cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
VCR
VCR er et videosystem utviklet av Philips. Systemet er også kjent under navnet "N1500" som var modellnummeret på den første spilleren, men VCR (Video Cassette Recording) regnes som det offisielle navnet. Systemet kom så smått på markedet i 1972, og var da kun tilgjengelig for offentlige organisasjoner. Året etter ble det også tilgjengelig på privatmarkedet, men grunnet høy pris (ca. 50-60 000,- i 2007-valuta) og middelmådig driftsikkerhet ble det ikke solgt i spesielt store antall. Spilletiden var dessuten ikke lengre enn 45 minutter og kassettene var svært dyre. Likevel regnes dette som verdens første fullverdige hjemmevideosystem; Det var enkelt i bruk, spilleren kunne brukes mot en vanlig TV uten modifisering og man hadde timer for automatisk innspilling. Mekanisk sett var spilleren bygget opp som en avansert lydbåndopptaker. Overføringen fra funksjonsvelgertastene til drivverket var helt mekaniske, og man hadde pressvalser og capstanaksel som i en vanlig båndopptaker. Spilleren ble drevet av to induksjonsmotorer (en til videohodet og en til båndfremtrekk) som ble bremset elektromagnetisk for å holde riktig hastighet. De to båndspolene lå oppå hverandre inni kassetten og båndhastigheten var hele 14,29 cm/sekund. Chassiset var laget i aluminium, men vekten av mekanikken gjorde at spilleren likevel veide godt og vel 20 kg. Bryterpanelet var av børstet aluminium og toppen av svart plast, og "bunnen" bestod av en kraftig treramme. Klokken var mekanisk, av omtrent samme type som ble brukt på komfyrer. Opptak kunne stilles inn maksimalt et døgn i forveien. Man måtte da stille timeren og la spilleren stå med innspillingsknappen og strømbryteren nedtrykt. Spilleren hadde en "Color Killer" (en knapp merket "CK") som kunne brukes av de som hadde svart/hvitt-TV. Man deaktiverte da fargekretsene i VCR-spilleren, noe som gav bedre bildekvalitet, men kun svart/hvitt. Elektronikken var 100% diskret, altså ingen IC-brikker. Elektrisk sett var den relativt robust, men mekanikken var problematisk, først og fremst videohodene (som forøvrig bare var garantert 50 timers levetid de første par årene på markedet) og båndføringssystemet.
Noen år senere kom etterfølgeren N1502, som var mer moderne, med plastkabinett, elektronisk styrte likestrømsmotorer og digital klokke og timer. Elektronikken ble dessuten mer oversiktlig oppbygget med lett utbyttbare moduler på samme måte som i Philips TV. Denne spilleren kan under ideelle forhold gi en bildekvalitet sammenlignbar med DVD, men man har fortsatt bare monolyd og spilletid på maks en time pr. kassett. Mange av drivverksproblemene er rettet, men det er fortsatt enkelte skjønnhetsfeil, blant annet kan drivreimen til de hurtigroterende videohodene fly av reimhjulene på grunn av den høye hastigheten.
Enda et par år senere, i 1977-78 kom N1700. Det var i utgangspunktet samme system og samme konstruksjon, men i "Long Play"-utgave som gav dobbelt så lang spilletid som før. Det er verdt å merke seg at denne spilleren IKKE kan spille av kassetter som er spilt inn i den "gamle" hastigheten. N1700 var i salg helt til ca. 1980 da Video 2000 overtok.
Yang Shin-young
Yang Shin-young (født 8. november 1990) er en sørkoreansk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp og tidligere i kortbaneløp. Hun representerte landet sitt i hurtigløp under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hennes beste individuelle resultat var nummer 27 på 3,000 meter.
Enstonig ringer den lille klokken
«Enstonig ringer den lille klokken» er opprinnelig en russisk folketone som heter «Odnozvučno zvenit kolokolčik» på originalspråket. Den er altså i utgangspunktet ikke en kristelig sang, men handler om en reisende som har vært langt og lenge borte fra sitt hjemland. Med sterk hjemlengsel påbegynner han reisen tilbake igjen. Han har en lang reise foran seg der han begynner å føle og se for seg hvor vakkert det var. Og ensomt hører han klokken ringe fra moderlandet i det fjerne.
Yang Shin-young
Hun er verdensmester i 3,000 stafett fra 2008 i Gangneung, Sør-Korea.
Enstonig ringer den lille klokken
Ut fra denne historien har det nok derfor vært naturlig å kunne tolke den i religiøs betydning om riket, «Staden» man får komme til etter livets reise; «Det Nye Jerusalem», Himmelriket. Den ble senere skrevet om i en tydelig kristen språkdrakt, den som i dag kanskje er mest kjent med: «Jag har hört om en stad ovan molnen». Denne svenske teksten er frikirkelig og skrevet av Lydia Lithell.
Forskjellige versjoner
I Sverige er den en oppskattet begravelsesalme. Sangen står, tross at den er velkjent, kun i et fåtall svenske salmebok/salmebøker.
Det finnes utallige versjoner av denne russiske folketonen. Blant annet har legendariske sangere som Ivan Rebroff og Nicolai Gedda har spilt inn denne sangen på russisk, da i sin originale form. En av de nyeste versjonene som er spilt inn er med det russiske koret The Kremlin Capella, en versjon som ble brukt til dokumentaren Secret Treasures of the Kremlin and Russian Bohemia. I 1970 ble den også en meget populær slager, da den nederlandske barneskuespilleren og sangeren Heintje sang den med tittelen «I'm a little boy».
Blant svenske artister som har fremført eller spilt den inn på plate er blant annet duoen Curt & Roland (Curt Petersen og Roland Lundgren). Roland Lundgren og Curt Petersen, sang og gitarer spilte den første gang inn i Oslo 24. mai 1965. Sangen ble utgitt på singlen Harmoni HS 203. De spilte i 1973 inn en ny versjon i Nashville, USA, som ble utgitt på LP-platen Curt & Roland i Nashville (Pilot PL 2020) samme år. I mange år deretter var den den mest ønskede kristne sangen på svensk radio. I 2005 spilte Carola Häggkvist inn sangen. Den ble utgitt på hennes album Störst av allt (Sonet/Universal).
Danske Boolsen-kvartetten, med Mogens Kilde på hammondorgel, spilte den inn i svensk versjon på 78-platen Nomi Nr. 5.
Norske Arne Bredesen med NGK Studio Ensemble spilte den inn på svensk 19. oktober 1967. Den ble utgitt på EP-platen Harmoni HEP 275.
I Sverige er den publisert i:
«Där de milsvida skogarna susa»
«Där de milsvida skogarna susa» bygger delvis på den samme russiske folkmelodien som «Enstonig ringer den lille klokken». Gunnel Sandberg var kreditert som komponist og Sven-Olof Sandberg var tekstforfatter.
Jens Book-Jenssen med orkester har spilt inn sangen. Den ble utgitt på 78-platen Columbia GN 279 i 1936.
Tola har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Der det suser i millange skoger».
Gunnar Holm har skrevet en annen norsk tekst. Hans tittel er «Gjennom skogenes mektige sus».
Referanser
Jag har hört om en stad
François Pienaar
François Pienaar (født 2. januar 1967 i Vereeniging, Sør-Afrika) er en tidligere sørafrikansk rugby-spiller.
Pienaar spilte flanker for Sør-Afrikas nasjonale rugbylag fra 1993 til 1996 og vant 29 internasjonale kamper, flere av disse som lagkaptein. Pienaar er best kjent for å ha ledet Sør-Afrika til seier under Rugby World Cup i 1995. Pienaar ble satt ut av det sørafrikanske laget i 1996 etter å ha blitt anklaget for å ha simulert en skade i en viktig kamp. Da reiste Pienaar til England og begynte en karrière med den engelske klubben Saracens. Han pensjonerte seg i 2000.
Ellen Pompeo
Ellen Kathleen Pompeo (født 10. november 1969 i Everett i Massachusetts) er en amerikansk skuespiller. Hun er blant annet kjent for sin rolle som dr. Meredith Grey i den amerikanske dramaserien Grey's Anatomy, en serie som hadde premiere på TV-kanalen ABC i USA i mars 2005. Gjennombruddet fikk hun med Moonlight Mile i 2002 hvor hun spilte mot Susan Sarandon, Dustin Hoffman og Jake Gyllenhaal.
François Pienaar
Pienaar ble født i en arbeiderfamilie som den eldste av fire gutter. Etter å ha fullført videregående skole i Witbank, ble han tildelt et sportsstipend til Rand Afrikaans University, der han studerte juss. Pienaar fikk sin provinsielle debut for Transvaal-provinsen i 1989 før han ble tatt ut til Sør-Afrikas nasjonale lag i 1993. Pienaar skrev sin selvbiografi Rainbow Warrior med Edward Griffiths i 1999. I november 2000 ble han utnevnt til æresdoktor ved University of Hertfordshire.
Markovs ulikhet
I sannsynlighetsteori gir Markovs ulikhet en øvre grense for sannsynligheten av at en ikke-negativ stokastisk variabel er større enn en gitt positiv verdi. Ulikheten er oppkalt etter den russiske matematikeren Andrej Andrejevitsj Markov.
Theodor Piffl-Perčević
Theodor Piffl-Perčević (født 17. september 1911 i Meran, Syd-Tirol, død 22. desember 1994 i Graz) var en østerriksk politiker (ÖVP).
Markovs ulikhet
Ulikheten
Hvis X er en stokastisk variabel og a > 0, så er
Bevis
Hvis A er en hendelse, la IA være indikatorvariabelen til A. Det vil si at IA = 1 hvis A skjer, og 0 ellers. Da er
Theodor Piffl-Perčević
Han var medlem av Nasjonalrådet, Østerrikes parlament, fra 1960 til 1969. Fra 2. april 1964 til 2. juni 1969 var han utdannelsesminister i Josef Klaus' regjering. Han gikk av da han ikke fikk gjennomslag for innføringen av et 13. skoleår.
Ellen Pompeo
Pompeo er yngst i en søskenflokk på seks, og alle søsknene er minst åtte år eldre enn henne selv. Faren kommer fra en italiensk landsby, noe som gjør at hun og hennes søsken er halvt italienske. Moren døde av en overdose da Pompeo var fem, faren giftet seg på nytt raskt, og døde 1. september 2012.
Markovs ulikhet
Bevis
Derfor er
Merk at den venstre siden av denne ulikheten er det samme som
Ellen Pompeo
Privat er Pompeo gift med musikkprodusent Chris Ivery. Han fridde til henne på hennes 37-årsdag i november 2006. Sammen har de tre barn.
I slutten av 2017 skrev hun under på en avtale til en verdi av rundt 160 millioner kroner, noe som gjør at hun nå er den høyeste betalte kvinnelige skuespilleren innen drama.
Markovs ulikhet
Bevis
Dermed har vi at
og siden a > 0, kan vi dividere begge sider med a.
Élie Salomon François Reverdil
Elie Salomon François Reverdil (født 19. mai 1732 i Nyon, død 4. august 1808 i Genève) var en sveitsisk pedagog som blant annet virket som kabinettsekretær hos Christian VII i København. Han er også kjent for sine erindringer som kom ut mange år etter hans død og som er en viktig kilde til beskrivelsen av Christian VIIs hoff og tiden da Struensee hadde den reelle makten i Danmark. Boken kom ut første gang på dansk i 1859 med tittelen Struensee og det danske hof 1760-1772.
Det er i hovedsak Reverdils øyenvitneskildring som er bakgrunnen for kunnskapen om Struensees oppdragelse av Christian VIIs sønn, kronprins Frederik, den senere Frederik VI, en oppdragelse Struensee mente var i Rousseaus ånd.
Reverdil var tilhenger av landboreformene og var i en kort periode medlem av Landbokommisjonen av 1767; en forløper for Landbokommisjonen av 1786.
Wayne Knight
Wayne Eliot Knight (født 7. august 1955) er en amerikansk skuespiller. Han spilte rollen som Newman i TV-serien Seinfeld, og har også vært med i en rekke filmer, deriblant JFK, Basic Instinct og Jurassic Park.
Hubert Pernot
Hubert Pernot (født 7. august 1870 i Froideconche-les-Luxeuil, død 27. juni 1946) var en fransk hellenist.
Pernot studerte ved École des Langues Orientales og universitetet i Paris, hvor han studerte fonetikk under Abbé Rousselot, filologi under Emile Legrand og gresk under Jean Psichari. Han underviste i nygresk ved École des Langues Orientales fra 1895 til 1912 og ved universitetet i Paris fra 1912. I 1919 ble han direktør for instituttet for nygresk. Han ble utnevnt til professor i nygresk i 1930.
Bezirk Erfurt
Bezirk Erfurt var et av 14 distrikter (Bezirk) i Den tyske demokratiske republikk (DDR). Det ble opprettet under forvaltningsreformen i DDR i 1952, og eksisterte frem til oppløsningen av DDR i 1990. Dets administrative senter var Erfurt.
Administrativ inndeling
Bezirk Erfurt var inndelt i to bykretser og 13 landkretser:
Ved oppløsningen av DDR sommeren 1990 ble Bezirk Erfurt oppløst, og kretsene ble en del av Fristaten Thüringen.
Gammel Strand (København)
Gammel Strand er en gate i Indre By i København, og strekker seg langs Slotsholmskanalen fra Højbro Plads og utvider seg til en plass ved Nybrogade/Naboløs, like ved Kulturministeriet. Dette er Københavns eldste havn og var en del av kystlinjen, helt til oppfylninger førte til at Gammel Strand oppstod som gate og plass på 1670-tallet. Navnet er kjent fra 1716. Før det hadde stedet hett Strandgaden, ved Stranden, ved Canalen, Riveren og Revieren. Hele gaten brant ned i bybrannen i 1795.
Gammel Strand er kjent tilbake fra tidlig middelalder som naturhavn for landsbyen Havn som en gang lå der. Under flere av dagens bygninger er det funnet skipsdeler og bolverk som klart viser at strandlinjen tidligere lå lenger inne enn kanalens kant i dag.
Her lå starten til Køpmannæhafn (København) i ly bak holmen der biskop Absalon reiste borgen sin rundt 1167, og her vokste det frem et travelt fisketorg under 1400-1500-tallets rike sildefiske i Østersjøen. I 1958 flyttet Københavns fisketorg til Sydhavnen og siden til Nordhavnen. I 1940 ble granittstatuen «Den sidste fiskerkone», et arbeid av Charles Svejstrup Madsen, satt opp i gaten til minne om fiskerkonene. Men først 13. mars 2008 la den siste fiskerkonen ned. Doris Marx hadde da passet boden siden nyttår 1963, og brukte i alle år «skovserkonenes» tradisjonelle klær som arbeidsantrekk.
I 2011 måtte statuen flyttes pga anleggsarbeid (Gammel Strand stasjon på metro-linjen Cityringen). I 2015-16 stod den i stedet ved Sydhavn stasjon.
Gaten med sin rekke av eldre eiendommer betraktes som ett av Københavns vakreste byrom. De opprinnelige husene brant for en stor del ned under brannen i 1795, men mange ble senere restaurert. I dag fremstår husrekken som spennende og harmonisk med sammensetningen av hus fra slutten av 1700–tallet, 1800– og 1900–tallet. Flesteparten av husene på Gammel Strand er i dag fredet.
Frederick Boylstein
Frederick «Fred» Boylstein (født 15. mars 1902, død 28. februar 1972) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Boylstein vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass i vektklassen lettvekt (61,2 kg). Det var tretti boksere fra tjueto nasjoner som stilte i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 15. til 20. juli 1924. Boylstein tapte i semifinalen til argentinske Alfredo Copello som siden tapte i finalen til Hans Jacob Nielsen fra Danmark. I bronsefinalen beseiret han Jean Tholey fra Frankrike.
Jødebo
Jødebo var en betegnelse brukt på jødiske konfiskerte hjem og bedrifter under den andre verdenskrig. Eiendommene ble konfiskert og overdratt i henhold til et vedtak fattet av Vidkun Quislings regjering 26. oktober 1942 som gjorde det legalt å inndra eiendom og formuer som tilhørte jøder. Inndragningen ble effektuert av Likvidasjonsstyret for inndratte jødiske formuer som ble opprettet 20. november samme år.
Arkivet over jødebo befinner seg ved Riksarkivet på Sognsvann i Oslo.
Richard Ordemann
Richard André Konopka Ordemann (født 6. august 1994) er en norsk taekwondoutøver som representerer Tøyen Taekwondo Klubb.
Ordemann ble tatt ut til å representere Norge under Europalekene 2015, og tok seg til bronsefinale hvor han tapte på «golden point» i ekstrarunde mot portugisiske Júlio Ferreira, etter at kampen endte 5–5.
Han vant gull i Grand Prix-finalen i 2018, og tok også bronse i under 80 kg-klassen i EM i Kazan i Russland samme år.
Han er første norske herreutøver gjennom tidene som har klart kvalifiseringen til OL, da han greide å vinne en kvoteplass til Sommer-OL i Tokyo 2021. I OL ble han nummer fem etter å ta tapt bronsefinalen.
Júst á Húsum
Júst Olaf Jacobsen á Húsum (født 28. november 1860 i Tórshavn, død 25. november 1932) var en færøysk kongsbonde og politiker. Han var en av de ni mennene som innbød til Julemøtet i 1888, et møte som regnes som starten på Færøyenes selvstendighetskamp. Han ble senere formann i Føringafelag. Jacobsen var innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy fra 1899 til 1903.
Av yrke var han kongsbonde på Húsum i Tórshavn med krøtter og sauer på beite i utkanten av byen, like ved der idrettsanleggene i Gundadalur nå ligger. Han investerte også i fiskefartøyer. Han var også en dyktig smed, som sammen med Rasmus Effersøe «la hånd og ånd sammen for å lage nye jordbruksredskaper.»
Lars Kirkhusmo Pharo
Lars Kirkhusmo Pharo (født 16. august 1967) er en norsk religionshistoriker. Professor ved Nord universitet, fakultet for lærerutdanning, kunst og kultur, tilknyttet Universitetet i Oslo, Institutt for kulturhistorie og orientalske språk.
VM i bobsleigh og skeleton 2012
VM i bobsleigh og skeleton 2012 (verdensmesterskapet i bobsleigh og skeleton) ble arrangert i Lake Placid i USA i 2012.
Justitiestatsminister
Justitiestatsministern var fram til 1840 medlem av Högsta domstolen (Sveriges Høyesterett) og ble etter innføringen av departementstyre samme år sjef for Justitiedepartementet. Da det i 1876 ble fastsatt at kongen skulle utnevne ett av statsrådets medlemmer til «statsminister og statsrådets fremste medlem», opphørte embetet som justititiestatsminister sammen med tittelen som utrikesstatsminister. Statsrådet og sjefen for Justitiedepartementet har deretter i daglig tale blitt benevnt som justitieminister.
Hans Gollnick
Hans Gollnick (født 22. mai 1892 i Gut Gursen i Kreis Flatow i Pommern - nåværende Zlotow i Polen, død 15. februar 1970 i Hamburg) var en tysk general under andre verdenskrig som hovedsakelig kjempet på Østfronten. Gollnick ble forfremmet general i infanteriet i oktober 1943.
Biografi
Hans Gollnick gikk på Gymnasium Marienwerder og tok sitt abitur i 1911. Han gikk inn i den tyske hær i 1912.
Første verdenskrig
Under første verdenskrig kjempet han i infanterienheter på Østfronten og deltok i Tannenbergslaget i 1914 der han ble såret. Etter rekonvalesens kom han tilbake til Østfronten og tjenestegjorde hovedsakelig som bataljonsadjutant. Han mottok under krigen jernkorset av begge klasser.
Mellomkrigstiden
Etter krigen fortsatte hans militære karriere innen infanteriet i Reichswehr. Da 2. Infanterie-Division ble organisert den 1. oktober 1934 ble Gollnick bataljonsbefalhavende i ett av infanteriregimentene. I oktober 1937 ble regimentet motorisert. I mai 1939 forlot han denne enheten, og fikk i stedet kommandoen over et motorisert regiment i 20. Infanterie-Division.
Annen verdenskrig
Han ledet det nevnte regiment under invasjonen av Polen i 1939. Der var han den tyske kommanderende for du stridsvogner som den 1. september i trefningen ved Krojanty under slaget i Tucholaskogen kom i kontakt med polske kavalerister. Det som da skjedde ved dette ikke planlagte sammenstøtet vokste senere til den myte at polske kavalerister med plan og overlegg gikk løs med blanke sabler mot stridsvognene. Det polske og vellykkede kavaleriangrepet var mot infanterister; det ble avbrutt idet stridsvogner dukket opp. Det lyktes også i å oppholde de forvirrede tyske styrker og gav således tid til at noen polske enheter rakk å trekke seg tilbake.
Han ledet også regimentet i felttoget i vest i 1940.
Under forberedelsene før den tyske invasjon av Sovjetunionen, operation Barbarossa, ble Gollnick den 1. juni 1941 tatt ut av sitt regiment for i dtedet å bli plasert i befalsreserven. Samme dag ble han forfremmet til generalmajor og ansett som beredt til å lede større enheter enn regimenter. I oktober fikk han befalet over 36. Infanterie-Division og kom frem til Ørtfronten og det pågående slaget om Moskva. Den 21. november 1942 fikk han Jernkorsets ridderkors for sin divisjons innsats i området omkring Rzjev.
Den 2. august 1943 falt Hans Zorn, befalshaver for XXXXVI. Panzerkorps, og Gollnick fikk ta hans plass. Han mottok den 24. august eikeløv til sitt ridderkors for innsatser som befalshaver for 36. Infanteri-division. Han ledet korpset til midten av mars 1944 da han ble plassert i befalsreserven. Den 20. mai fikk han sitt neste kommandopost da han overtok XXVIII. Armeekorps.
I oktober 1944 kjempet han med sitt korps i Litauen men klarte ikke å hindre de fremrykkende sovjetiske styrker fra å nå Østersjøen, og dermed kunne de danne Kurlandslommen. Gollnicks korps trakk seg tilbake til havnebyen Memel. Der ble de beleiret. Memel ble betraktet som en festning og Gollnick festningskommandant.
Etter krigen
Han var i britisk krigsfangenskap januar – februar 1946, og britene satte ham til å kommandere de store styrker tidligere tyske soldater i og i området rundt Flensburg.
De forente arabiske emirater under OL
De forente arabiske emirater deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1984 i Los Angeles og har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. De har aldri deltatt i vinterlekene.
Erik Løfsnes
Erik Knutssøn Løfsnes (født 20. juni 1950 på Lauvsnes i Flatanger) er administrerende direktør i selskapet ITFornebu Eiendom AS. Løfsnes er utdannet arkitekt og var med å starte firmaet Arch Uno, Arkitektur og bygningsadministrasjon. Han var i mange år ansatt i Norges Apotekerforening og hadde ansvar for apotekplanlegging i NAF-gårdene AS, og var administrerende direktør i det statlige eiendomsselskapet Entra eiendom as fra 2000 til 2007. Løfsnes måtte gå fra sin stilling i Entra eiendom på grunn av manglende informasjon til Riksrevisjonen.
Løfsnes ble i 2008 styremedlem i Kosmorama.
Han er sønn av Knut Løfsnes, som var første formann i Sosialistisk Folkeparti.
Constantin Carathéodory
Constantin Carathéodory (gresk: Κωνσταντίνος Καραθεοδωρή, Konstantinos Karatheodori; født 13. september 1873 i Berlin, Tyskland, død 2. februar 1950 i München) var en gresk matematiker. Han gjorde flere viktige bidrag innen emner som teorien for funksjoner av en reell variabel, innen variasjonsregning, og innen målteori.
Bakgrunn
Constantin Carathéodory var sønn av Stephanos Carathéodory, en gresk diplomat i Det osmanske rikes tjeneste. Familien Carathéodory hadde lange tradisjoner som diplomater, og flere av slekten hadde viktige regjeringsposter i Konstantinopel. En gammelonkel, Alexander Carathéodory Pasja, som samtidig var far til Stephanos' ektefelle Euphrosyne, hadde i 1878 som utenriksminister representert Høyporten under Berlinerkongressen. Familien stammet opprinnelig fra landsbyen Vosnochori (Βοσνοχώρι) - senere Nea Vyssa (Νέα Βύσσα) - ved Orestiada.
Carathéodory vokste opp i Brussel, der faren ble ambassadør i 1875. Allerede i ungsomsårene ble hans matematiske begavelse tydelig og han vant diverse skoleutmerkelser. To ganger vant han ved Concours généreaux for alle landets høyere skoler første pris i mahematikk. I 1891 avla han den belgiske eksamen artium og begynte som élève étranger i École Militaire de Belgique i Brussel. Der fullførte han ingeniørstudiet etter fire år.
Karriere
Han gjorde flere viktige bidrag innen emner som teorien for funksjoner av en reell variabel, innen variasjonsregning, og innen målteori.
Hans arbeid omfatter også viktige resultater innen konforme fremstillinger og i teorien om grensen til korrespondanse. Constantin begynte sin formelle utdannelse ved en privatskole i Vanderstock i 1881. Han forlot skolen etter to år, og deretter tilbrakte han tid med sin far på et besøk til Tyskland, også tilbrakte han tid Vintrene mellom 1883 og 1884, og mellom 1884 og 1885 tilbrakte han tid på den italienske rivieraen. Tilbake i Brussel i 1885 begynte han på en skole for et år hvor han først begynte å bli interessert i matematikk.
Carathéodory begynte også å trene som en militær ingeniør. Han gikk på École Militaire de Belgique fra oktober 1891 til mai 1895 og han studerte ved École d'Application mellom 1893 og 1896. I 1897 brøt det ut krig mellom Tyrkia og Hellas. Dette satte Carathéodory i en vanskelig posisjon siden han støttet grekerne, mens faren hans tjenestegjorde for regjeringen i Det osmanske riket.
Han har også utgitt en bok om Egypt som blant annet inneholder ett vell av informasjon angående historie og geografi av dette landet. I 1909 publiserte Carathéodory et banebrytende arbeid som ble kalt «Undersøkelser på grunnmuren av Termodynamikk»
I 1924 ble Carathéodory utnevnt til professor i matematikk ved Universitetet i München, Tyskland. Han holdt denne posisjonen frem til sin død i 1950. Carathéodory formulerte det aksiomatiske prinsippet om irreversibilitet innen termodynamikk i 1909. Den 19. desember 2005 kom flere israelske tjenestemenn sammen med Israels ambassadør i Athen, og presenterte for den greske utenriksdepartementet flere kopier av over 10 brev mellom Albert Einstein og Constantin Carathéodory som tyder på at arbeidet med Carathéodory har bidratt til å forme noen av Albert Einsteins mest berømte teorier. Disse brevene var en del av en lang korrespondanse som varte mellom 1916 og 1930.
Bryting under Sommer-OL 2008 – Fri stil menn 55 kg
Herrenes 55 kg fri stil i bryting under Sommer-OL 2008 i Beijing fant sted den 19. august 2008 på China Agricultural University Gymnasium.
Talk to the Animals
«Talk to the Animals» er en britisk sang med melodi og tekst av Leslie Bricusse, som ble fremført av Rex Harrison i filmen Doktor Dyregod (Engelsk tittel: Doctor Doolittle).
Sangen har blitt innspilt av Bobby Darin på singlen Atlantic 2433 samt på LP-platen Bobby Darin Sings Doctor Dolittle (Atlantic 8154). Den ble utgitt i august 1967.
Sammy Davis jr. har også foretatt en innspilling av «Talk to the Animals». Den ble utgitt på singlen Reprise 0621 i 1967. Den ble også utgitt på albumet Sammy Davis, Jr. Sings the Complete 'Dr. Dolittle'.
Sangen har blitt fremført av Roger Moore og Muppet-dyrene i The Muppet Show i 1980 og av Chief Wiggum i The Simpsons i episoden Homer's Barbershop Quartet i 1993. Stemmen til Chief Wiggum tilhørte Hank Azaria.
Norsk versjon
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Snakke med dyrene». Bendiksen med Kjell Karlsens orkester spilte den inn på singlen Triola TN 496 i 1968. Den ble også utgitt på singlen Triola TN 562 i 1969.
Anna Ringsred
Anna Ringsred (født 27. september 1984) er en amerikansk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hennes beste individuelle resultat var nummer 26 på 3,000 meter.
Kommune
En kommune er et geografisk avgrenset område som utgjør en egen politisk og administrativ enhet innen en statsdannelse. En kommune har delvis selvstyre i saker som gjelder området.
Ordet kommune er lånt fra fransk commun, som igjen er dannet av det latinske communis, som betyr «felles».
Historie
På 1800-tallet var begrepet «kommue» brukt om et landområde som fungerte som et eget rettssubjekt. Det vil si at landsdelen kunne eie grunn og formue - og dermed også inngå økonomiske forpliktelser. Derimot sa begrepet ingenting om styreform, og en kommune trengte ikke ha noen form for demokratisk styresett.
Det laveste kommunenivået, også omtalt som primærkommuner, var prestegjeld og delvis også kirkesokn. Også en bybebyggelse med status som kjøpstad fungerte som en kommune, som et selvstendig rettssubjekt med særskilte handelsprivilegier. Et ladested hadde også handelsprivilegier, men var formelt sett underlagt en kjøpstad og slik sett ikke en kommune.
Over prestegjeldet sto amtet som sekundærkommune. Kjøpstedene hadde en noe friere stilling enn landdistriktene og var ikke underlagt amtet de geografisk tilhørte.
Etter innføring av de to formannskapslovene i 1837 ble landet delt inn i formannskapsdistrikt. Én lov gjaldt for bydistrikt og én for landdistrikt. I lovene var begge disse to typene forvaltningsdistrikt omtalt som kommuner. Inndelingen i formannskapsdistrikt på landet tok utgangspunkt i prestegjeldene, delvis også kirkesokn og tinglag. Fra 1863 ble navnet herred brukt om landdistriktene i lovverket, og på 1900-tallet ble «kommue» den mest vanlige betegnelsen for alle distriktene. Forskjellen mellom bykommuner og landkommuner ble fjernet i lovverket fra januar 1993.
For å skille ulike typer kommuner kunne en bruke ord som soknekommune, herredskommune, amtskommune og fylkeskommune. Skolekommuner, fattigkommuner og bygningskommuner var som regel sammenfallende med herredskommunene.
På slutten av 1800-tallet førte kommunedeling til en rekke nye kommuner, og antallet toppet seg i 1930 med 747 kommuner. Etter 1960 er det blitt færre kommuner. Endrede kommunikasjonsforhold er en viktig årsak til at kommunene kunne bli større rent geografisk. Veinettet er bygd ut og lokaltrafikk er i liten grad basert på sjøveis transport.
Kommuneorganisering i Norge
Fra 1. januar 2020 har antall kommuner vært 356.
I Norge er kommunestyret det øverste politiske organet i kommunen og velges ved kommunestyre- og fylkestingsvalg hvert fjerde år. Da velger lokalbefolkningen, det vil si kommunens innbyggere, representanter til kommunestyret. Deretter velger kommunestyret ordfører, og den personen kommer som oftest fra det største partiet og har kommunestyrets flertall bak seg. Kommunene har også en administrasjon med fast ansatte. Den administrative sjefen kalles rådmann. Oslo, Bergen og Tromsø har ingen rådmann. Der er det i stedet innført parlamentarisme med et byråd. Kommunene er pålagt å administrere og utføre ulike oppgaver. Det dreier seg om
Jomo Sono
Ephraim Matsilela Sono, bedre kjent under kallenavnet Jomo Sono (født 17. juli 1955 i Soweto) er en sørafrikansk fotballspiller og trener.
Tidlig liv og spillerkarriere
Sono ble født i townshipen Orlando East i Soweto, ved Johannesburg. Da han var åtte år gammel, døde faren hans Eric Bhamuza Sono som følge av en bilulykke. Faren var midtbanespiller for fotbalklubben Orlando Pirates tidlig på 1960-tallet. Like etter forlot moren ham og etterlot Sono hos sine syke besteforeldre. Ettersom besteforeldrene var svært fattige, måtte Sono ty til å selge epler og peanøtter på fotballkamper og jernbanestasjoner for å tjene penger, kjøpe mat til sine besteforeldre og betale skolepenger.
Hans karriere som fotballspiller hadde en uvanlig begynnelse, under en kamp han gikk på var en av de faste spillerne for Orlando Pirates fraværende og Sono ble bedt om å spille for dem. Sono fikk raskt berømmelse for sin dribling og nøyaktige passeringer til sin lagkamerater. Klubbens trenere likte ham så godt at de ga ham en fast plass på laget. I 1977 reiste han til USA og begynte å spille for New York Cosmos, hvor en av hans lagkamerater var den legendariske spilleren Pelé. I 1978 begynte Sono å spille for Colorado Caribous.
Etter spillerkarrieren
Sono underviste og gav demonstrasjoner ved Clemson University Soccer Camp for barn og ungdom. Da hans karriere i USA var over returnerte Sono til Sør-Afrika, der han kjøpte opp Highlands Park Club i Johannesburg i 1982, og han døpte klubben om til Jomo Cosmos. Under hans eierskap oppnådde klubben flere suksesser. De vant National Soccer League i 1987, Bobsave Super Bowl i 1990, Cola Cola Cup i 2002 og Super Eight i 2003. Jomo Cosmos har konsekvent vært blant de beste lagene i den sørafrikanske Premier Soccer League.
Sono har også hatt en ledende rolle i å oppdage og utvikle nye fotball-talenter, spesielt fra den sørafrikanske landsbygda. Noen av spillerne som Sono rekrutterte begynte senere å spille for det sørafrikanske landslaget og kjente europeiske klubber som f.eks. Filemon Masinga, Helman Mkhalele, Sizwe Motaung og Mark Fish. Sono var med på å danne kjernen i den sørafrikanske fotballtroppen som vant African Nations Cup i 1996. I 1998 ble Sono utnevnt som midlertidig trener for Bafana Bafana like før African Nations Cup-turneringen i Burkina Faso, i stedet for Clive Barker, som hadde fått sparken like før arrangementet skulle begynne. Under Sonos ledelse nådde klubben finalen i turneringen, før de tapte mot. Han er gift og har fire barn, hvorav to av dem fulgte i sine fars fotspor og spilte profesjonell fotball.
Sono ble i 2014 tildelt Ikhamanga-ordenen i sølv.
Efstathios Aloneftis
Efstathios «Stathis» Aloneftis (gresk: Ευστάθιος «Στάθης» Αλωνεύτης, født 29. mars 1983 i Lakatamia i Nikosia) er en kypriotisk fotballspiller som spiller på midtbanen (ving) for APOEL. Han har tidligere spilt for klubbene Omonia, Larissa og tyske Energie Cottbus. Aloneftis har spilt over 50 landskamper for siden debuten i 2005.
Klubbkarriere
Aloneftis startet sin fotballkarriere hos AC Omonia, hvor han fikk sin seniordebut i førstelagstroppen under 2000/2001-sesongen. Frem til sommeren 2005 spilte han 71 seriekamper for klubben og scoret 18 mål, og var med på å vinne den kypriotiske supercupen LTV Super Cup (2001), serien (2003) og den kypriotiske fotballcupen (2005). Den 22. juni 2005 meldte han overgang til den greske klubben Larissa. Han etablerte seg raskt på førstelaget, og under 2006/2007-sesongen var han med på å spille laget frem til finalen av den greske fotballcupen, hvor Larissa slo Panathinaikos 2–1.
Den 31. mai 2007 ble Aloneftis Bosmannspiller og valgte å skrive under på en kontrakt med den tyske klubben Energie Cottbus på en fri overgang. Han spilte kun én sesong i klubben og fikk med seg 12 seriekamper i Bundesligaen i 2007/2008-sesongen før han i juni 2008 returnerte til Omonia og skrev under på en femårskontrakt. I sin andre periode i klubben var han en sentral del av laget som vant seriemesterskapet i 2010, to cupmesterskap (2011 og 2012) samt supercupmesterskapet i 2010.
Den 1. juni 2012 ble Aloneftis og Omonia enige om å avslutte kontraktforholdet, og kun en uke etterpå skrev han under på en treårskontrakt med serierivalen APOEL. I sin første sesong var han med på å hjelpe klubben til å vinne seriemesterskapet for 2012/2013-sesongen.
Jon Trygve Monsen
Jon Trygve Monsen (født 1950) er en norsk psykolog og professor i klinisk psykologi ved Psykologisk institutt ved Universitetet i Oslo. Hans forskningsområder er særlig dynamisk- og integrativ psykoterapi, og affektteori.
Han er utdannet cand.psychol. ved Universitetet i Oslo og er spesialist i klinisk psykologi. Han var leder for Multisenterprosjekt for studier av prosess og utfall i psykoterapi og ble senere professor i klinisk psykologi ved Universitetet i Oslo.
Julia Louis-Dreyfus
Julia Louis-Dreyfus (født 13. januar 1961) er en amerikansk skuespillerinne. Hun er best kjent for rollen som Elaine Benes i TV-serien Seinfeld. Før det var hun mest kjent som forskjellige karakterer i den direktesendte komiserien Saturday Night Live.
Spiller hovedrollen som alenemor i 40-årene i tv-serien Christine (The New Adventures of Old Christine).
Hun er gift, har to sønner og er datter til den fransk-fødte forretningsmannen Gérard Louis-Dreyfus (1932-2016, kom til USA i 1940). Hans formue ble i 2006 anslått til rundt 3,4 milliarder dollar. Familieformuen blant annet bakgrunn i det store franske konsernet Louis-Dreyfus-gruppen (stiftet i 1851) som driver innenfor finans, shipping og landbruksprodukter. Hun har gjennom egen karriere opparbeidet en formuet på rundt 200 millioner dollar. Bestefaren Pierre Louis-Dreyfus var av jødisk opphav og var en fjern slektning av Alfred Dreyfus.
Hun har støttet demokratiske politikere blant Al Gore, Barack Obama og Hillary Clinton, og kritiserte Donald Trump s politikk. Hun har bidratt til pengeinnsamling for det demokratiske partiet og arbeidet mot gerrymandering.
Ashley Ward
Ashley Stewart Ward (født 24. november 1970 i Manchester, Stor-Manchester, England) er en engelsk tidligere fotballspiller som har spilt for ti engelske og en walisisk fotballklubb. Han var angrepsspiller og var aktiv i årene 1989 til 2005.
Kilder
Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4
Christian Bjelland (1954)
Christian Bjelland (født 29. januar 1954 ) er en norsk næringslivsleder, kunstsamler og tidligere styreleder ved Nasjonalmuseet for kunst.
Liv og virke
Bjelland var elev ved Sedbergh School, tok B.A. ved Dartmouth College i 1976 og M.B.A. ved Harvard Business School i 1978.
Bjelland var i perioden 1978-1982 ansatt i The Boston Consulting Group i London. Han er i dag administrerende direktør og fjerde generasjons eier av Chr. Bjelland & Co. AS.
Bjelland er styremedlem i Institusjonen Fritt Ord (2001–), Sibelius Selskapet (2000–) og i Snøhetta AS (2016-). Han er tidligere styreleder i Kværner ASA (1996–2001), nestleder i styret i Den norske Bank ASA (1990-1996) og styremedlem ved Oslo Børs. Bjelland har tidligere også vært styreleder ved Stavanger kunstmuseum (1990–1998) og Museet for samtidskunst (1994–2000).
Bjelland ble i 2000 oppnevnt av Kulturdepartementet som leder for interimsstyret for «Prosjekt nasjonalt kunstmuseum» og var en av hovedarkitektene bak planene for å samle de fire nasjonale institusjonene Nasjonalgalleriet, Museet for samtidskunst, Kunstindustrimuseet i Oslo og Norsk Arkitekturmuseum til et nytt nasjonalmuseum. Stortinget besluttet opprettelsen av Nasjonalmuseet for kunst i desember 2002, og Bjelland ble oppnevnt av Kulturdepartementet som institusjonens første styreleder, et verv han innehadde frem til oktober 2008.
Bjelland har siden midten av 1970-åren bygget opp en betydelig samling samtidskunst. Samlingens hovedfokus er norske malere fra Bjellands egen generasjon. Samlingen inneholder sentrale verk av blant annet Leonard Rickhard, Per Inge Bjørlo og Bjarne Melgaard. Et representativt utvalg av samlingen ble utstilt på Lillehammer kunstmuseum i 2006, på Stavanger kunstmuseum i 2009 og på Henie Onstad kunstsenter i 2015. Boken Øyenvitne – Christian Bjellands samling ble utgitt på Forlaget Press i 2006.
Bjelland er honorær generalkonsul for Finland i Oslo.
Utmerkelser
I 1994 ble Bjelland utnevnt til ridder av 1. klasse av Finlands hvite roses orden. I 2005 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Samme år ble han utnevnt til kommandør, og i 2017 til kommandør med stjerne, av Finlands løves orden.
Universitetet i Bergen
Universitetet i Bergen (UiB) er et forskningsintensivt statlig norsk universitet. Det er Norges nest eldste universitet og ble etablert i dagens form i 1946 på grunnlag av eldre vitenskapelige institusjoner på universitetsnivå som kan føres tilbake til 1825. Universitetet i Bergen regnes til gruppen av «gamle universiteter» i Norge og er et av de høyest rangerte universitetene i Norge og Norden.
Universitetet i Bergen er både en forsknings- og undervisningsinstitusjon, og omfatter de fleste klassiske universitetsdisiplinene, herunder fag som medisin, jus og psykologi. Universitetet har siden starten vært ledende i Norge innen flere naturvitenskapelige fagområder som oceanografi og klimaforskning, og Bergensskolen innen meteorologi ved Geofysisk institutt var verdensledende siden tidlig på 1900-tallet. I etterkrigstiden var universitetet også sentralt i utbyggingen av samfunnsvitenskapelig forskning. Universitetet har klima/energi, marin forskning og globale samfunnsutfordringer som satsningsområder. Det er organisert i syv fakulteter og en rekke tilhørende institutter og faglige sentre. Universitetet har over 4,000 ansatte og over 18,000 studenter. UiB er majoritetseier i Norwegian Research Centre (NORCE), en av Norges største forskningsorganisasjoner som driver både grunnforskning og anvendt forskning, og har et nært faglig samarbeid med dette instituttet. UiB er også majoritetseier i Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress.
Universitetet i Bergen er et byuniversitet der sentrale deler av campus ligger nær de sentrale delene av Bergen, med universitetsområder på Nygårdshøyden, Marineholmen og Årstad med Haukeland. De juridiske, humanistiske, psykologiske, samfunnsvitenskapelige og matematisk-naturvitenskapelige fakultetene ligger på Nygårdshøyden. Årstadvollen er helsecampus for Universitetet i Bergen og dets medisinske fakultet. Dette ligger tett ved universitetssykehusene Haukeland og Haraldsplass. Fakultet for kunst, musikk og design ligger på Møllendal.
UiB er en del av Coimbragruppen av ledende europeiske forskningsuniversiteter og av U5-gruppen av Norges eldste og høyest rangerte universiteter. Universitetet rangeres gjennomgående i den beste prosenten blant verdens universiteter, ofte blant verdens 200 beste universiteter som helhet og blant verdens 50 beste universiteter innen geofag og oseanografi. Ifølge THE World University Rankings var UiB med en 135.-plass i 2010 beste norske blant verdens 200 beste universiteter. UiB er vurdert som nummer 43 i Europa på Times Higher Educations World University Rankings for 2010. I QS World University Rankings for 2010 kom UiB på 133. plass. UiB ble i Kunnskapsdepartementets rapport Forskningsbarometeret 2011 vurdert som det beste i Norge, forskning og utdanning sett i sammenheng.
Prix Anne-Hébert
Prix Anne-Hébert er en canadisk litteraturpris som blir delt ut årlig til det beste skjønnlitterære verk på fransk skrevet av en forfatter fra Quebec. Prisen ble opprettet i 2000 for å ære forfatteren Anne Hébert etter hennes død.
Universitetet i Bergen
Historie og kultur
Universitetet i Bergen ble etablert ved stortingsvedtak av 9. april 1946. Lov om Universitetet i Bergen trådte i kraft 30. august 1946. Etableringen ble delvis finansiert av filantropen Lauritz Meltzer som ga navn til Meltzerprisen.
Prix Anne-Hébert
Prisen er på $ 7,500. Den er sponset av Centre culturel canadien à Paris og Société Radio-Canada.
Universitetet i Bergen
Historie og kultur
Kunst- og designhøgskolen i Bergen ble fusjonert inn i UiB i 2017, og slått sammen med Griegakademiet til Fakultet for kunst, musikk og design.
Det finnes et stort antall studentorganisasjoner ved UiB. I tillegg til linjeforeninger tilknyttet de ulike fakultetene, holder flere studentorganisasjoner til i studenthusene Hulen og Det Akademiske Kvarter («Kvarteret»). Studentersamfunnet og universitetets offisielle mannskor, Mannskoret Arme Riddere, er blant foreningene med tilhold i Kvarteret.
Fakulteter
Ved opprettelsen i 1946 ble Universitetet i Bergen organisert med tre fakulteter: Det historisk-filosofiske, Det matematisk-naturvitenskapelige og Det medisinske fakultet. I 1970 ble Det odontologiske og Det samfunnsvitenskapelige fakultet etablert og ti år senere, i 1980, fulgte opprettelse av Det psykologiske og Det juridiske fakultet. Fra 2008 ble fakultetene for medisin og odontologi slått sammen til ett fakultet. I 2017 ble det lagt til et nytt fakultet for kunst, musikk og design, som var en sammenslåing av den tidligere Kunst- og designhøgskolen i Bergen (KHiB) og Griegakademiet.
Ved Universitetet i Bergen finnes disse sju fakulteter:
Ved fakultetene drives forskning og utdanning på bachelor-, master- og doktorgradsnivå.
Rangeringer
I en gjennomgang av kvaliteten ved norske universiteter foretatt av Kunnskapsdepartementet og publisert i rapporten Forskningsbarometeret 2011, ble UiB vurdert som det beste universitetet i Norge, når indikatorer på både forskning og utdanning tas i betraktning og ses i sammenheng.
Universitetet i Bergen er rangert slik på forskjellige internasjonale rangeringslister:
Universitetsbiblioteket
Universitetsbiblioteket i Bergen (UBB) ble offisielt opprettet i 1948, to år etter universitetets offisielle grunnleggelse. Som universitetet er imidlertid biblioteket en videreføring av virksomheten ved Bergens Museums, der det fra 1825 også fantes et bibliotek. Først i 1961 fikk biblioteket sitt eget bygg, reist ved hjelp av en donasjon fra J.L. Mowinckels rederi.
UBB har ansvaret for informasjons- og dokumentasjonstjenester, forskning og undervisning som drives ved UiB. Biblioteket har en desentralisert struktur, med fakultetssamlinger og egne bibliotek for humaniora, realfag, medisinske fag, odontologiske fag, samfunnsvitenskap, juridiske fag og psykologi. UBBs samlinger består av omkring 1,78 millioner bind bøker og tidsskrifter. I tillegg kommer spesialsamlinger for manuskripter, diplomer og kart og billedsamlingen. Her finnes vel 3,600 manuskripter og diplomer, ca. 42,800 kartblad og atlas, samt 240,000 bilder. Universitetsbibliotekets samling tilføres i stadig større grad elektroniske objekter, og av UBBs 16,620 tidsskriftabonnementer, er 13,070 i elektronisk form.
Universitetsmuseet i Bergen
Universitetsmuseet i Bergen eksisterer som en egen enhet ved Universitetet i Bergen. Museet driver innsamling, dokumentasjon, bevaring, forskning og formidling og er organisert i to avdelinger. Ved De kulturhistoriske samlinger dekkes antropologi, arkeologi, kunst- og kulturhistorie. Her finnes også en egen og konserveringsseksjon. De naturhistoriske samlinger dekker botanikk, geologi og zoologi. Begge samlinger har museumsbygg på Nygårshøyden i Bergen sentrum, der det også er en botanisk hage i tilknytning til Naturhistorisk museum. De naturhistoriske samlinger omfatter også Arboretet og Botanisk hage på Milde.
Sentre
I tillegg til fakultetene med ordinære institutter har Universitetet i Bergen en rekke frittstående sentre.
UiB er majoritetseier i Norwegian Research Centre (NORCE), en av Norges største forskningsinstitusjoner som driver både grunnforskning og anvendt forskning. UiB har et et nært samarbeid med NORCE, og flere av forskerne i NORCE har også bistillinger ved UiB.
I tillegg har UiB fem tematiske sentre:
UiB er også partner i SFF-senteret Norsk senter for forsking på mentale lidelser (NORMENT), der UiO er vertsinstitusjon.
Andre sentre som har hatt SFF-status tidligere er Bjerknessenteret for klimaforskning, Senter for middelalderstudier (CMS) og Senter for integrert petroleumsforskning (CIPR). Universitetet har også en rekke andre sentre.
Joseph Albert Malula
I 1969 ble han kreert til kardinal av pave Paul VI.
Han deltok ved konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Christian Bjelland (1858–1927)
Christian Bjelland (født 30. mai 1858 i Høyland i Sandnes; død 9. mai 1927 i Stavanger) var kjøpmann, reder og en av de største innen hermetikk i Stavanger og Norge.
Bjelland ble født på gården Åreskjold i den daværende Høiland kommune. I 1868 flyttet familien Bjelland til Stavanger. Da gikk Bjelland på Sandvigen skole i Bjergsted.