cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den thailandsk-kambodsjanske grensekonflikten
Mai
1. mai ble en kambodsjansk soldat drept, og antallet drepte i denne perioden ble da 17, inkludert ni kambodsjanske og syv thaisoldater og en sivil fra Thailand. Av skadede er det 95 fra Thailand, hvorav 50 soldater, og fra Kambodsja er 18 soldater såret. Ifølge en talsmann for den thailandske hæren, oberst Prawit Hukaew, hadde de to sidene skutt med automageværer natt til 1. mai. Ifølge Thailand, var ingen thaisoldater kommet til skade. På ettermiddagen 1. mai utstedte det kambodsjanske forsvarsdepartementet en uttalelse som fordømte Thailand for den ti dager lange konflikten, og kalt dette uakseptabelt. 2. mai var det skuddveksling mellom partene, uten at det ble meldt om skadde.
Geiger-Müller-rør
Geiger-platået
For å sørge for stabil operasjon og minke slukkegassforbruket er det vanlig å velge en høyspenningsverdi som ligger midt på platået. GM-rør blir ofte rangert basert på skråningen til deres platå. Denne skråningen bør være mindre enn 10 prosent per 100 Volt for at et GM-rør skal kunne rangeres som pålitelig.
Rustenburg
Fotball-VM 2010
For VM i fotball 2010 ble Royal Bafokeng Stadium bygget i den nordlige delen av byen. Fem kamper i gruppespillet og en åttendedelsfinale ble spilt der..
Geiger-Müller-rør
GM-rør Design
Den vanligste utformingen til GM-rør er en sylinder der den ytre elektroden er katoden og den indre er anoden. Disse to elektrodene er elektrisk isolert fra hverandre i kontaktpunktet. Ofte blir det brukt tynne sylindriske anodeledninger som strekker seg langs aksen av detektoren for å kunne produsere det sterke elektriske feltet i nærheten av anoden som er nødvendig for å starte gassmultiplikasjonsprosessen. Designet av GM-rør avhenger i stor grad av type stråling som detekteres. Når GM-rør skal brukes for deteksjon av høyenergetiske gamma- og røntgenstråler må det tas hensyn til at disse har en betydelig sannsynlighet for å penetrere rett gjennom fyllgassen uten å ionisere den. Dette skyldes det lave atomnummeret og den lave tettheten til gassen. Deteksjon av slik stråling skjer derfor gjennom deteksjon av sekundære elektroner som gamma- og røntgenstråler produserer i katodeveggene. Stoff med høyere atomnummer slik som bly og platina kan brukes for å øke sannsynligheten for produksjon av sekundære elektroner i katodeveggene mens jern-krom (FeCr) legeringer er det vanligste veggmaterialet som blir brukt i kommersielle GM-rør. Dette er fordi FeCr legeringer ikke reagerer med halogen-slukkegass. Ladede partikler, f. eks. beta og alfa partikler, har betydelig korte rekkevidde i materialer med høy atomnummer og høy tetthet. Derfor blir GM-rør som brukes for å detektere slike partikler ofte designet i form av en sylinder der front-katodeveggen er erstattet med et tynt strålingsvindu som lages av materialer med lav atomnummer, lav tetthet og god mekanisk styrke, f. eks. glimmer. Dette vinduet sørger for at dempningen av innkommende stråling blir så liten som mulig. Tap i det tynne vinduet kan imidlertid ikke unngås. Dette tapet kan lett estimeres ved beregning av strålingsdempningen i detektorens vindu. GM-rør med tynne strålingsvindu kan også brukes for å detektere lav-energetiske gamma- og røntgenstråler som ellers ville blitt dempet i de solide katodeveggene og dermed forverre detektorens respons.
Strålingsresponsen
GM-rør kan brukes for å detektere ladede partikler, alfa partikler, gamma- og røntgenstråler. De blir vanligvis ikke anvendt for deteksjon av nøytroner. Dette skyldes hovedsakelig den lave reaksjonstverrsnittet for nøytroner i fyllgassen. Dette fører til en svært liten stoppeevne, \sigma, for nøytroner, der stoppeevnen er definert som:
der n er antall partikler som gir en puls i GM-røret og N er antall partikler som er sendt ut fra kilden.
Noen typer GM-rør kan likevel brukes til nøytrondeteksjon. Dette gjøres ved at selve detektoren omringes med f. eks. et filter laget av kadmium som har et stort tverrsnitt for nøytronabsorpsjon. Dette filterer konverterer nøytronstrålingen til en annen type stråling som kan detekteres av et vanlig GM-rør.
GM-rør har ganske høy stoppeevne for ladde partikler, f. eks. elektroner og alfa partikler. Siden ethvert ionepar som produseres i fyllgassen som regel fører til en telling i GM-røret er den effektive stoppeevnen for ladde partikler 100%. Den praktiske effektiviteten er derimot begrenset ved sannsynligheten for at en partikkel trenger gjennom detektorens tynne strålingsvindu uten å bli absorbert eller tilbakespredt. Detektorens stoppeevne for ladde partikler vil derfor øke i takt med strålingsenergien. Tykkelsen til strålingsvinduet vil også være avgjørende.
GM-rør kan også detektere gamma- og røntgenstråler selv om disse har ganske lave vekselvirkningstverrsnitt i fyllgassen. Derfor avhenger GM-rørets respons på slik stråling av sannsynligheten for at innkommende stråling vekselvirker i detektorens vegger gjennom fotoelektrisk effekt eller Compton spredning og produserer et sekundært elektron, samt sannsynligheten for at dette elektronet trenger gjennom veggene og når fyllgassen før det blir absorbert i detektorens vegger. Innkommende fotoner må vekselvirke i det sensitive volumet i katodeveggene. Tykkelsen til dette volumet er som regel lik elektronenes rekkevidde i det aktuelle materialet. Dette betyr at GM-rørets respons på høy-energetiske gamma- og røntgenstråler i stor grad avhenger av typen materiale som er brukt i katodeveggene. Materialer med høyt atomnummer (Z-nummer) kan brukes for å øke sannsynligheten for fotonvekselvirkninger i veggene. De fleste GM-rør vil imidlertid ikke detektere mer enn noen få prosent av høy-energetiske gamma- og røntgenstrålingsfotonene. Hvis fotonenergien er lav nok kan gasser med høyere atomnummer (f. eks. xenon og krypton) brukes som fyllgass for å øke absorpsjonen i selve fyllgassen og dermed stoppeevnen. Gasstrykket kan også reguleres for å øke stoppeevnen videre.
Guðjón Þórðarson
Guðjón Þórðarson (født 14. september 1955) er en tidligere fotballtrener. Han har blant annet trent i engelsk 2. divisjon og i 3. divisjon.
Start
I skulle han forsøke å redde  i Eliteserien etter at laget hadde åpnet svakt. Treneren Jan Halvor Halvorsen ble avskjediget og Þórðarson overtok i august. Det ble ikke særlig vellykket sportlig sett, og laget tok totalt 11 poeng på 26 kamper, den laveste poengsummen siden tok 8 poeng på 22 kamper i 1986. Laget tapte noen kamper med mange mål, som 0–7 mot i et bunnoppgjør og 1–6 hjemme mot  i et annet bunnoppgjør. Et annet tap kom mot senere seriemester etter å ta tatt ledelsen etter 81 minutter, men tapte likevel etter to Rosenborg-mål i løpet av kampens siste to minutter.
Navoloki
Navoloki (russisk: Наволоки) er en by i Ivanovo oblast i Russland. Den ligger på høyre bredd av elva Volga, rundt 80 km nordøst for Ivanovo. Innbyggertall: 10 400 (2006 est.), 11 248 (folketelling 2002), 12 434 (folketelling 1989).
Navoloki ble grunnlagt på 1880-tallet som en bosetning for arbeidere i forbindelse med byggingen av en tekstilfabrikk. Den fikk innvilget bystatus i 1938.
Inge Krokrygg
Inge Krokrygg  (norrønt: Ingi kryppill) (født ca. 1134/1135, død 4. februar 1161) var konge av Norge, som Inge I av Norge fra 1136 til 1161.
Inge var ektefødt sønn av kong Harald Gille og den svenskfødte dronningen Ingrid Ragnvaldsdatter, og ble som to- eller treåring kåret til konge på Borgartinget etter kong Haralds død i desember 1136. Han nedkjempet og overlevde sine to halvbrødre Sigurd Munn og Øystein Haraldsson, men levde selv i skyggen av sin rådgiver Gregorius Dagsson – som døde tidligere det året da også Krokrygg døde. Kongen døde i kamp mot Håkon Herdebreids menn, på isen utenfor Oslo i Slaget ved Ekeberg i 1161.
Kilder
Kildene til Inges liv er hovedsakelig Haraldssønnenes saga og Håkon Herdebreis saga i Snorres Heimskringla. Han er også nevnt i Magnus Blindes og Harald Gilles saga. Sagaene i Heimskringla er de eneste som omhandler hele livet hans. Forfatteren av Fagerskinna skrev også om Inge, men sagaen har en lakune der den siste delen av livet hans forventes å bli omtalt. Det samme gjelder Morkinskinna, hvis siste saga er «Sagaen om Inge og brødrene hans», men sagaen slutter midt i en setning etter drapet på Inges bror Øystein. Inge omtales også i to vers av kvadet Nóregs konungatal.
Tilnavn
Tilnavnet skal ha spilt hen på at han var vanfør. Noen har ment at han hadde pukkelrygg. Ifølge tradisjonen skal han ha vært med i slaget ved Minne som 2-åring, plassert i en sekk, båret av lendmannen Tjostolv Ålesson. Denne sekken ble truffet av en pil, og barnekongen ble skadet for livet. Den danske historieskriveren Saxo Grammaticus hadde imidlertid en annen forklaring på Inges vanførhet. Han mente at Inge ble skadet fordi ammen hans var uforsiktig og mistet ham i gulvet, slik at han knakk ryggen.
Biografi
Som lite barn ble Inge satt til fostring hos Åmunde Gyrdsson i Viken. Faren Harald ble senhøsten 1136 utsatt for et «familieproblem» av samme type som han selv hadde påført kong Sigurd Jorsalfare: Han blir oppsøkt i Bergen av en angivelig halvbror, Sigurd Slembe, som sa at han var sønn av Magnus Berrføtt og ba forgjeves om at slektskapet ble anerkjent av Harald. Noe senere tok Sigurd livet av kongen mens han sov hos frillen Tora, natten mellom 13. og 14. desember. Sigurd Slembe lyste drapet på seg og ba om å bli tatt til konge. Han og hans menn ble i stedet dømt fredløse og jaget fra Bergen.
Sigurd Slembe lot seg kåre til konge på ting i Nordhordland, i Sogn og i Fjordane. Den styringsvante kretsen som hadde holdt de politiske tøylene i Harald Gilles dager, aktet imidlertid ikke å gi slipp på makten. Det ble sendt ilbud fra Bergen til Trøndelag med bønn om at Sigurd Munn måtte bli tatt til konge på Øretinget. Samtidig sørget Ingerid for at Inge (da kanskje 2 år) ble tatt til konge på Borgartinget. Slik lyktes det dem å samle en allianse som etter en tids skurring kunne stå imot Sigurd Slembe og Magnus Blinde.
Inge ble båret i krig mot Sigurd og Magnus allerede ved slaget ved Minne i 1137, og skal der ha fått de skader som preget ham resten av livet. Senere beseiret de to kongsbrødrenes hærstyrker Sigurd Slembe og Magnus Blinde i slaget ved Holmengrå. Etter dette var det relativ fred i riket i flere år. I 1142 kom Inges og Sigurds eldre halvbror Øystein Haraldsson til Norge og ble tatt til konge sammen med dem. Samtidig ble den yngre, og sykelig Magnus Haraldsson tatt til konge. Sagaen forteller av Inge og Sigurd hadde felles hird så lenge formynderne deres levde. Øystein hadde egen, «for han var fullvoksen mann». Etterhvert skulle Sigurd og Øystein gjøre felles sak mot Inge, uten suksess.
En hovedsak i brødrenes regjeringstid ble opprettelsen av Nidaros erkebispedømme i 1152/53, der alle tre deltok. Selv om pavens utsending Nicholas Breakspear favoriserte Inge; sto de tre halvbrødrekongene sammen bak grunnleggingen av erkebispesetet og de kongelige innrømmelser som ble gitt ved den anledning.
Etter at Gregorius Dagsson ble kong Inges rådgiver, oppsto en splittelse mellom Inge og de to etterhvert samstemte halvbrødrene Sigurd og Øystein. De tre kongene skulle møtes i Bergen i 1155, men etter to provokasjonsdrap fra Sigurds side, og innstendige oppfordringer fra Gregorius, samtykket Inge i å gå til angrep på Sigurd og hans menn. De ble drept før Øystein rakk å komme til byen. To år senere ble Øystein drept av Inges menn, etter lang tids uenighet og mye hærferd. Etter Sigurds og Øysteins død samlet deres støttespillere seg bak Håkon Herdebrei, som drepte Inge i et slag på isen utenfor Oslo i 1161. Sagaskriverne legger skylden for striden på Øystein og Sigurd, som i 1155 planla å avsette Inge fordi de mente han ikke hadde helse til å være konge. Men mellom linjene kan vi lese at Gregorius' uforsonlig holdning i konflikten må ta en del av skylden. Sammen med Gregorius ble den senere kongsfaren Erling Skakke en av Inges nærmeste menn.
Annet
I Heimskringla beskrives Inge slik: «''Kong Inge hadde det vakreste ansikt, han hadde gult hår; det var temmelig tynt og svært krøllet. Han var liten av vekst og kunne snaut gå alene, så vissen var den ene foten hans, og han hadde en pukkel både på ryggen og brystet. Han var blid og vennlig med sine venner, gavmild på gods, og lot høvdingene rå mye med landsstyringen; han var vel likt blant almuen, og alt dette drog makt og mye folk til ham».
Claudio Filippo Grimaldi
Claudio Filippo Grimaldi (kinesisk: 閔明我,  Min Mingwo, Dexian, født 27. september 1638 i Coni i Piemonte i Italia, død 8. eller 9. november 1712 i Beijing i Kina) var en italiensk jesuitt, Kinamisjonær, astronom, direktør for det keiserlige astronomiske embede i Beijing, ingeniør og konstruktør.
Han trådte inn i jesuittordenen den 13. januar 1658. Den 15. april 1666 ble han sendt til Kina, først til Macao. Der fikk han sin avsluttende forberedelse på sitt virke i Kina ved jesuittenes universitetskollegium São Paulo. Han ankom i 1669 til Kanton. Der var den gang nesten alle Kinamisjonærer internert, mens det – foranlediget av Yang Guangxian (1597–1669) – var holdt rettssak mot pater Johann Adam Schall von Bell (1592–1666) og den europeiske astronomi. Schall fikk dødsdom, og de øvrige jesuitter (unntatt Ferdinand Verbiest, 1623-1688), fransiskanere og dominikanere ble forvist til Kanton. Der benyttet de det påtvungne oppholdet i jesuittenes residens til blant annet å diskutere de kinesiske riter og andre spørsmål knyttet til misjonsmetodene, og slik klarte de for en stund å finne en praktisk løsning på den kinesiske ritestriden.
Etter et kort opphold i Kanton og Macao i 1685 dro pater Grimaldi tilbake til Beijing. I november 1686 ble han utnevnt til jesuittermisjonens misjonsprokurator, og reiste derfor tilbake til Europa.
Der strevet han forgjeves på å åpne en landvei via Moskva til Kina, men tsaren nektet ham gjennomreise. Slik måtte Grimaldi legge veien via Wien, Marseille, Smyrna og Persia. I mai 1693 kom han frem til Goa og var i august 1694 atter i Beijing. Under hans fravær hadde keiseren i 1688 utnevnt ham til direktør for det astronomiske byrå og til mandarin. Fra 1695 til 1698 var han viseprovinsial for jesuittene i Kina, i 1696 ble han foreslått som biskop av Beijing, men kongen av Portugal avviste det. I 1700 ble han rektor for jesuittkollegiet i Beijing.
Fra 1703 til mai 1706 var han visitator for jesuittene i Det fjerne østen. Men den pavelige legat Charles-Thomas Maillard de Tournon (1668–1710) fjernet ham fra embedet. Den portugisiske konge Joâo V foreslo ham som hjelpebiskop av Beijing i 1707, men pave Klemens XI avslo.
Centre for the Study of Civil War
Centre for the Study of Civil War (Senter for borgerkrigsstudier) var et senter for fremragende forskning med sin hovedfinansiering fra Norges forskningsråd. Sentret ble opprettet i 2003, og ble avsluttet ved utgangen av 2012.
Sentrets leder var Scott Gates, og styret ved Institutt for fredsforskning (PRIO) var også styre for senteret. Sentret var en del av PRIOs organisasjon, men nøt utstrakt autonomi.
Viktige aktører bak opprettelsen av senteret var, foruten direktøren Scott Gates, Nils Petter Gleditsch og Dan Smith (daværende direktør i PRIO).
Sentrale forskere på senteret var foruten de ovennevnte Jon Elster, Ola Listhaug, Kaare Strøm, Halvard Buhaug, Sabine Carey, Jeffrey T. Checkel, Karl Ove Moene og Håvard Hegre, som alle ledet arbeidsgrupper ved sentret.
V. H. Braunig kraftverk
W H Braunig kraftverk er et varmekraftverk i Bexar County, i delstaten Texas i det sørlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 867 MW fordelt på 3 turbiner, på inntil 225–417 MW hver. Operatør er energiselskapet til San Antonio kommune.
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1966–1970. Brenselkilden er naturgass, og bare unntaksvis fyringsolje.
Karri
Karri er en krydderblanding som består av mange aromatiske kryddere, slik som for eksempel gurkemeie, pepper, koriander, cayennepepper, muskat, ingefær, kanel, kryddernellik, sennep, kardemomme, spisskummen. Karri inneholder ofte bukkehornkløver, som kan gi alvorlige allergiske reaksjoner hos mennesker med allergi mot peanøtter, soya og lupin.
Karri er en av de vanligste krydderblandingene i verden og stammer fra det indiske kjøkken. Karri er i tillegg navnet på sausbaserte varmretter i det indiske, tamilske, britiske og thailandske kjøkken. Ordet karri er opprinnelig tamilsk og betyr simpelthen saus.
Det finnes et stort antall oppskrifter på både krydderblandingen og de sausbaserte matrettene.
Palencia (provins)
Palencia er en provins øst i Spania, sentralt i den autonome regionen Castilla y León. Den grenser til provinsene León, Burgos, Valladolid og til Cantabria.
Provinsen har omkring 175 000 innbyggere og nesten halvparten av disse bor i provinshovedstaden Palencia. Det er 191 kommuner i provinsen, men mer enn halvparten av landsbyene har færre enn 200 innbyggere. Palencia dekker et område på 8 052 km².
Nordic Light
Nordic Light Festival of Photography er en fotofestival som arrangeres i Kristiansund. Festivalen strekker seg over flere dager, og ble for første gang arrangert i 2006.
Historie
Den første festivalen ble arrangert i 2006. Totalt 26 innbudte festivalgjester deltok på arrangementet, som varte fra den 26. august til 1. september. Festivalen i 2008 hadde over 26,000 registrerte besøkende på foredrag og utstillinger. Den fjerde Nordic Light Festival of Photography ble avholdt 29. april – 3. mai 2009 i Kristiansund med Morten Krogvold som daværende kunstnerisk leder.
Parareptilia
Parareptilia er en systematisk gruppe som er foreslått for å dekke den eldste sidegreina på amniotenes stamtre. Denne gruppen inneholder deler av urreptilene, og muligens også skilpaddene.
Historie
Parareptilia ble første gang foreslått i 1947 av paleontologen Everett C. Olson. Han delte krypdyrene i Parareptilia og Eureptilia. I Pararreptilia plasserte han urreptilene utenom skilpadder og Captorhinider, alle andre reptiler og fugler havnet i Eureptilia (tilsvarende det moderne Sauropsida).
Begrepet Parareptilia ble mottatt med skepsis og gikk fort ut av bruk, men med den moderne fylogenetikken dukket det opp igjen på 1990-tallet. I dag er alle systematikere enige om at skilpaddene utgjør søstergruppa til de øvrige reptilene, og Parareptilia brukes for å samle dem og deres antatte forfedre i en samlet gruppe. Den nøyaktige sammensetningen av Parareptilia varierer fra forsker til forsker, først og fremst fordi det ikke er funnet noen gruppe som med sikkerhet er skilpaddenes forfedre, og delvis fordi den eldste kjente skilpaddefossilet Odontochelys semitestacea ikke har trekk som med sikkerhet kan plassere den i noen av krypdyrgruppene.
Parareptilia som egen klasse
Et annet stort usikkerhetsmoment som har gjort bruken av Parareptilia vanskelig er de pattedyrliknende krypdyrene, pattedyrenes forfedre. Også disse stammer fra en primitiv gruppe urreptiler tilbake i karbon. Spørsmålet er om det var skilpaddenes forfedre eller pattedyrenes forfedre som splittet av først. I dag er det vanlig å anta at de pattedyrliknende krypdyrene er den eldste sidegreina (slik at gruppa skilpadder og resten av krypdyrene (inkludert fugler) utgjør en naturlig enhet (en monofyletisk gruppe), kalt Sauropsida. Om skilpaddene skulle vise seg å være den eldste sidegreina, må de og deres forfedre regnes som en gruppe på linje med pattedyrene. Resultatet blir å heve Parareptilia til en klasse slik som pattedyr om man velger en streng fylogenetisk tilnerming.
Usikkerhet
Mye av debatten rundt parareptilene skyldes at det er stor usikkerhet rundt hvordan rota amniotenes stamtre egentlig ser ut. Paleontologi og genetikk gir tildels sprikende svar. Selve oppsplittingen av de forskjellige urreptilene i parareptiler, pattedyrliknende krypdyr og diapsider ligger helt tilbake i karbon. Trolig levde gruppen som gav opphav til synapsider og diapsider i tørrere og høyereliknende miljøer, der fossiler sjelden blir avsatt, og opprinnelsen til de to kan ha skjedd så nær hverandre i tid at det ikke har gitt spor som er enkle å finne i genetikken til nålevende dyr, 300 millioner år senere.
Hvorvidt skilpaddene hører hjemme blant parareptilene var lenge et stridsspørsmål, men nyere forskning tyder på at skilpadder er sekundert anapside, det vil si at det hele skalletaket hos skilpadder, særlig havskilpadder er et trekk de hatr utviklet fra en diapsid konfigurasjon, og at skilpaddene muligens er en type archosaurer eller søstergruppen til archosaurene.
WrestleMania
WrestleMania er den største pay-per-viewen i World Wrestling Entertainment oppfunnet av WWE-formann Vince McMahon. På WrestleMania III var det omtrent 93 000 tilskuere på tribunen i Pontiac Silverdome som kom for å se Hulk Hogan vs. Andre the Giant. Undertaker har vunnet flest seiere på WrestleMania, med en rekord på 22-1. På WrestleMania 30 var mange vitne til at The Undertaker's WrestleMania streak var over etter at 21 seiere, den ble slått av Brock Lesnar.
The New Mythology Suite
V: The New Mythology Suite er det amerikanske progmetallbandet Symphony X' femte album. Det ble utgitt i 2000.
Eksterne lenker
V
Audioslave (album)
Audioslave er det første albumet det amerikanske bandet Audioslave ga ut. Albumet kom ut i 2002. Chris Cornell fra Soundgarden er vokalist, mens de andre i bandet er fra Rage Against the Machine. Albumet inneholder 14 sanger. Det ble gitt ut fem singler fra albumet; «Cochise», «Show Me How to Live», «What You Are», «Like a Stone», og «I Am the Highway». Av disse var «Like a Stone» den mest suksessfule singlen. «Like a Stone» var også nominert for Best Hard Rock Performance i 2004.
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Chris Cornell sammen med Audioslave.
Bonus
Man kan få tak i noen bonuser der man ser intervju med de forskjellige medlemmene av bandet.
Cichla
Cichla er en gruppe ciklider. De er fisk som lever i ferskvann i Sør-Amerika, øst for Andes. Gruppen inneholder matfisk som Cichla orinocensis. Den har også interesse for akvarister som holder ciklider.
Timothy Richard
Timothy Richard eller Li T'i-motai (født 10. oktober 1845 i Ffaldybrenin i Carmarthenshire i Wales, død 17. april 1919 i London) var en baptistisk kinamisjonær som influerte fremveksten av den kinesiske republikk.
Bakgrunn
Richard kom fra en baptistisk walisisk bondefamilie. Han ble grepet av samtidens misjonsiver blant britiske protestanter, og forlot sin lærerpost for å begynne som student ved Haverfordwest Theological College i 1865. Der bestemte han seg for Kina, og tok kontakt med det nylig grunnlagte China Inland Mission. Men dette misjonsselskapets leder, Hudson Taylor, mente at han heller burde bli misjonær for baptistenes egne misjoner.
Cichla
Det er forskjeller på kjønnene hos alle artene. De er rovfisk og har øyeflekk ved haleroten.
Timothy Richard
Misjonær
I 1869 ble han opptatt av Baptist Missionary Society (BMS) og sendt til Chefoo (Yantai) i den kinesiske kystprovinsen Shandong. Senere skulle han virke i provinsen Shanxi, og fra 1891 i Shanghai, der han ble sekretær for The Christian Literature Society of China (frem til han gikk i pensjon i 1915.
I 1897, på vei tilbake for et besøk til Europa, benyttet Richard anledningen til å reise rundt i India for å sette seg inn i misjonene der. Sammen med følgesvennen og misjonæren Arthur Gostick Shorrock besøkte han Ceylon, Madras, Agra, Benares, Delhi, Calcutta og  Bombay.
Timothy Richard skrev artikler i månedsbladet Wan Guo Gong Bao, grunnlagt 1868 og redigert av Young John Allen frem til 1907. Dette magasinet er blitt beskrevet som en av de fremste inspirasjonskilder for den fremvoksende reformbevegelsen i Kina, Det fikk i løpet av sin 39-årige eksistens en bred leserkrets blant innflytelsesrike, kinesiske intellektuelle.
I Wan Guo Gong Bao var han med på å drøfte dagsaktuelle spørsmål, blant annet økonomi. Under den første sino-japanske krig (1894–1895) bragte bladet en rekke artikler som skulle vise seg å være av stor betydning. Det tok også sikte på vise hvordan kristen tro og kristne prinsipper kunne gagne Kinas modernisering, og gav blant annet impulser om markedsøkonomi og internasjonal rett.
Senere skulle Qing-reformatoren Kang Youwei hevde at han skyldte sin omvendelse til reformtanken først og fremst til sin lesning av to misjonærers skriverier der, Timothy Richard og dr. Young J. Allen (I owe my conversion to reform chiefly on the writings of two missionaries, the Rev. Timothy Richard and the Rev. Dr. Young J. Allen).
Timothy Richard døde i London i 1919.
Øystein Haraldsson
Øystein II Haraldsson (norrønt: Eystein Haraldssun) (født ca. 1125, død 1157) var konge av Norge fra ca. 1142 til 1157. Han var eldste sønn av kong Harald Gille, og vokste opp i Vesterhavsøyene et sted. Han kom «hjem» til Norge i 1142, og ble da innsatt som konge sammen med de ca. 10 år yngre brødrene Sigurd Munn og Inge Krokrygg. Øystein ble drept av Inges menn i Ranrike (Båhuslen) i 1157.
Om kongen
Øystein Haraldsson ble født på en av Vesterhavsøyene (nåværende Shetland, Orknøyene eller Hebridene) rundt 1125. Faren Harald var født i Irland, men kom til Norge for å kreve den norske tronen som sønn av Magnus Berrføtt, en gang i slutten av 1120-årene. Harald hadde giftet seg med eller innledet et forhold til Øysteins mor Biadoc før han kom til Norge. Biadoc tilhørte en mektig gælisk ætt, hennes bror var far til Somerled, konge av Kintyre. Harald ble drept i 1136, og i 1142 kom Øystein og moren Biadoc til Norge. Øystein ble anerkjent som konge umiddelbart, da faren Harald allerede hadde vedkjent seg farskapet.
Kong Øysteins liv og gjerning kan innby til ulike tolkninger: Edvard Bull synes å legge vekt på egennytte, overfall og hardstyre, mens Knut Arstad legger vekt på ham som en «handlingens mann» og nevner politisk rasjonelle årsaker til Øysteins herjingstokter i Skottland.
Han kom til Norge i begynnelsen av borgerkrigstiden, og bølgene hadde neppe lagt seg etter drapene på to konger og en tronkrever. Barnekongene Inge og Sigurd styrte gjennom et nettverk av stormenn som opptrådte som formyndere. Når Øystein som den eldre halvbror, anerkjent av sin avdøde far, kom til Norge, ble han tatt til konge sammen med dem. Samtidig ble den yngre, og sykelig Magnus Haraldsson tatt til konge. Sagaen forteller av Inge og Sigurd hadde felles hird så lenge formynderne deres levde. Øystein hadde egen, «for han var fullvoksen mann». Etterhvert skulle Sigurd og Øystein gjøre felles sak mot Inge, uten suksess.
Øystein ble gift med Ragna Nikolasdatter, en norsk stormannsdatter. Han hadde også en sønn, Øystein Øysteinsson Møyla, men det er ikke kjent hvem som var hans mor.
Vesterhavsferd
I begynnelsen av 1150-årene dro Øystein på et omdiskutert vikingtokt mot Orknøyene og Skottland. Han tok jarlen Harald Maddadsson til fange, krevde løsepenger og at jarlen erklærte lydighet til ham. Deretter plyndet han Aberdeen og «herjet vidt og bredt omkring i England». Trefningen med jarlen kan sees som et uttrykk for en indrepoltisk stadfestelse av Orknøynenes tilhørighet til riket, og at Øysteins maktbase var sørvest i Norge og på øyene. Arstad spekulerer i om angrepene i Skottland var en hevn for kong David av Skottlands støtte til Sigurd Slembe, og/eller en inngripen i interne skotske forhold, som støtte til Øysteins egne slektninger. Angrepene i England kan med litt velvilje sees som et hevn for Harald Hardrådes fall, ca. 85 år tidligere.
Snorre konstaterer bare at «folk dømte svært ulikt om denne ferden».
Opprettelse av norsk erkebispedømme
En hovedsak i brødrenes regjeringstid ble opprettelsen av et eget norsk erkebispedømme, Nidaros erkebispedømme i 1152/53, der alle tre deltok. Tidligere hadde den norske kirken vært underordnet det fellesnordiske erkebispedømmet i Lund i Danmark (nå en del av Sverige). Selv om pavens utsending Nicholas Breakspear favoriserte Inge ; sto de tre halvbrødrekongene sammen bak grunnleggingen av erkebispesetet og de kongelige innrømmelser som ble gitt ved den anledning. I et eget brev som ble utstedt ved denne anledningen står Øystein alene som utsteder og garantist. Trolig hadde han en sentral rolle i denne viktige begivenheten.
Konflikt mellom brødre
Øystein og Sigurd gjorde etterhvert felles sak mot kong Inge, og kretsen rundt ham, især Gregorius Dagsson og Erling Skakke. Sigurd Munn ble drept i Bergen i 1155, mens Øystein var 2 dagsreiser unna. Forholdet mellom Inge og Øystein vekslet i de to følgende årene mellom trefninger, plyndring og et forlik i 1156 som Øystein oppfattet som påtvunget ham av Inges overmakt. Det avgjørende slaget sto i 1157, i Oslofjorden. Øystein ble forlatt av sine menn, og ble innhentet av en gruppe menn, som drepte ham med et øksehugg i ryggen mens han lå nede. Han visste hva som ventet ham da han ble fanget, men ba om å få høre messen først. Det fikk han, og deretter ble han drept.
Etter Øysteins brutale død, forvoldt av svogeren Simon Skalps menn, ble Øystein begravet i Fors kirke (nå Foss i Munkedal kommune i Bohuslän). Snorre forteller at «''Der han ble hogd, og blodet hans kom på jorda, spratt det opp ei kjelde, og en annen under bakken der hvor liket hans var satt for natta. Av vannet fra begge disse brønnene synes mange menn å ha fått helsebot. [...] Det hendte mange jærtegn ved grava til kong Øystein, helt til uvennene hans helte suppe kokt på hundekjøtt på grava''». Tradisjonen om denne helligheten holdt seg, ifølge Edv Bull, gjennom flere århundrer, helt opp mot vår egen tid. De to kildene kalles Korskällan og Skårkällan. Den siste finnes fortsatt, sydvest for Foss kirke i Munkedal, der Øystein ble begravet.
Moelvtunnelen
Moelvtunnelen er en veitunnel på E6 i Ringsaker kommune i Innlandet. Tunnelen går under et boligfelt sørvest for Moelv og om lag 250 meter sør for Mjøsbrua. Tunnelen er 197 meter lang og er den den tredje lengste veitunnelen i tidligere Hedmark fylke.
Windows XP Media Center Edition 2005
Windows XP Media Center Edition 2005 er et operativsystem fra Microsoft som kom i 2005 og er en spesielt utviklet versjon for digital underholdning.
Ved bruk av en PC og Windows Media Center kan dette erstatte videospilleren, DVD-spilleren og -opptakeren, radioen og stereoanlegget. Via fjernkontrollen kan en i større grad velge hva en vil se, og når en vil se det. Brukerne kan pause direktesendt TV eller ta opp program på platelageret for senere bruk.
15. oktober 2005 lanserte Microsoft en norsk versjon av Windows XP Media Center Edition.
Pavel Tretjakov
Pavel Mikhajlovitsj Tretjakov (Павел Михайлович Третьяков; født, død ) var en russisk forretningsmann, kunstsamler og mesén. Han er mest kjent for opprettelsen av Tretjakovgalleriet.
Tretjakov begynte å samle på kunst allerede som 24-åring (1856). Han kjøpte inn en del hollandsk kunst, men først og fremst arbeider av russiske kunstnere som Vasilij Perov, Ivan Kramskoj, Ilja Repin, Vasilij Surikov og Isaak Levitan. Hensikten med innkjøpene var i første rekke å opprette en samling som kunne danne grunnlaget for senere vekst til et museum med nasjonal kunst.
Han knyttet etter hvert sterke bånd til mange av kunstnerne i Peredvizjniki-bevegelsen og bisto dem både med råd og direkte pengehjelp.
I 1892 skjenket Tretjakov sin da allerede berømte samling til den russiske nasjon og i august året etter var det offisiell åpning av museet. Med nærmere 140 000 verker er det i dag – ved siden av Eremitasjen i St. Petersburg – verdens største samling av russisk kunst.
Skrova
Skrova (nordsamisk: Skroavak) er et øyvær i Vestfjorden, om lag åtte kilometer sørøst for Svolvær, i Vågan kommune i Nordland. Øygruppen har et samlet areal på 3,83 kvadratkilometer med Storskrova, Heimskrova og Nautøya som de største øyene. Øyenes høyeste punkt er Skrovafjellet på Storskrova som har en høyde på 281 meter over havet.
Pavel Tretjakov
Tretjakov, sammen med sine brødre Pavel og Sergej, er også kjent for å ha startet en skole for døvstumme i Moskva. Han drev utstrakt veldedighet.
Skrova
Fiskeværet Skrova ligger på nordvestsiden av øygruppen, konsentrert rundt sundet Skrovkeila, og har 196 innbyggere (2023) som i hovedsak er bosatt på Heimskrova. Storskrova og fire andre holmer er forbundet med Heimskrova med moloer og en bro. Fiskeværet er kjent for sin tilknytning til Lofotfisket og hvalfangsten. Der er barne- og ungdomsskole, overnattingsbedrift og dagligvarebutikk. Årlig arrangement av Lofoten fiskefestival. På Saltværøya ligger Skrova fyr som ble oppført i 1922.
Skrova har anløp av Nordlandsekspressen på ruten mellom Svolvær og Bodø i tillegg til daglige avganger med bilferge til Svolvær og Skutvik.
Fiskeværet
Skrova har i mange tiår vært et senter for fiske og hvalfangst, og mens lofotfisket pågikk for fullt i «gamle dager» var det flere tusen mennesker i Skrova på vinteren. I dag er ikke Skrova lenger så sentral når det gjelder skrei og torsk, og størsteparten av fiskeproduksjon i Skrova i dag er oppdrettslaks og ørret. Når det gjelder hvalkjøtt derimot, er Skrova fortsatt det stedet hvor mesteparten av kjøttet blir levert. I juni og juli måned er det stor aktivitet hos de to bedriftene som produserer kjøttet i dag.
Kolavalmue
se eget avsnitt
Kolavalmue er en flerårig art i valmuefamilien.
Denne planten har en flerårig rosett med flikete blad ved bakken. Blomstene sitter enkeltvis på enden av lange, hårete, bladløse stengler. Blomstene er gule, og melkesaften har også gul farge.
Kolavalmue tilhører seksjonen Meconella i valmueslekten (Papaver). Andre arter i samme seksjon er islandsvalmue, svalbardvalmue, alpevalmue og sibirvalmue. Disse valmuene vokser i Arktis og i høyfjellet lenger sør. Polyploidi er vanlig, og avgrensingen mellom de ulike artene er omstridt.
Denne arten har 2n=56 kromosomer og er dermed en oktoploid art. Avgrensingen mot islandsvalmue P. radicatum er omstridt, men forskerne mener nå at P. radicatum bare skal brukes de dekaploide valmuene rundt Nord-Atlanteren.
Kolavalmuene i Norge ble tidligere regnet til to endemiske underarter: «kvænangsvalmue» P. l. subsp. kvaenangense i Burfjorddalen i Kvænangen, og «talvikvalmue» P. l. subsp. scandinavicum i Vassbotndalen i Alta. Russiske forskere har beskrevet tre arter fra Khibiny på Kolahalvøya: P. lapponicum s. str., P. chibinense og P. tolmatchevii. Alle disse valmuene regnes nå til underarten P. l. subsp. lapponicum.
Underarter
Tabellen viser de nå anerkjente underartene til kolavalmue. P. hultenii og P. labradoricum har fått status som egne arter.
Terje Stensvold
Terje Stensvold (født 10. oktober 1943) er en norsk operasanger (baryton).
Før han startet karrieren som profesjonell sanger, var Stensvold med i Sølvguttene.
Stensvold studerte sang i Norge og i Berlin, Budapest og London. I 1972 ble han ansatt som solist ved Den Norske Opera, der han har sunget mer enn 70 roller. Etter å ha gått av fra Den Norske Opera har Stensvold sunget ved den skotske operaen, Stockholmsoperaen og ved operaene i Frankfurt am Main, Stuttgart og Wiesbaden. Han har videre hatt roller i oppsetninger ved Deutsche Oper i Berlin, Opera de Monte Carlo, La Scala og ved Royal Opera House, og Royal Albert Hall. Stensvold har også sunget store roller ved operahusene i München, Paris, Zürich, Barcelona, Wien og Melbourne samt medvirket ved Edinburgh International Festival. . Stensvold har jobbet med dirigenter som bl. a. Ricardo Muti, Antonio Pappano, Daniel Barenboim og Simon Rattle.
Stensvold har også medvirket i mange operainnspillinger i store roller som er tilgjengelig på DVD og CD, bl.a. to innspillinger av "Den flyvende hollender" av Wagner.
Priser og utmerkelser
Det kongelige hoff kunngjorde 3. desember 2008 at kongen har utnevnt Stensvold til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans innsats som operasanger».
Det Norske Operafond tildelte i 2007 Stensvold prisen Augusta Jerwells Premie.
Francisco Pacheco
Francisco Pacheco (født 1568 i Ponte de Lima nær Braga i Portugal, drept ved brenning 20. juni 1626 i Nagasaki i Japan) var en misjonær i Det fjerne østen tilhørende jesuittordenen. Han ble sendt til Det fjerne østen, og ankom Japan i 1604. Etter fire år der var han en stund kinamisjonær, som rektor for jesuittkommuniteten i Macao 1608 til 1611. I 1612 virket han igjen i Japan men måtte tilbake i landflyktighet til Macao i 1614. Han kom tilbake til Japan i 1615 og var jesuittenes provinsial der fra 2. oktober 1625 til 2. desember 1626. Natt til 18. desember 1625 ble han arrestert, fengslet og torturert for troens skyld i Arima. Han ble henrettet ved å bli brent levende 29. juni 1626 i Nagasaki.
Daurmål
Daurmål er et fjell mellom Breimsvatnet og Votedalen på grensen mellom Gloppen kommune og Sunnfjord kommune i Sogn og Fjordane. Toppen på 1 445 meter over havet danner grensepunkt mellom kommunene. Med en primærfaktor på 1 222 meter har fjellet den 21. høyeste primærfaktoren blant fjellene i Norge.
Håkon III Sverresson
Håkon III Sverresson (norrønt: Hákon harmdauði Sverrissun) (født 1182 i Nidaros (?), død 1. januar 1204 i Bergen) var konge av Norge fra 1202 til 1204 etter at faren kong Sverre Sigurdsson døde den 9. mars 1202.
Håkon Sverresson var således birkebeinenes kongsemne. Håkon var den andre uekte sønnen til kong Sverre. Moren var Astrid Roesdatter.
Håkon ble utpekt til konge på et hirdstemne i Nidaros i 1202 og hyllet på Øyratinget seinere på våren. Håkon ble et samlingspunkt som dempet den uforsonlige striden som kretset rundt kong Sverres personlighet. Han kallet biskopene hjem og fikk forlik med dem og baglerne.
Håkon døde brått i 1204, det ble påstått at dødsfallet var mistenkelig og muligens ble han forgiftet av enkedronning Margareta.
Liste over Nepals statsministre
Prime Minister-tittelen i Nepal
Nepal brukte den engelske tittelen Prime Minister fra 1800-tallet. (Den var i bruk i hvert fall fra 1840-åra i forma praim ministar). Men tittelen innebar på 1800-tallet ikke akkurat det samme som i Europa, og spesielt ikke det samme som i dag. Stillinga var ikke forankra i noe parlamentarisk eller demokratisk system.
På nepalsk fikk statsministrene under Rana-dynastiet samtidig tittelen maharaja, som leder tankene i retning føydalisme og autoritær middelalder. Det lå også nærmere virkeligheta i Nepal.
Fra 1885 til 1951 var statsministerstillinga arvelig innafor Rana-dynastiet. Den virkelige grunnen til dette var at dynastiets grunnlegger, Jang Bahadur Rana, fant ut at Storbritannia ikke ville godta at han styrta Shah-dynastiet og innsatte sin egen familie som Nepals kongehus isteden. I denne perioden kan vi altså si at Shamshir Rana-familien fungerte som Nepals kongefamilie, men i navnet var statsministre under konger av Shah-dynastiet.
Da Shah-dynastiet tok igjen den virkelige makta i 1951, utvikla statsminister-posten seg stadig mer i retning av det som er normalt i resten av verden.
Statsminister Deuba var valgt av parlamentet, men oppløste det med kong Gyanendras støtte i mai 2002. I oktober 2002 ba Deuba Gyanendra om å utsette parlamentsvalget på ubestemt tid. Gyanendra avsatte isteden Deuba, og innsatte sjøl de tre neste statsministrene, Chand, Thapa og Deuba (en gang til). Dette kan betraktes som første del av det statskuppet som Gyanendra fullførte i februar 2005, da han avsatte Deuba for annen gang.
Fra Gyaendras statskupp i februar 2005 til april 2006 var kong Gyaendra sjølutnevnt formann (chairman) for regjeringa.
Etter det store opprøret i april 2006, blei kongen nødt til å gjenninnkalle parlamentet som blei oppløst i mai 2002, og godkjenne at Sjupartialliansen for demokrati i Nepal pekte ut G. P. Koirala som statsminister.
Under parlamentarismen 1990 - 2005
(Fra 1990 representerte statsministrene partier, men parlamentsvalget var først i 1991.)
Fylkesvei 653
Fylkesvei 653 (Fv653) går mellom Garnes i Ulstein og Furene i Volda.
Eiksundsambandet erstattet 23. februar 2008 fergeforbindelsen mellom Eiksund i Ulstein og Rjåneset i Ørsta, og ga de fire kommunene Hareid, Ulstein, Herøy og Sande fastlandsforbindelse.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei. Det var bompenger på veien inntil 2014.
Tidligere trasé
Veitraséen før Eiksundsambandet ble åpnet:
Málaga (provins)
Provinsen Málaga (spansk: Provincia de Málaga) er en provins på sørkysten av Spania, i den autonome regionen Andalucía. Den grenser til provinsene Cádiz, Sevilla, Córdoba og Granada.
Provinsen har et areal på 7 308 km² og rundt 1,6 millioner innbyggere. Om lag 2/5 av befolkningen bor i provinshovedstaden Málaga. Málaga har 100 kommuner. Utenom hovedstaden er Marbella, Vélez-Málaga, Antequera og Ronda de største byene.
Hovednæringen i provinsen er turisme, særlig langs strendene i Costa del Sol. Disse strendene blir besøkt av millioner av turister hvert år.
Robert Post
Robert Øien Fylling (født 20. mars 1979), bedre kjent som Robert Post, er en norsk musiker.
Biografi
Robert Fylling er oppvokst i en musikalsk familie på Langevåg utenfor Ålesund i Møre og Romsdal. Hans første instrument var et trommesett. Han lærte senere å spille trompet og skrev sin første sang, «Untouched», som 8-åring.
Marieke van der Wal
Marieke van der Wal (født 7. november 1979 i Amsterdam) er en nederlandsk håndballmålvakt, som spiller for den nederlandske klubben Quintus og det nederlandske landslaget. Hun har tidligere spilt for den nederlandske klubben Geleen, de spanske klubbene Elche og Itxako, de tyske klubbene Borussia Dortmund og Göppingen, samt de franske klubbene Le Havre og Cergy-Pontoise.
Robert Post
Biografi
Post har også vært medlem i bandet Sissy Dogfish.
Marieke van der Wal
Van der Wal var førstemålvakt på det nederlandske A-landslaget i mange år, og deltok under Håndball-VM 2001, Håndball-VM 2005, Håndball-EM 2010, Håndball-VM 2011, Håndball-VM 2013 og Håndball-VM 2015.
Robert Post
Biografi
I 2004, etter mange år som sanger og låtskriver, fikk Fylling platekontrakt. Han ble oppdaget under by:Larm i Bergen, da han spilte sine to første offisielle konserter under artistnavnet Robert Post. I månedene som fulgte ble det gjort flere showcaser i London og Bergen, noe som til slutt resulterte i platekontrakt med Mercury Records UK.
Debutalbum (2004–2006)
Debutalbumet ble produsert av Mike Hedges i august 2005. BBC Radio 2 A-listet første single, «Got None», og albumet ble «Record of the Week» på Storbritannias største radiokanal. Senere ble også single nummer to, «There's One Thing», A-listet. «Got None» ble plukket opp av radiostasjoner i Frankrike, Italia og Norge, og med nyheten om en sterk 17.-plass på britiske radiolister, gjorde den et solid hopp på Norges Hit40-liste og ble liggende i toppen i 20 uker. I Frankrike ble den en av de mest spilte låtene det året, og i januar 2006 gikk den til toppen av italienske hitlister i fem uker på rad.
Beyond Risør
Beyond Risør er et norsk forum for design og næringsliv. Kunstnerisk leder er industridesigner Johan Verde. Beyond Risør, som tidligere het «100% Risør», er ifølge arrangøren selv eneste av sitt slag i Norge.
Robert Post
Debutalbum (2004–2006)
Samme år gjennomførte Post, en miniturné i USA og opptrådte på Robert Redfords Sundance Film Festival. Han ble dette året, nominert for to Spellemannspriser og vant prisen Årets Mannlige Artist for debutalbumet, og Beste Video med låten «Got None».
Beyond Risør
Arrangementet er i Risør og gjennomføres annenhvert år, i år med par-tall.
Burghley House
Burghley House er et slott fra 1500-tallet i nærheten av Stamford i Lincolnshire i England. Det regnes som et av de fineste eksemplene på engelsk 1500-tallsarkitektur.
Robert Post
Turneer (2005–2007)
I løpet av det neste halvannet året, turnerte Robert Post i Storbritannia seks ganger, både alene og med artister som Ray LaMontagne, Jason Mraz, Texas, Natalie Imbruglia og Aimee Mann. I april 2006 spilte han sin første utsolgte headliner-konsert i Paris. Høsten samme år gjennomføte han en tre uker lang Europa-turné. Debutalbumet Robert Post solgte i alt 60,000 eksemplarer i Norge, Frankrike, Italia og Storbritannia.
Oppfølgeren (2007–)
I juni 2007 begynte innspillingen av oppfølgeren, hos Ocean Sound Recordings på øya Giske utenfor Ålesund. Bandet ble etter hvert utvidet med flere medlemmer. På en av konsertene som ble gjort med det nye bandet i 2007, var på Garage i Bergen i november, hvor Einar «Engelen» Engelstad (Bergens Tidende) skrev: «Robert Post har det som skal til. Låtmaterialet er glimrende. Både de fengende popsviskene og de mer vågale veiene han har begitt seg ut på. Variert både musikalsk og stilmessig, og vanskelig å sette i bås. (...) Robert holder også mål live. Både som vokalist, gitarist, pianist og entertainer. Litt vanskelig å si hvor Robert Post til slutt havner. Men han kommer garantert frem.»
Burghley House
Grensen til grevskapet Lincolnshire går mellom Stamford og Burghley House, og selve eiendommen ligger i dag i Cambridgeshire.
Slottet ble bygget for Sir William Cecil, senere baron Burghley, som var dronning Elisabeth I av Englands fremste rådgiver under det meste av hennes styre. Bygningen var inspirert av Richmond Palace
Hvert år arrangeres feltrittkonkurransen Burghley Horse Trials på Burghley.
Eiendommen har også blitt brukt som kulisse i flere filmer, bl.a. Stolthet og fordom (2005).
Luigi Pulci
Luigi Pulci (født 15. august 1432 i Firenze, død 11. november 1484 i Padova) var en italiensk poet i løpet av den tidlige italienske renessansen, mest berømt for sitt høystemte, men parodiske epos Morgante, 1483 (senere utvidet av ham til det som fagfolk kaller Morgante maggiore - Den større Morgante) om en kjempe som ble kristen og deretter fulgte ridderen Orlando (Roland), som var blitt populære fra og med Matteo Maria Boiardos verk Orlando Innamorato (Den forelskede Orlando).
Liv og virke
Pulci ble født i Firenze og hans patroner var Medici-familien, spesielt Lorenzo de' Medici som benyttet Pulci på diplomatiske oppdrag og hjalp ham materielt, en gjeld som Pulci blant annet forsøkte å betale med å imitere vers som hans patron hadde diktet.
Pulci hadde også skrivende søsken. Hans bror Luca Pulci (1431–1470), og hans verker var blant annet, Pistole, Driadeo d'amore, og Ciriffo Calvaneo, alle skrevet på italiensk. Også hans bror Bernardo Pulci var skribent, i tillegg til dennes hustru som også skrev dikt.
Pulci skrev både burleske og parodiske, og sparte sjelden hverken menneske eller institusjoner.
Det ble gjort noen forsøk å få Luigi Pulci dømt for kjetteri på grunn av en fri passasje i hans mest berømte verk Morgante maggiore, men hans fiender var dårlige i å lese og ironien unngikk deres oppmerksomhet.
Morgante ble utgitt første gang i 1478 og inneholdt da 23 sanger. Etter ytterligere to opplag la Pulci til de fem siste sangene i 1483 års publikasjon. Det er denne utøkede utgave som i litteraturen till betegnelsen il Morgante maggiore, det vil si «den større Morgante».