cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nordkapp
Helårsturisme
Total reiselivsomsetning i Nordkapp ligger på ca. 180 millioner i året (Proconor Bedriftsutvikling 2003). Dette fører til en sysselsetting på 408, noe som tilsvarer 156 årsverk. Lavere flypriser innenlands fører også flere turister til Finnmark og Nordkapp på vinterstid. Honningsvåg lufthavn, Valan har gode forbindelser med resten av landet, og en gjennomgående reise til Oslo lufthavn tar kun ca. 3,5 timer.
Havbruk og oppdrett
Nordkapp kommune har seks laksekonsesjoner knyttet til gode lokaliteter og eies av Grieg Salmon ASA.
Storbukt
Storbukt har flest innbyggere av småplassene rundt Honningsvåg. Storbukt er en bydel i Honningsvåg.
Politikk
Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Nordkapp kommune.
Kultur
Innen kultur er Nordkapp kommune kjent for blant annet Honningsvågrevyen og Knut Erik Jensens film om revylivet på Magerøya På hau i havet. Dette er en revytradisjon som strekker seg tilbake fra 1929, kun avbrutt av andre verdenskrig. Dette har satt etablering av Finnmark Revy – og teaterverksted i fokus, lokalisert til Magerøya.
Siden 1976 har Nordkappfestivalen blitt arrangert hver sommer.
Radio Nordkapp er en av Nordkapps viktigste kulturformidlere og har daglige sendinger. Lokalradioen ble etablert på permanent basis i 1985.
Stranda, utenfor Repvåg har tidligere hatt en stor sjøsamisk befolkning, men den sjøsamiske populasjonen har gått ned og kulturen nesten forsvunnet.
Fatima
Den 15. juni 1999 åpnet den bompengefinansierte fastlandsforbindelsen FATIMA (Fastlandsforbindelse til Magerøya) på europavei 69 med totalt 28,6 kilometer ny vei. Sambandet omfatter også tre tunneler, den undersjøiske Nordkapptunnelen (6,9 km), Honningsvågtunnelen (4,4 km) og Sarnestunnelen (195 meter), samt Veidnesbrua (520 meter).
Solomon R. Guggenheim Museum
Solomon R. Guggenheim Museum er et museum for moderne kunst i New York, grunnlagt i 1937. Det er det mest kjente av flere museer under stiftelsen Solomon R. Guggenheim Foundation, og henvises oftest til som bare «The Guggenheim» i USA. Museet ligger langs Fifth Avenue på Manhattans Upper East Side, vis á vis Central Park.
Museet har en stor samling kunst fra siste halvdel av 1800-tallet og frem til i dag, og viser i tillegg jevnlig utstillinger av kjente samtidskunstnere. Museet var i utgangspunktet dedikert til avantgardistisk kunst fra første halvdel av 1900-tallet som Vasilij Kandinskij og Piet Mondrian, men samlingen rommer også arbeider av kjente 1800-tallskunstnere som van Gogh og Édouard Manet.
Hovedbygningen fra 1959 er designet av Frank Lloyd Wright, og er kanskje mer kjent enn selve samlingen. Med sin runde, spiralformede konstruksjon er Guggenheim-museet et av New Yorks mest berømte og besøkte landemerker, og et fremstående eksempel på etterkrigstidens arkitektur.
Guggenheim-stiftelsen eier også museer i Bilbao, Las Vegas, Berlin og Venezia, og et nytt museum er under planlegging i Rio de Janeiro.
Richard Birkeland
Richard Birkeland (født 6. juni 1879 i Farsund, død 10. april 1928 i Kristiania) var en prisbelønt norsk matematiker, den første som holdt forelesning ved NTH.
Etter eksamen i bygg ved Kristiania tekniske skole, der han lærte matematikk av Elling Holst, tok han examen artium 1901 og lærte mer matematikk hos Henri Poincaré, Picard og Goursat i Paris, samt hos David Hilbert og Felix Klein ved Georg-August-Universität Göttingen. Fra 1903 til 1908 var han i vegvesenet og tegnet broer og veier. Før han i 1910 ble professor i matematikk ved det nye Norges tekniske høgskole i Trondheim, var han lærer ved sin gamle Kristiania tekniske skole ett år, universitetsstipendiat i matematikk fra 1908 til 1910, med det resultat at han i 1909 leverte sin avhandling om differensialligninger ved Det Kongelige Frederiks Universitet som det het da. Den var på fransk og het Sur certaines singularités des équations différentielles. Det ble lite forskning etter han ble viserektor 1916–17 og rektor der 1920–23, så han flyttet  til Oslo, der han var professor i anvendt matematikk fra 1923 til han døde. Han var faglig meget allsidig, men er mest kjent for arbeider om algebraiske likninger og hypergeometriske funksjoner.
Richard Birkeland var den som først fikk idéen til stiftelsen av Norsk matematisk forening 1918. Professor Birkeland var den første til å holde en forelesning ved NTH. Dette skjedde mandag 19. september 1910. Denne historiske hendelsen fant sted i auditorium C, og faget var matematikk.
Han var sønn av Theodor Birkeland (1834–1913) og Therese Karoline Overwien (1846–83). Faren var kjøpmann i Farsund og moren døde i barselseng. Richard var søskenbarn til fysikkprofessor Kristian Birkeland (1867–1917). I 1909 giftet Richard seg med Agnes Hoff (1883–1980). Sønnen Øivind (1910–2004) ble sivilingeniør fra NTH og byggforsker.
Han mottok Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning, ble tildelt St. Olavs Orden og fikk i 1973 oppkalt Richard Birkelands vei på Gløshaugen i Trondheim etter seg.
Rhône-Poulenc
Rhône-Poulenc var et fransk kjemisk og farmasøytisk selskap grunnlagt i 1928 som et resultat av sammenslåingen mellom Société Chemique des Usines du Rhône og Établissements Poulenc Frères. I januar 1999 gikk Rhône-Poulenc sammen med Hoechst AG og dannet Aventis. I 2004 gikk Aventis sammen med Sanofi-Synthélabo og dannet Sanofi-Aventis, nå Sanofi, verdens tredje største farmasøytiske selskap.
Landbruksdivisjonen av Rhône-Poulenc, som tok navnet Aventis CropScience etter sammenslåingen med Hoechst, ble solgt til Bayer AG i 2002. I 1998 ble kjemidivisjonen av Rhône-Poulenc utskilt som et egent selskap: Rhodia. Rhodia er verdensledende innenfor enkelte segmenter innenfor kjemisk industri.
I Norge er Rhône-Poulenc mest kjent for Rhoca Gil.
Åheim skule
Åheim skule er en offentlig grunnskole i Vanylven kommune i Møre og Romsdal.
Skolen tar imot elever fra 1. til 10. trinn.
Helsingør
Helsingør er en by i Danmark og senter for Helsingør kommune. Byen har 36 407 innbyggere (2014) av kommunens totale 61 000. Den ligger på Sjælland ved den smaleste delen av Øresund. Havnen har bilferge til Helsingborg i Skåne. Helsingør utgjør sammen med København den danske del av Øresundsregionen. Helsingør er Harstads vennskapsby.
På engelsk kalles byen av og til Elsinore, som i Shakespeares skuespill Hamlet.
Historie
Helsingør er opprinnelig plassert på den ytterste spissen av Nordsjælland, på en liten stripe hevet landjord fra siste istid.
Byen nevnes første gang i 1231 som en liten by ved Flynderborg. I 1426 får byen utvidede byrettigheter av Erik av Pommern, som samtidig flyttet bebyggelsen til området omkring Sankt Olai-kirken. Omkring samme tid innførtes Øresundstollen, hvilket betød en kraftig stigning i handelen i Helsingør. Tollen gikk direkte til kongen, men når skipene allikevel skulle legge til for å betale toll, kunne de likeså godt proviantere. Øresundstollen har hatt en avgjørende innflytelse på Helsingørs historie. Slottet Krogen ble anlagt som en direkte følge av den. På 1500-tallet gjennomgikk slottet om omfattende ombygging og ble samtidig omdøpt til Kronborg.
Helsingør ble på den måten avhengig av skipsfarten på godt og ondt. I krigs- og ulykkestid kunne det umiddelbart merkes i Helsingør, som for eksempel under pesten i 1710–1711 som drepte 1/3 av byens innbyggere.
Til gjengjeld kom de utenlandske idéene raskt til Helsingør i kraft av den omfattende kontakten med utenlandske handels- og sjøfolk som Øresundstollen gav. Påvirkningen kan idag blant annet ses på mange bygninger omkring i Helsingør.
Øresundstollens opphevelse i 1857 satte byen i dyp økonomisk krise, da skipene ikke lenger behøvde å ankre opp for å betale toll. Men allerede i 1882 begynte et nytt kapittel i Helsingørs historie, da Helsingør skibsværft og maskinbyggeri A/S åpnet. Dette ble startskuddet til industrialiseringen i Helsingør.
I 1892 ble fergeforbindelsen til Helsingborg åpnet, og da Kystbanen åpnet i 1897, ble Helsingør til et trafikknutepunkt til resten av Skandinavia.
I 1930-årene vokste Helsingørs befolkning betraktelig og byens areal ble tredoblet frem til 1970-tallet.
Arkitektur
Helsingør har vært forskånet for store branner; derfor består en stor del av sentrum i dag av hus fra 1500 til 1800-tallet. Det er især de to store kirkebygningene som dominerer Helsingør. Byens domkirke, Sankt Olai-kirken er byens eldste bygning, de eldste delene av kirken stammer fra 1200-tallet, da den var på størrelse med en liten romansk landsbykirke. Kirken som den står i dag er imidlertid fra 1559. Kirken er bemerkelsesverdig på grunn av de mange innvendige utsmykningene, hvoriblant kalkmaleriene og prekestolen bør fremheves.
Ved siden av domkirken finnes Karmelitterklosteret, som i dag står som det best bevarte klosteranlegg i hele Norden. Især imponerende er de nyrestaurerte kalkmaleriene og orgelet, som stort sett ser ut som det gjorde i 1660-årene, da den berømte organisten Diderich Buxtehude spilte på det.
Helsingør er blant annet hjemsted for LO-skolen og Den Internationale Højskole.
Rovde oppvekstsenter
Rovde oppvekstsenter var en offentlig grunnskole i Vanylven kommune i Møre og Romsdal.
Skolen tok imot elever fra 1. til 7. trinn.
Sylinderknøttsnegl
Sylinderknøttsnegl eller sylindersnegl, (Truncatellina cylindrica) er et bløtdyr og tilhører de landlevende lungesneglene. Den har et sylindrisk høyredreid skall, som er 0,9 millimeter bredt og 2 mm høyt. Skalloverflaten er matt og har tydelige ribber. Fargen er blekt gyllenbrun.
Sylinderknøttsneglen er sannsynligvis Norges mest truede landsnegleart. Funnet på Malmøya er fra 1800-tallet, men det er et nyere funn fra Akershus festning i 2006. I januar 2008 ble den bedt fredet av stiftelsen BioFokus.
Nord-Kypros
Nord-Kypros, eller Den tyrkiske republikken Nord-Kypros (tyrkisk: Kuzey Kıbrıs Türk Cumhuriyeti, forkortet KKTC, eller bare Kuzey Kıbrıs), omfatter den nordlige del av øya Kypros.
Foranlediget av forsøket på statskupp i Republikken Kypros i 1974, ble området nord på øya intervenert av Tyrkia. Den selvbestaltede staten Nord-Kypros ble i 1983 proklamert som republikk. Republikken anerkjennes av Tyrkia, men forøvrig ikke av andre stater.
Geografi
Nord-Kypros utgjør 37 % av øyas areal og har 18,8 % av den samlede befolkning.
Bysantinere, venetianere, osmaner og briter
Kypros er blitt erobret av flere forskjellige riker. Fra 395–1191 var Kypros en del av Det bysantinske riket. Senere kom Kypros under korsfarernes kontroll og for en liten periode også under mamelukkene. I 1489 annekterte Venezia Kypros og beholdt kontrollen til 1570, da tyrkerne overtok. Fram til første verdenskrig var hele Kypros en del av Det osmanske riket.
Britene leide øya fra 1878 og hadde uformelt tatt kontrollen på Kypros. I 1914 annekterte de øya.
Kravet om selvstendighet. Enosis (union) og Taksim (selvstendighet)
Allerede før den første verdenskrig vokste kravet om selvstendighet, både fra tyrkernes og fra grekernes side. Men mange grekere ønsket også union med Hellas (enosis).
Grekerne på øya dannet en illegal geriljaorganisasjon, EOKA (Ethnik Organosis Kyprion Agoniston), som under ledelse av oberst George Grivas startet en militær kampanje mot Storbritannia og mot den tyrkiske minoriteten.
Som forsvar mot EOKA dannet tyrkerne geriljaorganisasjon TMT i 1957. TMTs målsetting ble etterhvert deling av øya (taksim). Unntakstilstand ble erklært av britene, og varte til 1959.
Forfatningen i 1960
I 1960 fikk Kypros selvstendighet etter forhandlinger mellom Storbritannia, Hellas og Tyrkia. Det ble bestemt at de tre landene skulle være garantister for øyas selvstendighet, og at Kypros ikke kunne gå i union med en annen stat (ref: grunnloven 1960). Kypros skulle ha en gresk president og en tyrkisk visepresident, og parlamentet skulle bestå av 70 % grekere og 30 % tyrkere. Hellas skulle stasjonere en styrke på 950 mann, Tyrkia 650 mann.
Trøysask
Trøysask er brukt på 17- og 1800-tallet til servering av øl og melk. Trøysasken er et sylinderformet, lagget trekar med nebb eller tut. Den staven som står midt imot tuten eller nebbet, er formet som et øre eller håndtak. Det forekommer også trøysasker med tre håndtak. Jf. trøys. Andre betegnelser som er brukt på slike kar er kakk, stave og strippe.
Nord-Kypros
Forfatningen i 1960
Den spente situasjonen førte til at tyrkerne på øya krevde mer indre selvstyre, men dette kravet ble avvist av grekerne som var redd for at øya kunne bli varig delt. I 1971 vendte general Grivas tilbake til Kypros, etter at den nasjonale fronten året før var blitt dannet for å kjempe for enosis. Fronten brukte terror for å fremme sin målsetting, og ble antatt å stå bak et mordforsøk på Makarios i 1970 og en rekke angrep på tyrkisk-kyprioter. Grivas startet et samarbeid med Den nasjonale garde og dannet EOKA-B og rettet angrep på tyrkiske landsbyer og på den sittende kypriotiske regjeringen.
Begivenhetene i 1974
I 1974 gjennomførte nasjonalgarden et statskupp på Kypros, støttet av greske offiserer. Nikos Sampson fra EOKA ble utnevnt til president.
Erkebiskop og eks-president Makarios flyktet til Storbritannia, men Storbritannia var ikke villig til å intervenere, og Hellas fortsatte å sende forsterkninger. Denktaş ønsket britisk og tyrkisk militær inngripen for å hindre Hellas i ensidig å innføre enosis, men britene var ikke villige til å intervenere. 20. juli annekterte Tyrkia området for å beskytte tyrkisk-kypriotene og deres interesser. En FN-støttet våpenhvile trådte i kraft 22. juli. FNs sikkerhetsråd vedtok en resolusjon med krav om øyeblikkelig stans i den militære intervensjonen og tilbaketrekning av tropper som ikke var omfattet av eksisterende traktater, mens Tyrkia selv kalte invasjonen for Den første fredsoperasjon og mente at de i kraft av å være "garantistmakt" hadde rett til å intervenere. Men avtalen mellom Storbritannia, Hellas, og Tyrkia i 1960 gikk ut på at de tre landene skulle garantere for øya selvstendighet -- både enosis og taksim (deling av øya) var strengt forbudt. Hele den nordlige delen av øya kom under tyrkisk kontroll.
Etter at juntaen i Hellas falt 23. juli og sivile kom til makten i Hellas, samlet garantistmaktene seg til forhandlinger i Genève. Den 8. august kom representanter for de to gruppene på Kypros med i forhandlingene, men uten at det kom til noen løsning. Da den gresk-kypriotiske delegasjonen ba om tid til konsultasjoner etter å ha blitt presentert for et tyrkisk-kypriotisk forslag det ble bedt om øyeblikkelig svar på, ble invasjonen gjenopptatt. Tyrkerne rykket videre 14. august 1974 og tok til slutt 37% av øya, inkludert Famagusta. Den store greske bydelen Varosha ved Famagusta har stått som en spøkelsesby siden. FNs sikkerhetsråd tok i nye resolusjoner avstand fra fiendtlighetene og henstilte til partene om å respektere Kypros' suverenitet, territorielle integritet og uavhengighet.
Invasjonen ble medvirkende årsak til at militærregimet i Hellas gikk av 23. juli. Makarios fikk senere vende tilbake og fortsatte som president. 13. februar 1975 ble Den tyrkiske føderale staten Kypros utropt av tyrkisk-kypriotene, ikke som en selvstendig stat, men som en del av staten Kypros. Men grekerne ville ikke godta en slik ordning i frykt for at øya kunne bli delt. Rauf Denktaş ble valgt til president for dette selvstyrte området, og allerede i 1976 ble den lovgivende forsamling dannet. Samme år ble det nyvalg, og Spyro Kyprianous parti, Den demokratiske fronten, fikk flertall. Tyrkerne nektet å anerkjenne valgresultatet siden tyrkisk-kypriotene ikke hadde fått delta i valgprosessen. Kyprianou overtok etter Makarois' død i 1977. Mellom 1975 og 1977 ble det ført seks forhandlinger mellom partene, uten at det oppstod enighet. Kyprianou ble gjenvalgt i 1983, selv om partiet hans hadde fått noe mindre oppslutning enn sist. Samtidig ble det ført valg i den tyrkiske delen av øya, og der ble Rauf Denktaş gjenvalgt.
Republikken proklameres i 1983
Tyrkia anerkjente straks den selverklærte staten, men ble alene om det. EF (EU) vedtok å gå til handelssanksjoner mot den nye staten. Opprettelsen ble erklært ulovlig («legally invalid») av FNs sikkerhetsråd (i resolusjon 541 og igjen i resolusjon 544 samme år, men tyrkerne på øya fortsatte med å danne et eget stat, og i 1985 fikk Nord-Kypros ny grunnlov, og Rauf Denktaş ble igjen valgt til president.
Inntreden i EU
Rett før den greske delen av øya skulle bli EU-medlem ble det holdt en folkeavstemning over en gjenforeningsplan som FN hadde lagt fram. 65 % av tyrkerne stemte ja til gjenforeningsplanen. Blant den greske befolkningen svarte 76 % nei. En av hovedårsakene til grekernes nei var at gjenforeningsplanen ikke gav fordrevne gresk-kyprioter rett til å få tilbake sine konfiskerte eiendommer på Nord-Kypros; dette skulle avgjøres etter videre forhandlinger. Tyrkia skulle heller ikke betale kompensasjon for disse tapte eiendommer (hver delstat skulle kompensere sine egne innbyggere for eiendommer som de ikke kunne få tilbake i den andre delstaten), noe mange grekere mente var urettferdig fordi sine egne skattepenger skulle brukes til å betale kompensasjon til seg selv. Blant grekerne var det også stor misnøye over at Tyrkia skulle få beholde ca. 1000 soldater på øya. Selv om dette er et lite antall soldater hadde dette stor symbolsk betydning for mange grekere.
Landets ledelse
Mehmet Ali Talat ble valgt som president etter at Rauf Denktaş hadde vært president i mange år. Selv om han har hatt formelle samtaler med tidligere utenriksminister i USA C. Rice og andre lands ledere, har ikke Nord-Kypros blitt anerkjent som en selvstendig stat av andre land enn Tyrkia.
Ved valget 18. april 2010 ble statsminister Derviş Eroğlu valgt til ny president med 50,38 % mot Mehmet Ali Talats 42,85 %.
Nord-Kypros har fått status som observatør i Den Islamske konferanse etter avstemningen om Annan-planen.
Erstatningsdomstol
I 2010 vedtok Den europeiske menneskerettsdomstolen at den tyrkiske kommisjonen som ble opprettet i Nord-Kypros for å ta hånd om tidligere gresk-kypriotiske eiendommer, er et juridisk legitimt organ. Grekerne som måtte forlate sine eiendommer kan kontakte denne kommisjonen for å få kompensasjon.
Politisk system
Nord-Kypros' politiske system er hevdet å likne det franske, nemlig et parlamentarisk system med presidentdominans.
Administrativ inndeling
Nord-Kypros er inndelt i fem distrikter: Gazimagusa, Girne, Guzelyurt, Iskele, Lefkosa.
Tyrkisk-kypriotenes argumenter
Tyrkisk-kypriotene fryktet gresk overtakelse av øya og fordrivelse av den tyrkiske minoriteten. De mente de hadde rett til selvbestemmelse i en egen stat, og viste til FN-resolusjon 1514(XV) om nasjonenes rett til selvbestemmelse:
Videre mente tyrkisk-kypriotene at de var nødt til å opprette en selvstendig stat siden grekerne hadde overtrådt den kypriotiske grunnloven på en rekke punkter. Tyrkerne var etter massakrene i desember 1963 og våren 1964 presset sammen i små enklaver av de greske militsgruppene. Tyrkisk militær assistanse var nødvendig for å beskytte de tyrkiske enklavene mot nye  greske angrep. På den måten ville tyrkisk-kypriotene også hindre at den store greske drømmen om enosis ble til virkelighet.
Gresk-kypriotenes argumenter
Selv om FN har fastslått at alle folk har rett til selvbestemmelse, er det ikke dermed sagt at enhver minoritetsgruppe har rett til løsrivelse. Gresk-kypriotene mente at tyrkisk-kypriotene ikke kunne regnes som et eget folk, men var å regne som en nasjonal minoritet innenfor republikken Kypros. Ifølge gresk-kypriotene hadde tyrkerne allerede en egen stat i Tyrkia. De viser også til de ca. 100 000 innflytterne som kom fra Tyrkia etter invasjonen og mener at denne folkeforflytningen underminerer argumentasjonen om at de opphavlige tyrkisk-kypriotene representerte noen særskilt nasjonal egenart.
Grekerne mener også til at de litt over 100 000 tyrkisk-kypriotene som bodde i Kypros ikke ville ha utgjort en betydelig majoritet i nord uten de 100 000 innflytterne fra Tyrkia og den gjensidige etniske rensingen fra begge parter.
Trangviksposten
Trangviksposten var et norsk vittighetsblad i form av en fiktiv lokalavis, forfattet av redaktør Jacob Hilditch og utgitt i Aftenpostens søndagsnummer fra 1899 til 1907.
Ut over parodien inneholder Trangviksposten også elementer av småbyens kollektivbiografi, slik en også finner det i diktsuitene Spoon River Anthology av Edgar Lee Masters og Om desse steinane tala av Ola Jonsmoen.
Trangviksposten er kommet i bokform i flere utgaver, første gang 1900. Et utvalg ble utgitt av Den norske Bokklubben i 1980, redigert av Mentz Schulerud.
Trangviksposten ble illustrert av Øyvind Sørensen, Th. Kittelsen og Olaf Gulbransson.
Olav Snortheim
Olav Snortheim (født 9. april 1911, død 2. februar 1988) var en norsk folkemusiker. Snortheim vokste opp i Vestre Slidre, men bodde store deler av sitt liv på Harpefoss.
Snortheim behersket en rekke instrumenter: langeleik, munnharpe, bukkehorn, lur, seljefløyte og andre fløyter. Han var også kåsør, dirigent og sanger. Snortheim revolusjonerte langeleiksspillet ved at han innførte en ekstra streng på instrumentet for halvnoter.
Trachycarpus nanus
Trachycarpus nanus er den minste palmen i palmeslekten Trachycarpus og kommer opprinnelig fra Yunnan-provinsen i Sørvest-Kina. Her vokser palmen i fjellene opp til en høyde på 1800 meter.
Det er en svært ettertraktet og kuldeherdig palme som normalt ikke utvikler en stamme over bakkenivå, men som utvikler en kort liten stamme under bakken. Palmen har vifteformede blader i likhet med vindmøllepalmen, men bladene er noe mindre og stivere og kan ha en distinkt blåaktig farge.
I motsetning til palmer generelt vokser blomsterstanden oppreist for å ikke være i kontakt med bakken. Dette gjør palmen sårbar overfor geiter som beiter på blomsterstanden, noe som har ført til at svært få palmer klarer å sette frø. Derfor kan tilgangen på frø til tider være knapp, og begrenser samtidig tilvekst av nye palmer i området.
Palmen egner seg godt som en bunndekkeplante, og kan være et alternativ til vindmøllepalmen i områder hvor denne trives.
NM i innebandy 2007/08
NMs toppscorer ble Tomas Stræte med 32 poeng totalt for Slevik.
Fiskåbygd skule
Fiskå skule eller Fiskåbygd skule er en offentlig grunnskole i Vanylven kommune i Møre og Romsdal.
Skolen tar imot elever fra 1. til 7. trinn.
Nikolaos Georgantas
Nikolaos Georgantas (gresk: Νικόλαος Γεωργαντάς; født 12. mars 1880, død 23. november 1958) var en gresk friidrettsutøver, som hadde olympisk suksess i steinkast og diskos.
Under OL 1904 i St. Louis deltok relativt få utøvere fra Europa. Nikolaos Georgantas ble diskvalifsert i kulestøt på grunn av feil teknikk, men tok bronse i diskos med et kast på 37,68 meter, slått av amerikanerne Martin Sheridan og Ralph Rose.
Under jubileumslekene 1906 i Athen deltok Georgantas i diskos, både i fristil og i gresk stil. I fristil vant Martin Sheridan foran Georgantas, som tok sølvmedaljen, mens finske Verner Järvinen tok bronsemedaljen. I diskos i gresk stil vant Järvinen med et kast på 35,17 meter, foran Georgantas med 32,80. I steinkast oppnådde Georgantas 19,925 meter, og vant gull foran Martin Sheridan. Steinen veide 6,4 kg.
Under OL 1908 i London deltok Georgantas i fire øvelser, blant annet kulestøt, men man kjenner bare til resultatet fra diskos i gresk stil, der han ble nummer seks.
Round Island
Round Island er ei ubebodd øy 22,5 km nordøst for Mauritius. Arealet er 214 hektar, og høyeste punkt er 280 moh.
Øya er et tilfluktssted for arter som er utryddet på selve Mauritius på grunn av menneskelig aktivitet og innførte arter. Krypdyrarter som nå bare finnes på Round Island er Round Island-kjølskjellboa, daggekkoen Phelsuma guentheri, gekkoen Nactus durrelli og skinken Leiolopisma telfairii. En annen slange, Round Island-boa, er ikke sett siden 1975, og er antakelig utryddet.
Den mest kjente plantearten som nå bare finnes på Round Island er flaskepalmen (Hyophorbe amauricalis) med bare ti viltvoksende eksemplarer. Av artene Fernelia buxifolia og Dictyosperma album var. conjugatum finnes det bare ett eksemplar.
Innførte geiter og kaniner hadde gjort stor skade på den opprinnelige vegetasjonen, men de ble fjernet i en utryddelseskampanje på 1980-tallet. Øya er et naturreservat.
Värmland
Värmland er et landskap i Svealand i det vestlige Sverige. Värmland grenser i sør til Västergötland og Dalsland, i vest til Norge og i øst til Dalarna, Västmanland og Närke. I landskapet finnes det 5500 kjente fornminner.
Landskapet ligger i hovedsak i Värmlands län og Karlstad stift. Prins Carl Philip og prinsesse Sofia er hertugpar av Värmland.
Raymondionymidae
Raymondionymidae er en gruppe (familie eller underfamilie) av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea). De blir ofte regnet som en undergruppe av familien snutebiller (Curculionidae) eller til familien sumpsnutebiller (Erirhinidae), men nyere klassifikasjoner (for eksempel Fauna Europaea, ) regner dem ofte som en egen familie. De er små snutebiller som lever underjordisk. Gruppen er ikke kjent fra Nord-Europa.
Utseende
Små, avlange snutebiller. De mangler fasettøyne og er blinde. Snuten er ganske lang, og antennene er festet nær spissen av denne. Brystskjoldet (pronotum) er lengre enn bredt, med helt avrundede sider og store punktgroper på oversiden. Det kan ha en Y-formet fure. Dekkvingene er ovale, med tydelige punktrekker. Beina, spesielt føttene, er ganske korte, bakleggene er flate og utvidet sidelengs, nærmest trekantede.
Levevis
Raymondionymidene lever underjordisk og man finner dem bare dersom man vasker ut prøver av jord eller dyptliggende humus. De fleste kjente artene lever i Sør-Europa, men det er vel sannsynlig at det finnes mange uoppdagede arter i andre områder. Lite synes kjent om hva de lever av.
Kilder
Morrone, J.J., Osella, G. og Zuppa, A.M. 2001. Distribution patterns of the relictual subfamily Raymondionymidae (Coleoptera, Erirhinidae): a track analysis. Folia Entomologica Mexicana 40 (3): 381-388.
Nettressursen Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr.
Eksterne lenker
Raymondionymus orientalis (foto: Massimo Meregalli):
Knut Bergsland
Knut Bergsland (født 7. mars 1914 i Kristiania, død 9. juli 1998 i Oslo) var en norsk professor i finsk-ugrisk språkvitenskap (fennougristikk) ved Universitetet i Oslo.
Duffelcoat
Duffelcoat eller duffeljakke, på norsk også skrevet dyffelcoat og vanligvis uttalt døffelkåut som på engelsk, er en varm, kort frakk eller sid ytterjakke som er laget av dyffel eller liknende varme ullmaterialer. Plagget lukkes med pinner laget av horn, bein, tre eller plast og stropper eller hemper. Frakkene er vanligvis utstyrt med hette. Duffelcoater kan bæres som ytterplagg av både menn og kvinner.
Knut Bergsland
Liv og virke
Hans første arbeid innen samisk språk ble publisert i 1942, om Det samiske slektskaps- og svogerskapsordsystem. Hans doktoravhandling, Røros-lappisk grammatikk, kom i 1946, og han publiserte siden en rekke vitenskapelige arbeider, foruten lærebøker og undervisningslitteratur i og på samiske språk. Innenfor samisk var Bergslands hovedfelt de sørsamiske dialektene. Foruten samisk og finskugrisk språkforskning arbeidet Bergsland også med aleutisk og eskimoisk språkforskning. Sammen med Israel Ruong laget han i 1948 Bergsland-Ruong-rettskrivingen som var i bruk i nordsamisk fra 1948 til 1978.
Duffelcoat
Bakgrunn og bruk
Plagget regnes som typisk britisk og stammer opprinnelig fra 1890 da en engelsk klesfabrikant begynte å markedsføre vintertøy laget av dyffel fra Belgia. Duffelcoater ble særlig populære som yttertøy for britiske marinesoldater under første og andre verdenskrig. Hetta ble laget stor og vid nok til å kunne trekkes over ei matroslue, og pinnene som lukker plagget, ble valgt slik at en kunne håndtere dem også med varme votter på.
Knut Bergsland
Liv og virke
I tillegg til språkvitenskapelig forskning har Bergsland skrevet artikler innenfor samisk kultur og historie, så som Runebomme (1969), Om middelalderens finnmarker (1970), Jemtlands grense mot Herjedalen i samisk lys og Lais Lappebyen (1978). han skrev flere faglige utredninger om sørsamenes historie, knyttet til sørsamenes rettskamp for deres gamle bruksområder. Her engasjerte Bergland seg sterkt i arbeidet med å dokumentere sørsamenes bosetning og bruksområde. Han arbeidet med å fremskaffe stedsnavns- og annen språkhistorisk materiale, og forskjellig historisk arkivmateriale, blant annet en utredning for samenes part i Brekkenvassmålet i Høyesterett i 1963; Utredning for Skattefjällsmålet om de sydlige sameområders historie omkring 1751 (1975), og en sakkyndig utredning om sørsamenes historie for Samerettsutvalget (ikke publisert).
Duffelcoat
Bakgrunn og bruk
Duffelcoater har siden 1960-årene også vært veldig populære i Frankrike.
Dyffel er et glatt eller diagonalvevd ullstoff med halvlang lo. Ordet stammer fra Duffel i Belgia.
Robert LeRoy Cochran
Han tjenestegjorde som soldat under første verdenskrig, deretter konkurrerte han mot den republikanske guvernørkandidaten Dwight Griswold om å bli guvernøren i Nebraska. Cochran vant med 50,8% mot 47,7% og ble innsatt i 1935. I 1940 prøvde han forgjeves å bli senator for Nebraska men han tapte for Hugh Butler med 57% mot 41,5%.
Han tjenestegjorde som oberst i den amerikanske hæren under andre verdenskrig. Han var frimurer og var medlem av Masonic Tempelridderne.
Migidae
Migidae er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører den forholdsvis primitive gruppen Mygalomorphae. Disse edderkoppene er utbredt på den sørlige halvkulen.
Utseende
Forholdsvis små mygalomorfe edderkopper uten påfallende hårkledning, gjerne brune eller rødlige på farge. Forkroppen er glatt og glinsende, de åtte øynene er spredt utover langs forkanten. Forkroppen har en U-formet grop midt på ryggen. Beina er kraftige, med korte børster, men uten lange hår. Spinnvortene er ganske korte.
Levevis
Som de fleste andre mygalomorfe edderkopper lever de i tunneler med et hengslet lokk av silke øverst. Noen lager gangene sine i barken på trær, eller i stammer av trebregner. Gangene er svært godt kamuflert.
Giftige arter
Ingen av artene er regnet som farlige for mennesker.
Utbredelse
Med ett unntak lever denne familien bare på den sørlige halvkulen. Den eneste representanten på den nordlige halvkulen er Moggridgea socotra som lever på Sokotra. De enkelte slektene har ofte ganske begrenset utbredelse, for eksempel lever nesten alle artene i slekten Migas på New Zealand, og alle artene i slekten Paramigas på Madagaskar.
Kulla kommune
Kulla (finsk: Kullaa) er en tidligere kommune i landskapet Satakunta i Finland. Kommunen hadde innbyggere i 2002. Kulla var en finskspråklig kommune.
Den 1. januar 2005 ble Kulla kommune slått sammen med Ulvsby kommune.
Borger With
Borger With (født 6. november 1872 i Kragerø, død 7. november 1930) var en norsk jurist (overrettssakfører), bankmann og politiker (H). Han ble direktør for Kristiania folkebank i 1906 og døde mens han fortsatt var direktør. Før det arbeidet han periode som sorenskriverfullmektig i Hallingdal (han bestyrte kontoret mens sorenskriveren satt på stortinget) og deretter som jurist i Realbanken. Han var Christianias (Oslos) ordfører fra 1923 til 1928.
Borger Withs gate i Bydel Sagene er oppkalt etter With.
Kaospilotstudiet
Utdannelsen har sitt utspring i den danske Kaospilotskolen i Århus, som ble startet i 1991. Utdannelsen baserer seg i stor grad på prosjekt- og prosessarbeid med samfunns- og næringsliv, gjennom prinsippet om «learning by doing».
Utdannelsen
I Norge startet Kaospilotene en bachelorutdanning høsten 2005. Undervisningsspråket er norsk og interskandinavisk, en blanding av de skandinaviske språkene. I Århus er det en internasjonal linje med engelsk som undervisningsspråk. Høsten 2006 startet det Kaospilotutdanning også i Sverige, ved Malmö Högskola, og i september 2007 startet Kaospilotutdanning i Rotterdam i Nederland.
Studiet har en akkumulativ logikk; for hvert år legger studentene til dypere og mer kompleks kunnskap på de samme fagfeltene. De fire kjernefagene er:
Rudolph Valentino
Rudolph Valentino (født 6. mai 1895, død 23. august 1926) var en italiensk-amerikansk skuespiller.
Med tilnavnet «Den store elskeren» var han det første virkelige mannlige sexsymbol i filmhistorien. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Barndom og ungdom
Valentino ble født i Castellaneta i Italia samme år som filmkameraet ble oppfunnet (1895). Han var sine foreldres tredje barn, og hans fulle navn var Rodolfo Alfonso Raffaello Piero Filiberto Guglielmi di Valentina d'Antoguolla. Familien hadde i alt fire barn, men Rudolfs to søstre døde som barn.
Utdanning
Som femtenåring i 1910 prøvde han å bli tatt opp ved en militærskole, men fikk ikke plass der fordi han ikke tilfredsstilte de fysiske kravene, da brystkassen hans var en tomme for liten i omkrets. Han endte opp med å studere agrokultur ved Nervi i Genova.
Etter studiet tilbragte han tid i Paris hvor han blant annet lærte å danse. Etter dette dro han tilbake til Italia, hvor hans manglende ambisjoner opprørte familien.
New York
I 1913 forlot han Italia til fordel for USA, etter råd fra hans venn Domenico Savino. Han ankom i New York City Første juledag 1913. Etter å ha brukt opp en liten arv levde han i fattigdom og forsørget seg med småjobber som å rydde bordene i restauranter og å stelle hager.
Til slutt fikk han flere dansejobber. Han jobbet som profesjonell dansepartner i selskaper, han var danseinstruktør, og senere også oppvisningsdanser. Han ble kjent i selskapslivet for sine fremføringer av den argentinske selskapsdansen tango.
Hollywood og det første ekteskapet
Valentino sluttet seg til et operette-selskap som reiste til Utah og så ble oppløst. Han reiste derfra til San Francisco, hvor han møtte skuespilleren Norman Kerry som overtalte ham til å prøve på en karriere i filmen, som fortsatt var i stumfilmperioden.
I 1919, etter en rekke småroller hvor han oftest spilte gangster eller bølle, giftet han seg med Jean Acker, en dels Cherokee filmstjerne (som senere sto frem som lesbisk). Det gikk rykter om at ekteskapet deres aldri ble fullbyrdet – Acker hadde visstnok låst Valentino ute av hotellrommet deres brylluspnatten – og til tross for hans forsøk på å berge ekteskapet ble de to separert kort etter, og de ble skilt i 1922
Sheiken
Valentino møtte manusforfatteren June Mathis, som hadde blitt imponert av hans rolle som «kabaret-parasitt» i The Eyes of Youth. Hun foreslo for regissøren Rex Ingram at Valentino kunne få en av hovedrollene i Ingrams neste film, De fire Ryttere. Da filmen kom i 1921 ble den en suksess både kommersielt og blant kritikerne, og den gjorde Valentino til en stjerne. Denne suksessen ga ham hans legendariske rolle i Sheiken.
Andre ekteskap
Valentino møtte Natacha Rambova (kostymedesigner og art director) første gang på settet til Uncharted Seas i 1921. De to jobbet også sammen på filmen Kameliadamen, og hadde da innledet et romantisk forhold. De inngikk ekteskap 13. mai 1922 i Mexicali, Mexico. Dette resulterte i at Valentino ble fengslet for bigami, ettersom skilsmissen fra Acker fortsatt ikke var sluttført da lovverket i California på denne tiden krevde at skilte par måtte vente et helt år fra skilsmissen før de kunne gifte seg på nytt. Valentino og Rambova giftet seg på nytt et år senere.
Blood and Sand fra 1922 med Lila Lee og vampen Nita Naldi befestet Valentino som den fremste stjernen i sin tid. I 1923 førte derimot en uenighet med Paramount Pictures til at Valentino ved dom fikk forbud mot å lage filmer med andre produsenter. For å sikre at navnet hans holdt seg i publisitetens søkelys dro Valentino ut på en landsomfattende danseturné etter forslag fra sin manager George Ullman.
På denne tiden reiste han også til Europa og hadde et minneverdig besøk i hjembyen sin. Da han kom tilbake til USA ble han kritisert av fansen for sitt nyanlagte skjegg, og måtte barbere det vekk.
United Artists
I 1925 inngikk Valentino en ny kontrakt med United Artists, denne inneholdt en klausul om at hans kone ikke hadde adgang til settet hvor filmene hans ble spilt inn (det var antatt at hennes tilstedeværelse hadde forsinket tidligere produksjoner som Monsieur Beaucaire). Han ble separert fra Rambova kort etter, og hadde en affære med den polske skuespillerinnen Pola Negri.
I denne perioden spilte han inn to av sine mest kritikerroste og suksessfulle filmer, The Eagle, basert på en historie av Alexander Pushkin, og Sjeikens sønn, en oppfølger til Sheiken, begge med den populære ungarskfødte skuespillerinnen Vilma Bánky i kvinnelig hovedrolle.
Chicago Tribune
I juli 1926 ble Valentino angrepet i en anonym lederartikkel i The Chicago Tribune hvor forfatteren beskyldte Valentino for å feminisere den amerikanske mann. Dette angrepet var forårsaket av en pudderdispenser forfatteren hadde sett på et offentlig toalett. Valentino ble rasende og svarte med å utfordre forfatteren til en boksekamp, men fikk aldri noe svar på utfordringen. Kort tid etter dette hadde Valentino middag med den berømte journalisten H.L. Mencken for å få råd om hvordan han best kunne håndtere sladder. Mencken uttalte senere at han syntes Valentino var en hyggelig gentleman, og skrev svært sympatisk om ham i en artikkel som kom på trykk i Photoplay noen måneder etter Valentinos død.
Dødsfallet
15. august 1926 kollapset Valentino på Hotel Ambassador i New York. Han ble bragt til sykehus og operert for en punktert byll. Operasjonen gikk bra, og det virket som om han var på bedringens vei da han fikk bukhinnebetennelse som spredte seg til hele kroppen. Åtte dager senere døde han, 31 år gammel.
Kaospilotstudiet
Kompetansemodell
Studiet bygger på en kompetansemodell som går utover det rent faglige eller akademiske. Pedagogikken er bygget opp for å styrke følgende kompetanser hos studentene:
Kurt Alder
Kurt Alder (født 10. juli 1902, død 20. juni 1958) var en tysk kjemiker. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi i 1950, sammen med Otto Diels, for oppdagelsen av Diels-Alderreaksjoner.
Kaospilotstudiet
Verdier
Kaospilotene opererer med seks verdier som danner grunnlaget for prinsippene bak studiet:
Kurt Alder
Biografi
Alder ble født i et industriområde i Königshütte, Schlesien (dagens Chorzów, Polen), hvor han fikk sin første skolegang. Alder forlot området da Königshütte ble en del av Polen i 1922. Han studerte kjemi ved universitetet i Berlin fra 1922, og senere ved universitetet i Kiel hvor han i 1926 tok sin doktorgrad med Diels som sin veileder og mentor.
I 1930 ble Alder utnevnt til foreleser i kjemi ved universitetet i Kiel, og forfremmet til lektor i 1934. I 1936 forlot han Kiel for å arbeide hos IG Farben Industrie i Leverkusen, hvor han arbeidet med syntetisk gummi. I 1940 ble han utnevnt til professor i eksperimentell kjemi og kjemisk teknologi ved Universitetet i Köln og samtidig til direktør for Instituttet for kjemi der. Gjennom denne tiden, til tross for mange hindringer for original forskning under andre verdenskrig, fortsatte han et systematisk program for forskning innenfor syntese av organiske forbindelser, som var hans primære interesse. I alt publiserte han mer enn 151 artikler innenfor dette fagområdet. Alder mottok en rekke æresdoktorgrader og andre priser for sitt arbeide. I 1950 delte han Nobelprisen i kjemi med Diels for arbeidet på det som nå er kjent som Diels-Alderreaksjonen. Månekrateret Alder er oppkalt etter han som en heder for hans vitenskapelige innsats. Insektmidlet aldrin, som ble syntetisert gjennom en Diels-Alderreaksjon, er også navngitt etter han.
Om forlatelse
Om forlatelse (originaltittel: Atonement) er en britisk film fra 2007. Den er basert på Ian McEwans roman med samme tittel og er regissert av Joe Wright. Manuset er skrevet av Christopher Hampton. Filmen er produsert av Working Title Films og har Keira Knightley og James McAvoy i hovedrollene.
Sammendrag
I 1935 er Briony Tallis (spilt av Saoirse Ronan) en 13 år gammel jente fra en velstående familie, med en lidenskap for å skrive. Hun har skrevet et manus, og skal opptre i et skuespill under en familiesammenkomst. Hun titter ut av soveromsvinduet sitt, og spionerer på sin eldre søster, Cecilia, og hushjelperens sønn, Robbie Turner, som Briony er hemmelig forelsket i. Ved et uhell ødelegger Robbie en stor vase, og Cecilia tar av seg ytterklærne og klatrer opp i en fontene for å hente en bit av den ødelagte vasen. Briony tolker scenen feil, og tror at Robbie beordret henne til å kle av seg og gå ut i vannet.
Senere skriver Robbie et brev til Cecilia for å be om unnskyldning for denne hendelsen. I ett utkast, kun ment som en spøk, tilstår Robbie sin seksuelle tiltrekning til henne og bruker veldig eksplisitte ord. Deretter skriver han et mer formelt brev, og ber Briony om å levere det. Først etterpå innser Robbie at han har gitt henne feil brev. Briony leser brevet, og beskriver det for sin femten år gamle kusine, Lola, som kaller Robbie for en "sex maniac"
Før middag beklager Robbie det obskøne brevet, men til sin overraskelse innrømmer Cecilia sin hemmelige kjærlighet til ham. Senere har de sex i familiens bibliotek. Briony oppdager dem, og tror at Robbie har voldtatt Cecilia. Senere ser Briony at Lola tilsynelatende blir voldtatt av en mann, men mannen flykter. Lola og Briony snakker sammen, og kommer frem til at det var Robbie som hadde sex med Lola. Basert på deres vitnesbyrd, og det eksplisitte brevet han tidligere skrev til Cecilia, blir Robbie arrestert av politiet. Fire år senere, etter utbruddet av andre verdenskrig, blir Robbie løslatt fra fengsel under forutsetning av at han melder seg inn i militæret. Han slåss i Frankrike, og kommer seg til fots til Dunkerque. Briony, nå 18 år gammel, har valgt å bli sykepleier i London i stedet for å begynne ved University of Cambridge. Hun skriver brev til søsteren, men Cecilia har fremdeles ikke tilgitt Briony for hennes løgner da Robbie ble arrestert flere år tidligere. Robbie, som er alvorlig syk på grunn av et infisert sår, venter på å bli evakuert fra Dunkerque.
Briony angrer på at hun fremmet anklager mot Robbie. Hun hører at Paul Marshall, en venn av storebroren hennes, snart skal gifte seg med Lola. Under bryllupet innser Briony at det var Paul Marshall som hadde sex med Lola. Briony reiser til Cecilia for å be om unnskyldning ansikt til ansikt. Hun blir overrasket over å se søsteren sammen med Robbie, som har permisjon fra militæret. Briony ber om unnskyldning for å ha sviktet, men Robbie er sint fordi hun fremdeles ikke har påtatt seg ansvaret for sine handlinger.
Cecilia tror at de kan få Robbies dom omgjort. Briony er enig, men sier at Lola sannsynligvis ikke vil vitne mot mannen sin.
Ti år senere er Briony en voksen kvinne, og en vellykket forfatter. Hennes siste bok, en selvbiografisk roman, inneholder en scene som beskriver hennes besøk og unnskyldning til Cecilia og Robbie. Men hun innrømmer at denne scenen bare skjedde i hennes egen fantasi. Cecilia og Robbie ble aldri gjenforent i virkeligheten: Robbie døde av sepsis i Dunkerque før han rakk å bli evakuert. Cecilia døde noen måneder senere i et bombe-angrep under Blitzkrieg. Med boken sin håper Briony å gi Robbie og Cecilia den lykkelige slutten som hun frarøvet dem i det virkelige liv.
Priser og nominasjoner
Filmen vant Golden Globe for beste film (drama) og beste originale filmmusikk (Dario Marianelli). Den var også nominert for beste regi (Wright), beste manus (Hampton), beste kvinnelige hovedrolle i et drama (Knightley), beste mannlige hovedrolle i et drama (McAvoy) og beste kvinnelige birolle (Saoirse Ronan).
Rudolph Valentino
Begravelsen
Begravelsesmessen hans i New York ble avholdt i Saint Malachy's Roman Catholic Church, ofte kalt «skuespillernes kapell», ettersom den ligger i West 49th Street i nærheten av teatrene på Broadway. Skuespillerinnen Pola Negri fikk et hysterisk anfall og ble liggende gråtkvalt over kisten.
Sitater
''Women are not in love with me but with the picture of me on the screen. I am merely the canvas on which women paint their dreams'' – «Kvinner er ikke forelsket i meg, men i bildet av meg på lerretet. Jeg er kun lerretet som kvinner kan male sine drømmer på.»
Jens Adolf Jerichau
Jens Adolf Jerichau (født 17. april 1816 i Assens, død 24. juli 1883 Neder Draaby ved Jægerspris) var en dansk billedhugger, professor ved Det Kongelige Danske Kunstakademi fra 1849 og dets direktør i perioden 1857–1863.
Siri Kalvig
Siri Margrethe Kalvig (født 6. november 1970 i Stavanger) er gründer og tidligere administrerende direktør i værvarselselskapet Storm Weather Center, som ble etablert i 1997. I 2014 fullførte hun doktorgraden i offshoreteknologi ved Universitetet i Stavanger. Før det ledet hun Storm Weather Centers Stavanger-kontor. Hun har også vært styremedlem ved Universitetet i Stavanger i perioden 2007 til 2009. Siden 2018 er hun administrerende direktør i det statlige selskapet Nysnø Klimainvesteringer.
Jens Adolf Jerichau
Jerichau regnes som en av Danmarks betydeligste billedhuggere.
Blant hans verk er «Herkules og Hebe», «Adam og Eva efter syndefaldet», «Panterjægeren», «H.C. Ørsted–monumentet» og skulpturen av kong David foran Vor Frue kirke i København.
Siri Kalvig
Hun har studert fysikk og astrofysikk ved Universitetet i Oslo, og meteorologi ved Geofysisk institutt ved Universitetet i Bergen (UiB). Ved UiB tok hun hovedfag i 2005. Tittelen på hovedfagsoppgaven hennes i meteorologi var «Lokal- og mikrometeorologi (Vindstress på sjøis i Barentshavet)».
Jens Adolf Jerichau
Liv og virke
I perioden 1831–1837 var han elev ved Kunstakademiet for å bli maler, samtidig som han tegnet privat hos C.W. Eckersberg. Etter en periode endret han fagområde for i stedet å utdanne seg til billedhugger og det siste året ved akademiet modellerte han hos Hermann Ernst Freund.
Han reiste til Roma med privat støtte i 1838 og ble værende til 1848. Møtet med Bertel Thorvaldsen og antikken ble helt avgjørende for Jerichaus kunstneriske utvikling og bestemmende for stilen i ungdomsverker som frisen «Alexanders bryllup med Roxane» fra 1842–1845 og den store gruppen «Herkules og Hebe» fra 1845. Et helt personlig arbeid er den dramatiske «Panterjægeren» fra 1846 med den voldsomme, men harmonisk beherskede bevegelsen og det inntrengende naturstudiet.
Siri Kalvig
Kalvig danset en del ballett i sin tidlige ungdom, men la all dansing på hylla da hun valgte å prioritere meteorologistudiene. Høsten 2008 var hun med på dansekonkurransen Skal vi danse på TV 2.
Kalvig vant Venstres miljøpris i 2008 Hun ble tildelt årets fagpris under Gullruten 2009 for «sin faglige styrke, og formidlingen av sitt fag på flere plattformer». I 2021 ble hun tildelt HR Norges lederpris.