cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spectre
Handling
Ringen gir Bond innpass på et møte i Roma som Sciarras enke har fortalt om, men Bond jages ut og rømmer til Østerrike. Der viser det seg at herr White, en mellomleder i SP.E.C.T.R.E. ( SPecial Executive for Counter-intelligence, Terrorism, Revenge and Extorsion), er døende. Sammen med Whites datter oppsøker Bond den tekniske eksperten Q, som finner datafiler i blekksprutringen. Q sier de må reise til Marokko, men der tas de til fange, og havner i et ørkenkrater der Franz Oberhauser avslører at SP.E.C.T.R.E. har skumle planer om å gjennomføre angrep verden over. Så bærer det til London der de arresterer skurkene og kjører derfra i en Aston Martin DB5.
Seiling under Sommer-OL 2016 – Laser
Herrenes Laser i seiling under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro fant sted mellom 8. og 15. august på Marina da Glória. Alle planlagte elleve seilasene, inkludert en medaljeseilas, ble gjennomført. Det var planlagt to seilaser hver dag, unntatt 11. og 14. august som var reservedager, og medaljeseilasen 15. august.
Fra Norge deltok Kristian Ruth. Australske Tom Burton vant med 73 poeng.
Resultater
Endelige resultater. Første båt i mål får ett poeng, andre to og så videre. Båten med færrest poeng vinner. Det dårligste resultatet strykes.
Yūki Ishikawa
Yūki Ishikawa (født 11. desember 1995) er en japansk volleyballspiller.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i kvartfinalen.
Kongsvoll fjellhage
Kongsvoll fjellhage er en åtte dekar stor fjellhage som ligger 890 moh., ved Kongsvold Fjeldstue på Dovre. Det er en naturhage med lokal flora og vegetasjon. Fjellhagen hørte organisatorisk inn under NTNU Vitenskapsmuseet til 2020.
I alt er det ca. 300 arter av karplanter i hagen, i tillegg til mange moser og lavarter. De aller fleste plantene er kommet til naturlig, og informasjonsskilt settes opp der plantene vokser, også soppartene får skilt. Noen planter er også nyetablert i området. Bestyrer Prestø merker enkelte arter med rød kant på skiltene. Det gjelder planter som står på Norsk rødliste for arter over arter som er sårbare i norsk natur, for eksempel mogop og malurt.
Hagen viser planter som vokser i skyggefulle berg, fuktige søkk, på tørre rabber og knauser og ved bekker, og det er et nettverk av stier i området.
Fjellhagen ble opprettet i 1992 av Simen Bretten, som var styrer på Kongsvoll biologiske stasjon. Dette nyanlegget erstattet en tidligere fjellhage som ble opprettet i 1924 av botanikeren Thekla Resvoll. Denne fjellhagen lå ved Kongsvoll stasjon. Resvoll var en av de første norske kvinner i akademia, og i 1953 ble det reist et minnesmerke over henne ved jernbanestasjonen. Minnesmerket ble senere flyttet til den nyanlagte hagen.
Den tidligere fjellhagen ble drevet av Universitetet i Oslo fram til 1975, deretter av Universitetet i Trondheim, fra 1996 integrert i Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). NTNU sluttet i drifte både fjellhagen og Kongsvoll biologiske stasjon våren 2020.
S’il vous plaît
«S'il vous plaît» (fransk for vær så snill) er en norsk slagerlåt fra 1961. Melodien ble skrevet av Sven Lange, mens Per Lillo-Stenberg skrev teksten. Sangen kom på tredjeplass i Melodi Grand Prix 1961, den norske uttakingen til Eurovision Song Contest 1961 i Cannes i Frankrike. Etter den norske finalen ble sangen spilt inn på singel med Per Asplin. «S'il vous plaît» fikk nytt liv 26 år senere da tekstforfatterens sønn, Lars Lillo-Stenberg, spilte den inn på nytt med bandet deLillos. Den nye versjonen nådde en tiendeplass på VG-lista høsten 1987.
Per Asplins versjon fra 1961
Sangen var en av 349 melodier som ble sendt inn til NRKs sangkonkurranse Melodi Grand Prix 1961, og den ble plukket ut som en av fem finalister. Konkurransen ble arrangert på NRK Marienlyst lørdag 18. februar 1961.
På 1960- og 1970-tallet ble finalelåtene framført to ganger, først med én artist og et mindre orkester, deretter med en ny artist, akkompagnert av Kringkastingsorkestret. I 1961 var det Willy Andresens kvartett som var det lille orkesteret. Ordningen ble importert fra svenske Melodifestivalen og skulle gi jurymedlemmene et bedre beslutningsgrunnlag når de skulle vurdere bidragene. Systemet med lite og stort orkester ble brukt nesten hvert år fram til 1977, da NRK avskaffet ordningen for godt.
«S'il vous plaît» ble først framført av Svein Nilsen med lite orkester, og deretter av Per Asplin med Kringkastingsorkestret. I avstemningen fikk sangen 59 poeng fra de ti jurymedlemmene og endte på tredjeplass i konkurransen. Vinneren ble «Sommer i Palma», som dermed ble Norges bidrag i den internasjonale finalen.
deLillos' versjon fra 1987
Tekstforfatter Per Lillo-Stenbergs sønn, Lars Lillo-Stenberg børstet i 1987 støv av farens sang fra 1961. Sammen med bandet sitt, deLillos, spilte han inn «S'il vous plaît» på singel i 1987, i en mer rockete versjon enn originalen fra 1961.
1987-utgaven er nok den mest kjente versjonen av «S'il vous plaît», og den nådde en tiendeplass på VG-lista høsten 1987. Den originale versjonen fra 1961 tok seg aldri inn på VG-lista.
Tekst og handling
Tross den franskspråklige tittelen har sangen norsk tekst, men med et par innslag av franske ord og uttrykk. Sangen handler om en sjømann som har fått landlov mens skipet ligger til kai i en «fransk, liten by». Mens han vandrer gatelangs, finner han kafeen Café de la Paix. Der inne oppdager han en skjønn pike med café-au-lait, og sjømannen prøver å sjekke henne opp og byr henne opp til dans.
Men plutselig dukker forloveden hennes, Frans, opp. Han er en sjalu type som truer med å skyte ned den norske sjømannen. Tross den voldsomme tematikken, kjennetegnes teksten av sine humoristiske vendinger som: «Jeg håpet på en lett og kvikk suksess, for sant å si så er jeg vant til det» og franske uttrykk som «attendez!» og «excusez-moi». I tillegg preges teksten av sjarmerende høflighetsfraser og ord som var typisk for 1950- og 1960-årene. Blant annet sier den hissige forloveden: «Jeg vil Dem nu på flekken skyte ned», og fortsetter: «Vil De ha hull i hode eller kne, eller et annet sted?».
Breidtinden (Balsfjord)
Breidtinden (også skrevet Breitinden) er et fjell i Balsfjord kommune i Troms og Finnmark. Det har en høyde på 1 301 meter over havet og en primærfaktor på 510 meter. Breidtinden ligger innenfor Blåtind skytefelt, nordøst for Blåtindan og rett sør for Ytre Fiskelausvatnet.
Strandsekkeedderkopp
Strandsekkeedderkopp (Clubiona frisia) er en av edderkoppene i gruppen sekkeedderkopper (Clubionidae).
Utseende
Strandsekkeedderkopp er en middelsstor, noe avlang edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene er omtrent jevnstore og ordnet i to tverr-rekker.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Levevis
De bygger ikke fangstnett, men jakter ute i det fri, vanligvis om natten. De bygger seg et sekk- eller rørformet skjulested av edderkoppsilke under steiner, mellom død vegetasjon eller lignende steder. Hunnene lager et reir av gress og blader, holdt sammen med silkespinn. Her legger den eggene sine.
1817 i Russland
Begivenheter i året 1817 i Russland.
Arnfinn Åslund
Arnfinn Aaslund (født 20. mars 1959) er førsteamanuensis ved Høgskolen i Telemark. Han disputerte i 2009 med doktorgradsavhandlingen ''Litteraturens land. Litterær nasjonalitet hos Bjørnson 1856–1859'' ved Universitetet i Oslo. Han har gitt ut flere bøker og artikler om forfatteren. Han regnes blant Norges fremste Bjørnstjerne Bjørnson-kjennere.
Han bruker navneformen Åslund.
Handlenett
Et handlenett er en veske med parallelle håndtak som er festet på sidene av nettet. Handlenett er ofte laget av stoff, men kan også være tilvirket av lær eller plastmateriale. Stoffnett brukes ofte som gjenbrukbare handleposer.
Et strandnett er gjerne et litt større nett som ligner på et handlenett, ofte i bomull eller annet tekstilmateriale, hvor man kan ha med håndkle og strandsaker, eller en rekke andre ting som solkrem og solbriller.
Miljøhensyn
Hvis et handlenett skal være et alternativ til alternativ til en plastpose eller en papirpose, må nettet kunne brukes et visst antall ganger før den kastes.
Ifølge en studie fra det britiske UK Environment Agency måtte et bomullsnett kunne brukes i minst 131 dager før det hadde den samme miljøpåvirkningen som en plastpose.
Haku Ri
Haku Ri (født 27. desember 1990) er en japansk volleyballspiller.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i kvartfinalen.
Volley (tennis)
Volley i tennis er slag som tas før ballen spretter. Volley kjennetegnes ved at det er ikke er en sving, men regnes som et støt. Volley er vanlig å slå framme ved nettet. Det finnes flere typer volley:
Kenta Takanashi
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i kvartfinalen.
MS «Stø Kurs»
Historie
MS «Stø Kurs» ble bygget som MS «Rindagutt» i 1975 ved Eidsvik Skipsbyggeri, som ligger i Uskedalen. Etter bare ett år ble skipet døpt om til MS «Jaro». I 2001 fikk skipet navnet MS «Skagholm», før det til slutt ble til MS «Stø Kurs».
Kirsten de Laender
Kirsten de Laender (født 22. juli 1993 i Herzele) er en belgisk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC3, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese eller andre funksjonshemminger, som ikke greier å holde og kaste ballen selv, men må bruke bocciarenne.
De Laender har cerebral parese, og har en bronsemedalje fra paralympiske sommerleker 2012 i London.
Karriere
Hun deltok i sitt første internasjonale mesterskap da hun deltok i EM i boccia 2009, der hun kom på 21.-plass. Året etter kom hun på 24.-plass i VM i boccia. I 2011 kom hun på 3.-plass i Europa Cup som ble arrangert på Hamar, der hun slo Thomas Jacob i bronsefinalen, og hun kom på 6.-plass i World Cup 2011. Ved utgangen av 2011 var hun rangert som nummer 5 i verden i klassen BC3.
Hun deltok i Paralympiske sommerleker 2012 i London. I parkonkurransen i klassen BC3 fikk Belgia bronsemedalje, der hun spilte sammen Pieter Cilissen og Pieter Verlinden. Belgia slo her Sør-Korea 4-3 i bronsefinalen, etter å ha tapt 0-7 for Hellas i semifinalen. Individuelt kom hun på 6.-plass, etter at hun tapte kvartfinalen 1-4 for José Macedo, og hun tapte for Grigorios Polychronidis i kampen om 5.-plassen i plasseringsspillet.
Skjeggenesøya
Skjeggenesøya er ei innlandsøy i innsjøen Setten i Aurskog-Høland i Viken. Øya har tidligere vært bebodd, men i dag er det kun to fritidsboliger på øya.
TAS-klassifikasjon
TAS-klassifikasjon er innenfor geologien et system for å identifisere og gruppere mange typer av vulkanske bergarter, en undergruppe av de magmatiske bergarter. TAS står for totalt alkali-silikat-innhold, altså bergartens innhold av kalium og silisium (SiO2). Dette innholdet er viktig for bestemmelsen av bergartenes mineralogiske sammensetning, særlig etter at kjemisk analyse er gjennomført. Systemet er ikke perfekt, og mange geologer har understreket at TAS-systemet bare er en av flere metoder som bør følges ved gruppering og identifikasjon av bergarter. Systemet kan heller ikke brukes til å klassifisere alle vulkanske (eruptive) magmatiske bergarter - noen kan ikke identifiseres etter denne metoden i det hele tatt mens andre vil trenge tilleggsanalyse av kjemiske, mineralogiske eller teksturelle egenskaper.
TAS-systemet brukes vanligvis som et alternativ når ikke QAPF-diagram eller andre feltmetoder gir identifikasjon av bergarten. Før analysen tas i bruk må bergartens mineralinnhold fastslås slik at de ulike grunnstoffer i sum utgjør 100% eksklusive vann og karbondioksid.
TAS-diagrammet
Navn etter Le Maitre (red), 2002 for områdene i TAS-diagrammet:
Man regner en bergart som natriumrik når innholdet av Na2O-2 er større enn innholdet av K2O.
Man regner en bergart som kaliumrik når innholdet av Na2O-2 er mindre enn innholdet av K2O.
Skogbrannen i Västmanland i 2014
Skogbrannen i Västmanland brøt ut 31. juli 2014 på et hugstfelt på grensen mellom Sala og Surahammar kommuner i det midtre Sverige. Det var den største skogbrannen i Sverige i nyere tid. Den sjette dagen var 15,000 hektar skog angrepet. Brannen ble klassifisert som en nasjonal katastrofe.
Brannen oppsto etter lengre tid med tørke og høye temperaturer i skogsområdet øst for Virsbo. Den tredje branndagen brant 20 km², men den femte dagen hadde brannen spredt seg til et område på 100 km² til skogsområdet øst mot Fläcksjön vest for Sätra brunn. Sterk vind, hovedsakelig fra sørøst, gjorde at brannen spredte seg hurtig.
11. august ble brannen oppgitt å være under kontroll, og 11. september ble slokningsarbeidet offisielt avsluttet.
4. august
Mandag 4. august ble rundt 1,500 mennesker evakuert som følge av brannen. Røykutviklingen var stor, med nedslag over et veldig område. Fra tidlig 5. august meldte mange om brannrøyk og nedfall av sot i Nordland, først fra Skaiti i Saltdal. Helt til Bodø, 1 000 km unna, skal det har vært røyklukt fra brannen. Meteorologiske beregninger viser ved modellering at røyken spredte seg helt til Norskehavet og Barentshavet.
Fra den femte branndagen ble det satt inn 13 helikoptre som bekjempet brannen fra luften. Totalt var det satt inn rundt 100 personer i redningsarbeidet, og disse kom fra den svenske redningstjenesten i de rammede områdene, samt fra blant annet Eskilstuna, Strängnäs, Enköping, Gotland, Västerås, Rättvik og Storstockholm. I redningsarbeidet inngikk også flere private aktører, det svenske forsvaret (inklusive Svenska hemvärnet) og Helikopterflottiljen i Svenska flygvapnet), og Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. De første dagene bisto lokale bønder med å transportere vann med sine traktorer.
5. august
5. august 2014 ble ytterligere 4,500 beboere bedt om å umiddelbart å evakuere fra tettstedet Norberg.
Eieren av Engelsbergs bruk, Nordstjernan AB, gikk på den sjette dagen inn med to egne helikoptre, men ble hindret av den kraftige røykutviklingen. Samme dag deltok rundt 200 personer i redningsarbeidet.
Slokningsarbeidet avsluttet
11. august ble brannen oppgitt å være under kontroll, og 11. september ble slokningsarbeidet offisielt avsluttet.
Knut Waterloo
Knut Kuvås Waterloo (født 27. april 1953) er en norsk spesialist i klinisk psykologi og nevropsykologi. Waterloo er professor i psykologi ved Institutt for psykologi ved Universitetet i Tromsø og ved Nevrologisk avdeling ved Universitetssykehuset Nord-Norge.
Han disputerte for dr.philos-graden 18. juni 2002 med avhandlingen Neuropsychological function in Systemic Lupus Erythematosus.
VM i orientering 2012
Verdensmesterskapet i orientering 2012 (WOC 2012) var det 29. verdensmesterskapet i orientering. Mesterskapet ble arrangert i Lausanne, Sveits.
Deltagende nasjoner
Totalt 334 deltagere fra 47 nasjoner deltok i mesterskapet. Det var to nasjoner færre enn i det foregående verdensmesterskapet i 2011. Antall utøvere fra hver nasjon i parentes. Nasjoner som deltok for første gang er markert med fet skrift.
Sprint
Sted: Lausanne
Dato: 14. juli 2012 Distanse: Menn: 4 200 m, 20 poster, Kvinner: 3 700 m, 19 poster Resultater:
Mellomdistanse
Sted: Lausanne
Dato: 17. juli 2012 Distanse: Menn: 6 500 m, 20 poster, Kvinner: 5 500 m, 18 poster Resultater:
Langdistanse
Sted: Lausanne
Dato: 19. juli 2012 Distanse: Menn: 18 300 m, 28 poster, Kvinner: 12 400 m, 23 poster Resultater:
Stafett
Sted: Lausanne
Lyngsekkeedderkopp
Lyngsekkeedderkopp (Clubiona trivialis) er en av edderkoppene i gruppen sekkeedderkopper (Clubionidae).
Utseende
Lyngsekkeedderkopp er en middelsstor, noe avlang edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene er omtrent jevnstore og ordnet i to tverr-rekker.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Levevis
De bygger ikke fangstnett, men jakter ute i det fri, vanligvis om natten. De bygger seg et sekk- eller rørformet skjulested av edderkoppsilke under steiner, mellom død vegetasjon eller lignende steder. Hunnene lager et reir av gress og blader, holdt sammen med silkespinn. Her legger den eggene sine.
Aguinaldo
Aguinaldo Det er en sjanger av venezuelansk kulturell og tradisjonell musikk populær i Latin-Amerika.(også kjent på Filippinene som også var del av spanske kolonivelde) som bygger på gamle spanske julesanger. Den blir tradisjonelt fremført ved juletider av parrandas, uformelle grupper av familie og venner som går fra hus til hus og synger. Begrepet kan forsåvidt også vise til for eksempel julegaver, for eksempel pengegaver.
Bakgrunn, egenart
Aguinaldoen bygger på den gamle iberiske musikkform villancico, som i dag typisk betyr 'julesang' på spansk. Musikken blir spilt i samband med julehøytiden og helligtrekongersdagen 6. januar.
Man kan fremføre aguinaldo i omvandrende grupper som går julebukkaktig fra hus til hus, overrasker verten med sang, og får servering for fremføringen. Sangene blir også sunget i kirker. I tillegg blir det spilt mye aguinaldo på radio ved julehøytidene.
Tradisjonelle instrument er klimpreinstrumentene bordonúa, tiple og cuatro, blåseinstrumentet carracho eller güiro og rytmeinstrumentet maracas. I nyere tid har gitaren ofte erstattet bassgitaren bordonúa. I dag er det også vanlig å bruke trommer kalt pandereta plenera, messingblåseinstrument og annet til musikken, som nå har mye til felles med musikkformen seis. Kjente aguinaldoae kan fremføres som ren instrumentalmusikk, for eksempel på cuatro.
Ein aguinaldosang er typisk bygd opp som en decimilla, det vil si av ti linjer som hver er på seks stavelser. Opprinnelig hadde sangene alle et dypt religiøst innhold. Etterhvert laget man også improviserte tekster om mer hverdagslige tema, som julefeiringens ytre sider som mat og drikke, og tidvis til og med triste emner.
Eksempler på sanger er «De la Montaña Venimos» og «A Las Arandelas», som kan brukes som inngangssanger, bøner om mat og drikke som i «Si me dan pasteles» og «Si no me dan de beber», religiøse sanger som «Rosa Blanca» og «Los Tres Reyes Santos». Elles har aguinaldoar ofte navn etter byenn eller egnen de kom fra, som på Puerto Rico «Aguinaldo cagueño», «Aguinaldo jíbaro» og «Aguinaldo de costa».
Venezuelansk aguinaldo
I Venezuela er aguinaldo en type julesong som vanligvis har seks vers.
Trinidadiabsk aguinaldo
På Trinidad er aguinaldo eller serenal ein type julesang innen parang- eller parrandasjangeren, som kom til Trinidad og Tobago fra Venezuela.
Filippinsk aguinaldo
På Filippinene er ordet aguinaldo etterhvert blitt ordet for de gaver - vanligvis pengegaver - som små grupper av barn samler inn når de går fra hus til hus og synger julesanger. Et tradisjonelt instrument er en enkel tamburin lavet av flere tansan (flaskedeksler av aluminium) med strenger langs. Barna hilder husfolkene med utropet Namamasko po!, og etter sangene forventer de å bli belønnet med aguinaldo.
Eksterne lenker
Musikkeksempler
Tatsunori Otsuka
Tatsunori Otsuka (født 5. november 2000) er en japansk volleyballspiller.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i kvartfinalen.
Crossair
Crossair var et sveitsisk flyselskap som ble startet av Moritz Suter på slutten av 1970-tallet. Crossair var det første flyselskapet som fløy Saab 340 og Saab 2000. Øvrige flytyper i selskapet var Fairchild Swearingen Metro, Fokker 50 og Douglas DC-9/MD80 under 1980-tallet og 1990-tallet, BAE 146/Avro RJ85 & RJ100 og år 2000 Embraer ERJ 145.
Ved Swissairs konkurs høsten 2001 ble Crossairs aksjekapital utvidet  og Crnissair overtok en del av Swissairs fly. 2002 byttet Crossair navn til Swiss International Air Lines. Crossair hadde nærmere 90 fly og nesten over 1 000 piloter ved Swissairs bankerott. I juni 2006 gjenstod kun ca 280 piloter og ca 28 fly av den opprinnelige Crossairs-flåten I november 2005 ble pilotene ifra det opprinnelige Crossair overført til et nystartat heleid datterselskap av Swiss Int. Airline med navnet "Swiss European". På så måte har Swissair gjenoppstått. Som Swiss Int. Airline med datterselskapet Swiss European som siden 2005 er eid av Lufthansa.
Siste flygningen med Saab 2000 var sist oktober 2005, og siste linjeflygningen av Embraer 145 skjedde i juli 2006. Antall fly igjen i linjetrafikk er ca 25 st RJ85/100.
Georg Christoph Bach
Georg Christoph Bach (1642–1697) var en tysk kantor og komponist.
Liv
Georg Christoph Bach var sønn av Christoph Bach (1613–1661) og onkel til Johann Sebastian Bach.
Sønnen Johann Valentin Bach (1669–1720) var også musiker. Georg Christoph Bachs grein av familien spredte seg videre og blomstret i Franken fram til andre halvdel av 1700-tallet.
Verk
Det mest kjente verket etter Bach er en vokal concerto for to tenorer, bass, fiolin, tre gamber og generalbass, Siehe, wie fein und lieblich ist es, skrevet i anledning hans 47. fødselsdag med tilhørende besøk av de to yngre brødrene, Johann Ambrosius og Johann Christoph.
En opptegnelse fra Schweinfurt 1689 lister opp noen vokalverk av Bach:
Tomohiro Yamamoto
Tomohiro Yamamoto (født 5. november 1994) er en japansk volleyballspiller.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i kvartfinalen.
Ran Takahashi
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i kvartfinalen.
Marksekkeedderkopp
Marksekkeedderkopp (Clubiona terrestris) er en av edderkoppene i gruppen sekkeedderkopper (Clubionidae).
Utseende
Marksekkeedderkopp er en middelsstor, noe avlang edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene er omtrent jevnstore og ordnet i to tverr-rekker.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
TT «Veni» (1944)
TT «Veni» var et T2 tankskip bygget ved Sun Shipbuilding & Dry Dock, Chester, Pennsylvania som byggenummer 338. Levert til Den norske stat i mai 1944 som «Hegra». Videresolgt i 1946. Hugget i Taiwan i 1978
Carl Neufeldt
Carl Neufeldt (også skrevet Charles Neufeldt og Karl Neufeldt) (født 10. mai 1838 i Schwerte i Westfalen, død 2. desember 1921 i St. Leonhard i Østerrike) var en østerriksk forretningsmagnat og svensk–norsk, senere norsk, generalkonsul i Wien fra 1890 til 1921.
Han var opprinnelig fra Schwerte som idag ligger i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Han tok handelsutdannelse i Lüdenscheid og kom i ung alder til Norge som representant for et tysk firma. I Norge var han aktiv som forretningsmann innen jernbransjen i Christiania og Trondhjem. I 1868 ble han kalt til Wien av sin barnløse og rike onkel Gustav Neufeldt for å gå inn i dennes forretning der, og han bodde etter dette i Wien resten av livet. Han grunnla stålverk i Storé og Ternitz samt i Udine og Pont St. Martin i Italia, og en spikerfabrikk i Peggau. Han var også involvert i utbygging av jernbane i Szamosdalen i Ungarn, og var medeier i jernbanevognfabrikkene i Graz og Arad.
Han ble ridder 1. klasse av St. Olavs Orden i 1896 og ble forfremmet til kommandør 2. klasse i 1909 og kommandør 1. klasse i 1918 «for fortjenstfuld embedsvirksomhet». Han mottok også Vasaordenen og flere andre utmerkelser. Neufeldts gate i Trondheim er oppkalt etter ham.
Han var gift med Emma von Schoeller, som tilhørte en av Østerrikes rikeste industrifamilier.
Enzo Lefort
Enzo Lefort (født 29. september 1991) er en fransk fekter som fekter i florettklassen. Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde.
Han tok sølv i Sommer-OL 2016.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 ble han utslått i kvartfinalen i den individuelle konkurransen. Han tok senere gull i lagkonkurransen.
Football League 3. divisjon sør 1956–1957
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Hemtrevnad i kasern
Hemtrevnad i kasern er en svensk film fra 1941.
Om filmen
Filmen hadde premiere i Sverige den 8. desember 1941 i Västerås. Filmen var en uvanlig munter militærfarse i et klima preget av den andre verdenskrigen der de fleste filmene som ble laget om temaet var alvorlige.
Gianluca Galassi
Gianluca Galassi (født 24. juli 1997) er en italiensk volleyballspiller.
Spansk invasjon av Portugal i 1762
Den spanske invasjonen av Portugal fant sted mellom 9. mai og 24. november 1762. Det var den største militære hendelsen under den spansk-portugisiske krigen 1761–1763, som igjen var en del av den større syvårskrigen. I starten omfattet den bare armêne til Spania og Portugal, før franskmennene og britene gikk inn på hver sin side av konflikten.
Bakgrunn
Spania og Portugal hadde begge vært nøytrale under syvårskrigen, som offisielt startet i 1756. Under Ferdinand VI hadde Spania hatt et godt forhold til britene og ønsket derfor ikke å slå seg sammen med Frankrike, som var deres tradisjonelle allierte, mot Storbritannia. Dette endret seg da en ny monark kom til tronen, Karl III, som var langt mer for Frankrike, og sent i 1761 gikk de to statene til krig.
Opptakt
Den opprinnelige spanske planen var å ta Almeida og så rykke fram mot Alentejo og Lisboa, men etter at Marquis av Sarria ble utpekt til øverstkommanderende, valgte han å starte med et angrep i nord med Porto som mål. Dette ville være et hardt slag mot britene, som hadde store kommersielle interesser i Porto, samt at det ville tiltale Elisabeth av Parma, dronningmora, som fremdeles hadde mye makt bak den spanske tronen, og ønsket å spare stillingen til datteren Mariana Victoria, som var dronning i Portugal. Det var uansett intet poeng å motarbeide portugiserne på urimelig vis, og om de ikke ble angrepet i hovedstaden var det kanskje en sjanse for at de ville trekke seg.
Det spanske angrepet
I begynnelsen av mai krysset spanske soldater fra Galicia inn i Portugal og tok lett de forsvarslause byene Chaves og Bragança, samt Miranda do Douro, som hadde festningsverk, men som kapitulerte så snart en uheldig eksplosjon hadde lagd et stort hull i murene. De tok så Trás-aste-Montes-platået så langt som til Torre de Moncorvo, som også var en åpen by, selv om spanjolene ventet at den skulle vært forsvart. Her fant de store mengder våpen og ammunisjon.
Angrepet på Porto gikk i stampe, fordi spanjolene ikke forsto hvor vanskelig det var å krysse landet. De ble også forsinka fordi spanske soldater ved Zamora, som var på vei til Almeida, ikke klarte å krysse elven Eslet på grunn av flom. De klarte ikke krysse elva før de hadde laget en pongtongbru over. Frankrike hadde også sendt 12 000 mann, men denne styrken ble redusert av sykdom og aldri benyttet på slagmarka, fordi forholdet til spanjolene var vanskelig. Marquis av Sarria mistet dyrekjøpt tid og ble erstattete av greven av Aranda fra midten av august.
Britene går inn i krigen
Forsinkelsen gjorde at britene fikk tid til å overføre fem regiment under John Campbell av Loudoun fra den okkuperte øyen Belle-Ile utenfor kysten av Frankrike. De nådde Lisboa den tredje uken i juli. Det ble avgjort at jarlen av Loudoun skulle være nestkommanderende og at det tyske grev Wilhelm av Schaumburg-Lippe skulle ta over kommandoen fra den syke Baron Tyrawley.
Omringing av Almeida
I midten av august krysset den nye spanske øverstkommanderende Conde de Aranda, Côa, og okkuperte Castelo Rodrigo og beleiret og tok festningen Almeida på grensen den 25. august. Lippe valgte å gjøre et motangrep. En kampgruppe under John Burgoyne støttet det store portugisiske infanteriet og krysset Tajo og 24. august tok de den spanske byen Valencia de Alcántara. De rensket området rundt for spanske soldater og tok mange fanger, blant annet en spansk general som de slapp fri mot løsepenger. Den lille seieren økte moralen til portugiserne og Burgoyne fikk en stor diamant som takk.
Riccardo Sbertoli
Riccardo Sbertoli (født 23. mai 1998) er en italiensk volleyballspiller.
Spansk invasjon av Portugal i 1762
Omringing av Almeida
Lippe organiserte så et forsvar langs elven Zêzere og brukte sommeren på å studere stillingene til spanjolene og tenke ut mottiltak. Han sendte soldatene ut på mange marsjer og motmarsjer. Han hindret spanjolene i å krysse Tajo ved Vila Velha de Ródão og den 7. oktober utførte Burgoyne et raid mot spanjolene i Vila-Velha og satte et batteri ut av spill før han krysset elven igjen. Halvveis ut i oktober hadde regnvær bevirket at det ikke var mulig å krysse Zêzere. I november gikk spanjolene til angrep på to mindre steder, Marvão og Ouguela, men de klarte ikke å holde noen av dem.
Riccardo Sbertoli
Han representerte Italia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i kvartfinalen.
Spansk invasjon av Portugal i 1762
Omringing av Almeida
Den 24. november informerte greven av Aranda Lippe om at en forberedende fredsavtale hadde blitt signert og at en hadde kommet frem til en våpenhvile.
Ettervirkning
Britene og portugiserene hadde suksess med smidige marsjer og mot-marsjer, slik at selv om spanjolene hadde langt flere soldater, møtte de alltid forsvarerne i gode stillingen og turte aldri å risikere et totalangrep. Det var få dødsfall i slaget, men mange soldater på begge sider omkom av sykdom. Flere britiske og spanske soldater, som senere ble kjente i den amerikanske selvstendighetskrigen, tjente i denne krigen. Krigen har vært lite omtalt, trolig fordi det aldri kom til store slag, og ble overskygget av andre hendelser i syvårskrigen.
Konflikten er tema for romanen Absolute Honour av C.C. Humphreys, hvor helten, Jack Absolute, tjener i en britisk dragontropp kommandert av oberst John Burgoyne, som senere ble kjent for fellen sin i Saratoga.
NeXTcube Turbo
NeXTcube Turbo var en arbeidsstasjon som ble utviklet, markedsført og solgt av det amerikanske IT-selskapet NeXT. Den kjørte det Unix-lignende operativsystemet NeXTSTEP, med et proprietært grafisk brukergrensesnitt som var basert på Display PostScript. Datamaskinen ble lansert den 17. april 1992 og var forsynt med en Motorola 68040 mikroprosessor.
NeXTcube Turbo ble etterfulgt av NeXTstation.
Tung ørn flyr lavt – Best of Busk
Tung ørn flyr lavt – Best of Busk er en samleplate med Vidar Busk. Albumet ble utgitt den 8. januar 2016.
Bibarba
Bibarba er en slekt av smerlinger. Bibarba skiller seg fra Cobitis ved å ha to par skjeggtråder, ikke tre. Hannene har lamina circularis på den tredje strålen i brystfinnen, ikke på den andre. De er bare kjent fra den kinesiske provinsen Guangxi.
Bibarba bibarba
Bibarba bibarba er en smerlingart.
Bibarba bibarba er bare kjent fra Chengjiang, som er en bielv til Perlefloden, i den kinesiske provinsen Guangxi. Der lever den i vann som strømmer langsomt på sand- og steinbunn.
Grovetons uavhengige skoledistrikt
Grovetons uavhengige skoledistrikt (engelsk: Groveton Independent School District) er offentlig skoledistrikt i byen Groveton i den amerikanske delstaten Texas.
Abdisho bar Berika
Abdisho bar Berika eller i latinsk tradisjon Ebed Jesu (gammelsyrisk: ܥܒܕܝܝܫܘܥ ܕܨܘܒܐ, født ca 1250, død november 1318), også kjent som Mar Odisho, var en østsyrisk teologisk forfatter og biskop.
Han var en lærd mann, som ikke bare var fortrolig med Diatessaron, men også betraktet den som en av Det nye testamentes kanoniske deler.
Han forfattet på både arabisk og gammelsyrisk, og var en av de siste som skrev på gammelsyrisk.
Radio Bølgen
Radio Bølgen tidligere Radio Tabernaklet er en lokalradio i Bergensområdet. Radioen var blant de første som startet med nærradiosendinger i Norge. Den ble etablert i 1982 med navnet Radio Tabernaklet, men skiftet navn til Radio Bølgen den 1. juni 2009.
Radio Bølgen sender på fire sendere og har felles frekvens med andre nærradioer i bergensområdet. Radioen samarbeider med og sender også på Nordhordalandsnettet og Radio Osterøy. De sender 5 ulike programmer fordelt på 13 sendetimer hver uke. Radio Tabernaklet har særlig sendt programmer med undervisning, sang og musikk. Forbønnsprogramet regnes for å være Norges eldste. Konseptet går ut på at lytterne under direktesendingen kan ringe inn sine bønnebehov annonymt. En søndag i måneden, på formiddag sendes menighetens gudstjeneste i opptak.
Joe Dolce
Joe Dolce (født 13. oktober 1947) er en amerikansk-australsk komponist, poet og sanger som er mest kjent for singelen Shaddap You Face. Singelen nådde førsteplass på hitlistene i 15 land, og har blitt solgt mer enn seks millioner eksemplarer verden over.
Radio Bølgen
Historie
Pinsekirken Tabernaklet Bergen stod ansvarlig for driften og er den som har konsesjon til å drive radiovirksomheten i fra 1982. Fra eierskiftet i 2009 overtok ni frikirkelige menigheter i Bergens-området driften. De fleste er tilsluttet den norske pinsebevegelsen, Pinsekirken Tabernaklet Bergen, Saron Sotra, Klippen Loddefjord, Sion Øygarden, Pinsemenigheten Klippen (Ramsøy), Bergen Baptistmenighet og Husfellesskapet (Sandsli).
Joe Dolce
Dolce har gitt ut flere album sammen med plateselskapene MCA og Hammard, deriblant Christmas in Australia, Black Pepper With a Hint of Violets, Steal Away Home, og ikke minst Flower med den asutralske sangeren Lin Van Hek.
Viewpoint Snøhetta
Viewpoint Snøhetta er en utsiktspaviljong på Tverrfjellet i Dovre kommune i Innlandet. Bygget er tegnet av arkitektkontoret Snøhetta, og ble åpnet i 2011. Utsiktsbygget er oppført på oppdrag fra Norsk Villreinsenter Nord. Bygningen er oppført som en boks av stål, med en stor glassflate mot Snøhettamassivet i nord, og en organisk og bølgende form av massivt tre mot sør. Bygget er åpent og tilgjengelig i sommerhalvåret, og nås etter 20 minutters gange fra parkeringsplassen ved Tverrfjellet.
Parkeringsplassen er avgrenset av stolperekker, inspirert av de gamle ledegjerdene som ble brukt for å fange villrein i høyfjellet for mer enn 800 år siden. Følg grusstien, som også er tilgjengelig for rullestolbrukere, 1 500 meter opp til utsiktspunktet. På veien dit forteller en rekke med steinheller deg Dovrefjells historie gjennom de siste 10 000 år. Ved toppen kommer du til Viewpoint Snøhetta. Her er det utsikt til Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark og det nedlagte Hjerkinn skytefelt.
Bygget har vunnet flere internasjonale priser siden det ble oppført og ble kåret til «Årets bygning i verden» i 2011.
I løpet av 2012 besøkte 15 000 personer Viewpoint Snøhetta.
Simone Anzani
Simone Anzani (født 24. februar 1992) er en italiensk volleyballspiller.
Han representerte Italia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i kvartfinalen.
Bellingham (Minnesota)
Bellingham er en by i Lac qui Parle County, Minnesota. Stedet hadde 168 innbyggere ved folketellingen i 2010.
Historie
Bellingham ble grunnlagt i 1887, og er oppkalt etter Robert Bellingham, den opprinnelige eier av stedet. Et postkontor har vært i drift i Bellingham siden 1887.
Hans Christian Hansen (arkitekt)
Hans Christian Hansen (født 22. september 1901 i Odense, død 28. juni 1978 i Hvidovre, København ) var en dansk arkitekt som særlig markerte seg med sine transformatorstasjoner. Hansen var ansatt hos statsarkitekten i København fra 1928. Flere av prosjektene ble til i samarbeide med Viggo S. Jørgensen.
I hjembyen Odense ble han tømrersvenn og gikk senere på Odense Tekniske Skole. Han flyttet til København og fullførte arkitektskolen ved Kunstakademiet i 1928.
Hettittisk kunst
Mange av disse tilbakevendende framstillingene dreide seg om skildringen av hettittiske guder og rituelle praksiser. Det er også en utbredelse av jaktscener i hettittisk relieff og representasjoner av dyreformer. Mye av kunsten kommer fra urbane bosetninger som Alaca Höyük, eller den hettittiske hovedstaden Hattusa nær dagens Boğazkale. Forskere har vanskeligheter med å datere en stor del av hva som betegnes som hettittisk kunst, med henvisning til det faktum at det er en mangel på inskripsjoner og mye av det funnet materiale, spesielt fra gravplasser, ble flyttet fra sine opprinnelige steder og distribuert blant ulike museer i løpet av 1800-tallet. Imidlertid er større grupperinger av perioder blitt etablert, også kolonitiden,som tidene under det hettittiske gamle rike, det hettittiske nye kongerike og perioden med post-hetittiske stater.
Kolonitiden
Historikere viser til perioden rundt 1800- og 1700-tallet f.Kr. som «kolonitiden», før et større hettittisk rike ble etablert i regionen. Grupper i bosetninger i denne perioden omfattet ulike folk som hattianere, hurrittere og assyrere som bodde i handelskolonier, som hettittene deretter tok kontroll over da de flyttet inn i området. Kunststilen på denne tiden innebar assimilering av tidligere anatoliske symboler og oppfatninger. Før denne perioden og i løpet av 2000-tallet besto kunsten i det gamle Anatolia av ganske flate representasjoner av menneskelige figurer som funnet på gravplasser. Dette ble etterlignet i hettittiske elfenben som av en ung jente, halvt sittende, med kopper på brystene og iført en tradisjonell hette.
De fleste av gjenstandene som er tilgjengelige fra midten av 1000-tallet kommer i medium som utskårne elfenben, bakt leire og små segler. En gruppe elfenbenfigurer fra Acemhöyük, som nå er tatt vare på i Metropolitan Museum of Art i New York, blant dem en liten sfinks med lange hårkrøller over brystet som kunsthistorikere omtaler som «Hathorkrøller» (etter en egyptisk guddom). Når det gjelder segler, mens det fantes mer tradisjonelle seglsylindere, komposisjon av disse hettittiske stempelseglene hadde ikke en grunnlinje, og således er figurene fritt flytende. Guddommene har blitt identifisert som værguder som står på okser eller fjell. Denne framstillingen er gjentatt i senere kongelige relieffer på fjellsider.
Hettittiske folk fra denne kolonitiden tok på seg og inkorporerte motivene fra eldre sivilisasjoner som de hadde tatt kontroll over, og etterlignet de stedegne kunststiler, også i skildringen av dyr som hjort, løver, okser og rovfugler som ørner. Et vanlig kunstverk er dyreformede rhytoner (drikkekar), som kan være skulpturert av leire eller senere av metall. Spesielt rovfuglene er usedvanlig velformede. Vaser fra Hüseyindede Tepe i provinsen Çorum er eksempler på en type forseggjort keramikkvase med dyrefigurer og annen dekor i relieff; andre stykker i denne stilen er også funnet. Vasene, datert til omtrent 1650 f.Kr., er utstilt i Çorum arkeologiske museum.
Det gamle riket
På 1600-tallet f.Kr. hadde hettittene dannet en større stat med hovedstaden i Hattusa, og deres kunst begynte å omfatte større og mer permanente kunststykker som steinrelieffer i tillegg til den fortsatte tradisjonen med segler. I de senere årene har kunstgjenstander som er antatt å tilhøre denne perioden blitt flyttet til perioden med Det gamle riket, og det kan være at noen verk som tidligere ble tildelt den epoken faktisk er fra det hettittiske gamle riket. Hettittiske segler kunne være laget av alt fra bakt leire til gull. I tillegg til gjenstander som er overlevd, kommer en viss kunnskap om disse seglene også fra stempeltrykkene de etterlot seg på keramikk.
Figurer i perioden under Det gamle rike ble mer heftige, og ble framstilt i mer voldelige situasjoner. Dette gjelder for segl, relieffer og små 3-dimensjonale figurer. Et vanlig tema for kunstuttrykket på denne tiden var konfliktene og maktkamper mellom guddommelige skikkelser, noe som ikke var representert tilsvarende mye under Det nye riket. Andre scener, som ett relieff på halsen til en sølvbeger, oppbevart hos Metropolitan Museum of Art, skildrer guder under en jaktscene. Det er en følelse av tidsmessig progresjon i bildene av dette stykket, ettersom det er en hjort som lever og blir konfrontert, og deretter ligger felt og utsatt lenger ute langs kanten av begeret. Det er også en antagelse om åndelige konnotasjoner i denne kunstgjenstanden med hensyn til en «Beskyttende gud av de ville marker».
Det nye rike
Fra og med 1300- og inn i 1100-tallet f.Kr. ble det i denne perioden skapt enda mer av relieffskulpturer i storskala, og figurer som er representert har en tendens til å være mer solide, med tykkere proporsjoner. Mye av kunsten som ble funnet fra den hettittiske tiden under Den nye riket er avdekket fra bosetningen Alaca Höyük. Det er uklart hvilken by i oldtiden denne korrelerer med, men det har blitt argumentert blant forskere for at det kan være Tawiniya, Arinna, Hanhana eller Zippalanda. Den vanligste oppfatningen blant lærde er at det er den hellige byen Arinna, på grunn av dens nærhet til hovedstaden Hattusa og de rituelle praksisene som er avbildet i kunsten der.
Andre hettittiske relieffer finnes på ikke-menneskeskapte strukturer (som berg og fjell). Mens noen hettittiske bergrelieffer ikke har inskripsjoner, og derfor er vanskelige å datere, kan andre tilskrives myndigheten til særskilte konger som Ḫattušili III eller Muwatalli II (begge på 1200-tallet f.Kr.). Relieffscener fra oldtidens Sam'al, i moderne Zincirli Höyük i den sørlige tyrkiske provinsen Gaziantep, omfatter en prosesjon av guder på den ene veggen og et bilde av en konge ved navn Tudḫaliya på veggen overfor den. Det er en rekke store liggende løver i stein, hvorav Babylons løve i Babylon er den største, gjort en på 600-tallet f.Kr. Det antas av kunsthistoriske grunner at den er hettittisk, framstilt i svart basalt under den hettittiske okkupasjonen av byen. Denne løven har blitt nasjonalt symbol for Irak.
De keramiske arbeidene som ble produsert på denne tiden, bortsett fra sjeldne dekorative stykker, var hovedsakelig ensfarget med enkle former og fokus på nytte og funksjon. Hettittene benyttet seg av keramikerens dreieskive, så vel som den frie skulpturen av mer dyrelignende former. Formene og produksjonsmetodene var ganske konsistente over hele Det nye riket. Et stykke fra landsbyen Gordion, i utkanten av Det nye riket (omtrent 70-80 km sørvest for den tyrkiske hovedstaden Ankara), kan i stor grad ligne på en kunstgjenstand fra hovedstaden Hattusa.
En liten steinsegl med hettittiske hieroglyfer er blitt oppdaget i Megiddo i oldtidens Isreal, noe som indikerer handel utenfor Det nye riket. Den bekrefter også de diplomatiske båndene med oldtidens Egypt angitt av den hettittisk-egyptiske traktaten, siden Megiddo er et viktig stoppested for ambassadørbudene mellom de to regionene.
Det er påvist i et brev Ḫattušili III, hersker i et hettittisk rike i Anatolia fra rundt 1275 til 1245 f.Kr. skrev til den kassittiske herskeren i Babylon flere tusen km unna:
''«Men min bror, vær så vennlig å send meg en skulptør. Så snart som han er ferdig med statuene vil jeg sende ham tilbake og vil være med deg igjen. Har jeg ikke sendt tilbake den tidligere skulptøren? Har jeg ikke holdt mitt ord? Min bror, nekt meg ikke denne skulptør.»''
Dette brevet kaster lys på posisjonen til skulptørene som verdifulle kongelige tjenere, og verdien av kunstframstilling i tidlige sivilisasjoner, foruten bevis på den kulturelle kontakten mellom de ulike rikene i Det nære østen. Brevet kommer fra et kongelig arkiv med leirtavler med kileskrift som inneholdt store mengder med diplomatisk utveksling mellom hettittiske herskere og deres «brødre» (som tegn på at herskerne framstilte seg selv som likestilte med andre konger) i Babylon, Assyria og Egypt.
Anatolia er preget av høye fjell og dype daler, og således i utkanten av de store sivilisasjoner i Det nære østen. Den vestlige og sentrale delen var innenfor innflytelsesfæren til Egeerhavet, mens de østlige og sørlige delene til Syria og Mesopotamia. Kunsthistorikere som driver sammenlignende studier mener at hettittisk kunstframstilling med lokale håndverkere ikke var kompatibel med de forente og forfinete kunsten i Egypt og Mesopotamia, men reflekterte det desentraliserte vesen til det langstrakte hettittiske riket. «Likevel, her og der viste de bevis på personlighetens kraft og en skarpsindig observering i framstilling av dyr som unnskylder deres mangel på raffinement.» Men som i tilfellet med «Kongeporten» ved Hattusa nær dagens Boğazkale, de «oppnår en stemningsfull kraft og en teknisk perfeksjon som, hadde den vært generell, ville ha gjort hettittisk kunst til den mest uttrykksfulle av all kunstframstilling i oldtidens østen.»
Den post-hettittisk periode
I løpet av 1100-tallet f.Kr. gikk det hettittiske samfunnet over fra bronsealderen til jernalderen. Etter Det nye kongerikets fall ca. 1180 f.Kr. fortsatte mange aspekter av hettittisk kunst å eksistere i ulike regioner i Anatolia som tidligere var underlagt eller direkte påvirket av hettittiske politiske og kulturelle innflytelse. Politisk kollaps av Det nye riket ble fulgt av en rask nedgang i bruken av hettittisk språk, noe som økt framveksten av nært beslektet luvisk språk, men på samme tid forble innflytelsen fra den hettittisk kulturarv værende innen ulike felt av kunsthåndverk og visuell kunst, særskilt i mindre statsdannelser, både luviske og arameisk riker i det sørøstlige Anatolia og nordvestlige deler av det moderne Syria.
Kongeriket Karkemisj var det mest framtredende av disse småstatene. I alle disse regionene ble eldre hettittiske og luviaske arv i økende grad blandet med arameisk og assyrisk påvirkning. Selv om småstatene i den post-hettittiske perioden var langt mindre, økte faktisk framstillingen av offentlige skulpturer, og hvor med mange statuer og seremonielle utvendige veier foret med frittstående steiner (ortostater) utskåret med relieffer. Begrepene «post-hettittisk», «syrisk-hettittisk», «syrisk-anatolisk» og «luvisk-arameisk» benyttes alle for å beskrive denne perioden og dens kunstframstilling, som varte fram til statene ble erobret og kulturelt underlagt av Det nyassyriske rike på slutten av 700-tallet f.Kr. Disse terminologiske spørsmålene diskuteres ofte blant forskere, men er fortsatt uavklart.