cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mustafa Kemal Atatürk
President i Den tyrkiske republikk
Mustafa Kemal ble enstemmig valgt til president ved republikkens opprettelse. Etableringen av den tyrkiske republikken var starten på en modernisering av Tyrkia. Den nye grunnloven tok delvis mønster av grunnlovene i blant annet Frankrike, Sverige, Italia og Sveits. Den 3. mars 1924 ble kalifatet avskaffet. Sener ble også religiøse skoler og domstoler nedlagt.
En viktig utenrikspolitisk prøvestein var forholdet mellom Tyrkia og det britiske styret i Irak. Begge land hadde kjempet om den oljerike, kurdiske byen Mosul. Tyrkerne med Kemal i spissen, ønsket å kontrollere Mosul for å beholde hele kjernen av den kurdiske befolkningen innenfor Tyrkias grenser. Folkeforbundet ble 27. oktober 1924 involvert i striden mellom Tyrkia og Storbritannia. Samme høst møtte Kemals parti motstand i pressen, med kritikk av en rekke forhold. Flere generaler sa opp sine stillinger etter et intenst maktspill i Ankara. I september 1924 gjorde en gruppe kurdisk-ættede offiserer og soldater, mytteri i øst og etablerte seg på britisk side av grensen. Britene hadde oppmuntret til kurdisk motstand også inne i Tyrkia - så lenge Mosul-konflikten varte. Kurdiske separatister overmannet en hæravdeling i februar og gjorde åpent opprør i april 1925. Deres slagord gikk ut på å gjenreise islam i kamp mot den gudløse nasjonalist-tyrkiske republikken. Kemal gikk til motoffensiv, og kampene om byen Diyarbakir raste store deler av våren. Den 7. mars utstedte Kemal et dekret som gjorde det forbudt å støtte den kurdiske saken, og innførte unntakstilstand i øst. Det ble utstedt 57 dødsdommer over kurdiske ledere i april og mai. Etter opprøret slo den tyrkiske regjeringen over på en helt ny politikk overfor kurderne. En splittende politikk ble avløst av en politikk for assimilering, deportasjon av kurdere, og utvetydig undertrykkelse av kurdisk språk og kultur. I desember 1926 bestemte utdanningsdepartementet i Tyrkia at slike begreper som kurdisk, cirkassisk, osv om etniske minoriteter skulle forbys brukt. Dette var i tråd med Kemals doktrine om at tyrkisk språk og historisk kultur utgjorde statens samlede identitet.
Det ble hevdet at det Progressive republikanske parti hadde støttet kurdisk uavhengighet. Kurderne selv innrømte under rettsprosessene i 1925 at de håpet dette partiet skulle overta makten i Tyrkia. Kemal utnyttet opprøret til å kreve av partileder Kâzım Karabekir at opposisjonspartiet skulle oppløses. Mens opprøret i øst ble slått ned, ble det progressive republikanske partiets hovedkvarter endevendt av tyrkiske myndigheter. I juni ble både dette partiet og venstreorienterte fagforeninger og partier forbudt.
Kemal la stor vekt på å hindre oppblomstring av religiøst inspirert opposisjon. Den kurdiske oppstanden tok i bruk sterke islamske slagord. Slik ble den et påskudd til å forby den interne politiske opposisjonen. Videre ble det gjennomført reformer basert på tyrkisk kultur, språk og identitet. I 1925 ble det tyrkiske hodeplagget fez forbudt ; fra da av skulle tyrkiske menn bære vestlig pregede hatter.
Sykdom og død
Atatürks begravelse ble bivånet av offisielle representanter fra 17 land, og ni land bidro med væpnede avdelinger til kortesjen. Mustafa Kemals levninger ble først bisatt i Ankaras etnografiske museum. Den 10. november 1953 ble levningene lagt i en 42 tonn tung sarkofag, i et mausoleum med utsikt over Ankara.
Kemalisme
Den politikk som ble utviklet av Mustafa Kemal Atatürk, går ofte under betegnelsen kemalisme.
Jazzpar Prize
The Jazzpar Prize var en årlig dansk pris innen jazz, som i årene 1990 til 2004 hadde den høyeste prissummen for en internasjonale utmerkelse innen jazz. Den ble utdelt til en internasjonalt kjent og aktiv jazzutøver, som fortjente å bli mer alment kjent. Prisen bestod av en bronsestatuett av Jørgen Haugen Sørensen i tillegg til 200,000 kroner.
Vinneren var en av fem nominerte internasjonale utøvere av jazz. Utdelingen skjedde i København på vårparten, og avstedkommer en uke med jazzlige aktiviteter i København. Hovedsponsor i en årrekke var Skandinavisk Tobakskompagni, men etter 2004 ønsket firmaet ikke lenger å sponse prisen og prisutdelingen er satt på vent da det ikke har lykkes å skaffe en ny sponsor.
YppeRu’ dOnK
YppeRu’ dOnK er det tredje albumet fra vokalgruppen Bjelleklang.
Kapabel Forlag
Kapabel Forlag er et forlag som holder til i Bergen. Forlaget utgir skjønnlitterær og historisk litteratur, fortrinnsvis fra og for det lokale markedet Bergen og Hordaland. Daglig leder er Otto Ersland.
Sprint-VM på skøyter 2008
Sprint-VM på skøyter 2008, det 37. offisielle sprint-VM på skøyter siden det første i 1972, og ble avholdt i IJsstadion Thialf i Heerenveen, Nederland, 19. og 20. januar 2008. Arrangementet ble opprinnelig tildelt Helsingfors, men da de trakk seg, ble arrangementet tildelt Heerenveen.
Kapabel Forlag
De mest kjente bøkene til forlaget er Dei fine ferjene (2005), Frå Krigsskip til flaggskip (2006).
Sprint-VM på skøyter 2008
Sist en nordmann vant Sprint-VM på skøyter for menn var da Frode Rønning ble sprintverdensmester i Grenoble, Frankrike i 1981. Beste norske plassering i sprint-VM på skøyter for kvinner er Edel Therese Høiseths 2.-plass i 1996 i Heerenveen, Nederland. Men sist gang det var en nordmann på pallen sammenlagt var i 1997, da Roger Strøm tok en fin 2.-plass på Hamar i Vikingskipet.
Startplasser
Oversikt over ISU medlemsforbunds tildelte løperkvoter til Sprint VM 2008. Men alle løperne måtte ha oppnådd ISU-fastsatte kvalifiseringstider for å delta i mesterskapet.
Oversikt over antall løpere som deltok i sprint-VM 2008.
Sprint-VM på skøyter 2008 hadde betydning for hvilke nasjonskvoter som var gjeldende for Sprint-VM på skøyter 2009. Tittelforsvarere fra Sprint-VM 2007 i Vikingskipet, Hamar i Norge var tyske Anni Friesinger for damene og sørkoreanske Lee Kyou-hyuk for herrene.
Sammenlagt
=== Damer === Tall bak tid er plassering.
Ängbyplan tunnelbanestasjon
Ängbyplan tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane i bydelen Södra Ängby. Den trafikkeres av T-bana 1 (grønn linje).
Ängbyplan ligger mellom stasjonene Åkeshov og Islandstorget. Den ble åpnet 26. oktober 1952, da strekningen Hötorget – Vällingby ble innviet, med navnet Färjestadsvägen. Den fikk sitt nåværende navn i 1962.
Pseudocedrela
Pseudocedrela er en planteslekt i mahognifamilien (Meliaceae), som tilhører ordenen Sapindales. De vokser i tropene. Artene er i det alt vesentlige busker og eviggrønne løvtrær.
Kleberstein
Kleberstein er en metamorf bergart som hovedsakelig består av mineralet talk med varierende mengde kloritt og amfibol. Kleberstein er en myk bergart, og kan derfor lett skjæres i med kniv. En annen viktig egenskap ved kleberstein er at den er svært varmebestandig, den egner seg derfor svært godt til bruk i ovner o.l. Den reneste sorten kleberstein er dannet fra serpentin, de mer urene sortene er dannet av gabbroide bergarter. Fargen på kleberstein er grønnhvit til mørkegrønn ofte også med rustfargede felter.
I Norge er det forekomster av kleberstein i alle fylker.
Mange navn
Kleberstein har hatt mange ulike betegnelser. En vanlig betegnelse, som ikke brukes lenger, var grjótstein. Ordet grjótstein er sammensatt av det gammelnorske ordet grjót og ordet stein. Ordet gryte er avledet av grjót, siden den varmebestandige og lett formbare klebersteinen var det foretrukne materialet til vikingtidens kokekar. Ordet grjót ble i norrøn tid særlig brukt på bergarter brukt i husgeråd, slik som kleberstein og skifer. Esja er en annen norrøn betegnelse på kleberstein.
I moderne tid har betegnelsene fettstein, mjukstein, vekstein og grøtstein blitt benyttet istedenfor kleberstein. Den siste – grøtstein – er en moderne variant av grjotstein.
Som alle disse ulike betegnelsene på kleberstein viser, har bergarten noen særegne egenskaper. Noen av betegnelsene viser til hvordan overflaten til bergarten kjennes når man tar på den, nemlig «fettete», «glatt» eller «såpete». Dette skyldes at hovedbestandelen i kleberstein er mineralet talk.
Bruksområder
I førmoderne tid har kleberstein blitt benyttet til ulike former for husgeråd. Kar av kleber er kjent fra yngre bronsealder og frem til slutten av førromersk jernalder. Karene forsvinner trolig deretter i norsk materiale og dukker ikke opp igjen før inngangen til vikingtid (rundt 800 e.Kr), da karproduksjon nærmest kan karakteriseres som masseproduksjon. Karene var en viktig handelsvare for vikingene, og i en utgraving i den gamle vikingbyen York i England har man funnet kokekar hvor man kunne spore kleberen tilbake til bruddene på Bårstad som ligger på Lalm i Vågå kommune på grunn av den spesielle sammensetningen av kleberen der. Kar av kleber utkonkurrerer nesten helt den lokale keramikkproduksjonen i Norge i denne perioden. Kleberstein var en bedre investering, for et ødelagt keramikk-kar måtte kastes, men en sprukken klebersteinsbolle kunne repareres med jernkramper.
Kleberstein ble benyttet i tilvirkning av koke- og forrådskar, spinnehjul, mortere, støpeformer, avlsteiner, smeltedigler og ulike former for lodd og vekter (til fiske eller tekstilarbeide), fra forhistorien og frem til 1800-tallet. Fiskesøkker ble også kalt jarstein. Mange av disse produktene har trolig blitt tilvirket som sekundære produkter av ødelagte kar.
Andre viktige bruksområder har vært som byggemateriale i mange av de norske steinkirkene. Blant annet er Nidarosdomen bygd i kleberstein. Stavanger domkirke, Utstein kloster, Moster gamle kirke og Mariakirken i Bergen er også eksempler på byggverk med stort innslag av kleberstein.
Nedlagte brudd
Mange steder er det spor etter førmoderne uttak av kleberstein i bergveggene. Særlig på Vestlandet, Romerike og Gudbrandsdalen har det blitt tatt ut kleberstein i store mengder. Kjente brudd er blant annet Brennepåsen og Piggåsen i Lillestrøm kommune, Folvellsetra i Nes og i Setskog. Det ligger også et gammelt brudd på Flotmyr ved busstasjonen i Haugesund og et på Kvikneskogen i Tynset kommune.
Det er også påvist mange klebersteinsbrudd i Øyestad og Froland i Agder som har blitt utnyttet siden vikingtid. De største av disse ligger på Hisåsen, Sparsås, Horv, Gjennestad, Østre Vimme og Østre Myre. Produksjon av kleber-gryter startet her i vikingtiden, eller enda tidligere, og er noe av bakgrunnen for maktsenteret Fjære og Vikkilen.
Kleberstein til Nidarosdomen er brutt ved Øye og Klungen på Øysand i Melhus kommune og rett over kommunegrensa ved Huseby i Skaun kommune. Også her var de tidlig produksjon av kleber-gryter. I middelalderen leverte bruddene stein til Nidarosdomen og mange andre kirker og klostre i Trondheimsregionen. Etter svartedauden stoppet nesten produksjonen fram til restaureringen av Nidarosdomen startet på 1800-tallet. I perioden 1869–96 ble det tatt ut mer enn 400 m³, men på 1900-tallet overtok bruddene ved Bjørnå i Mosjøen og Kvikne, som hadde kleber av bedre kvalitet enn de som ble brukt i middelalderen.
Et av Europas viktigste klebersteinsbrudd lå på Shetland, ved Cunningsburgh 24 km fra Jarlshof. Videre fantes klebersteinsbrudd på øyene Fetlar og Uist, samt andre steder på hovedøyen. Bruddene har ofte navn som Clebber eller Clibber, en forvanskning av norrønt kleberg som betød «vevtynge-stein». Klebersteinskar funnet på datidens britiske boplasser, som York og Dublin, stammer oftest fra Shetland. Dette må ha vært en viktig inntektskilde for øysamfunnet.
Norske klebersteinsbrudd
Idag har klebersteinen igjen blitt etterspurt til bruk i ovner og peiser. Det tas ut kleberstein to steder i Norge, i Målselv i Indre-Troms og Otta og Sel i Gudbrandsdalen. Kleberstein til Nidarosdomen blir idag tatt ut i Målselv. Klebersteinen som brytes på Otta, brukes til fremstilling av peiser og ovner. På midten av 1990-tallet ble omtrent 80 % av produksjonen eksportert, særlig til Tyskland.
Frank Rossavik
Bakgrunn
Rossavik fullførte St. Svithun videregående skole i Stavanger i 1984. Han har mellomfag i administrasjon og organisasjonsvitenskap (1985) og grunnfag i sammenlignende politikk (1986) fra Universitetet i Bergen og tok i 2004 mastergrad i internasjonal politikk ved Centre Européen de Recherches Internationales et Stratégiques, en privat høyskole i Brussel.
Han har vært pressesekretær i SV fra 1988 til 1990 og informasjonssjef i Europabevegelsen fra 1992 til 1995. Rossavik har vært journalist og kommentator i Bergens Tidende (1996–2008 og 2011–16) og samfunnsredaktør i Morgenbladet (2009–2010).
Rossavik utgav i 2007 en biografi om arbeiderpartipolitikeren og kringkastingssjefen Einar Førde. Boka ble tildelt Brageprisen i 2007 i kategorien beste sakprosa.
I 2011 utgav han en bok om SVs historie fra 1961 til 2011, Fra Kings Bay til Kongens bord, som fulgte partihistorien til Sosialistisk Folkeparti og Sosialistisk Venstreparti fra begynnelsen til og med partiets fire første år i regjering.
I 2013 utgav han en biografi om Kåre Valebrokk.
I 2010 ble han av Oslo Redaktørforening kåret til årets meningsbærer I 2010 ble han medlem av Kringkastingsrådet, et verv han hadde til 1. januar 2016. Siden 2011 har han sittet i styret i stiftelsen Fritt Ord. Rossavik overtok 1. oktober 2013 som politisk redaktør i Bergens Tidende etter avdøde Sjur Holsen. Fra 1. januar 2016 er han kommentator i Aftenposten.
Rødkantfly
Rødkantfly (Epilecta linogrisea) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet langs kysten fra Østfold til Aust-Agder i Norge.
Liste over episoder av Lost
Sesong 1 (2004–05)
Et fly krasjer på en øde øy. De overlevende må jobbe sammen for å holde seg i live. Øyen skjuler mystiske farer, og i skogen finnes det et monster.
Rødkantfly
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 35 – 41 mm), brokete nattfly. Forkroppen (thorax) er brungul eller rødbrun i midten, grå på sidene, en klokkeformet, svart tegning skiller de to fargene. Forvingen er lysgrå, den ytterste delen og en stor flekk ved bakkanten ca. 1/3 ut i vingen er okerfarget. Nyre- og ringmerkene er svartkantede og tydelige med mørk eller okerfarget kjerne. Den indre mellomlinjen, som danner ytterkanten på oker-flekken ved bakkanten, er trippel, kraftig i den bakre halvdelen. Den ytre mellomlinjen, som danner yttergrensen for vingens midtfelt, er dobbel, på innersiden bølgete, yttersiden mer jevnt buet. Vingens ytterkanter smalt brunsvart. Bakvingen er lysgul med et bredt, brunsvart bånd langs ytterkanten. Hos hannen er de bakerste bakkroppsleddene kledt med gulhvite hår.
Liste over episoder av Lost
Spesialepisoder (2005–2009)
Lost
Rødkantfly
Levevis
Rødkantflyet lever på tørre grasmarker og enger. Larvene lever på ulike urter, blant andre syrer (Rumex spp.), marianøkleblom (Primula veris) og nonsblom (Anagallis arvensis, også kjent som rød pimpernell). De voksne sommerfuglene flyr i august – september og kommer gjerne til lys.
Liste over episoder av Lost
Spesialepisoder (2005–2009)
Lost (serie televisiva)
Rødkantfly
Utbredelse
Den er utbredt i Nord-Afrika, i Europa bortsett fra lengst i nord og vest, i Midtøsten og videre østover til Iran. I Norge finnes den bare langs kysten fra Østfold til Aust-Agder.
WW (Gehenna-album)
WW er det sjette studioalbumet til det norske black metal-bandet Gehenna. Albumet ble spilt inn fire år etter deres forrige utgivelse Murder.
Territorialt Forsvar (Jugoslavia)
Territorialt Forsvar (Jugoslavia) (serbisk: Територијална Oдбрана, kroatisk: Teritorijalna Obrana, slovensk: Teritorialna obramba, makedonsk: Територијална Oдбрана, alle forkortes med TO) TO ble etablert i 1969, og ideen var at hver av de jugoslaviske republikkene skulle ha sitt eget lokale forsvar uavhengig av sentraliserte JNA. De ble finansiert av den respektive republikken, men var likevel offisielt sett under kommando av den nærmeste JNA avdelingen. Opprinnelig var TO enhetene meget selvstendige og arbeidet uavhengig av hverandre, men under oppbyggingen til Jugoslavia-krigene forsøkte JNA og Serbia å sentralisere og avvæpne de lokale TO’ene for å minske motstanden. Under krigene utviklet de forskjellige TO avdelingene seg til gerilja avdelinger. Det er anslått at en til tre millioner personer kjempet for de forskjellige TO avdelingene under krigene, mens det før var 860 000 soldater i de forskjellige TO avdelingene til sammen.
Oppstopperblomsterflue
Oppstopperblomsterflue (Cheilosia vicina) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den finnes over hele Norge bortsett fra ytre kyststrøk i Nord-Norge og det nordlige Finnmark.
Utseende
En nokså liten (6-8 mm), helsvart blomsterflue. Den kjennes lettest på ansiktet, som er kraftig uthulet under antennefestet, med en midtbule som stikker ut og gjerne litt opp slik at fluen får en "oppstoppernese". Fasettøynene er nakne. Antennene er nokså små, svarte, det tredje leddet kvadratisk til sirkulært. Kroppen er kledt med ganske lange, mørke og kortere, lyse hår om hverandre. Scutellum har 6-10 børster langs kanten. Beina er svarte, vingene gråaktig røykfargede.
Levevis
Denne arten påtreffes helst mellom frodig urtevegetasjon i skog. Larvenes vertsplante(r) er ikkje kjent. De voksne fluene flyr i mai-juli.
Synger svart
Synger svart er det fjerde albumet fra vokalgruppen Bjelleklang. Som tittelen antyder, er albumet preget av gospelsanger og -stil.
Meteorologiåret 1899
Meteorologiåret 1899 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1899.
Reinwardtiodendron
Reinwardtiodendron  er en planteslekt av tropiske planter i Rosidae i mahognifamilien (Meliaceae), som tilhører ordenen Sapindales. De vokser i tropene. Artene er i det alt vesentlige busker og eviggrønne løvtrær.
Xiamen kullkraftverk
(Huadian) Xiamen kullkraftverk er et kullkraftverk i byprefekturet Xiamen i provinsen Fujian, i det sørøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW, fordelt på to like store enheter. Operatør er China Huadian Group.
NM i bandy 2006
'''Det 89. Norgesmesterskapet i bandy – 2006'''
Stabæk vant seriemesterskapet. Stabæk, Ullevål, Drammen og Mjøndalen gikk til semifinale.
Finale
Lørdag 4. mars 2006 – Marienlyst, Drammen.
Queen Rock Montreal
Queen Rock Montreal er et konsertalbum av det engelske bandet Queen.
NM i bandy 2006
Kvalifisering til Eliteserien 2006/07
Runde 1
Queen Rock Montreal
Det ble sluppet i 2007 som en dobbel CD / trippel LP 28. oktober i Australia, 29. oktober i Europa og 30. oktober i USA. Det ble innspilt i Montréal, Quebec, Canada ved The Montreal Forum 24.- og 25. november 1981, på dagen ti år før vokalisten Freddie Mercury døde av komplikasjoner på grunn av aids.
NM i bandy 2006
Kvalifisering til Eliteserien 2006/07
Runde 2
Queen Rock Montreal
CD 2
* ikke tidligere utgitt
NM i bandy 2006
Kvalifisering til Eliteserien 2006/07
Runde 3
Queen Rock Montreal
Besetning
Andre medvirkende
Ramen
Ramen (ラーメン / 拉麺), lånt gjennom japansk fra kinesisk lā miàn, «strukne nudler», er en type japansk nudelrett, basert på hvetemel, som først oppsto i Kina på 1600-tallet. Nudlene ble i nyere tid integrert i japansk matlagning, men har også blitt svært populære i andre deler av Asia. Vanligvis serveres nudlene med en god del tilbehør, og tar lang tid å tilberede.
Ramen er også opphavet til hurtigramen, oppfunnet i 1958 av japaneren Momofuku Andō. Disse kan tilberedes ved simpelthen å helle kokende vann over dem. De spises over store deler av verden. Den sannsynligvis mest kjente typen instant ramen i Norge er pr. 2004 Mr. Lee, lansert av den koreanske kokken Lee Chul-ho.
Historie
Ramen er av kinesisk opprinnelse, og det er uklart når det ble først innført til Japan. Til og med navnet ramen er av ukjent opprinnelse. En hypotese sier at ramen er den japanske uttalelsen av det kinesiske 拉麺 (la mian), som betyr «håndstrekte nudler». En annen hypotese foreslår ordet 老麺 (laomian, «gamle nudler»), mens andre sier ramen var 鹵麺 (lǔmiàn), nudler kokt i tykk saus. En fjerde hypotese sier at ordet kommer fra 撈麵 (lāomiàn, «lo mein»): i kantonesisk 撈 som betyr å røre, og refererer til måten ramen lages på, ved å røre i saus.
Fra 1950-årene ble ramen kalt shina soba (支那そば, bokstavelig «kinesisk bokhvete nudel») men i dag er chūka soba (中華そば, som også betyr «kinesisk bokhvete nudel») mer vanlig.
Restauranter som serverte kinesisk mat hadde ofte en liten ramen-disk med nudler, kuttet i stedet for strekt, med litt smakstilsetning, som salt og grisebein. Mange kinesere dro også portable matboder hvor de solgte ramen og gyōza til arbeidere. Ved midten av Shoōwa-perioden, var ramen blitt en populær matrett som spises ute.
Etter andre verdenskrig ble billig hvete importert fra USA og overtok det japanske markedet. På samme tid hadde millioner av japanske soldater returnert fra Kina og resten av Øst-Asia. Mange av disse hadde blitt vant til kinesisk matkultur og startet kinesiske restauranter flere steder i Japan. Å spise ramen var populært, men fremdeles var det noe man gjorde ved spesielle anledninger.
På begynnelsen av 1980-årene ble ramen et japansk kulturelt ikon og ble studert rundt om i verden fra mange perspektiver. Samtidig ble lokale varianter av ramen introdusert på det nasjonale markedet og kunne endog bestilles etter sine regionale navn. Et ramen-museum ble i 1994 åpnet i Yokohama.
Typer
Et bredt utvalg av ramen finnes i Japan, med geografiske og leverandørspesifikke forskjeller også i varianter som deler samme navn. Ramen kan grovt kategoriseres ved sine to viktigste ingredienser: nudler og buljong.
Nudler
De fleste nudler er laget av fire grunnleggende ingredienser: hvetemel, salt, vann og kansui, som egentlig er en type alkalisk mineralvann, og som inneholder natriumkarbonat, vanligvis også kaliumkarbonat, såvel som (noen ganger) en liten mengde fosforsyre. Opprinnelig var kansui oppkalt etter vann fra Kan-sjøen i Indre Mongolia, som inneholdt store mengder av disse mineralene, og ble sagt å være perfekt for å lage disse nudlene. Å lage nudler med kansui gir dem en gulaktig fargetone og en fast struktur. Under en kort tidsperiode etter andre verdenskrig ble det solgt kansui av lav kvalitet, men kansui blir nå produsert i henhold til Japanese Agricultural Standards. Egg kan også erstatte kansui. Noen nudler er laget med verken egg eller kansui, og disse bør kun brukes til yakisoba.
Ramen-nudler kommer i forskjellige former og lengder. De kan være tykke, tynne, eller til og med bånd-lignende, samt rette eller krøllete.
Suppe
Ramen-suppe er vanligvis laget av buljong basert på kylling eller svinekjøtt, kombinert med en rekke ingredienser som kombu (tang), katsuobushi (flak av bukstripet bonitt), niboshi (tørkede minisardiner), biffbein, shiitake og løk, og deretter smaksatt med salt, miso eller soyasaus. Andre stiler som har dukket opp senere inkluderer karri-ramen og andre smaker.
Den resulterende kombinasjonen er vanligvis delt inn i fire kategorier (selv om nye og originale varianter ofte gjør denne kategoriseringen mindre klar):
Krydder som vanligvis brukes til ramen er sort pepper, smør, chilipepper, sesamfrø, og knust hvitløk. Suppeoppskrifter og metoder for tilberedelse pleier å være nøye bevoktede hemmeligheter.
Noen restauranter tilbyr også et system som kalles Kae-dama (替え玉), der kunder som har spist opp sine nudler kan be om en «refill» (for et par 100 ¥ mer) til sin gjenværende suppe.
Regionale variasjoner
Mens standardversjoner av ramen har vært tilgjengelig i hele Japan siden Taisho-tiden, så har de siste tiårene vist en oppblomstring av regionale variasjoner. Noen av disse som har gått videre til å bli nasjonalt kjent er:
Lignende retter
Det finnes en rekke nudelretter i Japan som ligner på ramen og som har utspring i det kinesiske kjøkken. Mange av dem står også på menyen på tradisjonelle ramen-spisesteder i Japan. Tradisjonelle japanske nudelretter som soba eller udon serveres derimot nesten aldri på japanske spisesteder som har spesialisert seg på ramen.
I ramen-spisesteder serveres ofte en eller flere av rettene som er listet opp nedenfor, og som bygger på kinesiske mattradisjoner:
Restauranter i Japan
Varianter av restauranter som Izakaya-barer, karaoke-haller, og fornøyelsesparker tilbyr ramen – men den beste kvaliteten ramen er vanligvis bare tilgjengelig i ramen-ya-restauranter. Disse restaurantene tilbyr vanligvis 10 til 20 seter ved en bar og tre eller fire bord.
Menyene i ramen-ya-restauranter tilbyr hovedsakelig ramen-retter, så de mangler mye variasjon. Noen av rettene som foruten ramen vanligvis finnes tilgjengelig i en ramen-ya-restaurant, er stekt ris (kalt Chahan eller Yakimeshi), Gyōza (kinesiske dumplings) og øl.
Utenfor Japan
Ramen har blitt populært i Kina i de siste årene der det er kjent som Rishi lāmiàn, «japansk stil lamian »). Populære japanske ramen-kjeder serverer ramen sammen med utpreget japanske retter som tempura og yakitori (grillspyd med kylling), noe som ville bli sett på som merkelig i Japan.
Wagamama, en vellykket pan-asiatisk kjede med bedrifter hovedsakelig i europeiske byer, er kjent for sine nudelsupper markedsført som ramen (men som er ganske forskjellig fra ramen i Japan).
Ramyeon er en koreansk versjon av ramen. Ramyeon i Korea er et populær hurtigmåltid. Koreansk ramyeon er kjent for å være sterkt krydret, ettersom suppen vanligvis er smaksatt med chilipepper. Det finnes mange varianter av koreansk ramyeon, for eksempel kimchi-smak, sjømatsmak og biffsmak. Noen restauranter serverer varianter av ramyeon med forskjellige smaker. Det er vanligvis servert med grønnsaker, som gulrøtter og vårløk – og egg på toppen.
I Sentral-Asia har retten tykkere nudler, er betydelig sterkere krydret, og er kjent som laghman.
I Nord-Amerika ble japanske hurtignudler fra 1970-årene importert under navnet «Ramen», så begrepet ramen er ofte brukt i Nord-Amerika for å referere til hurtignudler generelt. Det finnes nå imidlertid mange restauranter som spesialiserer seg på ramen i japansk stil, spesielt i California, og også i store urbane områder med stor etterspørsel etter asiatiske kjøkken, for eksempel Vancouver, Toronto, Chicago, New York, og Houston.
Helsebekymringer
Et måltid med ramen har høyt innhold av karbohydrater og lavt innhold av vitaminer og mineraler. Ramen-suppe har gjerne høyt innhold av natrium. Ramen-nudler inneholder i seg selv svært lite natrium, slik at man kan unngå å drikke suppe hvis en lav-natrium diett anbefales av helsemessige årsaker.
Museum
«Shin-Yokohama Raumen Museum» er et unikt museum om ramen. I et galleri i første etasje presenterer museet historien om ramen i Japan, inkludert den store suksessen med instant ramen. Den viser forskjellige nudler, supper, tillegg og skåler brukt over hele Japan, og viser hvordan nudler er laget. I de to kjelleretasjene kan de besøkende utforske en 1:1 kopi av noen gater og hus i Shitamachi, den gamle bydelen i Tokyo, cirka 1958, da populariteten til ramen var raskt økende. Ni ramen-restauranter finnes der, alle med en ramen-rett fra forskjellige regioner i Japan. For besøkende som ønsker å prøve flere ramen-retter tilbyr restaurantene «mini ramen» (små porsjoner). Billetter til måltidene kjøpes i kortautomater foran hver restaurant før en går inn.
Hermetisk versjon
I Akihabara selges varm ramen i aluminiumsbokser via salgsautomater. Den er kjent som (ramen can), og er i ferd med å få offentlig oppmerksomhet. Den er produsert av en populær ramen-restaurant og inneholder nudler, suppe, bambusskudd og svinekjøtt. Det er ment som en rask matbit, og inkluderer en liten foldet plastgaffel. Det er få smakstyper, som tonkotsu og karri.
Kort ved øra
Kort ved øra er det femte albumet fra vokalgruppen Bjelleklang.
Ruagea
Ruagea  er en tropisk planteslekt i mahognifamilien (Meliaceae), som tilhører ordenen Sapindales. De vokser i Sør-Amerika. Artene er i det alt vesentlige busker og eviggrønne løvtrær.
Klaus Ostwald
Klaus Ostwald (født 26. august 1958 i Bad Elster) er en tidligere østtysk skihopper. Han representerte DDR. Han ble verdensmester i skiflyging i 1983 i Harrachov med et hopp på 183 meter.
Han deltok i OL i 1980 og 1984, men oppnådde ikke noen fremskutte plasseringer. Under VM i laghopping i Engelberg i 1984 var han med på å ta sølvmedaljene for DDR. Under hoppuka ble han nummer to sammenlagt i 1983/84 og året etter nummer tre.
Han la opp i 1987.
Belize under Sommer-OL 2000
Belize under Sommer-OL 2000. To sportsutøvere, en kvinne og en mann fra Belize deltok i friidrett under Sommer-OL 2000 i Sydney. De vant ikke noen medaljer.
Myrmecophilidae
Myrmecophilidae er en gruppe av rettvinger og tilhører en familiegruppe i gruppen Ensifera. De er små, vanligvis tropiske sirisser som lever sammen med maur eller termitter.
Utseende
Knøttsmå (mindre enn 5 mm), tettvokste, skjellkledte, vingeløse sirisser. Hodet er rundet med små fasettøyne, antennene forholdsvis kraftige og litt kortere enn kroppen. Kroppen er høyt hvelvet. Hunnene har sterkt utvidete, flate baklår, dette er mindre utpreget hos hannene.
Levevis
Disse sirissene er knyttet til maur, som gruppens latinske navn (som betyr "maur-venn-lignende") tyder på. De kan leve i maurtuene eller følge maurene langs deres stier. Noen arter følger mange ulike maur-arter, andre ser ut til bare å følge én art. Det er uklart hvordan de samvirker med maurene, men de ser ut til å væøre helt avhengige av dem. Noen få arter er knyttet til termitter istedenfor maur. En del av artene er trolig parthenogenetiske, og hunnene legger uvanlig store egg.
Utbredelse
Gruppen er utbredt over det meste av verden, men de fleste lever i tropiske eller subtropiske områder.
Fossil art
Det er beskrevet én fossil art i familien, Araripemyrmecophilops gracilis fra tidlig kritt.
Nimda
Nimda er en dataorm som ble lansert den 18. september 2001. Nimda, som baklengs blir admin, utmerket seg svært for dens evne til å formere seg.
I løpet av 22 minutter hadde Nimda spredd seg mer enn noe annet datavirus i 2001. Ulikt andre tidligere datavirus som Morris-ormen eller «Code red» brukte Nimda fem kjente metoder for infeksjon og spredning. Ved hjelp av e-post, nettverksdeling, Microsoft ISS(Internet Information Server) sårbarheter samt bakdører som var etterlatt av Code Red II-viruset spredde den seg både til forbrukere og servere verden over. Det er antatt at ormen var kompatibel med en rekke Windows utgaver som: Microsoft Windows 95, 98, NT, ME, 2000 og Windows XP.
Noe av grunnen til den eksplosive og dessuten markante spredningshastigheten til Nimda-ormen er at den ved å infisere websider og webinnhold bruker/brukte en .eml filtype som utnytter et sikkerhetshull i Internet Explorer 5. Navnet Nimda antas å være en henvisning til filen admin.dll som fortsetter å operere viruset dersom systemfilen kjøres.
Nimda-ormen gjorde omfattende skade på internett ved å distribuere DDoS-angrep, noe som overbelastet servere over hele verden.
Dale videregående skole
Dale videregående skole er en videregående skole i Dale i Sunnfjord i Fjaler kommune i Sunnfjord. Skolen ble stiftet i 1980, og tok over for filialen til Førde videregående skole på Vevang som ble etablert året før.
Utdanningstilbud
Vedtatt utdanningstilbud for skoleåret 2023-2024:
Arkitekturåret 1190
Arkitekturåret 1190 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1190.
Dødsfall
…
Fred Nøddelund
Fred Nøddelund (født 1. april 1947, død 18. august 2016) var en norsk jazzmusiker (flygelhorn), arrangør, plateprodusent og bandleder, kjent fra flere innspillinger og opptredener. Han var tidlig festivalkomponist på Moldejazz (Atlantis, 1970). Videre ledet han besetninger med Oslo-musikere som Sture Janson, Svein Christiansen og Knut Riisnæs.
Diskografi
Han har bidratt på utgivelser med den Ålesundske kristenrock-gruppa Good News (1971–75), samt plater utgitt av
The Band No Name
Han har også dirigert Asker storband og Kolsås storband.
Spis meg rå
Spis meg rå er det syvende albumet fra vokalgruppen Bjelleklang. Dette var det første albumet der gruppen satset utelukkende på eget stoff.
Sandoricum
Sandoricum  er en tropisk planteslekt i mahognifamilien (Meliaceae), som tilhører ordenen Sapindales. Artene er i det alt vesentlige busker og eviggrønne løvtrær.
Fylkesvei 313
Frem til 2001, før den nye E18 ble tatt i bruk, var veien del av E18. Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Lucky Stroke
Lucky Stroke er et norsk popgruppe startet i 2009 i Lommedalen, som holder til i Oslo. Gruppa består av de fire medlemmene Erik Smaaland, Snorre Helseth, Haakon Hvalryg og Preben Gundersen.
Utgivelser og opptredener
Gruppen ga ut platen Me Generation i 2011 gjennom plateselskapet MTG Music, og har gitt ut singelene «More than I can do», «Hip Hop Rockstar» med Robin og Bugge, «Slap my Hand» og våren 2012 ga de ut singelen «Stereo».
I 2009 deltok bandet på programmet Hitmakers på TVNorge, der de røk ut i første runde etter å ha fremført låten «LaLaLa (beat my baby)». I 2011 ble bandet med Erik og Kriss på deres Back to business-turné hvor de spilte over 100 konserter rundt om i Skandinavia, hovedsakelig i Norge. De spilte blant annet på VG-lista, Spellemannsprisen, Senkveld med Thomas og Harald, P3 Sessions, Rockefeller og Parken i København.
Deres siste singel «Stereo» ble spilt på NRJ og NRK mP3, og i musikkvideoen til sangen deltok blant andre Nina Fjalestad, en av finalistene til Frøken Norge i 2011.
Andre aktiviteter
Våren 2011 var også de to medlemmene Snorre Helseth (trommer) og Erik Smaaland (vokal/gitar) deltagere på Det store korslaget på TV 2, for henholdsvis Team Anine og Team Erik & Kriss. Team Erik og Kriss kom på 3.-plass.
Friedrich Hayek
Friedrich August Hayek (født Friedrich August von Hayek 8. mai 1899 i Wien, død 23. mars 1992 i Freiburg im Breisgau i Tyskland) var en østerriksk-britisk sosialøkonom. Han var ved siden av Ludwig von Mises den viktigste representanten for den østerrikske skolen innen nasjonaløkonomi. Han er kjent for sine liberalistiske oppfatninger og kritikk av den keynesianske økonomiske modellen. Han var i tillegg en engasjert antikommunist. Han ble tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel i 1974.
Oppvekst og familieliv
Friedrich August von Hayek ble født 8. mai 1899 i en leilighet i Messenhausergasse 14 i Wien, Østerrike-Ungarn. Faren August von Hayek var botaniker og ansatt som professor i botanikk ved universitetet i Wien. Morens familie var rik, og Hayek levde et tilsynelatende bekymringsløst liv med lykkelige foreldre. Den østerrikske økonomen og finansministeren Eugen von Böhm-Bawerk var en nær venn av Hayeks bestefar, som var zoolog. Hayeks brødre ble professorer i anatomi og kjemi, og underviste henholdsvis ved universitetet i Wien og i Innsbruck. Hayek byttet gymnas tre ganger, da han var lat og ofte provoserte lærerne.
Første verdenskrig
Hayek tilbrakte litt over ett år i en artillerienhet i Italia under første verdenskrig. Her leste han seg opp på økonomi, selv om han i ettertid mente at bøkene han leste var svært dårlige. Han ble ikke skadd under krigen, men fikk influensa og malaria etter krigens slutt i november 1918, før han hadde fått reist hjem.
Studier og doktorgrad
Wien hadde forandret seg mye under krigen. Østerrike-Ungarn hadde gått i oppløsning og byen led av inflasjon, hungersnød og influensaepidemier. Hayek ble etter hjemkomsten immatrikulert som jusstudent ved Universitetet i Wien. Han ble interessert i psykologi og i vinteren 1919–20 reiste han til Zürich hvor han hørte på foredrag om både kirkerett og ideene til filosofen Moritz Schlick. Han var usikker på om han ville følge familietradisjonen og bli psykolog, eller å følge sin store interesse, økonomi. Manglende yrkesmuligheter i psykologi beveget ham etterhvert til å fordype seg i økonomien, særlig hos sin doktorgradsveileder Friedrich von Wieser. Hayek fullførte doktorgraden sin i jus i 1921 og doktorgraden i statsvitenskap i 1923.
Politisk utvikling og karriere
Hayek var i begynnelsen begeistret for den tyske politikeren Walther Rathenaus planøkonomiske forestillinger, og var medlem av Fabian Society. Hayeks biograf Alan Ebenstein hevder at hans «fabianske» periode varte fra en alder av 17 til 25 år. Videre mener Ebenstein at han «aldri ble fanget av marxistisk sosialisme» og at han ble skremt av den doktrinære Wiener-sosialismen. Etter å ha lest boken Die Gemeinwirtschaft av Ludwig von Mises vendte han seg bort fra sosialismen. Han deltok regelmessig på Mises’ privatseminar, og gjaldt som Mises’ mønsterelev.
I 1927 grunnla han sammen med Mises Österreichisches Institut für Konjunkturforschung. Hayek forsket, etter Mises’ ønske, særlig på konjunktursvingninger. I 1931 fikk han en stilling ved London School of Economics, hvor han på 1930- og 1940-tallet gjaldt som den mest fremstående representant for den «østerrikske skole» innenfor økonomisk teori og intellektuel motstander av John Maynard Keynes.
I 1950 flyttet han til USA og ble han knyttet til et forskningsinstitutt ved universitetet i Chicago og i 1962 ble han professor ved Albert-Ludwigs-Universität i Freiburg im Breisgau i Tyskland. Kort etter ble han styremedlem i Walter Eucken Institut. I 1967 ble han emeritert, men underviste videre frem til 1969. I 1974 fikk han Sveriges Riksbanks økonomipris til minne om Alfred Nobel sammen med Gunnar Myrdal, for sin innflytelsesrike innsats i grenseområdet mellom politikk og økonomi.
Etter et gjesteprofessorat ved universitetet i Salzburg reiste han tilbake til Freiburg i 1977, hvor han var virksom til sin død i 1992. Han ble i 1977 tildelt den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste. Et år før sin død mottok han USAs høyeste utmerkelse, Presidential Medal of Freedom.
Teori
Hayek bygget videre på Ludwig von Mises’ konjukturteori. I Prices and Production (1931) fortsetter han tankerekken som han hadde påstartet i essayet «The intertemporal price equilibrium and movements in the value of money» (1928). Her baserer han sin analyse hovedsakelig på den tradisjonelle likevektsteorien. Han var inspirert av Knut Wicksells teori om ubalanser som blir skapt av spriket mellom den naturlige rentessatsen og den renten som banken setter. Hayek argumenterer for at etterspørselen etter konsumvarer minker gjennom frivillig sparing og at dens relative pris synker. Dette avslører at kredittutstedelsen til bankene har vært i overkant av den tilgjengelige sparingen i samfunnet og dermed kontrakterer sektorene som har påbegynt prosjekter under den kunstige lave renten.
Hayek fremhever at et fritt marked kan anses som en problemløsningsmekanisme som tillater bruk av desentral viten og preferanser. Dette systemet er å foretrekke på grunn av effektiviteten, men enda mer som et resultat av kulturell evolusjon som har ledet fra stammesamfunn til våre tiders store abstrakte samfunn. I et abstrakt samfunn skal mennesker arbeide sammen selv om de ikke kjenner hverandre, og har derfor ikke basis for konkret solidaritet. Likeledes kjenner den enkelte bare litt til de avledede konsekvenser av sine og andres valg.
Disse grunnvilkår bestemmer karakteren av de regler som koordinerer samarbeidet. Reglene må være upartiske og de må tillate de enkelte samfunnsmedlemmer å gjøre fornuftig bruk av deres egen lokale viten. Det finnes kun ett sett av regler som oppfyller disse betingelsene, og det er de reglene som sikrer den mest utstrakte beskyttelse av den private eiendomsrett.
De som allikevel forsøker, sosialistene, leder ifølge Hayek samfunnet til trelldom på grunn av deres fatale overvurdering av seg selv. Han mente utover dette at «Sosialisme bare kunne innføres med de metodene sosialistene avskyr mest.»
Politikk
Hayek har ofte blitt plassert på den politiske høyresiden av journalister og politiske kommentatorer. Selv mislikte han dette, da han selv kritiserte den anti-kapitalistiske høyresiden i sin bok Veien til trelldom. Han skrev i tillegg en artikkel titulert «Why I Am Not a Conservative» («Hvorfor jeg ikke er konservativ»), hvor han kritiserte de konservative for å ikke ha prinsipper. Han mente dog at konservatismen hadde noen viktige elementer, som for eksempel bevaring av institusjoner som ivaretar individets frihet og verdihet. Hayek var ikke tilhenger av en velferdsstat og var kritisk til «Keynesianske» forsøk på å opprettholde sysselsettingen ved intervensjon i økonomien. Han var også kritisk til fagforeninger.
Hayek skal ha vært positiv til Augusto Pinochet, Chiles diktator, og uttalte at han foretrakk en diktator med en liberalistisk økonomisk politikk fremfor en demokratisk regjering uten. I 1978 skrev Hayek i The Times at under visse historiske betingelser er en autoritær regjering å foretrekke for å bevare friheten på lang sikt (« may prove especially conducive to the long-run preservation of liberty»). Han argumenterte på 1960-tallet for at et diktatur kan legge til rette for overgang til et stabilt demokrati. Hayek lot være å kritisere Pinochets overgrep mot befolkningen. Han besøkte Chile to ganger, i 1977 (da møtte han Pinochet) og i 1981. Etter turene klaget han over at pressen tegnet et urettferdig bilde av den økonomiske situasjonen i Chile. Reaksjon på og omtalen av Milton Friedmans besøk i landet var langt mer omfattende.
Eddie Murphy
Edward «Eddie» Regan Murphy (født 3. april 1961) er en amerikansk skuespiller og komiker. Han ble nominert til Oscar for beste mannlige birolle under den 79. Oscar-utdelingen og vant en Golden Globe for sin rolle i Dreamgirls.
Energikilde
Energikilde eller energikjelde, eller energiressurs, er et begrep for alle de tilgjengelige primære og sekundære former av energi som kan utnyttes til menneskelig aktivitet. Primære energikilder er energiformer som finnes i naturen og som ikke har blitt omdannet eller transformert. Sekundære energiformer er derimot energi som er blitt omdannet eller transformert (foredlet) for et formål. Begrepet brukes innenfor energiteknikk og i samfunnsvitenskapelige sammenhenger der en arbeider for å gjøre tilstrekkelige energimengder tilgjengelig for å møte samfunnets behov. Energiproduksjon er basert på konvensjonell energi, alternativ energi og fornybar energi, samt gjenvinning av spillvarme og generell gjenbruk av energi. Energisparing og forbedring av virkningsgraden ved energiproduksjon og i prosesser (industri, produksjon, oppvarming og lignende) er viktige bestrebelser for å utnytte energikilder. Reduksjon av virkninger av energibruk kan ha fordeler for samfunnet på grunn av kostnadsreduksjoner og mindre miljøbelastning.
Moderne industrisamfunn bruker primære og sekundære energikilder for transport og vareproduksjon. I industrilandene er det stort omfang av kraftproduksjon og tjenesteyting for energidistribusjon og nyttiggjøring for sluttbrukere. Denne energien blir nyttiggjort av mennesker med en levestandard som gjør at de kan tilpasse seg ulike klimatiske forhold ved oppvarming, ventilasjon og/eller air conditioning, til transport og indirekte ved kjøp av varer og tjenester. Forbruket av energi er forskjellig både mellom nasjoner og mellom mennesker i samme land, og er avhengig av faktorer som inntekt, ønske om bekvemmelighet, effektiviteten i energibruken, nivået av trafikkaos, forurensning og tilgjengeligheten av energikilder til bruk i husholdningene.
Den konvensjonelle energisektoren omfatter oljeindustrien (oljeselskaper, petroleumsraffinerier, transport av drivstoff og sluttbrukersalg av bensin), gassindustrien (utvinning av naturgass, produksjon, samt distribusjon og salg) og elektrisitetssektoren (kraftproduksjon for distribusjon og salg av elektrisk kraft), kullindustrien, og kjernekraftindustrien.
Kartlegging og utvinning av fossile brensler skjer kontinuerlig, i stort omfang og innbefatter leteboring (dypvannsboring, horisontal boring og fracking). Verdens energibehov øker stadig, noe som har sammenheng med økonomisk vekst, spesielt i utviklingsland som Kina og India. Den aller største delen av verdens energibehov dekkes av fossile energikilder. Forbrenning av kull, olje og naturgass i verdens kraftverk og for transport fører til utslipp av blant annet karbondioksid (CO2) noe som fører til endringer av atmosfærens sammensetning av gasser. Denne endringen fører ifølge FNs klimapanel (IPCC) til global oppvarming som kan få langsiktige og svært alvorlige følger. Bruk av energikilder er direkte knyttet til dette problemet. Dermed er energibruk og utvikling av nye energikilder noe som blir viet stor oppmerksomhet. Alt fra land til bedrifter og organisasjoner inngår avtaler for å motvirke klimaendringer, og arbeidet med å utvikle kilder for alternativ og fornybar energi får stadig større omfang. Nye energinæringer omfatter fornybar energi, som innbefatter alternativ og bærekraftig produksjon, distribusjon og salg av alternative drivstoff.
Begrepsavklaring
I dagligtale og i populære fremstillinger blir ofte begrepene energi, energibærer og energikilde brukt som synonymer. I energiteknikken gjøres det derimot forskjell på disse, og hver av dem har dermed en distinkt betydning. Energi er «evnen til å utføre arbeid», hvor arbeid i klassisk mekanikk er definert som kraft anvendt over en strekning. En energikilde er vanligvis den delen i et lukket system som frembringer energi ved overgang fra en energiform til en annen. En energibærer er enten et stoff eller et fenomen som kan brukes til å produsere mekanisk arbeid, varme, eller å drive kjemiske eller fysikalske prosesser. Denne energien kan nyttiggjøres senere eller på et annet sted.
Energityper
En energikilde er vanligvis del av et lukket system, der et element avgir energi ved omdannelse fra en annen energiform. Imidlertid kan systemet også være del av et åpent system. Illustrerende for dette kan være energi fra solen, som med sin kjernefysiske fusjon er den «viktigste» energikilden for jorden og som avgir sin energi i form av stråling.
Alt stoff i den materielle verden eksisterer i former som kan konverteres til nyttbar energi og er ressurser som samfunnet kan bruke til å skaffe energi for å produsere blant annet varme, lys og bevegelse. Energikilder kan deles inn i følgende grupper etter sine egenskaper:
Klassifisert i henhold til energireserver fra energikilders grad av fornybarhet:
Eksempelvis er skifergass en sekundær ikke-fornybar energikilde, mens vindkraft er en primær fornybar energikilde. Figuren over viser verdens fornybare og ikke-fornybare energikilder.
Kjemikeren Antoine Lavoisier oppdaget prinsippet om massens bevarelse, som også gjelder for energikilder, nemlig at ingenting blir skapt ved frigjørelse av energi. Dermed er energiproduksjon egentlig bare en transformasjon av energiformer som uansett har sin opprinnelse i universet. I tillegg til loven om massens bevaring, er det også i naturen en kobling mellom masse og energi, som fysikeren Albert Einstein oppdaget. I et kjernekraftverk utnyttes denne sammenhengen i praksis.