cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lillehammer-saken
Arrestasjon og rettssak
De fire som ble domfelt for drap anket til Høyesterett; alle fire over straffutmålingen; alle unntatt Ærbel også over lovanvendelsen. Påtalemyndigheten anket ikke, selv om straffene lå under aktors påstander og også under lovens minimumsstraffer.
Høyesterett forkastet ankene, men forlenget heller ikke straffene, noe Schjødt skriver han var bekymret for. I kjennelsen uttales det: «De har handlet etter ordre og med oppgaver etter sine forutsetninger. Men det må på den annen side også gjøres aldeles klart at den norske stat ikke kan akseptere at slik virksomhet drives på norsk territorium. Ut fra dette syn må etter mitt skjønn lagmannsrettens straffutmålingsnivå anses som lempelig. Noen grunn til å senke det kan jeg ikke se.» (Rt. 1974 s. 382).
Løslatelse og benådning
Dorf ble løslatt i og med frifinnelsen i lagmannsretten og forlot landet umiddelbart. Steinberg og Gladnikoff ble prøveløslatt etter å ha sonet halve straffen. Ærbel ble tilstått permisjon 4. februar 1975 og umiddelbart ført ut av landet av sikkerhetsmessige grunner og ble benådet 7. februar 1975. Gehmer og Rafael ble ført ut av landet av sikkerhetsmessige grunner 21. mai 1975 og ble benådet 23. mai 1975.
Ansvar og erstatning
Israelske myndigheter har aldri offisielt erkjent at Israel sto bak drapet på Lillehammer i 1973. De israelske regjeringers politikk har vært å ikke kommentere forhold knyttet til landets hemmelige tjeneste. Norske myndigheter ble i begynnelsen av 1994 gjort oppmerksom på at enken etter Bouchikhi ikke hadde mottatt noen form for erstatning fra Norge eller noe annet land. Dette førte til norsk diplomatisk kontakt med Israel om spørsmålet. Arbeidet førte til at datteren og enken etter Bouchikhi fikk erstatning fra Israel i januar 1996. I tillegg fikk Bouchikhis sønn fra et tidligere ekteskap en erstatning på 118,000 dollar. De etterlatte søkte også om, og fikk, billighetserstatning fra norske myndigheter. Enken fikk 150,000 kroner og datteren 100,000 kroner i 1996. Ved utmålingen av erstatningene ble det blant annet lagt vekt på at medias fokusering på saken hadde medført en belastning for de etterlatte.
I april 2014 skrev Dagsavisen at den tidligere Mossad-sjefen Mike Harari i et intervju i den israelske avisen Yedioth Aharonoth bekreftet at Israel sto bak drapet.
Dan Ærbel erkjente i 2023 at de visste at de drepte feil mann. Ærbel er 85 år gammel og ble intervjuet av NRK. Ærbel arbeider som sikkerhetsvakt i et kjøpesenter. Ærbel og Rafael skal i 1973 ha protestert ovenfor ledelse fordi de mente feil mann ble utpekt.
Annet
Det har versert spekulasjonene om at den norske E-tjenesten var involvert i aksjonen. Den israelske gruppen som utførte attentatet hadde tolv hemmelige telefonnummer tilhørende nordmenn, det var imidlertid ikke bevist at noen av de hadde bistått israelerne. Den offentlige utredningen (NOU 2000:6) og Lundkommisjonen fant ingen bevis for dette. Ifølge den israelske journalisten og forfatteren Yossi Melman hadde Mossads gruppe kontaktet en lokal hjelper.
I september 2004 publiserte Annæus Schjødt, som forsvarte Steinberg og Dorf for lagmannsretten og Rafael og Gehmer for Høyesterett, boken Mange liv, hvor han hevder at en av de arresterte israelske agentene, Dan Ærbel, lekket informasjon om Israels masseødeleggelsesvåpenprogram til norske myndigheter. Myndighetene valgte imidlertid å tie med denne informasjonen. Først i oktober 1986 ble det offentlig kjent at Israel hadde slike våpen, da atomteknikeren Mordechai Vanunu avslørte dette.
Artisten Ole Paus publiserte den satiriske sangen «Balladen om Sylvia Rafael og Herr Annæus Schjødt» på albumet Paus-posten i 1977.
Lars Alfelt
Lars Alfelt er en svensk tidligere fotballspiller. Alfelt, som var keeper, spilte tre kamper for Malmö FF i Allsvenskan i 1966.
Evert van Aelst
Evert van Aelst (født 1602, Delft, død 19. februar 1657 samme sted ) var en nederlandsk maler.
Van Aelst var onkel til Willem van Aelst. Begge var kjent i sin samtid for sine stilleben. Han var påvirket av Pieter Claesz.
Ifølge Arnold Houbraken tilbrakte han fire år i Frankrike og syv i Italia og han slo seg ned i hjembyen da han kom tilbake. Han åpnet et verksted og hadde stor suksess.
Emanuel de Witte, nevøen Willem og Jacob Denys var elever av van Aelst.
Van Aelst ble medlem av	Sint-Lucasgildet i Delft i 1632.
Alger (provins)
Alger (ولاية الجزائر) er en av Algeries 48 provinser. Administrasjonssenteret er Alger, som også er landets hovedstad.
De arktiske konvoiene
De arktiske konvoiene under andre verdenskrig var sjøkonvoier som seilte fra Storbritannia, Island, og Nord-Amerika til Hvitehavskysten i Sovjetunionen - hovedsakelig Arkhangelsk og Murmansk.
Selv om det var to oppholdsperioder mellom juli og september 1942 og mars og november 1943, ble til sammen 78 konvoier sendt til Sovjet mellom august 1941 og mai 1945.
Omtrent 1.400 handelsskip leverte livsviktig gods til Sovjetunionen gjennom Lend-Lease-programmet, eskortert av skip fra Royal Navy, den kanadiske og den amerikanske marinen. 85 handelsskip og 16 britiske krigsskip (to kryssere, seks destroyere, og åtte andre eskorteskip) ble senket. Nazi-Tysklands Kriegsmarine mistet en rekke skip i et forsøk på å stanse konvoiene, blant annet tre destroyere, og minst 30 ubåter samt flere fly. Konvoiene viste de alliertes vilje til å hjelpe den hardt trengte Sovjetunionen, før åpningen av en andre front, og forsøkene på å hindre disse konvoiene la tilsvarende beslag på en stor del av kapasiteten hos Tysklands marine og flyvåpen.
Brødrene Grimm
Brødrene Grimm (tysk: Brüder Grimm) var de tyske språkforskerne Jacob (1785–1863) og Wilhelm Grimm (1786–1859). De er kjent for Brødrene Grimms eventyr som består av innsamlede eventyr. Brødrene Grimm påvirket blant annet Peter Christen Asbjørnsen og Jørgen Moe til å samle inn norske Folkeeventyr.
Oppvekst, utdannelse og tidlig virke
Familien Grimm hørte hjemme i byen Hanau i Hessen, Tyskland. Oldefar og bestefar var geistlige i den reformerte (kalvinistiske) protestantiske trosretning. Foreldrene Philipp og Dorothea Grimm fikk ni barn, hvorav tre døde som spedbarn. Brødrene Grimms barndomshjem stod ved den gamle paradeplassen i Hanau. Jacob Grimm ble født 4. januar 1785, Wilhelm Grimm den 24. februar 1786.
Philipp Grimm ble i 1791 utnevnt som amtmann (dommer og borgermester) i sitt fødested Steinau ved elven Kinzig. Da far døde i 1796 i en alder av 45 år, sendte moren dem til deres tante i Kassel. Selv flyttet hun etter til Kassel i 1805. Fra 1798 gikk begge brødrene på Lyceum Fridericianum. Jacob begynte 1802 å studere jus ved universitetet i Marburg, men fullførte aldri studiene. Wilhelm fulgte ham et år senere på den samme studievei og samme sted.
I Marburg fikk brødrene undervisning av Friedrich Karl von Savigny. Han ga dem ifølge Wilhelm «innsikt i verdien av historisk perspektiv og en riktig metode». Savigny åpnet sitt privatbibliotek for de to vitebegjærlige brødrene. De hadde fra før gjort seg fortrolige med Goethes og Schillers verker, og nå ble de innført i minnesangene og verkene fra romantikken.
Jacob besøkte i 1805 Savigny i Paris, som der arbeidet på et historisk verk om romerretten i middelalderen. Hos Savigny lærte Jacob seg moderne vitenskapelige arkivmetoder og fikk som Savignys assistent innblikk i håndskrifter fra middelalderen. Jacob gikk imidlertid lei av det juridiske, og gjorde det i flere brev kjent at han heller ville vie seg til granskningen av «den herlige gammeltyske litteraturen». Allerede i flere år hadde han og broren vist en felles interesse for denne litteraturen.
Til Kassel
I juli 1805 bestemte brødrene seg for aldri mer å skilles fra hverandre, og høsten samme år var de begge tilbake i Kassel, sammen med mor og resten av familien. Da Wilhelm Grimm i 1806 avsluttet studiene i Marburg, flyttet også han til Kassel. Jacob Grimm fikk en stilling som sekretær i Kassels krigskollegium.
Etter at Kassel i Napoleons krig mot Preussen, Østerrike og andre stater var blitt besatt av franske tropper og underlagt en fransk guvernør høsten 1806, ble Kassels krigskollegium gjort om til forpleiningskommisjon for troppene som var stasjonert i landet. I løpet av 1807 innstilte denne og andre hessiske myndigheter sitt arbeid. Heller ikke Wilhelm Grimm, som hadde vært sykelig helt siden ungdomstiden, hadde på dette tidspunkt noen stilling. Samlingen av eventyr som vi i dag kjenner som et av brødrenes hovedverk ble påbegynt i denne tiden under sparsommelig og tilbaketrukken livsførsel.
Etter morens død den 27. mai 1808 måtte 23-åringen Jacob Grimm, som den eldste i familien, sørge for familiens underhold. Han tok derfor imot tilbud om stillingen som bibliotekar i Kassel for Jérôme Bonaparte,Napoleons bror, og fra 1807 konge av Westfalen. I 1809 ble Jacob Grimm også revisor (Staatsauditor) i Jérômes regjering.
I mellomtiden hadde Wilhelm Grimm på grunn av sin hjertesykdom måttet ta et kuropphold i Halle i 1809. Dette måtte også finansieres av storebror Jacob. Wilhelm oppholdt seg i 1809 i Halle der han ble behandlet av den berømte legen J. Ch. Reil og bodde hos familien til komponisten Johann Friedrich Reichardt. Senere reiste han til Berlin med Clemens Brentano og bodde sammen med vennen Ludwig Achim von Arnim i dennes leilighet hos postmester Pistor i Mauerstraße. Ved hjemreisen til Kassel traff Wilhelm Grimm i 1809 også Goethe, som gav ham anerkjennelse for 'anstrengelsen for en lengst glemt kultur'.
Arbeidet med eventyrsamlingen gir frukter
I 1806 begynte brødrene Grimm å samle eventyr, og fra 1807 kom de i gang med å utgi artikler om minnesanger i ulike fagtidsskrifter. Fra og med 1810 var brødrene igjen sammen i Kassel, og i 1811 offentliggjorde Jacob Grimm sin første bok om gammeltysk mestersang, mens Wilhelm utga sin første bok Altdänische Heldenlieder, Balladen und Märchen. I 1812 kom brødrenes første felles bok som var en utgave av den gammelhøytyske Hildebrandslied og Wessobrunner Gebet.
Innsamlingen av eventyr til «Kinder- und Hausmärchen» («Brødrene Grimms eventyr»), ble satt i gang av Jacob ca. 1807. Første bind kom i 1812. Med andre bind i 1815 kom Dorothea Viehmann til å bli brødrenes viktigste eventyrinformant. Fru Viehmann var av hugenottisk slekt. Det var Wilhelm som skrev forordene og det var han som kom opp med eventyrstilen der målet ikke var å gjengi direkte, men å treffe «uttrykket». Fra og med 1819 var Wilhelm nærmest alene ansvarlig for gjenutgivelsene av samlingen. Fra og med 1820 begynte de første oversettelsene til andre språk å se dagens lys.
På denne tiden forsøkte brødrene seg på en tysk utgave av «Edda» og eposet Reineke Fuchs (Reven Reineke). Av «Edda» utkom bare et første bind som aldri fikk noen fortsettelse, fordi brødrene på dette område ble forbigått av andre forskere. Jacob Grimm gav i 1834 ut flere middelalderversjoner av Reineke Fuchs, sammen med en omfangsrik innledning om dyrefablenes vesen. Fra 1813 til 1816 utga brødrene dessuten tre bind av tidsskriftet Altdeutsche Wälder som omhandlet gammeltysk litteratur. Tidsskriftet gikk deretter inn.
Etter folkeslaget ved Leipzig i 1813 ble kongeriket Westfalen oppløst. Dermed gjenoppsto kurfyrstedømmet Hessen, og Jacob Grimm mistet stillingen som kongelig bibliotekar. Men han ble kort tid etter ansatt som legasjonssekretær hos den hjemvendte kurfyrsten. I denne nye diplomatstillingen kom han i 1814 tilbake til Paris, der han i fritiden igjen kunne drive forskning i bibliotekene. Det kunne han likeledes som utsendt hessisk legasjonssekretær til Wienerkongressen i 1814/15 og i 1815 ved nok et diplomatisk opphold i Paris. Oppdraget var denne gang å få tilbakeført røvede kunstskatter til Hessen og Preussen. Jacob Grimm satte stor pris på reisene og utenlandsoppholdene, men syntes likevel det var synd at han derigjennom var forhindret fra å konsentrere seg om sine vitenskapelige gjøremål.
Wilhelm Grimm ble i 1814 biblioteksekretær i Museum zu Kassel. Samme år flyttet søsknene inn i en leilighet ved Wilhelmshöher Tor som tilhørte det kurfyrstelige hessiske hus. I 1815 deltok Jacob Grimm i Wienerkongressen som delegasjonssekretær, og i september 1815 var han igjen utsendt diplomat i Paris. I denne forbindelse bad han seg fritatt for videre diplomatisk tjeneste, for helt å kunne vie seg til granskningen av litteratur og sedvane. Allerede samme år, utgav han en bok om mytologisk tydning av gudebilder og -søyler (Irmenstraße und Irmensäule). samt et kritisk utvalg av gammelspanske romanser;n Silva de romances viejos.
I 1815 kunne brødrene utgi det andre bindet av Kinder- und Hausmärchen. I 1819 ble det første bindet sterkt revidert og gjenutgitt: Nye eventyr ble tatt med, en fjerdedel av historiene ble tatt ut, og nesten halvparten av de gjenværende eventyrene ble omarbeidet, ofte på grunn av tallrike, erotiske hentydninger, som svært mange fant støtende. Som tredje bind i serien utgav brødrene i 1822 merknader til eventyrene i bind I og II. I 1825 fulgte en liten en-binds utgave av eventyrsamlingen. Denne bidro sterkt til å øke eventyrenes popularitet. Til denne utgaven oppnådde Jacob og Wilhelm å få med seg deres yngre bror Ludwig Emil som illustratør. I 1823 utkom en engelsk utgave av eventyrene. I brødrenes livstid utkom ikke mindre enn sju tyske opplag av den store eventyrsamlingen og ti av den lille.
I årene 1816 og 1818 utga de også en to-binds sagnsamling, Deutsche Sagen. Brødrene hadde på forhånd samlet både eventyr og sagn. Noen streng sjangerinndeling ble ikke gitt, og grenseoppgangen mellon eventyr og sagn ble ikke konsekvent gjennomført. Forsøk på en definisjon, kunne være å si at sagnene i sin alminnelighet ble trodd og eventyrene ikke, eller at sagnene kan knyttes til steder og historisk hendelser, mens eventyrene ikke er bundet til tid og sted. Begge slag er fortellinger fra en muntlig overleveringstradisjon, men brødrene fikk for en stor del tak i historiene ved hjelp av skriftlige mellomtrinn. Sagnene kom det ikke flere utgivelser av i brødrenes levetid.
I en alder av 30 år hadde brødrene Jacob og Wilhelm Grimm med sine tallrike publikasjoner frem til attenhundretallets andre tiår opparbeidet seg en fremstående stilling. De bodde sammen i Kassel. Frem til 1814 hadde de kun Jacobs lønn og familiearven å leve av. I 1816 ble Jacob annenbibliotekar i Kassel, der også Wilhelm de to siste årene hadde virket som sekretær. Arbeidet deres bestod av utlån og kategorisering av bøker. Ved siden av denne offisielle virksomheten kunne de derfra også videreføre sine forskningsprosjekter. For dette ble de i 1819 begge belønnet med utnevnelser til æresdoktorer ved universitetet i Marburg.
Uten sponsorer og velgjørere hadde brødrene Grimm ikke kunnet utgi så mange skrifter over så lang tid. Fra den tidligste tid ble kurfyrstinne Wilhelmine Karoline von Hessen nevnt som en av deres støttespillere. Etter hennes død i 1820, og kurfyrstens i 1821, måtte brødrene flytte ut av huset i Wilhelmshöher Straße. De flyttet sammen med søsteren Lotte i en dårligere bolig, som lå mellom en kaserne og en smie. Der fikk de dårligere arbeidsforhold, og ble av deres kummerlige boforhold hemmet i forskningen. Søsteren, som hadde holdt hus for brødrene, giftet seg kort tid etterpå. Dermed måtte brødrene forlate stedet, og kom i den nærmeste tid til flere ganger å bytte bosted. I flere år praktiserte de nå en felles ungkarshusholdning.
«Deutsche Grammatik»
Jacob Grimm utga i 1819 Deutsche Grammatik. Det første bindet beskjeftiget seg med bøyningsmønstre, det andre med ordbygning. Han ferdigstilte ikke et helt manuskript, men publiserte del for del, etter hvert som han fikk nye tekstbolker ferdig. Trykkingen av det første bindet gikk over et tidsrom på 14 måneder fra januar 1814 til sommeren 1815, noe som nøyaktig tilsvarer det tidsrommet Jacob arbeidet på verket. Frem til 1822 arbeidet Jacob med en revisjon av første bind. Annet bind ble produsert på samme måte som det første: Det ble trykket del for del inntil det offisielle bindet forelå i 1826.
Fastere rammer
Wilhelm Grimm hadde i mellomtiden offentliggjort flere bøker om runer. Hans hovedverk «Die deutsche Heldensage» kom i 1829.
Først etter at Wilhelm Grimm giftet seg i mai 1825 med Henrietta Dorothea Wild ble det fastere omstendigheter rundt brødrenes liv. De tre; Jacob, Wilhelm og dennes hustru ble boende sammen. Wilhelm og 'Dortchen' fikk snart barn (Herman Grimm 1828), og det fortelles at brødrene i denne tiden foretok hyppige reiser. I 1829, etter henholdsvis 13 og 15 års tjeneste ved biblioteket i Kassel, leverte brødrene inn sine oppsigelser. Etter sjefens død hadde ikke kurfyrst Wilhelm II latt Jacob Grimm bli utnevnt til ny sjef. Brødrene aksepterte da bibliotekarstillinger ved universitetet i Göttingen.
Også i Göttingen holdt brødrene felles hus. Jacob Grimm ble i 1830 utnevnt til professor, og Wilhelm Grimm til bibliotekar. Fra 1835 fikk også Wilhelm sitt professorat. Frem til 1837 utga Jacob Grimm enda to bind av Deutsche Grammatik. I 1834 fikk han dessuten ferdig verket om Reinhart Reineke Fuchs, som han påbegynte i 1811. I 1835 utga han også Deutsche Mythologi]e. Tredje opplag av eventyrsamlingen sørget Wilhelm for nesten alene.
Politisk virke
Brødrene Grimms innsamling av folkeeventyr var ikke motivert i seg selv, men hadde sammenheng med deres samfunnsmessige og politiske engasjement. De hadde ønske om å nå frem til den tyske kulturelle identitet, ved å løfte frem det «gammeltysk» språk og litteratur, og «folkets poesi». Dette var likevel ikke til hinder for at brødrene tok ansettelse i den franske administrasjon av Westfalen, som bibliotekar og statsrevisor.
Idealene fra den franske revolusjon om frihet, likhet og brorskap var fremmed for brødrene. Det sentrale for dem var en romantisk forestilling om folkets og språkets «ånd». De tok satte likhetstegn mellom begrepene folk og nasjon med språk og kultur, og ville trekke statsgrensene i samsvar med dette. På denne bakgrunn tok de til orde for en tilbakeføring av Alsace og Lorraine til det tyske riket. Samtidig var de opptatt av å gi de europeiske nabofolk retten til egen statlig og kulturell identitet. Således gikk brødrene inn for gjenoppretting av det polske statsvesen.
Revolusjonen i 1830 fikk ringvirkninger også i Hannover der brødrene Grimm befant seg. Liberale krefter gikk i 1831 til væpnet opprør mot det føydale styret. Opprøret ble slått ned, men det førte likevel til reformer, og i 1833 ble det vedtatt en ny og liberal grunnlov. Da Ernst August I av Hannover kom til makten, reverserte han liberaliseringsprosessen. Brødrene Grimm og fem andre professorer protesterte mot kongens handlinger og ble avskjediget fra sine stillinger. Protestene vakte stor oppsikt og de ble senere omtalt som De sju fra Göttingen (Göttinger Sieben).
Jacob Grimm ble medlem av den første tyske nasjonalforsamlingen i 1848. Han representerte Mülheim/Ruhr og plasserte seg i datidens politisk landskap som sentrum-høyre-representant. Jacob og Wilhelm hjalp til med å definere de første menneskerettighetene i Tyskland.
«Deutsches Wörterbuch»
I denne situasjonen meddelte to foreleggere fra Leipzig, Karl Reimer og Salomon Hirzel, brødrene et forslag om å lage en tysk ordbok. Uten forvisningen i Göttingen hadde «Deutsches Wörterbuch» ikke kommet i stand slik den gjorde. Brødrene Grimm utarbeidet boken frem til bokstaven F.
De viktigste fruktene av arbeide til Jacob og Wilhelm Grimm er foruten samlingen av eventyr nettopp denne store tyske ordboken («Deutsches Wörterbuch»), også kalt der Grimm. Dette verket på 33 bind er den største tyske ordboken. Den ble påbegynt av brødrene, men fullført først 150 år senere i 1961.
Annet
På tysk blir brødrene ofte betegnet med Gebrüder (i stedet for Brüder), et ord som ifølge «Deutsches Wörterbuch» betegner en særskilt samhørighet utover et vanlig familieforhold.
Berlinerakademiet skrev i 1860:
I dag driver blant andre Brüder Grimm-Museum i Kassel videre forskning i brødrene Jacob og Wilhelm Grimms liv og virke. Storparten av deres vitenskapelige etterlatenskaper befinner seg i Statsbiblioteket i Berlin og i Statsarkivet i Marburg. Flere tusen bind fra brødrenes eget bibliotek har siden 1865 vært i Humboldt-universitetet i Berlins eie.
Bibliografi
Publisert i begges navn:
Sergej Mikajeljan
Sergej Arturi Mikajeljan (armensk: Սերգեյ Արթուրի Միքայելյան, født 27. april 1992) er en armensk langrennsløper.
Han deltok under Ski-VM 2009 der hans beste plassering ble en 105.-plass fra sprintkonkurransen.
Mikajeljan har ikke deltatt i verdenscupen i langrenn, men hadde ett FIS-renn bak seg da han ble uttatt til å representere Armenia under Vinter-OL 2010. I øvelsen 15 km fristil kom han på 70.-plass.
Han deltok igjen under Ski-VM 2011. Tross fem nasjonale mesterskapstitler manglet han FIS-poeng, og måtte via kvalifiseringsrenn, tredjeplassen her ga ham starttillatelse på 15 km langrenn der han plasserte seg som nr. 56.
Timo Tolkki
Timo Tolkki (født 3. mars 1966 i Klövskog) er en finsk musiker. Tolkki var gitarist, låtskriver og produsent for power metal-bandet Stratovarius. Da Timo Tolkki tok over for Staffan Stråhlman i Stratovarius i 1984 bidro han sterkt til bandets utvikling ved å spille både bassgitar og rytme- og leadgitar, synge og skrive låter. I 1993 ble Jari Kainulainen ansatt som fulltidsbassist i Stratovarius og i 1994 fikk bandet en ny vokalist: Timo Kotipelto.
Da Timo Kotipelto og trommeslager Jörg Michael forlot bandet etter en intern konflikt i slutten av 2003, ansatte Tolkki to nye midlertidige musikere. 2004 ble et stille år fra bandets side. Timo Tolkki begynte å publisere snodige meldinger på Stratovarius' hjemmeside. Tolkki ble innlagt på sykehus og kom til seg selv etter en sinnslidelse. I januar 2005 ble imidlertid Stratovarius gjenforent og fortsatte som før.
Timo Tolkki har gitt ut to soloalbum. Ett i 1994 og ett i 2002.
Ole Jørn Myklebust
Ole Jørn Myklebust (født 30. april 1977 i Eidsdal) er en norsk jazzmusiker (trompet og vokal), utdannet ved Norges musikkhøgskole.
I tillegg til å være utøvende musiker jobber han også komponist, arrangør og produsent.
Mittlerer Erzgebirgskreis
Mittlerer Erzgebirgskreis var en Landkreis i Fristaten Sachsen, som eksisterte fra 1. august 1994 til 2008. Kretsen ble opprettet i forbindelse med Kretsreformen i Sachsen i 1994 og 1996 gjennom en sammenslåing av de to tidligere kretsene Landkreis Marienberg og Landkreis Zschopau.
Under kretsreformen i Sachsen i 2008 ble den slått sammen med Landkreis Annaberg, Landkreis Aue-Schwarzenberg og Landkreis Stollberg til den nye kretsen Erzgebirgskreis.
Kretsens hovedsete var Marienberg.
Byer og kommuner
Mittlere Erzgebirgskreis hadde 6 byer og bykommuner og på det meste 28 landkommuner (Gemeinden). To bykommuner og 14 landkommuner hadde interkommunale samarbeidsavtaler i form av 3 forvaltningsfellesskap og 2 forvaltningsforbund:
Nacho Duato
Nacho Duato (født 8. januar 1957 i Valencia) er en spansk koreograf. Etter en lang karriere som danser ble han utnevnt til kunstnerisk leder for den spanske nasjonalballetten i juni 1990.
Karriere
Han startet sin dansekarriere ved Cullbergbaletten i Stockholm. Etter et år der kom han til Nederlands Dans Theater, hvor han ble i ti år. Under kunstnerisk leder Jiří Kylián etablerte Duato seg der som en av de viktigste ballettdanserne. Han koreograferte også der sin første ballett, og ble etter det fast koreograf hos Nederlands Dans Theater sammen med Kylián og Hans van Manen.
Livere
Liverne eller livlenderne er et østersjøfinsk folkeslag som lever i Latvia. Som etnisk gruppe utgjør de et par tusen mennesker på nordspissen av landskapet Kurland. De fleste bor i og rundt landsbyen Kolka. Opprinnelig talte de livisk, men dette er i dag nesten utdødd. De siste århundrene har de hovedsakelig livnært seg av fiske langs Latvias kyst. Så sent som på 1920-tallet var de et livskraftig folk, men sovjetisk politikk ødela deres levemåte. Etter andre verdenskrig bestemte Stalin at hele kysten av Kurland skulle fraflyttes. Dette av frykt for at liverne, som var dyktige sjøfolk, skulle ta seg over til Gotland i Sverige. Det antas at størstedelen av det liviske folk ble fordelt rundt i hele Sovjetunionen, mens en stor andel omkom i Gulag-leirene i Sibir. I dag prøver de siste gjenlevende livere med latvisk støtte, å gjenopplive livisk språk og kultur. Forsøkene har allerede gitt resultater og språket tas i bruk, også av yngre livere.
Liverne har gitt navn til landskapet Livland, deres opprinnelige leveområde. I dette området har liverne vært utdødd i mer enn 100 år.
Nacho Duato
Karriere
Hans koreografiske arbeider har blitt satt opp av de mest prestisjefylte kompanier, som blant andre Cullbergballetten, Nederlands Dans Theater, American Ballet Theater, The Australian Ballet, Les Grands Ballets Canadiens, Stuttgart Ballet, Ballet Gulbenkian, San Francisco Ballet, Royal Ballet, Paris Opera Ballet og Nasjonalballetten i Norge.
Svaleredesuppe
Svaleredesuppe er suppe som er kokt på spiselige reir laget av spytt og oppgulp fra salanganer, fugler i seilerfamilien som lever i India, Indonesia og Australia. Svaleredesuppe er en kostbar delikatesse i tradisjonelt kinesisk kjøkken. Retten sies å ha helsebringende effekt. Suppa er tradisjonelt en hønsekjøttsuppe garnert med fuglereirene.
I naturen bygger fuglene reir av sekret i huletak der kan de sankes av mennesker. Sekretet stivner til en gjennomskinnelig, hvitlig eller brun, gummiliknende masse. Et reir er på størrelse med et halvt hønseegg og veier omkring 10 gram. Når massen løses opp i vann, blir den geléaktig. For å øke produksjonen av reir, har en flere steder tatt i bruk gamle hus som reirkolonier og innspilt fuglekvitter som lokkesignaler for å få fuglene til å komme.
Lemen
Lemen (Lemmus lemmus) er en gnager i hamsterfamilien og en typisk primærkonsument i næringskjeden. Den er mest vanlig i fjellstrøk, men finnes i noen grad også i lavlandet, spesielt nord i utbredelsen. Lemen utgjør også en svært viktig næringskilde for fjellrev og diverse rovfuglarter, som snøugle. Blant folk flest er lemen kjent som en evig hardhaus og en skikkelig hissigpropp. Lemen regnes som en livskraftig art.
Økologi
Lemen livnærer seg først og fremst seg av gress, starr og mose og habitat er finnes primært på fjellet. Arten har et høyt reproduksjonspotensiale; dyrene kan bli kjønnsmodne allerede ca. tre uker gamle, drektighetstida er på tre uker, kullstørrelsen er på 8-10 unger (men noen ganger mer enn ti unger), og en hunn kan få tre til fem kull i løpet av en sommer. Bestanden varierer syklisk med tre til fire år mellom hvert toppår. Tettheten av individer er ofte svært lav i årene mellom bestandstoppene, selv i godt egnede områder. I toppårene er tettheten gjerne svært høy, men dette varierer også betydelig. Dette kalles smågnagersvingninger.
Flere arter rovpattedyr og rovfugler har spesialisert seg på å leve av lemen og andre smågnagere, og disse artene (f.eks. fjellrev) får ofte fram mange unger i lemenårene. Andre rovpattedyr går i disse årene over fra å ta annet bytte til å leve for en stor del av lemen. Dette minsker presset på de andre byttedyrartene som får fram flere unger i lemenårene. Som en følge av svingningene i lemenbestanden varierer også bestanden av mange andre arter, og lemen er derfor en viktig nøkkelart i økosystemet i fjellet (se Hagen 1969).
Global utbredelse
Lemen finnes i et sammenhengende belte fra høyereliggende strøk i Sør-Norge og Midt-Sverige nordover til kysten av Finnmark, og videre østover gjennom de nordligste delene av Finland til nordøstlige deler av Kolahalvøya i Russland (Tast 1982).
Det er store regionale svingninger i bestanden, og det finnes ikke noe minimums- eller maksimumsanslag for antallet lemen i de fire landene. Tar man utgangspunkt i arealet av egnede leveområder innen utbredelsesområdet, er det klart at Norge huser en stor andel av bestanden, kanskje omkring halvparten. Fordelingen mellom landene vil imidlertid variere fra år til år på grunn av de store regionale svingningene i bestanden.
Norsk utbredelse
I Sør-Norge er lemen først og fremst knyttet til høyereliggende områder fra fjellbjørkeskogen eller høyereliggende barskog og opp på snaufjellet, mens den lenger nord i landet finnes helt ned til kysten. Hovedutbredelsen strekker seg fra høyereliggende områder i Agder-fylkene i sør og nordover til kysten av Finnmark. Den finnes normalt ikke i de lavereliggende områdene med barskog og jordbrukslandskap på det indre Østlandet eller i et belte videre langs kysten nord til Nordland. I såkalte lemenår, når bestanden er spesielt stor, kan imidlertid lemen også forekomme i disse områdene (Semb-Johansson & Ims 1990).
Norges bestand
Bestanden varierer kraftig mellom år, og kan også variere mye fra distrikt til distrikt i det samme året, såkalte smågnagersvingninger (se under). Det er derfor vanskelig å påvise generelle endringer i bestandssituasjonen på stor skala. Det finnes få dataserier som er egnet til å undersøke slike langsiktige trender.
Trusler
Det synes ikke å være noen alvorlige trusler mot bestanden av lemen. Det har blitt påstått at langvarig, hard beiting fra sau og rein i fjellet kan endre sammensetningen av plantesamfunnene og muligens også innholdet av antibeitestoffer i plantene, og at dette kan påvirke bestanden av lemen negativt. Nyere forskning viser derimot at slik beitetrykk har ingen effekt på lemenbestander.
Lemen er spesielt tilpasset et liv snøen, og lever i store kolonier på snødekket mark langt opp på fjellet. Undersøkelser utført av Rolf Anker Ims (professor biologi ved Universitetet i Tromsø) viser at lemen yngler om vinteren og at populasjonen øker. Han har ledet undersøkelser på 109 steder i Øst-Finnmark i årene rundt 2007 av antallet lemen og mus. Studiene viste at lemmen økte i antall, mens gråsidemus som også ble undersøkt, minket i antall. Det viste seg å være en sammenheng mellom lemenpopulasjonene og høyde over havet de levde: Jo høyere over havet, desto mer vokste populasjonen gjennom vinteren. Dette tyder på at steder med stabil vinterforhold er gunstig for lemen. Lemen har store muligheter for å vokse mye i antall fordi de får mange unger og blir tidlig kjønnsmodne. Vinterforholdene ser ut til å være av større betydning enn andre faktorer som mattilgang og rovdyr.
Med milde vintere og væromslag får lemen og andre smågnagere som lever under snøen vanskeligere forhold. Når mildværet kommer tiner snøen og det danner seg gjerne is over bakken. Dermed blir det vanskeligere for smågnagere som lemmen å finne mat under snøen. Dette har ført til færre lemenår. Det kommer stadig sjeldnere lemenår i store deler av Norge. Da undersøkelense av lemmen ble gjort i Finnmark i 2007 hadde det ikke vært lemenår siden 1978. På Finse i Vestland fylke har det ikke vært toppår siden 1990-tallet.
Smågnagerårene er viktig for økosystemene fordi disse er føde for større rovdyr. Flere av disse er rødelistede rovfugler som ugler, våk og falk. Snøugle hekker bare i lemenår. Når smågnagerne ikke lenger har de store bestandsøkningene med noen års mellomrom, blir dette en økologisk trussel for disse rovdyrene.
Status
Lemen er ikke inkludert i noen rødlister, verken nasjonalt eller internasjonalt, og den er heller ikke listet spesielt i forbindelse med noen av de aktuelle konvensjonene. Lemen er imidlertid en ansvarsart for Norge, ettersom en så stor andel av totalbestanden finnes i her.
Forvaltningstiltak
For å kunne påvise endringer på stor skala i nivå og svingninger i bestanden av lemen må det gjennomføres langvarig overvåking av smågnagerbestanden i utvalgte høyereliggende områder. Dette gjøres i dag i Dividalen (Troms), Børgefjell (Nord-Trøndelag), Åmotsdalen (Sør-Trøndelag), Gutulia (Hedmark) og Møsvatn (Telemark) som en del av Program for terrestrisk naturovervåking (Framstad 1996), samt ved Finse på Hardangervidda (Framstad m.fl. 1997).
Rød trollbær
Rød trollbær (Actaea erythrocarpa) er en flerårig urt i soleiefamilien. Arten erstatter trollbær i Sibir, Mongolia og nordlige deler av Japan og Kina. I Europa finnes arten i Nord-Sverige, Finland og europeisk Russland. Planten er temmelig sjelden, og den er aldri funnet i Norge. Fra trollbær skiller den seg ved at den har røde bær.
Amediye
Amediye er en liten by i Nord-Irak i den kurdiske delen av Irak, 10 km fra grensa til Tyrkia. Byen ligger på en flat fjelltopp 1400 meter over havet og har vært en strategisk plass i 5000 år. Innbyggertallet er 6000 i 1200 hus på denne fjelltoppen.
I den tyrkiske Operasjon halvmåne i april 2006 ble byen og nabobyen Zakho bombardert med granater. Man beskyldte stedet for å stå i forbindelse med terroraktivitet fra PKK.
Leif Andersson (fotballspiller)
Leif Andersson er en svensk tidligere fotballspiller. Andersson, som var spiss, spilte tre kamper for Malmö FF i Allsvenskan i 1970.
Systematic Chaos
Systematic Chaos er Dream Theaters niende studioalbum og kom i salg 5. juni 2007.
Systematic Chaos er det første Dream Theater-albumet utgitt på plateselskapet Roadrunner Records. Albumet ble ferdig mikset valentinsdag, 14. februar 2007.
I tillegg til en vanlig utgave, ble Systematic Chaos også gitt ut i en spesialutgave med 5.1 surround-lyd, i tillegg til en 90 minutter lang DVD med navnet Chaos in Progress – The Making of Systematic Chaos. DVD-en inneholder en dokumentar som følger produksjonen av albumet.
Sporet «Repentance» gjestes av Corey Taylor, Joe Satriani, Steve Vai, Chris Jericho, Steven Wilson, David Ellefson, Mikael Åkerfeldt, Daniel Gildenlöw og Neal Morse, som bidrar med stemmer.
Besetning
Albumet er produsert av John Petrucci og Mike Portnoy, og mikset av.
Amurdag
Amurdag er et australsk stammespråk talt i regionen Nordterritoriet i Australia. Ifølge en rapport av National Geographic Society og Living Tongues Institute for Endangered Languages er det et ekstremt utrydningtrua språk, med bare én gjenlevende bruker.
Os Turn Fotball
Os Fotball (stiftet i 1919) er et fotballag fra Os kommune i Hordaland. I 1973 vant laget daværende 3. divisjon, og avgjorde opprykket mot Odda i kvalifiseringskampene og ble klar for 2. divisjon (dagens 1. div). 1974 er et høydepunkt i Os Fotballs historie. Aktiviteten og engasjementet var større enn noen gang, og Os hadde spillere som Gunnar Moberg og landslagsspiller Erik Just Olsen. Etter kamper mot fotballstorheter som Fredrikstad, Bryne, Vard, Larvik Turn, Odd, Pors, Østsiden, Fram og Florvåg vant Os serien, og var klar for landets høyeste serie 1. divisjon. Etter at opprykket var sikret var Osøyro fylt av opp med engasjerte osinger i hopetall. Det sies at det ikke hadde vært mer folk på Øyro siden frigjøringsdagen i 1945. Engasjementet rundt klubben nådde nye høyder og mange deltok på dugnader og arbeid ellers i klubben. I denne perioden ble det bygget nytt klubbhus, ny tribune og ny idrettshall ble planlagt. Den nye tribunen var god å ha da Os også i 1974 var i 4.runde i cupen. Foran 9000 tilskuere på Kuventræ tapte Os 0 - 3 for Brann. Men det ble med en sesong i den øverste divisjonen; uten å vinne så mye som en kamp rykket laget direkte ned. Fem uavgjorte kamper ble resultatet. For publikum som møtte frem i tusenvis var det likevel en opplevelse å se motstandere som Rosenborg, Viking, Brann, Start, Mjøndalen, Lillestrøm, Strømsgodset, Fredrikstad, Vålerengen, Skeid og Molde. Et av høydepunktene gjennom sesongen var treningskampen mot West Ham (daværende mestere i England)
I 2006 rykket laget opp til andre divisjon, men rykket ned igjen til tredje divisjon igjen i 2008. Etter at Øyvind Nordtveit takket nei til en forlengelse av kontrakten tok Frank Hellevik over som trener for Os etter å hatt suksess i Baune. Flere unge spillere har fått sin debut på a-laget, deriblant Espen Valvik og Vegard Leikvoll Moberg.
Klubben engasjerte Tim Henrik Sperrevik som trener i 2012, Tore Rydland-Nielsen i 2013 og Jørn Vegard Berge i 2014. For 2015 - 2017 hadde Hassan El Fakiri treårs-kontrakt som hovedtrener. Endre Brenne har trent laget i 2018-2019. Lars Bakkerud var sportslig leder fra 1. januar 2014 til 31. juli 2015. Jan Frode Skeie ble Bakkerud sin arvtaker.
Serien
Grønt markerer opprykk, mens rødt er nedrykk.
Spillereksport
Det er flere Osinger som spiller utenfor kommunegrensen. Blant dem er Bjarte Haugsdal som har spilt i Brann og Stabæk, og som nå spiller i Nest-Sotra, og har flere landskamper på aldersbestemt landslag. Mats Cato Moldskred, som var svært sentral for Os i 2007-sesongen. Han har spilt i den svenske klubben IK Brage, og spiller nå i Kongsvinger. Os mest meritterte spiller er for øvrig Bjørn Dahl som la opp etter 2011-sesongen etter spill for Viking, Brann og Løv-Ham, han har vunnet NM med Viking og serien med Brann. I de senere årene har klubben avgitt Fredrik Heggland og Simen Lassen til Brann
Talentsatsing
Os Fotball er kjent for bred talentsatsing og har i flere år hevdet seg på aldersbestemt nivå. Klubben besluttet i 2012 en økt satsing på talentutvikling, og har som ambisjon å bli en av de ledende klubbene i landet på dette. I 2014 har klubben et tilbud til de yngste gjennom TelenorXtra - en fotballfritidsordning som et alternativ til den tradisjonelle skolefritidsordningen. I 2015 har klubben startet Os Akademiet for spillere mellom 11 og 14 år, og fra høsten 2015 overtar Os Fotball det fotballfaglige ansvaret for fotballinjen på Os Gymnas
Leoparden
Leoparden (it. Il Gattopardo) er en roman av Giuseppe Tomasi di Lampedusa, som ble utgitt posthumt i 1958, et år etter forfatterens død. Boka hadde først blitt avvist av to ledende italienske forlag, nemlig Mondadori og Einaudi.
Romanen utspiller seg i tidsrommet mellom mai 1860 og mai 1910, og beretter gjennom åtte kapitler om det sicilianske fyrstehuset Salina i en tid der et gammelt samfunn gradvis viker plassen for et nytt. De første seks kapitlene følger livet i huset til «Don Fabrizio», fyrsten av Salina, som fører en leopard i våpenet sitt, tidlig på 1860-tallet. Med de politiske omveltningene i Italia (se Italias samling) og de sosiale endringene i samfunnet idet borgerskapet gror frem som bakteppe, følger romanen dagliglivet i fyrstefamilien.
Romanen ble i 1963 filmatisert under samme navn av Luchino Visconti med skuespillere som blant annet Burt Lancaster, Claudia Cardinale og Alain Delon.
Norsk oversettelse utkom i 1960 ved Ragna Rosati, og i 1975 ved Anna Margrethe Norum for Den Norske Bokklubben og illustrert av Nils Aas som syklet rundt på øya i april 1975. Norums oversettelse ble gjenbrukt da Aschehoug utga romanen i 1986, som del av «Maxi»-serien.
Tabell (datastruktur)
En tabell (engelsk: array) i informatikk er en datastruktur bestående av en samling objekter som kan indekseres. I de fleste programmeringsspråk tilhører hvert element den samme datatypen og tabellen okkuperer et sammenhengende minneområde.
De fleste programmeringsspråk har en innebygget tabell-datatype, selv om denne i noen tilfeller egentlig er en assosiativ tabell. Tabell-datatypen kan også gå under andre navn som vektor og liste.
Tabeller kan enten ha en fast størrelse som ikke kan endres når de først har blitt allokert, eller de kan være dynamiske og endre størrelse etter behov.
De kan også være én-, to- eller flerdimensjonale. Det kreves da én indeks for hver dimensjon.
Egenskaper
Tabeller tillater vilkårlig tilgang til de enkelte elementene i konstant tid (O(1)). Dette er optimalt, men flytting av elementer tar tid som er proporsjonal med antall elementer som flyttes. Avhengig av maskinvaren, for eksempel dersom maskinen har en cache, vil sekvensiell iterering over tabellen være raskere enn å hente ut tilfeldige elementer. Dette skyldes at tabeller har god lokalitet ettersom de opptar et kontinuerlig stykke minne.
Tabeller er også kompakte datastrukturer med ikke noe overhead per element, men det kan være noe ekstra data tilknyttet tabellen i sin helhet i enkelte programmeringsspråk. Noen ganger kan man oppleve at størrelsen på en tabell er mindre enn det summen av størrelse til elementene hadde vært om objektene ikke var del av en tabell. Dette fordi flere objekter kan lagres i det samme ordet når de er elementer i en tabell, mens de ellers blir tildelt ett ord hver.
Bruksområder
Tabeller blir brukt til å implementere vektorer og matriser, samt tabeller i hverdagslig forstand.
På grunn av sin ytelse blir tabeller ofte brukt til å implementere andre datastrukturer, slik som heaper, hashtabeller, køer, stakker og strenger.
Vanligvis kan hele dataminnet ses på som én stor tabell av byte eller ord. Et program kan tilsvarende allokere én eller flere store tabeller fra operativsystemet og selv allokere ytterligere minne den trenger fra disse tabellene.
Indeksering
En avgrenset mengde med heltall utgjør de gyldige indeksene til en tabell. I noen tilfeller blir indeksene sjekket for gyldighet før de benyttes, mens det i andre tilfeller er opp til programmereren å ikke bruke ugyldige indekser. Bruk av ugyldige indekser fører til udefinert oppførsel fra programmets side.
Indeksen til det første elementet varierer fra programmeringsspråk til programmeringsspråk. Stort sett har man tre kategorier: første indeks er 0, første indeks er 1, eller så kan første indeks være hva nå enn programmereren vil at den skal være.
Null-basert indeksering anses som den mest naturlige og har sitt opphav i maskinkode. Denne indekseringsmåten ble utbredt med programmeringsspråket C, som er et veldig maskinnært programmeringsspråk. Indeksen i en én-dimensjonal tabell er dermed en offset fra adressen til det første (nulte) elementet.
Én-basert indeksering har sitt opphav i tradisjonell matematikk, hvor indeksen 1 står får det første elementet. n-basert indeksering gjør det mulig for programmereren å velge den nedre grensen for gyldige indekser som passer best for problemet som skal løses.
Hvordan siste gyldige indeks defineres varierer også fra programmeringsspråk til programmeringsspråk. Ved opprettelse av en tabell angir man i noen språk størrelsen på tabellen og siste gyldige indeks beregnes ut fra det. I andre programmeringsspråk er det motsatt.
Flerdimensjonale tabeller
Vanlige tabeller indekseres med ett enkelt heltall og kalles derfor én-dimensjonale. I noen sammenhenger kan det være nyttig med tabeller med flere dimensjoner, for eksempel i numeriske applikasjoner og innen bildebehandling. I disse tilfellene vil det være nødvendig med flere indekser for å indeksere et element, slik som a[3,1,5]. Antallet indekser vil være det samme som antall dimensjoner. To-dimensjonale tabeller er egnet til å representere matriser og bilder. Tabeller med flere dimensjoner er sjeldnere.
Hvordan man legger ut en én-dimensjonal tabell i minnet er ganske rett fram. Man bare plasserer alle elementene etterhverandre i minnet i den rekkefølgen de ligger i tabellen. For flerdimensjonale tabeller blir løsningen mindre åpenbar. Ta for eksempel den følgende enkle to-dimensjonale tabellen:
Her finnes følgende løsninger for hvordan elementene plasseres i minnet:
De første to løsningene er mer kompakte og har bedre lokalitet. Ulempen er at tabellene må være rektangulære, altså at alle radene må inneholde like mange elementer. Tabeller med tabeller gjør det derimot mulig å gi hver rad eller hver kolonne ulik lengde. Dette gjør at mengden med gyldige indekser i de høyere dimensjonene avhenger av indeksene i lavere dimensjoner. Tabeller med tabeller er også den eneste mulige løsningen i programmeringsspråk uten innebygget støtte for flerdimensjonale tabeller. Dersom data i tabellform skal overføres mellom to programmer, er det viktig at begge programmene er enig hvordan flerdimensjonale tabeller legges ut i minnet.
I enkelte tilfeller kan der være nyttig å legge ut tabellelementene i den rekkefølgen de vanligvis brukes av programmet. For eksempel vil man i matrisemultiplikasjonen AB gå igjennom matrisen A rad for rad og matrisen B kolonne for kolonne. Det vil da kunne være raskest å lagre A radvist og B kolonnevist, noe en kompilator kan finne på å gjøre automatisk. Andre mer eksotiske måter å legge ut elementene i minnet finnes, for eksempel dersom man vanligvis itererer diagonalt over matrisen.
M25 (motorvei)
M25 er en motorvei som går rundt London i England. Med en lengde på omkring 189 km er den en av verdens lengste ringveier, og Europas nest lengste.
Den har for det meste tre filer i hver kjøreretning, med noen mindre strekninger med to eller fire i hver retning. Med omkring 200 000 kjøretøy i døgnet regnes den som Europas travleste motorvei. Det har vært en enorm økning i antall trafikanter og er en av de travleste motorveier i det britiske veinettet: 196 000 kjøretøyer ble nedtegnet på en enkelt travel dag i nærheten av London Heathrow lufthavn i 2003 og den vestlige halvdelen erfarte en gjennomsnittlig daglig flyt på 147 000 kjøretøyer i 2007.
M25 er ikke en sluttet ringvei, da man mellom Thurrock og Dartford må kjøre A282 over Themsen, mens man ved Sevenoaks må kjøre M26 og M20 et stykke for å komme rundt byen. Når man kommer nordfra går M25 rett over i A21, som går til Hastings.
Tanken om en ringvei rundt London ble introdusert tidlig i det 20. århundre. I 1937 kom den første konkrete planen, og i 1945 ble det foreslått fem separate veier rundt hovedstaden. Dette ble redusert til to ringer, M25 (opprinnelig tenkt som M16) og den mindre indre ringen som skulle bli M15 men som fortsatt er A406.
Veien ble konstruert i seksjoner fra 1975 til 1985. Man konstruerte først seksjoner der det var størst problemer med trafikken, og der man hadde fått aksept fra lokale myndigheter. Den ble offisielt åpnet i oktober 1986 av daværende statsminister Margaret Thatcher, da mellom London Colney og South Mimms.
M25 er plaget av hyppig kødannelse. Dette ble forutsett før veien åpnet, og Thatcher kritiserte i sin åpningstale over de som «klager og syter». Kritikerne fikk rett, og veien har blant annet blitt omtalt som «verdens største parkeringsplass». Den har inspirert sanger som Chris Reas «Road to Hell», og i Terry Pratchett og Neil Gaimans bok Good Omens beskrives den spøkefullt som det fremste eksempel på Satans innflytelse på jorden.
Deler av veien har blitt utstyrt med et eksperimentelt trafikkontrollsystem kalt MIDAS (Motorway Incident Detection and Automatic Signalling). Systemet er basert på at en rekke trafikk- og værsensorer, fartskameraer og variable hastighetsskilt skal kunne redusere kødannelse med minimal menneskelig innblanding. Forholdene har forbedret seg på strekningen hvor systemet er innført, og det planlegges å innføre det på hele M25 over tid.