cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dave Laut
Karrierens høydepunkt var bronsemedaljen fra OL 1984 i Los Angeles. I 1979 vant han De Panamerikanske leker og i 1979 ble det bronsemedalje i verdenscupen. Han har en personlig rekord på 22,02 meter, oppnådd i Koblenz i august 1982.
Laut ble i 2009 skutt og drept av en ukjent gjerningsmann ved sitt hjemsted Oxnard i California.
Gillingham FC
Gillingham Football Club er en engelsk fotballklubb fra byen Gillingham i Kent. Det er den eneste klubben fra Kent som spiller i The Football League.
«The Gills», som er kallenavnet til Gillingham, spiller hjemmekampene sine på Priestfield Stadium i Gillingham.
Record of Lodoss War
Record of Lodoss War (ロードス島戦記, Rōdosu-tō Senki), forkortet til ROLW, er fellesbetegnelsen på en rekke japanske fantasy-romaner skrevet av Ryo Mizuno. ROLW er basert rundt et verk han laget til et rollespill kalt Forsela. Det har siden blitt laget en tegnefilmserie, anime, for TV, to OVA serier og en film basert på ROLW. I tillegg har det blitt flere mangaserie og PC-spill-utgaver av ROLW. Handlingen følger strukturen til Dungeons & Dragons systemet, basert rundt en gruppe av flere figurer med forskjellige egenskaper som tar for seg et oppdrag.
Handlingen
Den første OVAen tar for seg historien om sønnen til en vanæret ridder kalt Parn. En del av motivasjonen i at Parn er ute på eventyr er at han vil finne ut hva som virkelig skjedde med faren. Han reiser rundt sammen med fire andre eventyrere. Blant disse eventyrerne har man Etoh barndomsvennen til Parn som er en prest av Falis; Slayn en magiker, Ghim en dvergekriger som også er Parns lærer (navnet Ghim kan vise til Gimli fra Ringenes Herre). Parn tar også følge med en alvjente kalt Deedlit etter at hun advarte Parn om at en gjeng med gobliner skulle angripe landsbyen hans. Etter at Parn og vennene hans har klart å redde landsbyen bestemmer ordføreren for å sende han ut for å etterforske hva som har drevet goblinene på styr.
Det finnes en avleggerserie og film basert på ROLW kalt Legend of Crystania. Handlingen i denne dreiers seg om at Ashram (en skurkene fra ROLW) har flyktet med folket sitt til Crystania. Der støtter han på den onde guden Barbas. Ashram gjør en avtale med Barbas hvor Barbas får lov å ta over kroppen hans i bytte mot at folket hans kan få bo i Crystania så lenge de vil. Elskeren til Ashram, Pirotess har nettopp funnet noen helter som kan hjelpe henne befri Ashram fra Barbas grep. Det er viktig å legge merke til at selv om Legend of Crystania kom ut før TV-serien så er handling basert på avslutning i TV-serien og mangaen. Dette er noe som har skapt en del forvirring, fordi både Ashram og Pirotess dør i OVAen til ROLW.
Byer og Steder
Lodoss
I de første to seriene av ROLW foregår handlingen på kontinentet Lodoss (kalles en øy i serien), som er sør for Alecrast. Det sies at under krigen av gudene ble Lodoss løstrevet fra Alecrast av et siste slag av både Marfa og Kardis før de begge falt i dødsaktige dvale.
Marmo
Lokalisert i den sørlige delen av Lodoss, Marmo er en øy rett av kysten fra Lodoss. Det er her skurkene av serien holder sted (Keiser Beld, Herr Ashram, og magikeren Wagnard) Dypere i Marmo ligger Narse den sorte dragen. Enda dypere er hvileplassen for Kardis og avataren hennes Naneel.
Valis
Valis er kjent som en hellig by av Lodoss, og hjembyen til Kong Fahn og de hellig ridderne av Valis. Folket av Valis tilber guden Falis. Valis er rimelig kjent rundt Lodoss for å ha de fryktede ridderne i landet. Kravene er veldig diskriminerende, krever at krigeren ikke har begått noe kriminelt, ha en modig sjel, og være kampdyktig.
Moss Moss er en nøytral nasjon av Lodoss. Prins Jester styrer over Moss. Moss sin rolle i krigen av helter blir aldri satt fokus på. Det eneste som hintes til er at de er der til å stoppe invasjonen av Marmo, men dette er bare diskutert mellom Prins Jester og Kong Kashue imens de begge rir på hvert sitt fartøy. (Jester rir på en Wyvern imens Kashue rir på en hest). I den andre serien er det hintet at Shiris kan ha blitt gift med Prins Jester.
Alania
Alania er hjemmenasjonen til Parn og Etoh, og hvor Slayn selv har bosatt seg. Imens Valis er kjent for kampferdighetene av sine riddere så er Alania kjent for brutaliteten til sine riddere. Alania er en av de første nasjonene til å falle krigen av helter, men før dette Alania er styrt av Kong Kadomos VII.
Kannon
Kannon er en nasjon langs kysten av Lodoss. Kannon var en de første nasjonene som ble tatt over av Marmo. Før det var det kong Kannon som styrte nasjonen, men Kannon hadde ikke en stor hær og falt ganske enkelt til Marmos styrker. Selv om Kannon hadde styrt nektet kong Kannon å signere dokumentet for å gi kongedømmet over til Beld. På grunn av dette hadde keiser Beld Kannon henrettet.
Kastuul
Kastuul er den tidligere hovedstaden til Lodoss, selv om den store magiske byen har forlengst falt i ruiner. Trekker man tiden tilbake 500 år før krigen av helter så var kongedømmet av Kastuul hjemlandet til de største prestene, magikerene, og trollmenn av Lodoss. Blant disse var Karla den grå heksa som forså de siste dagene til Kastuul og sådan satte hennes livskraft inni et pannebånd.
Kastuul er lokalisert inni midten av Lodoss. På sitt største var Kastuul ikke bare kjent sine kilde av magi verdifulle gjenstander, men også at det var hjemmet hjemmet til de gamle dragene av Lodoss. Blant dragene som var alliert med Kastuul hadde man hvitt dragen Bramd, gull dragen Mycen, blå dragen Abram, rød dragen Shooting Star, og sort dragen Narse. Når de barbariske stammene som ikke forsto seg på den destruktive kraften av magi kom over Kastuul ble freden kortvarig. Kastuul var mektig, men de barbariske menneske stammene hadde en større hær, og Kastuul falt tilslutt. Rett før den siste kampen samlet guvernøren alle dragene sammen for å be dem om å passe på arven av Kastuul. Han ga dem magiske gjenstander og sendte dem til forskjellige deler av Lodoss. Det er godt mulig at det var mer en fem magiske gjenstander, og at i løpet av de 500 årene så har noen av de dragene blitt drept.
Selv om Kastuul falt over 500 år siden så eksisterer fortsatt den store byen. Selv om mye av det sunket nedi sumpen som byen sto ovenfor. Den magiske byens senter som engang var et stort fort er et minne på hva som skjer når man har for mye makt. I fortet bor Karla den gråe heksa. Hun oppholder seg der sånn når hun ikke manipulerer folket av Lodoss til sin vilje eller tar å utfører det hun ser som balanse.
Viktige Figurer
Deedlit
Ghim
Ghim er en gammel dvergekriger. Vi først møter Ghim i det han prøver å rekruttere Slayn for å hjelpe å finne Leylia, datteren av Neese. Slayn avslår tilbudet å sier at han har mye lesestoff han må ta igjen. Flere år tilbake ble Ghim alvorlig skadet, men Neese helbredet han. Til gjengjeld ville han hjelpe henne med å finne datteren hennes som hadde forsvunnet. Etter angrepet fra goblinene blir Ghim og Slayn med i gruppen til Parn på eventyr.
Keiser Beld
Keiser Beld var en tidligere medlem av de seks heltene, en gjeng med eventyrere som tyve år før det som skjer i ROLW beseiret demon guden. Under slåsskampen med demonguden ble Belds sjel knust når sverdet hans ble døpt i blodet til demonen. Siden da har sverdet hans blitt kjent som det legendariske Sjel Knuseren.
Herr Ashram
Ashram er den tidligere livvakten og høyerehånden til Keiser Beld. Ashram var en general av Keiser Beld under krigen av helter, og var sent i forveien til å slåss mot mulig motangrep. Etter døden til Keiser Beld ved hendene av Kong Kashue (senere forandret til Karla den gråe heksa i OVAen) tok Ashram opp Belds sverd Sjel Knuseren og gikk tilbake til Marmo for å få nye ordre. Senere så prøver Ashram å dominere Lodoss framfor å ta over med makt, i det han leter etter en av guvernørens skatter Septeret av Dominanse. Etter at septeret har blitt ødelagt er det lagt opp til at Ashram døde i brannen på Fire Dragon Mountain, men det blir senere avklart at en av undersåttene til Wagnard ofret sine krefter (tatt av Wagnard selv) til å redde livet til Ashram.
Naneel
Naneel er ikke bare prestinne Kardis, men Kardis sin avatar. Hun direkte manipulerer folket av Lodoss for 50 år før hun blir drept av Kong Kadomos I. Naneels død var en som aldri ble helt ferdig gjort. Hun blir reinkarnert igjennom Leylia senere. Neese some kjente den mørke sannheten om barnet bestemte seg for adoptere henne. Neese oppdrog Leylia som sitt eget barn og prøvde beskytte henne fra den mørke hemmeligheten. Når Leylia ble gravid ble sjelen til Naneel overført til kroppen til den nyfødte ungen, lille Neese.
Pirotess er en mørkalv av adelssammfunnet og er ansett som en av de mer prominente figurer i mørkalvsammfunnet. Som de fleste mørkalver kaller hun de fortaptes skog på Marmo for hjemmet hennes. Hun tilber Kardis og Falaris (selv om det er litt usikkert hvor religiøst hun er). Hun er en engangs agent og spion for Wagnard, men bryter av fra han og sverger lojalitet til Ashram etter slåsskampen med Shooting Star. Pirotess er kampdyktig med sverd, men samtidig er hun også en god magiker. En av de trollformularene som man ser henne bruke ganske ofte er mirror image som lar henne flytte på seg og gi illusionen at hun går så fort at hun gir speilbilder ifra seg. Som mange andre mørkalver så har ikke Pirotess evnene til å lære Shamanist magi (en sjelden gave blant mørkalver).
Når Herr Ashram bestemmer seg for forlate Lodoss for godt og finne et nytt land å bo, så bestemmer Pirotess å gå med han. De to kan være forelsket (det ihvertfall hintet til). Etter at de når Crystania blir Pirotess tvunget til å finne noen til å hjelpe henne etter at Ashram har blitt besatt av Barbas, en av beist gudene i Crystania.
Wagnard
Wagnard er en ondskapsfull trollmann som tilber Kardis (gudinnen av ødeleggelse). Selv om han følger Keiser Beld av Marmo har han sine egne intensjoner som er mye verre. Han vil drepe hele befolkning av Lodoss, og herske over dem som en vandød konge (Lich). Wagnards første forsøk på dette kommer i det han kidnapper høyalven Deedlit (siden høyalver har nesten undødelig levealder). I etterkampen av dette blir Narse drept av Mycen og Parn flykter Marmo med Deedlit. Flere år senere gjør Wagnard enda et forsøk ved å kidnappe prestinnen av Marfa og datteren av Leylia, lille Neese (dørveien til Naneel-avataren til kardis). Etter at Naneel blir påkalt går Wagnards planer i sønder og han blir drept. En liten notis at påkallingen av Kardis aldri skjer i mangaen, men det gjør det med påkallingen av Naneel.
Kong Kashue
Kristine Cathrine Ploug
Kristine Cathrine Ploug (født Altenburg; 1760, død 1837) var en søster av Henrik Ibsens morfar Johan Andreas Altenburg. Hun er husket som inspirasjonskilde til skikkelser i Ibsens diktning, som Rottejomfruen i Lille Eyolf.
Liv
Kristine Cathrine Altenburg ble døpt 17. september 1760 i Holla. Foreldrene var sagbruksforvalter Diderik Altenburg (1719–1766) og Marichen Johansdatter Barth (1737–1769). Foreldrene ble gift 20. mars 1760 på Ulefoss, men begge døde tidlig. Moren ble gift i 1767 i andre ekteskap med (Fredrich) Engebreth Christopher Blom Bertelsen Bomhoff.
16. april 1790 ble Kristine Cathrine Altenburg gift med Claus Plum Ploug. De fikk tre barn, før han døde i 1799, 38 år gammel. Etter dette flyttet hun inn hos sin bror Johan Andreas Altenburg i Skien, og barna Diderich (f. 1790) og Ane Marichen (f. 1791) ble plassert hos slektninger. Etterhvert overtok niesen Marichen Altenburg og hennes mann Knud Ibsen Altenburg-familiens eiendommer, og faster Ploug fulgte med på lasset. Mot slutten av livet bodde hun med Ibsen-familien på Venstøp, og døde der i 1837, 77 år gammel.
Kristine Cathrine Ploug ble i Altenburg-familien og Ibsen-familien kalt faster Ploug (faster, «fars søster», betyr tante), ettersom hun var Marichen Altenburgs tante.
Record of Lodoss War
Viktige Figurer
King Fahn
Andrés Scotti
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Record of Lodoss War
Viktige Figurer
Kongen av Valis, Fahn er den ene styrken som holder Beld i sjakk. Kong Fahn holder det motsatte sverdet av "Sjel Knuseren." Navnet på sverdet til Fahn er aldri nevnt, men etterhvert jo nærmere sverdene kommer i kontakt med hverandre jo større øker kraften sverdene gir i fra seg. Fahn er slått ned av Beld rett før Beld blir drept selv.
Prinsesse Fianna er datteren til Fahn, og arvingen til tronen av Valis. Når vi først ser henne er hun på et diplomatisk oppdrag for å overrekke en beskjed til Kongen av Alania. Karla gjør et forsøk på kidnappe prinsessen, men Parn redder henne. Dessverre finner hun ut at oppdraget var til ingen nytte fordi Alania hadde allerede styrta til Marmo sine styrker. Senere så gir hun Parn hennes fars hellig sverd.
De Gamle Dragene
Det finnes fem store drager på kontinentet Lodoss: Bramd, Abram, Narse, Shooting Star, og Mycen.
Bramd
Bramd er gammel hvit drage og tidligere alliert av den magiske byen Kastuul. Han er direkte alliert med Mycen, og vil mer sannsynlig gi henne en hjelpende hånd enn noen andre i Lodoss. Når Kastuul falt under den siste slåsskampen av den magiske byen ble Bramd og flere andre drager sent til forskjellige ender av Lodoss for å prøve å bevare arven til den magiske byen. Selv var Bramd gitt staven av liv for å beskytte den. Det gjorde han også helt til formulaen som gjorde han nødt til å beskytte staven forsvant.
Ti år eller mer før det som skjer i ROLW blir Bramd frid i fra Geasformulaen av Neese, en prestinne av Marfa (some en dag ville bli høyprestinnene av Marfa). Etter å ha løftet forbannelsen fra Bramd, gir Bramd Neese staven av liv. For å beskytte staven sender Neese staven til byen av Valis for å oppbevares i tempelet til Falis.
I Ashram søk for septeret av dominans drepte Ashram Bramd imens han fortsatt var i dvale, men fant ingen skatt. Han gikk till Tarbin, hvor templet av Marfa er til å finne ut at Bramd skatt var ikke det han lette etter.
Abram
Abram er en blå drage og en venn av Narse. En av de fem gamle dragene som hadde en av guvernørens skatter. Abram bor i "Blue Dragon Island", hvor han ødelegger skip som seiler forbi. Abram beskytter Sjel Krystal Ballen, en gjenstand som kan gjenvekke de døde.
Kristine Cathrine Ploug
Faster Ploug i Ibsens diktning
I ettertid har det blitt slått fast at faster Ploug sannsynligvis var aldersdement. Uansett har hun vært en person i Henriks nærhet som har gjort et sterkt inntrykk med sin annerledeshet og slik gitt næring til barnets fantasi. Mosfjeld og andre peker på likheten mellom faster Ploug og Rottejomfruen i Lille Eyolf. Henrik Ibsen har også selv innrømmet at denne figuren er inspirert av hans gamle faster Ploug.
Record of Lodoss War
De Gamle Dragene
En sort drage som vokter over en av guvernørens skatter under Marmo. Narse beskytter Ferronierre(pannehalskjede) av kunnskap, men ingen har funnet eller lagt krav på den som ligger under Marmo.
Kristine Cathrine Ploug
Faster Ploug i Ibsens diktning
Også i flere andre Ibsenstykker er det mulig å se forbindelser til Ibsens grandtante. Faster Ploug skal for eksempel ha gått og ventet på sin gamlekjæreste, en sjøkaptein som reiste fra henne for lenge siden og som lovet å komme tilbake, ikke ulikt Elida Wangel i Fruen fra havet. Disse to planla å lage et "sjømannshjem" sammen, som også Snekker Engstrand i Gengangere planlegger.
Record of Lodoss War
De Gamle Dragene
Den rød dragen Shooting Star er den sterkeste av de gamle dragene. Han passer på den kraftigste gjenstanden: septeret av dominans. Shooting Star holder seg til Flame Dragon Mountain, ikke langt unna byen av Flame.
Kristine Cathrine Ploug
Faster Ploug i dramatikk
Faster Ploug har blitt portrettert i teaterstykket Rotte på loftet av Joakim Fink Graasvold. Dette handler om et møte mellom 12 år gamle Henrik Ibsen og Faster Ploug på Mørkeloftet på Venstøp. Stykket hadde premiere i mai 2005, og her ble faster Ploug spilt av Cecilie Graasvold.
Record of Lodoss War
De Gamle Dragene
Mycen
Kristine Cathrine Ploug
Faster Ploug i dramatikk
I fjernsynsserien En udødelig mann ble faster Ploug spilt av Wenche Foss.
Record of Lodoss War
De Gamle Dragene
Mycen er gyllen drage som holder den svakeste av guvernørens skatter, speilet av sannhet. Hun bor i byen Moss, beskyttet av et fort med drageridende riddere. Selv om Mycen har den svakeste gjenstanden er hun ikke den svakeste dragen.
'Gudene av Lodoss
Marfa
Marfa er gudinnen av all skapelse. Fargene hennes er grønn og sølv. Hun er assosiert med helbredelse. Livsholdning hennes er kaotiskgod. Marfa og Kardis var de to gjenværende gudene som fortsatt var i live etter den kataklysmiske krigen som endte uavgjort. Begge gudene falt i en dyp dvale etter at Alecrast og Lodoss delte seg fra hver andre.
Falis
Falis er guden over det gode og lyset. Fargene hans er blå, hvit og gull. Han er assosiert med helbredelse og beskyttelse. Livsholdningen hans er lovlydiggod. Pågrunn av Falis og Falaris slåsskamp i den kataklysmiske krigen gikk mange guder og krigeres liv gikk tapt.
Cha Za
Cha Za er guden over god lykke og hell. Hans farge er grønn. Hans livsholdning er kaotisk nøytral. Hans rolle i den kataklysmiske krigen er ukjent.
Myree
Myree er guden for krig og rettferdighet. Hans farger er rød og grå. Han er assosiert med krig, beskyttelse, og kunnskap. Livsholdningen hans er ren nøytral. Myree sin rolle i den kataklysmiske krigen er aldri blitt kjent, og det er godt mulig at han aldri tok del i den krigen.
Radha er guden av kunnskap. Fargene hans er sort, hvitt og grått. Han er assosiert med kunnskap og lovlydighet. Livsholdningen hans er lovlydig nøytral. Rollen hans i den kataklysmiske krigen er ukjent.
Falaris
Falaris er en ond gud av mørke. Hans farger er sort og rødt. Han er assosiert med ondskap, død og mørke. Livsholdningen hans er lovlydig ond. Rollen til Falaris i den kataklysmiske krigen er beskrevet ovenfor.
Kardis
Kardis er gudinnen av all ødeleggelse og elendighet., Hennes farger er sort og rødt. Hun er assosiert med ondskap, død, og ødeleggelse. Livsholdningen hennes er kaotisk ond. Hennes rolle i den kataklysmiske krigen er beskrevet ovenfor.
Andre Guder
I tillegg finnes det andre guder som folk tilber som for eksempel Ganeed (tyvegud), men disse er ansett som mindre guder. Det finnes bare syv store guder.
Smalelva (Spydeberg)
Smalelva er en sideelv til Glomma i Spydeberg kommune, Østfold.
Record of Lodoss War
Formulaene
Dette er noen av frasene som blir brukt av magikerne inni fortellingen imens de kaster et tryllformula. Dette skal gi en viss forståelse for strukturen av magikerens tryllformula. Som man ser trenger den ikke rime, den trenger heller ikke bli laget av virkelige navn, selv om de oppvekker overnaturlige krefter.
Smalelva (Spydeberg)
Elva har utspring i Lyseren, som ligger på grensen mellom Spydeberg og Enebakk. Den renner stort sett sørover og dreier øst i det nederste løpet før den munner ut i Glomma ved Langnes jernbanebru. Total lengde er ca. seks kilometer. Høydeforskjellen fra utspring til utløp er ca. 80 meter. Fallene i elva har gjennom tidene blitt utnyttet til drift av sagbruk, møller og annen industri. Her kan nevnes Nestingen papirfabrikk, som var i drift mellom 1813 og 1870. Her er også det gamle Spydeberg Kommunale Elektricitetsverk fra 1911. Det er nå nedlagt, og i lokalene er det bygd opp et lite museum om Smalelva og dens historie.
Sekstiåtterne
Sekstiåtterne er en betegnelse på den radikale generasjon av studenter i 1968 og de påfølgende årene.
Record of Lodoss War
Formulaene
Lysformula: “O Great spirit of the light, mother that nourishes plants come to me”
Sekstiåtterne
Det skjedde mye på den verdenspolitiske scenen i 1968. Martin Luther King og Robert F. Kennedy ble drept, det var «Prahavår» i Tsjekkoslovakia, opptøyer i Paris og verden så en bølge av studentdemonstrasjoner som blant annet endte i Tlatelolcomassakeren i Mexico.
Record of Lodoss War
Formulaene
Sveveformula: “Sylph, Spirit of the wind, let the currents guide us to the surface"
Sekstiåtterne
Norge opplevde ikke den samme studenturoen i 1968 som mange andre land, og det var ikke før i 1970, med Rød Fronts overtagelse av Det Norske Studentersamfund, at man så en klar radikalisering av norsk studentliv. Denne radikalisering var likevel et brudd med de helthetlige strømninger man ellers så i studentbevegelsene i Europa, der Rød Front og andre i Ml-bevegelsen representerte en stalinistisk autoritær politikk.
Record of Lodoss War
Formulaene
Demonformula: You whose spirits are controlled by evil, set free your hearts and answer me”
Citroën Méhari Armée
Citroën Méhari Armée er et fransk lett militært kjøretøy og en variant av den sivile Citroën Méhari.
Omkring 10 000 Méhari Armée ble levert til den franske hæren, såvel som til flyvåpenet, marinen og gendarmeriet. Kjøretøyet blir benyttet til lett transport og som moblie kommandoposter utstyrt med radio.
Ungarn under Sommer-OL 1924
Ungarn under Sommer-OL 1924. 89 sportsutøvere fra Ungarn deltok i tolv sporter under Sommer-OL 1924 i Paris. Det var tolv år siden Ungarn sist deltok i et OL, de var ikke invitert til lekene i 1920 i Antwerpen på grunn av sin rolle under første verdenskrig. Ungarn kom på trettendeplass med tre gull-, to sølv- og tre bronsemedaljer. Sándor Toldi var Ungarns flaggbærer under åpningsseremonien.
Hildisvina
Hildisvin, (Hildisvina, Hildesvinet eller Hildisvíni = kampsvin) er den gullbikslede magiske galten til gudinnen Frøya i norrøn mytologi.
Henvisningen til gullbiksel indikerer, ifølge filologen Rudolf Simek, at navnet er konstruert som en parallell til hennes bror og make Frøys galte Gyllenbuste. Hildesvinet er også tolket som hennes protesjé Ottar i skikkelse av Frøys galte.
Hildesvinet er omtalt som Frøyas ridedyr i syvende vers av eddadiktet Hyndluljod (Hyndlulióð, Hyndlas sang). Galten var laget av dvergene Dåin og Nabbe:
Nikon
Nikon Corporation (株式会社ニコン) er et japansk firma som spesialiserer seg i optikk og bildebehandling. De har produkter som kameraer, kikkerter, mikroskoper, og måleinstrumenter. Det ble grunnlagt i 1917 som Nihon (Nippon); firmaet skiftet navn til Nikon Corporation etter sine Nikon-kameraer i 1988. Nikon er et selskap i Mitsubishi-gruppen.
Nikon produserer idag flere speilreflekskamera, f.eks. Nikon F6 – Nikon FM10 og digitale speilreflekskameraer som Nikon D40/D40x – Nikon D80 – Nikon D200 – Nikon D300/D300S – Nikon D2H/D2X/D2Xs – Nikon D3/D3X/D3S –
Nikkor er Nikons objektivmerke der F-fatningen er standarden for speilrefleksobjektiver. Her finnes objektiver med brennvidder fra 6mm til 2000mm og en rekke spesialobjektiver laget for medisinske formål og andre forskningsformål Nikkor produserer også optikk for storformatkameraer.
Hit
Hīt eller Heet (arabisk: هيت‎) er en irakisk by i guvernementet al-Anbar. Den ligge ca 40 kilometer nordvest for guvernementshovedstaden Ramadi og hadde i 2003 over 34.000 innbyggere.
Hīt ligger ved floden Eufrat. Byen ble anlgt på to høyder ved siden av antikkens bosetning Is. Brønnene i området gårt tildels tilbake til minst tusen år før Kristus, og var i bruk da Babylon ble bygd opp.
Den er sentralt i et jordbruksområde, og her er det også oljeledninger som fører over elven og fører videre til Middelhavet. Tidligere var byen også et viktig navigasjonssentrum for elvebåtene,en trafikk det er gått kraftig tilbake med.
Rundt 30 kilometer nordøst for byen ligger den inntil 2500 kvadratkilometer atore Thartharsjøen.
Hit har toforbindelser mor nord, sør og vest. Parallelt til nord-sør-strekningen løper Highway 12, som fører de 240 kilometrene fra Ramadi til grensen til Syria. Øst for Eufrat er det også en god vei.
Afrika
<div style="float: right; margin: 0 0 1em 2em; width: 20em; text-align: right; font-size: 0.86em; line-height: normal;"> <div style="border: 1px solid #ccd2d9; background: #f0f6fa; text-align: left; padding: 0.5em 1em; text-align: center;"> Afrika
Afrika er en verdensdel som strekker seg i alt 8,000 km fra nord til sør med ekvator omtrent på midten og med hav på alle kanter bortsett fra ved Suezkanalen i Egypt. Klimaet er tropisk rundt ekvator og subtropisk lengst i nord og sør. Middeltemperaturen er derfor høy over hele kontinentet, men nedbørsmengden og -mønsteret varierer stort fra regnskog til ørkenområder, fra kyst til innland, fra nord til sør. Afrika har flere stater enn noe annet kontinent, med sine 48 kontinentale stater og seks øystater.
Omar Sharif
Omar Sharif (arabisk: عمر الشريف‎), opprinnelig Michael Demitri Shalhoub (født 10. april 1932 i Alexandria i Egypt, død 10. juli 2015 i Kairo) var en egyptisk skuespiller som var best kjent for roller i klassikere som Doctor Zhivago og Lawrence of Arabia. Sistnevnte ble han også nominert til Oscar for. Han har vunnet tre Golden Globe-priser.
Afrika
Kontinentet har vært hardt rammet av krig helt siden europeerne begynte å kolonisere det. Noe av grunnen har vært den måten europeerne delte opp koloniområdene på. Grunnlaget for deres grenser ble lagt «med linjal» på Berlin-konferansen fra 1884 til 1885 uten hensyn til naturlige og tradisjonelle skillelinjer. I mange tilfeller førte dette til at hele folk og stammer ble splittet mellom to eller flere land, og i andre tilfeller førte det til at to eller flere folk som i generasjoner hadde ligget i strid med hverandre havnet i samme land.
Omar Sharif
Bakgrunn
Sharif kom fra en libanesisk melkittisk-katolsk innvandrerfamilie som drev med handel med edle tresorter. Han studerte matematikk og fysikk i Kairo og arbeidet kveldstid og etter universitetet først i farens trehandel i bydelen Al Manasra.
Cato Isaksen
Cato Isaksen er hovedpersonen i Unni Lindells politiromanserie. Politietterforskeren Cato Isaksen har vært en gjennomgangsfigur i flere av Unni Lindells romaner.
Omar Sharif
Karriere
Sharif startet sin skuespillerkarriere i 1953 med en rolle i den egyptiske filmen Sira`a Fi al-Wadi, (Engelsk, The Blazing Sun / Struggle in the Valley / Fight in the Valley). En rekke egyptiske produksjoner fulgte denne. Han hadde en hovedrolle sammen med sin kone, den egyptiske skuespillerinnen Faten Hamama, i flere filmer som romantisk hovedrolleinnehaver. Andre filmer inkluderer Ayyamna el helwa (Our Best Days, 1955), (som også hadde sangeren Abdel Halim Hafez i en av hovedrollene), La anam (I Don't Sleep, 1958), Sayedat el kasr (Lady of the Castle, 1959) og Anna Karenina adapsjonen Nahr el hub (The River of Love, 1961).
Afrika
Mennesket er etterkommer av tidlige hominider som levde i det sentrale Øst-Afrika for 7 millioner år siden. De eldste menneskefunnene der er over 200 000 år gamle.
Cato Isaksen
Det har også blitt laget krimserier for fjernsyn med utgangspunkt i romanene om Cato Isaksen, med Reidar Sørensen i hovedrollen.
Cato Isaksen på TV
Vinteren 2010 viste NRK miniserien Honningfellen, som bestod av tre timelange episoder basert på Unni Lindell «Cato Isaksen»-roman Honningfellen. Serien var regissert av Per-Olav Sørensen. f
Afrika
Etymologi
«Africa» var opprinnelig navnet på en romersk provins som omfattet kontinentets nordlige middelhavskyst. Etter hvert er det blitt navnet på hele kontinentet, inkludert det som i dag gjerne kalles Afrika sør for Sahara.
Navnet kom inn i det vestlige vokabular gjennom romerne, som brukte navnet Afrika terra, «landet til afri» (flertall av afer), som beskrivelse av de nordlige delene av kontinentet. Provinsen het Africa, og hovedsetet var Karthago, som tilsvarer dagens Tunisia.
Afriene var en stamme, trolig berber, som holdt til i Nord-Afrika, i området rundt Karthago. Opprinnelsen til ordet Afer kan trolig kobles til det fønikiske afar (støv), som også finnes i de fleste andre semittiske språk.
Noen andre etymologier som er foreslått, og som er blitt grundig debattert er:
Oldtidens Afrika lå vest for Egypt, mens «Asia» ble brukt som beskrivelse av Anatolia og landene i øst. Opprinnelig hadde Egypt og Levanten en slags mellomposisjon mellom disse to områdene, men da Egypt ble en del av perserriket, kom det under den løse definisjonen av Asia. En absolutt linje mellom de to verdensdelene ble dratt av geografen Klaudios Ptolemaios (85–165), og gjorde Suez og Rødehavet til grense mellom Asia og Afrika.
Geografi
Afrikas største land er Algerie og det minste landet er Seychellene, en øygruppe utenfor østkysten av kontinentet. Den minste nasjonen på fastlandet er Gambia.
Klimaet i Afrika er tropisk, det vil ifølge Köppens system for klimaklassifikasjon si et ikke-tørt klima hvor alle 12 måneder i året har en middeltemperatur som overstiger 18 °C, og subtropisk (varmt, med høy luftfuktighet og mye regn) lengst i nord og sør.
Det høyeste fjellet i Afrika er Kilimanjaro, det ligger i Tanzania, og er 5895 moh., og den største innsjøen er Victoriasjøen som ligger i Uganda, Tanzania og Kenya, og er omtrent 68 800 km². Laveste punkt er Assalsjøen i Djibouti med 155 meter under havet.
De lengste elvene i Afrika er Nilen (6 719 km), Kongo (4 700 km), Niger (4 180 km), Zambesi (2 736 km), Oranje (2 200 km), Kasai (2 153 km), Ubangi (1 980 km), Senegal (1 790 km) og Limpopo (1 750 km).
Historie
Ifølge evolusjonsteorien er Afrika menneskehetens vugge på jorden, siden arten menneske stammer fra dette kontinentet. I løpet av midten av det 20. århundre oppdaget antropologer mange fossiler og bevis for at mennesker var til stede kanskje så tidlig som for syv millioner år siden. Fossilrester av flere arter av tidlige apelignende mennesker som er antatt å ha utviklet seg til dagens mennesker, som Australopithecus afarensis (datert til ca. 3,9 til 3 millioner år f.Kr., Paranthropus boisei (ca. 2,3-1,4 millioner år f.Kr.) og Homo ergaster (ca. 600 000-1,9 millioner år f.Kr.) har blitt oppdaget.
Ishango-beinet, datert til rundt 25 000 år siden, viser merker som er matematiske symbol. Gjennom menneskehetens oldtid, hadde Afrika (som alle andre kontinenter) ingen nasjonalstater og var i stedet befolket av grupper av jegere og samlere som khoisan.
Tidlige sivilisasjoner og handel
Rundt 3300 f.Kr. åpner de historiske nedtegnelsene i Afrika med oppkomsten av skriveferdigheten i den faraostyrte sivilisasjonen i Egypt som fortsatte, med varierende grad av innflytelse over andre områder, frem til 343 f.Kr. Viktige sivilisasjoner i forskjellige tider omfatter blant annet Kartago, kongedømmet Aksum, de nubiske kongedømmene, rikene til Sahel (Kanem-Bornu, Ghana, Mali og Songhai), Great Zimbabwe og Kongo.
Afrika før kolonitiden hadde kanskje så mange som 10 000 forskjellige stater og politiske enheter karakterisert av forskjellige politiske organisasjoner og styre. Disse inkluderte familiegrupper av jegere og samlere som san-folket i det sørlige Afrika, større, mer strukturerte grupper som familieklanene til bantu-språklige mennesker i det sentrale og sørlige Afrika og tungt strukturerte grupper på Afrikas horn, de saheliske kongedømmene og autonome bystater som swahili-folkets handelsbyer langs kysten av det østlige Afrika, hvis handelsnettverk strakte seg så langt som til Kina.
I 1482 etablerte portugiserne de første av mange handelsstasjoner langs Guineakysten ved Elmina. De viktigste varene en handlet i var slaver, gull, elfenben og krydder. Den europeiske oppdagelsen av Amerika i 1492 ble fulgt av stor utvikling i slavehandel som før portugisernes tid, hadde vært nesten eksklusivt ført over land og hadde aldri blitt begrenset til ett kontinent.
Slaveri begynte å fases ut i Europa og Amerika tidlig i det 19. århundre, noe som førte til en dramatisk endring i økonomien til kyststater som Dahomey og Ashanti.
Utforsking
I midten av det 19. århundre begynte europeiske og særlig britiske utforskere å interessere seg i å utforske hjertet av kontinentet og åpne området for handel, gruvedrift og annen kommersiell utvinning. I tillegg var der et ønske om å konvertere innbyggerne til kristendom. Det sentrale området i Afrika var fremdeles stort sett ukjent for europeerne på denne tiden. David Livingstone utforsket kontinentet mellom 1852 og hans død i 1873, og han ble den første europeer som fikk se Victoriafallene. Et hovedmål for utforskerne var å lokalisere kilden for Nilen. Ekspedisjoner av Burton og Speke (1857–1858) og Speke og Grant (1863) lokaliserte Tanganyikasjøen og Victoriasjøen. Sistnevnte ble til slutt påvist å være Nilens kilde. Med etterfølgende ekspedisjoner av Baker og Stanley, var Afrika godt utforsket på slutten av århundret og dette banet vei for koloniseringen som fulgte.
Kolonialisme og «kappløpet om Afrika»
Sent i det 19. århundre, satte de europeiske kolonimaktene i gang et betydelig «kappløp om Afrika» og okkuperte nesten hele kontinentet, skapte mange koloniale nasjonalstater og etterlot bare to uavhengige nasjoner: Liberia, den fargede amerikanske kolonien, og det ortodokse kristne Abessinia (Etiopia). Denne koloniokkupasjonen fortsatte til etter avslutningen av andre verdenskrig, da alle kolonistatene gradvis skaffet seg uavhengighet.
Kolonialisme hadde en destabiliserende effekt på det som hadde vært et antall etniske grupper som fremdeles merkes i afrikansk politikk. Før den europeiske innflytelsen, var ikke nasjonalgrenser til stor bekymring, da afrikanerne vanligvis fulgte praksisen fra andre deler av verden, som Den arabiske halvøy, hvor en gruppes territorium var flytende med dens militære innflytelse og handelsinnflytelsen. Europeernes insistering på å trekke opp grenser rundt territorium for å isolere dem fra andre kolonimakter hadde ofte den effekten at de separerte politiske grupperinger, eller tvang tradisjonelle fiender til å leve side om side uten noen buffersone mellom dem. Selv om Kongo-elven ser ut til å være en naturlig geografisk grense, var der grupper som ellers delte språk, kultur eller andre likheter og som bodde på begge sider. Delingen av landet mellom Belgia og Frankrike langs elven isolerte disse gruppene fra hverandre. De som bodde i saharisk eller sub-saharisk Afrika og handlet på tvers av kontinentet i århundrer, krysset grenser som bare eksisterte på europeiske kart.
I nasjoner som hadde betydelige europeiske befolkninger, for eksempel Rhodesia og Sør-Afrika, ble systemer av andregrads borgerskap ofte innført for å gi europeere politisk makt som gikk langt utover deres antall. I fristaten Kongo, som var kong Leopold IIs personlige eiendom, ble den innfødte befolkningen underlagt umenneskelig behandling og nær slavestatus med tvangsarbeid. Men linjene ble ikke alltid trukket på tvers av raser. I Liberia klarte etterkommerne av amerikanske slaver å ha et politisk system i over 100 år som gav eksslaver og innfødte i området omtrent lik lovgivende makt til tross for at tidligere slavene var undertallige i ti til en i den generelle befolkningen. Inspirasjonen for dette systemet var USAs senat som hadde balansert makten til frie og slavestater til tross for den mye større befolkningen i den frie.
Europeerne forandret ofte maktbalansen, skapte etniske skiller hvor det tidligere ikke hadde eksistert noen og introdusert en skadelig klassedeling for de innfødte innbyggerne i områdene de kontrollerte. I det som nå er Rwanda og Burundi hadde to etniske grupper, hutuer og tutsier, smeltet til en kultur innen tyske kolonister tok kontroll over regionen i det 19. århundre. De var ikke lenger delt av etnisitet på grunn av ekteskap på tvers av gruppene og sammenblandingen av kulturell praksis hadde over århundrer fjernet synlige kulturelle skillelinjer. Etter at territoriet ble gitt til Belgia etter første verdenskrig, innførte de en politikk av rasekategorisering ettersom rasebasert kategorisering og filosofi var en del av den europeiske kulturen på den tiden. Begrepet hutu henviste opprinnelig til nordøstlige kvegbaserte stammer som hadde migrert inn i regionen senere. Begrepet ble til slutt et begrep for de innfødte beskrev en persons økonomiske klasse. Individer som eide rundt ti eller flere kveg ble regnet som tutsi, og de med færre ble regnet som hutu, uten tanke for opphav. Dette var mer en tommelfingerregel, og en kunne gå fra å være hutu til tutsi og omvendt.
Belgierne introduserte et rasesystem. Individene som hadde karakteristikker som europeerne likte, lysere hud, den rette høyden, smale neser osv, ble gitt makt blant de koloniserte folkene. Belgierne besluttet at disse trekkene var mer ideelt Hamitiske, og videre mer ideelt europeiske og tilhørte de folkene som var nærmest tutsi i opphav. De innførte en politikk med å dele ut identifiseringskort basert på denne filosofien. De som var nærmest idealet ble proklamert tutsi og de som var forskjellig fra idealet ble proklamert hutu.
Afrika etter kolonitiden
I dag har Afrika 54 uavhengige land som stort sett har grensene som ble trukket opp under europeisk kolonialisme.
Siden kolonitiden har afrikanske stater jevnlig vært rammet av ustabilitet, korrupsjon, voldeligheter og maktkamper. Det store flertallet av afrikanske nasjoner er republikker som opererer under en eller annen form for presidentsystem i styret. Få nasjoner i Afrika har klart å opprettholde demokratiske styresett, og mange har i stedet gått gjennom en serie brutale statskupp og militære diktatur. Et antall afrikanske politiske ledere var militære generaler som var dårlig utdannet og ignorante på styresaker. Stor ustabilitet var derimot resultatet av marginaliseringen av andre etniske grupper under disse lederne. Mange politikere brukte maktposisjonen til å utløse etniske konflikter som hadde blitt forsterket, eller til og med skapt, gjennom kolonistyret. I mange land ble militæret sett på som den eneste gruppen som effektivt kunne opprettholde ro og orden, og det hersket mange nasjoner i Afrika i 1970-årene og tidlig 80-årene. I perioden fra slutten av 1960-årene hadde Afrika mer enn 70 kupp og 13 attentat på presidenter.
Konflikter i den kalde krigen mellom USA og Sovjetunionen, i tillegg til politikken til IMF, spilte også en rolle på ustabiliteten. Da et land ble uavhengig for første gang, ble det ofte forventet at det skulle slutte seg til en av supermaktene. Mange land i Nord-Afrika fikk sovjetisk militærstøtte, mens mange i det sentrale og sørlige Afrika var støttet av USA, Frankrike eller begge. 1970-årene så en eskalering ettersom nye uavhengige Angola og Mosambik sluttet seg til Sovjetunionen og vesten og Sør-Afrika forsøkte å begrense sovjetisk innflytelse. Grensestrider og territorielle disputter var også vanlige, da de europeiske grensene til mange nasjoner ble utfordret gjennom bevæpnede konflikter.
Politikk
Styresmaktens mislykkede politikk og politisk korrupsjon har resultert i mange utstrakte hungersnøder, og betydelige deler av Afrika har fortsatt distribusjonssystemer som ikke er i stand til å levere ut nok mat eller vann slik at befolkningen kan overleve. Det som før kolonialismen hadde vært kilden for 90 % av verdens gull, ble det fattigste kontinentet i verden. Dets tidligere rikdommer kom andre kontinenter til gode. Spredningen av sykdommer herjer også, særlig spredningen av humant immunsviktvirus (HIV) og den tilhørende aids som har blitt en dødelig epidemi på kontinentet. Til tross for tallrike vansker, har der vært tegn til at kontinentet kan ha håp for fremtiden. Demokratiske styresett ser ut til å være i ferd med å spre seg, selv om de fortsatt ikke er flertallet. National Geographic hevder at 13 afrikanske nasjoner kan regnes som virkelig demokratiske. I tillegg har mange nasjoner anerkjent grunnleggende menneskerettigheter for alle borgere, selv om de i praksis ikke alltid blir anerkjent, og har opprettet rimelig uavhengige domstoler.
Der er klare tegn til økte nettverk blant de afrikanske organisasjonene og statene. I borgerkrigen i Den demokratiske republikken Kongo (tidligere Zaire), ble et halvt dusin afrikanske naboland involvert fremfor intervensjon fra rike, ikke-afrikanske land (se også den andre krigen i Kongo). Siden konflikten begynte i 1998, har de beregnede tallene for antall omkomne nådd 3,5 millioner. Dette kan spille en lignende rolle som andre verdenskrig for Europa, hvor folkene i nabolandene etter krigen bestemte seg for å integrere sine samfunn på en slik måte at krig mellom dem ble like utenkelig som krig mellom for eksempel Frankrike og Tyskland ville være i dag. Politiske organ som Den afrikanske union gir også håp om større samarbeid og fred mellom kontinentets mange land. Utstrakte brudd på menneskerettighetene foregår fremdeles i flere deler av Afrika, ofte under overoppsyn av staten. De fleste av disse bruddene skjer av politiske årsaker, ofte som et resultat av borgerkrig. Land hvor betydelige menneskerettighetsbrudd har blitt rapportert nylig inkluderer Den demokratiske republikken Kongo, Sierra Leone, Liberia, Sudan og Elfenbenskysten.
Økonomi
Afrika er verdens fattigste bebodde kontinent, hovedsakelig på grunn av kolonialismen og dets resulterende korrupte regjeringer og despotisme. Ifølge FNs utviklingsrapport i 2003, var verdens 25 minst utviklede nasjoner (nr 151 til 175) alle afrikanske.
Mens rask vekst i Kina, og nå India, og moderat vekst i Latin-Amerika, har løftet millioner over marginale livsvilkår, har Afrika gått tilbake med hensyn til handel, investeringer og inntekt per innbygger. Denne fattigdomen har utstrakte effekter, inkludert lavere forventet levealder, vold og ustabilitet, faktorer som er sammenbundet med kontinentets fattigdom.
Noen områder, særlig Botswana og Sør-Afrika, har opplevd økonomisk suksess, inkludert åpningen av børs. Dette er hovedsakelig på grunn av deres naturressurser da de er verdens ledende produsenter av både gull og diamanter, og delvis på grunn av deres veletablerte lovverk. Sør-Afrika har også adgang til finansiell kapital, tallrike markeder og dyktige arbeidere. Tiår av apartheid etterlot seg både en arv av sosialt skille og raseskille, men også en svært stor og svært dyktig hvit befolkning og en infrastruktur i store deler av landet på linje med den vestlige verden. Andre afrikanske land gjør lignende fremskritt, som Ghana, mens atter andre som f.eks Egypt, har en lengre historie av kommersiell og økonomisk suksess.
Nigeria sitter på en av de største oljereservene i verden og er det mest folkerike landet i Afrika med en av de raskest voksende økonomiene i verden.
Fra 1995 til 2005 tok økonomisk vekst tak med et gjennomsnitt på 5 % i 2005. Men noen land opplever mye høyere vekst (over 10 %), særlig Angola, Sudan og Ekvatorial-Guinea som alle tre nylig har begynte å utvinne sine petroleumsreserver.
Lena (tettsted)
Lena er et tettsted og administrasjonssenteret i Østre Toten kommune i Innlandet. Lena tettsted har innbyggere per 1. januar. Navnet kommer av Lenaelva og ble først innført av NSB som navn på jernbanestasjonen i tettstedet i 1902.
Omar Sharif
Karriere
Han konverterte fra kristendommen til islam for å kunne gifte seg med skuespillerinnen Faten Hamama, og det var i denne forbindelse han også tok navnet Omar Sharif. Senere, etter at dette ekteskapet var endt i skilsmisse, gikk han tilbake til kristendommen.
Afrika
Økonomi
Det har blitt påpekt fra blant annet organisasjonen Tax Justice Network at mange afrikanske land har store problemer med å få inn skatteinntekter fra sine økonomier. Organisasjonen hevder at gjennom omfattende bruk av skatteparadiser klarer store multinasjonale selskap å unndra seg beskatning, noe som igjen går ut over disse landenes utvikling.
Omar Sharif
Karriere
Sharifs første i rolle en engelskspråklig film var skikkelsen Sherif Ali Lawrence of Arabia i 1962. Hans tolkning av rollen resulterte i en Oscar-nominasjon for beste mannlige birolle, en Golden Globe Award for Best Supporting Actor - Motion Picture, en «Most Promising Newcomer award». Sharif spilte tittelrollen i filmen Doctor Zhivago av David Lean i 1965. Hans beslutning om å ta hovedrollen i William Wylers Funny Girl med Barbra Streisand skal angivelig ha gjort Egypts regjering sint da Streisand støttet staten Israel.
Etter et tiår da han sjelden opptrådte på skjermen, mottok Sharif i 2003 applaus for sin rolle i den franske filmatiseringen av romanen Monsieur Ibrahim et Les Fleurs du Coran som en muslimsk tyrkisk kjøpmann som blir en farsfigur for en jødisk gutt.
Afrika
Matvareproduksjonen i Afrika
Mellom 70–80 % av befolkningen i Afrika arbeider innen landbruket, som stort sett blir drevet etter tradisjonelle metoder. Småbruk står for 90 % av jordbruksproduksjonen i verdensdelen.
Det kommersielle landbruket er ikke innstilt på produksjon av mat, men har i stedet konsentrert seg om produktene kakao, kaffe samt bomull.
Produksjonsveksten per år ligger på 2–2,5 %. Dersom en tar hensyn til befolkningsveksten har produksjonen per person av den grunn falt med 5 % de seneste tyve årene.
Nærmere 200 millioner personer, 1⁄3 av befolkningen i Afrika, er underernært.
Afrika importerer per 29. august 2008 25 % av sitt matvareforbruk.
Demografi
Afrikanerne kan grupperes etter om de lever nord eller sør for Sahara, disse gruppene kalles henholdsvis nordafrikanere og subsahariske afrikanere. Afroasiatisk språklige folkeslag dominerer i Nord-Afrika, mens Afrika sør for Sahara er dominert av et antall befolkninger gruppert etter deres språk, Niger-Kongo i Vest-Afrika, nilosaharisk på det østlige høylandet og khoisan i sør.
Bantuspråklige (del av Niger-Kongo familien) tilhører majoriteten i det sørlige, sentrale og østlige fastlandet i Afrika. Men der er også flere nilogrupper i Øst-Afrika og noen få gjenværende opprinnelige khoisan (san eller buskmenn) og pygmefolkeslag i henholdsvis det sørlige og sentrale Afrika. Bantuspråklige afrikanere dominerer også i Gabon og Ekvatorial-Guinea og finnes i deler av det sørlige Kamerun og sørlige Somalia. I Kalahari-ørkenen i det sørlige Afrika, har folkeslag kjent som buskmenn («san» som er nært i slekt med, men forskjellige fra, «hottentotter») lenge vært til stede. San er fysisk forskjellige fra andre afrikanere og er det opprinnelige folkeslaget i det sørlige Afrika. Pygmeer er det opprinnelige folkeslaget i det sentrale Afrika som bodde der før bantumigrasjonen.