under forhandlingene på Eidsvoll skrev Didrich von Cappelen flere brev hjem til Skien der brevene gikk på rundgang i byen. Han sendte også den 9. mai 1814 hjem avskrifter av grunnlovsutkastene. Brevene var som nokså tørre referater, men med enkelte personlige uttalelser, bl.a. ros av Severin Løvenskiold («med den ham egne Styrke og Veltalenhed») og kritikk mot Jonas Rein («en Tale der kun aandede Galde og Bitterhed»). Brevene ble redigert av prokurator Pavels Hielm før de ble sendt rundt i husene i Skien.
På grunnloven 17. mai 1814 underskrev han med ''Did. Cappelen'', og brukte et segl med slektsvåpenet som figurmotiv i et ovalt skjold.
Personlig
Didrich von Cappelen var i 1779-80 på Kingswood School utenfor Bristol i England. Der hørte han den berømte presten John Wesley som hadde vært misjonær i Amerika, og som i 1784 grunnla den første metodistmenigheten. Det er fra den tiden bevart noen av Didrichs brev som er i svært religiøse ordelag. Han ble så religiøst grepet at han tenkte på å bli misjonær, ifølge et brev han langt senere skrev til nevøen Jørgen Wright Cappelen da denne forberedte seg på å bli misjonær (noe heller ikke han ble).
Didrich von Cappelen ga utstrakt økonomisk hjelp til både slektninger og fattige i Skien. Han fikk opprettet en håndarbeidsskole for fattige piker i Skien, og ga store bidrag til opprettelse av borgerskole i 1812 og latinskole i 1822. Han var veiinspektør i byen og bekostet både veiarbeider og brolegging. Dessuten var han borgerrepresentant i Skien og forstander for byens skole- og fattigkommisjoner.
Mæla gård gjorde han til et mønsterbruk for jordbruket i distriktet, «som en ekte sønn av fysiokratismen». Til bøndene i Tinn ga han et bygdemagasin for korn m.v., og til opprettelsen av det første norske universitetet i 1811 ga han 10 000 riksdaler.
Didrich von Cappelen ble i 1822 tildelt borgerdådsmedaljen i sølv, etter å ha blitt innstilt av amtmannen med mange rosende ord, bl.a. «aldrig henvender man sig forgjæves til Cappelen, hvor det almene Vel eller en enkelt nyttig Indretning kræver Opoffrelse af Forskud, Tilskud eller Umage»
En del av Didrich von Cappelens privat- og forretningsarkiv er i behold og overført til Riksarkivet. Det finnes flere samtidige portretter av ham: både malerier og silhuetter.
Mæla gård er fortsatt bevart, men fikk hevet tak etter en ombygning på slutten av 1800-tallet.
Aboumedan El Sayed
Aboumedan El Sayed (født 29. oktober 1977) er en egyptisk judoka.
Didrich von Cappelen
Familie
Didrich von Cappelen var sønn til Diderich von Cappelen (1734–1794) i ekteskap med Petronelle Juell, og bror til bl.a. grosserer og jernverkseier Peder von Cappelen, Drammen, grosserer Ulrich Fredrich von Cappelen, Porsgrunn, Cathrine von Cappelen gift med statsråd Carsten Tank, Rød herregård, og Realf von Cappelen, Borgestad gård. Didrich hadde bl.a. gjennom ektefellen til broren Ulrich Fredrich, Benedicte Henrikke Aall, nær tilknytning til slekten Aall med hennes brødre Jacob, Niels og Jørgen Aall. Stattholder Severin Løvenskiold var deres fetter gjennom moren, Benedicte Henriette Løvenskiold født Aall. Didrich von Cappelen var gift første gang med Maria Plesner (1768–1800) og andre gang med Marie Severine Blom (1778–1832).
Aboumedan El Sayed
Han representerte Egypt under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.
Didrich von Cappelen
Familie
Maria født Plesner var søster til Johanne Plesner gift 1. gang med skipperen Henrich Ibsen, og Didrich var fadder ved dåpen den 13. oktober 1797 til nevøen, kjøpmann Knud Ibsen som var dikteren Henrik Ibsens far. Johanne Plesner ble gift 2. gang med skipperen Ole Paus.
Marie Severine Blom var datter av kjøpmann i Skien Hans Christophersen Blom. Hun var også søster til Christine Johanne Blom (1782–1868) gift med statsråd Niels Aall (1769–1854), Ulefoss Hovedgård. Søstrenes bror Christopher Hansen Blom (1800–1879) ble i 1823 gift med Didrich von Cappelens datter i første ekteskap, Marie Elisabeth.
Didrich von Cappelen hadde i sine to ekteskap bl.a. følgende fem døtre og to sønner:
Diderik von Cappelen var far til bl.a. jernverkseier Severin Diderik Cappelen og maleren August Cappelen (1827–52), samt farfar til kammerherre Diderik Cappelen.
Hans Blom Cappelen var far til bl.a. brukseier Didrik Cappelen og banksjef Hans Cappelen som er farfar til bl.a. statsråd Andreas Cappelen.
Eidsvollsmannen Didrich von Cappelen har mange etterkommere, bl.a. med slektsnavn Cappelen, Andreassen, Anker, Arnesen, Arstal, Berggrav, Bjørnland, Blich, Blom, Borchsenius, Borgfjord, Eriksen, Finne, Flood, Groth, Herlofson, Jansen, Krefting, Løvenskiold, Langaard, Lund, Mortensen, Nicolaysen, Nissen, Norby, Ryvarden, Schultz, Skaugen, Skirbekk, Skråmestø, Svee, Smitt-Amundsen og Aall.
Verdenscupen i snøbrett 2022/23
Verdenscupen i snøbrett 2022/23 blir organisert av Det internasjonale skiforbundet (FIS) og er den 29. sesongen av verdenscupen i snøbrett. Sesongen starter i Sölden i Chur i oktober 2022, og blir avsluttet i Silvaplana i mars 2023.
Ann Christine Eek
Eek er utdannet ved Stiftelsen Kursverksamhetens Fotoskola i Stockholm og har studert kunsthistorie med kunstteori ved Universitetet i Stockholm.
Hun har vært fotoskribent i svenske og norske tidsskrifter, blant annet i Aftenposten, Klassekampen, Fotografi og Norsk Fotografisk Tidsskrift. Hun har illustrert flere bøker og hatt fotoutstillinger i Sverige og Norge. Hun arbeider som museumsfotograf ved Universitetets kulturhistoriske museer i Oslo. Eek er tilknyttet bildebyrået Samfoto.
Eek samarbeidet mye med Berit Backer om fotoprosjekter fra Kosovo. De laget blant annet filmen Vi bär inte slöja längre som ble vist i SVT (1977) og NRK (1978).
Fekting under Sommer-OL 1932
Fekting under Sommer-OL 1932. Fekting var med på OL-programmet for niende gang 1932 i Los Angeles. Det ble konkurrert om sju olympiske titler, tre individuelle og tre i lag for menn og en individuell konkurranse for damer. Det ble fektet med kårde, sabel og florett.
Phlyctaenodes
Phlyctaenodes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, langstrakte, mørke trebukker. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er litt lengre enn bredt, med en skarp tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er parallellsidige.
Utbredelse
Artene er utbredt i Australia.
Maltesisk Premier League 2020–2021
Premier League 2020–2021, var den 106 sesongen av den maltesisk topp divisjonen. Sesongen begynte 11. september 2020. Regjerende mestere er Floriana.
10. mars 2021, på grunn av COVID-19 pandemien på Malta, ble det besluttet av Maltas regjering å stanse alle fotballaktiviteter på Malta i en måned.
9. april ble sesongen avbrutt på grunn av COVID-19-pandemien på Malta. Ħamrun Spartans lå på første plass ved avbrytelsen og ble utnevnt til mestere.
Reidar Holtvedt
Reidar Holtvedt (født 3. desember 1904 i Kristiania, død 27. oktober 1985 i Oslo) var norsk redaktør, forfatter og friluftsmann som skrev en rekke bøker med emne fra natur og friluftsliv.
Holtvedt var ansatt i Redningsselskapet fra 1948 til han gikk av med pensjon i 1971. Her var han redaktør for selskapets blad Kystvakt, senere omdøpt Redningsskøyta, og var også ansvarlig for en rekke av selskapets årbøker.
Minix
Minix (forkortelse for «mini-UNIX») er et POSIX-kompatibelt og et Unix-lignende operativsystem som er basert på en mikrokjerne. Det ble opprinnelig utviklet av Andrew S. Tanenbaum ved Vrije Universiteit Amsterdam. I MINIX 3 skiftet hovedformålet med utviklingen fra å være for utdanning, til heller å skape et pålitelig og stabilt operativsystem.
MINIX var opprinnelig proprietær programvare. I 2000 ble det fri og åpen programvare og lansert under BSD-lisensen.
Første versjon ble lansert i 1987. Siste versjon er 3.3.0 og ble lansert 16. september 2014.
Minix var en av Linus Torvalds' inspirasjonskilder for Linux. Tanenbaum og Torvalds har i senere tid vært uenige i hva som er den beste arkitekturen, siden Linux har valgt en monolittisk arkitektur.
Canada under Sommer-OL 1904
Canada under Sommer-OL 1904. 56 sportsutøvere fra Canada deltok i seks grener, friidrett, fotball, golf, roing, bryting og lacrosse, under Sommer-OL 1904 i St. Louis. Canada kom fjerdeplass med fire gull- en sølv- og en bronsemedalje.
Stratocumulus
Stratocumulus eller bukleskyer er en gruppe skyer som hører med blant de lave skyene og er blant de mest vanlige over hele verden. De dannes i høyder mellom 600 og 2000 meter. Skyene er hvitaktige eller gråblå og oppstår i lag eller flak av skydotter eller valker. De er ofte flate på undersiden, men kan ha en mer ujevn overflate, og strekke seg ut over flere hundre kvadratkilometer. Skyene består i hovedsak av vann, men kan ved lave temperaturer inneholde iskrystaller og kornsnø.
Skyene danner lite nedbør, men blir de tykke nok kan de produsere lett regn eller yr (eventuelt lett snø hvis det er kaldt nok). Skyene blir ofte observert i forbindelse med at dårligere vær enten er i vente eller har passert. Skydottene er større enn de vi kan se i altocumulusskyer, og mange tar ofte feil mellom disse to. En enkel test kan avgjøre hvilken skytype man observerer. Hvis du peker mot skyen med strak arm og skydottene er på størrelse med tommelen din er det altocumulus, og hvis de er på størrelse med hele hånden din så er det snakk om stratocumulus.
Teltplugg
Teltplugg bruker man til å sette opp telt, leskjermer og lignende som ikke er beregnet til å stå permanent på ett sted. De fungerer som forankring og feste mellom gjenstand og underlag. De vil vanligvis være enkle å fjerne og ta med seg etter bruk, og brukes vanligvis flere ganger.
Teltplugger har utforming slik at øvre del kan settes sammen med en hempe eller løkke på teltet/ skjermen, mens den største delen er beregnet til å trykkes eller bankes ned i underlaget. Formen kan variere fra ståltrådstenger brukt på jordunderlag via bredere bladformer for sandfeste til spadeformer for bruk i snødekke i hardt vær. Da brukes gjerne ski og staver for ytterligere feste.
Sjakk-OL 1958
Sjakk-OL 1958 (sjakkolympiaden) ble arrangert i München i Vest-Tyskland i 1958.
Nenad Beđik
Nenad Beđik (født 14. april 1989) er en serbisk roer som spesialiserer seg i toer uten styrmann. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 12.
Åselill Sæthre
Åselill Sæthre (født 18. mai 1984 i Siljan ) er en norsk vokalist, tekstforfatter og komponist bosatt i Oslo. Hun debuterte november 2013 som soloartist med plateutgivelsen Krumkakesanger på Bragvin Fonogram.
Åselill Sæthre mottok i 2015 Statens kunstnerstipend,diversestipend, for nyutdannede kunstnere. Hun har en bachelorgrad i musikk fra Høgskolen i Staffeldtsgate og en mastergrad i Norsk kabaret-og revysang fra Universitetet i Oslo.
Bruno De Zordo
Bruno De Zordo (født 18. november 1941 i Cibiana di Cadore) er en italiensk tidligere skihopper som representerte GS Fiamme Gialle.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1960-1966, med 23.-plass i 1961/62 som beste sammenlagtplassering. I VM i Zakopane i 1962 ble han nummer 14 i normalbakken og 39 i storbakken. I OL i Innsbruck i 1964 ble han nummer 46 av 53 deltakere i normalbakken i Seefeld. Han ble italiensk mester i skihopping i 1962 og 1963.
Giorgian De Arrascaeta
Giorgian Daniel De Arrascaeta Benedetti (født 1. juni 1994) er en uruguayansk fotballspiller som spiller for den brasilianske klubben Clube de Regatas do Flamengo.
Joe Armstrong
Joseph Nicolas «Joe» Armstrong (født 7. oktober 1978 i London) er en britisk skuespiller, kjent for rollen som Allan A Dale i TV-serien Robin Hood.
Giorgian De Arrascaeta
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Mikrokjerne
Mikrokjerne er en arkitektur for operativsystemer som holder det absolutt minste antall tjenester mulig innenfor kjernen. Andre tjenester bygges i lag oppå.
Eksempler på operativsystemer med mikrokjerner er Mach, Minix, QNX og AmigaOS.
Se også
Noyau de système d'exploitation Kernel Käyttöjärjestelmän ydin
Analytisk funksjon
En analytisk funksjon er en matematisk funksjon, som i rundt hvert punkt i sitt definisjonsområde kan beskrives som en konvergent potensrekke. Funksjonen f(x) er analytisk i punktet p dersom den kan uttrykkes som en konvergent potensrekke i et intervall omkring p dersom det er snakk om reelle analytiske funksjoner eller en sirkelskive omkring p i det komplekse tilfellet. Dersom f(x) er analytisk i hvert punkt i sitt definisjonsområde, kalles den bare en analytisk funksjon eller en Cω-glatt funksjon. Reelle analytiske funksjoner er definert i åpne områder i den relle tall-linjen og tar relle verdier, mens komplekse analytiske funksjoner er definert i åpne områder i det komplekse tallplanet og tar komplekse verdier. Komplekse analytiske funksjoner sies også å være holomorfe. En hel funksjon er en holomorf funksjon som er definert i hele det komplekse planet.
Oksygenforbindelser
Oksygenets oksidasjonstilstand er −2 for nesten alle kjent oksygenforbindelser. Oksidasjonstilstanden −1 eksisterer i et mindre antall oksygenforbindelser, som peroksider. Forbindelser med oksygen i andre oksidasjonstilstander er svært sjeldne: −1⁄2 (superoksid), −1⁄3 (ozonid), 0 (som rent oksygen, hypofluoridsyre), +1⁄2 (dioksygenyl), +1 (dioksygenfluorid) og +2 (oksygendifluorid).
Oksygen danner forbindelser med et nesten hvilket som helst annet grunnstoff, inkludert noen av de mest sjeldne: technetium (pertechnetat), promethium (promethium(III)oksid), neptunium (neptunium(IV)oksid), plutonium (Plutonium(IV)oksid), americium (americiumdioksid, curium (curium(III)oksid), berkelium (berkelium(IV)oksid, berkelium(III)oksid) og californium (californium(III)oksid, califorium(IV)oksid), og også med enkelte av de minst reaktive grunnstoffene, som xenon (xenontrioksid), gull (gull(III)oksid og platina (platinadioksid).
Oksdider
På grunn av oksygenets elektronegativitet, danner oksygen kjemiske bindinger med nesten alle andre fire grunnstoff ved høyere temperaturer, og oksider dannes.
Gunnar Scott-Ruud
Han var sønn av Ludvig Thuesen (1869–1905) og Else Mathilde Henriksen (1875–), og hadde først navnet Skott Thuesen. Efter farens død i 1905 har han og søsteren Hilde (1900–53), som ble journalist i Arbeiderbladet, antatt efternavnet Ruud fra stefaren. På 1920- og 1930-tallet nevnes han av og til som maleren Scott Ruud i avisanmeldelser. Når han skiftet fornavn til Gunnar er ukjent.
Etter studier ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole jobbet han ved Norges geografiske oppmåling. For Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelser jobbet han fra 1936 og fikk Scott-Ruudfjellet (650 m) i det nordøstlige Sørkapp Land på Spitsbergen oppkalt etter seg.
Han var gift med Marie Andersen (1900–71) som ga navn til Mariepasset og forøvrig var sangpedagog og sekretær i Bildende Kunstneres Styre under Håkon Stenstadvold.
De oppholdt seg mye i Sons kunstnermiljø. Det ble også videre maleristudier i byen med Pola Gauguin og ved École des Beaux-Arts i Paris i 1920. Hans kunst henger blant annet i Nasjonalgalleriet.
Hans datter Gro (1928–2017) ga navn til Grobreen på Svalbard, og ble i 1956 gift med Alfred Maurstad. Gunnar Scott-Ruud er dermed morfar til skuespilleren Mari Maurstad.
HKB 18./979 Landehovden
HKB 18./979 Landehovden eller Landehobde, er et ex-tysk kystfort fra andre verdenskrig lokalisert på gården Lande på Sånum i Mandal. Stedet ligger om lag 6 km vest for Mandal. Landehobde hadde fire K331(f)-kanoner på 10,5 cm med en rekkevidde på 12 000 meter. Batteriet dekket havet utenfor Ryvingen fyr, Sjøsanden og innseilingen til Mandal by.
Kanonene var opprinnelig plassert i åpne ringstillinger på lavett og svingskive. Kanonene skulle flyttes til kasematter av type R 671, men bare en ble fullført. Her står kanonen i sokkellavett.
Mellom stillingene var det løpegraver og tunneler til de ti bunkerne, som rommet både en flislagt sykehusavdeling, kontorer og rom for mannskapene. Til stillingen hørte også en rekke bygninger av tre. Anlegget hadde en bemanning på mellom 100 og 200 mann. Tilknyttet anlegget var også en krigsfangeleir der det var om lag 40 polske og sovjetiske krigsfanger som deltok i byggingen av anlegget.
Konkubinatparagrafen
Konkubinatparagrafen er det folkelige navnet på den paragrafen i kriminalloven av 1842 og senere straffeloven av 1902, som forbød konkubinat (samboerskap) mellom to ugifte personer av motsatt kjønn.
Straffeloven av 1902
Straffeloven av 1902 § 379 lød slik: Den, som, trods paatalemyndighedens advarsel, fortsætter et offentlig forargelse vækkende samliv i utugtig omgjængelse med en person af det andet kjøn, straffes med bøder eller med fængsel indtil 3 maaneder.
§ 214 finder tilsvarende anvendelse.
Paragrafen ble foreslått opphevet i 1954 sammen med forbudet mot homoseksuell omgang mellom menn samt dyresex i straffeloven § 213, men forslaget ble forkastet av Stortinget med stort flertall. Den ble først opphevet ved lov av 21. april 1972 nr. 18, sammen med forbudene mot seksuell omgang mellom menn og mot dyresex, og trådte i kraft samme dag.
En tilhørende bestemmelse, straffeloven 1902 § 209 om straff for ekteskapelig utroskap, ble opphevet i 1927.
Læringslaben
Læringslaben (The learning lab Norway Læringslaben AS) ble opprettet i 1996 av Yngve Lindvig og Jarl Inge Wærness.
Firmaet arbeider med å «utvikle teori, begreper, modeller og verktøy som kan bidra til skoleutvkling». Læringslaben ble slått sammen med Conexus i 2009.
Læringslaben høstet høsten 2007 diverse kritikk fra Utdanningsforbundet, Svein Sjøberg og Eivind Salen. Læringslaben kritiseres for dyre, men lettvinte løsninger av Svein Sjøberg: «Læringslaben sel veldig enkle dommar over skular, lærarar og elevar basert på kriteria som nærmast er dikta opp». Kritikken er tilbakevist av en rekke fagpersoner. (Evalueringene var bestilt av Læringslaben).
Bořek Dočkal
Bořek Dočkal (født 30. september 1988) er en tsjekkisk tidligere fotballspiller.
Dočkal startet fotballkarrieren i Slavia Praha som tiåring, hvor han spilte på alle nivå opp til senior. Han debuterte i den tsjekkiske eliteserien i 2006/07-sesongen med 6 kamper og 1 scoring. Etter et utlån til SK Kladno i 2007 og deretter til Slovan Liberec i 2008, signerte han vinteren 2008 en permanent avtale med sistnevnte klubb. I 2010 var han utlånt til Konyaspor i Tyrkia.
I august 2011 ble han klar for Rosenborg. Han debuterte mot Molde FK med en målgivende pasning.
Sparta Praha
Dočkal forlot august 2013 etter misnøye med mangel på spilletid. Per Joar Hansens første år som trener endret han Rosenborgs formasjon 4-4-2 til 4-3-3/4-2-3-1, noe som Dočkal ikke kunne venne seg til.
Landslaget
Dočkal var kaptein på det tsjekkiske U21-landslaget som ble nummer fire i U21-EM i Danmark sommeren 2011.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Dan R. Petersen
Han er sønn av fiskeskipper David (Dávur) Petersen og hustru Ninna Reinert. Han har flere slektninger som har deltatt i Færøyenes kulturelle og politiske liv; oldefaren Johannes Petersen var lagtings- og folketingsmann, grandonkelen (farfars bror) Fríðrikur Petersen var prost, lagtings- og landstingsmann, farbroren Johannes Petersen var lagtingsmann, mens hans mors fetter Petur Reinert har vært lagtingsmann og medlem av Færøyenes regjering.
Han gikk lærerseminaret i Haslev i Danmark, og underviste det meste av sitt yrkesliv i folkeskolen i Runavík fra 1975 til han avgikk med alderspensjon i 2012. Han har også vært til sjøs. Han giftet seg i 1982 med Marjun Joensen; de er bosatt i Fuglafjørður.
Han var innvalgt på Lagtinget fra Eysturoy fra 1998 til 2002, men møtte også periodevis som varamann for Jørgen Thomsen, som var sykemeldt, fra 1990 til 1994. I sin siste periode var Petersen nestleder i Lagtingets delegasjon til Nordisk råd. I 2002 tapte han sitt mandat til Andrias Petersen med tre stemmers margin, og ble første varamann.
Som pensjonist har Petersen vært kirketjener og klokker i Fuglafjarðar kirkja.
Braastad
Braastad er et konjakkhus. De eier ca. 40 ha vinmarker i Grande Champagne og Fins Bois, og kjøper ellers inn både vin for destillering, nydestillert konjakk og lagret konjakk fra ca. 350 andre vinbønder. Dermed er de også en negociant.
Total sett kommer 10% av konjakken deres fra Borderies, og 30% fra hver av områdene Fins Bois, Grande Champagne og Petite Champagne. Til sammen ca. 6 millioner liter vin går med til destillasjon av konjakk her.
Konjakkhuset heter egentlig Tiffon, men markedsføres i Norge under navnet Braastad på grunn av det norske eierskapet. Braastad konjakk er et merke eid av Tiffon. I tillegg finnes i Norge merket Bonaparte, som er et Arcus-produkt, som tappes på flaske av Arcus, men konjakken kjøpes inn fra Tiffon. Hovedsetet er familiens vingård; Château de Triac, som ligger i Petite Champagne.
Historie
Tiffons historie regnes fra 1875, da Méderic Tiffon grunnla konjakkhuset.
Sverre Braastad flyttet i 1911 fra Braastad Gård utenfor Gjøvik til Cognac. Her fikk han jobb på konjakkhuset Bisquit, men falt etterhvert for datteren i konjakkhuset Tiffon, Edith Rousseau. De giftet seg i 1913.
Tiffon drives i dag av Sverre Braastads sønn, Robert Tiffon, og sønnesønner Antoine, Jan og Richard. De feirer den dag i dag 17. mai på familiens vingård; Château de Triac. Sverre Braastad levde til han ble 100 år.
En annen Braastad, Philippe Braastad-Tiffon jobber som kjellermester hos et annet «norsk» konjakkhus; Birkedal Hartmann. Han er barnebarn av Sverre Braastad, og gikk ut av konjakkhuset Braastad etter uenighet om driften av huset. Han har også lansert en egen brandy med navnet Braastad-Tiffon, men dette er ikke en konjakk, siden den er laget utenfor cognac-regionen.
Tiffon
De to siste blandes ved Château de Triac.
Både VS og VSOP ble høsten 1997 oppgradert, både med tanke på emballasje og innhold. VS har blitt bløtere, og VSOP har fått 5% faible, som er veldig gammel konjakk.
Tabula rasa
Tabula rasa (latin: skrapt helle eller ren tavle) er et uttrykk som i praksis kun er kjent i sin overførte betydning. Uttrykket henviser til den epistemologiske tesen om at individuelle mennesker er født uten noe medfødt eller innebygd mentalt innhold, med andre ord; «blanke», og at deres hele kunnskap er gradvis bygd opp fra deres erfaringer og sanseoppfatinger av verden rundt dem. «Å gjøre tabula rasa» er på norsk også delvis sammenfallende med begrepet «å gjøre rent bord».
Den filosofiske bruken av tabula rasa kan spores til Aristoteles, men for alvor til Thomas av Aquino på 1200-tallet. En annen middelalderteolog, Albertus Magnus, arbeidet med tankene omtrent samtidig. Nevnes kan også Franciscus Mercurius van Helmont og Pierre Gassendi.
Det var imidlertid John Locke som definerte tabula rasa til hvordan uttrykket benyttes idag, i sin bok Essay concerning Human Understanding i 1689. I den beskrev han hvordan først sanseinntrykk og senere empiri var det som formet og skapte et barns tankeevne. I romanen Émile beskriver Rousseau noe lignende, skjønt Rousseaus innfallsvinkel er at man som voksen, på grunn av barnets avhengighet av den voksne, kan forme barnet til det man vil. I forlengelsen av dette ser man debatten om arv og miljøs betydning for utviklingen menneskelige adferdsmønstre og personlighetstrekk.
Uttrykket har også blitt overført fra de filosofisk-psykologiske områder til for eksempel politikk og informasjonsteknologi.
I bokstavelig forstand
Den bokstavelige konkrete tabula rasa eksisterte i antikken. Den var en skrivetavle overtrukket av et voksbelegg. Etter at man hadde skrevet på den, kunne man overstryke overflaten og slik fullstendig fjerne teksten.
QNX
QNX er et kommersielt og proprietært sanntids operativsystem (OS) basert på en mikrokjerne-arkitektur, fra QNX Software Systems som eies av Harman International Industries. Det ligner på Unix og følger POSIX-standarden. Det er antageligvis det mest vellykkede mikrokjerne-OSet på markedet.
QNX stammer fra 1982, og ble revidert mange ganger i årene som fulgte. Selskapet het på den tiden Quantum Software Systems. Midt på 1990-tallet var det så nært POSIX-standarden at de bestemte seg for å skrive om for å følge standarden helt. På slutten av årtiet så navnet selskapet seg om til det nåværende navnet etter konflikter med harddisk-produsenten av samme navn.