cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oberführer
Innen 1932 hadde Oberführer blitt den første generalstabsgrad i både SS og SA. Insigniene var to eikeløv båret på jakkeslagene, og skulderklaffene til en generalstabsoffiser. I 1938 ble gradens plass i SS-systemet noe endret, ettersom SS-Verfügungstruppe, senere Waffen-SS, oppsto. Den ble etter hvert sidestilt med graden oberst i Wehrmacht.
Blant kjente personer som hadde denne graden var Julian Scherner, SS- og politisjef i Warszawa, og Emil Maurice, Hitlers sjåfør og en av grunnleggerne av SA.
Anthon Walle
Walles Hotell lå i det som nå er Rådhusparken i Sandvika. Det ble bygget av madam Haagine Walle ca. 1875. Hotellet brant ned i 1919. Hotellet hadde sin glansperiode fra det ble bygget og fram til ca. 1900, og huset blant annet Annette Anker, Kitty Kielland og Harriet Backer.
Walle eide og bodde i 1900 på Søven, en bygning som lå tett ved det nåværende rådhuset i Bærum. Etter Walles død i 1912 kjøpte kommunen den gjenværende delen av Sandviksgrunnene. Bygningen ble revet i 1970 i forbindelse med bygging av en bro på E-18. Walle drev også kjørebrovekta, som ble revet i 1931.
Walle solgte i 1887 deler av gårdsnummer 7, Sandviksgrunnene, til sorenskriver O. Thommesen, som oppførte Villa Langset, som er registrert som et fast fortidsminne i Bærum.
Walle var i 1865 elev ved Ringeriges Realskole.
Atatürk Olimpiyat Stadyumu
Atatürk Olimpiyat Stadyumu, eller Atatürk Olympiastadion er et flerbruksstadion lokalisert ved İkitelli rett utenfor Istanbul og er det stadionet med størst tilskuerkapasitet i Tyrkia. Byggingen startet i 1999 og ble ferdigstilt i 2002, klar for Tyrkias OL–søknad og kostet rundt 130 millioner TRY.
Med dens tilskuerkapasitet på 81 283 og olympiske størrelse fikk Atatürk rangeringen femstjerners stadion av UEFA i 2004, noe som gjør at samtlige finaler i Europacupene kan spilles her. Stadionet er også sertifisert av IAAA og IOC for å kunne være vertskap for friidrettsarrangementer. Fotballklubben Galatasaray SK spilte sine hjemmekamper på Atatürk i perioden 2003 til 2004 på grunn av dårlige forhold ved klubbens egentlige hjemmearena Ali Sami Yen Stadium, som ble sterkt kritisert av andre klubber. Sivasspor spilte også sine kamper her grunnet dårlige forhold ved sin hjemmearena.
Finalen i Mesterligaen 2004/2005 mellom AC Milan og Liverpool FC ble spilt på Atatürk Olympiastadion den 25. mai 2005, hvor Liverpool vant straffesparkkonkurransen med 3–2 etter å ha hentet opp en 3–0 ledelse til AC Milan før full tid. Galatasaray har for øvrig spilt sine kamper under Mesterligaen 2006/2007 her.
Kongo (elv)
Kongo (også omtalt som Kongofloden og Kongoelven, tidligere også kalt Zaïre) er Afrikas nest lengste elv (etter Nilen) med en lengde på 4 700 km.
Kongos nedbørfelt omfatter det meste av det sentrale Afrika, og den har verdens nest største middelvannføring, 25 000 til 50 000 m³/s, noe som bare overgås av Amazonas. Vannføringen gjør at potensialet for vannkraft er stort. Det er omkring 40 vannkraftverk i hele dens nedbørområde, hvorav det største er Ingademningen, som ligger nær elvemunningen i Atlanterhavet.
Kongo er den eneste store elva som krysser ekvator to ganger (fra sør til nord ved Kisangani og fra nord til sør noe nord for Kinshasa). Den eneste andre elven i så måte er Amazonas, hvis nordlige bielver krysser ekvator fra nord til sør. Tilsvarende gjør da likevel ikke hovedelven Amazonas, hvis hovedløp og sitt utløp i Atlanterhavet ligger sør for ekvator. Kongo er seilbar over fire ikke sammenhengende strekninger på til sammen 2 400 km og er på grunn av ellers lite utbygde bilveier, landet Kongos viktigste transportåre.
Kongo har rundt regnet 700 endemiske fiskearter og flere dyrearter som lever av fisk og annen føde langs elveløpet.
Kongos kilde
Kongoflodens kilder var i flere århundrer omgitt av mystikk, siden den øverste strekningen ikke er seilbar. Bare Amazonas har større vannmengde; men sjøfolk bemerket at Kongofloden i liten grad varierte med årstidene, mens årstidsvariasjonene er store hos Amazonas og Ganges. I dag vet vi at Kongofloden starter på et fjellplatå, og derfra bærer det bratt nedover gjennom 32 separate stryk, noen steder så trange at det piskes opp 40 fot høye bølger. Kongofloden har like mye hydroelekrisk potensial som alle USAs elver og sjøer sammenlagt.
I innlandet ble terrenget langs elvebreddene nærmest ufremkommelig. To ganger klarte kapusinermunker med uhyre anstrengelser å ta seg opp til de store strykene. En portugisisk ekspedisjon som prøvde det samme, forsvant sporløst. I 1816 la en britisk ekspedisjon av gårde under ledelse av kaptein James Hingston Tuckey (1776-1816) fra Royal Navy. Ekspedisjonen medbrakte en gartner fra den botaniske hagen i Kew og hadde også som formål å finne ut mer om neshornets hørsel. Noen steder syntes Tuckey at landskapet var så vakkert at det «ikke stod tilbake for noe man ser langs Themsens bredder». Han førte skipene opp Kongofloden så langt det var mulig, og la deretter i vei med sine menn over land for å utforske strykene i det som i dag kalles Crystal Mountains, et område med enorme kvartsforekomster. Men en etter en ble mennene syke, trolig av gul feber, og Tuckey selv døde kort etter at han var kommet om bord igjen. 21 av de 54 deltakerne omkom på turen.
Senere dro David Livingstone ut, og Henry Morton Stanley for å oppspore ham, men ingen av dem fant det man i dag omtaler som Kongos kilde. Det var ved det som i dag heter Tanganyikasjøen hvor Stanley uttalte de i ettertiden så berømte ord «Dr. Livingstone, I presume». Livingstone døde senere av malaria ved denne innsjøen, som inngår i Kongos vassdrag.
Sideelver
De viktigste sideelvene, regnet fra kilde til munning, er:
Aust-Nedenes prosti
Aust-Nedenes prosti (Østre Nedenæs Provsti) er et tjenestedistrikt (prosti) i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Tvedestrand. Prostiet ble opprettet i 1826 ved delingen av Nedenæs prosti i Østre og Vestre Nedenæs prostier. Prostiet fikk sitt nåværende navn i 1922.
Prostiet er inndelt i sogn, som er den minste og grunnleggende enheten i Den norske kirke. Tidligere var det også inndelt i prestegjeld, men disse ble faset ut på begynnelsen av 2000-tallet. De ansatte i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller i prostiet. De fleste prestene er ansatte i prostiet, og har tjenesten sin knyttet til et eller flere sogn.
Sogn og kirker i Aust-Nedenes prosti
Tvedestrand kommune:
Gjerstad kommune:
Risør kommune:
Vegårshei kommune:
Åmli kommune:
Mont des Arts
Kunstberget (nederlandsk, uttales eller Mont des Arts (fransk, ), betyr «kunstens fjell/bakke», er et historisk sted midt i Brussel, Belgia.
Det opprinnelige området ble ødelgt i løpet av all byggingen som ble utført etter krigen, Brusseliseringen, mellom 1954 og 1965. Området måtte vike for store, geometriske og postmoderne bygninger som Det Kongelige Bibliotek i Brussel og Kongresspalasset.
Mont des Arts har en av de fineste utsiktene i Brussel. Fra utsiktspunktet på haugen kan man se Rådhuset i Brussel på Grand-Place helt klart. På en klar dag kan men til og med se Koekelbergbasilikaen og Atomiumet.
Toyama
Toyama kan vise til:
Skjeggestadbrua
Skjeggestadbrua (også kalt Mofjellbekken bru) er to parallelle motorveibruer på europavei 18 i Holmestrand kommune i Vestfold og Telemark. Bruene er 229 meter lange kassebruer i betong, med seks spenn på inntil 39 meter. Bruene med to kjørefelt hver ble bygget i 1998, men åpnet først for trafikk i 2001.
Brukollaps februar 2015
Den 2. februar 2015 ble begge bruene stengt på ubestemt tid etter at et leirras førte til svikt i flere brupilarer på det sørgående løpet. Etter en ukes undersøkelser konkluderte Statens vegvesen at det sørgående løpet måtte rives. Det ble utført to kontrollerte sprengninger av den skadde brua lørdag 21. februar og onsdag 25. mars.
E18 var dermed stengt fra Bentsrudkrysset i sør til Islandkrysset i nord fra 2. februar til 26. juni 2015, noe som ga massiv trafikkøkning på lokale veier i området.
Vegvesenet vurderte å åpne Holmestrandtunnelen for å bedre trafikksituasjonen for omkjøring. Tunnelen, som fra 1983 til 2001 ledet E18-trafikken utenom Holmestrand sentrum, ble stengt i 2012 for å brukes som anleggsvei av Jernbaneverket. Vegvesenet konkluderte 13. februar 2015 med at det ville ta for lang tid (5 måneder), og bli for dyrt (350 millioner) å åpne tunnelen igjen som omkjøringsvei.
Det nordgående løpet ble reparert etter kollapsen, og gjenåpnet for toveis trafikk 26. juni 2015. Det sørgående løpet ble gjenåpnet med i ett felt 1. juli 2016 og begge felt 4. juli 2016.
Grønn skattepolitikk
Grønn skattepolitikk ble som begrep benyttet av Grønn skattekommisjon som avga sin innstilling til Finans- og tolldepartementet 6. juni 1996.
Politikken kan ha ulike siktemål:
Økonomiske insentiver
En skattepolitikk som søker å fremme økologisk bærekraftige aktiviteter kan erstatte eller komplettere lovgivning. Ofte søker en slik politikk å holde det totale skattetrykket konstant ved å redusere andre skatter i tilsvarend omfang.
Indirekte virkninger
Indirekte virkninger (eksternaliteter) er utilsiktede virkninger av en handling. For den som foretar handlingen betyr virkningene lite, og han tar derfor ikke hensyn til dem, men virkningene kan ha stor betydning for samfunnet som helhet. F. eks.: Bruk av privatbil med indirekte virkninger som støy, forurensning og arealbeslag. De indirekte virkningene er en type markedssvikt, med andre ord er markedene ikke perfekte.
Harstad Folkehøgskole
Harstad Folkehøgskole, tidligere Trondarnes Frilynte Folkehøgskole, er en frilynt folkehøgskole som ligger på Trondenes, 3 km utenfor Harstad sentrum. Skolen har plass til 72 elever og eies og drives av Stiftelsen Harstad Folkehøgskole. Skolen har 8 ansatte, og fungerende rektor er Harald Markussen. Skolen ble etablert i 1919 og gjenreist i 1948 etter en brann.
Skolen inneholder blant annet internat, undervisningsrom, amfi, blackbox, storsal, matsal og elevstue. I tillegg har skolen egen gymsal med scene og buldrevegg, musikkrom og lydstudio. Skolen driver også egen barnehage, Trondenes Kulturbarnehage.
Charles K. Kao
Biografi
Han fullførte videregående opplæring i 1952 ved St. Joseph's College i Hongkong. Han gjorde sine studier på lavere grad innen elektroteknikk ved University of Greenwich og har fått sin bachelorgrad utstedt fra University of London.
Kao ble diagnostisert med Alzheimers sykdom tidlig i 2004 og fikk vanskeligheter med å kunne snakke. Kao og hans ektefelle ønsket å donere en del av premiepengene han ble tildelt i forbindelse med Nobelprisen til forskning på aldring og omsorg.
Kao ble i forbindelse med dronning Elisabeths fødselsdagsliste for 2010 utnevnt til ridderkommandør av Order of the British Empire for fortjenester innen fiberoptikk og kommunikasjon.
Macalester College
Macalester College er et privat, humanistisk college i Saint Paul i Minnesota. Lærestedet ble grunnlagt i 1874 tilknyttet presbyterianerne og den første klassen begynte i 1885. Colleget ligger på et 21 hektar stort område i et eldre villastrøk og inkluderer sju akademiske bygninger, et bibliotek og et teknologisenter. Skolepenger for det akademiske året 2011-2012 var 41800 dollar.
Med sitt fond på $640 millioner er Macalester en av skolene i USA med størst pengefond fordelt på antall studenter.
Lærestedet er kjent for sitt store antall internasjonale studenter og sitt tunge forskningsmiljø innen geologi, økologi og andre earth sciences.
Kjente studenter ved Macalester College inkluderer Kofi Annan, Walter Mondale, DeWitt Wallace, Alexander Wendt, Olli Rehn, Bob Mould og Danai Gurira kjent fra blant annet The Living Dead og Black Panther. Hubert Humphrey var fra 1943 professor i statsvitenskap ved Macalester College før han senere ble ordfører i Minneapolis, senator og senere visepresident.
Rangeringer
U.S. News & World Report rangerte Macalester College som nummer 24 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, Forbes plasserte det på 67.-plass blant alle colleger i USA, mens Washington Monthly rangerte det som nr. 7 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.
Macalester College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.
International Superhits!
International Superhits! er et samlealbum fra det amerikanske punkrockbandet Green Day utgitt 13. november 2001. Samlealbumet inneholder alle utgitte singler fra albumene Dookie (1994), Insomniac (1995), Nimrod (1997) og Warning: (2000) samt to nye spor, «Maria» og «Poprocks & Coke». Samlealbumet ble gitt ut sammen med DVD-en International Supervideos!, som inneholder alle musikkvideoene som er laget til Green Days singler fra de samme albumene.
Sulo Bärlund
Sulo Richard Bärlund (født 15. april 1910, død 13. april 1986) var en finsk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Bärlund vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han kom på andreplass i kulestøt for menn med et støt på 16,12 meter, åtte centimeter kortere enn Hans Woellke fra Tyskland som vant med 16,20 som var ny olympisk rekord.
NM i fotball for kvinner 1999
Det var det 22. offisielle norgesmesterskap. Trondheims-Ørn slo Athene Moss i finalen som ble spilt fredag 29. oktober på Ullevaal Stadion i Oslo.
Trondheims-Ørn kom til finalen ved å slå Vallset, Verdal, Byåsen og Asker.
Athene Moss kom til finalen ved å slå Bækkelaget, Larvik, Setskog/Høland og Klepp.
1. runde
Molde gikk videre på walk over.
1Søndag 25. april
2Mandag 26. april
2. runde
De fleste kampene ble spilt tirsdag 4. mai 3Onsdag 5. mai
4Fredag 7. mai
6Tirsdag 27. mai
8Søndag 13. juni
3. runde
De fleste kampene ble spilt tirsdag 17. august. 9= Onsdag 18. august
Kvartfinaler
Kampene ble spilt tirsdag 31. august.
Pennal
Et pennal, tidligere også kalt pennehus og pennalhus, er et etui eller avlang beholder til å oppbevare penner, blyanter og andre skrivesaker.
Typer og bruk
Pennalhus var tidligere ofte et treskrin, gjerne med skyvelokk, der det var plass til griffel, penn og blekkhus.
Pennal er i dag vanligvis et futteral, eller en enkel pose, som er laget av lær, slitesterke tekstiler eller plast og lukkes med glidelås. Det brukes særlig av skoleelever og studenter og inneholder skrive- og tegneredskap som blyanter, tusjer, kulepenner, viskelær og blyantspisser. Eldre elever har gjerne også linjal og lommeregner, samt passer og gradskive til bruk i geometriundervisninga. Store pennaler kan også inneholde kontor- og papirutstyr som stiftemaskin, saks og korrekturlakk.
Etymologi
Ordet pennal kunne i gamle dager også bli brukt om en nybakt student «som kom til forelsningene med sitt gamle pennal». Pennalisme var da de eldre studentenes tyrannisering av de unge førsteårsstudentene. Det gamle uttrykket å komme eller bli lagt i pennalet bruker pennal, i form av avlange treskrin, som en metafor for likkiste og betyr å dø eller å bli gravlagt.
Etuier og stive pennaler for tegneredskap som passer og rissefjær ble tidligere kalt bestikk.
Gruppenführer
Insigniene var tre eikeløv på jakkeslagene. I 1942 la SS til en sølvknapp da nye grader ble opprettet.
SA-Gruppenführer
En Gruppenführer i SA var normalt kommandant for flere mindre enheter, Standarten, som ble plassert sammen i Gruppen. Opprinnelig var en SA-Gruppenführer på nivå med en general.
SS-Gruppenführer
I 1930 ble graden innført i SS, og gitt til de som kommanderte Gruppen i SS og noen høyere offiserer i SS-staben. I 1932 ble SS reorganisert, og Gruppen ble til Abschnitt («avsnitt»). En Gruppenführer hadde kommandoen over et Abschnitt, mens den nye graden SS-Obergruppenführer ble innført som en overordnet grad.
Som i SA ble graden opprinnelig regnet som likeverdig med generalsgraden i Wehrmacht, men i 1934 ble den plassert på nivå med Generalleutnant. I Waffen-SS, den militære grenen av SS, ville en Gruppenführer normalt bli omtalt som SS-Gruppenführer und Generalleutnant der Waffen-SS. Disse offiserene bar også skulderklaffene til en Generalleutnant i hæren.
En av de mest kjente personer som har innehatt denne rangen er Hermann Fegelein.
Andre organisasjoner
Graden ble også brukt i andre organisasjoner:
I Volkssturm ble graden gitt til underoffiserer, og hadde dermed en helt annen betydning enn i SA og SS.
Erkki Liikanen
Erkki Liikanen (født 19. september 1950) er en finsk sosialøkonom og politiker, som siden 2004 har vært finsk sentralbanksjef og leder for Finlands bank. Liikanen har tidligere vært kommisjonær i Europakommisjonen under Romano Prodi, ambassadør og stedlig representant til EU og finsk finansminister.
Biografi
Liikanen er utdannet ved Helsingfors universitet, der han har en mastergrad i statsvitenskap/økonomi fra 1975. Han er også æresdoktor ved Aalto-universitetet (D.Sc. Tech.) og Aalto-universitetets handelshøgskole (D.Sc. Econ.).
Fra 1972 til 1990 var han representant i Finlands riksdag (parlament). Der satt han i Kulturkomiteen (1972–75), Jord- og skogbrukskomiteen (1977-79 som viseformann), og i Utenrikskomiteen (1975–87), der han var formann fra 1983 til 1987. Ved presidentvalgene i 1978, 1982 og 1988 satt han i valgkomiteen. Ved siden av politikken satt han også i representantskapet for Outokumpu Oy, både som styremedlem og etterhvert styreformann. Liikanen representerte Finlands sosialdemokratiske parti, der han bl.a. var generalsekretær fra 1981 til 1987, mens Kalevi Sorsa var partileder.
I 1983 ble han nestleder i sentralbankens Parliamentary Supervisory Council, dvs. Riksdagens råd som fører oppsyn med sentralbanken. Videre var han Finlands finansminister fra 1987 til 1990, under statsminister Kalevi Sorsas fjerde regjering. Han ledet Finlands EU-delegasjon i Brussel fra 1990 til 1994, og jobbet i EU-kommisjoner fram til 2004, først i European Commission for Budget, senere i European Commission for Enterprise and Information Society.
Siden 2004 har han vært sentralbanksjef i Finlands bank, og som sådan har han også vært medlem av Den europeiske sentralbanks Governing Council, og Finlands representant (Governor) i Det internasjonale pengefondet.
Annet
I tillegg til sin karriere som politiker og sentralbanksjef har Liikanen vært president i Finlands Røde Kors siden 2008. Han er gift og har to barn.
Purpursnegl
Purpursnegl  (Nucella lapillus), er et bløtdyr og tilhører snegler i gruppen forgjellesnegler. Den er en snegleart i familien Muricidae. Inne i sneglen finnes et stoff som blir sterkt purpurfarget ved kontakt med luft (oksygen). Dette stoffet ble brukt til fremstilling av purpurfarge og har gitt sneglens dens navn.
Utseende
Skallet er over 4 centimeter høyt og kan ha litt forskjellig utforming. Variasjonen i skallet kommer av ulik næringstilgang. Purpursnegler kan finnes i strandsonen og har til forskjell fra strandsneglene en renne i skallet, på motsatt side av spissen.
Levevis
Purpursnegl lever i havet (saltvann), fra 0 til 50 meters dyp, på berg og steinbunn. Den lever som rovdyr på blåskjell og rur. For å kunne spise disse lager den et hull i skallet.
Snegler i saltvann tilhører forgjellesneglene og har en renneformet utvekst i skallåpningen har forbindelse med ånderøret.
Purpursneglen er enkjønnet; individene er enten hanner eller hunner. Eggene legges i gule pæreformede gelékapsler som kleber seg til berget.
Systematisk inndeling
Denne inndelingen følger Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. 2005.
Synonym: Thais lapillus
Aud Talle
Aud Talle (født 23. september 1944, død 16. august 2011) var professor i sosialantropologi ved Universitetet i Oslo.
Talle utførte feltarbeid i Kenya, Somalia, Tanzania og London, blant annet hos masaiene og om kvinnelig omskjæring. Ifølge hennes hjemmeside ved universitetet var hennes faglige interesser «Pastoralisme, kjønn, sosial endring, modernitet & utvikling, urbefolkninger, medisinsk antropologi (AIDS), kropp og seksualitet, antropologisk metode.» Hennes siste bok ble ''Kulturens makt. Kvinnelig omskjæring som tradisjon og tabu'' (Høyskoleforlaget, 2010. ISBN 978-82-7634-801-9)
Sammen med den svenske fotografen Stig Holmqvist utga hun flere bøker, både for barn og voksne, i Sverige. For reportasjeboka Barn i Belfast (1976) vant de barnelitteraturprisen Expressens Heffaklump 1976.
Liste over Tysklands utenriksministre
Listen over Tysklands utenriksministre omfatter embetsmenn og politikere som har vært ledere av tysk utenrikspolitikk på føderalt nivå.
Den første leder av føderal tysk utenrikspolitikk var medlem av den midlertidige sentralregjering, oppnevnt av det kortvarige Frankfurtparlamentet (1848–1849). Da Det nordtyske forbund overtok Preussens utenrikstjeneste, fikk kontoret for utenrikssaker dagens navn, Auswärtiges Amt. Lederen av Auswärtiges Amt fikk tittelen statssekretær, etter engelsk mønster. Han var ikke politiker, men embetsmann og sto ansvarlig overfor kansleren.
Den første politisk ansvarlige minister som leder av Tysklands utenriksdepartement, kom med Weimarrepublikkens første regjering. Gustav Stresemann var den politiker som under Weimarrepublikken hadde lengst tjenestetid som utenriksminister (1923–1929).
Tyskland fikk sin nye grunnlov i 1949, og var dermed igjen en selvstendig stat. Men utenrikspolitisk handleevne fikk landet ikke før i 1951. Det var i første omgang kansleren selv, Konrad Adenauer, som ledet departementet. Den første selvstendige utenriksminister i Vest-Tyskland ble utnevnt i 1955.
Hans-Dietrich Genscher var utenriksminister 1974–1992, med et kort avbrudd i 1982. Han er med det en av de lengstsittende utenriksministre i verden.
Historie
Den første regjering for et samlet tysk språkområde var den midlertidige sentralregjering (Provizorische Zentralgewalt), utgått fra Frankfurtparlamentet i 1848–1849. Den ansvarlige i regjeringen for utenrikspolitikken, bar tittelen Reichsminister des auswärtigen Angelegenheiten, riksminister for utenlandssaker.
Tre år etter grunnleggelsen av Det nordtyske forbund i 1867, ble Preussens utenriksdepartement overført til forbundet, under navnet Auswärtiges Amt des Norddeutschen Bundes. Auswärtiges Amt er også senere, under samtlige tyske statsdannelser bortsett fra DDR, beholdt som navn på departementet. Navnet ble således brukt under Det tyske keiserriket, Weimarrepublikken, Det tredje rike og Forbundsrepublikken Tyskland.
I Det nordtyske forbund (1867–1870) hadde embetsmannen med ansvaret for utenrikssakene, tittelen understatssekretær. Den første som bar den høyere tittel Staatssecretär, var Hermann von Thile i 1870. Den nye tittel ble tatt i bruk som følge av kontaktene med det engelske diplomatiet, hvor denne var innarbeidet. Statssekretæren var ingen ansvarlig departementssjef i en kollegial regjering, men en embetsmann som sto ansvarlig overfor kansleren. Tittelen viste imidlertid at det dreide seg om sjefen for et forvaltningsområde på linje med utenlandske departementssjefer. Kansleren kunne dermed henvise utenlandske utenriksministre til statssekretæren som en likeverdig, og måtte ikke treffe dem selv.
Den første politisk ansvarlige leder av utenriksdepartementet som leder av Tysklands utenriksdepartement, kom med Weimarrepublikkens første regjering. Det var Reichsaussenminister (riksutenriksminister) Ulrich von Brockdorff-Rantzau som tiltrådte i 1919. Ministertittelen ble beholdt også under nasjonalsosialismen fra 1933 til 1945.
Under nasjonalsosialismen var utenriksdepartementet en del av regimet. Enkelte diplomater, som for eksempel Ulrich von Hassell og Adam von Trott zu Solz, gjorde imidlertid opprør mot diktaturet, og måtte bøte med livet for dette. Departementets deltakelse i Det tredje rikes forbrytelser og senere omgang med denne del av historien, ble undersøkt av en uavhengig historikerkommisjon som offentliggjorde sitt arbeid i oktober 2010.
I DDR het det tilsvarende departementet Ministerium für Auswärtige Angelegenheiten (departementet for utenrikssaker), mens lederens tittel var Minister für Auswärtige Angelegenheiten.
Forbundsrepublikken Tyskland ble grunnlagt i 1949, men fikk full utenrikspolitisk handleevne først i 1951. Den allierte høykommisjon godkjente at utenriksdepartementet ble gjenopprettet under sitt historiske navn Auswärtiges Amt. Navnet skiller seg fra de øvrige føderale departementene, som samtlige innleder sitt navn med ordet Bundesministerium, Det føderale departement. Utenriksministerens tyske tittel er Bundesminister des Auswärtigen - forbundsminister for utenriks.
Tysklands gjenforening skjedde i 1990, og dermed opphørte DDR å eksistere som stat. Tysklands utenriksdepartement, som da var plassert i Bonn, flyttet i 1999 tilbake til hovedstaden Berlin, hvor det hadde vært før andre verdenskrig. Departementet beholdt et kontor i Bonn.
Roanne
Økonomi
Roanne er kjent for gastronomi, tekstil, jordbruk og for produksjon av stridsvogner.
Historie
Navnet har keltisk opphav, Rod-Onna («rennende vann»), som ble Rodumna, så Rouhanne og Roanne.
Byen lå ved et strategisk punkt ved Loire. På 1100-tallet kom byen inn under greven av Forez og byen begynte å utvikle seg. En vei over land førte til Lyon og elva Rhône, og Roanne ble så et omlastingssted mellom Paris og Middelhavet i tida da vannveiene var viktige transportårer. Halvparten av innbyggerne i byen var avhengige av denne elvetransporten på 1600- og 1700-tallet.
Roanne ble en av de første byene som fikk jernbane, denne ble åpna 15. mars 1833. Videre ble kanalen mellom Roanne og Digoin åpna i 1838, og byen ble en av de ledende byene i den franske industrielle revolusjonen.
I 1917 ble det oppretta et arsenal i Roanne, og fra 1940 ble ny industri utvikla, som produserte rayon (kunstfiber) og andre nye fibere. Da industrien ble fasa ut på 1970-tallet slet byen med å finne ny industri og trekke til seg turisme.
Mediodactylus
Mediodactylus er en slekt av gekkoer.
Disse gekkoene er små med en kroppslengde på opptil 80 mm. De har ikke festeskiver på tærne, men klatrer likevel godt på steiner og trestammer ved hjelp av klørne. Tærne er tynne og har en karakteristisk knekk. Halen er delt opp i tydelige ledd. Mediodactylus er utbredt i de tørre strøkene i Sørvest- og Sentral-Asia. Egeisk nakenfingergekko lever i det østre middelhavsområdet og går helt vest til Sør-Italia.
Den taksonomiske historien til slekten er innviklet. De tidligst kjente artene ble plassert i slekten Gymnodactylus, sammen med mange andre gekkoer uten festeskiver. De er seinere blitt regnet til slektene Cyrtodactylus og Tenuidactylus. De ble så flyttet til Mediodactylus, som først ble regnet som en underslekt av Cyrtopodion, men som nå har status som egen slekt.
Grand Cayman
Geografi
Caymanøyene utgjør en del av Caymanryggen, som strekker seg vestover fra Cuba. Øyene er skilt fra Jamaica av Caymangropa, som på det dypeste er 7,686 meter. De ligger der den nordamerikanske og karibiske tektoniske platene møtes.
Grand Cayman er ei lav øy, som på det høyeste når drøyt 18 meter over havet. Øya domineres i nord av den store lagunen North Sound, som ved utløpet i nord er beskyttet av et rev. Vestkysten av øya er preget av den lange sandstranden Seven Mile Beach.
Historie
Kristoffer Columbus nådde øyene i 1503. Han ga dem navnet Las Tortugas. Francis Drake besøkte Grand Cayman i 1586 og fant at den var ubebodd. Spania hevdet suverenitet over Caymanøyene, men i 1655 ble de erobret av England. Grand Cayman og de to mindre naboøyene, Sister Islands, har siden vært britiske.
Befolkning
Grand Cayman hadde i 2018 en befolkning på 63,807, tilsvarende 97 % av befolkningen på Caymanøyene. Størst befolkning har George Town med 34,878 (2018), over halvparten av territoriets innbyggere holder til her, etterfulgt av West Bay med 12,623 (2018) og Bodden Town med 12,649 (2018).
Administrativ inndeling
Grand Cayman er inndelt i seks distrikter: Bodden Town, East End, George Town, North Side og West Bay.
Samferdsel
Den viktigste flyplassen på Caymanøyene, Owen Roberts International Airport, ligger på Grand Cayman.
Renneløkke
Renneløkke beskriver det å få en løkke i enden av et tau til å bli selvstrammende når det dras i tauet. En kan enten lage en renneløkkeknute hvorav der finnes flere, eller la tauet gå gjennom en kause eller øyespleis.
Renneløkker brukes til lassoer, snarer, ved festing og sikring av last, til fingerhekling (da brukes galeistikk) – og ved henrettelse ved hengning. Knuten som brukes til henging, kalles på engelsk for Hangmans knot eller på norsk galgestikk.
Merton Miller
Merton Howard Miller (født 16. mai 1923 i Boston i Massachusetts, død 3. juni 2000) var medforfatter av Modigliani-Miller teoremet. Han ble tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel i 1990 sammen med Harry Markowitz og William Sharpe.
Merton Miller forfattet eller var medforfatter av i alt åtte bøker. Han ble medlem av Econometric Society i 1975 og han ble president for American Finance Association året etter. Han var også ansatt hos fakultetet ved University of Chicago Graduate School of Business fra 1961 til han ble pensjonist i 1993, men han fortsatte å undervise på skolen i flere år etter at han ble pensonist.
Mer de Glace
Mer de Glace (dvs Ishav) er Frankrikes og Mont Blanc-gruppens største isbre. Breen er 5,6 kilometer lang og 200 meter tykk med et areal på 40 km², og er den fjerde største breen i Alpene.
Det egentlige Mer de Glace får tilførsel fra Glacier Leschaux og Glacier du Tacul, og de får i sin tur tilførsel fra Glacier du Géant og breene i Vallée Blanche. Til sammen danner de alle Mer de Glace i utvidet forstand. Systemet strekker seg fra 3 900 moh til 1 400 moh over ca. 12 km, og varierer mellom 700 og 1950 m i bredde. Maksimal istykkelse er 420 m. Øverst beveger breen seg med mer enn 120 meter i året, snitthastigheten er 90 m i året (tilsvarer en cm i timen), noe som er svært hurtig for en Alpebre. De mørke og lyse «årringene» som går på tvers av fallretningen er karakteristisk for Mer de Glace. I perioder med stor sprekkdannelse skapes det isblokker med forskjellig høyde etter hvor de blir dannet; de kan bli opp til 50 meter høye. På grunn av dalens utformingen oppstår de alltid på de samme elvekantene.
Tidligere fløt breen over et brattheng og ned i Chamonix-dalen. Denne bretunga ble kalt Glacier des Bois og var en severdighet i det gamle Chamonix. Mer de Glace har trukket seg tilbake de siste 150 årene, og er nå over to kilometer kortere og (ved Montenvers-banen) 130 meter tynnere. For tiden går en svevebane fra Montenvers og ned på breen, men tidligere var atkomsten til breen så lett at lokalbefolkningen kunne føre sauer over her.
Fjellklatrere går over breen for å komme til hyttene Charpoua, Talefre, Leschaux, Requin og Envers les Aiguilles, det vil si for nesten hele Mont Blanc-gruppen. Om vinteren og våren fører den mye brukte Vallée Blanche-nedfarten, en merket, men upreparert skiløype fra Aiguille du Midi-banen over Mer de Glace og tilbake til Chamonix.
Mer de Glaces breelv kalles Arveyron. Da bretunga lå i dalbunnen ved Chamonix rant Arveyron ut av en lett tilgjengelig breport som var et yndet motiv for malere og senere fotografer.
Électricité de France benytter til visse tider av året brevannet fra Mer de Glace til produksjon av vannkraft. Tunneler under isbreen fører vann fra bunnen av breen ned til vannkraftverket lenger nede i dalen. Når vannet har passert kraftverket slippes det ut lengre nede i Arveyron.
Pithanus maerkeli
Pithanus maerkeli er en tege tilhørende bladtegene (Miridae).
Utseende
Artene i slekten Pithanus har reduserte vinger (brachypter), de er slanke, mørke og ligner derfor litt på maur.
Forbrystet (pronotum) er svart. Brystpartiet er bredest på midten og smalner litt både framover og bakover. Bakkroppen er sort og sidekantene er noe oppoverbøyde. Hunnene har gule markeringer på bakkroppen.
Lårene (femora) er gule.
Hodet er svart og har en brunlig nesten gul strek ved hvert øye. Antennene er svarte, men det første leddet er noe gult ytterst..
Levevis
P. maerkeli lever av plantesaft den suger opp gjennom munnen som er formet som en snabel. Den finnes på gressenger og litt tørr myr med gress.
Miljøforskning
Miljøforskning er en ekspertise som omfatter en rekke fagdisipliner innen vann, luft, jord, økosystemer og globale miljøutfordringer. Vern og forvaltning av kulturminner og samfunnsforskning hører også inn under fagfeltene. I miljøforskningen knyttes naturvitenskapelig forskning sammen med samfunnsfaglige og økonomiske analysemetoder.
Jardim do Seridó
Jardim do Seridó er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Montluçon
Montluçon er en by og kommune i departementet Allier i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sentralt i Frankrike. Montluçon er den største byen og sous-préfecture i departementet Allier.
Rolf Andersen (sabotør)
Rolf Andersen  var en norsk sabotør og motstandsmann mot den tyske okkupasjonen under andre verdenskrig. Han var med i Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde.
Montluçon
Montluçon ligger ved elva Cher, 80 km sørvest for Moulins med Orléans-jernbanen.
Historie
Byen, som tidligere var en del av hertugdømmet Bourbon, ble tatt av engelskmennene i 1171, og av Filip Augustus i 1181. Engelskmennene ble slått utenfor bymuren på 1300-tallet.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Montluçon
Rolf Andersen (sabotør)
7. september 1943 var han med å sprenge jernbanebrua ved Kværner i Lodalen i Oslo, en særs vellykket aksjon der også et lokomotiv ble ødelagt. Andersen utførte sprengningen i lag med sabotørene Gunnar Arnfelt Knudsen og Johan Sæther.
5. april 1944 havnet Andersen i skuddveksling med politiet ved Møllergata 19 i Oslo. Han ble arrestert. For motstandsbevegelsen var han en sikkerhetsrisiko. Han visste mye. De var redd han skulle «sprekke» i Gestapo-avhør. Da han ble lagt inn på Ullevål sykehus gjorde Osvald-gruppen fem dager etter arrestasjonen et forsøk på å befri ham. De mislykkes. Tre dager senere gjentok de aksjonen med bedre resultat. 13. april fikk de ham ut.
Senhøstes 1944 var Andersen og flere av Osvald-gruppens folk i Bergen, sendt av Sunde for å bidra som instruktører i motstandsbevegelsen i området. Osvald-instruktørene deltok også i lokale aksjoner. For å finansiere motstandsarbeidet var Andersen 9. november med på et ran i Laksevåg Sparebank, en aksjon som ble gjennomført sammen med Reidar Olsen fra den lokale motstandsgruppa Saborg.
Mogadishu (film)
Mogadishu (orig. Mogadischu) er en tysk TV-film fra 2008 som omhandler kapringen av Landshut i 1977. Filmen ble produsert av ARD.
Handling
Kapringen av Landshut var en flykapring i 1977, og en av de sentrale terrorhandlingene under «den tyske høsten». Lufthansa-flyet «Landshut», som var på vei fra Palma de Mallorca til Frankfurt am Main med 82 passasjerer og fem besetningsmedlemmer, ble kapret av palestinske kommunistiske terrorister (bl.a. Souhaila Andrawes som senere kom til Norge). Kravet var bl.a. løslatelse av tyske venstreekstreme terrorister (bl.a. RAF-grunnleggerne Andreas Baader og Gudrun Ensslin) fra fengsel. Etter fem dagers mareritt over Middelhavet og i Midtøsten, og hvor terroristene henrettet flykapteinen, endte flyet i den somaliske hovedstaden Mogadishu, der den tyske antiterrorstyrken GSG9 stormet flyet, befridde alle gislene og drepte alle terroristene bortsett fra Souhaila Andrawes.
Bakgrunnsinformasjon
Filmen hadde et budsjett på ca. 50 millioner kroner. Opptakene ble gjort i bl.a. München, Berlin og Bonn samt den marokkanske byen Casablanca.
Rosario Dawson
Rosario Isabel Dawson (født 9. mai 1979) er en amerikansk skuespiller, sanger og forfatter. I desember 2011 ledet hun Fredspriskonserten sammen med Helen Mirren.
Tidlig liv
Dawson er datter av Isabel Celeste og Patrick Harris. Isabel var kun sytten år gammel da hun fikk Rosario. Patrick forlot dem imidlertid like etter, da datteren kun var ett år gammel. I stedet giftet Isabel seg en annen mann, Greg Dawson, da hun var atten. Han oppfostret Rosario som sin egen datter. Hun har også en fire år yngre bror som heter Clay. Greg og Isabel skilte seg senere i 2006.
Personlig liv
På det personlige plan har hun hatt et forhold med mange andre kjente personligheter, som Joshua Jackson, Colin Farrell, Gerard Butler og Jason Lewis. Hun var for øvrig samboer med Lewis i to år, fra 2004 til 2006. De bodde i Los Angeles.
Slå hjul
Utførelse
Når man slår hjul tar man fart og setter først den ene hånda i bakken til side for kroppen, mens man holder armer og rygg strake. Den andre hånda settes i bakken samtidig som man sparker fra med beina og lar dem rotere over resten av kroppen. Man roterer altså sidelengs langs en tenkt linje i retningen på tvers av kroppen. Bevegelsen bærer derfor navnet sitt, fordi kroppen under utførelsen minner om eikene i et hjul som triller.
Variasjoner
Å slå hjul regnes blant de enklere momenter innen turn. En lignende og noe mer avansert variant kalles en araber. I den bevegelsen vrir man kroppen mens beina pendler over hodet slik at man lander baklengs med samlede bein. Det er også mulig å slå hjul ved å sette kun en hånd i bakken eller ingen i det hele tatt, såkalt fritt hjul. Disse bevegelsene krever mer spenst og større hastighet.
Cérilly (Allier)
Cérilly er en kommune i departementet Allier i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i det sentrale Frankrike.
Miljøgeologi
Miljøgeologi er et geologisk fagområde som anvendes innenfor miljø- og ressursforvaltning, f.eks. i betydningen ved å forvalte grunnvann, drikkevann, avfall, erosjon, radioaktivitet o.a.
Cérilly (Allier)
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Cérilly (Allier)
Presidentvalget i USA 1840
Presidentvalget i USA i 1840 var det 14. presidentvalget i USAs historie. I et land med økomnomisk depresjon måtte sittende president Martin Van Buren gi opp kampen mot et nå samlet Whig Party, og overgi presidentembedet til krigshelten William Henry Harrison.
Dette valget var unikt i det at valgmannskollegiet denne gang stemte på fire kandidater som enten hadde vært eller skulle bli presidenter: sittende president Martin Van Buren, valgvinneren William Henry Harrison, den valgte visepresidenten John Tyler, som overtok etter Harrison da han døde, og James K. Polk, som mottok én stemme til visepresidentembedet.
Serbia og Montenegro i Eurovision Song Contest
Serbia og Montenegro deltok i Eurovision Song Contest to ganger, i 2004 og 2005. Landet hadde tidligere deltatt i Eurovision Song Contest fra 1961 til 1992, men da som en del av Jugoslavia. I 2006 opphørte landet å eksistere, da Montenegro løsrev seg fra føderasjonen. Siden 2007 har Serbia og Montenegro deltatt i konkurransen som to selvstendige nasjoner. Førstnevnte vant samme år.
Historikk
Serbia og Montenegro var tidligere en del av Jugoslavia, som deltok i Eurovision Song Contest fra 1961 til 1992. I 1991 løsrev Slovenia, Kroatia, Bosnia-Hercegovina og daværende Republikken Makedonia seg fra landet, og Serbia og Montenegro var i praksis de eneste som deltok som Jugoslavia i konkurransen i 1992. Året etter og frem til 2003 fikk ikke landet delta konkurransen. Utestengningen var en del av de mange FN-sanksjonene mot nasjonen, på grunn av jugoslaviakrigene og den kroatiske uavhengighetskrigen.
Serbia og Montenegro søkte om å få delta igjen i 2003, men Den europeiske kringkastingsunion (EBU) avslo søknaden og begrunnet det med at for mange land ville bli stående utenfor konkurransen om en slapp inn flere nye land. I 2004 innførte EBU semifinale i Eurovision Song Contest, og dermed fikk Serbia og Montenegro delta for første gang.
Det var kringkastingskoalisjonen UJRT som hadde ansvaret for å velge landets bidrag. UJRT besto av den serbiske kringkasteren RTS og montenegrinske RTCG.
Debuten
Landets første bidrag var Željko Joksimović' ballade «Lane moje». Joksimović vant semifinalen og kom på andreplass i finalen, begge ganger med 263 poeng. Den gode plasseringen gjorde at landet var direktekvalifisert til finalen i Kiev året etter, hvor gruppen No Name kom på syvendeplass med låten «Zauvijek moja».
No Name ble også valgt som Serbia og Montenegros representant til Eurovision Song Contest 2006, men landet trakk seg fra konkurransen i mars 2006. Årsaken var at juryen til den montenegrinske kringkasteren RTCG ble beskyldt for taktisk stemmegivning under den nasjonale finalen for andre år på rad – gruppen No Name kommer fra Podgorica i Montenegro. Da den serbiske og den montenegrinske kringkasteren ikke ble enige om hvem landet skulle sende, endte det med at landet trakk seg fra konkurransen. Serbia og Montenegro beholdt likevel stemmeretten i finalen og semifinalen, selv om de ikke deltok med eget bidrag.
Serbia og Montenegro ble to uavhengige stater i 2006 og har siden 2007 deltatt som selvstendige land i Eurovision Song Contest.
Deltakere
Under er en liste over Serbia og Montenegros deltakere, plasseringer og poeng i konkurransen. {{legend|gold|Vinner}} {{legend|#dcdcdc|Andreplass}} {{legend|#f4a460|Tredjeplass}} {{legend|#e0ffff|Sisteplass}}
Stemmehistorikk
Serbia og Montenegro ga følgende poeng i finaler 2004–2006. Poeng i semifinaler er ikke inkludert i tabellene. Tallene er hentet fra ESC Database.
Merk: Tallene over inkluderer bare poeng mottatt i Eurovision-finaler. Poeng fra semifinalene er ikke inkludert.
Jaçanã
Jaçanã er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
San Bautista (kommune)
San Bautista er en kommune (spansk: municipio) i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Hovedstaden heter San Bautista.
Historie
San Bautista ble grunnlagt 15. mars 2010.
Regjeringen
Ordføreren (alcalde) i kommunen er Omar Negri (2010-2015).
Thetis
Thetis (gresk: Θέτις) er i henhold til gresk mytologi en havnymfe eller som en gudinne av vann, en av femti nereider, døtre av den eldgamle havguden Nerevs. Når hun ble beskrevet som nereide i de klassiske myter, var Thetis datter av Nerevs og Doris, og et barnebarn av Tethys, som hun tidvis deler vesen med.
Ofte synes hun å være leder av nereiderne mens de deltar i hennes oppgaver. Tidvis er hun også identifisert med Metis, en av titanene. En del kilder fremmer at hun var en av de aller tidligste guddommene som ble dyrket i arkaiske Hellas, men hvor den muntlige tradisjon og nedtegnelser som siden har gått tapt. En eneste skriftlig kilder, et fragment, eksisterer og bevitner hennes dyrkelse, og en tidlig hymne fra Alkman som identifiserer Thetis som skaperen av universet. Dyrkelsen av Thetis som gudinnen er dokumentert til å ha fortsatt i en del greske regioner ved historiske skribenter som Pausanias på 100-tallet e.Kr.
Som så mange andre havguder eide hun evnen til å spå om framtiden og kraft til å endre sin fysisk form ved viljen. Grunnet en spådom om at hun ville føde en sønn som ville bli større enn sin far, sørget Zevs for at hun ble gift med en dødelig mann, Pelevs. Han måtte slåss og nedkjempe henne for å kunne gifte seg med henne. De ble deretter gift med alle gudene til stede, og hun fødte ham en sønn: helten Akilles. Bryllupet ble en av de utløsende årsakene til Trojakrigen hvor Akilles ble en av de fremste skikkelsene.
Thetis som gudinne
Det meste av det bevarte materialet om Thetis handler om hennes rolle som mor til Akilles, men det er en del bevis på at som havgudinne spilte hun en langt mer sentral rolle i de religiøse forestillingene og kultpraksis i arkaiske Hellas. Den førmoderne etymologi av hennes navn, fra tithemi (τίθημι), «å sette opp, etablere», antyder en oppfatning blant de gamle grekere om en tidlig politisk rolle. Walter Burkert betrakter hennes navn som en omformet dublett av Tethys.
I Homers Iliaden, første sang, kaller Akilles på sin mor i hennes beskyttende rolle i forsvaret, og således legitimerer styret til Zevs mot et begynnende opprør fra tre olympiske guder, og hver av disse har før-olympiske røtter:
Quintus Smyrnaeus skrev om dette avsnittet at Tesis en gang løslot Zevs fra lenkene, men det er ingen annen referanse til dette opprøret blant olympierne, og en del lesere, slik som M. M. Willcock, har forstått episoden som en oppfinnelse for dette formålet av tradisjonen til Homer for å støtte Akilles' bønn om at mor skal skaffe Zevs' hjelp. Laura Slatkin utforsket den åpenbare selvmotsigelsen at den umiddelbare presentasjonen av Tesis i Iliaden er som en hjelpeløs mindre gudinne som er tynget av sorg og jamrer til sine søstre nereidene, og knytter gudinnens nåtid og fortid sammen ved hennes sorg. Hun trekker sammenligninger med Thetis' rolle i annet verk i Den episke syklus angående Troja, det tapte verket Aithiopis (bortsett fra fragmenter) som presenterer en påfallende likt fellesskap, det av den guddommelige daggry, Eos, med hennes drepte sønn Memnon; hun supplerer parallellene med bilder fra repertoaret til arkaiske vasemalere hvor Eos og Thetis flankerer symmetrisk motstående helter med et tema som kan være avledet fra tradisjonelle episke sanger.
Thetis trenger ikke å be Zevs om udødelighet for sin sønn, men slet ham bort til den hvite øya Leuke i Svartehavet, et alternativt Elysion hvor han har overskredet døden og hvor en kult for ham eksisterte fram til historisk tid.
Thetis og andre guddommer
Pseudo-Apollodorus' Bibliotheke forsikrer at Thetis ble begjært av både Zevs og Poseidon, men på grunn av et profeti som sa at hennes sønn ville bli større enn sin far, fant de best å få henne giftet bort med en dødelig. Således er hun avslørt som en figur av kosmisk egenskap, i stand til uroe den guddommelige orden.