cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Plagiat
Innen kunsten har en liknende tilstander. Mange større kunstnere har benyttet assistenter til forberedelse av verker, og bare stått for plan- og tilrettelegging og siste finpuss selv. Dette er lovlig, så lenge ikke noen av assistentene gjør lignende ting på egen hånd og gir ut som egne verk. Ettertidens kunstekspertise har dermed fått problemer med å finne ut hvem som egentlig har laget mange verker, ikke minst når det gjelder flere av de mest populære og produktive kunstnerne.
Ulster
Terminologi
Ulster er fortsatt kjent som Cúige Uladh på irsk, som betyr provinsen (bokstavelig talt «femte») av Ulaidh. Ulaidh har historisk blitt anglisert som Ulagh eller Ulagh og latinisert som Ulidia eller Ultonia. Det irske ordet for noen eller noe fra Ulster er Ultach, og dette kan finnes i etternavnene MacNulty, MacAnulty og Nulty, som alle stammer fra Mac an Ultaigh, som betyr «sønn av Ulstermann».
Nord-Irland blir ofte referert til som Ulster, til tross for at det bare omfatter seks av Ulsters ni grevskap. Denne bruken er mest vanlig blant folk i Nord-Irland som er unionister, selv om den også brukes av media i hele Storbritannia. De fleste irske nasjonalister protesterer mot bruken av Ulster i denne sammenhengen.
Plagiat
I musikken ser en at mange komponister låner temaer og fraseringer av andre. Noen komposisjoner har gjerne tittel eller undertittel som forteller dette, dersom det er sentralt for verket. I dag er det mulig å legge inn registrering på melodier og melodilinjer, slik at en per datasjekk kan finne om andre har brukt samme. Spesielt når det gjelder kommersielt vellykkede melodier, finnes en del plagiatantydninger.
Ulster
Flagg
Ulsters tradisjonelle flagg er nesten identisk med Nord-Irlands flagg, som er utviklet fra dette. Den viktigste forskjellen er at det nordirske flagget har hvit bunn, og en krone over den røde hånden.
Plagiat
Selv om plagiat i forskning, studier, forfatterskap og journalistikk har en lang historie, har utviklingen av Internett, hvor artikler er elektronisk tekst, gjort fysisk kopiering av andres verker vesentlig lettere og enklere. Ved Universitetet i Tromsø er det laget et online-kurs for lærere om forebygging av plagiat. Kurset er gratis og åpent for alle: https://web.archive.org/web/20130929222517/http://result.uit.no/plagiat/
Lääne-Viru fylke
Kommuner
Fylket er inndelt i kommuner. Etter en omfattende kommunereform i 2017 består fylket av en bykommune (estisk: linn) og syv landkommuner (estisk: vallad).
Romelevator
Romelevator er en kjempekonstruksjon første gang påtenkt i 1895 av Konstantin Tsiolkovskij. Romelevatoren eller himmelheisen skal kunne transportere materiale bort fra en planet eller annet himmellegeme uten hjelp av raketter. En slik heis vil være en miljømessig og økonomisk forbedring i forhold til dagens oppskytninger.
Den vanligste romheismodellen er en streng holdt oppe av sentrifugalkraften. Strengen strekkes med planetens rotasjon av en motvekt utenfor geostasjonær bane. For jorden er den geostasjonære banen i en høyde på 35 790 km. En slik himmelelevator ville bestå av følgende deler: Basen, som må befinne seg i nærheten av ekvator; strengen som heisene følger opp til verdensrommet; Vogner som frakter last til og fra omløpsbaner omkring planeten og en motvekt som holder himmelstrengen oppe.
For å kunne lage en heisstreng sterk nok til en elevator av denne typen er det foreslått å bruke karbonnanorør. Det er ikke noe annet kjent materiale som kan tåle de enorme strekk-kreftene som  ville oppstå i en romheis.
Andre modeller
Arthur C. Clarke gjorde himmelstigen allment kjent i romanen «2061: Odyssey Three». Han forslår her et tårn holdt oppe av trykk-krefter. Himmelstiger bygget på denne måten vil teoretisk sett ikke kunne bygges høyere enn ca.100 km fordi byggematerialene ville kollapse. Clarke beskriver derfor et tårn bygget av diamant. For å komme i bane rundt jorden fra en høyde på 100km ville det behøves en eller annen form for utskytning fra tårnet.
Köthen (Anhalt)
Köthen er en by i Sachsen-Anhalt i Tyskland. Det ligger nord for Halle (Saale) og sør for Magdeburg.
Eksterne lenker
Кетен
Klitscher
Klitscher eller Ardäppelklitscher er en potetrett fra Erzgebirge i Tyskland.
Klitsher er en type potetkaker som lages av ei røre av rå og kokte, revne poteter. Røra kan inneholde løk, kvarg, kjernemelk eller karve. Til forskjell fra Fratzen inneholder klitscher egg. Røra formes til flate kaker på størrelse med en asjett, og stekes i fett. Som tilbehør serveres eplemos eller sukker. Vårsalat («Rawinzeln» på erzgebirgisk) er også hyppig brukt som tilbehør.
Klitscher med bare kokte poteter kalles Goldene Klitscher. Klitscher som inneholder sauerkraut benevnes Saure Klitscher.
Giuseppe Guarneri
Bartolomeo Giuseppe Guarneri (1698–1744) var en italiensk fiolinbygger.
Instrumentene hans bærer preg av en helt egen individuell stil og han regnes som den eneste som har laget fioliner som kan måle seg med Antonio Stradivaris.
Bakgrunn
Giuseppe Guarneri stammet fra en tradisjonsrik cremonesisk fiolinbyggerfamilie: bestefaren Andrea (ca.1623/26-1698) gikk i lære hos Nicola Amati, faren Giuseppe Giovanni (1666-ca.1739/40), som senere fikk tilnavnet filius Andreae, fortsatte arbeidet. Også onkelen Pietro Giovanni (Pietro I, 1655-1720), som overveiende arbeidet i Mantova, og broren Pietro (Pietro II, 1695-ca.1762/63), som hovedsakelig var aktiv i Venezia, var berømte fiolinbyggere.
Kvalitetsmessig overgikk Giuseppes fioliner dem alle.
Biografi
Giuseppe Guarneri gikk først i lære og arbeidet hos sin far. I 1722 giftet han seg med Catarina Rota som hadde røtter i Wien, kanskje var hun datter av en representant for de østerrikske besetningstroppene i Cremona. Fra 1722 til 1728 vet man ikke sikkert hva han gjorde, men der navnet hans dukker opp i dokumenter er det overveiende som eier av et cremonesisk vertshus. Rundt 1730 overtok han sin syke fars verksted, og den første IHS-fiolinseddelen er datert 1731.
Guarneris kone arbeidet i et visst omfang i verkstedet. Hun avviklet virksomheten etter hans død.
Arbeider
Mellom 150 og 200 fioliner er bevart etter Giuseppe Guarneri del Gesù. Fra omtrent 1720 ble det produsert et lite antall fioliner på farens verksted som spesielt utmerker seg med et større volum enn de verkstedet produserte tidligere.
Guarneris selvstendige hovedarbeider begynner å komme rundt 1730. Fra ca. 1734/35 begynner hans produktive midtperiode Instrumenter fra 1739/40 regnes å tilhøre hans seine periode.
Guarneris fioliner kjennetegnes av en forholdsvis liten størrelse (korpus er fra 35,0 til 35,5 cm lang), liten hvelving på bunn og topp, lange f-formede tonehull og praktfullt lakkeringarbeid. Instrumentene er nokså ulike, men alltid geniale og jo senere, desto mer individuelle. Niccolò Paganini spilte en av hans mest klangfulle fioliner (fra 1743) og kalte den selv for Il Cannone. Paganini skjenket den til sin hjemby Genova, der den er utstilt i Sala Paganiniana.
Fiolinene Guarneri skapte hører til de dyreste og mest etterspurte fiolinene i verden. Man kjenner ikke til noen bratsjer fra hans hånd, men han tilskrives en cello fra 1731 som han antas å ha fullført for sin syke far.
Guarneri signerte sine instrumenter med Joseph Guarnerius og føyde til et kors og bokstavene IHS (kanskje: In Hoc Signo eller Iesus Hominum Salvator) og derfor ble han senere kalt Guarneri del Gesù.
Samlinger
Følgende offentlige samlinger har fioliner av Guarneri:
Scorpaenoidei
Scorpaenoidei er en gruppe ulkefisker. Fylogenetikken for denne gruppen er uklar og det vil bli forandringer i inndelingen av delgrupper etterhvert som flere undersøkelser blir gjort. I denne artikkelen blir inndelingen gjort som i Fishes of the World.
Skorpionfiskene som er noen av verdens giftigste fisker tilhører denne gruppen.
Eksterne lenker
Scorpaeniformes
Chagosøyene
Chagosøyene er et arkipel bestående av 65 tropiske øyer i Indiahavet, omkring 500 km sør for Maldivene. Øygruppen er del av Det britiske territoriet i Indiahavet.
Disse øyenes totale landoverflaten er bare 63 km², hvorav den største øya, Diego Garcia, har to tredjedeler (44 km²). De øvrige øyene kan i det vesentlige grupperes i fem: Peros Banhos, Salomonøyene, Eagleøyene, Egmontøyene og "Three Brothers". Utenom disse gruppene er noen isolerte øyer, som Nelsonøya og Dangerøya.
Øyene ble oppdaget av Vasco da Gama tidlig på 1500-tallet. På 1700-tallet ble øyene underlagt franske som del av den da franske besittelse Mauritius. Storbritannia tok både Mauritius og Chagosøyene i sin besittelse i 1814, og holdt fast på øyene som del av Det britiske område i Indiahavet da Mauritius fikk sin uavhengighet. Siden 1976 har Chagosøyene utgjort hele Det britiske område i Indiahavet. Men tilhørigheten er omtvistet av to stater i Indiahavet: Både Mauritius og Seychellene reiser krav om at øyene skal være del av deres nasjonale territorium.
Øyene var ubebodde før europeerne oppdaget dem, men etterhvert bygde det seg opp en befolkning av indisk avstamning. Disse beboerne, som ble kalt ilois, bodde på Diego Garcia inntil de ble flyttet av den britiske regjering, til dels tvangsflyttet, mellom 1967 og 1973 for å gi plass for den store militærbasen som skulle etableres der. I dag 2005 er det bare personell tilknyttet den britisk-amerikanske militærbasen på Diego Garcia.
Den britiske regjering har siden gjennomført en granskning om det var mulig å tilby de flyttede øyboerne nye bosteder på noen av de ubebodde øyene, men kom til at dette ikke var mulig på grunn av fraværet av ferskvann der. Denne konklusjonen bestrides av de tidligere øyboere, som peker på at nedbørsmengden på øyene er blant verdens høyeste.
Torpa kraftverk
Torpa kraftverk er et vannkraftverk i Torpa i Nordre Land kommune i Innlandet fylke. Kraftstasjonen ligger 1400 meter inne i fjellet ved Åmodt i Nord-Torpa.
Kraftverket ble satt i drift i 1989, og utnytter fallet på 470 meter fra Dokkfløy til Kjøljua. Etter av vannet er brukt i kraftverket føres det i en 10,5 km lang tunnel til Kjøljuadammen, hvor også vannet fra Kjøljua tas opp. Så føres vannet i en 10,6 km lang tunnel til Dokka kraftverk.
Minstevannføringen fra Kjøljuadammen benyttes i Kjøljua kraftverk, før det fortsetter sin ferd i Dokkaelva.
Dokkfløy er demmet opp av en steinfyllingsdam med sentral morenetetning. Total masse i dammen er 4,2 mill. m³. Dammen har en lengde på 680 meter og en største høyde på dammen 83,5 m.
Det overføres også vann fra nabovassdraget Synna.
Det er installert to francisturbiner hver på 75 MW. Normal årsproduksjon er på ca. 485 GWh.
Kraftverket eies og driftes av Hafslund Eco.
Fortidsminneforeningen
Fortidsminneforeningen, egentlig Foreningen til norske Fortidsminnesmerkers Bevaring, er en norsk organisasjon som arbeider for bevaring av fortidsminner og kulturminner, særlig bygninger og bygningsmiljøer. Foreningen ble stiftet 16. desember 1844 etter initiativ av maleren Joachim Frich. J. C. Dahls arbeid var av avgjørende betydning for at foreningen ble stiftet.
Formål
Foreningen arbeider særlig for
Foreningens hedersbevisninger
Foreningen deler ut Urnesmedaljen i henhold til statutter fastsatt av representantskapet.
Foreningen deler også ut en hedersnål, som rangerer etter Urnesmedaljen. Hovedstyret fastsetter statuttene for tildeling av hedersnålen.
Videre kan foreningens representantskap etter forslag fra hovedstyret utnevne æresmedlemmer.
Organisasjon
Representantskapet i Fortidsminneforeningen er foreningens øverste myndighet. Mellom representantskapets møter ledes foreningen av et valgt hovedstyre bestående av styreleder, fire styremedlemmer og fire varamedlemmer. Per 2022 er arkeolog Trude Knutzen Knagenhjelm styreleder i foreningen. Den daglige driften av foreningen ledes av en ansatt generalsekretær. Hovedstyret ansetter og har arbeidsgiveransvar for generalsekretæren samt for redaktøren av tidsskriftet Fortidsvern.
En av verdens første organisasjoner for kulturminnevern
Foreningen til Norske Fortidsmindesmerkers Bevaring ble stiftet i 1844 av norske kunstnere, som på studieturer i bygder og dalfører hadde «oppdaget» den norske kulturarven. De hadde også under sine studier i Tyskland knyttet kontakter til personer og organisasjoner som arbeidet for bevaring av kulturminner. Maleren J.C. Dahl (1788–1857) var den første som tok til orde for å bevare de gjenværende og rivningstruede stavkirkene, og han forsøkte å vekke internasjonal forståelse for dem gjennom utgivelsen av plansjeverket Denkmale einer sehr ausgebiltdeten Holzbaukunst aus den frühesten Jahrhunderten in den innern Landschaften Norwegens i 1836-37. Han foreslo også å restaurere Håkonshallen og Nidarosdomen. Tiden omkring 1840 var en økonomiske oppgangstid med begynnende industrialisering, som førte til modernisering på mange felter, men også til radikale samfunnsendringer som truet gamle kulturformer. Samtidig oppsto nasjonalromantiske strømninger som ga grobunn for tanken om å ta vare på tradisjonelle kulturytringer. Dahl var ikke fortidsminneforeningens stifter, men ble dens første æresmedlem.
Invitasjonen til å stifte en forening for kulturminnevern ble trykt i Morgenbladet 17. mai 1844, og den ble formelt stiftet på den konstituerende generalforsamling på Universitetet 16. desember samme år. Formålet var «at opspore, undersøge og vedligeholde norske Fortidsmindesmærker, især saadanne som oplyse Folkets Kunstfærdighed og Kunstsans i Foritdne, samt gjøre disse Gjenstande bekjendte for Almenheden ved Afbildninger og Beskrivelser.» Den første «Direktion» (styre) besto av malerne Joachim Frich og Adolph Tidemand, arkitekt Johan Henrik Nebelong, kammerherre Christian Holst og formannen, professor i historie Rudolf Keyser. Kong Oscar I sa seg villig til å være foreningens beskytter.
I 1846 ble ruinene til Tautra kloster kjøpt av Jacob von der Lippe Hansen, og gitt til Fortidsminneforeningen. Tautra kloster ble slik Fortidsminneforeningens første eiendom.
Antikvar Nicolaysens formannstid
Malere, arkitekter og historikere var drivkreftene i de første årene. Men god fremdrift ble det først da juristen Nicolay Nicolaysen (1817–1911) ble med i direksjonen og ble formann i 1851. Med færre enn 1000 betalende medlemmer var økonomien for svak til å oppnå resultater, og Nicolaysen søkte og fikk tilskudd over statsbudsjettet. Han ble i 1860 ansatt som foreningens antikvar med statlig lønn.
I Nicolaysens formannstid drev foreningen også arkeologiske utgravninger og innsamling av oldsaker til norske museer. Mot slutten av 1800-tallet var arkeologiske museer etablert i fem landsdeler, og da lov om fredning og bevaring av fortidslevninger ble vedtatt i 1905, overtok staten det fulle ansvar for kulturminner fra før reformasjonen. Men da var Nicolaysens tid som formann over, og en ny generasjon overtok ledelsen. Foreningen konsentrerte seg deretter om vern av bygninger fra nyere tid.
Eiendommer
Foreningen eier og tar vare på mer enn 40 eiendommer rundt om i Norge. De fleste eiendommene er store og viktige steder som villaeiendommer, festninger, fyr, slottsruiner, kirker og stavkirker. Foreningen har også engasjert seg for bevaring av mindre bygninger som gårder, setervoller, bygårder og telefonkiosker.
Noen av foreningens eiendommer. • Borgund stavkirke
• Elvebakken
• Finnesloftet
• Garnisonssykehuset i Stavern
• Hestad kapell
• Holdhus kirke
• Hopperstad stavkirke
• Hove kirke
• Hustad kirke
• Huth fort
• Kvernes stavkirke
• Lillingstonheimen
• Logtun kirke
• Ole Bulls villa Lysøen
• Moster gamle kirke
• Munkeby kloster
Hovden Sportsklubb
Klubben: Hovden Sportsklubb ble stiftet 1970 og er et fleridrettslag for langrenn, alpin skiidrett, og allidrett. Tidligere hadde sportsklubben også en skøytegruppe.
HSK er medlem av Norges Idrettsforbund gjennom Aust-Agder Idrettskrets. Klubben er også medlem av særforbundet Norges Skiforbund gjennom Agder og Rogaland Skikrets.
Fortidsminneforeningen
Eiendommer
• Nonneseter kapell
• Nore stavkirke
Hovden Sportsklubb
Hovden Sportsklubb hører hjemme i Hovden i Bykle kommune og er medlem av Bykle Idrettsråd. Hovdenportsklubb har flere store arrangementer blant anna Hovdenrennet og Hovden tour.
Fortidsminneforeningen
Eiendommer
• Nyholmen fyr
Hovden Sportsklubb
Tidligere hadde HSK Skøytegruppe
Klubben var arrangør av Sprint-NM på skøyter 1990 og Stafett-NM på skøyter 1990 som gikk samtidig samme sted. Mesterskapene skulle vært arrangert på Hovden, men på grunn av værforhold ble de flyttet til Skien og Skien Isstadion. Det var klubbens representant (Roger Strøm), og Minna Nystedt, IF Fram (fra Strøms tidligere klubb) som vant hver sin klasse i senior sprint. I stafett-NM var det Oslo Skøiteklub for herrer, og Sportsklubben Ceres for damer som vant.
Skigruppa
Emil Holmeide Blattmann deltok i NM i Alpint 2011 i utfor og fikk en 9.-plass.
Norsk journalisthøgskole
Norsk journalisthøgskole (tidligere Norsk Journalistskole, også kalt Journalisthøgskolen i Oslo) var en høgskole for journalistutdanning. Skolen ble etablert i Oslo i 1965, og var en videreføring av det ettårige Journalistakademiet. I 1994 ble høgskolen innlemmet i Høgskolen i Oslo, og ble en del av Avdeling for journalistikk, bibliotek- og informasjonsfag. I 2011 ble Høgskolen i Oslo slått sammen med Høgskolen i Akershus, og ble til Høgskolen i Oslo og Akershus (HiOA). Etter at HiOA ble omdannet til Oslomet – storbyuniversitetet i 2018, er Institutt for journalistikk og mediefag underlagt skolens Fakultet for samfunnsvitenskap. Her tilbys journalistutdanning både på bachelor- og masternivå.
Fortidsminneforeningen
Eiendommer
• Per Amundsagården
• Rein kloster
• Rødven stavkirke
• Steinvikholm slott
• Stordal gamle kirke
• Torpo stavkirke
• Urnes stavkirke
• Uvdal stavkirke
• Vøienvolden gård
Kaupanger stavkirke tilhører menigheten, mens Fortidsminneforeningen forvalter kirken som turistmål.
Tillitsvalgte
Det årlige representantskapsmøtet (landsmøtet) i Fortidsminneforeningen velger et hovedstyre, som leder organisasjonen mellom representantskapsmøtene. Ved representantskapsmøtet i Bergen 2022 ble Trude Knutzen Knagenhjelm valgt til leder i foreningen.
Steinstreng
Steinstreng er et steingjerde som har mistet sin funksjon og er rast ned slik at det i dag sees som en smal eller bred rekke med steiner, mer eller mindre begravd av jord og torv. Steinstrenger er tørrmurt av naturstein, og har ofte hatt en opprinnelig høyde på 80-90 cm. I mange tilfeller synes steinstrengene å ha vært for lave til å ha fungert som gjerder, og har muligens vært fundament for tregjerder. Steinstrengene kan knyttes til gammelt jordbruk, og var ofte gjerder mellom beite og dyrkbar jord, med fegater som førte fra gårdstunet og ut til beiteområdene i utmarka. Funn av steinstrenger i landskapet er ofte et tegn på at det finnes fossile åkerspor i området. Datering av denne type kulturminner er vanskelig fordi de som regel ikke inneholder dateringsmateriale, og fordi de har vært i bruk over svært lang tid. Steinstrenger er i en del tilfeller knyttet til ødegårdsanlegg fra romersk jernalder og folkevandringstid (Kr.f-550 e. Kr). De er blant de vanligste kulturminnene man kan finne i et kulturlandskap.
West Point (New York)
West Point er et sted i Orange County i delstaten New York i USA. Det har status som føderalt militært område og er stedet der United States Military Academy ligger. West Point ligger ut mot Hudsonelva. Områdets areal er på 51 km². Stedet hadde i 2010 en befolkning på 6,763.
United States Military Academy ble opprettet i 1802, sammen med det militære området. West Point har også en avdeling av United States Mint.
Sølve Stang
Sølve Stang (født 26. januar 1962 i Stongfjorden i Sunnfjord i Sogn og Fjordane) er en norsk journalist, filmprodusent, kommunikasjonsrådgiver og musiker, bosatt på Høvik i Bærum. Han er særlig kjent som medarbeider i NRK Dagsrevyen siden 1990. Var vaktsjef i NRK TV-sporten 2003-04 og programleder for Dagsrevyens morgen- og dagsendinger 2004-07.
Stang forlot NRK i august 2007 og deltok i etableringen av film- og kommunikasjonsbyrået Stang Media AS. Han er eier og daglig leder i selskapet.
Sølve Stang har avisbakgrunn fra Bergens Tidende, Firdaposten, Sogn Dagblad, Bergensavisen og VG. Utdannet ved Norsk journalisthøgskole fra 1989 til 1991.
Sølve Stang har skrevet musikk siden 12-årsalderen, både tekster og melodier. I 2001 ga han ut CD-platen "Eit folk står samla". Den inneholder to egenkomponerte supportersanger til fotballaget Sogndal. Platen ble produsert av Svein Dag Hauge, som også spilte gitar på hovedlåten Eit folk står samla. Også trommeslager Per Hillestad og bassist Rolf Graff fra Lava deltok som musikere. Olav Stedje deltok på vokal. Den andre låten på platen har tittelen Ode til Sogndal og er en rolig låt med Sølve Stang på gitar og vokal. Hovedsporet, Eit folk står samla, lå sju uker på Norsktoppen sommeren 2001 og nådde andreplass to uker på rad.
Høsten 2022 gikk Sølve Stang i studio på nytt, og 30. november 2022 ble singelen Adjøkyss sluppet på Spotify og andre strømmekanaler. Neste singel, Våryr , ble sluppet i 20. mars 2023, og to måneder senere, 12. mai, ble låten Alliert med Gud , lansert.
Parmalat
Parmalat SpA er et italiensk meieri- og matvareselskap som nær ble slått konkurs sent i 2003. Selskapet var i sin tid Europas største meieriselskap. Selskapet hadde fabrikker i flere land og hadde om lag 140 fabrikksteder og om lag 36 000 ansatte på verdensbasis. Om lag 5 000 italienske bønder hadde leveranser til selskapet.
Selskapet ble etablert i 1961 av Calisto Tanzi da han etablerte en liten pasteuriseringfabrikk i Parma i Italia. De neste førti årene ekspanderte selskapet til å bli et selskap som drev med blant annet meieriprodukter, bryggerier og bakerier i seks land. Selskapet ble notert på børsen i Milano i 1990 og ekspanderte videre innen reiseliv (ParmaTour) og TV (Odeon TV), og eide også fotballklubben Parma. Selskapet hadde på slutten operasjoner i 30 land.
I 2003 ble det kjent at selskapet hadde trikset med regnskapene. Dette hadde skjedd gjennom forfalskning av dokumenter i selskapets stråselskap Bonlat på Cayman-øyene. Italias statsminister Silvio Berlusconi nedsatte som en følge av dette en kommisjon som skulle granske forfalskningene.
Jounieh
Jounieh (arabisk جونيه) er en havneby ved Libanons middelhavskyst ca. 15 km nord for Beirut.
Jounieh er administrasjonssete for distriktet Keserwan i guvernementet Libanonfjellene.
Byen er kjent for sine strandrestauranter og feriesteder, nattklubber, og for sin gamle souk, ferge og for gondolbanen (le téléphérique) som går opp til det katolske valfartstedet for Vårt Frue av Libanon i landsbyen Harissa. På veien opp mot Harissa ligger også, Bkerké, den maronittisk-katolske patriarks residens og den maronittiske kirkes hovedsete.
Bolyeriaslanger
Bolyeriaslanger er en liten familie av slanger som kun finnes på Round Island ved Mauritius.
De skiller seg fra alle andre virveldyr ved at overkjevebeinet (maxilare) er delt. På samme måte som hos dvergboaene har ryggvirvlene hypapophyser, utvekster på buksiden. Skjellene har en kjøl, og bolyeriaslangene føder levende unger. De kan bli 1,5 m lange, og eter skinker og gekkoer.
Bolyeriaslangene levde tidligere også på selve Mauritius, og på flere av småøyene. Menneskelig påvirkning, spesielt fra griser som er sluppet løs, har ført til at kun én art, Round Island-kjølskjellboa, nå lever videre på den lille Round Island. En annen art, Round Island-boa, dødde ut på 1970-tallet.
Fylogeni
Følgende kladogram viser slektskapsforholdene innenfor Alethinophidia ifølge Vidal & Hedges. Den lite kjente sørøstasiatiske slekten Xenophidion er ikke tatt med i denne studien. Afrophidia utenom de avanserte slangene danner en naturlig gruppe som eventuelt kan kalles Henophidia.
Illinoisterritoriet
Illinoisterritoriet (engelsk: Illinois Territory eller Territory of Illinois var et område i USA som eksisterte mellom 1. mars 1809 og 3. desember 1818. Området var et «organized incorporated territory of the United States» noe som betød at det både falt under de reelle statene og dessuten at det hadde et offisielt styre som hentet sin makt fra en «organic act» vedtatt av Kongressen. En «organic act» innebar at en rett til å bestyre visse føderale landområder ble gitt til anviste personer i territoriet. I 1818 ble den sørlige delen av territoriet tatt opp i Unionen som staten Illinois.
Sultestreiken foran Stortinget i 1979
Sultestreiken foran Stortinget i 1979 var en sultestreik som foregikk på Eidsvolls plass i Oslo, omtrent 100 meter fra inngangsdøra til Stortinget, høsten 1979. Aksjonen var del av Alta-konflikten, den politiske striden på 1970- og 1980-tallet om utbyggingen av et vannkraftverk i Altaelva i Finnmark.
Illinoisterritoriet
Kaskaskia i Randolph County var territoriets hovedstad, og ifølge folketellingen foretatt i 1810 hadde den da en befolkning på 12 282.
Territoriets område
Området som ble kalt Illinois-territoriet kom etter den europeiske koloniseringen av Nord-Amerika først fransk kontroll, og under navnet «Pays des Illinois» som en del av Fransk Canada før det ble en del av Fransk Louisiana. Etter Paristraktaten av 1763 fikk Storbritannia kontrollen over territoriet som en del av oppgjøret som avsluttet den franske og indianske krig.
Sultestreiken foran Stortinget i 1979
Samiske nordmenn som sultestreiket i en uke var Niillas Aslaksen Somby, Jorunn Eikjok, Synnøve Persen, Mikkel Anders Gaup, Nils Gaup, Ante Gaup og Ingar Boine. Lederen var Mikkel Eira. Mattis Hætta fremførte i samme anledning joiken som senere ble refrenget til det norske bidraget i Eurovision Song Contest 1980, Sámiid ædnan.
Illinoisterritoriet
Territoriets område
Under den amerikanske uavhengighetskrigen annekterte Oberst George Rogers Clark hele Illinois Country i Virginias navn. Dette førte til at «county of Illinois» ble etablert slik at området kunne styres fra Virginia. Senere overga Virginia alle sine krav på landområder nord for elven Ohio til USAs føderale myndigheter for å imøtegå protestene fra stater uten kyst mot Michigansjøen.
Sultestreiken foran Stortinget i 1979
En sultestreik forekom også i 1981, som hadde fellestrekk med den i 1979.
Illinoisterritoriet
Territoriets område
Fra 13. juli 1787 til 4. juli 1800 var Illinois-territoriet en del av Nordvestterritoriet og deretter en del av Indiana-territoriet mens Ohio forberedte tiltredelsen til Unionen. 3. februar 1809 vedtok den 10. Kongressen at Illinois-territoriet skulle etableres. Dette skjedde etter at Kongressen hadde mottatt petisjoner fra beboerne i de vestligste områdene som klaget over at de hadde problemer med å delta i avgjørelser som gjaldt territoriet.
Territoriet omfattet opprinnelig områder som senere ble (deler av) statene Illinois, Wisconsin, den østlige delen av Minnesota og den vestlige delen av den nordlige Michigan-halvøya. Når Illinois forberedte tiltredelsen til Unionen ble resten av territoriet lagt under Michiganterritoriet.
De opprinnelige grensene ble definert slik:
Bestyrere av Illinois-territoriet
President James Madison utnevnte først politikeren og kongressmannen John Boyle fra Kentucky til guvernør, men etter 21 dager trådte han tilbake og gikk inn i stillingen som høyesterettsjustitiarius for Kentucky (Chief Justice), en stilling som Ninian Edwards hadde innehatt. Venner i Washington assisterte Edwards i å bli utnevnt til guvernør for territoriet. Inntil Edwards ble utnevnt var et av hans søskenbarn, Nathaniel Pope, stedfortredende guvernør. Blant annet var han med på å opprette Illinois' første fylker (counties) og utnevnte han funksjonærer til det nye styret. Ninan Edwards var da han ble utnevnt til guvernør bare 34 år, og dermed den yngste bestyreren av Illinois som stat eller territorium.
Sekretærer
Embetet «sekretær» ble opprettet gjennom «Organic Act». Denne sekretæren skulle utnevnes av USAs president. Sekretæren skulle nedtegne lover vedtatt av den lovgivende makten i territoriet, referere dens møter, og det samme med hensyn til territoriets guvernør. I tillegg til dette skulle sekretæren overta funksjonen som guvernør for territoriet dersom denne ikke kunne tjenestegjøre grunnet sykdom, død eller andre omstendigheter.
Representanter til kongressen
Distriktet ble representert av de følgende valgte delegatene uten stemmerett i United States House of Representatives:
Ridley Scott
Ridley Scott (født 30. november 1937 i Storbritannia) er en britisk filmregissør og filmprodusent.
Scott er utdannet designer og fotograf, og hadde sitt store internasjonale gjennombrudd med sci-fi-grøsseren Alien – den 8. passasjeren (1979).
Gjennom sin karrière har Scott vist et særlig talent for store og kostbare prosjekter. Blant filmsuksessene finner vi Blade Runner (1982), Thelma & Louise (1991), Gladiator (2000) og Black Hawk Down (2001). Scott ble nominert til Oscar for beste regi for de tre siste.
Han er en eldre bror av den avdøde filmskaperen Tony Scott.
Pyinmana
Pyinmana er en by som ligger sentralt i Myanmar (Burma), med omtrent 97 400 innbyggere (2005 est.). Den nybygde byen Nay Pyi Taw 3 km vest for Pyinmana er Burmas administrative hovedstad etter en beslutning av landets styrende militærjunta i november 2005.
Flyttingen av hovedstad
Militærjuntaen som styrer Burma, flyttet landets hovedstad fra Yangon til Pyinmana den 7. november 2005. Grunnene som ligger bak flyttingen, er svært uklare, men den offisielle begrunnelsen er at byen ligger mer sentraltog har en geografisk plassering som er mer tjenlig for landets behov. Det har vært antydet at flyttingen er grunnet ordrer fra general Than Shwes personlige astrolog.
Things Have Changed
«Things Have Changed» er en sang fra filmen Wonder Boys, skrevet og fremført av Bob Dylan. Sangen ble utgitt som en single den 1. mai 2000. «Things Have Changed» vant en Oscar for beste sang og en Golden Globe for beste sang. Regissøren av Wonder Boys, Curtis Hanson, lagde også en musikkvideo til «Things Have Changed», hvor han filmet Bob Dylan på flere av stedene hvor filmens handling gikk, og brukte scener fra filmen Wonder Boys som om Dylan faktisk var i filmen.
Sporlister
CD (COL 669333 2):
'Things Have Changed: Dylan Alive! Vol. 3 Japansk EP:'
The Adventures of Ford Fairlane
The Adventures of Ford Fairlane er tittelen på en amerikansk spillefilm (1990).
Handling
Ford «Mr. Rock and Roll Detective» Fairlane har et liv som ikke er helt hva det ser ut til å være. Han har hendene fulle med å etterforske mord, samt å overvåke et barn mens han etterforsker. Han har dameproblemer, og rockestjernene han jobber for betaler dårlig. I tillegg må han samarbeide med en sleskete sjef for et plateselskap og en morder. Historien begynner med et publikum på en konsert, i Morrison, Colorado, arrangert av det fiktive heavy metal-bandet The Black Plague.
Forsanger Bobby Black kommer på scenen, og begynner å opptre. Men kort tid senere kollapser Bobby Black, og han dør på scenen. Johnny Crunch ansetter deretter Ford Fairlane, for å spore opp en mystisk groupie: en tenåring ved navn Zuzu Petals - som kan ha en forbindelse til Blacks død. Rett etter å ha ansatt Fairlane, får Crunch en elektrisk støt og dør. Han møter snart en rekke bisarre mistenkte, ofre og attraktive kvinner.
Budeie
Budeie er en tradisjonell yrkesbetegnelse for en kvinne som har ansvaret for fjøsstellet på en gård eller på en seter.
Budeia på gården var som regel bondekona sjøl, men det kunne også være et annet kvinnelig familiemedlem eller en tjenestejente. Familiesituasjonen og gårdens størrelse var avgjørende.
Inntil 1800-tallet var fjøsstell et rent kvinneyrke i Norge, og de fleste steder var dette situasjonen på begynnelsen av 1900-tallet, da fjøsstellet ble mannsarbeid samtidig som levering av melk til meieri ble en viktig del av produksjonen på gården.
Budeias arbeid besto i å fore og stelle storfe og småfe. Hun melket og foredlet melkeproduktene i tiden før meieridrift. Melken måtte foredles til ost og smør for å kunne oppbevares og for å kunne transporteres over store avstander. Ei seterbudeie hadde ansvaret alene for husdyr og melkeproduksjon.
I store deler av det indre Østlandet var det vanlig at budeia hadde soveplass i fjøset. Eilert Sundt skriver mye om dette i avhandlingen Sædeligheds-Tilstanden i Norge, og han startet en kampanje for å få slutt på denne skikken.
Budeias mannlige motstykke oppstod fra begynnelsen fra 1815 og fremover i form av sveiseren.
En god budeie måtte også kunne lokke. Hennes spesielle lokkesang skulle samle husdyra. Lokkesangen til budeiene har vært til inspirasjon for mange norske kunstnere. Edvard Grieg lærte norsk folkemusikk å kjenne av budeiene han traff under vandring i fjellheimen. Gjendine Slålien var en av landets best kjente budeier; hun traff flere ganger Edvard Grieg, og flere av hans verk er inspirert av Gjendines sang.
Begrepet «budeie» brukes også i overført betydning om en selvstendig kvinne på landet, for eksempel under kåringen av «årets budeie».
Tett ved sida mi går Jesus
«Tett ved sida mi går Jesus» er en sang med tekst av Haldis Reigstad og melodi av Gunstein Draugedalen. Den ble skrevet i 1977 under et sommerkurs på Hurdal Verk folkehøgskole og fikk melodi samme år. Siden ble den gitt ut i Draugedalens samling av 35 egne komposisjoner med samme navn.
Sangen fikk plass i Sangboken Syng for Herren og i Salmer 1997, (tillegget til Norsk Salmebok) og ble også tatt med i sangboken Syng deg glad. Den er med i Norsk Salmebok (2013) som nr. 361 og i Frelsesarmeens sangbok (2010) som nr. 555.
Australia under Sommer-OL 1992
Australia under Sommer-OL 1992. 279 sportsutøvere, 187 menn og 92 kvinner fra Australia deltok i 25 grener under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Australia kom på tiendeplass med sju gull, ni sølv- og elleve bronsemedaljer. Jenny Donnett var flaggbærer under åpningsseremonien.
Fylkesvei 4664
Fylkesvei 4664 går mellom Alsvika og Voster i Strand kommune. Veien er 2,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 518.
Natthimmellys
Natthimmellys (engelsk: nightglow eller airglow) er en svak utsending av lys fra atmosfæren til en planet som medfører at nattehimmelen aldri blir fullstendig mørk, selv etter at lys fra stjernelys og diffust sollys fra dagsiden er tatt bort.
For jordas del kommer natthimmellys fra en del ulike prosesser i øvre atmosfære, 50 til 300 km over overflaten, blant annet rekombinasjon av atomer som har blitt fotoionisert i løpet av dagen, luminescens fra kosmisk stråling og kjemiluminescens hovedsakelig fra oksygen og nitrogen som reagerer med hydroksylioner.
I motsetning til nordlys gir natthimmellys en jevn og mye svakere belysning.
Paraná
Paraná er ei elv i den sørlig-sentrale delen av Sør-Amerika. Den renner gjennom Brasil, Paraguay og Argentina. Under navnet Paraná er den 2 570 kilometer lang, og medregnet tilløpselva Paranaíba er lengden 3 998 kilometer, som gjør den til verdens 14. lengste elv. Nedbørfeltet er på 2 582 672 km², og middelvannføringen ved utløpet er på 16 800 m³/s. I Sør-Amerika er bare Amazonas større og lengre enn Paraná. Navnet kommer fra tupí-språket og betyr «som havet» (det vil si: «stor som havet).
Pärnu fylke
Pärnu, eller Pärnumaa, (estisk: Pärnu maakond) er et av 15 fylker i Estland. Det ligger sørvest i landet. Pärnu grenser til Lääne og Rapla i nord, Järva og Viljandi i øst, Latvia i sør og Rigabukten i vest.
Paraná
Paraná dannes ved samløpet mellom elvene Paranaiba og Grande, på grensa mellom delstatene São Paulo, Minas Gerais og Mato Grosso do Sul i Brasil. Fra samløpet renner elva stort sett i sørvestlig retning over de neste 620 kilometrene, ned til byen Saltos del Guaira i Paraguay. Her lå en gang de enorme Sete Quedas-fallene, hvor Paraná falt over en rekke på syv kaskader. Fallene ble sagt å være like imponerende som de verdensberømte Iguazúfallene noe lenger sør. Sete Quedas ble imidlertid neddemt av reservoaret bak Itaipu-demningen, som ble satt i drift i 1984, og som da var verdens største vannkraftverk.
Fra Saltos del Guaira renner Parana mot sør, og danner grensa mellom Paraguay og Brasil over de neste 190 kilometrene, ned til samløpet med elva Iguazú, som danner Iguazúfallene like før den renner ut i Paraná. Itaipu-demningen ligger like oppstrøms fra dette samløpet. Etter samløpet med Iguazú danner Paraná grensa mellom Paraguay og Argentina. Elva fortsetter sørover over ytterligere 450 km, før den gradvis snur mor vest. Den renner vestover rundt 800 km, til den løper sammen med elva Paraguay, den største sideelva langs hele Paraná. Før samløpet med Paraguay renner elva gjennom ytterligere et stort vannkraftverk, Yaciretá-demningen, et fellesprosjekt mellom Paraguay og Argentina. Det kolossale reservoaret som demningen dannet har skapt mange problemer for folk langs elva, spesielt for handelsmenn og innbyggere i de lavereliggende delene av byen Encarnación i Paraguay, som for en stor del ble oversvømt.
Pärnu fylke
Kommuner
Fylket er inndelt i kommuner. Etter en omfattende kommunereform i 2017 består fylket av en bykommune (estisk: linn) og seks landkommuner (estisk: vallad).
Paraná
Fra samløpet med Paraguay snur Paraná mot sør, og renner inn i Argentina. Den renner sørover rundt 800 km, før den ved byen Rosario sakte snur mot øst over de siste 500 km, før den sammen med elva Uruguay munner ut i estuaret Río de la Plata og dermed Atlanterhavet. Nedenfor byen Diamante i Entre Ríos-provinsen deler elva seg i mange forgreininger og danner Paraná-deltaet, ei lang elveslette som er optil 60 km bred.
Pärnu fylke
Kommuner
Bykommuner Landkommuner:
Paraná
Sideelever
De største tilløps- og sideelvene er Iguazú, Paranapanema, Tietê, Paranaíba og Grande.
Meldric Daluz
Meldric St. Clair Daluz (født 1. februar 1921, død 2. august 2011 i London) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors. Daluz ble olympisk mester i landhockey under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tolv lag med i turneringen og India vant kvartfinalen over Østerrike med 4-0 og i semifinalen slo de Storbritannia med 3-1 og i finalen Nederland med 6-1. Daluz spilte en kamp i OL-turneringen.
Paraná
Våtmarker
Paraná er primærkilden til det enorme våtmarkssystemet Esteros del Iberá, som dannes i områdene mellom Iguazúfallene og hovedstaden Buenos Aires i Argentina. Esteros del Iberá er det nest største våtmarkssystemet i verden, etter Pantanal i Brasil.
HUMAN internasjonale dokumentarfilmfestival
HUMAN internasjonale dokumentarfilmfestival, tidligere Human Rights Human Wrongs er Oslos største festival for ny norsk og internasjonal dokumentarfilm. I tillegg til filmvisninger arrangeres det debatter og samtaler med fokus på aktuelle samfunnsspørsmål og menneskerettighetstemaer. Festivalen inkluderer et norsk og et internasjonalt konkurranseprogram.
I 2017 endret festivalen navn fra «Human Rights Human Wrongs» til «HUMAN internasjonale dokumentarfilmfestival».
Festivalen arrangeres i samarbeid mellom Oslo Dokumentarkino, Menneskerettighetshuset i Oslo og Oslosenteret for fred og menneskerettigheter. Følgende organisasjoner fra Menneskerettighetshuset er festivalens støttespillere:
Antelias
Antelias eller Antilyas (arabisk: أنطلياس ) er en by i Libanon, umiddelbart (5 km) nord for Beirut. Navnet er opprinnelig gresk ἀντήλιος, satt sammen av ordene ἀντί(anti) som betyr «mot» og ἥλιος (helios) som betyr «sol».
Byens befolkning er i hovedsak kristne: maronitter, orientalske katolikker, gresk-ortodokse og armensk ortodokse. Byen er sete for den armenske catholicos av Kilikia, noe som gjør den til en av den armenske kirkes to hovedseter. Siden 1995 har Aram I vært catholicos av Antelias.
Liggetralle
Liggetralle  er et hjelpemiddel for personer som har problemer med å sitte, og som heller ikke kan gå over lengre avstander. En liggetralle er laget som en rullestol med liggebenk i stedet for sete. Liggetrallen brukes til forflytning av personer som lider av sittehemning. Redusert sitteevne er den mest typiske funksjonshemning som rammer personer med rygglidelser. Personer med alvorlige og omfattende ryggproblemer har gjerne nedsatt både sitte- og bevegelsesevne. Liggetralle må iblant også benyttes av personer med alvorlig trykkskade hvor totalavlastning av setepartiet er helt nødvendig i rehabiliteringsprosessen.
Finansiering
Liggetralle er et forflytningshjelpemiddel og vil som regel ble finansiert for brukeren gjennom hjelpemiddelsentralen i det enkelte fylket. Hjelpemiddelsentralene hører inn under NAV.
Liggetraller og universell utforming
Ryggforeningen i Norge har i en rekke tilfeller påpekt at liggetraller må tas i betraktning ved gjennomføring og lov- og forskriftsarbeidet rundt universell utforming.
Infratek
Infratek er et system for av-ising av fly ved hjelp av varme (infrarød stråling).
Systemet består av infrarøde paneler som er fyrt med naturgass og installert i et stort, hangar-likt telt med åpninger i begge ender. Når flyet kjøres inn under varmepanelene vil isen smeltes av vingene og flykroppen. Fordelen er at man sparer kjemiske avisingsmidler som f. eks. glykol, som er miljøskadelig og svært dyrt. En ulempe kan derimot være at naturgassen bidrar til CO2-produksjonen, noe som fremstilling og distribusjon av glykol dog også gjør. Interessant nok brukes glykol også i produksjonen av naturgass.
Skolekrets
Skolekrets er en gammel kommunal inndeling som bestemte hvor barna i kretsen skulle gå på skole. Selv om det har vært en skolesentralisering, fungerer de gamle skolekretsene ofte fremdeles.
På landsbygda
Om skolekretsenes betydning kan man lese i mange skolehistorier. En lenke nederst i artikkelen viser til Vega på Helgeland, som hadde 9 skolekretser før sentraliseringen. På landsbygda overtar gjerne kretsen den gamle skolen og bruker den til grendehus og som sentrum for kulturell og sosial aktivitet i kretsen.
I byene
I byene er ofte kretsgrenser viktige for å fastsette rettigheter i forbindelse med skoleskyss. Når en skole blir for liten, kan det ofte være billigere å endre kretsgrensene slik at barn får tilhørighet til en annen skole, enn å utvide den som er blitt for liten.
I Oslo og Akershus har økningen av barn i skolen vært større enn den bygningsmessige kapasiteten tilsier, noe som har ført til at barn ikke får gå på nærskolen i den opprinnelige skolekretsen, men må gå på en annen skole.
Regional planlegging og arealpolitikk
I Stortingsmelding nr. 29 (1996–97) Regional planlegging og arealpolitikk heter det i kapittel 6.1.1.: ''Miljøbyene arbeider aktivt for å definere lokalsamfunn som grunnlag for områderettet og tverrsektoriell planlegging. Erfaringene viser at skolekretser ofte er hensiktsmessige områder for slik planlegging. Det gjennomføres konkrete forbedringstiltak som sikring av skoleveger, opparbeidelse av utearealer, vern av kulturmiljøer, lokale tjenester og aktiviteter o.l. Slik områdeutvikling stiller store krav til tverrsektoriell tenkning både på lokalt, kommunalt og statlig hold. Virkemidler innen arealplanlegging, bolig- og miljøfornyelse, helse- og sosial, skole og kultur må ses i sammenheng lokalt. Erfaringene er at tverrsektorielt arbeid er tungt å trekke i gang, men gir kommunene muligheter til å fremme nye former for deltaking i planlegging og utløsning av lokale ressurser.''
6,5 × 50 mm Arisaka
6,5 × 50 mm Arisaka er en japansk patron for rifle.
Den ble approbert av den keiserlige japanske hær i 1897 sammen med Arisaka Type 30 riflen. Riflen og patronen erstattet Murata Type 22 riflen og 8 x 52 mm Murata patronen. I 1902 kamret de sin Type 35 riflen også i samme kaliber, og med Type 38 riflen som erstattet Type 30. Type 44 kavaleririfle og Type 97 skarpskyttergevær ble også kamret for patronen.
Blåenga opp
Blåenga opp er et motbakkeløp i Våler som arrangeres av Vaaler IF. Løpet ble første gang arrangert i 2009.
Løypa har blitt endret flere ganger fra 2009 til 2011 startet Løypa på Teppa omtrent 190 moh. og var ca. 4,3 km lang. I 2012 var løypa ca. 1km lenger, og siden 2013 har den hatt dagens trasé.
Timo Kotipelto
Timo Kotipelto (født 15. mars 1969 i Lappajärvi) er en finsk sanger, best kjent fra power metal-bandet Stratovarius og solo-prosjektet Kotipelto.
Timo Kotipeltos første band var Filthy Asses, et amatørband som lagde coverlåter og ga ut én EP. Sommeren 1994 søkte Timo Kotipelto om plassen som vokalist i Stratovarius, som trengte en vokalist etter at gitarist Timo Tolkki bestemte seg for å slutte å håndtere vokalen i bandet. Kotipelto ble akseptert og i 1995 ga han ut sitt første album med Stratovarius, Fourth Dimension. Bandet økte sin popularitet, men i 2003 hadde bandet interne problemer og Kotipelto forlot Stratovarius sammen med trommeslageren Jörg Michael. Begge returnerte til Stratovarius som ble «gjenforent» i januar 2005.
I 2001 koret Kotipelto på Sonata Arcticas album Silence.
I 2002 startet Kotipelto et soloprosjekt kalt Kotipelto. Bandet Kotipelto har gitt ut tre studioalbum, det seneste i april 2007.
Ecologico International Film Festival
Ecologico International Film Festival er en italiensk filmfestival. I 2008 ble den avholdt 18. september–21. september i byen Nardo i regionen Puglia.
Festivalen er forbeholdt filmer som har anvendt naturlige ressurser i produksjonen samt som bidrar til å lage bevissthet omkring klima og økologi. Det blir konkurrert med såvel spillefilmer som dokumentarfilmer. Festivalen har dessuten en egen klasse for skoler.
Prosjektet «Ecologico International Film Festival» har til hensikt å fremme, gjennom kino, bevissthet om miljø, jorden, tradisjoner samt kulturen som finnes i regionen Puglia.
«Ecologico International Film Festival» har også som mål å fremme sine idéer i skolen ved å bruke kinoverksteder samt å utdanne og informere om miljøet. Den har som mål å gjøre studenter mer følsomme og å se på verdens, naturens samt miljøets ressurser på en annerledes måte.
Kunstnerisk direktør er Roberto Quarta.