cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Per Øystein Grimstad
Grimstad var statssekretær (Ap) i industridepartementet under næringsminister Finn Kristensen 1986-1988. Han ble etterfulgt av Jon Ivar Nålsund (1942–2003). Fra 1988 til 1996 var han direktør for Direktoratet for utviklingssamarbeid (Norad).
Fra 1996 til 2000 var han Norges ambassadør til Sør-Afrika. Fra 1998 sideakkreditert til Windhoek i Namibia.
Annie Wall
Annie Helida Wilhelmina Wall (født 18. august 1863 i Skultuna i Västmanland, død 26. april 1945 i Oslo ) var en svensk forfatter, journalist og oversetter som i perioder levde og virket i Norge.
Liv og virke
Annie Wall var i 1890 ansatt hos Försäkringsbolaget Bore. Hun etablerte seg som journalist, og foretok en lang rekke reiser i Europa, hvor hun var korrespondent for svenske aviser. I 1898 var hun Aftonbladets korrespondent i Bergen. Omkring 1910 var hun korrespondent for Morgenbladet, der hun blant annet fortalte om møter med kardinal Rampolla og Eleonora Duse og sine inntrykk fra Capri og Wien.
I tiden før Italia erklærte Østerrike-Ungarn krig, oppholdt hun seg i Roma. På veien tilbake til Kristiania fikk hun audiens hos keiser Franz Josef, hvor hun redegjorde for de begivenhetene hun hadde vært vitne til.
I Norge ble hun særlig godt kjent med statsminister Christian Michelsen, og i 1925 utga hun boken Omkring Christian Michelsen och 1905. Året etter kom Människor jag mötte, hvor hun skildrer møter med blant andre Karoline og Bjørnstjerne Bjørnson, Edvard Grieg, grev Ferdinand von Zeppelin, keiser Wilhelm II, pave Pius X og Henrik Ibsen.
Etter general Francos seier i den spanske borgerkrigen, uttrykte hun engstelse for at en ny verdenskrig var i emning. Dette diskuterte hun med blant andre Selma Lagerlöf, som i et brev til Wall blant annet skrev at hun «[…] innerligt önskar att Ni inte finga rätt i Edra förutsägelser, fast jag inte kan neka till att det ser så ut».
Familie
Annie Wall var datter av dr. philos. Carl Fredrik Wall og Hilma Catharina Wennerlund. Deler av livet bodde hun sammen med søsteren Hilma Kristina Wall. Hun forble ugift.
Milli-
Milli- (symbol m, latin: fra mille tusen ) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 10−3 eller 1/1 000.
Prefikset ble tatt inn i systemet i 1795. Milli kommer fra latin mille, som betyr tusen. Flertall av mille er milia.
Referanser
Milli-
Vatne kirke
Vatne kirke er en langkirke fra 1868 på Os i Vatne i Haram, Ålesund kommune, Møre og Romsdal fylke. Kirken ble flyttet hit for å gi en mer sentral plass og for å lette tilkomsten for båtfarende kirkegjengere.
Den er en del av Den norske kirke og hører til Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og har 550 plasser.
Eldre altertavle skåret av Tavle-Jacob fra Giske.
Peter Bubresko
Peter Moi Bubresko (født 17. juni 1975 i Bærum) er en norsk journalist og programleder på TV 2. Han arbeidet i perioden 2007-2009 som programleder for talkshowet Waschera sammen med Katarina Flatland; de ledet 200 direktesendinger. Programmet ble nominert til Gullruten i 2010. I august 2009 ledet han før- og ettersendingene på TV 2 i forbindelse med Amandaprisen i Haugesund. I tillegg var han programleder for Xtra Faktor på TV 2 Zebra sammen med Katarina Flatland. Senere har han jobbet for Nordisk Film og Dinamo med ulike TV-programmer.
Ennometes
Ennometes er en slekt av biller med larver som lever i død ved. De kan særlig kjennes på hannenes antenner, der hvert ledd har en lang sideutvekst, og antennen derfor blir buskete.
Peter Bubresko
Bubresko startet i januar 2012 som programleder for God morgen, Norge!
Sammen med Marthe Sveberg Bjørstad ledet han Artistgallaen på TV 2 både i mars 2012 og desember 2014. Sommeren 2013 ledet han det direktesendte programmet Sankthans på brygga på TV 2 sammen med Bjarne Brøndbo
Ennometes
Levevis
I motsetning til de fleste andre medlemmene i gruppen mudderbiller (Dryopoidea) (hvis det nå er der callirhipidene hører hjemme) er disse billene ikke knyttet til vann. Larvene utvikler seg i gamle, råtne trestokker som er sterkt angrepet av sopp (hvitråte). De voksne billene kommer gjerne til lys, og lever trolig ganske kort tid.
Utbredelse
Artene lever i Sørøst-Asia og Australia.
Peter Bubresko
I 2014 var han programleder for TV 2-serien Hjem igjen, der brannrammede familier fikk hjelp til å starte på nytt.
I 2015 ledet han første del av Amandaprisen sammen med Asbjørn Slettemark og senere samme høst TV 2s innsamlingsaksjon for flyktningene i Syria sammen med Guri Solberg.
Siden 2021 har han også vikariert som nyhetsanker på TV 2 Nyhetskanalen.
Anu Tali
Biografi
Tali studerte orkesterdireksjon og piano ved Estlands musikkhøyskole fra 1991 til 1995 og orkesterdireksjon ved musikkonservatoriet i St. Petersburg fra 1998 til 2000. I tillegg deltok hun jevnlig i mesterklasser med Jorma Panula ved Sibelius-akademiet i Finland.
I 1997 startet hun orkesteret Estisk-Finsk Symfoniorkester (heter nå Nordisk Symfoniorkester) sammen med tvillingsøsteren Kadri Tali, og har siden starten fungert som orkesterets sjefsdirigent. Fra 2002 har hun vært tilknyttet Vanemuine-teateret i Tartu. Blant orkestere Tali har dirigert hører også Deutsches Sinfonieorchester Berlin, NDR Sinfonieorchester Hamburg, Deutsche Kammerphilharmonie Bremen og Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks.
Utmerkelser og priser
2003: Echo Classics pris som «Årets unge artist» for plateinnspillingen Swan Flight
Helseregister
Helseregister kan vise til ulike typer registre over helseopplysninger, regulert i helseregisterloven.
Anu Tali
Utmerkelser og priser
2003: Estlands kulturpris
2004: Estlands presidents utmerkelse
2006: Utnevnt til «Årets musiker» av Estlands radio og TV
Mercalliskalaen
I Norge brukes en skala som heter EMS98 (Europeisk makroseismisk skala 1998) for å angi intensiteten på jordskjelv.
Per O. Rød
Per O. Rød (1929–2013) var en norsk lærer og forfatter av bygdebøker.
Etter obligatorisk folkeskole gikk Rød på jordbruksskole og folkehøgskole. I 1963 fullførte han lærerutdannelse ved Levanger lærerskole. Han ble deretter ansatt ved Almås skole i Singsås og senere ved Eid skole på Korsvegen. Han flyttet tilbake til Singsås rundt 1980.
Kombinert med lærerjobben forfattet han en rekke bygdebøker om steder som Melhus, Hølonda, Børsa, Skaun, Selbu, Geitastrand og sin egen hjembygd Singsås. Han var også formann i Gauldal historielag og redaktør for historielagets tidsskrift Gauldalsminne.
Rød var også engasjert i lokalidretten. Særlig gjaldt dette orientering, som han fikk etablert som egen avdeling innen Idrettslaget Leik på Hølonda. Han var også avdelingsens første leder, et verv han hadde fra 1971 til 1976.
Han var sønn av Ola Pedersen Rød (f. 1902, d. 1968) og Kari (pikenavn Aune) (f. 1905, d. 1989). Begge fra Singsås. Han ble gift 1958 med Guri Fløttum (f. 1926, d. 1965). De fikk to barn (f. 1958 og 1963).
I 1995 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje.
Ayr (Queensland)
Ayr er en by i Queensland i Australia. Den ligger ved munningen av Burdekinelva 1273 kilometer nordøst for delstatshovedstaden Brisbane. Hjørnesteinsbedriften i området er sukkerrørproduksjon som utnytter vann fra Burdekin Dam.
Ayr er oppkalt etter den skotske byen Ayr.
Trøndelag Heimevernsdistrikt 12
Trøndelag Heimevernsdistrikt 12 er ett av Heimevernet s 11 HV-distrikter i Norge og har territorielt ansvar for Trøndelag fylke.
HV-12 består av en distriktskommando på Værnes garnison, 27 HV-områder og Innsatsstyrke Rype.
Samarbeid med Luftforsvaret
Fra mars 2021 inngår HV-12 formelt i nærforsvaret av Ørland flystasjon.
NOREX-utvekslingen
HV-12 er vertskap for amerikanske soldater under den årlige NOREX-utvekslingen mellom Heimevernet og amerikanske National Guard.
Rede Globo
Rede Globo (bedre kjent som Globo eller TV Globo) er det største tv-nettverket i Latin-Amerika, og den tredje største tv-kanalen i verden (sett av mer enn 80 millioner daglig). Globo ble grunnlagt av brasilianeren Roberto Marinho.
Første sending var 30. desember 1957 i Rio de Janeiro.
Trøndelag Heimevernsdistrikt 12
Trening av ukrainske soldater
På bakgrunn av Russlands invasjon av Ukraina i 2022 leder HV-12 utdanning av ukrainske soldater fra april 2023, støttet av HV-11 og HV-14. Soldatene vil bli kurset i lederskap, sanitet og skarpskyting.
Treningen vil foregå i kontingenter på fire uker med rundt 100 ukrainere per kontingent.
Aedes aegypti
Aedes aegypti er en stikkmygg kjent for å være en alvorlig smittebærer og kan overføre flere sykdommer, blant andre chikungunya, zika-feber, dengue og gulfeber til mennesker. Den har ikke noe normert navn fra Artsdatabanken men blir også kalt gulfebermygg. Den stammer opprinnelig fra Afrika, men har spredt seg og finnes i store deler av tropiske strøk, særlig i byene og tettbebygde områder. De aktuelle sykdommene er ikke utbredt i hele det tropiske beltet.
Utseende
Aedes aegypti er en liten mygg, 3-4 mm lang, den er mørk farget og kjennes på de hvite ringene på beina, særlig er disse markert på bakbeina. Den har også et lyreformet merke på ryggen (pronotum). Stikkesnabelen er svart. Hannen er vanligvis litt større enn hunnen, den kan skilles fra henne særlig på antennene. Hos hannen er de mer «buskete», mens hunn har enkle trådformede antenner.
Jan Ketil Simonsen
Jan Ketil Simonsen (født 10. april 1958 i Oslo) er en norsk sosialantropolog som har forsket på Afrika.
Nano
Nano (symbol n) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 10−9 eller 1/1 000 000 000.
Det ble tatt inn i systemet i 1960. Nano kommer fra gresk νᾶνος, som betyr dverg.
Nano-
Jan Ketil Simonsen
Han tok hovedfag ved Universitetet i Oslo i 1993 og doktorgraden samme sted i 2000 med avhandlingen ''Webs of Life. An Ethnographic Account of Cisungu Female Initiation Rituals among Mambwe-speaking Women in Zambia''.
Han er ansatt som førsteamanuensis ved NTNU. I perioden 2004-2008 var han instituttleder ved Sosialantropologisk institutt ved NTNU.
Aedes aegypti
Levevis
Hannmygg stikker ikke, eller suger blod. De lever blant annet av nektar fra blomster. Bare hunnen suger blod, først og fremst fra mennesker, men om nødvendig også fra virveldyr. Den suger blod til alle døgnets tider, men vanligvis i skumringen. Etter at en hunnmygg har sugd nok blod, har den fått tilskudd av proteiner, og kan produsere langt flere egg enn hva hun hadde klart uten et blodmåltid.
The Stranger
The Stranger er en amerikansk stumfilm fra 1910, regissert av Sidney Olcott.
Handling
En gammel mann kommer gående langs en vei. Han nærmer seg hjemmet til et ektepar. Kort tid etter at ektemannen i huset har gått ut en tur, stopper den gamle fremmede ved den åpne døren. Han snakker muntert til kvinnen der inne, og spør om han får sitte og hvile der en stund. Når mannen plukker opp et av barna i familien, begynner han å leke med det. Moren i familien inviterer deretter mannen til å bli.
Men sent den natten kommer ektemannen i familien tilbake, men under påvirkning av brennevin. Hans kone oppdager at han har brukt opp mesteparten av lønnen hans på alkohol. Men den gamle fremmede dukker opp i døren med sitt muntre smil, og forhindrer en videre konfrontasjon. Den fremmede forteller mannen at hans kone har vært så snill å invitere ham til kveldsmat. Den gamle mannen ønsker derfor å hjelpe familien med problemene deres, før han skal reise videre igjen.
Curiosa
Curiosa er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En ganske liten, slank, mørkt rødbrun trebukk. Antennene er tynne og noe kortere enn kroppen. Pronotum er firkantet, lengre enn bredt, noe avsmalnende i den bakre delen. Dekkvingene er parallellsidige med et hvitt tverrbånd, for øvrig med litt glisne, lyse skjell.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra Hispaniola (Den dominikanske republikk).
Systematisk inndeling
Arten blir ofte plassert i slekten Plectromerus.
Aklavik
Aklavik (inuvialuktun: Akłarvik) er et tettsted nordvest i Nordvestterritoriene i Canada. Aklavik var tidligere adminstrasjonssenteret for territoriets regjering før 1961, da dette ble flyttet til Inuvik. Ved folketellingen i 2016 hadde tettstedet 590 innbyggere.
Toshima
Toshima (豊島区 -ku) er en av Tokyos 23 bydeler. Toshima grenser til Nerima, Itabashi og Kita i nord, og Shinjuku og Bunkyo i sør.
Toshima-ku ble grunnlagt 15. mars 1947, og er en av Tokyos mest internasjonale bydeler, med 6,16 % innbyggere av utenlandsk opprinnelse. Av disse er 56 % kinesiske.
Utdanning
Det er fire universiteter i Toshima:
NNSAP
Norges Nasjonal-Socialistiske Arbeiderparti (forkortet NNSAP eller N.N.S.A.P.) var et politisk parti som ble stiftet høsten 1932 inspirert av det tyske nazipartiet NSDAP (Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei). Opprinnelig het partiet Norges Nasjonal-Socialistiske Parti (NNSP), men endret etter noen måneder navn, offisielt tidlig i 1934. NNSAP ble forgjenger for Nasjonal Samling (NS), det nasjonalistiske fascistpartiet som Vidkun Quisling stiftet våren 1933. NNSAP hadde på det meste rundt tusen medlemmer. Det ble oppløst i september 1939.
Operasjon Paul Bunyan
Operasjon Paul Bunyan var den amerikanske hærens respons til «øksemordet», en hendelse der to offiserer fra den amerikanske hæren ble drept av nordkoreanske soldater den 18. august 1976, mens de arbeidet med å beskjære et tre i den felles sikkerhetssonen mellom Nord- og Sør-Korea. FNs overkommando besluttet etter mordene at treet skulle felles. Operasjonen, som ble oppkalt etter den mytiske tømmerhoggeren Paul Bunyan, var ment som en demonstrasjon av amerikansk og sørkoreansk styrke, men var også nøye planlagt for å unngå videre eskalasjon av spenningen. Operasjonen ble planlagt av General Richard G. Stilwell og hans stab ved FNs hovedkommando i Seoul.
Elizabeth City State University
Elizabeth City State University  er et delstateid universitet i tettstedet Elizabeth City i delstaten Nord-Carolina, USA. Det ble opprettet i 1891, og er et av de såkalte historiske svarte læresteder i USA, gruppen av høyere læringsinstitusjoner som fra første stund tok inn svarte studenter før dette ble en lovfestet rettighet.
NNSAP
Ideologi
På det ideologiske plan befant partiet seg på høyresidens venstre fløy, med kamp mot kommunistene som fanesak. Partiets ideologi var inspirert av den tyske nasjonalromantiske Völkischbevegelsen. I begynnelsen og frem til stifteren Eugen Nielsen (1884 – 1962) forlot partiet var det også fokus på den jøde- og frimurerfiendtlige «ludendorffske lære».
Farringdon Road
Farringdon Road er ei gate i sentrale London. Den er en fortsettelse nordover av Farringdon Street i City of London, og fortsetter som King's Cross Road til King's Cross stasjon. Deler av Farringdom Road danner grense mellom London-kommunene Islington og Camden.
Elizabeth City State University
Ved universitetet var det 2 470 studenter og 216 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 3 223 for studenter folkeregistrert i delstaten. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
NNSAP
Aktivitet
Målet til stifteren Eugen Nielsen, en velstående arkitekt med en stor eiendomsportefølje, var å mobilisere antikommunistisk og nasjonalsinnet ungdom. Partiets første hovedkvarter var i et ombygd kjøkken i Nielsens kontor i Thorvald Meyers gate 71 på Oslos østkant, og Nielsen gav også ut partiorganet Fronten, «organ for norsk ungdom».
Farringdon Road
Gata følger nedre del av løpet til elva Fleet, og ble anlagt i 1845-46 samtidig med at Fleet ble lagt i kulvert. Før anlegget av gata hadde traktene langs Fleet vært et av Londons verste slumområder. Gata het i begynnelsen Victoria Street, og fikk sitt nåværende navn i 1863. Victoria Street/Farringdon Road ble ganske raskt en hovedforbindelse mellom King's Cross og Blackfriars Bridge.
Operasjon Paul Bunyan
Styrker i bruk
Samtidig hadde et lag fra B-kompaniet, ledet av kaptein Walter Seifried, aktivert sprengladningene under broen på sørkoreansk side, og hadde siktet inn 165mm kanonen på en M728 på midten av broen for å sikre at den ville ødelegges, skulle ordren bli gitt. På samme tid konstruerte også et lag fra samme kompani flåter på Imjinelven, i tilfelle situasjonen krevde evakuering via den ruten.
Farringdon Road
På slutten av 1800-tallet tiltrakk Farringdon Road seg forleggere, presse og grafisk industri. Selv om det meste av dette er borte i dag, ligger fortsatt storavisene The Guardian og Observer i nr. 119-141 Farringdon Road.
NNSAP
Aktivitet
Adolf Egeberg jr. (1909 – 1972) ble partiets første formann. Han hadde hatt direkte befatning med den tyske nasjonalsosialismen ved at han våren 1932 hadde hospitert på Reichsführerschule i München, som var ansvarlig for den systematiske utdannelsen av ledere til stormtroppene SA. Deretter gjennomgikk han et kurs i «verdensanskuelse» på førerskolen til SS (Schutzstaffel), nazistpartiets ideologiske eliteavdelinger, i Berlin. Egeberg opptrådte i det som ble oppfattet som en SS-uniform i Oslo, og manet til opprettelsen av en norsk Hitler-bevegelse.
Farringdon Road
Se også
A201 road
Hemimeridae
Hemimeridae er en familie med insekter innen ordenen saksedyr. Denne familien, som lever i pelsen på ulike rotter, er trolig ikke nært beslektet med andre saksedyr og blir noen ganger skilt ut fra denne ordenen.
NNSAP
Aktivitet
NNSAP slo ikke sterkt an blant de stemmeberettigede, men fikk tilhengere på vestkantgymnasene i Oslo. I løpet av 1933 ble det etablert egne lag på Oslo katedralskole, Fagerborg, Frogner og Hegdehaugen, hvor selv mange ikke-medlemmer gikk med partiets merke, et hakekors i sølv omkranset av ringer i rødt, hvitt og blått.
Hemimeridae
Utseende
Små, vingeløse og blinde saksedyr. De skiller seg fra andre saksedyr med at bakkroppsvedhengene (cerci), som danner tangen hos andre saksedyr, er trådformede og leddete. Antennene er temmelig korte, kroppen er bredest rett bak det store og brede hodet, tilsmalnende bakover. Beina er korte og kraftige.
Operasjon Paul Bunyan
Styrker i bruk
I tillegg ble de støttet av et 64-manns lag fra Sør-Koreas elitestyrker, bevæpnet med klubber og trent i tae kwon do, som egentlig skulle være ubevæpnet. Men med en gang de hadde parkert sine kjøretøy nær broen i JSA, begynte de å hive ut sandsekker som dekket gulvet i lastebilene de ankom i, og delte ut M-16 rifler og M-79 granatkastere som hadde ligget skjult under. Flere av spesialstyrkene hadde også sektorminer (Claymore) festet til brystet, og hadde avfyringsmekanismen i hendene mens de ropte til nordkoreanerne at de skulle krysse broen.
NNSAP
Aktivitet
Det ble opprettet lokallag i blant annet Bergen, Gjøvik, Grimstad, Horten og Trondheim. Partiet ble en betydningsfull aktør innen studentpolitikken i Oslo, men var ubetydelig i nasjonal sammenheng.
I 1933 hadde partiets politiske organ vært avisen Fronten. Dette var imidlertid Eugen Nielsens private avis utgitt på hans forlag Antiforlaget. Dette hadde i 1928 som sin første utgivelse publisert en norsk oversettelse av boken Frimureriets avsløring av Erich Ludendorff, den tyske offiseren, presidentkandidaten og Adolf Hitlers medsammensvorne under ølkjellerkuppet i 1923, og senere filosofen Marta Steinsviks angrep på den katolske kirke St. Peters Himmelnøkler. Det er også sannsynlig at det var Antiforlaget som utga den norske utgaven av Sions vises protokoller, en falsk møteprotokoll som skulle bevise jødenes planer om å få verdensherredømme, opprinnelig konstruert av den russiske tsarens hemmelige politi.
Brudd med Nielsen
Partiets unge brøt senere med Eugen Nielsen som var mange år eldre enn de andre. Nielsen var opptatt av antifrimureri og antisemittisme, noe som ikke var forenlig med de yngres kamp mot bolsjevismen.
Etter at Nielsen var ekskludert fra partiets ledende krets, var det avisen Nasjonalsocialisten, redigert av Stein Barth-Heyerdahl (og i minst én utgivelse av Per Imerslund) som ble partiets offisielle organ. Fronten ble imidlertid utgitt i lang tid senere. Flere av NNSAPs lokallag utga egne publikasjoner, blant annet Den neste stat i Gjøvik, Hakekorset i Grimstad og Til Angrep i Bergen, stedet hvor NNSAP sto sterkest utenfor Oslo.
Oslo SA
Inspirert av gatekampene mellom den tyske vaktstyrken Sturmabteilung (SA), kommunister og andre paramilitære grupperinger i mellomkrigstidens Tyskland, gjorde NNSAP-medlemmer seg bemerket med voldelige anslag og konfrontasjoner i Oslo. NNSAP opprettet en egen stormavdeling etter SA-modell, med løytnant Atle Angell som «trener», sønn av offiseren og skipioneren Henrik Angell, en yrkesoffiser og eventyrer som blant annet hadde vært på flere ekspedisjoner i Marokko og tjent som leiesoldat for Chiang Kai-shek.
Som agitator benyttet Barth-Heyerdahl aggressiv retorikk i debatter med radikalere for å provosere frem voldelige anslag. Under et sammenstøt i Studenterlunden i Oslo skal han ha truet kommunistiske studenter med speiderkniv, noe det ble oppstyr om i arbeiderpressen. Ifølge Barth-Heyerdahl selv hadde han blitt overfalt av ni personer.
Partisaner i Finnmark
Partisanene i Finnmark var en motstandsbevegelse i Finnmark under andre verdenskrig. Partisan virksomheten bestod av sivile finnmarkinger som sammen med sovjetiske styrker kjempet, i likhet med andre norske motstandsbevegelser slik som Milorg, Pelle- gruppen, Osvald- gruppen og Oslogjengen, mot den tyske okkupasjonsmakten. Det var omtrent 50 partisaner samlet i Finnmark. Flesteparten befant seg i Øst- Finnmark, nærmere bestemt Kiberg. Totalt var det litt over 200 personer som var involvert i virksomheten under krigen, inkludert 65 partisaner som kom fra baser i Sovjet.
Operasjon Paul Bunyan
Styrker i bruk
Et amerikansk infanterikompani i 20 transporthelikoptere og 7 Cobra angrepshelikopter sirklet bak dem. Bak disse helikoptrene fløy B-52 Stratofortress bombere eskortert av F-4 Phantom II fra Kunsan flybase og sørkoreanske F-5 Freedom Fighter i større høyde. Ved flybasen i Taegu stod General Dynamics F-111 Aardvark-bombere klare, og hangarskipet USS «Midway» (CV-41) med sine støtteskip hadde også blitt flyttet inn til en posisjon rett utenfor kysten. I tillegg var det mange flere tungt bevæpnede tropper med amerikansk og sørkoreansk infanteri og artilleri utenfor den demilitariserte sonen. Baser nær den demilitariserte sonen var klargjort for ødeleggelse, i tilfelle Nord-Korea ga en militær reaksjon. I tillegg ble 12,000 ytterligere styrker beordret til Korea, inkludert 1,800 marinesoldater fra Okinawa.
NNSAP
Forum-slaget
Det såkalte «Forum-slaget» var et kraftig sammenstøt mellom NNSAPs høyreradikale styrker og representanter for Oslo Gymnassamfunn. Det inntraff 17. april 1934, da 200 høyreradikalere, med 20 mann fra Oslo SA og 50 fra Nasjonal Samlings vaktstyrke med tungvektbokseren Kjell Gundersen i spissen, møtte opp ved en ekstraordinær generalforsamling i Forum, Oslo Gymnassamfunn, bevæpnet med knokejern, totenschlägere, stinkbomber og tåregass. Målet var å kaste «det røde vanstyret», en angivelig kommunistisk ledelse, i Studentersamfundet.
Partisaner i Finnmark
Bakgrunn
Partisanvirksomheten kom igang etter den tyske okkupasjonen i 1940. De partisanene som kom fra Kiberg og omegn, vervet seg frivillig i kampen. De dro til Sovjet og fikk opplæring i etterretningsarbeid, og tjenestegjorde i Den røde armé. De dro siden tilbake til det okkuperte Finnmark og sendte opplysninger om okkupasjonsmaktens aktiviteter til Murmansk.
Hemimeridae
Levevis
Disse saksedyrene lever i pelsen på gnagere. Slekten Araeomerus er knyttet til rotter i slekten Beamys og slekten Hemimerus til kjemperotter i slekten Cricetomys. Man vet ikke om disse insektene faktisk snylter på rottene (parasitter) eller om de bare lever i pelsen deres uten å plage dem (kommensalister). Man har funnet rotter med store mengder hemimerinider i pelsen som tilsynelatende ikke har hatt noe ubehag ved dette. Hemimerinidene føder levende unger.
Partisaner i Finnmark
Bakgrunn
Under planlegging av Operasjon Barbarossa ble Hitler mer opptatt av Nord-Norges strategiske betydning, og han var bekymret for at det kunne komme en britisk invasjon i Nord-Norge. Troen på alliert fremstøt mot Nord-Norge ble forsterket av Lofot-raidet 4. mars 1941. De tyske styrkene i nord, Gebirgskorps Norwegen, ble overraskende tildelt kystartilleri, og det ble stasjonert tyske militærfly på Bardufoss. Britiske styrker gjorde et lite raid i Øksfjord den 6. april 1941.
NNSAP
Forum-slaget
NNSAP-propagandøren Stein Barth-Heyerdahl ledet an under kamprop, aktivistene kastet stein som så vidt sneiet styrets formann, stormet deretter bygningen, men møtte Arbeidervernets vakter. I vestibylen ble en marmorbyste av grev Wedel-Jarlsberg ødelagt av aktivistene. Noen av dem som hadde kommet seg inn ble kastet ut, blant annet ble Leiv Storhaug fra Fedrelandslaget kastet ned trappen og brakk kravebenet. Da politiet ankom med to patruljebiler og femten mann, ble ni av aktivistene utpekt og navnene notert.
Etter flere appeller marsjerte aktivistene mot Stortinget og Grev Wedels plass med utstrakte hender til hitlerhilsen og Heil-rop. Barth-Heyerdahl holdt appeller, og det ble proklamert at dette ikke skulle være siste gang Oslo SA marsjerte. Ved Løvebakken holdt Fedrelandslaget appell, og kommunistene forsøkte å avbryte med å synge Internasjonalen, men ble overdøvet av nasjonalistenes «Ja, vi elsker dette landet».
«Forum-slaget» skapte overskrifter i pressen, og i Arbeiderbladet ble det klaget over at vold og forfølgelser av annerledes tenkende var politisk gangbare metoder blant norske fascister, mens de borgerlige avisene tok nasjonalungdommens parti og bagatelliserte volden som politisk aktivitet. Kilberg, Barth-Heyerdahl og andre ble innkalt til avhør og saken behandlet i Oslo forhørsrett, uten at den fikk rettslig etterspill.
Partisaner i Finnmark
Opprettelse
Ifølge historikeren Hans Fr. Eriksen i boken Partisanene i Finnmark (1969) begynte partisanvirksomheten da tretten mann (seks norske, syv sovjetiske) høsten 1941 gikk i land på Varangerhalvøya fra en sovjetisk ubåt. Med i gruppen var også norskættede russere fra Fiskerhalvøya, som behersket norsk og russisk like godt. De norske partisanene i gruppen hadde vært ett år på opplæring i Sovjetunionen. Den første kontakten ble opprettet med Rikard Lind høsten 1940. Linds oppgave var å melde om tyske bevegelser (soldater, våpen og materiell) for å bidra til oversikt over sterkt Tyskland sto i Finnmark. Meldingene ble blant annet skrevet ned uten kode og sendt med fiskebåt fra Kiberg. Båten fra Kiberg møtte båt fra sovjetisk side ved grenselinjen. De tretten lå i skjule på fjellet et par mil fra havet. 7. oktober ble fire mann i gruppen nesten omringet av tyske soldater i Komagdalen og kjempet seg ut under skuddveksling. Gruppen ble avslørt, og rømte med tyske styrker etter seg.
NNSAP
Kontakt med NS-miljøet
Under et møte i reklamemannen og filmskaperen Walter Fyrsts diskusjonsforum «Den nationale Klubb» hadde Egeberg indikert at NNSAP ville registreres til valg i 1933. Dette utløste Fyrsts planer om å etablere et parti rundt Quisling.
Partisaner i Finnmark
Opprettelse
Tyske styrker angrep Sovjetunionen 22. juni 1941. Fra Lappland og Finnmark gikk tyske styrker mot Murmansk og forsøkte å krysse Muotka-elven. Sommeren 1941 var de tyske stillingene på kysten av Finnmark lite utbygd. Fra sovjetisk side ble det lagt en plan om å befri og besette Finnmark før tyske stillinger ble uinntakelige. Ideen var å bruke allierte styrker med hjelp fra lokalbefolkningen. Churchill var skeptisk til denne ideen, særlig mens det fortsatt var lyse netter. Stalin foreslo 18. juli 1941 en felles sovjetisk-britisk operasjon i Nord-Norge. Det var heller ikke noen norsk divisjon i Storbritannia slik Stalin la til grunn. Varangerhalvøya ble ansett som det letteste og viktigste området å foreta en alliert landgang. Churchill og Stalin vurderte også et felles britisk-sovjetisk angrep mot Petsamo fra sjøsiden med videre angrep mot Kirkenes. General Dietl hadde ambisjoner om innta Murmansk 20. juli, men ble stående fast ved elven Litsa etter tap av 10 000 soldater.
NNSAP
Kontakt med NS-miljøet
Vidkun Quisling på sin side var bekymret for at de høyreradikale og nasjonalistiske organisasjonene i Norge var i ferd med å bli for tallrike og sekteriske til å spille noen nevneverdig rolle på riksplanet. Dermed inviterte han bl.a. NNSAP til å delta i møtene på Grand Hotel i Oslo som til slutt munnet ut i dannelsen av Nasjonal Samling 17. mai 1933. Adolf Egeberg jr., Stein Barth-Heyerdahl og Eiliv Odde Hauge var NNSAPs representanter på møtene. De fleste medlemmene av NNSAP meldte seg inn i NS, men i løpet av kort tid senere hadde imidlertid svært mange av dem meldt seg ut igjen og gått tilbake til det fortsatt eksisterende NNSAP. Mange anså NS generelt, og «fører» Vidkun Quisling spesielt, som for lite radikale i forhold til rasespørsmål og ikke minst sosialismen, det viktigste elementet i de fleste NNSAP-medlemmers livssyn.
Partisaner i Finnmark
Opprettelse
Konvoifarten til Murmansk begynte i august 1941. I 1942 fryktet Hitler stadig en sovjetisk offensiv i Nord-Norge med norsk støtte. Hitler trodde også at Sverige ville støtte en alliert offensiv. Den tyske overkommandoen hadde brydd seg lite om konvoiene inntil sommeren 1942 da fly- og marinestyrker ble utplassert i Nord-Norge. Churchill planla en operasjon i Nord-Norge senhøsten 1942; operasjonen ble kalt «Jupiter», og innebar blant annet landgang i Petsamo og besettelse av Banak flyplass. Men britene prioriterte invasjon av Nord-Afrika, og operasjon «Jupiter» ble ikke iverksatt. I løpet av 1942 bygget den tyske okkupasjonsmakten omfattende forsvarstiltak i Nord-Norge. Tyskland hadde i utgangspunktet ikke planlagt å bygge opp forsvar av Norge, blant annet fordi Sovjetunionen ikke ble regnet som en trussel.
NNSAP
Kontakt med NS-miljøet
Den unge studenten Dagfinn Gjessing i Oslo ble våren 1939 siktet for «plakatgriseriet mot jødene og Hitler-romantikk». 9. september 1939 ble NNSAP besluttet nedlagt.
Hemimeridae
Utbredelse
Familien finnes bare i Afrika.
Partisaner i Finnmark
Virksomhet
Partisanenes virksomhet holdt tyskerne i ånde; det vil si at tyskerne bestandig jaktet etter partisanene på grunn av at de kjempet imot tyskerne. I Kiberg utførte sivilistene så å si intet illegalt arbeid, det tok partisanene seg av. Partisanene og deres medhjelpere samlet viktige opplysninger om tyskernes aktiviteter i Finnmark til myndighetene i Sovjetunionen. Opplysningene som partisanene ga til Sovjetunionen kunne føre til at tyskerne ble påført store tap, ikke bare i form av materiell, men også mennesker. Sovjetunionen senket i alt 80 tyske lasteskip, store båter som var full lastet med våpen og soldater utenfor Finnmarkskysten. De fikk informasjon gjennom kontakt med fiskere i Kiberg og partisaner som var ute i Varangerfjorden. Partisanene tok seg også av det viktige arbeidet med å frakte lokalbefolkning over på trygg jord i Sovjet. Videre tok partisanene kontakt med lokalbefolkningen på de stedene de var og innhentet informasjon som de videresendte via radiosendere til Sovjetunionen.
Tap og henrettelser
Partisanene led store tap. Ved en anledning ble elleve frihetskjemperne som hjalp partisanene med å samle informasjon om den tyske aktiviteten henrettet. Sommeren 1943 ble de oppdaget, arrestert og mange ble sent til fangeleirer nær Kirkenes. Etter å ha blitt stilt for krigsrett ble de dømt til døden og henrettet den 18. august 1943. Et minnesmerke er senere satt opp over dem ved Steglnes kapell i Vardø. Da fellesgraven ble gjenåpnet i 1946, fant en at mennene var slått ihjel med spade. Under gravingen av egen grav var en av dem blitt spyttet på av en beruset tysk offiser. I sinne slo fangen tilbake med spaden og drepte offiseren. Som hevn ble de alle drept med spade. Etter en minnestund ble de døde partisanene sendt tilbake til sine hjemsteder.
NNSAP
Kontakt med NS-miljøet
Sensommeren 1940 ble hele NNSAPs ungdomsorganisasjon kollektivt innmeldt i NS. Til tross for at NNSAP hadde radikalt annerledes mål og politiske håp enn NS ble de fleste NNSAP-medlemmer innmeldt i NS i løpet av krigen. En lang rekke av de unge tidligere medlemmene av NNSAP gjorde fronttjeneste på tysk side. Adolf Egeberg jr. var en periode sekretær i NS.
Partisaner i Finnmark
Partisanene etter krigen
Alt arbeidet partisanene i Finnmark gjorde ble ikke anerkjent før på 1980- tallet. På grunn av at den kalde krigen kom rett etter så ble alle de som samarbeidet med russerne sett på som svikere. Partisanene i Finnmark kjempet minst like hardt, om ikke hardere enn andre motstandsgrupper under krigen, men ble ikke anerkjent slik som dem. Andre motstandsgrupper i Norge fikk Kongens fortjenstmedalje for arbeidet de gjorde, mens ingen av partisanene i Finnmark fikk noen som helst form for «takk». Det var mistanke om at partisanene enda samarbeidet med russerne i denne perioden, derfor ble ikke arbeidet partisanene gjorde under andre verdenskrig anerkjent før på 1980- tallet. Mange av partisanene hevdet at de ble avlyttet og diskriminert av den norske stat under den kalde krigen, og den siste registrerte radioavlyttingen er hevdet å ha funnet sted i 1982. Diskrimineringen tok ikke slutt før i 1983, da innsatsen deres ble anerkjent og kong Olav la ned krans ved minnesmerket i Kiberg.
NNSAP
Oppslutning
Eventyreren, forfatteren og den senere Waffen-SS-soldaten Per Imerslund var tilknyttet miljøet, men det antas at han ikke var formelt medlem i partiet. Mest sannsynlig bidro han til Stein Barth-Heyerdahls arbeid i partiorganet «Nasjonalsosialisten» på grunn av gammelt vennskap og et sammenfall i politisk oppfatning.
Operasjon Paul Bunyan
Styrker i bruk
Ialt bestod Task Force Vierra av 813 mann, nesten hele den amerikanske hærens støttegruppe, som JSF var en del av; et sørkoreansk oppklaringskompani, et sørkoreansk spesialstyrkekompani, og medlemmer av et riflekompani fra det 9. amerikanske infanterikompani. I tillegg var samtlige FN-styrker i Sør-Korea kampklare.
Operasjonen
Ingeniørene i konvoien, to lag fra B- og C-kompaniet, ledet av førsteløytnant Patrick Ono, hadde to dager før foretatt en rekonnosering av treet forkledd som en koreansk korporal. De forlot kjøretøyene idet de ankom, og klatret opp på taket til transportkjøretøyene for å begynne å sage ned treet. Det andre lagets kjøretøy ble parkert nær broen, mens resten av soldatene spredte seg i området for å beskytte ingeniørene.
Nord-Korea svarte raskt med omtrent 150-200 soldater, bevæpnet med maskingevær og rifler. De nordkoreanske troppene ankom hovedsakelig i busser, men forlot dem ikke til å begynne med. Idet troppene ankom, ga Vierra signal over radio til helikoptrene og jagerflyene, som kom til syne over horisonten. Nordkoreanerne forlot raskt bussene og begynte å sette opp tomanns maskingeværposisjoner. Fra disse fulgte de med i stillhet i 42 minutter mens treet ble felt, tre minutter raskere enn planlagt. To veiblokkader satt opp av nordkoreanerne ble også fjernet, mens sørkoreanske tropper vandaliserte to nordkoreanske observasjonsposter. Trestumpen, som var nesten seks meter høy, ble stående som planlagt.
Fem minutter etter at operasjonen startet, ga FNs kommandosentral beskjed til sine nordkoreanske motstykker at et arbeidslag fra FN hadde gått inn i JSA for å «fullføre arbeidet som ble påbegynt fredelig».
Etterspill
Selv om operasjonen ble gjennomført uten hendelser, var det bekymringer for at den kunne skape en bredere konflikt. Hendelsen førte til økt spenning langs den koreanske demilitariserte sonen, men utviklet seg ikke til en krig. Noen skudd ble avfyrt mot et amerikansk helikopter som sirklet Panmunjom senere den dagen. Helikopteret hadde med seg generalmajor Morris Brady, men ingen ble skadd.
FNs kommandosentral forlangte at nordkoreanerne skulle «straffe de involverte og gjøre godt ovenfor familiene til de skadde og drepte». Senere på dagen etter Operasjon Paul Bunyan mottok de en melding fra Kim Il-sung, som beklaget hendelsen uten å påta seg skyld. Beskjeden ble videreformidlet av en høyere offiser i den nordkoreanske våpenhvilekommisjonen, generalmajor Han Ju Kyong, til hans motpart, kontreadmiral Mark Frudden. Beskjeden var: «Det var en god ting at ingen større hendelser hadde skjedd ved Panmunjom i en lang periode. Det er leit at en hendelse skjedde i JSA, Panmunjom denne gangen. En innsats må gjøres slik at slike hendelser ikke skjer igjen i fremtiden. I dette øyemed må begge sider gjøre en innsats. Vi ber deres side om å unngå provokasjoner. Vår side vil aldri provosere først, men foretar kun handlinger i selvforsvar når vi blir provosert. Dette er vår konsekvente holdning.» Selv om dette ikke gikk langt nok til å gi et akseptabel svar for den amerikanske administrasjonen, besluttet de å fremheve dette som et steg i riktig retning, og var helt klart ikke interessert i en konfliktøkning.
JSAs fremre base, Camp Kitty Hawk, ble senere gitt navnet Camp Bonifas for å hedre den drepte kompanisjefen. Stubben av treet ble kappet ned i 1987, og en minneplate i messing ble satt opp på stedet. FNs kommandosentral har hatt minneseremonier på stedet hvert år.
Hendelsen førte til at grenselinjen i JSA ble respektert, med unntak av inne i de blå bygningen som står på grensen.
Øksen som ble brukt i øksemordet er utstilt ved Nord-Koreas fredsmuseum.
General William J.Livsey, som var kommandør for USAs hærstyrker i Sør-Korea fra 1984 til 1987, bar med seg en stokk laget av poppeltreet som var kjernen i øksemordet-hendelsen og Operasjon Paul Bunyan. Stokken ble seremonielt overrekt til general Louis C. Menetrey da Livsey pensjonerte seg.
NNSAP
Oppslutning
Eirik Kilberg, Fritz Ihlen og Erik Kanitz Mohn forlot NNSAP i 1933 og ble medlemmer av NS. Også Egeberg jr. og Mohn ble senere medlemmer av NS. Både Kilberg og Mohn ble etter hvert relativt fremstående i partiet.
Det er omstridt hvor mange medlemmer NNSAP faktisk hadde. Partiet hadde ifølge partisekretær Hermann Fleischer 2 000 medlemmer før det ble oppløst i 1940. Imidlertid gjengir Emberland og Rougthvedt en rapport fra den tyske utenrikstjenesten i 1939 som oppgir at NNSAP på det tidspunktet besto av ca. 20 lokallag med alt fra 10 til 100 medlemmer, og et totalt medlemstall som ikke overstiger 1 000.
Partisaner i Finnmark
Partisanene etter krigen
Etter at andre verdenskrig var slutt forsøkte den sovjetiske etterretningstjenesten likevel å få partisaner til å arbeide for seg i Norge.
I 1992 ba Kong Harald om unnskyldning for behandlingen av partisanene etter krigen. Ifølge Ivar Bjørklund ble de overvåket av norske sikkerhsmyndigheter til utpå 1980-tallet. Partisanenes bidrag fikk liten plass i den kollektive hukommelsen om krigen ifølge Bjørklund. Flere partisaner ble tildelt Den røde fane, den høyeste militære utmerkelsen i Sovjetunionen. De hadde undertegnet taushetsløfte med Sovjetunionen, som de holdt til sin død ifølge Bjørklund. Forvarsdepartementet utredet spørsmålet om medaljer til partisanene, og regjeringen Solberg konkluderte i 2017 (etter fem års utredning) med at det ikke skulle deles ut flere medaljer for innsats under andre verdenskrig. Den siste partisanen, Gunnar Halvari, døde i 2008.
Daniel Carroll
Daniel Brendan Carroll (17. februar 1892 – 5. august 1956) var en australsk og senere en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1920 i Antwerpen. Carroll ble olympisk mester i rugby union for andre gang under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det amerikanske laget som vant rugby union. Det var kun to lag som deltok, USA og Frankrike. Det ble kun spilt en kamp, USA vant kampen mot Frankrike med 8-0. Tolv år tidligere, under OL 1908 i London var han med laget fra Australasia som vant olympisk gull i rugby union.
Mikro
Mikro (symbol µ, tilsvarende den greske bokstaven my i liten versjon) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 10−6, eller 1/1 000 000.
Det ble tatt inn i systemet i 1960. Mikro kommer fra gresk μικρός, som betyr liten.
Mer generelt brukes det i betydningen veldig liten (jmf. mikroelektronikk og mikroskop).
Under Windows kan man utnytte at tegnet har ASCII kode 230. [Alt]-tasten holdes trykket mens en taster 230 på talltastaturet (ikke tallrekken over bokstavene) før [Alt]-tasten slippes igjen.
תחיליות במערכת היחידות הבינלאומית Micro Micro-
Bobby Combe
James Robert «Bobby» Combe (1924–1991) var en skotsk fotballspiller, som spilte hele sin seniorkarriere for Hibernian.
Combe sluttet seg til Hibernian som 17-åring, etter å ha spilt for det skotske skolelandslaget i fotball og den lokale klubben Inveresk Athletic. Han var opprinnelig indreløper på høyresiden, men ble flyttet tilbake i forsvar da angrepslinjen, som kalles for «Famous Five», tok form. Combes rolle på midtbanen ble overtatt av Bobby Johnstone. Selv om Combe måtte nøye seg med å spille i skyggen av «Famous Five», fikk han en lang og vellykket karriere. Combe vant seriemesterskapet med Hibs tre ganger, i 1948, 1951 og 1952. Han fikk også en deltakermedalje fra finalen i den skotske ligacupen.
I tillegg spilte Combe tre landskamper for Skottland i 1948. Han fikk sin debut i et 2–0-tap for England, og spilte også mot Sveits og Belgia samme år, og scoret ett mål mot Belgia. Han ble uttatt i Skottlands 22 mann store tropp til Fotball-VM 1954, men det skotske fotballforbundet tok seg bare råd til å reise med 13 spillere (inkludert bare én keeper) til sluttspillet i Sveits. Combe var én av de ni som var reserver i hjemlandet, sammen med bl.a. Ernie Copland og Jimmy Binning. Angrepsspilleren George Hamilton var også reserve, men han reiste til slutt, da Bobby Johnstone måtte trekke seg pga. skade.
I 1957 trakk Combe seg tilbake som spiller og ble førstelagstrener for Hibernian. Denne stillingen hadde han i to år, før han ble spillende manager for Dumbarton i 1959-1960. På sine eldre dager arbeidet Combe som butikksjef på sitt fødested, Leith, og deretter jobbet han i markedsavdelingen for Scottish Gas.
Gakushuin-universitetet
Gakushuin-universitetet (学習院大学 Gakushūin Daigaku) er et universitet i Tokyo, Japan, og ble opprettet under andre verdenskrig.
Atherton (Queensland)
Atherton er en by i Queensland i Australia. Den ligger på Atherton Tableland-platået nord i delstaten.
Den russiske fysikeren og nobelprisvinneren Aleksandr Prokhorov ble født i Atherton i 1916 og bodde der til han og foreldrene flyttet tilbake til Russland i 1923.
Kamerun under Afrikamesterskapet i friidrett 2016
Kamerun deltok under Afrikamesterskapet i friidrett 2016 (utendørs) fra 22. til 26. juni 2016 i Durban i Sør-Afrika.
Andy McNab
Andy McNab (pseudonym) (født 28. desember 1959) er en britisk forfatter med fortid som soldat i Special Air Service. Han skriver om sin fortid i militæret, blant annet om oppdrag han har vært på. Det mest kjente av disse er Bravo Two Zero, et SAS-oppdrag i Irak som endte med at McNab og flere av hans medsoldater ble tatt til fange og torturert. Boken ble filmatisert i 1998.
I kjølvannet av McNabs bok om Bravo Two Zero er det kommet andre bøker som setter spørsmålstegn ved McNabs versjon av hva som egentlig hendte.
Vektorgrafikk
Vektorgrafikk er motstykket til punktgrafikk hvor det visuelle uttrykket skapes ved hjelp av vektorer til geometriske figurer og fargeoverganger. Mens punktgrafikk i sin enkleste form er et rutenett med en bestemt fargekode i hver rute, er vektorgrafikkens tegn og figurer definert slik at skalering kan foretas ubegrenset uten tap av kvalitet, samtidig som informasjonsmengden på datafilen, som styrer hvordan bildet skal vises på skjermen, er relativt liten.
Andy McNab
Chris Ryan (pseudonym) har skrevet boken The One That Got Away (filmatisert i 1996). Ryan forteller sin versjon av hva som skjedde, og om sin ensomme flukt ut av Irak.
Vektorgrafikk
Vektorgrafikk benyttes ofte til strektegninger, illustrasjoner og symboler som skal tolkes entydig, spesielt hvor budskapet skal presenteres på flere medier. Derimot vil, for eksempel, et fotografisk bilde med alle sine nyanser ikke la seg representeres ved vektorisering.
Andy McNab
Mike Coburn (pseudonym), i bøkene til McNab og Ryan kjent som Mark the Kiwi, har skrevet boken Soldier Five. Denne boken er skrevet ut fra frustrasjon, skriver Coburn i forordet, frustrasjon over å være tvunget til stilltiende å godta påstander og forvrengninger fremsatt av andre, uten mulighet til å gi sitt besyv med i laget. Malcolm McGown (kalt Stan i bøkene til McNab og Ryan) gir sin tilslutning til denne versjonen i et eget forord, undertegnet Mal.
Vektorgrafikk
For å skape vektorgrafikk kreves det spesielt tilpasset programvare, for eksempel Adobe Illustrator, CorelDraw eller Inkscape. Mange ordinære bildebehandlingsprogrammer har også mulighet for å lage vektorgrafikk, ofte henvist til som Bézier-kurver eller bare kurver.
Andy McNab
Michael Asher, en tidligere SAS-soldat, reiste til Irak ti år etter Bravo Two Zero og fikk tak i flere av irakerne som kom i kontakt med soldatene. I boken The Real Bravo Two Zero tar han et oppgjør med både McNab og Ryan, og fører argumenter for at flere av hendelsene de beskriver ikke kan ha funnet sted. I boken avslører Asher også det han hevder er det egentlige fornavnet til McNab.
Vektorgrafikk
Vanlige formater som lagrer vektorgrafikk er PostScript er en standard som bruker vektorgrafikk til å lagre eller overføre data. Mange papirskrivere har denne egenskapen og gir generelt et bedre utskriftsresultat.
Et annet eksempel på vektorgrafikk er skrifttyper eller fonter, og er et godt eksempel på fleksibiliteten til vektorgrafikk når man ser på detaljene på vanlige tekstutskrifter. Skrifttypene lagres ofte som TrueType (*.TTF) eller PostScript (*.PFM).
Andy McNab
Bravo Two Zero er også kommentert i biografiene til flere offiserer, blant annet Peter Radcliffe og Gaz Hunter (pseudonym).
I tillegg til selvbiografiske bøker har McNab skrevet flere romaner.
McNab ble i 2017 utnevnt til kommandør (CBE) av Order of the British Empire.
Nick Stone-serien
Romanenes omslag deler et tema: Det viser utstyr utsatt for røntgenstråling. Dark Winter, for eksempel, viser en pistol, hvor du kan se alt av patroner, fjærmekanismer og stempler inni. De første utgavene av de tidligste utgivelsene (til og med Liberation Day) har andre omslag.
Boy Soldier-serien
Disse er skrevet sammen med Robert Rigby
Bjørn Terje Bråthen
Bjørn Terje Bråthen (født 28. april 1958) er en norsk musiker, manager, gitarist, låtskriver, bassist og sanger. Han platedbuterte med bandet Petrus i 1976 ( fulgt opp av en single i 1977), fulgte opp med Kick i 1981, med barneplater om Harry Hopp og PetterPopp i 1995,1996 og 1997, med soloplata Driftwood i 2006 og er kjent som medlem i Bråthen & Englebarna, som platedebuterte i 2008 med Hvite løgner. Han har opp gjennom årene spilt for blant annet Terje Tysland, og vært låtskriver for en mengde norske, svenske og danske artister. Han startet Artistguiden (www.artistguiden.no)  i 1986 og er manager for bl.a. Rune Rudberg, Maria Arredondo, Torstein Sødal og bandet En Dag Pause. På sin 65 års dag 28.april 2023 lanserte han sist hittil siste album The Man and The Moon.
Evanescence
Evanescence er et gothic metal-band fra Little Rock, Arkansas, USA. De startet i 1995, men gav ikke ut debutalbumet Fallen før i 2003. Før dette lanserte bandet EP-er og en demo-CD ved navn Origin i 2000. I 2006 kom oppfølgeralbumet The Open Door.