cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Canadian Airways
Histore
På et tidspunkt i 1939 begynte Canadian Pacific Railway Limited, ledet av Sir Edward Wentworth Beatty å implementere planer om å kjøpe ti bush-selskaper i Canada for å danne et nytt selskap. Om dette var bestemt i samarbeide med Richardson eller ikke er ikke kjent helt sikkert. Dette selskap ville eventuelt bli Canadian Pacific Airlines, som var en avdeling av CPR såsnart regjeringens godkjennelse forelå for å slå sammen de ti selskaper. Selskapene var Ginger Coote Airways (Vancouver), Yukon Southern Air Transport (Vancouver/Edmonton), Canadian Airways (Winnipeg), Wings LTD (Winnipeg), Prairie Airways (Moose Jaw), Mackenzie Air Services (Edmonton), Arrow Airways (The Pas), Starratt Airways (Hudson), Quebec Airways (Montreal), Dominion Skyways (Montreal).
Victor Johnson
Johnson ble olympisk mester i sykling under OL 1908 i London. Han vant den korteste distansen i banesyklingen, 660 yards. Det var 46 syklister fra ni nasjoner som deltok.
Bile (øks)
Bile er en øks med et stort (bredt) skjær. Eggen kan være rett eller svakt buet. Snekkere og tømmermenn bruker gjerne bile, mens det i tømmerhogst brukes smalere økser med rund eggkant.
Canadian Airways
Histore
Beatty dannet Canadian Pacific Airlines som motvekt til TCA i 1942.
Angelina Grimké Weld
Aktivistår
Høsten 1836 blei Grimké-søstrene invitert til New York for, som de første kvinnene, å delta på American Anti-Slavery Societys to-ukers kurs for aktivister. Her møtte de blant annet Theodore Dwight Weld, som Angelina seinere skulle bli gift med. Etter kurset fikk søstrene i oppdrag å tale på kvinnemøter og organisere kvinnegrupper mot slaveriet. I mai 1837 deltok de på det første møtet i Anti-Slavery Convention of American Women. Etter dette blei de bedt om å holde en møteserie i Massachusetts-området. Med sin førstehånds kjennskap til slaveriet blei det antatt at søstrene var de rette til å tilbakebevise påstander om at slaverimotstandere overdreiv i omtalen av slaveriet.
Junior-VM i alpint 1984
Utfor
<br style="clear:both;" />
Canadian Airways
Histore
Sources:
Elvemusling
Historisk perlefiske
Den norske arvefyrstekronen fra 1846 er den eneste av de norske kronregaliene som med sikkerhet har perler fra elvemusling. Den ble tegnet av Johannes Flintoe og laget av gullsmed Herman Colbjørnsen Øyset i Christiania. Kronen, som aldri har vært brukt, er åttetakket og besatt med 32 norske ferskvannsperler (hvorav 24 mindre og åtte store, som er plassert ytterst på de åtte takkene) og fargerike smykkestener (ametyster, peridoter og citriner). Da gullsmeden annonserte etter perlene sto det følgende i annonsen:
John Betjeman
John Betjeman (født 28. august 1906 i London, død 19. mai 1984 i Trebetherick i Cornwall) var en engelsk poet, litteraturkritiker og kringkastingsmann, kjent også for sin presentasjon av og kunnskap innen arkitektur.
Emil Stang Lund
Emil Stang Lund (født 27. mars 1963 i Boston) er en norsk filmregissør.
Canadian Airways
Destinasjoner
Destinasjoner omfattet:
John Betjeman
Bakgrunn
John Betjemans far var møbelsnekker og familien var av nederlandsk avstamning. Etternavnet var opprinnelig bokstavert Betjemann, men den siste n-en ble fjernet i tiden omkring første verdenskrig for at skrivemåten skulle distansere seg fra typisk tysk stavemåte.
Elvemusling
Historisk perlefiske
Etter mange års overfiske begynte det å komme rapporter om at vassdragene var tømt for elvemusling, og i oktober 1733 kom dronning Sophie Magdalene med et direktiv om midlertidig forbud mot perlefangst overalt i Norge. Etter dette ble perlefiske ikke det samme igjen. Fra 1768 ble imidlertid perlefangsten forpaktet bort til private, som regel for fem år av gangen, men i 1791 overtok futene tilsynet med perlefangsten og hadde ansvar for å sende perlene til dronningen i København. Fra 7. juni 1845 ble retten til å lete etter perler overført til grunneierne. Allikevel er det neppe perlefangst som er årsaken til artens tilbakegang, men snarere eutrofiering (overgjødsling) og forsuring av vassdragene, som følge av intensivert jordbruk og drenering.
Georg Ernst von Wedel
Georg (Jürgen) Ernst von Wedel til Reetz, Nörenberg, Spiegel, Butow, Rahnwerder og Neuenwerder (1597–1661) var gottorpsk kaptein og stallmester, samt svensk oberst. Han var stamfar til den dansk-norsk adelsslekten Wedel-Jarlsberg.
Wedel ble født på Spiegel som sønn av oberst Ernst von Wedel til Spiegel (d. 1631) og Ilse von Wedel. Han studerte i Marburg og Heidelberg, og skal ha snakket syv språk, inkludert gresk og hebraisk. Han var hoffmester for hertug Johan Adolf sønner på Gottorp, i 1625 rittmester i dansk-norsk tjeneste. Gikk heretter i fransk tjeneste og reiste rundt i Europa til han i 1630 ble tilknyttet den svenske hæren som oberst. For sine innsatser i tredveårskrigen fikk han tilnavnet Wagehals. I 1636 var han generalmajor, og året etter trakk han seg tilbake til sin godser. Han døde i Kolberg i 1661, og ble bisatt i Reetz kirke.
Elvemusling
Norge i nyere tid
Undersøkelser gjennom inventering antyder at rekrutteringen er svært lav og helt borte mange steder, spesielt i artens sørlige utbredelseområder og i Norge særlig sør for Dovre. I likhet med undersøkelser fra Østerrike, Tyskland, Irland og Skottland indikerer undersøkelser også i Norge svært liten eller ingen rekruttering i de fleste av elvene. Det er en sterk indikasjon på at vannkvaliteten i vassdragene ikke er god nok. I en periode ble mange av disse norske vassdragene kalket, med gode resultater ynglingen. Mange steder tok bestandene seg opp igjen, men da kalkingen sluttet stoppet også snart yngligen.
Angelina Grimké Weld
Aktivistår
På disse møtene var det også ofte menn til stede, noe som var mot den rådende oppfatninga at kvinner ikke skulle tale i forsamlinger med begge kjønn. Det har tidligere vært antatt at det var snakk om menn som insisterte å få høre på hva Grimké-søstrene hadde å si, men nyere forskning tyder på at det var bevisst at møtene var åpne også for menn – det var planen deres å bryte nytt land for kvinner (2). Som respons gikk det ut brev til lokale menigheter om å fordømme kvinners offentlige opptredener og å ikke tillate at søstrene holdt møter i kirkene.
John Betjeman
Bakgrunn
Han vokste opp i London-forstaden Highgate. Han studerte ved Oxford, men fordi han forsømte sine studier oppnådde han aldri en akademisk grad. I Summoned by Bells (1960) har han skrevet om sin barndom og om studentdagene.
Junior-VM i alpint 1984
Storslalåm
<br style="clear:both;" />
Georg Ernst von Wedel
Familie
I 1632 giftet han seg med Anna von Ahlefeldt (d. 1660). De fikk fem barn, inkludert Wilhelm Frederik von Wedel, grunnleggeren av den danske Wedell-Wedellsborg-linjen, og feltmarskalk Gustav Wilhelm von Wedel, grunnleggeren av den norsk-østfrisiske Wedel-Jarlsberg-linjen.
John Betjeman
Karriere
Bentjeman arbeidet innen undervisning og senere som journalist. Han var også engasjert i spionasje under andre verdenskrig.
Junior-VM i alpint 1984
Slalåm
<br style="clear:both;" />
Angelina Grimké Weld
Aktivistår
I mai 1838 gifta Grimké seg med Theodore Weld, som hun altså hadde møtt på aktivistkurset to år tidligere. I perioden før ekteskapet støtta han henne i arbeidet og arrangerte møter der hun talte. Han skal også ha ment at hennes virke burde fortsette etter at de var blitt gift. Imidlertid valgte hun etter hvert, i alle fall delvis på grunn av sviktende helse, å trekke seg tilbake fra det offentlige liv.
Junior-VM i alpint 1984
Kombinasjon
<br style="clear:both;" />
Angelina Grimké Weld
Aktivistår
Sarah bodde sammen med Theodore og Angelina i New Jersey, og søstrene fortsatte å korrespondere med og besøke sine venner fra motstandskampen og fra den gryende kvinnebevegelsen. De dreiv en skole i hjemmet, og seinere oppretta de en kostskole i Raritan Bay Union, et samfunn drevet på grunnlag av utopisk ideologi. På skolene sørga de for at det blei undervist om antislaveribevegelsen.
Da de etter borgerkrigen blei kjent med at broren Henry, som var død i 1852, hadde to barn med ei farga kvinne, sørga de for at disse fikk høyere utdannelse, den ene som jurist, den andre som prest. Begge blei framtredende borgerrettsaktivister.
John Betjeman
Karriere
Betjeman tok ikke seg selv så høytidelig og hans poesi er svært tilgjengelig. Han skrev personlig, noen ganger lyrisk, men også humoristiske og satiriske dikt - i et enkelt språk. Hans poesi ble møtt med interesse fra et bredt publikum og han ble også en populær TV-personlighet. Karakteristisk for hans poesi er at han i nesten alle sine dikt refererer til et sted; ofte en landsby, eller noen ganger en bygning.
Emil Stang Lund
Virke
Han har arbeidet med film siden 1982 og debuterte som kortfilmregissør i 1986. Kortfilmen Den nye kapellanen (1988), etter en novelle av Hans E. Kinck, vant Amandapris og ble senere kinolansert i trespann med to andre Kinck-filmer under tittelen Flaggermusvinger i 1992. Lund har også regissert spillefilmen Jomfruene i Riga (1996), en komedie med utgangspunkt i norsk-baltiske relasjoner.
Elvemusling
Norge i nyere tid
Elvemuslingen ble totalfredet i 1993 i Norge, jfr. forskrift om fangst av elveperlemusling av 30. desember 1992. I 2006 var elvemuslingen en av de første artene som fikk en nasjonal handlingsplan fra Direktoratet for naturforvaltning. Arten står oppført på Norsk rødliste for arter som sårbar og på Verdens naturvernunions rødliste for trua arter som sterkt truet, men artens status har ikke vært vurdert internasjonalt siden 1996 og trenger ifølge Mollusc Specialist Group å bli oppdatert. Arten står også oppført under Appendix II og V i EUs habitatdirektiv.
Angelina Grimké Weld
Ettermæle
Enda om Angelina Grimkés offentlige karriere var kort, regnes hun som en pioner i kampen for kvinners rettigheter. Hun var en banebryter i samtida, men også kvinner i ettertida har funnet inspirasjon i hennes virke, og ikke minst i hennes formuleringsevne.
I 1998 blei Angelina og Sarah Grimké innvotert i National Women's Hall of Fame. Angelina har også en plass i Judy Chicagos kunstverk The Dinner Party.
En appell til kristne kvinner i Sørstatene
An Appeal to the Christian Women of the South blei utgitt og publisert vidt av American Anti-Slavery Society. Brevet er skrevet fra ei sørstatskvinne til hennes medsøstre i håp om at de bedre ville godta argumentasjonen når den kom fra en av deres egne. Stilen er personlig og språket enkelt. Det blei svært godt mottatt av radikale slaverimotstandere, men det fikk også mye kritikk, blant annet fra Grimkés tidligere kvekermenighet. Enkelte steder i Sør-Carolina blei brevet brent offentlig.
Elvemusling
Norge i nyere tid
I senere tid har det vært en dramatisk nedgang i verdens totalbestand, over det meste av utbredelsen. Norge har en av de sterkeste bestandene i verden, og man regner med at over halvparten av den europeiske bestanden og cirka en tredjedel av verdensbestanden holder til i Norge. I 2006 estimerte Direktoratet for naturforvaltning at Europas bestand av elvemusling (uten Norge) var på cirka 130–135 millioner individer. For Norge var imidlertid estimatene usikre, selv om det i 2006 var enighet om at antallet populasjoner var cirka 340–350. I 2010 ble imidlertid den norske bestanden estimert til å være på cirka 143 millioner individer, noe som utgjør cirka 70 prosent av den europeiske bestanden om Russland ikke regnes med. En sammenstilling av Miljødirektoratet fra 3. desember 2013 viser at antallet populasjoner i 2011 var 411, mot et historisk antall på 527. Av disse sto 140 populasjoner i fare for å dø ut. Størst tetthet har bestandene av elvemuslinger i Nordland, fulgt av Nord-Trøndelag, Sør-Trøndelag og Møre og Romsdal. Sør for Dovre er tettheten størst i Buskerud, tett fulgt av Oslo og Akershus (samlet) og Telemark. Kun én tredjedel av lokalitetene hadde god rekruttering. Blant de mest betydningsfulle elvene er trolig Bjøra, Namsen, Figga, Aursunda (også kjent som Aursundlielva) og Ogna i Nord-Trøndelag.
Signe Marie Fidje Store
Signe Marie Fidje Store (født 23. august 1995) er en norsk bryter fra Tana.
Chalcophora
Chalcophora er en gruppe av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae). I Norge er slekten representert av den store, sjeldne arten furupraktbille (Chalcophora mariana).
Signe Marie Fidje Store
Hun ble historisk da hun 7. mai 2016 kvalifiserte seg til sommer-OL i Rio 2016, og ble med dét første norske kvinnelige bryter noensinne til å kvalifisere seg til et OL.
Angelina Grimké Weld
En appell til kristne kvinner i Sørstatene
Brevet har sju hovedargumenter:
Chalcophora
Utseende
Middelsstore til nokså store (gjerne 20-30 millimeter), kraftige, mørke praktbiller. Fargen er gjerne svart med en litt matt, bronseaktig metallglans. Pronotum har brede lengdefurer, også dekkvingene er kraftig skulpturerte.
John Betjeman
Karriere
Betjeman var også en autoritet innen britisk arkitektur og prøvde å øke interessen for arkitektoniske spørsmål.
Elvemusling
Bevarende tiltak
Norge har, gjennom nasjonalt miljøprogram og i henhold til EUs vanndirektiv (som forplikter EU-landene), forpliktet seg til innen 2021, å ha bedret tilstanden i innsjøer og vassdrag til å ha god økologisk status og å ha redusert miljø- og helserisikoen ved bruk av plantevernmidler. Et av de viktigste tiltakene for muslingene er bruk av fangdammer, som kan fange opp og holde igjen jordpartikler, næringsstoffer og plantevernmidler fra diffuse kilder som dyrka mark, dyrehold, veier og bebygde arealer. Fangdammene fungerer som konstruerte våtmarker, og er mer effektive jo større de blir.
Angelina Grimké Weld
En appell til kristne kvinner i Sørstatene
Som en streng troende bruker altså Grimké kristendommen til å angripe grunnlaget for slaveriet:
John Betjeman
Karriere
I 1969 ble han adlet som Sir. I 1972 fikk han æresbevisningen Poet laureate of the United Kingdom. Etter hans død ble han etterfulgt som poet laureate av Ted Hughes.
Angelina Grimké Weld
En appell til kristne kvinner i Sørstatene
I brevet tar Grimké også opp sitt stadige krav om utdannelse for kvinnene og for slavene. Hun påpeker at om slavene skulle bli å fortsette som arbeidere på plantasjen, så måtte de få utdanning der.
Mike Botts
Mike Botts (født 8. desember 1944, død 9. desember 2005) var en amerikansk trommeslager, mest kjent som medlem av softrockbandet Bread og studiomusiker. Han begynte i bandet «The Travellers Three» og arbeidet etter det som studiomusiker. Bandet spilte inn noen sanger med produsenten David Gates. Mens han arbeidet med Bill Medley, ble Botts invitert med i bandet til Gates, «Bread», for det andre albumet deres. Han var fulltidsmedlem i bandet fra 1970 til 1973. Botts begynte så og arbeide med Linda Ronstadt, og spilte med henne i over to år. Botts gikk tilbake til Bread i 1976 for et siste album og turné, før bandet omsider ble oppløst i 1978.
John Betjeman
Karriere
Betjeman døde av Parkinsons sykdom i 1984. Han er gravlagt på St. Enodoc kirkegård i Cornwall.
Chalcophora
Levevis
Som hos de fleste andre praktbiller utvikler larvene seg i død ved, gjerne av bartrær.
Signe Marie Fidje Store
Hun har senere dedikert store deler av livet sitt til den kristne tro og har i flere tilfeller delt sin tro i media og sosiale medier. Blant annet TikTok.
Junior-VM i alpint 1984
Medaljeoversikt
<br style="clear:both;" />
Chalcophora
Utbredelse
Disse billene lever i tempererte og kjølige skogsområder på den nordlige halvkulen. Det er også noen få arter i Sør- og Mellom-Amerika.
John Betjeman
Utdrag
Utdrag fra «I Westminster Abbey»:
Elvemusling
Bevarende tiltak
Kalking av innsjøer og vassdrag er et annet tiltak som er nødvendig, for å forhindre forsuring. Sur nedbør truer nemlig naturmangfoldet i norske ferskvann, og i store deler av Sør-Norge overskrides fortsatt naturens tålegrense. Myndighetene gjennomfører derfor kalking i et stort antall elver og vann. Hovedårsaken til forsuringen er langtransportert sur nedbør, som regel et resultat av forbrenning av fossilt brensel. Rundt 90 prosent av svovel- og nitrogennedfallet i Norge kommer fra andre land, spesielt fra Storbritannia, Tyskland og Polen, selv om de europeiske svovelutslippene har blitt kraftig redusert de siste 20-30 årene.
I perioden 2008–2014 ble det i henhold til Bjørn Mejdell Larsen (NINA) tildelt midler til tiltak i tilsammen 90 elver i Norge. I handlingsplanen for elvemusling er målet for arbeidet med forvaltning av elvemusling i et langsiktig perspektiv at den skal finnes i livskraftige populasjoner i hele landet. Alle nåværende naturlige populasjoner skal enten opprettholdes eller forbedres. Larsen (2015) hevder, at «ut fra en slik målsetting er det nødvendig med tiltak i mange av vassdragene med elvemusling for å bedre levevilkårene, øke rekrutteringen og bygge opp igjen bestanden av elvemusling». Larsen kritiserer at, «enkelte tiltak startet opp uten at man har hatt tilstrekkelig kunnskap om vannkvalitet og substratets egnethet for unge muslinger». Han sier også, at «det synes å være stor variasjon mellom fylker i kvalitet på prosjektene, gjennomførbarhet og faglig relevans. Skjevfordeling mellom fylker kan skyldes manglende kompetanse og interesse for å fronte temaet elvemusling, og om den enkelte miljøvernavdeling er aktive med utadrettet informasjon om muligheten til å søke midler og hvilket engasjement de legger i å hjelpe aktuelle søkere i søkeprosessen. I enkelte tilfeller kan det også synes som om internkommunikasjonen hos Fylkesmannen er for dårlig mellom aktuell saksbehandler og den som sitter på kompetansen om elvemusling».
I Austevoll i Hordaland, i et tidligere smoltoppdrettsanlegg tilhørende Lerøy Vest A/S, ble det på vårparten i 2011 etablert et pilotprosjekt under navnet «Storskala kultivering av elvemusling som bevaringstiltak», i regi av Universitetet i Bergen, Rådgivende Biologer, Fylkesmannen i Hordaland og Bergen kommune. Håpet var at anslagsvis 20 prosent av de knøttsmå muslinglarvene ville klare seg, og helst nå en kritisk kroppslengde på cirka en millimeter før vinteren og kulden satte inn. Målet til forprosjektet ble mer enn oppnådd, og arbeidet ble utvidet og videreført i et mer permanent opplegg i årene fra 2012 og framover. I 2014 ble det satt i gang et forsøk med å plassere musling og ørret sammen i et kar. Slik klarte muslingene å infisere ørret med larvene sine. Deretter ble ørreten sluppet tilbake i elven. Forsøket ble gjentatt i 2016.
Den 5. mai 2021 ble 14,000 små elvemuslinger som var oppdrettet i Austevoll satt ut i Årvikelva i Tysvær. De var samlet inn fra den samme elva i 2018.
The Yellow Typhoon
The Yellow Typhoon er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Edward José og med Anita Stewart i hovedrollen. Den er basert på en roman fra 1919 av Harold MacGrath.
Angelina Grimké Weld
Brev til Catharine Beecher
Bakgrunnen for disse breva er at Catharine Beecher skreiv An Essay on Slavery and Abolitionism with Reference to the Duty of American Females (Et essay om slaveri og slaveribekjempelse med henvisning til de amerikanske kvinners plikter). Dette var direkte adressert til Grimké. Svarbreva blei publisert i både The Emancipator og The Liberator før de blei utgitt samla som bok i 1838.
The Yellow Typhoon
Handling
Hilda og Berta Nordstrom, selv om de er identiske i utseende, har veldig forskjellig temperament. Berta gifter seg med ingeniør Robert Hallowell, men hun forlater ham kort tid senere i Europa. I stedet reiser hun til Orienten, hvor hun snart blir kjent under kallenavnet The Yellow Typhoon. I mellomtiden har Hilda blitt en hemmelig agent, og får i oppdrag å beskytte Hallowell mens han perfeksjonerer en ny oppfinnelse for å sikre amerikanske ubåter mot fiendtlige angrep.
Berta, som står i ledtog med sabotør Karl Lysgaard som planlegger å stjele disse ubåt-planene, bryter seg inn i Hallowells bungalow og dreper ingeniøren. Planene havner imidlertid hos John Mathison som frakter planene til Washington D.C..
Angelina Grimké Weld
Brev til Catharine Beecher
Grimké svarer ved å forsvare både slaverimotstanden og kvinnenes rettigheter. Det siste er et vesentlig tema i bare to av breva, men disse er omtales som svært tidlig feministisk argumentasjon. I brev 12 henter hun inspirasjon og formuleringer fra uavhengighetserklæringa, samtidig som hennes religiøse verdier kommer tydelig fram. Hun sier at mennesket skal vurderes som moralske vesener uavhengig av kjønn: «Tilmål henne rettigheter og plikter etter den sikre standarden som kreves av moralske vesener ... og sannheten vil da være åpenbar, at det som er moralsk rett for en mann også er moralsk rett for ei kvinne. Jeg anerkjenner ingen rettigheter andre enn menneskenes rettigheter – jeg veit ikke om manns rettigheter og kvinners rettigheter. For for Jesus Kristus finnes verken mann eller kvinne. Det er mi faste overbevisning at før dette likhetsprinsippet er anerkjent og tatt i praktisk bruk, kan kirka ikke gjøre noe effektivt for å reformere verden permanent.»
Som svar på Beechers tradisjonalistiske argument om kvinnas plass, svarer Grimké: «Jeg mener det er kvinnas rett å si si mening om alle lover og bestemmelser som hun skal styres av, enten det er i kirke eller stat, og at dagens samfunnsordning på dette feltet er brudd på menneskerettighetene, fullstendig misbruk av makt, voldelig bemektigelses og konfiskasjon av det som hellig og uavhendelig er hennes.»
I et av breva fastslår Grimké ellers hva hun mener bør være slaverimotstanderens definisjon av slaveri: «Et menneske kan ikke rettmessig ha et medmenneske som eiendom. Derfor bekrefter vi at enhver som holder slaver, er en menneske-tjuv. ... Å stjele et menneske er å frarane det seg sjøl.» Hun gjentar velkjente prinsipper fra Uavhengighetserklæringa og hevder at «et menneske er et menneske, og som menneske har det uavhendelige rettigheter, blant dem retten til personlig frihet ... Å ta en mann som eiendom er å tilintetgjøre hans rettigheter til seg sjøl, det vil si grunnlaget for alle andre rettigheter.»
Noter
1.	Jump up ^ Lerner, Gerda (1967). The Grimke Sisters From South Carolina. New York: Schocken Books. ISBN 0-8052-0321-4. 2.	Jump up ^ Million, Joelle, Woman's Voice, Woman's Place: Lucy Stone and the Birth of the Women's Rights Movement. Praeger, 2003. ISBN 0-275-97877-X, pp. 29–30 4.	Jump up ^ Katharine Henry (1997). "Angelina Grimké's Rhetoric of Exposure". American Quarterly 49 (2): 328–355. 10.	Jump up ^ Salisbury, Stephen. "Painted Bride productions on 19th century women touch familiar issues" Philadelphia Inquirer (April 26, 2013) Bibliography •	Miller, William Lee (1995). Arguing About Slavery. John Quincy Adams and the Great Battle in the United States Congress. New York: Vintage Books. ISBN 0-394-56922-9.
Mike Botts
Han arbeidet så med Karla Bonoff og Andrew Gull, og spilte på hitten til Gull fra 1977, «Lonely Boy», og fortsatte å arbeide i studio som musiker, låtskriver og produsent. I 1989 turnerte han i Japan med Richard Carpenter. To år senere turnerte han med Dan Fogelberg. I 1996 kom Bread tilbake for en verdensturne som varte til høsten 1997. Botts spilte siden inn det eneste soloalbumet sitt, Adults Only, i 2000.
Chalcophora
Systematisk inndeling / norske arter
Chalcophorina blir noen ganger plassert som en stamme i underfamilien Buprestinae.
Inndelingen følger
Joseph Diaz
Joseph Diaz (født 23. november 1993) er en amerikansk amatørbokser, som konkurrerer i bantamvekt. Han ble tatt ut til å representere USA under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i åttendedelsfinalen.
Straffelovrådet (Norge)
Straffelovrådet er et norsk statlig permanent sakkyndig råd som utreder og legger frem forslag om endringer i straffelovgivningen etter nærmere oppdrag fra Justis- og beredskapsdepartementet.
Straffelovrådet ble opprettet i 1947. Det arbeidet parallelt med Straffelovkommisjonen fra 1980. Rådet fikk imidlertid ikke nye oppdrag etter 2000. I 2019 ble rådet reetablert og gitt nye oppdrag.
Rådet har fire faste medlemmer, og kan suppleres med ytterligere medlemmer for det enkelte oppdrag. Fra re-etableringen i 2019 har rådet vært ledet av jusprofessor Linda Gröning ved Universitetet i Bergen. Som faste medlemmer ble oppnevnt advokat Anders Brosveet, lagdommer i Hålogaland lagmannsrett Susann Funderud Skogvang og assisterende riksadvokat Knut Erik Sæther. Da Sæther ble utnevnt til Høyesterettsdommer i 2021 ble han erstattet av førstestatsadvokat Runar Torgersen ved Riksadvokat embetet.
Ved oppnevningen i 2019 fikk rådet to oppdrag knyttet til organiserte kriminelle grupper. Ved disse to oppdragene ble rådet supplert med politiadvokat Line Steen Presthus ved Oslo politidistrikt og politioverbetjent Rune Utne Reitan ved Kripos.
Rådet avga NOU 2020: 4 Kriminalisering av deltakelse i og rekruttering til kriminelle grupper 12. mars 2020, og NOU 2020: 10 Inndragning av utbytte fra gjengkriminalitet 16. september 2020. Etter et tilleggsoppdrag avga rådet den 25. mai 2021 en tilleggsutredning til NOU 2020: 10 om Konfiskasjon av ting som har tilknytning til en straffbar handling (pønal inndragning).
Rådet fikk 10. mars 2021 i oppdrag å gjennomgå straffelovens kapittel om seksuallovbrudd, og ble den 30. juni 2021 supplert med politioverbetjent Eivind Guldseth og professor May-Len Skilbrei i anledning dette oppdraget.
Rådet avga NOU 2022: 21 Strafferettslig vern av den seksuelle selvbestemmelsesretten — Forslag til reform av straffeloven kapittel 26 den 19. desember 2022.
Limes Saxoniae
Limes Saxoniae (latin: "Saksiske grense"), også kjent som Sachsenwall, var en grense, som ble fastlagt rundt år 810 av frankerne under Karl den store. Formålet var å skille saksere i Holsten fra de slaviske obotriter, som levde i de østlige delene av det senere Slesvig-Holsten. Intet taler for etablering av et festningsverk.
Etter at Karl den store hadde fjernet sakserne fra noen av landene sine og gitt dem til obotrittene (som var allierte av Karl den store), klarte han endelig å erobre sakserne i de saksiske krigene. I 811 undertegnet han Heiligen-traktaten med de danske naboene og har etter all sannsynlighet nådd en grenseavtale med de polabiske slaverne i øst. Denne grensen skal imidlertid ikke betraktes som en befestet linje, men snarere en definert linje som går gjennom midten av grensesonen, et område med myr og tykk skog som var vanskelig å passere gjennom. Adam av Bremen beskriver grensen i historieverket Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum skrevet omkring år 1075. Grensen skal ha gått fra Elben nær Boizenburg nordover langs elven Bille til munningen av Schwentine ved Kielfjorden og Østersjøen.
Aškkasgáisá
Aškkasgáisá (nordsamisk) er et fjell i Lebesby kommune i Finnmark. Det ligger rundt 15 kilometer sør for Kunes. Fjellet har en høyde på 639 meter over havet.
Elene Gedevanishvili
Elene Gedevanishvili (georgisk: ელენე გედევანიშვილი, født 7. januar 1990) er en georgisk kunstløper. Hun har deltatt i OL tre ganger: Torino 2006, Vancouver 2010 og Sotsji 2014, med 10.-plass fra 2010 som beste plassering. Hun har to bronsemedaljer fra EM (2010, 2012), og er første kunstløper fra Georgia til å ta medalje i et ISU-mesterskap.
Hennes yngre bror Dimitri Gedevanishvili konkurrerer i alpine grener og deltok under VM i alpint 2011.
Villfarelse
Villfarelse kan vise til:
Nathalie Weinzierl
Nathalie Weinzierl (født 8. april 1994) er en tysk kunstløper. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 18 i den individuelle konkurransen.
Stefan Struve
Stefan Jaimy Struve (født 18. februar 1988 Beverwijk, Nederland) er en nederlandsk MMA-utøver som siden 2008 har vært under kontrakt med UFC, der han stiller i vektklassen tungvekt.
Struve gikk sin første og eneste amatørkamp i MMA i en alder av seksten år. Kampen endte med seier på knockout. Sytten år gammel gikk han sin første profesjonelle MMA-kamp. Ved utgangen av 2008 hadde han samlet et resyme som viste seksten seire og to tap. Bare tyve år gammel skrev han så under sin første kontrakt med UFC.
Med sine 213 cm er Struve den høyeste utøveren i UFC. Sammen med enorm rekkevidde, gir høyden ham en klar fordel mot de fleste motstandere. Solide ferdigheter innen grappling gjør ham komfortabel på rygg i bakkekamp. Det høye antall seire han har sikret seg på submission er et tydelig prov på hans gode grappling-egenskaper.
Magnus Vilhelm von Düben
Magnus Wilhelm von Düben (født 12. februar 1814 i Vegeholm, død 9. august 1845) var en svensk naturforsker.
Etter doktorgrad i 1835 ble han i 1838 dosent i botanikk ved Universitetet i Lund og adjunkt i zoologi samme sted i 1843. Han reiste da til Norge 1843 til 1844 og gjorde omfattende innsamlinger blant annet sammen med Johan Koren (zoolog) fra Bergens Museum og Michael Sars. Von Düben ga navnet Sars sjöstjärna (Luidia sarsi).
You Never Can Tell (film, 1920)
You Never Can Tell er en amerikansk stum romantisk komedie fra 1920, regissert av Chester M. Franklin og med Bebe Daniels i hovedrollen. Den er basert på et par noveller av Grace Lovell Bryan som ble publisert i The Saturday Evening Post i 1919.
Handling
Rowena Jones tiltrekker seg oppmerksomheten til den velstående playboyen William Vaughn, når hun forsøker en kostbar pels som tilhører en av gjestene på hotellet hvor hun arbeider. Rowena er fast bestemt på å gifte seg med en millionær, i håp om å lindre familiens økonomiske problemer. Hun godtar derfor Vaughns invitasjon om å spise middag sammen, men hun oppdager snart at Vaughn allerede er gift med en annen kvinne.
Men ved et mote-show kort tid senere blir Rowena tiltrukket av en ung mann, som hun tror bare er en vanlig sjåfør.
Unge fru Winthrop
Unge fru Winthrop (orig. Young Mrs. Winthrop)er et amerikansk stumfilm-drama fra 1920, regissert av Walter Edwards og med Ethel Clayton i hovedrollen. Den er basert på et skuespill fra 1882 av Bronson Howard.
Filmen er antatt tapt.
Handling
Winthrop-ekteparet har gradvis drevet fra hverandre i årenes løp. Dougla har viet all sin tid til sin virksomhet, samtidig som Constance er mest opptatt av hennes sosiale liv. Av hensyn til deres lille datter Rosie bestemmer de seg for å få ekteskapet sitt til å fungere.
Douglas går med på å tilbringe mer tid hjemme hos familien, og Constance slutter å tilbringe så mye tid ved sosiale sammenkomster og fester. Men fru Dunbar, en enke som bærer nag til Constance, bestemmer seg for å hindre ekteparets forsoning.
Fulton John Sheen
Fulton John Sheen (født 8. mai 1895 i El Paso i Illinois i USA, død 9. desember 1979 i New York City) var en amerikansk katolsk erkebiskop. Han var biskop av Rochester og titulærerkebiskop av Neoportus. Sheen ble kjent for radioprogrammet The Catholic Hour og senere TV-programmet Life Is Worth Living, der han blant annet tok opp moralske spørsmål.
Bakgrunn
Sheen vokste opp om den eldste av fire andre brødre. Foreldrene hans drev en gård. De het Newton og Delia Sheen (født Fulton), og deres besteforeldre var innvandret til USA fra Croghan i County Roscommon i Connacht i Irland. Selv om hans opprinnelige fornavn var Peter, brukte han morens pikenavn, Fulton, som et fornavn fra barndommen.
Prest
Sheen ble ordinert til prest 20. september 1919 i Peoria.
Han ble flytende i fransk og tok doktorgrad ved det katolske universitet i Leuven i Belgia i 1923. Hans dokttorarbeide hadde tittelen The Spirit of Contemporary Philosophy and the Finite God. Mens han var i Leuven ble han den første amerikaner som mottok Cardinal Mercier-prisen for beste filosofiske arbeide. I 1924 studerte Sheen videre i Roma, og fikk teologisk doktorgrad ved «Pontificium Collegium Internationale Angelicum»''. ''
Han ble professor i filosofi i Washington, D.C.
Biskop
Den 28. mai 1951 ble han av pave Pius XII utnevnt til titulærbiskop av Caesariana og hjelpebiskop i erkebispedømmet New York. Han ble bispeviet den 11. juni 1951 av sekretæren for konsistorialkongregasjonen, kardinal Adeodato Giovanni Piazza. Medkonsekratorer var kuriebiskopen Leone Giovanni Battista Nigris og erkebiskop Martin John O'Connor, president for det pavelige råd for sosial kommunikasjon.
Den 21. oktober 1966 ble han av pave Paul VI utnevnt til biskop av Rochester. I 1969 ga han opp embetet som bispedømmebiskop igjen, og ble utnevnt til titulærerkebiskop av Newport. Han virket deretter i erkebispedømmet New York til sin død i 1979.
Biskop Sheen var sin tids mest fremtredende skikkelser i den amerikanske katolske kirke i kraft av sine TV-sendinger på 1950- og 1960-tallet. Den ungdommelige mannen med det gjennomtrengende blikket og den uttrykksfulle stemmen klarte å bringe selv komplekse teologiske temaer nærmere et stort publikum med forståelige ord, mye humor, men også drama. Sheen hadde bred utdannelse og fulgte med på tidens innen litteratur, kunst og filosofi. Han siterte ofte dikt i sine forelesninger og prekener og refererte til ikke-kristne forfattere og filosofer.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Benjamin Jones
Jones ble olympisk mester i sykling to ganger under OL 1908 i London. Han vant banesyklingen, 5000 meter og han var også med på det britiske laget som vant 4000 meter lagkonkurranse. Han kom på andreplass på 20 kilometer bak sin landsmann Clarence Kingsbury.
3. divisjon ishockey for menn 2021/22
3. divisjon ishockey for menn 2021/22 var det fjerde nivået i norsk ishockey sesongen 2021/22. Ligaen bestod av to divisjoner, én i Sør-Vest og én i Øst.
4 ukers spillestopp grunnet Koronapandemien
På pressekonferansen til regjeringen 13. desember 2021 følget en spillestopp av ligaen i fire uker fra 15. desember 2021 til 11. januar 2022.
The Ace of Hearts (1921)
The Ace of Hearts er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Wallace Worsley.
Youthful Folly (film, 1920)
Youthful Folly er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Alan Crosland og med Olive Thomas i hovedrollen (også manus).
Handling
Nancy er en rastløs ung jente som er lei av å bo på en plantasje sammen med sine tre gamle tanter. Livet hennes lysner når kusinen Lola kommer på besøk fra New York. Men det hun ikke vet er at Lola er på flukt fra en skandale, som brøt ut da hun ble oppdaget i å være utro mot ektemannen sin - sammen med kjæresten David.
Det tar ikke lang tid før David kommer for å lete etter henne. Nancy blir forelsket i ham. De ender opp med å gifte seg med hverandre, men ting går ikke som planlagt for noen av dem.
Rettsvillfarelse
Rettsvillfarelse er i norsk strafferett at en person ved en handling har vært i god tro fordi han ikke har kjent til at handlingen var rettstridig, enten fordi han ikke var kjent med at det gjaldt straffebestemmelser for handlingen, eller fordi han har hatt uriktige opplysninger om innholdet i reglene.
Hva retten skal falle ned på er overlatt til rettens skjønn. Det er likevel i rettspraksis og juridisk teori kommet frem prinsipper for avgjørelsene, hvor det er fastslått at det kun er den unnskyldelige rettsvillfarelse som fører til frifinnelse. Etter dette vil enhver som uaktsomt ikke kjenner til straffebudene ikke kunne frifinnes på grunnlag av rettsvillfarelse. Det skal særlige omstendigheter til for at en villfarelse skal anses som unnskyldelig.
Rettsvillfarelse gjelder kun for villfarelse om rettsstriden, ikke straffbarheten. Hvis vedkommende vet at handlingen er ulovlig, men ikke visste at man kunne bli straffet for handlingen, kan han ikke påberope seg rettsvillfarelse.
Charles Henry Bartlett
Charles Henry Bartlett (født 6. februar 1885 i London, død 30. november 1968) var en britisk syklist som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Nordviksundet
Nordviksundet er et ca 2 km bredt og ca 7 km bredt sund i Trondheimsfjorden. Det skiller Ytterøy fra Mosvik på nordsiden av fjorden. Sundet er som det meste av fjorden relativt dypt og havbunnen går temmelig rett ned på begge sider, og når 300 meters dybde bare få hundre meter fra breddene. Midt i sundet når dybden over 350 meter, i den sydlige delen over 400 meter.
Nordviksundet har sitt navn etter Nordvika som ligger på østsiden av sundet, og er en slak innbuktning på Ytterøya. Det er den nordlige delen av bukten som heter Nordvika, mens den sydlige kalles Rølsvika. På Mosviksiden ligger bl.a. Saltvikhamn.
Nordvika
Nordvika er den nordlige delen av en slak innbuktning på vestsiden av Ytterøya i Trondheimsfjorden, og har gitt sitt navn til Nordviksundet som skiller Ytterøya fra Mosvik på nordsiden av fjorden. Den sydlige delen av bukten kalles Rølsvika.
Massoud Ashkar
Massoud «Poussy» Ashkar (arabisk: ماسعود اچکر ; født i Libanon, død 11. januar 2021 i Beirut ) var en maronittisk libanesisk politiker.
Biografi
Han stod president Bashir Gemayel nær, og senere var han med på å grunnlegge Forces Libanaises (Al Qouwat al Lubnania). Under krigshandlingene i Beirut var han kjent som «Poussy», og ledet de militære operasjoner i bydelen Achrafieh mellom 1975 og 1986.
Han stilte tre ganger til valg som uavhengig kandidat til det libanesiske parlamentet, alle ganger i maronittenes valgkrets i Beirut. I 2000 stilte han som uavhengig kandidat med støtte fra motstandere av den syriske okkupasjon og dermed i opposisjon mot især Rafiq Hariri, Nabih Berri og Walid Jumblat. I 2009 og i 2018 stod han på listen til Forandrings- og Reform-blokken ledet av Den frie patriotiske strømning (التيار الوطني الحر, at-Tayyār al-Waṭanī al-Horr) grunnlagt av president Michel Aoun. Han lyktes ikke i å bli innvalgt. I 2009 var det istedet Nadim Gemayel (sønn av Bashir Gemayel) som ble valgt, som etterfølger av sin mor Solange Gemayel som var blitt valgt i 2005). Nadim Gemayel ble gjenvalgt i 2018.
Han var sterkt engasjert i sosialt arbeid.
Han ble behandlet på Rizk-sykehuset i Beirut og døde den 11. januar 2021 av covid-19.
Provinsen Cercado
Provinsen Cercado kan vise til flere provinser i Bolivia:
Gabrielle Daleman
Gabrielle Daleman (født 13. januar 1998) er en canadisk kunstløper. Hun vant bronse under VM i kunstløp 2017. Hun vant det kanadiske mesterskapet i 2015, og har deltatt i VM tre ganger, med 9.-plass i 2016. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 17 i den individuelle konkurransen.
Hun var med på Canadas lag som tok gull i lagkonkurransen under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.
Matheus Corrêa
Matheus Corrêa (født 22. august 1999) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang.
I 2021 deltok han for Brasil i 20 km kappgang under Sommer-OL 2020 i Tokyo og kom på 46. plass med tiden 1.31,47.
Saido Berahino
Saido Berahino (født 4. august 1993) er en engelsk-burundisk fotballspiller som spiller for Sheffield Wednesday FC.
Han har tidligere vært på utlån til de engelske klubbene Northampton Town, Brentford og Peterborough United. Han debuterte i Premier League den 1. september 2013 mot Swansea City.
Alastair Denniston
Alexander «Alastair» Guthrie Denniston (født 1. desember 1881 i Greenock i Renfrewshire, død 1. januar 1961 i Lymington i Hampshire) var en britisk kodeknekker i Room 40, første leder av Government Code and Cypher School (GC&CS) samt en landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1908 i London. Denniston ble utnevnt til operativ sjef for GC&CS i 1919 og ble i den jobben inntil februar 1942.
Tidlige liv
Denniston ble født i Greenock i Renfrewshire. Han var sønn av en praktiserende lege. Han studerte ved Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität i Bonn og universitetet Sorbonne i Paris.
Han vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det skotske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak, England og Irland. Skottland vant sin første kamp  over Uhlenhorster HC som representerte Tyskland med 4-0, men tapte semifinalen til England med 1 – 6. Det var seks lag som deltok i turneringen, alle medaljene ble vunnet av britiske lag; Gull til England sølv til Irland og bronse til de tapende semifinalistene Wales og Skottland.
Første verdenskrig og mellomkrigstiden
I 1914 var Denniston med på å etablere Room 40 i Admiralitetet, en organisasjon som var ansvarlig for å fange opp og knekke fiendens meldinger. I 1917 giftet han seg med Dorothy Mary Gilliat som også jobbet i Room 40.
Etter første verdenskrig erkjente Denniston den strategiske viktigheten av kodeknekking og holdt Room 40s aktiviteter fungerende. Room 40 ble slått sammen med hærens tilsvarende avdeling MI1b i 1919 og ble omdøpt til Government Code and Cypher School (GC&CS) i 1920 samt overført fra Marinen til Utenriksdepartementet. Denniston ble valgt til å lede den nye organisasjonen.
Med fremveksten av Hitler startet Denniston å gjøre forberedelser. På samme måte som hans overordnede i Room 40 hadde gjort, kontaktet han forelesere ved Oxford og Cambridge (inkludert Alan Turing og Gordon Welchman) og spurte om de var villige til å tjenestegjøre hvis det brøt ut krig. Han valgte Bletchley som stedet hvor kodeknekkingen skulle finne sted fordi det var ved et jernbaneknutepunkt på hovedlinjen 76 km nord for London med god jernbaneforbindelse til Oxford og Cambridge. Dette førte til at MI6-sjefen Hugh Sinclair gikk til anskaffelse av eiendommen Bletchley Park. Denniston var med på å forberede stedet og designet husene som skulle bygges på eiendommen. GC&CS flyttet inn i de nye lokalitetene i august 1939, rett før invasjonen av Polen og starten på den andre verdenskrig. Enheten endret navn i juni 1946 til Government Communications Headquarters.
Den 26. juli 1939, fem uker før krigsutbruddet, var Denniston en av tre briter (sammen med Dilly Knox og Humphrey Sandwith) som deltok i an trilateral polsk-fransk-britisk konferanse som ble avholdt i Kabatyskogen sør for Warszawa hvor det polske Biuro Szyfrów (kryptogofibyrået) hadde innføring for franskmennene og britene i dekryptering av den tyske militære Enigma krypteringsalgoritmen.
Andre verdenskrig
På tross av hans kunnskap om fremgangen til polske kodeknekkere i forhold å knekke Enigma, delte Denniston den generelle pessimismen om mulighetene for å knekke den mer komplekse Marine-Enigma krypteringsnøkkelen. Så sent som sommeren 1940 fortalte han lederen for marineseksjonen ved Bletchley: «Du vet, tyskerne ønsker ikke at du skal leser deres saker og jeg forventer ikke at vi noen gang vil». Oppfinnelsen av Banburismus-teknikken kort tid senere viste at hans pessimisme var feilplassert. I oktober 1941 skrev Alan Turing (oppfinneren av teknikken) sammen med sine med seniorkryptologer Gordon Welchman, Stuart Milner-Barry og Hugh Alexander til Winston Churchill, over hodet på Denniston, for å varsle Churchill om at mangelen på personell ved Bletchley Park forhindret dem fra å knekke mange meldinger. En utvidelse av personellet, liten i forhold til militære standarder, kunne gjøre en stor forskjell på effektiviteten av kamparbeidet. Den trege responsen til tidligere forespørsler hadde overbevist dem om at den strategiske verdien av deres arbeid ikke var forstått høyere opp i organisasjonen. I brevet var det ros av «energien og fremsynet» til kommandør Edward Travis.
Churchill reagerte på brevet øyeblikkelig og beordret «Handling denne dag». Resurser ble overført så fort som mulig.
I februar 1942 ble GC&CS reorganisert. Travis, Dennistons nestkommanderende og leder av marineseksjonen, etterfulgte Denniston ved Bletchley Park, med overoppsynet over arbeidet med militære koder og kodenøkler. Etter at Travis overtok ledet han en «administrativ revolusjon som til slutt førte ledelsen av etterretningen inn på en linje som satte den i produksjonsmodus».
Across the Divide
Across the Divide er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av John Holloway.
Alastair Denniston
Personlige og etterkrigsliv
Denniston og hans kone hadde to barn, en sønn og en datter. Deres sønn Robin ble utdannet ved Westminster School og Christ Church, Oxford. Etter Dennistons nedgradering med påfølgende reduserte inntekt, ble Robins skolepenger betalt av velgjørere. Dog måtte Dennistons datter forlate sin skole på grunn av mangelen på midler.
Across the Divide
Handling
Når moren til Wallace Laysons mor er døende, sørger hun for at sønnen hennes blir tatt hånd om av Buck - som oppdrar Wallace som hans egen sønn. Men han forteller ikke Wallace om hans virkelige identitet.
Men når Wallace nærmer seg 21 år, dukker hans virkelige far opp i forsøk på å narre sønnen hans fra en verdifulle ranch som Wallace kommer til å få eierskap over så snart han fyller 21 år. Buck er imidlertid fast bestemt på å forhindre den uredelige farens planer, og han forsøker å hjelpe Wallace så godt han kan.
Alastair Denniston
Personlige og etterkrigsliv
William Friedman, den amerikanske kryptografen som knekte den japanske purpur-koden, skrev senere til Dennistons datter: «Din far var en stor mann hvis gjeld alle engelsktalende personer vil inneha i lang tid, hvis ikke for alltid. At så få skulle kjenne til eksakt hva han gjorde ... er den sørgelige delen.»
Robin gjorde seg bemerket som utgiver. I 2004 utga han «Thirty Secret Years», en biografi om hans far konsoliderte hans rykte i GCHQs historie.
Rølsvika
Rølsvika er den sydlige delen av en slak innbuktning på vestsiden av Ytterøya i Trondheimsfjorden. Rølsvika ligger ut mot Nordviksundet som skiller Ytterøya fra Mosvik på nordsiden av fjorden. Den nordlige delen av bukten kalles Nordvika.
Gulltvetann
Gulltvetann (Lamiastrum galeobdolon) er en plante i leppeblomstfamilien.
Denne flerårige, hårete urten blir ca. 20–50 cm høy og har overjordiske utløpere. De luktende bladene er smalt til bredt lansettformete, spisse, tannete og 3–8 cm lange. Blomstene sitter flere sammen i hjørnet av de øverste bladene. Blomsten består av en 15–25 mm lang gul krone med rødbrune striper på underleppen, som har tre nesten like store fliker. Den blomstrer fra mai til juli. Frøene har oljeholdige vedheng og spres av maur.
Arten vokser i løvskog, helst bøkeskog, og er utbredt i tempererte deler av Europa og noen få steder i Anatolia, Transkaukasia og Nord-Iran. Ulike botanikere plasserer den enten i tvetannslekta (Lamium) eller i en egen monotypisk slekt (Lamiastrum eller Galeobdolon), Lamiastrum er gjeldende. Arten deles i fire underarter, som adskiller seg morfologisk og genetisk. Én underart vokser naturlig i Norge, og to andre er forvillet. Den fjerde, subsp. flavidum, er diploid og vokser i fjellene i Sør- og Mellom-Europa.
Planten vokser på mange ulike jordtyper, tåler skygge og danner raskt tette bestander. Den er derfor mye dyrket i hager i potter og blomsterbed eller som bunndekker. Det er flere kultivarer med sølvhvite felt på bladene. Den sprer seg lett ut i naturen og kan ofte bli en skadelig invaderende art som fortrenger naturlig vegetasjon.
Rødlistevurdering
Gulltvetann vurderes som sin mulig hjemlige underart, skoggulltvetann subsp. montanum, som kritisk truet (CR), til tross for at én av de to innførte (fremmede) rasene, parkgulltvetann subsp. galeobdolon, er vanlig forvillet og i økning. Dette er et paradoks som skyldes at IUCNs kriterier sier at stedegne (hjemlige) forekomster av en art har forrang ved vurdering for rødlister. Alle kriteriene som her er ført under arten Lamiastrum galeobdolon gjelder utelukkende subsp. montanum. Se underartene for mer detaljert vurdering.
Utbredelse i Norge
Underartene har følgende utbredelse i Norge:
Zhang Kexin
Zhang Kexin (født 17. oktober 1995) er en kinesisk kunstløper. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 15 i den individuelle konkurransen.